joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Herta Müller

Herta Müller (sündinud 17. augustil 1953 Rumeenias Timiși maakonnas Niţchidorfis) on Rumeenia päritolu saksa kirjanik, 2009. aasta Nobeli kirjandusauhinna võitja.

Elulugu 

Müller sündis Lääne-Rumeenias Banaadis külas, mis kuni 1980-ndateni oli saksakeelne küla. Rumeenia keelt õppis ta alles algkoolis. Ta õppis Timişoara ülikoolis germanistikat ja rumeenia kirjandust.

Müller alustas tööd tehases tõlgina, aga vallandati 1979, kui ta keeldus Securitatega koostööd tegemast. Seejärel töötas ta lasteaias ja andis saksa keele eratunde.

1985 lükati tagasi tema palve asuda elama Lääne-Saksamaale. Siiski sai ta kaks aastat hiljem selle loa. Ta asus koos oma abikaasaga elama Lääne-Berliini, kus nad elavad tänapäevani. Pärast emigreerumist töötas ta nii Saksamaa kui välismaa ülikoolides lektorina.

1995 valiti ta Saksa Keele ja Luule Akadeemiasse ja sellele järgnesid teised auametid. 1997 loobus ta kohast PEN-klubis protestiks Ida- ja Lääne-Saksamaa PEN-klubide ühendamise vastu.

Looming 

Herta Mülleri esimene romaan "Niederungen" ilmus tsenseerituna 1982. aastal Rumeenias saksa keeles. See käsitles elu saksa kultuuri mõju all olevas Banaadis lapse pilgu läbi. Tema ülejäänud teosed on mõeldud täiskasvanutele. Peaaegu kõik tema teosed käsitlevad sakslaste elu Rumeenias, neile osaks saavaid alandusi ja nende katseid emigreeruda. Müller on olnud viljakas kirjanik, keskmiselt igal aastal ilmub temalt uus teos. Aastal 1986 ilmus "Der Mensch ist ein großer Fasan auf der Welt", 1993 "Der Wächter nimmt seinen Kamm", 1996 "Herztier" ja 2003. aastal "Der König verneigt sich und tötet".

Teosed eesti keeles 
 "Südameloom" ("Herztier"). Saksa keelest tõlkinud Vilma Jürisalu. Sari Nobeli laureaat, Eesti Raamat, Tallinn 2010, 176 lk; ISBN 9789985657904
 "Hingamise kiige" ("Atemschaukel"). Saksa keelest tõlkinud Tiiu Relve. Sari Ajavaim, Koolibri, Tallinn 2010, 240 lk; ISBN 9789985026366

Tunnustus 
 1994 – Kleisti auhind
 1997 – Grazi kirjandusauhind
 1999 – Franz Kafka auhind
 2002 – Carl Zuckmayeri medal
 2009 – Nobeli kirjandusauhind

Välislingid

 Mari Peegel. Erilise keele ja mäluga naine: nobelist Herta Müller epl.ee, 9. oktoober 2009
 Maimu Berg. "Herta Müller – viienda saksakeelse kirjanduse esindaja", Eesti Ekspress, 18. oktoober 2009
 Ave Mattheus. Massidele tundmatu, asjatundjatele suur kirjandus, Sirp, 30. oktoober 2009
 Herta Müller: mul on olnud nii palju õnne!, epl.ee, 7. november 2009
 Heli Mägar, "Nobeli kirjandusauhind Ida-Euroopa diktatuuri läbivalgustajale Herta Müllerile", Looming 2010, nr 1, lk 140–142

Saksa kirjanikud
Nobeli kirjandusauhinna laureaadid
Sündinud 1953
Peter Høeg

Peter Høeg (sündinud 17. mail 1957 Kopenhaagenis) on taani kirjanik.

Ta lõpetas 1984 Kopenhaageni ülikooli kirjanduse erialal. 

Enne kirjandusele pühendumist töötas ta meremehe, balletitantsija ja näitlejana. 

Tema 1988 ilmunud esikteos "Ettekujutus 20. sajandist" pälvis kriitikute väga positiivse vastuvõtu.

Ta sai rahvusvahelise tuntuks romaaniga "Preili Smilla lumetaju", mille eest ta sai mitu kirjandusauhinda ja mille põhjal lavastas Bille August samanimelise filmi.

Isiklikku
Ta elab koos abikaasa ja kahe tütrega Kopenhaagenis.

Teoseid 
 "Forestilling om det tyvende århundrede" (1988)
 "Fortællinger om natten" (1990)
 "Preili Smilla lumetaju" – Frøken Smillas fornemmelse for sne, 1992; eesti keeles: Varrak 1997 ja Sarjas Eesti Päevalehe romaaniklassika; nr. 63. Eesti Päevaleht 2008. Tõlkinud Arvo Alas. 1993. aastal võitis teos Põhjamaade kriminaalkirjanduse auhinna Klaasist Võti ja Taani kriminaalkirjanduse auhinna – Palle Rosenkrantzi auhinna.
 "Piiri peal" – De måske egnede, 1993; eesti keeles: Sarjas "Nüüdisromaan". Eesti Raamat, 2004. Tõlkinud Tiina Toomet.
 "Kvinden og aben" (1996)
 "Vaikne tüdruk" – Den stille pige, 2006; eesti keeles: Sarjas "Nüüdisromaan". Eesti Raamat, 2008. Tõlkinud Tiina Toomet.
 "Elevanditalitajate lapsed" – Elefantpassernes børn, 2010; eesti keeles: Eesti Raamat, 2012. Tõlkinud Ene Mäe.
 "Susani efekt" – Effekten af Susan, 2014; eesti keeles: Sarjas "Nüüdisromaan". Eesti Raamat, 2016. Tõlkinud Eva Velsker.

Välislingid 

 Peter Høeg Criticism (Vol. 156). Enotes.
 Natalia Kazmierska. Peter Høeg: Jag har skrivit en ny bok. Det är en stor bok. Kultur; Konst Litteratur Kulturartiklar. Expressen, 24. august 2005

Taani kirjanikud
Kriminaalkirjanikud
Sündinud 1957
Erko Saviauk

Erko Saviauk (sündinud 20. oktoobril 1977 Viljandis) on endine Eesti jalgpallikoondise mängija, kes pidas koondises 60 mängu ja lõi ühe värava.

Mängijakarjäär

Klubi

Koondis
Koondisedebüüdi tegi Saviauk 10. juulil 1997 Balti turniiri kohtumises Leedu jalgpallikoondise vastu. 72. minutil vahetas ta välja Viktor Aloneni. Mäng kaotati 2:1. Mängu päeval oli Saviauk 19-aastane. Samas mängus tegi oma debüüdi veel Sergei Terehhov.

Treenerikarjäär

Nõmme Kalju FC U21
25. novembril 2016 asus Saviauk Nõmme Kalju FC U21 peatreeneriks.

Karjääri statistika

Klubi

Koondis

Koondiseväravad

Saavutused

Meeskondlikud
Tallinna FC Flora
 Meistriliiga: 1997/98, 2001, 2002, 2003
 Eesti Superkarikas: 2003

Tallinna FC TVMK
 Meistriliiga: 2005
 Evald Tipneri karikas: 2006
 Eesti Superkarikas: 2005

Eesti Koondis/JK Retro
 III liiga põhi: 2015
 III liiga lääs: 2012, 2013
 IV liiga lääs: 2009
 III liiga võitja: 2012

Vaata ka
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
 
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
Transfermarkti profiil (mängija)
Transfermarkti profiil (treener)

Eesti jalgpallikoondislased
Sündinud 1977
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
Tallinna FC Flora jalgpallurid
FC Kuressaare jalgpallurid
FC TVMK jalgpallurid
Sergei Hohlov-Simson

Sergei Hohlov-Simson (kuni aastani 1995 Hohlov; sündinud 22. aprillil 1972 Pärnus) on endine Eesti jalgpallikoondise mängija, kes aastail 1992–2004 pidas koondises 58 mängu ja lõi kaks väravat.

