joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ülendi ohvripärn

Ülendi ohvripärn (ka Ülendi niinepuu, Ülendi lõhmus, Ülendi Pühapärn, Ülendi äbajumal ~ ebajumal) on püha puu Ülendi külas Hiiumaal.

Võeti looduse üksikobjektina looduskaitse alla 1959. aastal. Kuna Ülendi oli 1977–1997 liidetud Kiduspe külaga, oli varasemates allikates puu asukohaks märgitud ka Kiduspe.

1989. aastal puu põles. Ave Alavainu kirjutas sellest luuletuse "Ohvripuu põlemine". Kuigi enamik puust hävis, elas pärn tulekahju üle.

1999. aastal mõõtis Hendrik Relve puu kõrguseks 4,5 m ja rinnasmõõduks 590 cm.

Kohapärimus
Põlengu eel on pandud ande pärna õõnsusse.

1939. aastal Kõpu küla elaniku Gustav Lauri jutustatud lugu kirjeldab puule viidud ande ja talle omistatud ravivaid võimeid: "Ülendi külas Kõpu kabeli ligidal on vana pärn. Rahvas üiab teda "Ülendi äbajumalaks". Selle pärna okste külges oli enne alati kõiksugu paelu ja lipsusi. Minu ema, kes oli sündinud 1860. a., mäletas veel, et suvistepühadel ja jaanipäeval viidud pärnale ohvriande. Siis ta ilustatud veel tupsude ja lipsudega ära. Kellel paised olnd, see pigistand sene paelaga, mis seal külges oli, siis kadusid paised kohe ära. Ta koor on kangesti pahkline; need olla inimeste ädad, mis jumal oma külge on võtnd. Ükskord Ülendi Toomal olnd tagumiku peal suur paise ja see põle kudagi paranend. See olnd üks nelipühi esimese püha omigu, kui Toomas viind ohvri pärnale. Sellesama pääva paise läind lõhki ja akand paranema. See lugu juhtus umbes 60–70 a. eest."

1940. aastal samuti Kõpu külas elanud Paavel Pihelilt kogutud lugu vahendab sarnaseid Ülendi pärnaga seotud uskumusi: "Vanasti seda puud on peetud pühaks ja on toodud talle ohvreid. Ohvriandideks on olnud värvilised lindid ja paelad, isegi raha, mis on paigutatud puutüves leiduvaisse aukudesse ja konarusisse ja mis on näha sääl praegugi veel. Puu tüvi on kaetud üleni seesuguste pahkadega. On räägitud, et need olevat inimeste patud ja paised, mis pärn kui jumal on võtnud inimestelt enda kanda (rääkinud Ligude Maret, kes suri 20 a. tagasi 84 a. vanuses). Veel umbes a. 40–50 tagasi on olnud Ülendi Toomal kuri pais, mis kuidagi ei tahtnud paraneda. Viimases hädas viinud Toomas pärnale ohvri, ja kohe samal päeval lõhkenud pais ja hakanud paranema."

Vaata ka
 Kaitstavad looduse üksikobjektid Hiiumaal

Viited

Kirjandus
 Marju Kõivupuu. 101 pühapaika. Tallinn: Varrak 2011, lk 66–67.

Välislingid
 
 Ülendi küla. Kõrgessaare valla koduleht

Eesti pühapuud
Hiiumaa vald
Reigi kihelkonna looduslikud pühapaigad
Hollywood

Hollywood on piirkond Los Angelese linnas California osariigis Ameerika Ühendriikides. See asub Los Angelese kesklinnast lääneloodes. Kuna see ümbruskond on filmistuudiote ja filmitähtede ajalooline keskus, nimetatakse Hollywoodiks tihti Ameerika Ühendriikide filmitööstust tervikuna. 

Hollywoodile ja sealsele filmitööstusele viitavad ka hüüdnimed StarStruck Town ja Tinseltown. Tänapäeval on suur osa filmitööstusest valgunud naabruskondadesse nagu Westside, ent oluline osa tugitööstusest – montaaži-, eriefektide, butafooria-, järeltöötlus- ja valgustusfirmad – püsib endiselt Hollywoodis, nii nagu ka filmikompanii Paramount Pictures välistuudiod.

Los Angelese linnas ei ole kombeks piirkondade piire täpselt määratleda, ent hiljuti sai Hollywoodist erand. 16. veebruaril 2005 esitasid California parlamendiliikmed Jackie Goldberg ja Paul Koretz seaduseelnõu, mille kohaselt peaks California osariik pidama Hollywoodi suhtes samasugust arvestust nagu juhul, kui see oleks iseseisev. Sel põhjusel fikseeriti Hollywoodi piirid. Eelnõu toetasid üksmeelselt Hollywoodi kaubanduskoda ja Los Angelese linnanõukogu. Piir asetseb ligikaudu Lääne-Hollywoodist idas, lõunas Mulholland Drive'ist, Laurel Canyonist, Cahuenga Boulevardist ja Barham Boulevardist ning Burbanki ja Glendale'i linnast, põhjas Melrose Avenuest ning läänes Golden State Freewayst ja Hyperion Avenuest. See hõlmab ka Griffith Parki ja Los Felizi – kaht ala, mida enamik linlasi on seni Hollywoodist eraldi asuvaks pidanud. 

Koos Los Feliziga oli Hollywoodi piirkonnas 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 123 436 elanikku ning leibkonna mediaansissetulek oli 1999. aastal 33 409 USA dollarit. Hollywoodi pindala on 64,6 km2 ning rahvastiku tihedus 1909,3 elanikku ruutkilomeetri kohta.

Kuna Hollywood paikneb Los Angelese linna piires, pole sel omavalitsust. Omal ajal määras Hollywoodi kaubanduskoda ametniku, kes kandis tseremoniaalsetel eesmärkidel aunimetust "Hollywoodi linnapea". Johnny Grant oli selles ametis 1980. aastast oma surmani 9. jaanuaril 2008. Pärast seda pole talle aga järglast määratud.

Vaata ka
 Hollywood and Highland Center
 Hollywoodi kuulsuste allee

Välislingid
 Elizabeth Aubrey. Hollywood in turmoil as 150,000 backstage workers vote to go on strike: ‘It would shut everything down’. The Independent, 5. oktoober 2021 (inglise ja hispaania keeles)

California
Filmitööstus
Los Angeles
Teraspoiss

"Teraspoiss" on Jüri Parijõe romaan, mis esmakordselt ilmus 1937. aastal.

Autor sai selle eest 1938. aastal Vabariigi Presidendi auhinnakonkursil II auhinna (1000 krooni).

1938. aastal tõlkis Ida Grünthal teose soome keelde.

1939. aastal tuli Vanemuise teatris lavale autori enda dramatiseeringus samanimeline noorsoonäidend.

Kordustrükk ilmus 1994. aastal Olioni kirjastuselt, kujundas Ene Loopere. ISBN 5460002397

Viited

Eesti romaanid
1937. aasta Eestis‎
1937. aasta kirjandusteosed
Johannes Andersen

Johannes Andersen (sündinud 29. augustil 1943) on taani astronoom.

Ta lõpetas aastal 1969 Kopenhaageni Ülikooli magistrikraadiga astronoomia alal. Aastal 1991 kaitses ta samas doktorikraadi.

Ta töötab alates 1972. aastast Kopenhaageni Ülikoolis.

Alates 2002. aastast on ta Põhjamaade teleskoopi Nordic Optical Telescope haldava ühenduse NOTSA direktor. Tema ametiaeg kestab 2012. aastani.

Viited

Välislingid
 Koduleht
 Tutvustus Kopenhaageni Ülikooli lehel

Taani astronoomid
Sündinud 1943
Einar Vallbaum

Einar Vallbaum (sündinud 9. oktoobril 1959 Rakveres) on Eesti majandustegelane ja poliitik. Ta oli XIII Riigikogu liige 9. aprillist 2015 12. juunini 2017.