2008–2022 oli ta FCI Levadia tegevjuht.

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend
 Eesti jalgpallikoondise mängude loend

Viited

Välislingid 
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallurid välismaal
Eesti jalgpallitreenerid
Sündinud 1972
Meelis Rooba

Meelis Rooba (sündinud 20. aprillil 1977 Roosna-Alliku vallas Kaaruka külas) on endine Eesti jalgpallikoondise mängija, kes aastail 1996–2004 pidas koondises 50 mängu ja lõi neli väravat. 2010–2016 oli ta Paide Linnameeskonna peatreener.

Isiklikku
Tema vend Urmas Rooba on samuti endine Eesti jalgpallikoondise mängija.

Vaata ka
 Eesti jalgpallikoondislaste loend
 Eesti jalgpallikoondise mängude loend

Viited

Välislingid 
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Sündinud 1977
Mikrointervall

Mikrointervall on muusikas intervall, mis on väiksem kui võrdtempereeritud häälestuses pooltoon. 

Ivan Wyschnegradsky kasutas mõistete paari 'mikrointervall', mida ta nimetas ultrakromaatiliseks, ja 'makrointervall', mis oli vastavalt infrakromaatiline. 

Ivor Darreg kasutas selliste heliridade puhul, mille helid ei ühti võrdtempereeritud häälestuses pooltoonidega, mõistet "xenharmoonia" (kreeka keelest ξένος – võõras, ξενία – külalislahke).

Vaata ka
Intervall (muusika)
Mikrotonaalsus
Mikrointervallika

Viited

Intervallid
Kaido Koppel

Kaido Koppel (sündinud 9. mail 1988 Elvas) on endine eesti jalgpallur, kes viimati mängis FC Elvas. Aastast 2016 on Koppel Tartu JK Tammeka peatreener.

Klubikarjäär 

 2004–2006 FC Elva
 2007–2009 Viljandi Tulevik
 2010–2011 Paide Linnameeskond
 2012 Nõmme Kalju
 2013 Tartu JK Tammeka
 2014 Tartu JK Welco

Treenerikarjäär 

 2015–2016 FC Elva
 2016– Tartu JK Tammeka

Eesti jalgpallurid
Paide Linnameeskonna jalgpallurid
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
FC Elva jalgpallurid
Nõmme Kalju FC jalgpallurid
Tartu JK Tammeka jalgpallurid
Sündinud 1988
Eesti jalgpallitreenerid
Solarise keskus

Solaris on Tallinna kesklinnas Estonia puiestee ja Rävala puiestee vahel asuv kultuuri- ja kaubanduskeskus, mis avati 9. oktoobril 2009. Hoone ehitati 2009. aastal peaaegu täielikult lammutatud Sakala keskuse asemele.

Hoones on Alexela Kontserdimaja (kuni maini 2014 Nokia Kontserdimaja ja kuni 2018 Nordea Kontserdimaja), seitsme saaliga Apollo Kino (kuni oktoobrini 2015 Solaris Kino) ja väärtfilmikeskus Artis.

Solarise arhitekt on Raivo Puusepp. Keskuse aadress on Estonia puiestee 9.

Ripplae varing
Nädal pärast keskuse avamist kukkus üleni alla suure kinosaali ripplagi. Kõigi kinosaalide ripplaed otsustati seejärel ümber ehitada.

Välislingid 

Keskuse koduleht
 Urmas Tooming. Mart Kalm: ebahuvitavalt turvaline Tallinna Postimees, 9. oktoober 2009
 Ike Volkov: Solaris – nagu triikraud keset kalliskivide poodi, Postimees, 10. oktoober 2009
 Karin Hallas-Murula: saime Tallinna kesklinna uue selvehalli, Postimees, 10. oktoober 2009
 Ike Volkov. Mis on siis see Solaris?, Sirp, 6. november 2009
 Solarise kinolaest kukkus taas tükk alla, Tallinna Postimees, 18. august 2010
Nokiast sai Nordea ehk uus sponsor muutis Solarise keskuse kontserdimaja nime Õhtuleht, 14. mai 2014
Solarise kino ootab ees suur muutus Postimees, 5. jaanuar 2015.

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna kaubanduskeskused
Elo Selirand

Elo Selirand (sündinud 9. juulil 1975 Tallinnas) on eesti tele- ja filmirežissöör, stsenarist ja kirjanik.

Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 1998. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna telerežii erialal (esimene lend). Kursuse juhendaja oli Toomas Lõhmuste; samal kursusel õppisid näiteks Anu Välba, Piret Tanilov, Andres Arro jt.

Enne tööleasumist Eesti Televisiooni Teleteatris oli ta helioperaator ja saatejuht Eesti Raadios.

ETVs on tema tööde hulgas näiteks sellised saated nagu "Pühapäevitaja", "Tähelaev", "Värskelt õhus", "Kahvel" (TV3), "Jõulutunnel", "Saame kokku Tomi juures", "Nöbinina" "Lotte lood", "Lastetuba", "Terevisioon" "Vabadussõja lugu", "Vabaduse tee" ning paljud teatri-, kontserdi- ja ürituste ülekanded. 

Ta on kätt proovinud ka filmis režissööri esimese assistendina ("Georg", "Taarka" jm).

Ta on filmi "Kutsar koputab kolm korda" režissöör ja stsenarist. Kirjutanud stsenaariume telesaadetele ja -sarjadele. Näiteks on ta Kanal 2-s näidatud 40-osalise seriaali "Saare sosinad" stsenarist ja režissöör. 

Avaldanud raamatud "Tormpuudlane" (2018), "Punane päevik" (2020) ja "Elu eesliinil. Koroonalahing Kuressaare haiglas" (2020) "Tormi märgid" (2021) ning pseudonüümi Aliis Jõe all romaanid "Viimane laev" (2017), "… kes pole kunagi söönud homaari" (2018) , "Unustamatu ööbiku villa" (2020) "Kõik teed viivad Roomast."

Tunnustus
 2007 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (parim taustajõud)
 2019 A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Tormpuudlane") 
 2020 Kaitseministeeriumi III klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema isa oli Enno Selirand, õde Helen Susan Selirand ja vend Allan Selirand.

Viited

Välislingid

 Maarius Suviste. "Elo Selirand – “Tähelaeva” hall kardinal". Maaleht, 25. august 2005
 "Imed "Daamide kokteiliga"". Naisteleht, 14. aprill 2006
 "Alasti kaamera taga". Delfi Lood / Anne & Stiil, 4. oktoober 2006

Eesti filmilavastajad
Eesti kirjanikud
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1975
Andres Unga

Andres Unga (sündinud 29. aprillil 1966 Viljandis) on Eesti diplomaat.

Andres Unga lõpetas 1984. aastal Viljandi 5. Keskkooli. Aastal 1991 lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli tööstuselektroonika erialal ning Eesti Diplomaatide Kooli.

Aastal 1991 asus Andres Unga tööle välisministeeriumi protokolliosakonda, kus töötas esialgu 1. sekretäri ning seejärel juhataja asetäitja ja peadirektorina. Edasine teenistuskäik:
 1996–2000 Eesti suursaadik Stockholmis (Rootsi)
 2000–2003 välisministeeriumi personalijuht
 2003–2007 Eesti suursaadik Ateenas (Kreeka) kaasakrediteeringutega Küprosel (2004–2007) ja Armeenias (2004–2007)
 2007–2012 Eesti suursaadik Pekingis (Hiina RV) kaasakrediteeringutega Vietnamis (2008–2012), Tais (2009–2016) ja Lõuna-Koreas (2010–2012)
 2012–2015 mitteresideeriv Eesti suursaadik Tais (2009–2016), Indoneesias (2013–), Uus-Meremaal (2013–), Austraalias (2013–), Singapuris (2014–2016), Malaisias (2013–2016) ja Filipiinidel (2014–2016)
 2015–2019 Eesti suursaadik Canberras (Austraalia) kaasakrediteeringutega Indoneesias (2013–2019), Uus-Meremaal (2013–2019), ASEAN-i juures (2017–2019), Vanuatus, Fidžis, Tongas (2018–2019) ja Samoas (2019). 
2019–2022 Eesti suursaadik Hiinas 

Unga on reservohvitser ja Eesti Reservohvitseride Kogu liige, sai 1998. aastal lipniku auastme.

Tunnustus
2001 – Riigivapi V klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
 Intervjuu, Postimees, 2. märts 1996
 Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi vilistlased meenutavad kooliaega hea sõnaga, Sakala, 4. november 2005

Eesti suursaadikud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1966
2009. aasta Austraalia Grand Prix

2009. aasta Austraalia Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja esimene etapp, mis peeti Austraalias Melbourne'is Albert Parki ringrajal 29. märtsil 2009.

Sõideti 58 ringi, võistluse kogupikkus oli 307,574 km. Ilm oli kuiv ja päikeseline.

Kaksikvõidu nii kvalifikatsioonis kui ka võistlusel said oma esimesel etapil osalenud meeskonna Brawn GP sõitjad Jenson Button ja Rubens Barrichello. Viimati oli debüteerinud meeskond kaksikvõidu saanud 1954. aastal.

Jenson Button juhtis võistlust algusest lõpuni.

Kiireima ringi (1.27,706) sõitis Williamsi sõitja Nico Rosberg.

Sébastien Buemi sai oma esimesel võistlusel kaks punkti.

Tulemused

Kvalifikatsioon

* Mõlemad Toyota sõitjad diskvalifitseeriti auto reeglitele mittevastava tagatiiva tõttu

Võistlus

*Sõidu neljandana lõpetanud Lewis Hamilton diskvalifitseeriti žüriile teadliku valeinfo andmise eest

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
Giza kubernerkond

Giza kubernerkond on 1. järgu haldusüksus Egiptuses.

Kubernerkonna keskus on Giza. 

Giza kubernerkonnas asuvad muu hulgas Giza püramiidid.

Viited 

Egiptuse kubernerkonnad
Thaïs

"Thaïs" [ta'iis] on Jules Massenet' kolmevaatuseline ooper Louis Gallet' libretoga, mis põhineb Anatole France'i samanimelisel jutustusel. Ooper esietendus Pariisis Opéra Garnier' teatris 16. märtsil 1894. Nimirolli laulis ameerika sopran Sybil Sanderson.

Massenet kirjutas selle spetsiaalselt Sandersonile. Nimiosa on saanud kuulsaks nii oma kauniduse kui ka keerulisuse tõttu, sest nõuab esitajalt vokaalset andekust ja suurepärast näitlemisoskust. Sel põhjusel tuuakse ooperit ka nii harva lavale. 

Eestis on "Thaïsi" lavastatud vaid üks kord: 2009. aastal Pärnu rahvusvahelisel ooperimuusika festivalil PromFest, kus nimiosa laulis Veronika Džiojeva.

Sisu 
Munk Athanaël otsustab ristiusu juurde tuues päästa kauni kurtisaani Thaïsi. Kui naine lõpuks jumala poole pöördub, avastab munk, et ta oli tahtnud naist päästa seepärast, et oli temasse armunud.

Välislingid 
"Thaïsi" Pärnu lavastuse kodulehekülg
PromFesti kodulehekülg

Ooperid

ja:タイスの瞑想曲
Annamõisa kraav

Annamõisa kraav (ka Anne kraav) on kraav Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Kergu ja Metsavere külas.

Kraavi pikkus on 6 km ning see suubub paremalt Lehuraba peakraavi (1,4 km suudmest). Kraavi valgla on km² km². 

Kraavi lähe on Kergu külas. Kraavi suue on Metsavere külas. Alamjooksul ületab kraavi Pärnu-Jaagupi – Kergu tee, lähistel on ka Metsavere kaasiku rändrahn.

Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.

Annamõisa kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1114400.

Välislingid 

 

Pärnu maakonna jõed
Põhja-Pärnumaa vald
Matsalu alamvesikond
Eesti kraavid
Pyrrhose võit

Pyrrhose võit on väljend, mis pärineb Molosside kuningalt Pyrrhoselt, kes ütles 279. aastal eKr peetud võiduka, aga kaotusrohke Ausculumi lahingu järel: "Veel üks selline võit ja ma olen kadunud."

Pyrrhose võidu all mõistetakse mingis olukorras edu saavutamist ränga hinnaga.

Väljendid
Vana-Kreeka
Kunst (kirjastus)

Kunst oli kirjastamisega tegelev Eesti ettevõte, mis loodi 1957. aastal ning mille põhitegevuseks oli kunstiraamatute väljaandmine. Samuti on kirjastus välja andnud kunstiromaane, memuaare ja elulooraamatuid. 2019. aasta seisuga on kirjastus Äriregistri andmetel pankrotis.

Ajalugu 

Kirjastus Kunst oli asutatud 1957. aastal. Tollane Nõukogude võim lõi kirjastusi valdkondade kaupa ja Kunsti ülesanne oli anda välja raamatuid eesti kunstist. Algusaastatel olid trükisteks peamiselt albumid, monograafiad ja uurimused. Edaspidi teemadering laienes ning välja hakati andma teoseid Euroopa ja laia maailma kunstipärandi kohta. Aastaid oli Kunst ainus visuaalsete kunstidega tegelev kirjastus Eestis.

Eesti taasiseseisvumise järel muutus kirjastamise valdkond ja raamatuturg oluliselt ning endine riiklik kirjastus Kunst reorganiseeriti aktsiaseltsiks, mille aktsionärideks said kõik tol ajal kirjastuses töötanud inimesed. Omanikeringi moodustavad tänini praegused ja endised töötajad.

Kuigi 1990. aastatel muutus kirjastuse programm ja teemadevalik oluliselt, on eesti kunst ja kunstiajalugu, samuti maailmakunsti pärand ja ajalugu laiemalt jätkuvalt kirjastuse esindusteema. Näiteks ilmusid 1999. aastal "Lühike eesti kunsti ajalugu" ning kaks monograafiat eesti kunstnikest, samuti suur "Kunstileksikon". Väga menukas on Juhan Maiste "Eestimaa mõisad". 2000. aastal hakkas ilmuma sari "Kunsti Raamatukogu", mis tutvustab suuri stiile. Ilmunud on Kaalu Kirme uurimus "Eesti hõbe", mis rohkete illustratsioonidega räägib eesti metallikunsti 800 aasta pikkusest ajaloost.

Kirjastus on avaldanud ka kultuuriajalugu ja -teooriat käsitlevaid raamatuid. "Andy Warholi filosoofia" ilmus oktoobris 2009. Autorite hulgas on olnud Georges Duby, Lucien Febvre, Emmanuel le Roy Ladurie, Susan Sontag, Jürgen Habermas, Jean Baudrillard ja Dominic Strinati.

Kirjastuse populaarsemaid sarju on läbi aegade olnud kuldsete kaantega "Kuningaraamat", milles avaldati kuulsate valitsejate elulugusid tuntud biograafide sulest.