Ta lõpetas aastal 1978 Rakvere Kaugõppekeskkooli ja aastal 2007 Mainori Kõrgkooli ärijuhtimise erialal.

Einar Vallbaum on AS-i Lajos (registrikood 10132895 esmakande aeg 1996, Kunda linn, Lääne-Viru maakond) asutaja ning ainuomanik.

Einar Vallbaum oli kauaaegne Eesti Rahvusvaheliste Autovedajate Assotsiatsiooni (ERAA) president. Ameti pani ta maha 7. oktoobril 2009 seoses tööle asumisega Lääne-Viru maavanemana.

Aktsiaseltsi Lajos omanik on ta edasi, tema poeg Erko Vallbaum jätkab sealsamas nõukogu liikmena. 

Lääne-Viru maavanemaks määrati ta 14. septembril 2009.

Poliitiline karjäär
Einar Vallbaum kuulus Eesti Keskerakonda alates 12. veebruarist 2002 kuni 28. augustini 2009. Kuulus Eesti Reformierakonda alates 17. mai 2010 kuni 14. juuni 2013, mil esitas avalduse erakonnast lahkumiseks.

Pärast Hanno Pevkuri asumist sotsiaalministriks Andrus Ansipi kolmandas valitsuses sai Riigikogu juhatuse otsusega Einar Vallbaum asendusliikmena XII Riigikogu liikmeks, kuid astus tagasi ning tema asendusliikmeks sai Riigikogu juhatuse otsusega Paul-Eerik Rummo alates 7. aprillist 2011.

Vallbaum kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Isamaa ja Res Publica Liidu nimekirjas valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Viru maakonnas), sai 1044 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta pääses Riigikokku keskkonnaministri kohale asunud Marko Pomerantsi asendusliikmena ning lahkus Riigikogust 12. juunil 2017 pärast Marko Pomerantsi ministriametist vabastamist.

Muud
11. jaanuaril 2011 kinnitati Einar Vallbaum Kaitseliidu Viru maleva tegevliikmeks. Ta on Viru maleva kuuesajas tegevliige.

Viited

XIII Riigikogu liikmed
Eesti majandustegelased
Lääne-Viru maavanemad
Eesti Keskerakonna poliitikud‎
Eesti Reformierakonna poliitikud‎
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud‎
Kaitseliidu Viru maleva liikmed
Sündinud 1959
Argo (kirjastus)

Argo on Eesti kirjastus, mis tegeleb põhiliselt õpikute, eksamimaterjalide ja ajalookirjanduse kirjastamisega.

Argo asutasid 1999. aastal ajaloolastest abikaasad Andres Adamson ja Lea Adamson. Andres Adamson on tänini kirjastuse omanik ja juhatuse liige.

Argo kirjastusel ilmub sari "Abiks õpetajale", kuhu kuuluvad kogumikud üksikute õppeainete didaktikast ja pedagoogikast, samuti kirjastatakse sarju nagu "Eksaminandile ajaloo riigieksamist", "Eksaminandile ühiskonnaõpetuse riigieksamist", "Elav teadus" jne. Ajalookirjandusest on ilmunud näiteks Priit Raudkivi kolmeosaline raamatusari Suurbritannia ajaloost, mälestustekogu "Eesti idapataljonid Idarindel 1941–1944", Toomas Karjahärmi "Ajaloolase käsiraamat", Tiit Saare "Eesti mõisnike vapid", Inna Põltsami "Söömine-joomine keskaegses Tallinnas", "Taani ristisõjad: sõda ja misjon Läänemere ääres" ning terve rida Tiit Made raamatuid. Ilukirjandusest on avaldatud muuhulgas Enn Kasaku, inBoili, Kivisildniku, Vladimir Sorokini ja Mats Traadi teoseid.

Tunnustus 

 2017. aastal tunnustati Eesti Teadusagentuuri teaduse populariseerimise konkursil kirjastus Argo "Elava teaduse" raamatusarja  trükisõna kategoorias.

Välislingid 
 Kirjastuse Argo koduleht

Eesti kirjastused
Maardu hiiemets

Maardu hiiemets on hiis Jõelähtme kihelkonna Saha ja Maardu külas.

Maardu hiiemets tunnistati kultuurimälestiseks kultuuriministri määrusega 27. juulil 1998.

Kohapärimus

Maardu hiiemetsa ohvrikivi kohta on 1937. aastal Vandjala külast 88-aastase Jüri Saare esituse järgi kirjutatud üles muistend: 

Korra elanud üks püha mees. See mees käinud alati pühas hiies palumas. Korra palunud see mees päeva läbi oma jumalat. Inimesed läinud vaatama, mis see mees iga päev pühas hiies teeb. Kui inimesed seda näinud, küsinud, mida ta siin teeb. Siis vastanud paluja: "Ma palun siia ohvrikivi." Kui ta seda öelnud, kukkunud taevast alla suur kivi ja just selle mehe peale. Inimesed pannud selle kivi nimeks Ohvrikivi. Imelik mees olnud aga kadunud, teda pole kusagilt enam leitud. Inimesed arvanud, et ta jäänud kivi alla. See kivi olla praegugi Maardus Hiie metsas. (ERA II 165, 213/4 (1) < Jõelähtme khk, Vandjala k – L. Bataškov < Jüri Saar, 88 a (1937).)

Galerii

Viited

Välislingid
Maardu hiiemets pühapaikade andmekogus.
 
Ulvar Käärt. Kogu Maardu hiiemets võeti ajutise kaitse alla. Eesti Päevaleht, 8. juuli 2011.
Tallinna lähedal asuv Maardu hiis sattus lageraie ohvriks. Maavalla Koja kodulehekülg, 06.04.10224 (2011).
Margit Adorf. Muinaseesti pühapaigas teostatakse lageraiet. Eesti Päevaleht Online, 7. aprill 2011.
Maardu pühas hiiepaigas korraldati lageraie. Õhtuleht, 7. aprill 2011.
Merili Nael. Muinsuskaitse all olevad hiiepaigad ei ole kaitstud. ERR Uudised, 07.04.2011.
Kristel Vilbaste, Mikk Sarv. Surmahaldjas Marduse kodupaik. Maaleht, 24. juuli 2010.
 17. veebruar 2012, Kohus peatas Maardu hiiemetsa raieloa, postimees.ee

Hiiekohad
Jõelähtme kihelkonna looduslikud pühapaigad
Jõelähtme vald
Luciano Spalletti

Luciano Spalletti (sündinud 7. märtsil 1959 Certaldos) on Itaalia jalgpallitreener ning endine jalgpallur. 

Jalgpallurikarjääri jooksul 1984–1993 mängis ta ainult Itaalia klubides, sh Spezias ja Empolis. Jalgpallurina oli tema positsioon poolkaitsja.

Treenerina alustas ta tööd 1990. aastatel. Alates 2021. aastast on ta Itaalia kõrgliiga klubis SSC Napoli peatreener. Enne seda on ta muuhulgas olnud AS Roma (2005–2009 ja 2016–2017), Peterburi Zeniti (2009–2014) ja Milano Internazionale (2017–2019) peatreener. Hooaegadel 2010 ja 2011–12 tuli ta Zenitiga Venemaa meistriks. Hooaegadel 2005–06 ja 2006–07 valiti Spalletti Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks peatreeneriks.

Itaalia jalgpallurid
Itaalia jalgpallitreenerid
Spezia Calcio mängijad
AS Roma peatreenerid
Milano Internazionale peatreenerid
SSC Napoli peatreenerid
Sündinud 1959
27 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 27 sõidab Harkujärve küla ja Laagri aleviku vahel läbides Väike-Õismäed, Mustamäed ja Nõmmet. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Liin 27 teenindab igapäevaselt, tööpäevadel valdavalt iga pooltund, tipptunni ajal kolm korda tunnis. Nädalavahetusel teenindab Tallinna Linnatranspordi AS liini sagedusega 1 või 2 korda tunnis.

Ajalugu 
Liini on pikendatud mõlemalt poolt viimase 15 aasta jooksul, seega kuigi bussiliin on märgitud kui Harkujärve–Laagri alevik, siis tegelikult sõidab buss nendest peatustest pikemalt. Bussiliini pikendati 2007. aasta 12. veebruaril esialgsest Harkujärve peatusest edasi Oja tee peatuseni, lisades 5 uut peatust Harku vallas. Samuti lisati mõlema suuna peale kokku 5 uut peatust Laagri suunal: 1. detsembril aastal 2012 pikendati teenindust Veskimöldre elamurajooni Laaniku peatuseni. Hilisem muudatus on seoses Pärnu maantee ja Veskitammi tänava ristmiku rekonstrueerimisega, kui 1. oktoobrist 2019. aastal alates ei teeninda bussiliin Harkujärve suunal enam Laagri peatust.

Marsruut 
Bussiliin 27 marsruudi pikkus suunal Harkujärve–Laagri alevik on 17,3 km 28 peatusega ning vastupidisel suunal 19,7 km, peatudes 32-s bussipeatuses. Suunal Harkujärve–Laagri alevik on marsruut järgmine: Sütemetsa tee, Kiriku tee, Järvekalda tee, Paldiski maantee, Õismäe tee, A.H.Tammsaare tee, Ehitajate tee, Pärnu maantee, Veskitammi tänav ja Möldre tee.

Peatuste loend

Harkujärve > Laagri alevik
 Oja tee
 Alasniidu tee
 Kiriku
 Harkujärve
--- Harku valla ja Tallinna linna piir ---
 Järvekalda
 Järveotsa tee
 Väike-Õismäe
 Kullerkupu
 Nurmenuku
 Meistri
 Autobussikoondis
 E. Vilde tee
 Männi
 Tehnikaülikool
 Nõmme
 Võsu
 Hiiu jaam
 Salve
 Kivimäe jaam
 Laane
 Värsi
 Pääsküla jaam
 Rohula
 Pärnu maantee
 Vana-Pääsküla
 Sillaotsa
--- Tallinna linna ja Saue valla piir ---
 Rahnu
 Laagri alevik
 Turbasambla
 Laaniku

Laagri alevik > Harkujärve
 Laaniku
 Laaniku
 Turbasambla
 Laagri alevik
 Rahnu
 Nõlvaku
 Nõlvaku
--- Saue valla ja Tallinna linna piir ---
 Vana-Pääsküla
 Pärnu maantee
 Rohula
 Pääsküla jaam
 Värsi
 Laane
 Kivimäe jaam
 Salve
 Hiiu jaam
 Võsu
 Nõmme
 Tehnikaülikool
 Männi
 E. Vilde tee
 Autobussikoondis
 Meistri
 Nurmenuku
 Kullerkupu
 Väike-Õismäe
 Järveotsa tee
 Järvekalda
--- Tallinna linna ja Harku valla piir ---
 Harkujärve
 Kiriku
 Alasniidu tee
 Oja tee

Vaata ka
 Tallinna ühistranspordiliinid

Viited

Välislingid 
 27. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
Harku vald
Saue vald
Evald Tordik

Evald Tordik (26. september 1923 Saru vald, Võrumaa – 5. jaanuar 1989 Tartu) oli eesti ooperilaulja (bass).

Ta lõpetas 1949. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi ja 1958. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassi. 

Aastatel 1950–1953 oli represseerituna Nõukogude Liidu vangilaagris.

1957. aastast kuni surmani 1989 töötas Vanemuise ooperisolistina ning 1953–1957 Eesti Raadio Segakoori solistina; töötas solistina ka TPI naiskooris (nüüdne TTÜ Akadeemiline Naiskoor) ja meeskooris Gaudeamus. Andis tihti soolokontserte koos pianist Viiva Väinmaaga. 

Evald Tordik on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.

Looming
Kolme aastakümne vältel laulis ta 70 muusikalavastuses, sh poolesajas ooperis. Ta oli laia haardega laulja, kellel õnnestusid hästi nii koomilised kui ka süvapsühholoogilised, tõsised, põhjalikku analüüsi nõudvad rollid. Oli hinnatud solist suurvormide ettekandel, sh Mozarti "Reekviemi" esiettekanne NSV Liidus (1956; dirigent Roman Matsov), Šostakovitši XIV sümfoonia, Beethoveni "Missa solemnis" (1962, 1970) ja Bachi Missa h-moll (1968).

Teatrirolle
 Mehis (Eugen Kapp "Tasuleegid") 1956 Estonias
 Eremiit (Carl Maria von Weber "Nõidkütt") 1957
 Vaho (Evald Aav "Vikerlased") 1958
 Voorimees Pukk (Boris Kõrver "Laanelill") 1959
 Don Alfonso (Mozart "Cosi fan tutte") 1959
 Mölder (Aleksandr Dargomõžski "Näkineid") 1960
 Vaarao (Verdi "Aida") 1961
 Mendoza (Prokofjev "Kihlus kloostris") 1962
 Vanapagan (Riho Päts "Kaval-Ants ja Vanapagan) 1962
 Tommaso (Eugen d'Albert "Madalik") 1963
 Kontšak (Borodin "Vürst Igor") 1963
 Mefisto (Gounod "Faust") 1965
 Falstaff (Nicolai "Windsori lõbusad naised") 1965
 Sparafucile (Verdi "Rigoletto") 1966
 Vana sunnitööline (Šostakovitš "Katerina Izmailova") 1966
 Ülempreester (Ojakäär "Kuningal on külm") 1967
 Kapten (Tamberg "Raudne kodu") 1967
 Kõrtsmik (Ernesaks "Tormide rand") 1967
 Vestmann (Kõrver "Mees pisuhännaga") 1968
 Zuniga (Bizet "Carmen") 1969
 Kindral (Prokofjev "Õnnemängija") 1970
 Friesner (Tubin "Barbara von Tisenhusen") 1971
 Kreon (Cherubini "Medeia") 1971
 Gremin (Tšaikovski "Jevgeni Onegin") 1973
 Rocco (Beethoven "Fidelio") 1974
 Dulcamara (Donizetti "Armujook") 1974
 Geronimo (Cimarosa "Salajane abielu") 1976
 Tšerevik (Mussorgski "Sorotšintsõ aastalaat") 1976
 Tristan (Flotow "Martha") 1976
 Basilia (Rossini "Sevilla habemeajaja") 1983
 Bartolo (Mozart "Figaro pulm") 1983
 Loots (Kangro "Ohver") 1983
 Norton (Rossini "Abieluveksel") 1984

Filmirolle
 1969 kirikumõisa rentnik (Kevade)

Salvestisi
 Evald Tordik, bass (Eesti Raadio 2003; CD)

Tunnustus
 1967 – II preemia, Eesti NSV lauljate võistlus

Isiklikku
Tema abikaasa oli Vanemuise kauaaegne ooperisolist, muusikateadlane ja õppejõud Vivian Tordik. Nende lapsed on Liina Tordik ning kunstnik ja restauraator Jaanus Tordik.

Välislingid
 Evald Tordiku haud

Eesti lauljad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1923
Surnud 1989
Põhjamaade Energiauuringute Keskus

Põhjamaade Energiauuringute Keskus (inglise keeles Nordic Energy Research, rootsi keeles Nordisk Energiforskning) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses töötav organisatsioon, mis toetab Põhjamaade energiaalast koostööd ja rahastab selles vallas tehtavaid uuringuid.