2009–2010 kuulus kirjastuse juhatusse Mart Helme, seejärel jätkas samas ametis 2016. aasta veebruarini Martin Helme. Kuni firma likvideerimiskoosolekuni oli suurim osanik Mart Helme eksabikaasa Sirje Helme. 

Kirjastust võis pidada suuresti Helmete pereettevõtteks lisaks eelmainitule ka selles mõttes, et seal avaldati Helmete tütre Triin van Doorslaeri (Triin Pappeli) tõlkeid saksa keelest ning tema toimetatud teoseid.

Kirjastuse pankrot
2019. aasta algul hoiatas Inforegister, et "soovitab hoiduda koostööst Kirjastus Kunst OÜ kui koostöövõimetu ettevõttega, kes ignoreerib oma kohustusi ja võlausaldaja püüdlusi kontakti saada". Peagi hakkas ajakirjanduses ilmuma teateid, et kirjastus on likvideerimisel. 17. mail 2019 kuulutatigi pankrott välja, kirjastusel oli siis rohkem kui 70 000 eurot võlgu.

Viited

Välislingid 
 Kirjastuse Kunst koduleht
 Epp Ehand "Kirjastus Kunst annab välja ilusaid ja inforikkaid raamatuid". Eesti Päevaleht, 12. detsember 1995
 Ants Juske "Kirjastus Kunst kergitab latti". Eesti Päevaleht, 15. juuli 2000

Eesti kirjastused
Nera jõgi (Doonau)

Nera on jõgi Rumeenias ja Serbias, Doonau vasakpoolne lisajõgi.

Jõgi algab Semenici mägedest Banaadist ning voolab valdavalt edela suunas. Nera on 27 km ulatuses Rumeenia ja Serbia piirijõgi.

Jõe pikkus on 124 km.

Rumeenia jõed
Serbia jõed
Doonau jõgikond
Uduvere peakraav

Uduvere peakraav on kraav Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Arase külas ja Raplamaal Märjamaa vallas Jädivere külas.

Peakraavi pikkus on 1,8 km ning see suubub Jädivere külas vasakult Enge jõkke (20,8 km suudmest). Peakraavi valgla on 2,7 km². Kraavi lähe on Arase külas. Lähtest umbes 800 m kagus kulgeb Valgu–Libatse tee.

Peakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.

Uduvere peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1114600.

Välislingid 

 

Eesti kraavid
Pärnu maakonna jõed
Rapla maakonna jõed
Märjamaa valla veekogud
Põhja-Pärnumaa vald
Matsalu alamvesikond
Mart Kull (1914)

Mart Kull (19. aprill 1914 Vana-Vändra vald – 10. august 2007 Tartu) oli Eesti arstiteadlane.

Ta lõpetas 1932. aastal Vändra Gümnaasiumi.

Ta töötas pikka aega Tartu ülikoolis patofüsioloogia õppejõuna.

Ta on maetud Vändra vanale kalmistule.

Pere
Tema vend Lembit Kull (1921–2019) oli rakendusmatemaatik, kauaaegne Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud.

Tema poeg oli arstiteadlane Mart Kull. 

Eesti arstiteadlased
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Vändra vanale kalmistule maetud
Sündinud 1914
Surnud 2007
Lörts

Lörts  on sademete liik, mis koosneb nii lumest kui ka vihmast. Lörtsi sajab tavaliselt hilissügisel ja varakevadel, ka talvel sulailma ajal. Lörts tekib, kui õhutemperatuur troposfääri alaosas ületab 0 °C.

Sademed
Herman Maim

Herman(n) Maim VR II/3 (8. aprill (vkj)/20. aprill 1894 Tartu – 21. oktoober 1922 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (alamkapten).

Sai üldhariduse Tartu Aleksandri gümnaasiumis ja läks 1913. aastal õppima Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonda.

Läks vabatahtlikult 1915. aastal esimesse maailmasõtta ja astus suurtükiväekooli. Ülendati selle lõpetamisel lipnikuks ning läbis Põhjarinde lendurvaatlejate koolituse. Saadeti Riia rindele, kus võttis patareiohvitserina osa võitlustest sakslaste vastu. Ülendati alamleitnandiks ja autasustati üles näidatud vahvuse eest Püha Georgi risti IV järguga kaunistustega ohvitseride jaoks (palmidega).

Oli üks esimestest, kes 1917. aastal tuli üle Eesti rahvusväeosadesse. Määrati 12. jaanuaril 1918 1. Eesti suurtükiväebrigaadi patarei nr 1 ülemaks ning ülendati sama aasta 25. märtsil leitnandiks. Lahkus Saksa esimese okupatsiooni algul demobilisatsiooni tõttu sõjaväeteenistusest.

Eesti vabadussõja puhkedes alustas 20. detsembril 1918 Tallinnas 1. suurtükiväepolgu patarei nr 4 formeerimist, jäädes sõja lõpuni selle ülemaks. 8. jaanuaril 1919 sõitis patarei Tartu suunal tegutsenud 2. jalaväepolgu käsutusse, võttes osa paljudest lahingutest Võru, Vastseliina, Petseri, Irboska ja Pihkva ümbruses.

Viidi koos patareiga nr 4 18. veebruaril 1919 2. suurtükiväepolgu koosseisu. Sai Zalesje kiriku tornist oma patarei tuld juhtides vastase suurtükimürsu läbi jalast ja käest haavata, kuid jäi rivisse. Ülendati 4. septembril 1919 alamkapteniks, tagasiulatuvalt 2. juunist 1919.

Vabadussõjas üles näidatud erilise vahvuse eest pälvis ta Vabadusristi II liigi 3. järgu, lisaks Vabariigi Valitsuse poolt 40 000 marka rahalist autasu, tasuta maa normaaltalu suuruses, prii kool kuni kõrgema kooli lõpetamiseni ja Eesti Vabadussõja mälestusmärk.

Lahkus pärast Vabadussõja lõppu 1920. aastal kaitseväest reservi, et jätkata poolelijäänud õpinguid. Ta õppis aastatel 1920–1922 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas keemiat. Suri 21. oktoobril 1922 Tartus.

Auastmed
1918 leitnant
1919 alamkapten

Tunnustused

Vabadusrist II/3 (17. august 1920)
Eesti Vabadussõja mälestusmärk
Püha Georgi risti IV järk

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Eesti ohvitserid 1918-1940

Eesti suurtükiväeosade koosseis
Eesti suurtükiväelased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid

Sündinud 1894
Surnud 1922
Mihhail Suigusaar

Mihhail Suigusaar (sünninimi Mihkel Suigusaar; 3. veebruar 1842 Võisiku vald – 2. märts 1916 Pärnu) oli eesti õigeusu vaimulik.

Sündis luteriusulises perekonnas. Kui perekond astus 1846. aastal õigeusku, sai tema kiriklikuks nimeks Mihhail.

Aastatel 1855–1864 õppis Riia vaimulikus koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris, seejärel jätkas aastatel 1864–1868 õpinguid Moskva Vaimulikus Akadeemias. Lõpetas vaimuliku akadeemia usuteaduse kandidaadi kraadiga.

15. augustil 1868 asus ta tööle Riia Vaimulikku Seminari, kus töötas eesti keele õpetajana 1879. aastani. Paralleelselt töötas ta aastast 1869 ka eestikeelsete trükiste tsensorina ja aastatel 1878–1879 Riia junkrukooli õpetajana.

1879. aastal viidi üle Pärnu Püha Suurmärter Jekateriina koguduse preestriks. Sellel ametikohal töötas isa Mihhail surmani. Paralleelselt töötas ta 1894. aastani usuõpetuse õpetajana Pärnu koolides. 1881 anti talle ülempreestri aunimetus. 