Toetatakse  ühisprojekte, mis edendavad uuendusmeelseid, keskkonnasäästlikke ja jätkusuutlikke lahendusi, sealhulgas taastuvenergia, energia tootmise ja kasutamise tõhustamise, vesinikuenergia kasutuselevõtu, energiaturgude integreerimise ja kliimamuutuste uurimise vallas.

Põhjamaade Energiauuringute Keskus tegeleb lisaks rahastamisele ka projektide kooskõlastamise ja nõustamisega.

Põhjamaade energiauuringute programmi alustati aastal 1985 ning aastal 1999 loodi selle põhjal Põhjamaade Energiauuringute Keskus.

Keskuse peakorter asub Oslos. Keskuse direktor on Anne Cathrine Gjærde.

Põhjamaade Energiauuringute Keskus toimib koos NordForski ja Põhjamaade Innovatsioonikeskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.

Viited

Välislingid
 Koduleht
 Põhjamaade Energiauuringute Keskuse põhikiri

Põhjamaade Ministrite Nõukogu
Energeetika
Anne Cathrine Gjærde

Anne Cathrine Gjærde on norra tehnikateadlane.

Ta lõpetas aastal 1987 Norra tehnika- ja loodusteaduste ülikooli magistrikraadiga füüsika alal ning kaitses samas 1994. aastal doktorikraadi elektrotehnika alal.

Ta on alates oktoobrist 2009 Põhjamaade Energiauuringute Keskuse direktor.

Viited

Välislingid
 Intervjuu Anne Cathrine Gjærdega lehel Research-europe.com (inglise keeles)

Norra teadlased
Oscar Temaru

Oscar Manutahi Temaru (sündinud 1. novembril 1944 Faa'as, Tahitil) on Prantsuse Polüneesia poliitik, viiekordne Prantsuse Polüneesia president (2004, 2005–2006, 2007–2008, 2009 ja 2011–2013).

1960. aastatel osales ta Prantsuse mereväes Alžeeria sõjas.

1970. aastatel vastustas ta häälekalt Prantsusmaa tuumakatsetusi Polüneesias. Aastal 1977 asutas ta iseseisvusmeelse Polüneesia Vabastusrinde, millest aastal 1983 sai Tavini Huiraatira.

Prantsuse Polüneesia inimesed
Sündinud 1944
Artur Lemba

Artur Lemba (24. september 1885 Tallinn – 21. november 1963 Tallinn) oli eesti pianist, helilooja ja pedagoog.

Klaverihäälestaja pojana puutus ta lapsest saati klaveriga kokku. Muusikalise algõpetuse sai ta oma vanemalt vennalt Theodor Lembalt. 

1894. aastal astus Lemba Peterburi konservatooriumi. Aasta pärast läks ema nooremate lastega Peterburi järele. 1899 astus Artur vanema venna eeskujul Peterburi konservatooriumi ja õppis seal prof. van Arcki, hiljem prof. Tolstovi klaveriklassis, kompositsiooni Nikolai Solovjovi ja muusikateoreetilisi aineid Aleksander Ljadovi, Aleksandr Glazunovi ja Nikolai Rimski-Korsakovi juures. Artur Lemba konservatooriumiaeg oli hiilgav. 1908. aastal lõpetas ta kõrgkooli klaveri erialal kuldmedaliga ja kompositsiooni erialal hõbemedaliga. Lisaks sai ta Rubinsteini-nimelise preemiaga, milleks oli kontsertklaver Schröder. Konservatooriumi pidulikul lõpuaktusel esitas Lemba suure menuga oma 1. klaverikontserdi (1905), mis on jäänud tänaseni tema üheks tuntumaks helitööks.

Esimese Eesti ooperi "Sabina" (1905) autor, mille teisele redaktsioonile "Lembitu tütar" (1908) kirjutas libreto Anna Haava. Komponeeris veel ooperid "Kalmuneid" (1928), "Armastus ja surm" (1931) ja "Elga" (1934).

Tunnustus
1937 - Belgia Kuningriigi Leopoldi Orden
1945 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Koos vend Theodoriga (1876–1962) oli ta Eesti üks esimesi kutselisi pianiste, kes esinesid solistidena nii Eestis kui ka välismaal. Nende õde Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945) oli tunnustatud laulja ja laulupedagoog.

Viited

Välislingid 
 

Eesti pianistid
Eesti heliloojad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1885
Surnud 1963
Enn Võrk

Enn Võrk (kuni 1934. aastani Ernst-Ulrich Võrk; 1. märts / 14. märts 1905 Vaŭkavysk (Volkovõsk), Grodno kubermang – 20. september 1962 Tallinn) oli eesti organist, helilooja ja koorijuht.

Keskhariduse omandas ta Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis, 1926. aastal lõpetas kompositsiooni erialal (professor Artur Kapi klass) Tallinna Konservatooriumi. Töötas 1926–1933 Tallinnas Jaani kiriku koorijuhi ja organistina ning 1928–1929 Raadio-Ringhäälingu orkestri dirigendina, 1933–1945 Tartu ülikooli muusikaõpetajana, 1945–1950 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete õppejõuna (aastast 1947 dotsent).

Tagandati 1950 õppejõuametist, varjas end. Valenime all Viljandimaal elades valmis tal aastail 1952–1956 ulatuslik Uue Testamendi apokalüptiliste tulevikupiltide põhjal loodud oratoorium "Valvake!".

Võrk oli 1955–1960 Eesti NSV Muusikafondis klaverihäälestaja ja 1960–1962 Tallinna Klaverivabrikus peainsener.

1955–1962 töötas ta Rapla kirikus koguduse organisti ja koorijuhina.

Juhatanud koore, näiteks Tartu üliõpilassegakoori ja Tartu Naistelaulu Seltsi koori.

Võrk on tuntud laulu "Eesti lipp" meloodia autorina; samuti on tema loodud laulu "Ma lillesideme võtaks" viis.

1. jaanuaril 1933 abiellus ta Tallinna Jaani kirikus Erika-Eha Kaldemaniga.

Tunnustus
1939 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Viited

Eesti heliloojad
Eesti koorijuhid
Eesti organistid
Tartu Ülikooli õppejõud
Eestistatud nimega inimesed
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1905
Surnud 1962
Mati Mäetalu

Mati Mäetalu (sündinud 10. mail 1965) on endine Eesti poliitik. 

Kuulus Eesti Reformierakonda alates 6. detsembrist 2009  kuni 04.01.2017.

Valiti Kuressaare linnapeaks 7. aprillil 2011. Oli selles ametis 2013. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimisteni.

Enne linnapeaks saamist oli Mati Mäetalu Kuressaare hariduse ja kultuuri valdkonna abilinnapea.

Viited

Eesti Reformierakonna poliitikud
Kuressaare linnapead
Sündinud 1965
Neo Perfomance Materials

Neo Perfomance Materials (enne 2015 Molycorp Inc.) on Ameerika Ühendriikide päritolu haruldaste muldmetallide ja haruldaste metallide tootmisega tegelev ettevõte, mille peakorter asub Greenwood Village'is Colorado osariigis.

Ettevõtte tootmine paikneb 26 kohas 11 riigis üle maailma, olles juhtivaid haruldaste muldmetallide ja haruldaste metallide tootjaid maailmas. 

Alates aprillist 2011 kuulus Molycorpile 90 protsenti Eesti ettevõtte Molycorp Silmet AS aktsiatest.

Molycorp pankrotistus 2015. aasta juunis. Pärast pankrotist väljumist sai ettevõtte uueks nimeks Neo Perfomance Materials. Molycorp Silmet nimetati 2016. aasta septembris ümber NPM Silmet AS-ks.

Vaata ka
Silmet

Viited

Välislingid
Ettevõtte kodulehekülg

Ameerika Ühendriikide ettevõtted
Börsiettevõtted
Kaevandusettevõtted
Franz Ludwig Rücker

Franz Ludwig Rücker (24. juuni / 4. juuli 1769 Kolga-Jaani – 10. märts / 22. märts 1860 Kolga-Jaani) oli Eesti vaimulik.