Ta koostas ja toimetas õigeusuliste eestlaste kalendri 1913. aastaks. Samuti tõlkis ta eesti keelde vähemalt kolm vaimulikku teksti: Augustin Eggeri "Noortemeeste Iseloomuharidusest" (1909), Serafim Lade "Lutheri õpetus Kristuse tõevalguses" (1911) ja arhimandriit Illarioni kõne "Edu ja ümbermuutmine" (1915).

Aastatel 1900–1916 oli Mihhail Suigusaar ka Pärnu I praostkonna praost.

Isa Mihhail osales ka ühiskondlikus tegevuses, olles Eesti Aleksandrikooli Pärnu komitee esimees, Pärnu Eesti Põllumeeste Seltsi esimees ja Pärnu linnavolikogu liige.

Kirjandus
Ülempreester Mihkel Suigusaar / koost. Rein Tomson. Pärnu : R. Tomson, 2000.

Välislingid
Mihhail Suigusaare elulugu andmebaasis ISIK
 A. Laar, "Ülempreester M. M. Suigusaar" – Eesti Kirjandus 1916, nr 7, lk 235–244.

Eesti pedagoogid
Eesti tsensorid
Eesti õigeusu vaimulikud
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Sündinud 1842
Surnud 1916
Anne Arrak

Anne Arrak (sündinud 26. septembril 1988 Tartus) on eesti laulja. Ta saavutas telesaatesarja "Eesti otsib superstaari" kolmanda hooaja saadetes 7. koha. 

25. oktoobril 2009 toimunud esimese saate hääletuse tulemusena pidi Arrak lahkuma, kui selgus, et telefonihääletuse ajal ei saanud EMT kliendid tehnilistel põhjustel saatesse helistada. Seetõttu kutsuti ta saatesse tagasi ning astus üles ka järgmises saates. .

Anne Arrak osales ka "Eesti otsib superstaari" teise hooaja (2008) saadetes. Ta langes välja stuudiovoorus ja ei pääsenud edasi ka lohutusvoorust.

Anne Arrak on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi aastal 2007. Ta on olnud Ursel Oja õpilane ja praegu (2009) õpib ta Viljandi Kultuuriakadeemias jazz-muusika osakonnas.

2013. aastast on Anne Arrak ansambli Portread solist.

"Eesti otsib superstaari" saates esitatud laulud

Viited

Välislingid
 Anne Arraku blogi
 Anne Arrak. MySpace Music

Artiklid 
 Eesti otsib superstaari: Pärnu eelvoor. Kuut@DELFI, 10. veebruar 2008
 Helena-Reet Ennet.Superstaariks pürgiv Anne Arrak Gossip.ee-le: "Tõeline staar see, kes on ennast ise üles töötanud". Gossip.ee. 10. oktoober 2009 
 Mari-Leen Albers. Superstaari-Anne: tõeline laulja peab oskama ka live'is laulda! / Õhtuleht, 13. oktoober 2009 
 Maris Üksti, Ester Vaitmaa. VIDEO: Superstaarisaatest langes välja Anne. DelfiTV. 25. oktoober 2009

Videod 
 Anne Arrak U2 lugu "With Or Without You". DelfiTV 2009
 Arraku esinemine stuudiovoorus. youtube.com 2009
 Anne Arrak - Christina Aguilera. Hurt. Eesti Otsib Superstaari 2008

Helisalvestised 
 ÖÖLAUL / E.Vain vol.5 (Ülenurme Laulustuudio)
 MEDITATION /C. Jobim/ demo -2006 (Ülenurme Laulustuudio) 

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1988
Eliisa Kõiv

Eliisa Kõiv (sündinud 27. jaanuaril 1990 Elvas) on Eesti laulja. Ta saavutas saate "Eesti otsib superstaari" kolmandal hooajal 9.–10. koha. Eliisa on laulja Kerli Kõivu õde. 

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis sotsioloogiat, sotsiaaltööd ja sotsiaalpoliitikat.

Muusikaline tegevus 
2005. aastal lõpetas Ülenurme laulustuudio.

Saates "Eesti otsib superstaari" esitatud laulud

Konkursid ja lauluvõistlusted

2003  
 Saaremaa üleriigilisel noorte solistide ja duettide konkurss – 1. koht ja peaauhind 
 Jõulutäht 2003 – 1. koht

2004  
 SÜG-i üleriigilisel noorte solistide ja duettide konkurss – 1. koht 
 ETV Laulukarussell – 5. koht
 Rahvusvaheline laste ja noorte lauluvõistlus "Tähtede laul" 2004 – 3. koht
 Lauluvõistlus "Viis viimast" 2004 – 2. koht
 VI rahvusvaheline lasteloomingu festival "Veszpremi mängud 2004" – 1. koht vokaalkonkursil
 Jõulutäht 2003 – 1. koht ja Ülenurme lootusetäht

2005 
 Saaremaa üleriigiline solistide ja duettide konkurss. Duett Hannaliisa Uusma ja Eliisa Kõiv – 1. koht
 Võruvisioon – 1. koht

2006 
 Saaremaa üleriigiline noorte solistide ja duettide konkurss – 2. koht

Viited

Välislingid
 eliisa (eliisa kõiv) MySpace Music

Artiklid 
 Helena-Reet Ennet. Eliisa Kõiv: "Ma tahaks välja anda head ja kvaliteetset muusikat, ilma et sellega käiks kaasas haiglane tähelepanu." Gossip.ee, 18. september 2009
 Mis on kirjutatud Eliisa Kõivu kleidile? Elu24, 26. oktoober 2009 
 Mari-Leen Albers. Mida tähendab Eliisa Kõivu ringikujuline tattoo? Õhtuleht, 26. oktoober 2009

Videod 
 Eliisa Kõiv teatrivoorus
 Jõulukontsert Tartu Raekojas, 2008 Ülenurme Mk laulustuudio

Helisalvestised 
 Lately /S.Wonder/ demo 2005 (Ülenurme Laulustuudio)
 Have Your Self a Merry Little Christmas "Jõulutäht 2004" kontsertsalvestis (Ülenurme Laulustuudio) 

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Sündinud 1990
Venekirves

Venekirves oli venekujuline tööriist nöörkeraamika kultuurist, mis levis kivi- ja pronksiajal.

Karlova tüüpi kivikirves on peamiselt vaid Eesti aladel levinud venekirve tüüp.

Galerii

Viited

Välislingid
 Venekujulised kivikirved (arhiiviversioon )
 Aivar Kriiska Stone Age Settlement and Economic Processes in the Estonian Coastal Area and Islands , 2001 ISBN 951-45-9858-X

Tööriistad
Kiviaeg
Pronksiaeg
Richard Lessel

Richard Vilhelm Paul Lessel VR I/3 (28. juuni 1884 Kunda-Malla vald, Virumaa – aprill 1972) oli Eesti sõjaväelane (major).

Sündis 28. juunil 1884 Virumaal Kunda-Malla vallas. Sai üldhariduse Tallinna Reaalkoolis.

Alates 1904. aastast jalaväe reservlipnik, teenis suure osa Esimesest maailmasõjast Tallinnas politseiametnikuna. Mobiliseeriti 1916. aasta mais ja määrati teenima Peeter Suure merekindluse suurtükiväepolku.

Saabus 25. veebruaril 1918 1. Eesti suurtükiväebrigaadi, kus määrati 4. patarei ülemaks ning ülendati sama aasta 25. märtsil leitnandiks.

Nimetati Eesti Vabadussõja puhkedes esmalt 1. suurtükiväepolgu majandusülemaks ja kuu hiljem sama polgu patarei nr. 6 ülemaks. Alustas patarei formeerimist Tallinnas 20. detsembril 1918. Patarei sõitis 5. jaanuaril 1919 Paidesse, kust liikus lahingutega Petseri suunas, tegutsedes koos 2. ja 7. jalaväepolguga. 18. veebruaril 1919  viidi patarei 2. suurtükiväepolku, kus see nimetati ümber välipatareiks nr. 12. Pärast Vabadussõda patarei likvideeriti.

Ülendati 7. jaanuaril 1920 alamkapteniks ja 8. aprillil 1921 "kiiduväärt teenistuse ja väljateenitud aja eest" kapteniks. Autasustati Vabadussõjas üles näidatud sõjaliste teenete eest Vabadusristi I liigi 3. järguga.

Ülendati 22. veebruaril 1924 majoriks ning nimetati 1926. aastal suurtükiväepolügooni ülemaks.

Vabastati 17. märtsil 1934 tervislikel põhjustel tegevteenistusest.

Anti 15. aprillil 1936 sõjaringkonnakohtu alla süüdistatuna riigi raha omastamises aastatel 1929–1933.

Elas 1960 Saksamaal

Auastmed
1904 – reservlipnik
? – alamleitnant
1918 – leitnant
1920 – alamkapten
1921 – kapten
1924 – major

Tunnustus
 Vabadusrist I/3 (2. november 1921)

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti suurtükiväeosade koosseis
Eesti suurtükiväelased
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1884
Surnud 1972
Pärtel Salmar

Pärtel Salmar (kuni 1935. aastani Panteleimon Sergejev; 9. august 1895 Narva – 27. jaanuar 1943 Taišet) oli Eesti sõjaväelane (major).

1941. aasta juulis ta arreteeriti NKVD poolt ja saadeti 1942. aasta augustis 10 aastaks Irkutski oblastisse Južlagi.

Välislingid
Eesti ohvitserid 1918-1940
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Sõjavägede Staabi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1895
Surnud 1943
Jaan Heljuste

Jaan Heljuste VR II/3 (kuni 1931. aastani Jaan Hermann; 4. juuli 1893 Kuigatsi, Valgamaa – 26. aprill 1956 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). Alates 5. oktoobrist 1925 Kaitseliidu Võru maleva pealik.

Jaan Heljuste arreteeriti 31. detsembril 1948.

Tunnustus
Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920
Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1930
Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935

3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kaitseliidu Võrumaa maleva pealikud
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1893
Surnud 1956
Tsitre mõis

Tsitre suvemõis ( saksa Zitter ) oli 19. sajandi II poolel krahv Karl Magnus Stenbocki (1804–1885) rajatud suvemõis Tsitres, kus Kolga mõisaomanike Stenbockide pere terve suve elas.

Seda Soome lahe ääres asunud suvemõisa nimetati Eesti silmapaistvamaks. Suvemõisa peahoones ja seda ümbritsenud villades elasid suviti ka Stenbockide sugulased ja sõbrad.

Seal sai supelda, purjetada, ratsutada ja tennist mängida.

Mõisa hooned hävitati nõukogude okupatsiooni ajal, alles jäi ainult kapteni ja sadamahaldaja talu – Merila talu – ning 1892. aastal püstitatud mälestuskivi mõisapargi rajajale krahv Karl Magnus Stenbockile.

Viited

Pilte 

Harjumaa mõisad
Stenbockide mõisad
Kuusalu kihelkond
Eric Stenbock

Erik Magnus Andreas Harry (Stanislaus) Stenbock (vkj 29. veebruar / 12. märts 1860 Cheltenham, Gloucestershire – vkj 14. / 26. aprill 1895 Brighton, Ida-Sussex) oli baltisaksa päritolu proosakirjanik, luuletaja ja Kolga mõisa fideikomissijärgne pärija; krahv.

Ta on maetud Brightonis Extra-Mural Cemetery kalmistule.

Üle-eestilise kooliteatrite Põhjafestival raames antakse välja temanimelist auhinda, milleks 2007. aastal oli Jüri Mildebergi joonistus "Kolga teatrimaja".

Perekond
Tema vanemad olid Narvas sündinud Bogesundi krahv, Torpa vabahärra ja Tiroolis Merano lähedal asunud Rottensteini lossi (Schloß Rottenstein; Castel Rottenstein) omanik Erich Stenbock (1834–1861) ja Lucy Frerichs (1839–1896), kes oli Bremenist pärit Manchesteri puuvillatööstur Johan Frerichsi tütar. Tema 1861 lesestunud ema abiellus 1864 Sir Francis Mowattiga (1837–1919), kes oli 1894–1903 alaline riigikassa sekretär.

Tema vanaisa krahv Magnus "Apa" Stenbock (1804–1885) oli Kolga, Kiiu, Kõnnu ja Loo mõisaomanik, vanavanaisa krahv Johann Diedrich Stenbock (1781–1822) päris 1800 oma vanaisalt, Eestimaa maanõunikult krahv Karl Magnus Stenbockilt (1725–1798) (Magnus Stenbocki (1664–1717) pojapoeg), Haabneeme, Viimsi, Lubja ja Vohnja mõisa, kuid müüs Haabneeme, Viimsi ja Lubja mõisa samal aastal kindralmajor vürst Vassili Gortshakovile.

Tema kaugemate esivanemate hulka kuulusid Rootsi kuninga Johan III vallastütar Sofia Gyllenhielm ja Pontus De la Gardie, ning nende poeg Jakob De la Gardie (1583–1652), kelle tütar abiellus Eric Stenbocki esivanema Bogesundi krahvi Gustaf Otto Stenbockiga.

Sugupuu

Viited

Välislingid
Ave Randviir. Eric Stenbock - dekadentlik õuduskirjanik ja Eesti mõisnik, Eesti Ekspress 22. november 2004
"...And the darkness grew intolerable.” Ett liv av melankoli: Greve Eric Stanislaus Stenbock (rootsi keeles)
Eric Stenbocki elulugu (inglise keeles)

Eric
Baltisakslased
Eestimaa aadlikud
Kolga mõisnikud
Eesti luuletajad
Sündinud 1860
Surnud 1895
Martin Eellend

Martin Eellend (kuni 1935. aastani Elend/Elendt; 12. november 1899 Pärnu – 24. aprill 1982 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major).

Ta oli kaupmehe poeg.

Teenis 9. Üksikus Jalaväepataljonis. 1941. aastal saadeti ta sunniviisiliselt Venemaale. Oli saksa sõjavangis Königsbergis, jäi Saksamaale.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
9. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1899
Surnud 1982
Aleksander Ratas

Aleksander Ratas (4. detsember 1897 Peterburi – 4. august 1942 Šarõgino, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1937).

Tema vanemad olid pärit Saaremaalt. Aleksander sündis Peterburis, kus tema vanemad sel ajal elasid. Kui ta oli 5-6-aastane, tuli pere Saaremaale tagasi ning Kuressaarde osteti maja. Aleksander õppis Kuressaare Poeglaste Gümnaasiumis, kuni läks 16-aastaselt Venemaale Esimesse maailmasõtta. Võttis Eesti Vabariigi ohvitserina osa Vabadussõjast. 

1926. aastal saadeti ta kopsutuberkuloosi tõttu Taagepera sanatooriumi. Seal tutvus ta oma tulevase abikaasaga, kellega abiellus sama aasta sügisel.

1939. aastal asus Ratas perega elama Kivimäele. 1940. aastal vallandati ta sõjaväest ja suunati Narva poeglaste gümnaasiumi sõjalise kasvatuse õpetajaks. 

1941. aasta juunis, kui ta oli tulnud koju suvepuhkusele, küüditati tema pere Siberisse ning ta ise saadeti vangilaagrisse Sverdlovski oblastisse, kus 24. juunil järgmisel aastal tehti surmaotsus.

Tunnustus
1933 Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärk
1935 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Sakala Partisanide Pataljoni ülemad
Vabadussõja veteranid
Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärgi kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1897
Surnud 1942
Richard Niineste

Richard Friedrich Niineste (kuni 1935. aastani Richard Friedrich Niemann; 28. juuli 1907 – 23. juuni 1944 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Kuni 1940. aastani teenis Richard Niineste Eesti Vabariigi sõjaväes, mis liideti 1940. aastal Punaarmeega 22. Territoriaalse laskurkorpusena, Teise maailmasõja alates taanud koos korpuse vägedega NSV Liitu, kus Porhovi all jooksis Punaarmee poolt üle sakslaste poole ning interneeriti Stablagi, mis asus Königsbergi lähedal. 

Pärast vabastamist sõjavangilaagrist veebruaris-märtsis 1942. aastal naasis Eestisse, kus töötas Eesti Julgeolekupolitsei ja SD III osakonnas A allosakonnas (arvepidamine ja rahandus) Relva SS Obersturmführeri auastmes.

Sõjaministeeriumi koosseis
7. Jalaväerügemendi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Kaitseväe kalmistule maetud
Sündinud 1907
Surnud 1944
Kaarel Tammekand

Kaarel Rudolf Tammekand VR II/3 (31. oktoober 1894 – 14. oktoober 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1938).

Auto-Tankirügemendi koosseis
4. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Sündinud 1894
Surnud 1942
Õnne Pärl

Õnne Pärl (sündinud 21. aprillil 1965) on vabakutseline ajakirjanik. 

Ta on teinud koostööd juhtimisajakirjaga Director ja kirjutanud lugusid erinevatele väljaannetele. Toimetanud 2002–2006 ajakirja Biotech Estonia.

Õnne Pärl on õppinud ajakirjandust, geoloogiat ja muusikateooriat. 

Esinenud lauljana bluusi-, džässi- ja folgifestivalidel ning salvestanud stuudios plaadijagu omi laule. 

Aastatel 2006–2008 elas ta Afganistanis. Ta on teinud ajakirjaniku ja fotograafina koostööd organisatsioonidega Save the Children Sweden-Norway, Swedish Committee for Afghanistan, Landell Mills Ltd, Turquoise Mountain Foundation jt.

Ta on kirjutanud raamatu "Armastatud Afganistan" (Raadi Duo, 2008).

Tema fotonäitus "Armastatud Afghanistan" on olnud esil 2008–2010 Eesti Rahvusraamatukogus, Pärnu Muuseumis, Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumis, Kuressaare Kultuurivaras, Võru Linnagaleriis, Narva Muuseumis, Viru Keskuses, Slough Museumis Inglismaal, Eesti Haridusministeeriumis, Kuressaare Gümnaasiumis, Maailmafilmi festivalil Tartus, Nurme bistroos Haapsalus, Tartu Lõunakeskuses, Kesk-Rootsi Ülikooli raamatukogudes Östersundis ja Sundsvallis.

Publikatsioone
 Õnne Pärli laulud
 Õnne Pärl: "Armastatud Afganistan"
 Õnne Pärl: "Kaheksa kevadist hetke tolmuses Kabulis - hirmutav ja põnev korraga" Eesti Päevaleht, 12. aprill 2006
 Õnne Pärl: "Afganistani õige pale" Maaleht, 22. märts 2007
 Õnne Pärl: "Kes saab kitse?" Lemmik, 9/2008
 Õnne Pärl: "Koeravõitlus Afganistanis" Lemmik, 9/2008
 Õnne Pärl: "Naisena Afganistanis" Eesti Naine, november 2008
 Õnne Pärl: "Reisid Allahi kaitse all – Afganistan" Tehnikamaailm, jaanuar 2009
 Õnne Pärl: "Nancy Hatch Dupree — afgaanide ajaloo elav mälu" Eesti Päevaleht, 26. jaanuar 2009
 Õnne Pärl: "Väärikad vanad Afganistanis" Elukiri, 2/2009
 Õnne Pärl: "Sulelised Afganistanis" Lemmik, 02/2009
 Õnne Pärl: "Mulla vastab küsimustele läbi püha teksti" Postimees, 18. august 2009
 Õnne Pärl: "Kool võib olla ka lageda taeva all või majandusõues" Õpetajate Leht, 2. oktoober 2009
 Õnne Pärl: "Analüüs: Eesti meedia näitab Afganistanist väärastunud pilti" Eesti Päevaleht, 8. märts 2010

Välislingid
 Kabuli Päevik
 Kabul Diary
 Afghanistan Photo Gallery
 Õnne Pärli mõttekodu. Blogi.

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1965
Jooksurkägu

Jooksurkägu (Geococcyx) on käoliste seltsi kägulaste sugukonda kuuluv perekond.

Perekonda kuulub kaks liiki: suur-jooksurkägu (Geococcyx californianus, elab USA edelaosas) ja väike-jooksurkägu (Geococcyx velox, elab Mehhikos ja Kesk-Ameerikas). Alles hiliskvaternaaris välja surnud Conklingi jooksurkägu peetakse tänapäeval suur-jooksurkäo alamliigiks G. californianus conklingi.

Jooksurkägu elab kuivas avatud hajusate põõsastega piirkonnas, vahel põõsastikus, nii tasandikel kui mägedes. Kohati on nede arvukus üsna suur.

Jooksurkäod söövad kõike, mida suudavad kinni püüda ja millest jõud üle käib. Väike-jooksurkägu sööb peamiselt putukaid, suur-jooksurkägu lisaks veel sisalikke ja madusid, sealhulgas lõgismadusid, närilisi ja teisi väikeimetajaid, tarantleid, skorpione, sajajalgseid, ämblikke, väikseid linde, linnumune ja -tibusid ning puuvilju ja seemneid. Nad varitsevad saaki ja kui see lähedale tuleb, ajavad seda taga mööda maapinda. Kinnipeetud saagi peksavad nad vastu maad surnuks. Jooksurkägu on ämblikke küttivate herilaste Pepsini ainus looduslik vaenlane.

Jooksurkägu võib joosta kiirusega kuni 32 km/h. Ta suudab ka lennata, kuigi teeb seda haruharva. Saaki püüab ta alati joostes, lendab üksnes vaenlaste eest põgenemiseks.

Jooksurkäod elavad üksikutena või paarides. Paarid on monogaamsed ja moodustuvad eluks ajaks. Paarid on paiksed, ei lahku oma territooriumilt ja kaitsevad seda.

Pulmamängu ajal kõnnib isaslind emase ees, tõstes ja langetades tiibu ja ajades saba laiali. On täheldatud, et isaslind võib emasele tuua kingituseks toitu.

Paljunemine toimub olenevalt liigist ja piirkonnast kevadest kuni kesksuveni. Jooksurkägu teeb pesa kaktusepuhmasse või põõsasse maapinna ligidale. Pesa võib vahel olla vooderdatud lehtede, maonaha või sõnnikuga. Pessa muneb ta tavaliselt 3–9  üldiselt valget muna, väike-jooksurkäol on mune vähem, 2–6. Mune hauvad ja poegade eest hoolitsevad mõlemad vanemad, isaslinnud hauvad öösiti, emaslinnud päeviti. Esimese 1-2 nädala jooksul pärast poegade koorumist on üks vanematest alati pesa juures. 2-3 nädala vanuselt lahkuvad tibud pesast ega pöördu sinna iialgi tagasi.