Algõpetuse sai ta koduõpetajalt. Aastatel 1788–1791 (immatrikuleeriti 13. oktoobril 1788) õppis ta usuteadust Jena Ülikoolis. Ta ordineeriti 20. juulil / 31. juulil 1791 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1791–1851 (introdutseeriti 17. augustil / 28. august 1791) Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Aastatel 1820–1842 oli ta Viljandi praostkonna praost. Aastal 1838 oli ta konsistoriaalnõunik. Jäi emerituuri 20. aprillil / 2. mail 1851.

Isiklikku 
Tema isa Ludwig Nikolaus Rücker ja poeg August Wilhelm Rücker olid samuti Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetajad.

Tunnustus 
1841 Püha Stanislause orden, 3. klass
1853 kullatud rinnarist

Viited 

Kolga-Jaani Johannese koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Eesti praostid
Sündinud 1769
Surnud 1860
Pál-tänava poisid

"Pál-tänava poisid" (ungari A Pál utcai fiúk) on Ungari kirjaniku Ferenc Molnári 1906. aastal ilmunud romaan.

Eesti keeles ilmus see esmakordselt aastal 1921 Julius Margi tõlkes. 2014 ilmus raamat uues, Reet Klettenbergi tõlkes.

Romaanid
Ungari kirjandus
1906. aasta kirjandusteosed
Katarina Brodin

Katarina Brodin (sündinud 8. septembril 1943) on Rootsi diplomaat. 

Ta oli aastatel 1995–1998 Rootsi suursaadik Eestis.

Tunnustus
 1998 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk
 1998 Johan Skytte medal

Viited

Rootsi diplomaadid
Välismaa suursaadikud Eestis
Sündinud 1943
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Aarne Männik

Aarne Männik (sündinud 18. veebruaril 1947 Tallinnas) on eesti helilooja.

Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna muusikakooli koorijuhtimise erialal. Seejärel õppis ta kompositsiooni Eino Tambergi juhendusel 1966–1968 Heliloojate Liidu noortesektsioonis ja aastast 1968 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, mille lõpetas 1973. aastal. 

Männik on aastast 1971 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetaja. On tegutsenud ka koorijuhina.

Teosed

Soololaulud
Kolm laulu Kersti Merilaasi tekstidele (1974)
Neli Mart Raua laulu (1976)

Koorilaulud
Kalendrilaulud, segakooritsükkel (tekst Juhan Saar) (1981)
Intiimsed laulud, segakooritsükkel (tekst Linda Ruud, Viivi Luik, Juhan Liiv) (1981–1987)
Neli näärilaulu segakoorile (ka nais- või lastekoorile, tekst Aarne Männik) (1986)
Kolm laulu Lydia Koidula sõnadele, segakooritsükkel (1986–1987)

Kammermuusika
Sonatiin klaverile (1966)
Rondo viiulile ja klaverile (1967)
Kvartetiino keelpillidele (1968)
Süit klaverile (1968)
Klaveritrio (1969)
Sonatiin klarnetile ja klaverile (1970)
Puhkpillikvintett nr. 1 (1971)
Introduktsioon ja tokaata viiulile ja klaverile (1971)
Divertisment kahele oboele ja keelpillikvartetile (1973)
Dialoogid kahele metsasarvele (1974)
Serenaad nr. 1 keelpillikvartetile (1976)
Puhkpillikvintett nr. 2 (1977)
Meditatsioon ja tokaata tromboonile ja klaverile (1982)
Serenaad nr. 2 flöödile, harfile ja tšellole (1984–1986)

Vokaal-instrumentaalteosed
Rannapääsuke, poeem-kantaat (tekst Kersti Merilaas) solistidele, segakoorile ja sümfooniaorkestrile (1972)
Sügisöö üheksa poega, vokaaltsükkel (tekst Mart Raud) sopranile ja kammerorkestrile (1976–1980)
Meie rõõm, kantaat ühendkooridele (tekst Otto Roots) (1978)
Näärid tulid, põimik segakoorile, keelpilliansamblile ja löökpillidele (1986)

Orkestriteosed
Sümfoonia (1973)
Metsasarvekontsert (1974)
Võitmatus, sümfooniline ballaad (1975)
Arhailine süit puhkpilliorkestrile (1977)
Klarnetikontsert (1978)
Concerto buffo kammerorkestrile (1982)
Ostinaatsed variatsioonid leinamarsi teemale puhkpilliorkestrile (1983)

Eesti heliloojad
Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1947
Tallinna JK Kotkad

Tallinna JK Kotakd on Eesti jalgpalliklubi.

Statistika ja loendid

Eesti jalgpalli karikavõistlused 

Tallinna jalgpalliklubid
Kohila JK Püsivus

Kohila JK Püsivus on Eesti jalgpalliklubi.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad ja karikavõistlused

Eesti jalgpalliklubid
Kohila vald
Eduard Mullart

Eduard Martin Mullart (aastani 1934 Eduard Martin Müllerstein, aastani 1937 Eduard Müllerstein; 17. oktoober 1898 Tallinn – 8. juuli 1943 Norillag, Krasnojarski krai, Vene NFSV) oli Eesti ohvitser (kapten).

Mullart lõpetas 1922. aastal sõjakooli. Ta teenis alates 1924. aastast Pioneerpataljonis. Pärast Nikolai Trankmanni poolt Eesti piirikindlustuskavade reetmist Nõukogude Liidule 1938. aastal määrati Mullart kirdepiiri kindlustustööde juhiks.

Mullart vahistati 14. juunil 1941. Talle määrati 5. septembril 1942 erinõupidamise otsusega 10 aastat vangistust ning ta suri Norillagis.

Välislingid
Eduard Mullart andmebaasis Eesti ohvitserid 1918-1940
Eduard Mullart andmebaasis Eesti Vabariigi kaadriohvitseride saatus 1938-1996
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Pioneerpataljoni koosseis
1. Jalaväerügemendi koosseis
10. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1898
Surnud 1943
Ain Rool

Ain Rool (sündinud 1. märtsil 1966) on eesti kabetaja. Ain on nii vene- kui ka rahvusvahelises kabes võitnud läbi aastate mitmeid individuaal- ja meeskondlikke Eesti meistrivõistluse medaleid. Ain kuulub Järvamaa kabeklubisse ja on korduvalt esindanud Paide linna Eestimaa linnade talimängudel.

Eesti kabetajad
Sündinud 1966
Nemzeti Bajnokság I

Nemzeti Bajnokság I (ametliku nimega OTP Bank Liga) on Ungari jalgpalli kõrgeim liiga.

Klubid 
Hooajal 2021–22 mängivad liigas järgmised 12 klubi:

Varasemad võitjad

Liigas mänginud Eesti jalgpallurid
Jarmo Ahjupera – Győri ETO FC (2009–2013), Újpest FC (2011, 2013–2014)
Martin Hurt – Nyíregyháza Spartacus (2010, 8 mängu)
Tarmo Kink – Győri ETO FC (2009–2010, 2013), Mezőkövesd-Zsóry SE (2016–2017)
Märten Kuusk – Újpest (2022–)

Välislingid 
 https://www.mlsz.hu/

Jalgpalliliigad
Ungari jalgpall
Artjom Savitski

Artjom Savitski (sündinud 27. jaanuaril 1992) on Eesti laulja. Ta on "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja teise koha omanik.

Artjom pääses finaali 10. aprillil 2011 toimunud lohutusvoorust, kus ta esitas Ruja laulu "Nii vaikseks kõik on jäänud". Edasipääsu tagas telefonihääletus.