Jaheda kõrbeöö ajal alaneb jooksurkäo kehatemperatuur ja lind langeb tardumusse. Öö lõppedes ajab jooksurkägu tiivad laiali ja suled kohevile, et paljastada päikesekiirgusele tumedad laigud oma nahal ja niiviisi keha soojendada.

Viited 

Käolised
Hans Lepp

Hans Lepp (1. jaanuar 1873 Ohukotsu mõis, Rapla kihelkond – 4. november 1951 Tallinn) oli Tallinna linnaaednik 1907–1940.

Tema ajal heakorrastati Balti jaama esine, Harjuvärava mägi, Vene ja Heinaturg, Rannavärava mägi, Kaitseväe kalmistu, rajati Tiigiveski park. Samuti töötas ta Vanamõisa, Lohu ja teiste mõisate pargiehitustööl.

1933. ostis ta Standardi autode esindajalt 4-silindrilise auto.

Väljavõte 1935. aasta ajalehest: “Puiesteed paigutatakse ümber. Ligi 2500 ruutmeetrit uut pinda platsi all. Wabaduseplatsil, õieti selle Jaani kiriku poolsel serval ja kunstihoone ees käib praegu tihe töö. Linnaaedniku H. Lepa juhatusel ligemale 40 inimest rühmab ümber istutada suuri tugevaid puid... Varemalt Wabaduseplats kujutas enesest mingit vormitut riba. Nüüd antakse talle aga ilusa neljakandilise platsi kuju, mistõttu kunstihoone eest tulew allee teeb niinimetatud Jaani kiriku “abikiriku” [tollane käimla] juures täisnurga.” 

Haabersti linnaosas Haabersti asumis Vabaõhumuuseumi tee ja Lillevälja tänava nurgal paikneb tema kunagine puukool-aed, mis osaliselt (2 ha) on looduskaitse all.

Tema poeg Erich (Eerik) Lepp (1904–1981) oli mootorisportlane, Tallinna Rotary Klubi liige, aiandus- ja maastikuarhitekt Tallinnas ja hiljem Montréalis.

Hans Lepp on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Tunnustus
 1938 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Teosed
 Uussünd, ja miks me seda vajame?, Keila: Külvaja 1934; trükis

Viited

Tallinna linnaelanikud
Eesti aednikud
Eesti maastikuarhitektid
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1873
Surnud 1951
2009. aasta Malaisia Grand Prix

2009. aasta Malaisia Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja teine etapp, mis peeti Malaisias Sepangis Sepangi ringrajal 5. aprillil 2009.

Ettenähtud 56 ringist sõideti vaid 31, sest paduvihma tõttu otsustati võistlus katkestada. Võistluse kogupikkus oli 171,833 km. Et sõideti alla 75 protsendi ettenähtud ringidest, jagati vastavalt reeglitele välja vaid pooled punktidest.

Nii kvalifikatsiooni kui ka võistluse võitis Brawn GP sõitja Jenson Button, kes sai ka parima ringiaja 1.36,641.

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

Vaata ka
Malaisia Grand Prix

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
2009. aasta Hiina Grand Prix

2009. aasta Hiina Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kolmas etapp, mis peeti Hiinas Shanghais Shanghai ringrajal 19. aprillil 2009.

Sõideti 56 ringi, võistluse kogupikkus oli 305,066 km. Ilm oli vihmane.

Red Bulli meeskond sai oma ajaloo esimese parima stardikoha, mille võttis Sebastian Vettel. Võistlusel said Red Bulli sõitjad kaksikvõidu, esimene oli Vettel ja teine Mark Webber. Ka GP-võit oli Red Bullile esimene.

Võistluse kiireima ringi sõitis Rubens Barrichello (1.59,592).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
Rein Sillar

Rein Sillar (sündinud 24. märtsil 1948) on endine Eesti NSV riigiametnik, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee viimane esimees (kindralmajor) kuni asutuse likvideerimiseni 1991. aastal.

Elulugu
Rein Sillari isa oli leitnant Eesti armees, küüditati okupatsiooni ajal Siberisse, elas üle ja tuli tagasi. Pärast seda olid R. Sillari vanemad kooliõpetajadRein Sillar õppis Rakvere Internaatkoolis ja Tartu ülikooli õigusteaduskonnas. Sooritas 23-aastasena eksamid Tartu ülikoolis, mispeale värvati ENSV RJK-sse.

Karjäär NSV Liidu ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitees
1971–1972, NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee 1-aastase õppeajaga kõrgemad kursused Minskis, Valgevene NSV-s (Высшие курсы КГБ по подготовке оперативных работников для территориальных органов госбезопасности);
 Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 5. osakonnas, sh. 2. jaoskonna ülem;
Ta oli vastutav julgeoleku eest 1980. aasta suveolümpiamängude olümpiapurjetamiste ajal Tallinnas.
Eesti NSV RJK operatiivosakonna ülem
 Õpingud, 2-aastase programmiga NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee F. E. Dzeržinski nimelises Kõrgemas Punalipulises Koolis
1988–1990, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 5. osakonna (võitlus ideoloogilise diversiooniga) ülem;
 17. märts 1990 – 18. detsember 1991, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees

Tegevus Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee likvideerimisel
Pärast 1991. aasta augustiputši, kui Eesti territooriumil peatati NSV Liidu ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee tegevus, siis pitseeriti Pagari tänava keldris asunud julgeolekukomitee arhiiv.

Viited

Välislingid
 Nõgisto 1974, hilisem KGB Eesti osakonna sheff Rein Sillari arreteeris mu ühel ilusal juunihommikul otse minu kodus
 Estonian KGB chief Rein Sillar had halted activities but was waiting for a formal agreement between republic and all-Union authorities, RFE/RL DAILY REPORT No. 164 August 29, 1991
 Eesti NSV KGB taganemine,  Luup 4. august 1997
 Ainoa rehellinen virolainen, Turun Sanomat 31.08.1997
 Eesti KGB viimane esimees Rein Sillar 14 luuretoimiku üleandmisest, Postimees 1. september 1997
 Kõige nõutavam kaader, Luup Nr. 18 (101), 6. september 1999
 Endine KGB kindral Rein Sillar: Olen väsinud olemast tont, Õhtuleht 15. detsember 1999
 Onako Eesti on sunnitud lahkuma Bekkeri sadamast, Äripäev 16. detsember 1999
Intervjuu ajalehele Russki Potštaljon, 20. detsember 1999
 Rein Sillar: Eestit ohustavad rumalad ametnikud, mitte KGB, Õhtuleht 11. november 2000
 TIIU TEAB: Kui KGB-mehi meeskonnas ei ole, ei tule ärist midagi välja, Eesti Ekspress 08. november 2001
 6. Kelle variisik oli Tiiu Silves?, Delfi 13. aprill 2006
 Rein Sil­lar: te ei saa ku­na­gi tea­da, kas Simm oli KGB-s, Eesti Päevaleht, 24. september 2008
 Vaguniäri omanikust sai ülikasumliku firma peremees, Logistikauudised.ee 10. september 2009
 ENSV KGB viimane juht Rein Sillar 23 aastat tagasi: kas meie endistest töötajatest peaks saama salaluure viies kolonn Eestis? Eesti Päevaleht, 26. detsember 2014

Sündinud 1947
KGB töötajad Eestis
Anatoli Tafitšuk

Anatoli Tafitšuk (sündinud 25. veebruaril 1985 Oisus) on ukraina päritolu Eesti näitleja ning telesaatejuht. 

Tafitšuk oli üks aastatel 2008 kuni 2010 Eesti Televisiooni eetris olnud "Erisaate" saatejuhtidest.

Ta on Eesti kodanik alates 2003. aastast.

Viited

Välislingid

Eesti näitlejad
Eesti saatejuhid
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1985