Saates "Eesti otsib superstaari" esitatud laulud

Diskograafia

Albumid

 "Valin ise oma tee" (2015)

Singlid
 "Kõnnime seda teed" (koos Liis Lemsaluga; 2011)
 "Oota veidi veel" (2011)
 "Ainus soov" (2011)
 "Telefon on väljas" (2012)
 "7 roosi" (2013)
 "Armupalavik" (koos Põhja-Tallinnaga; 2012)
 "Noored oleme" (2013)
 "Lõputu" (2013)
 "Koputa" (koos Luisa Värkiga; 2014)
 "Seistes pilvedel" (2014)
 "Valin ise oma tee" (koos Kenitoga; 2014)
''Vihma kätte jäänud'' (2015)
''Sulame'' (2015)
"Kõik algab uuesti" (koos Risto Vürsti ja Maia Vahtramäega; 2015)
"Hüvasti" (koos Djentlyga; 2015)
"Surnud ring" (2015)
 "Vajuta gaasi veel" (2016)
"Xklusiivne" (2016)
"Unustatud mees" (2016)
"Suvi jälle käes" (koos Kenneth Rüütliga; 2017)
"Kosmos" (koos Kenneth Rüütliga; 2018)
''Tеlа'' (koos Zevaga; 2018)
"Kirsipilved" (koos Zelfyga; 2019)
''True Love'' (koos Zevaga; 2019)
"Сова'' (koos Zevaga; 2019)

"Позади Крутой Поворот" (Koos Zeva ja Anne Veskiga; 2020)
´´Ära torgi,,

Viited

Välislingid 
 Artjom Savitski. Facebook
 Kais Allkivi. Noisebleedi solist Artjom: staarisaate teatrivoor oli kui tuimastussüst lavanärvile. Õhtuleht, 19. märts 2011 
 Eha Laanepere. Finalistid leitud: "Sa oled see, keda otsime. Briljantne!" Õhtuleht, 11. aprill 2011 
 Video Suchergebnisse: Artjom Savitski.
 Ксения Репсон. Артем Савицкий хочет стать суперзвездой. Postimees, 20. mai 2011

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Sündinud 1992
Pärnu metanoolitragöödia

Pärnu metanoolitragöödia oli Pärnu linnas ja Pärnu maakonnas 9. septembril 2001 alanud ja mitu päeva kestnud inimeste massiline mürgitumine metanoolist valmistatud salaviinaga. Pärnu Haiglas hospitaliseeriti mõnepäevase perioodi jooksul 154 mürgistuskahtlusega patsienti. Hukkus 68 inimest. Lisaks jäi 40 inimest I grupi invaliidiks ja 3 inimest II grupi invaliidiks.

6. septembril 2001 varastasid AS Baltfetti töötajad 17-aastane Deniss Pletškin ja 18-aastane Robert Petrov Suigus asuvast AS Baltfetist kümme 200-liitrist metanoolivaati. Varguse oli tellinud firma Maseko 34-aastane laadija Sergei Maistrišin. Varastatud vaadid viidi väikebussiga ära ja peideti Tahkuranna valda Maistrišini vanemate koju. Hiljem asendas Petrov Baltfeti territooriumilt varastatud vaadid kümne tühja vaadiga. Maistrišin müüs varastatud metanooli piirituse pähe maha Pärnu salaviinakaupmehele Aleksandr Sobolevile, kes maksis kauba eest 76 000 krooni. Sellest 63 000 krooni sai Maistrišin endale, ülejäänud summa said teised asjaosalised.

9. septembri varahommikul sai Pärnu politseikorrapidaja teate, et Liiva tänava ühiselamus on 58-aastane naine surnud. Varsti hakkas politseikorrapidajale saabuma teateid üha uutest hukkunutest ja mürgistunutest nii Pärnus kui ka Pärnu maakonna valdades. Iga surma fakti kohta algatati krimiaalmenetlus kriminaalkoodeksi § 105 alusel. Politsei hoiatas kohaliku raadio kaudu Pärnumaa rahvast salaviina joomise eest. 15. septembri õhtul leidsid politseinikud koha, kust metanool oli varastatud. Filma Baltfett territooriumilt leiti 40 200-liitrist vaati. Metanooli oli ostetud mitmest firmast ja seda kasutati diislikütuse tootmiseks. Mõni päev hiljem tabas politsei metanoolivargad.

11. septembril 2002 anti kohtu alla 18 inimest, kellest üheksat süüdistati surma põhjustamises ettevaatamatuse tõttu. Süüdistaja väitis, et Maistrišin teadis, et ta müüb just nimelt metanooli. Maistrišin ise eitas seda.

27. jaanuaril 2003 langetas kohus otsuse. Sergei Maistrišinit karistati 5-aastase vanglakaristusega ja Aleksandr Sobolevi 2,5-aastase vanglakaristusega. Lühiajaline vanglakaristus mõisteti veel kuuele süüalusele.

2013. aastaks oli surnud, enamasti alkoholi tõttu, 26 metanoolitragöödias ellujäänut.

Viited

Kirjandus
 Tiiu Põld. "Eesti kohtueksperdid ja nende lahendatud lood". Tallinn 2008
 Raido Paasma: "Clinical study of methanol poisoning: handling large outbreaks, treatment with antidotes, and long-term outcomes" doktoritöö Tartu Ülikoolis, 2013

Välislingid
 "20 AASTAT METANOOLITRAGÖÖDIAST | Patsient nr 1 räägib oma loo: ma ei suuda uskuda, et arst mind elude kaotuses süüdistab" Delfi, 10. september 2021

Pärnu ajalugu
2001. aasta Eestis
Eesti õnnetused
Barrakuuda

Barrakuuda (Sphyraena) on kalade perekond ahvenaliste seltsist.

Harilikult viibib barrakuuda avamerel. Suplejad on saanud hammustusi vaevalt 30 cm sügavusel vees.

Kehaehitus
Pikkus küündib kuni 2,5 meetrini. Kala hõbedane sihvakas keha on nagu loodud kiiruse jaoks.

Toitumine
Ta on äärmiselt ablas kiskja, kes peab jahti igal võimalusel, kas üksi või salgas. Niipea kui ta märkab kalaparve, viskub ta selle poole ja neelab ahnelt alla kõik kalad, kes satuvad tema teravate hammaste haardeulatusse. Ta on võimeline tekitama raskeid vigastusi ka inimesele.

Kalad

af:Barrakuda
cs:Soltýn barakuda
Kersti Rattus

Kersti Rattus (sündinud 10. oktoobril 1952 Tallinnas; neiupõlvenimi Kersti Talisoo) on eesti maalikunstnik.

1971. aastal lõpetas Rattus Nõo Keskkooli, õppis 1971–1972 füüsikat Tartu Ülikoolis ning astus 1974. aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti. Ta lõpetas ERKI 1980 lavakujunduse ja maali alal.

Pärast kõrgkooli töötas Rattus ühe aasta teatris Ugala ning oli seejärel vabakutseline kunstnik. Alates 1994. aastast on Rattus Tallinna Kunstiülikooli ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud. Peamiselt tema organiseerimisel loodi Kultuuriakadeemiasse teatrikunsti visuaaltehnoloogia eriala.

Kersti Rattus on tegelnud lavakujunduse, maalimise, graafika ja pisiplastikaga. Ta on esinenud näitustel Eestis, Rootsis, Norras, Poola ja Saksamaal. 1989. aastal sai temast uussürrealistliku rühmituse Para 89 asutajaliige.

"Need maalid, mida ta vanasti tegi, olid hästi kihvti värvitunnetusega," kirjeldas Rattuse töid moekunstnik Lee Reinula. "Juba kaugelt näed: "Ahaa, see peab Kersti pilt olema – meelas ja justkui natuke magus, aga samas mitte üldse magus.""

"Kersti on ülimalt andekas ja loominguline," iseloomustas teda kunstnik Mare Hunt. "Tema oligi see, kes algatas pärimusmuusika festivali kunstilise kujundamise. Arvan, et muusikul on enam-vähem ükskõik, kuidas lava dekoreeritud on, aga publikule annab see väga palju juurde." Lisaks Viljandi pärimusmuusika festivalile on Rattus kujundanud ka Tartu hansapäevi.

Eesti maalikunstnikest on Rattuse lemmikud Tiit Pääsuke, Peeter Mudist, Olev Subbi ja skulptoritest Mare Mikof.

"Eesti kultuur on väike. Kui midagi juhtub, on see nagu lusikaga klaasis tee segamine – lausa orkaan," lausus Kersti Rattus intervjuus ajalehele Sakala. "Meie kultuur on nii õrn, et väikesed vigastused tekitavad kohutava hälbimise või soovimatuid arenguid. Teda tuleb hoida massikultuuri eest, mis väljast sisse tungib."

Rattus on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Lavastuskunstnike Liidu liige. Ka oli ta Eesti Autorite Ühingu liikmete seas üks esimesi kunstnikke.

Tunnustus
1989 noortekoondise aastapreemia
1990 Konrad Mäe preemia
1999 Viljandi Kultuuriakadeemia aastapreemia

Isiklikku
Kersti Rattus on olnud abielus Eesti Autorite Ühingu pikaaegse direktori Kalev Rattusega.

Viited

Välislingid
"Sain 50" Kersti Rattuse isikunäitus Tartu Kunstimuuseumis 2002. aastal
Tiina Sarv "Ka vihmas võib päikese kinni püüda" Sakala, 13. september 2008
Viljandi Kultuuriakadeemia: Etenduskunstide osakond: Ajalugu
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia aastapreemiad

Eesti kunstnikud
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia õppejõud
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1952
Baruch Samuel Blumberg

Baruch Samuel Blumberg (28. juuli 1925 New York – 5. aprill 2011 Mountain View) oli USA arstiteadlane, nobelist.

Bloomberg sündis New Yorgis Brooklynis ja käis kohalikus juudi põhikoolis. Tema koolivend, neli aastat noorem Eric Kandel pälvis 2000 samuti Nobeli meditsiiniauhinna. Seejärel õppis ta Far Rockaway keskkoolis, mille on lõpetanud ka Nobeli füüsikaauhinna pälvinud Richard Feynman ja Burton Richter. Seejärel lõpetas ta kiitusega New Yorgis Schenectadys oleva Union College'i. Ta astus Columbia ülikooli matemaatikat õppima, aga vahetas eriala ja lõpetas 1951 meditsiiniteaduskonna. Kuni 1955 töötas ta Columbia presbüteri meditsiinikeskuses algul interni ja siis residendina. Seejärel astus ta Oxfordi ülikooli doktoriõppesse ja kaitses seal 1957 doktorikraadi.

1950. aastatel reisis Blomberg maailmas, kogudes inimeste vereproove ja õppides tundma pärilikkuse käigus tekkivat varieerumist. Ta keskendus sellele, miks mõni inimene jääb nakkushaigusse ja teine sarnases keskkonnas elav inimene mitte.

1964 avastas ta kollatõbe uurides ühe austraalia aborigeeni veres B-hepatiidi antigeeni. Koos oma töörühmaga suutis ta välja töötada testi, millega avastada veres latentselt asuvat hepatiidiviirust. See aitas vältida selle haiguse levikut doonorivere kaudu.

Blomberg töötas välja B-hepatiidi vaktsiini ja patenteeris selle. Kuid selleks, et hepatiidiga ülemaailmselt edukamalt võidelda, hakkas ta oma patenteeritud vaktsiini tasuta levitama. See mõjus kiiresti, näiteks Hiinas vähenes laste nakatumine B-hepatiiti kümne aastaga 15%-lt 1%-le.

Alates 1977 oli Blumberg Pennsylvania ülikooli meditsiini- ja antropoloogiaprofessor. 2005 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi presidendiks. 1999–2002 oli ta NASA Astrobioloogia Instituudi direktor. 2005. aasta novembris nimetati ta ettevõtte United Therapeutics Corporation teadusnõukogu esimeheks, nõustades ettevõtet ulatuslike viirusevastaste vahendite väljatöötamise osas, ja selles ametis töötas ta kuni surmani. Esimehena juhatas ta kolme nano- ja telemeditsiinitehnoloogiakonverentsi.

2002. aastal teatas ta New York Timesile antud intervjuus: 
 «Elude päästmine on see, mis tõi mind meditsiini juurde. Juudi filosoofias on idee, et kui sa päästad üheainsa elu, siis päästad sa terve maailma.»

Tunnustus
Baruch Samuel Blumberg pälvis 1976. aastal koos Daniel Carleton Gajdusekiga viiruste tekke ja leviku uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna. Auhinna andmisel toonitati tema tööd prioonide abil leviva ajuhaiguse kuru uurimisel, nimelt näitas ta, et kuru on nakkav, ja see oli esimene prioonhaigus, mille nakkuslikkus tõestati.

Aastal 1986 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

1994. aastal valiti ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks.

Välislingid

Elulugu Nobeli auhinna lehel

Ameerika Ühendriikide arstiteadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1925
Surnud 2011
Segunda División

Segunda División, ametlikult tuntud nimede all La Liga 2 ja sponsorluspõhjustel La Liga SmartBank (leping Banco Santanderiga) on Hispaania jalgpalli tugevuselt teine liiga. Segunda División asutati 1929. aastal Hispaania kuningliku jalgpalliliidu poolt. 

Segunda Divisiónis mängib 22 meeskonda, kes mängivad omavahel kaheringilise turniiri. Igal aastal pääsevad kolm tugevamat klubi La Ligasse ja neli nõrgemat meeskonda langevad Primera División RFEF-i. La Ligasse pääsevad põhiturniiri kaks enim punkte kogunud meeskonda ning 3.–6. koha saanud neli meeskonda selgitavad omavahel välja kolmanda edasipääseja.

Klubid hooajal 2022–2023 

Alavés
Albacete
Andorra
Burgos
Cartagena
Eibar
Granada
Huesca
Ibiza
Las Palmas
Leganés

Levante
Lugo
Málaga
Mirandés
Oviedo
Ponferradina
Racing Santander
Sporting Gijón
Tenerife
Villarreal B
Zaragoza

Viimased hooajad

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Hispaania jalgpall
Jalgpalliliigad
Tarmo Tamm

Tarmo Tamm (sündinud 3. detsembril 1953 Kiumal) on Eesti poliitik, alates 12. detsembrist 2016 kuni 29. aprillini 2019 maaeluminister.

Ta lõpetas aastal 1974 Tihemetsa Sovhoostehnikumi ja aastal 2007 Eesti Maaülikooli.

Tarmo Tamm kuulub Eesti Keskerakonda alates 15. oktoobrist 2002. On Eesti Keskerakonna volikogu aseesimees.

Ta on olnud Põlva vallavanem ja oli enne Riigikogu liikmeks saamist 11,5 aastat Põlva linnapea.

Sai XII Riigikogu liikmeks Mihhail Kõlvarti asendusliikmena Riigikogu juhatuse otsusega 7. aprillil 2011. Ta andis Riigikogu ees ametivande 11. aprillil.

Ta oli XIII Riigikogu liige. 22. novembril 2016 valiti ta keskfraktsiooni esimeheks. 9. detsembril 2016 nimetas president Kersti Kaljulaid peaminister Jüri Ratase ettepanekul Tarmo Tamme maaeluministriks. Ametivande andis Tarmo Tamm 12. detsembril 2016

Viited
.

Välislingid

Tarmo Tamm Riigikogu kodulehel

Eesti Keskerakonna poliitikud
Eesti maaeluministrid
Eesti vallavanemad
Põlva linnapead
XII Riigikogu liikmed
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Eesti Maaülikooli majandus- ja sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1953
Tarmo Tamm (täpsustus)

Tarmo Tamm  on mitme inimese nimi.

 Tarmo Tamm (sündinud 1953) on keskerakondlik poliitik, aastani 2011 Põlva linnapea, aastast 2011 Riigikogu XII koosseisu saadik.
 Tarmo Tamm (sündinud 1965) on sotsiaaldemokraatlik poliitik, Helme vallavanem kuni 2017. aastani.
 Tarmo Tamm (sündinud 1974) on eesti keemik.
 Tarmo Tamm (sündinud 1988) on Eesti ettevõtja.
Saksi mõis

Saksi mõis (saksa keeles Saximois, Saximois in Kirchspiel St. Katharinen, Wierland ) oli mõis Lääne-Virumaal Kadrina kihelkonnas, tänapäeval asub mõis Lääne-Virumaal Tapa valla territooriumil. 

Saksi mõisast on esmateateid 1505. aastast.

Mõisaomanikud
Esmateateid mõisast on 1505. aastast, mil mõis kuulus Taubedele, 1620. aastal läks mõis Uexküll-Güldenbandide valdusse, 1800. aastal müüs ooberst Otto Daniel Alexander von Uexküll-Güldenband mõisa Jacob Gustav von Baggehufwudtile, kellelt 1824. aastal ostis mõisa krahvinna Louise Zoege von Manteuffel, kelle hilisem abikaasa oli Peter August Friedrich von Manteuffel.

1849. aastal loovutas krahvinna Helene Louise Elisabeth Zoege von Manteuffel Saksi mõisa oma tütrele, krahvinna Wilhelmine von Elise Manteuffelile.

Wilhelmine von Elise Manteuffeli surma järel (1902) pärisid Jõepere, Vasivere, Saksi ja Karila mõisad võrdsetes osades tema tütre Marie Agnese, tütred Margarethe (Daisy) von Brevern, krahvinna Helene (Nelli) von Tiesenhausen ja paruness Maric von Taube.

1904. aastal omandas mõisad pärijatevahelise kokkuleppe alusel Margarethe (Daisy) Luise von Brevern (sünd von Baggehuffwudt), makstes teistele pärijatele Jõepere mõisa eest 100 000 rubla, Saksi mõisa eest 138 000 rubla, Vasivere mõisa eest 10 000 rubla ja Karila mõisa eest 20 000 rubla.

Mõis võõrandati 1919. aastal ja mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Margarete von Brevern.

Mõisahooned
Saksi mõisa kahekorruseline klassitsistlik peahoone, mis on muinsuskaitse all, ehitati 1810.–1820. aastatel. Mõisa eeskoda, palkon ja terrassid pärinevad 20. sajandi algusest. 

1984. aasta tulekahjus sai hoone ränki purustusi, sh hävis kogu sisekujundus ning laed-katused. Hoone on eravalduses, kuid sisetööd on senini tegemata. Säilinud on ka mitu huvitavat mõisa kõrvalhoonet, 1904. aastal ehitatud kuivati ja ümberehitatud valitsejamaja.

Mõisa juures on ka mõisapark (4,2 ha) ja Saksi mõisa järv.

Viited

Välislingid 

Saksi mõis

Kadrina vald
Kadrina kihelkond
Virumaa mõisad
Brevernite mõisad
Manteuffelite mõisad
Minski metroo

Minski metroo (valgevene keeles Мінскі метрапалітэн) on Valgevene pealinnas Minskis asuv metroo. See avati 1984. aastal.

Metrool on 2 liini (Maskoŭskaja ja Aŭtazavodskaja liin) kokku 29 jaamaga. Metroo kogupikkus on 37 km.

Minski metroo rajamine kerkis päevakorda 1960. aastate lõpus. NSV Liidus kehtis põhimõte, et metrood ei rajata linnadesse, kus on vähem kui miljon elanikku. Minskis sündis miljones elanik 1972.

Metroo projekteerimine algas 1976. NSV Liidu Ministrite Nõukogu kinnitas plaani 4. veebruaril 1977. Selle järgi pidi metroo koosnema ühest liinist ja 8 peatusest. Ehitustööd algasid 16. juunil 1977. Metroo avati 30. juunil 1984, Minski fašistidest vabastamise 40. aastapäevaks.

Nagu peaaegu kõigis maailma metroodes, nii ka Minskis tähistatakse metrooliine eri värvidega. Minski metroo erines teistest NSV Liidu metroodest selle poolest, et esimene metrooliin ei olnud punane, vaid sinine. Teine liin oli punane. Siin on sarnasus Varssavi metrooga, mille esimene (ja 2011. aasta seisuga ainus) liin on samuti sinine ja teine, praegu ehitatav liin tuleb punane.

Minski metroo sinine liin kulges valmimise ajal linna peatänava all. See tänav on kandnud läbi aegade paljusid nimesid: metroo valmimise ajal Lenini prospekt), 1991–2005 Francysk Skaryna prospekt ja alates 2005 Iseseisvuse prospekt (Праспект Незалежнасці). Viimane on juba tänava 10. nimi. Liini on pikendatud, nii et ta tänapäeval enam täies ulatuses selle tänava all ei ole.

2011. aasta seisuga on sinine liin 17,4 km pikk ja sellel on 14 peatust. Liin on üldiselt kirde-edelasuunaline.

31. detsembril 1990 avati metroo punane liin. Esialgu koosnes see 5 peatusest. 2011. aasta seisuga on punane liin 18,1 km pikk ja sellel on 14 peatust. Liin on üldiselt lääne-kagusuunaline.

Sinise liini Oktoobri jaamas (Кастрычніцкая) saab ümber istuda punasele liinile ja punase liini Kupala jaamas (Купалаўская) saab ümber istuda sinisele liinile.

Projekteeritakse kolmandat, rohelist liini, mis oleks üldiselt põhja-lõunasuunaline. See on kavandatud 14 peatusega ja 17,2 km pikkusena. Ehitustööde algus on ette nähtud 2011. aastaks ja liin on kavas käiku anda (esialgu küll mitte täies ulatuses) 2017. aastal.

11. aprillil 2011 kell 17:56 toimus Minski metroo Oktjabrskaja jaamas pommiplahvatus, milles hukkus vähemalt 12 ja sai vigastada umbes 200 inimest.

Maskoŭskaja liini

Aŭtazavodskaja liini

Zielienalužskaja liini

Välislingid 
Minski metroo koduleht
Katrin-Merili Poom

Katrin-Merili Poom (sündinud 2. juulil 1992 Tartus, Eestis) on eesti laulja. Ta oli "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja finalist, saavutades 9. koha. 

Katrin-Merili pääses finaali 10. aprillil 2011 toimunud lohutusvoorust, kus ta esitas Tõnis Mäe laulu "Kaunilt kaua". Neiu oli saatevooru neljas finalist, kelle valis žürii. Kohtunikud hindasid positiivselt tema vokaaltehnikat.

Muusikaline tegevus 
Katrin-Merili Poom laulis Ülenurme MK Laulustuudios. Ta on õppinud Tartu 1. Muusikakoolis ja on saanud häid kohti mitmel laulukonkursil (Saaremaa ÜG solistide konkurss, Viisivärten, Viru Laul jt.).

"Eesti otsib superstaari" saates esitatud laulud

Viited

Välislingid 
 Katrin-Merili Poom. Veebileht
 Katrin-Merili Poom. Facebook
 Viljar Voog. Kohtunike poolt edasi lastud Katrin-Merili: "Unistan superfinaalist, aga elan hetkes!" Õhtuleht, 11. aprill 2011
 Katrin-Merili Poom. Google'i otsing, video 

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Sündinud 1992
Kazincbarcika

Kazincbarcika on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis. Asub Sajó jõe orus Miskolcist 20 km põhja pool.

Viited

Välislingid 

 Ametlik koduleht

Ungari linnad
Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat