joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Universitas Tartuensis

Universitas Tartuensis on Tartu Ülikooli ajakiri, kuni jaanuarini 2009 ajaleht. Kuni 1989. aastani kandis ajaleht nime Tartu Riiklik Ülikool.

Ajalugu

Tartu Riiklik Ülikool
Ajalehe esimene number ilmus 22. novembril 1948. Ajaleht ilmus B3-formaadis, tavaliselt neljaleheküljelisena.

Esimesed toimetajad olid Enno Mikkelsaar ja Johannes Feldbach. Hiljem on toimetajad olnud Olaf Utt, Eduard Ertis, Raimond Auling, Ene Puusemp, Juhan Peegel, Hillar Palamets, Rein Veidemann, Varje Sootak.

Universitas Tartuensis
Esimene ajalehenumber, mis kandis nime Universitas Tartuensis, ilmus 15. septembril 1989 numbriga 23 (1570), jätkates ajalehe Tartu Riiklik Ülikool numeratsiooni.
Universitas Tartuensise viimane ajaleheformaadis number ilmus 23. veebruaril 2009. Järgmine number ilmus 6. veebruaril ajakirja kujul.

Alates 2003. aastast ilmus kord aastas ajalehe Narva kolledži erinumber (levitati ka ajalehtede Põhjarannik, Severnoje Poberežje ja Narvskaja Gazeta vahel). 

Ajalehe kauaaegne peatoimetaja (aastatel 1977–2008) oli Varje Sootak. Aastatel 2008–2013 oli peatoimetaja Sigrid Sõerunurk, kelle juhtimisel sai aastal 2009 ajalehest ajakiri. Alates aastast 2013 on ajakirja peatoimetaja Merilyn Merisalu (2016.–2017. aastal oli peatoimetaja Merilyn Säde, 2017.–2018. aastal Virgo Siil ja 2020.–2021. aastal Maarit Stepanov).

Vastuolud 
Ajakirja 2020. aasta veebruari numbris pidi ilmuma toimetaja Mari Eesmaa artikkel ülikooli ja Hiina suurkorporatsiooni Huawei vahel eelmise aasta sügisel sõlmitud koostöökokkuleppest, kuid ülikooli arendusprorektor Erik Puura tõstatas küsimuse, kas säärane artikkel peaks ülikooli ajakirjas ilmuma ning see jäeti avaldamata. Järgnesid arutelud ülikooli sõltumatuse, ülikooli ajakirja olemuse, selle ajakirjandusliku vabaduse ja vajaduse üle. Hiljem artikkel siiski avaldati.

Edasiste vastuolude ja huvikonfliktide vältimiseks uuendati 2021. aastal põhjalikult ajakirja põhimõtteid ja alates septembrist 2021. kuulub Universitas Tartuensis Tartu Ülikooli kirjastuse alla.

Vaata ka
Maaülikool (ajaleht)

Viited

Välislingid
Ajakirja veebisait
Varje Sootak. Ülikooli oma hääl 65 Universitas Tartuensis, november 2013, nr 10, lk 38. 

Eesti ajakirjad
Tartu ajalehed
Tartu Ülikool
Ravi tänav

Ravi tänav on tänav Tallinna kesklinnas Veerenni asumis.

Ravi tänav on paralleelne Liivalaia tänavaga. Ravi tänaval (18) asub Ida-Tallinna Keskhaigla, mille eelkäija järgi on tänav nime saanud. Samas algab ka tänav, kulgeb edela suunas ja jätkub Veerenni tänavaga. Olulisteks hooneteks peetakse samuti maju Ravi 12 // Magasini tänav 1 ja Ravi 4.

Hoonestus 

 Ravi 2 asub 1937. aastal Boris Tšernovi projekti alusel ehitatud algne Julius Ruuse elumaja.

 Ravi 15 asub 1924. aastal  Artur Perna projekti alusel ehitatud algne  Aleksander Rist´i üürimaja.

 Ravi 17 asus 1936. aastal Eugen Sachariase projekti alusel ehitatud algne Johannes Topsi üürimaja

Ravi tänav 18 hooned, algne Priihospidali surnukuur, Priihospidali haigetebarakk ja Priihospidali vaimuhaigete osakonna lõunapoolne hoone

 Ravi 18a Ida-Tallinna Keskhaigla peakorpus. Arhitekt Herbert Johanson. 
 Ravi 18b Ida-Tallinna Keskhaigla Sünnitusosakonna hoone. Arhitekt Herbert Johanson.
 Ravi 18c Ida-Tallinna Keskhaigla Silmakliiniku hoone. Arhitektid Kalju Luts, Hansi Aru.
 Ravi 27, 1985. aastal ehitatud Tallinna Kesklinna Lastepolikliinik

Ajalugu 
Tänava varasem nimi oli alates 1885. aastast Väike-Liiva tänav (saksa keeles Kleine Sandstrasse, vene keeles Малая Песочная улица). 17. jaanuaril 1923 sai tänava nimeks Liiva tänav. 

Praegust nime kannab Ravi tänav 25. septembrist 1959.

Viited

Välislingid 
 Ravi tänav. Päring kohanimeandmebaasist. Eesti kohanimed

Kesklinna linnaosa tänavad
Veerenni
Tallinna Lõvid

Tallinna Lõvid (ka Lõvid) oli 1980–1989 tegutsenud eestikeelsete Tallinna noorte jalgpallivõistkond, millest sirgus mitu hilisemat Eesti koondislast (Mart Poom, Martin Reim jt).

Kirjandus
Indrek Schwede, Olev Reim: Lõvid on legend, Sporditäht, 1998, nr 12, lk 20-25

Tallinna jalgpalliklubid
Eesti endised jalgpalliklubid
The O'Reilly Factor

The O'Reilly Factor on Ameerika Ühendriikide poliitikasaade, mida näitab Fox News Channel. 

Saadet juhib Bill O'Reilly, kes arutab saatekülalistega aktuaalseid poliitilisi ja ühiskondlikke küsimusi. Saadet näidati esimest korda 1996. aastal. Saate algne nimi oli "O'Reilly Report", kuid pärast O'Reilly sõbra John Tantillo soovitust võeti uueks nimeks "The O'Reilly Factor". Tema asemel on saadet juhtinud Juan Williams ja Laura Ingraham.

Saateosad
O'Reilly saade on jaotatud pealkirjadega saateosadeks. 

 Talking Points Memo - O'Reilly kommentaarid päevapoliitika ja riigi olukorra kohta.
 Top Story - päeva tähtsamad uudislood ja intervjuud. 
 Impact - O'Reilly keskendub kuritegevusele ja seadustele.
 Unresolved Problem - teema, mida meedia piisavalt ei kajasta.
 Personal Story O'Reilly kutsub saatesse ajakirjaniku või bestselleri autori.
 Factor Follow-Up O'Reilly käsitleb uuesti teemasid, mida on varem käsitletud. 
 Back of the Book - käsitletakse mitmesuguseid teemasid. Kaks näidet on "Reality Check" ja "Great American Culture Quiz", mis on mälumängud, milles ta küsitleb oma Fox Newsi kolleege (tavaliselt Steve Doocy ja Martha MacCallum) popkultuuri kohta.
 Pinheads and Patriots - käsitleb isikuid, kes on riigile head või halba teinud.
 Factor Mail - O'Reilly loeb ette talle saadetud e-kirju.

Muud saateosad
The Ingraham Angle - O'Reilly ja Laura Ingraham arutlevad erinevate teemade üle. 
At your Beck and Call - O'Reilly ja Glenn Beck arutavad erinevate teemade üle. 
Weekdays with Bernie - O'Reilly ja Bernard Goldberg arutlevad erinevate teemade (peamiselt meedia) üle.

Saatekülalised

Osalemisest keeldujad
Mitmed isikud on keeldunud saates osalemisest, sealhulgas George Clooney, Dick Cheney, Bill Moyers ja Tony Blair. 2008. aasta presidendivalimiste ajal ei soovinud ka Sarah Palin ja Joe Biden saates osaleda. Palin osales saates 2010. aasta jaanuaris pärast Fox Newsi kommentaatoriks hakkamist.

Viited

Välislingid 
The O'Reilly Factori koduleht

Ameerika Ühendriikide telesaated
South Stream

South Stream (vene keeles: Южный поток) oli kavandatav Musta mere kaudu kulgev gaasijuhe maagaasi transportimiseks Venemaalt Euroopa Liidu riikidesse. Plaani kohaselt valmib juhe 2015. aastaks. South Streamis nähakse Venemaad vältiva Nabucco gaasijuhtme konkurenti.

South Streami veealuse osa pikkuseks oleks 900 kilomeetrit. Gaasijuhtme kaudu toimetataks Euroopa Liitu 63 miljardit kuupmeetrit maagaasi aastas. Projekti maksumus on hinnangute kohaselt vähemalt 25 miljardit eurot.

Gaasijuhtme veealuse osa ehitajaks on Gazpromi ja Eni ühisettevõte South Stream AG. 2010. aasta 18. juunil sõlmitud memorandumi kohaselt liitub projektiga ka Électricité de France. Bulgaaria, Serbia, Ungari, Sloveenia territooriumile jäävate osade ehitamiseks on Gazprom asutanud ühisettevõtted kohalike ettevõtetega. Kokkulepe on saavutatud ka Kreeka, Horvaatia ja Austriaga.

Üheks olulisemaks ajendiks South Streami kavasse võtmisel olid Venemaa ja Ukraina halvad suhted. Ukraina on tähtsaim transiitriik Venemaa gaasi maismaateedel Euroopasse. Gaasitülid Venemaaga tõid kaasa korduvaid katkestusi gaasi transpordis läände. Pärast Viktor Janukovõtši tõusmist Ukraina presidendi ametisse on riikide läbisaamine aga oluliselt paranenud ja Venemaa ning Ukraina on teatanud kavandatavast koostööst Ukraina gaasivõrgu moderniseerimisel. On avaldatud kahtlust, kas kuluka projekti realiseerimine on sellises olukorras otstarbekas.

Vaata ka 
 Blue Stream
 Nord Stream

Viited 

Gaasijuhtmed
Bojko Borisov

Bojko Metodiev Borisov (bulgaaria keeles Бойко Методиев Борисов; sündinud 13. juunil 1959) on Bulgaaria poliitik, kes oli Bulgaaria peaminister 27. juulist 2009 kuni 13. märtsini 2013, 7. novembrist 2014 kuni 27. jaanuarini 2017 ja 4. maist 2017 kuni 12. maini 2021.

Aastatel 2005–2009 oli ta Sofia linnapea.

Borisov kuulub paremtsentristlikkusse erakonda Kodanikud Bulgaaria euroopaliku arengu eest (Граждани за европейско развитие на България, lühendatult ГЕРБ, mis bulgaaria keeles tähendab vappi).

Borisov on alates 1978. aastast osalenud karatevõistlustel. Tal on praegu must vöö, 7. dan. Borisov on Bulgaaria Karateföderatsiooni esimees. Ta on aastaid olnud Bulgaaria rahvuskoondise treener karates ja ta on rahvusvahelise kategooria karatekohtunik.

Varasemas elus on Borisov olnud tuletõrjuja ja pidanud mitmesuguseid ameteid siseministeeriumi alluvuses. 1991. aastal asutas ta eraturvafirma. 2001 kuni 2005 töötas ta siseministeeriumis peasekretärina (Главен секретар).

2005. aasta parlamendivalimistel kandideeris Simeon II Rahvusliku Liikumise nimekirjas ja loobus valituks osutudes senise töö kasuks siseministeeriumis. Samal aastal valiti Sofia linnapeaks.

2006. aastal asutas uue partei (GERB), mille mitteametlikuks liidriks tänaseni. GERB võitis 2007. aasta Euroopa Parlamendi valimised Bulgaarias. 2009. aasta parlamendivalimised võideti ülekaalukalt (39,7% häältest ja 116 kohta 240-liikmelises parlamendis).

Isiklikku 
Borisovi haridusteed ja karjääri olevat sotsialismiajal pärssinud asjaolu, et tema vanaisa hukati 1944. aasta riigipöörde järel.

Esimesest abikaasast Stelast on Borisov lahutatud. Sellest abielust on tal tütar Veneta. Borisov elab vabaabielus Majandus- ja Investeerimispanga juhi Cvetelina Borislavovaga.

Bulgaaria peaministrid
Sündinud 1959
I Am America (And So Can You!)

"I Am America (And So Can You!)" on 2007. aastal ilmunud satiiriline bestseller, mille autoriteks on Ameerika Ühendriikide humorist Stephen Colbert ning telesaate "The Colbert Report" tegijad. 

Raamat ilmus 9. oktoobril 2007, audioversioon mõni päev varem. Raamatu keskne teema on Stephen Colberti tegelaskuju ilukirjanduslik elu, nagu see paistab tema saates "The Colbert Report".

Auhinnad 
Raamatu audioversioon esitati 2009. aastal Grammy parima jutualbumi auhinna nominendiks, kuid selle auhinna võitis hoopis Al Gore.

Välislingid 
"Am America (And So Can You!)" koduleht

Raamatud
Shakira

Shakira Isabel Mebarak Ripoll (esinejanimega Shakira; sündinud 2. veebruaril 1977 Colombias Barranquillas) on Colombia laulja ja filantroop. 

Hispaania maksuametnikud jõudsid uurimisel järeldusele, et muusik elas aastatel 2012-2014 Barcelonas. Hispaania seaduste kohaselt peab igaüks makse maksma, kes elab riigis kauem kui kuus kuud.

Shakria väidab, et pole Barcelonas kunagi elanud. Muusiku sõnul on ta hoopis Bahama elanik.

Lauljakarjäär

1990–1994 
 24. juuni 1991 – Magia („Magia”, „Lejos De Tu Amor”, „Esta Noche Voy Contigo”, „Sueños”)
 25. märts 1993 – Peligro („Peligro”, „Brujería”, „Eres”, „Tú Serás La Historia De Mi Vida”)

1995–1997
 13. veebruar 1996 – Pies Descalzos („Estoy Aquí”, „¿Dónde Estás Corazón?”, „Pies Descalzos, Sueños Blancos”, „Un Poco De Amor”, „Antología”, „Se Quiere, Se Mata”)

1998–2000
 29. september 1998 – ¿Dónde Están los Ladrones? („Ciega, Sordomuda”, „Si Te Vas”, „Tú”, „Inevitable”, „Octavo Día”, „Moscas En La Casa”, „No Creo”, „Ojos Así”)

2001–2004
 13. november 2001 – Laundry Service („Whenever Wherever”/„Suerte”, „Underneath Your Clothes”, „Te Dejo Madrid”, „Objection (Tango)”/„Te Aviso, Te Anuncio (Tango)”, „Que Me Quedes Tú”, „The One”)
 30. märts 2004 – Live & off the Record

 (tour) 8. november 2002 – 11. mai 2003 – Tour of the Mongoose

2005–2007

 3. juuni 2005 – Fijación Oral Vol. 1 („La Tortura”, „No”, „Día de Enero”, „La Pared”, „Las de la Intuición”)
 28. november 2005 – Oral Fixation Vol. 2 („Don't Bother”, „Hips Don't Lie”, „Illegal”)
 5. detsember 2006 – Oral Fixation Volumes 1&2
 12. november 2007 – Oral Fixation Tour (DVD)
 Veebruar 2008 – Love in the Time of Cholera EP

 (tour) 14. juuni 2006 – 9. juuli 2007 – Oral Fixation Tour

2009 

 5. oktoober 2009 – She Wolf („Loba” / „She Wolf” • „Did It Again” / „Lo Hecho Está Hecho”)

Stuudioalbumid 
"Magia" (1991)
"Peligro" (1993)
"Pies Descalzos" (1995)
"Dónde Están los Ladrones?" (1998)
"Laundry Service" (2001)
"Fijación Oral, Vol. 1" (2005)
"Oral Fixation, Vol. 2" (2005)
"She Wolf" (2009)
"Sale el Sol" (2010)
"Shakira" (2014)
"El Dorado" (2017)

Isiklikku
Shakira on Barcelona jalgpalliklubi endise mängija Gerard Piquéga koos olnud 2010. aastast. Neil on kaks poega, Milan ja Sasha.

Viited

Välislingid 
 La Tortura, 2009
 Loca, 2010
 Sale El Sol, 2011

Colombia lauljad
Sündinud 1977
Juhan Lindström

Juhan Lindström (sündinud Juhan (Johannes) Vanari;  Tartu – 1966 Port Arthur Kanada) oli eesti sõjaväelane

Ta teenis Eesti kaitseväes üleajateenija-allohvitserina. Juunis 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Detsembris 1942 läks ta laskurkorpuse mehena Alekseikovo küla all sakslaste poolele üle. Edaspidi sõdis ta Punaarmee vastu 20. eesti diviisi koosseisus suurtükiväelasena. Mais 1945 sattus ta nn. Tšehhi põrgus vangi kohalike tšehhide kätte, ta pääses vangilaagrist sulaseks ühe taluperemehe juurde. Aastal 1947 õnnestus tal rootslast teeseldes jõuda USA okupatsioonitsooni Lääne-Saksamaal. Sealt emigreerus ta edasi Kanadasse, kus elas surmani.

Ta läks vabasurma 1966. aastal, mainides oma lahkumiskirjas elutüdimust. Tema laip leiti 29. juulil 1966 Port Arthuri lähedalt metsast ning maeti 30. juulil.

Tunnustused 
Kotkaristi teenetemärgi raudrist, 24.02.1938

Isiklikku 
Ta oli abielus kahel korral, kuid lahutas abikaasast mõlemal korral. Ta on Mihkel ja Marie Vanari poeg. 

Tapa linna perekonnaseisuametniku otsusel 9. maist 1935 anti Johannes Vanarile uueks eesnimeks Juhan.

Viited

Kirjandus 
Tšehhi põrgus : mälestusi sõjateelt ja vangipõlvest / Juhan Lindström ; illustreerinud Ellen Koit, Toronto : Orto, 1960, 375 lk; 
ilmunud ka kordustrükis 1997, ISBN 9985856090

Välislingid 

Eesti sõjaväelased
Kotkaristi raudristi kavalerid
Sündinud 1903
Surnud 1966
Pärnu Üksik-jalaväepataljon

Pärnu Üksik-jalaväepataljon oli kaitseväe Maaväe jalaväeüksus-pataljon.

Pataljon asutati 1990. aastate algul üksik-jalaväekompaniina ja likvideeriti 2006. aasta lõpuks seoses ebavajalikkusega kaitseväe arengukavades ja infrastruktuuriliste probleemidega. Likvideerimise otsus langetati juba 2004. aastal.

Pataljoni sõjaväelinnakusse jäi tegutsema Lääne Kaitseringkonna staap.

Vaata ka
6. Üksik Jalaväepataljon

Viited

Välislingid
MTÜ Pärnu Pataljoni Kogu

Eesti endised jalaväeüksused
Lia Looveer

Lia Looveer (neiupõlvenimi Saarepera; 5. oktoober 1920, Narva – 8. november 2006) oli eestluse edendaja Austraalias. 

Lia Saarepera isa oli Aleksander Saarepera, ema Hilda (1894–1966). Lia Saarepera õppis Tartu Ülikoolis 1938–1943 õigusteadust. 

1944. aastal emigreerus algul Saksamaale, augustis 1944 abiellus Leonid Looveerega (sünd. Looberg, 31.01.1917–7.02.1960). 

1949. aastal asus ümber Sydneysse. Lia Looveer oli Sydney Ühinenud Balti Komitee (Joint Baltic Committee of Sydney) asutaja ning aastatel 1952–2002 sekretär. Ta organiseeris Baltikumi tutvustavaid üritusi. 1953 ühines Austraalia Liberaalse Partei Uus-Lõuna Walesi osakonnaga. Osales föderaalsel tasandil partei rahvusküsimuste komitee tegevuses (Liberal Party's Advisory Committee on Ethnic Affairs).

Tunnustused
1998 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Looveertel sündisid tütar Hille-Reet ja poeg Juho Looveer (sündinud 1952), PhD.
Lia ema Hilda teine abikaasa oli Alfred Mäeloog.

Allikad

Passing of Lia Looveer BEM JP – Michael Darby's
The Australian Women's Registry. Looveer, Lia
The Australian Women's Registry. The Joint Baltic Committee

Eestlased Austraalias
Eesti poliitikud
Austraalia poliitikud
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1920
Surnud 2006
Psühho

Psycho (1960) theatrical poster (retouched).jpg

"Psühho" ("Psycho") on 1960. aastal vändatud Alfred Hitchcocki film.

Noor Marion Crane (Janet Leigh) peab oma ülemuse 40 000 dollarit panka viima. Et tal pole oma sõbraga abiellumiseks raha, kasutab ta võimalust ja põgeneb koos rahaga California suunas. Teel olles on sunnitud peatuse tegema ja jõuab Batesi motelli, kus hotelli omanik, Norman Bates (Anthony Perkins), ta lahkelt vastu võtab. Pealtnäha rahulik ja ohutu mees, ei ole suutnud oma ema kontrolli alt vabaneda ja kuulab igas asjas tema sõna. Ja vajadusel tuleb emme ise välja ja hoolitseb, et tema pojake valede naistega ei tegeleks.

1960. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide õudusfilmid
Jaan Tallinn

Jaan Tallinn (sündinud 14. veebruaril 1972) on Eesti programmeerija ja ettevõtja. 

Ta kuulub Skype'i põhifunktsioonide (SkypeLibi) arendajate tiimi.

Jaan Tallinn on lõpetanud Tallinna 1. Keskkooli 1990. aastal ja Tartu Ülikooli teoreetilise füüsika erialal 1996. aastal.

1989. aastal osales ta arvutimängu "Kosmonaut" loomisel; see oli esimene väljaspool Eestit levitatud Eesti arvutimäng. Ta on 1993. aastal loodud tarkvaraarendusettevõtte Bluemoon Interactive kaasasutaja ja osanik. Ta on üks failijagamisprogrammi Kazaa (2000) ja internetitelefoniprogrammi Skype tehnilise lahenduse väljatöötajaid.

Ta on investeerimisfirma Ambient Sound Investmentsi osanik ning ta oli tehisintellekti­ettevõtte DeepMind esimeste investo­rite seas. 

Aastail 2007–2011 oli Jaan Tallinn presidendi mõttekoja liige.

Jaan Tallinn on kahe aka­deemilise uurimiskeskuse, Cambridge'i Ülikooli juures asuva Centre for the Study of Existential Riski ja Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi juures asuva Future of Life Institute kaasasutaja.

Tunnustus 
 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Jaan Tallinna isa Jüri Tallinn (1948–2018) oli režissöör ja stsenarist; vanaisa Otto Tallinn oli eesti vaimulik.

Viited

Välislingid 
 Lühitutvustus Bluemoon Interactive'i lehel
 Jaan Tallinn: tehisteadvust lähikümnenditel ei näe ERR, 14. mai 2014

Eesti programmeerijad
Eesti ettevõtjad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1972
Tiit Petersoo

Tiit Petersoo (sündinud 31. detsembril 1937) on Eesti looduskaitsetegelane.

Ta on hariduselt geograaf.

Ta hakkas looduskaitseinspektorina tööle Rapla metsamajandis 1976. aastal, hiljem töötanud eri asutuste looduskaitseametnikuna kuni 2003. aastani. Ta on tegelenud ka kultuuriloo ja pärandkultuuri objektide kaitsega. 

Aastatel 1966–1974 oli ta Lauka Põhikooli direktor. 

Petersoo on Eesti Looduskaitse Seltsi liige algaastaist saadik, ta on ka Eesti Geograafia Seltsi ja Eesti Koduuurimise Seltsi liige.

Ta töötab Eesti Looduskaitse Seltsi Rapla osakonnas.

Tunnustus

 2009 – Eerik Kumari looduskaitsepreemia
 2014 – Raplamaa hõbedane vapimärk

Publikatsioonid
Petersoo, Tiit (koostaja) 1997. Rapla maakonna kaitstavate loodusobjektide kaart. Mõõtkava 1:150000. E.O.Map., Kirjameeste Kirjastus.
Petersoo, Tiit 2004. Reaalkooli mälestussammas ja tema väiksem vend. Õpetajate Leht, 20. veebruar.

Viited

Välislingid
Intervjuu Tiit Petersooga Bioneeris

Eesti looduskaitsjad
Sündinud 1937
Kolõma laht

Kolõma laht (vene Колымский залив, jakuudi Халыма хомото) on laht Ida-Siberi mere lõunaosas. Paikneb Krestovski neeme ja Kolõma jõe suudme vahel. Ulatub 45 km kaugusele maismaasse, laius kuni 106 km, sügavus 4 kuni 9 m. Rannik on madal. Peaaegu aastaringselt on laht kaetud jääga. Põhi on mudane ja liivane. Loodete kõrgus on kuni 0,2 m.  

Rannikul on tundrataimestik. Lahte suubub lõunast Kolõma jõgi, mis moodustab suudmealas suure delta. Deltas in palju saari, suuremad nendest on Kamenka, GUSMP, Suhharnõi, Stolbik, Tabõševski, Štormovoi. 

Läänest suubub lahte Suur-Tšukotšja jõgi.

Viited

Ida-Siberi meri
Venemaa lahed
Põhja-Jäämere lahed
Paul Biedermann

Paul Biedermann (sündinud 7. augustil 1986 Halles) on endine Saksamaa ujuja. Neljakordne maailmameister ja kolmeteistkordne Euroopa meister

Talle kuuluvad 200 (1.42,00) ja 400 meetri vabaujumise  (3.40,07) maailmarekordid.

Ta on tulnud 200 ja 400 meetri vabaujumises maailmameistriks. Talle kuuluvad Saksamaa rekordid 200 meetri vabaujumises (lühirajal ja pikal rajal), 400 meetri vabaujumises (lühirajal) ja 1500 meetri vabaujumises (lühirajal).

Saavutused 

Biedermann võitis 200 meetri vabaujumise distantsi 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel, lõpetades ajaga 1.46,59. Pekingi olümpiamängudele kvalifitseerus Biedermann võistlema 200 meetri ja 400 meetri vabaujumises. Olümpial pääses ta 200 meetri distantsi,finaali ja lõpetas seal viiendana (1.46,00) ning sai 400 meetri vabaujumise distantsil 17. koha (3.48,03).

2009. aasta maailma meistrivõistlused
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Roomas võitis Biedermann 400 meetri vabaujumises kuldmedali ajaga 3.40,07, kärpides oma varasemat isiklikku rekordit ligi seitsme sekundi võra ja lõi ühe sekundisajandikuga 2002. aastast pärinenud Ian Thorpe’i maailmarekordi. Samade maailmameistrivõistluste teise kulla võttis Biedermann 200 meetri vabaujumises, püstitades finaalis uueks maailmarekordiks 1.42,00.

Isiklikud rekordid

Pikal rajal
200 m vabaujumine 1.42,00 (maailma rekord)

400 m vabaujumine 3.40,07 (maailma rekord)

Lühirajal
200 m vabaujumine 1.40,83 (maailma rekord)

400 m vabaujumine 3.34,98 (Euroopa rekord) 

800 m vabaujumine 7.35,23 (Euroopa rekord)  

1500 m vabaujumine 14.36,70 (rahvusrekord)

Välislingid
 Ametlik koduleht
 Paul Biederman Saksamaa ujumisliidu kodulehel
 Paul Biederman Swimrankings kodulehel
 
 Paul Biederman i-swimmer.ru kodulehel (vene.k)
 Paul Biederman ROK-i kodulehel
 Paul Biederman Saksamaa Olümpiakomitee kodulehel

Saksamaa ujujad
Sündinud 1986
Toby Keith

Toby Keith Covel (sündinud 8. juulil 1961 Clintonis Oklahoma osariigis) on Ameerika Ühendriikide kantrilaulja, laulukirjutaja, produtsent ja näitleja.

Diskograafia

Stuudioalbumid
Toby Keith (1993)
Boomtown (1994)
Blue Moon (Toby Keithi album) (1996)
Dream Walkin''' (1997)How Do You Like Me Now?! (1999)Pull My Chain (2001)Unleashed (Toby Keithi album) (2002)Shock'n Y'all (2003)Honkytonk University (2005)White Trash with Money (2006)Big Dog Daddy (2007)That Don't Make Me a Bad Guy (2008)American Ride (2009)

KogumikudGreatest Hits Volume One (1998)20th Century Masters: The Millennium Collection (2003)Greatest Hits 2 (2004)35 Biggest Hits (2008)

JõulualbumidChristmas to Christmas (1995)A Classic Christmas (Toby Keith album)'' (2007)

Ameerika Ühendriikide muusikud
Sündinud 1961
Fox News Channel

Fox News Channel (FNC) on Ameerika Ühendriikide uudistekanal. Kanal kuulub Fox Entertainment Groupile, mis on News Corporationi tütarettevõte. Alates aprillist 2009 on see kanal nähtav 102 miljonis Ameerika Ühendriikide kodus ja ka välismaal. Saateid tehakse peamiselt kanali New Yorgi stuudios. Kanali asutas Austraalias sündinud Ameerika Ühendriikide meediaärimees Rupert Murdoch.

Ajalugu
Pärast seda, kui NBC ametnik Roger Ailes lahkus 1996. aasta veebruaris telekanalist America's Talking (hilisem MSNBC), kutsus Murdoch ta Fox Newsi. Kanal läks esmakordselt eetrisse 7. oktoobril 1996.

Loosung
Kanali loosung on "Fair & Balanced" ('õiglane ja tasakaalustatud'), mida kasutati varem koos fraasiga "Real Journalism" ('tõeline ajakirjandus').

Tuntud saatejuhid 
Kanalil on rohkesti saatejuhte, uudistediktoreid, korrespondente ja kaastöölisi. Tuntud nimed on näiteks Bill O'Reilly, Sean Hannity, Greta Van Susteren, Geraldo Rivera, Chris Wallace ja Neil Cavuto, kelle saated on kaabeltelevisiooni vaadatuimad. 2008. aastal teatas kanal endise presidendikandidaadi Mike Huckabee värbamisest. 2009. aasta jaanuaris tõusis esile ka kommentaator Glenn Beck.

Reitingud 
Fox Newsi vaadatavust tõstsid konservatiivsete vaadetega reporterid, kes andsid patriootiliku sisuga ülevaateid Iraagi sõjast. Kanali väitel suurenes päevase aja vaatajate hulk 92%, mis kindlustas kanali liidripositsiooni CNN-i suhtes. Osadel andmetel suurenes vaatajate hulk isegi 300%. 2010. aasta jaanuaris oli kanal reitingute poolest primetime'i kategooria parim.

Poliitilise kallutatuse süüdistused 
Fox Newsi on süüdistatud vabariiklaste poliitiliste seisukohtade väljendamises ning neutraalsuse puudumises. Aastal 2004 tegi režissöör Robert Greenwald dokumentaalfilmi "Outfoxed", mis väidab, et Fox News on konservatiivide poole kallutatud, sealhulgas püütakse sisememode põhjal tõestada, et asepresident John Moody püüab muuta uudiste sisu. 

2005. aasta alguses süüdistas CNN-i juht Ted Turner kanalit propaganda tegemises, sest kanal ei kritiseerinud tema arvates piisavalt president George W. Bushi administratsiooni. Fox News vastas selle peale, et Turneri väljaütlemise põhjuseks oli CNN-i reitingute langus.

2009. aasta oktoobris süüdistas Valge Maja kommunikatsioonidirektor Anita Dunn kanalit vabariiklaste tiivaks olemises. Kanali asepresident Michael Clemente vastas selle peale, et on hämmastav, et Valge Maja ametnikud ei suuda eristada uudistesaateid näiteks arvamussaatest.

Vaadatavus väljaspool Ameerika Ühendriike

Eestis näitas Fox Newsi Viasat, kuid 4. septembril 2006 vahetas ettevõte Fox Newsi oma kanalivalikus Deutsche Welle vastu.

Vaata ka
 Fox Business Network
 Foxi efekt
 The Fox Nation
 Sky News

Viited

Välislingid
 FoxNews.com – Fox Newsi koduleht
 TheFoxNation.com 
 News Corporation – Foxi emaettevõte

Ameerika Ühendriikide telekanalid
Zsa Zsa Gabor

Zsa Zsa Gabor [ža ža] (sünninimi Sári Gábor; 6. veebruar 1917 Budapest – 18. detsember 2016 Los Angeles) oli ungari päritolu ameerika näitleja ja iluduskuninganna. 

Zsa Zsa Gabor võitis 1936. aastal Ungari missikonkursi. Samal aastal läks ta Viini, kus Richard Tauber kutsus teda subretiks operetti "Laulev unistus". 

1942. aastal läks ta Hollywoodi, kus sai tuntuks afääride ja skandaalidega. Tema filminäitlejakarjäär algas 1952. aastal filmides "Lovely to Look At", "We're Not Married", "Lili" ja "Moulin Rouge". Hiljem mängis ta veel paljudes filmides ja teleseriaalides. 

1958. aastal sai ta Kuldgloobuse "glamuurseima näitleja" eriauhinna.

Ta on olnud üheksa korda abielus. Seitse abielu lahutati ja üks tühistati. Tema abikaasad olid:
	
Burhan Asaf Belge (1937–1941)
Conrad Hilton (1942–1947)
George Sanders (1949–1954)
Herbert Hutner (1962–1966)
Joshua S. Cosden, Jr. (1966–1967)
Jack Ryan (1975–1976)
Michael O'Hara (1976–1982)
Felipe de Alba (1983)
Frédéric Prinz von Anhalt (1986–2016)

Lahutustega kogus ta suure varanduse.

Gabor suri 2016. aasta 18. detsembril 99-aastaselt südamerabanduse tagajärjel oma kodus Los Angeleses.

Tema õed Eva ja Magda Gabor olid samuti filminäitlejad.

Viited

Välislingid 

 Zsa Zsa Gabor TCM.com lehel

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ungari näitlejad
Sündinud 1917
Surnud 2016
Vallo Leet

Vallo Leet (kuni 30. september 1940 Valentin Issajev; 20. veebruar/5. märts 1915 Tallinn – 21. september 1944 Maardu küla lähedal, Harjumaa) oli Eesti poksija ja pesapallur.

Nime eri variandid
Valentin Issajev on teadaolevalt esimest korda kasutanud võistlusnime Valle Leet juba veebruaris 1936. Võimalik, et tegu oli perekonnas kokkulepituga, sest tema vanem vend Fjodor Issajev võttis uue nimena 7. septembrist 1935 Toivo ja perekonnanimena 2. detsembrist 1935 Leet.

Ametlikult võttis Valentin Issajev uue nime Vallo Leet alles 30. septembril 1940. Hiljem soomepoisina on ta kasutanud ka nime Vello Leet.

Pesapallurina
Ta oli 1936. aastal Eesti meister ning sai 1934. aastal Eesti meistrivõistlustel 3. koha.

Poksijana

Harrastajana
Ta oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aastal Eesti meister. Ta sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1935. aastal Eesti meistrivõistlustel 3. koha.

Ta osales kaks korda Eesti–Soome maavõistlustel (1937 ja 1938) ning võitis mõlemad oma kohtumised punktidega. Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlusel (1937) ja võitis oma kohtumise punktidega. 

Ta osales ühe korra Eesti–Poola maavõistlusel (detsember 1938) ja kaotas oma kohtumise punktidega. Ta osales ühe korra Tallinna ja Wilno (tollal Poola linn) linnavõistlusel 14. detsembril 1938 ja võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) oma kohtumise punktidega.

Elukutselisena
Leet pidas elukutselisena ainult ühe kohtumise ning kaotas 7. jaanuaril 1944 selle Onni Saarele (Soome) 5. raundis nokaudiga.

Soomepoisina
Leet võitles 1944. aastal Soome 200. jalaväerügemendi 6. kompaniis ning tuli augustis 1944 soomepoisina tagasi Eestisse. Ta sai 21. septembril 1944 tulevahetuses sakslastega Maardu küla lähedal surma.

Viited

Kirjandus
"Spordibiograafiline leksikon". Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
Vallo (Valle) Leedi sporditulemused
Vallo Leet (Valentin Issajew Leet) lehel BoxRec. Inglise keeles

Eesti poksijad
Eesti pesapallurid
Eestistatud nimega inimesed
Soome 200. jalaväerügemendi koosseis
Sündinud 1915
Surnud 1944
Karl Jungholz

Karl Jungholz (9. (vkj) / 21. detsember 1878 Teilma küla, Kivijärve vald, Laiuse kihelkond, Tartumaa  – 26. november 1925) oli eesti teatritegelane, lavastaja, näitleja ja spordimees.

Elukäik
Karl Jungholz sündis Söödi saunas Teilma külas. Kui poiss oli kolmekuune, asusid vanemad elama Tartusse, isa töötas raudteel ja vabrikus, ema Ello oli pesunaine. 

Poiss pandi viie aastaselt kohalikku eraalgkooli ning hiljem Hugo Treffneri eragümnaasiumi. 1890. aastatel õppis ta palju Tartu Käsitööliste Seltsi suveteatri etendustest, tutvus nii teatrikulisside taga toimuvaga kui ka tegi kaasa massistseenides ja lastekooris. Aastast 1894 töötas C. Mattieseni trükikojas, kus omandas trükiladuja kutse. Aastatel 1901–1905 tegutses Taara seltsi näitleja ja näitejuhina. 

1905–1907 täiendas oma teatriharidust Berliinis Emanuel Reicheri kõrgemas draamakunsti ülikoolis (Emanuel Reicher's Hochschule für Dramatische Kunst) ja Lessingi teatri direktori Brahmi juures. 

Aastatel 1907–1908 töötas ta Vanemuises näitejuhi abi ja näitlejana, kuid sattus konflikti teatrijuht Karl Menninguga, mistõttu oli sunnitud Vanemuisest lahkuma. Jungholzist sai aastateks 1909–1914 ja 1915–1925 Estonia lavastaja ning näitleja, aastast 1919 direktor. Aastatel 1914–1915 oli ta Pärnu Endla teatri juht. 

Ta on korraldanud näitemängukursuseid Tallinnas, Narvas, Viljandis jm. 1917 oli ta Näitlejate Liidu asutajate seas ning valiti selle esimeheks. Osales Tallinna Meestelaulu Seltsi, Tallinna Maleklubi ja Eesti-Soome-Ungari Liidu tegevuses. Asutas teatriajakirja "Valge Raamat" (1918) ning on kirjutanud teatriartikleid.

Jungholz suri 26. novembril 1925 ja maeti Tallinna Vana-Kaarli kalmistule.

Looming
Ta on lavastanud muu hulgas William Shakespeare’i „Othello” (1910), „Kuningas Leari” (1911) ja „Hamleti” (1913); August Kitzbergi „Püve talus” (1911), „Tuulte pöörises” (1911) ja „Libahundi” (1915), Eduard Vilde „Tabamata ime” (1925), välisautoritelt Giuseppe Verdi „Aida” (1923), Friedrich Schilleri „Wilhelm Telli” (1921), Henrik Ibseni „Rahvavaenlase” (1909), „Nora” (1904, 1910, 1914, 1916), „Hedda Gableri” (1914) jpm.

Kirjandus 
Eesti teatri biograafiline leksikon. Koost Kalju Haan, Heino Aassalu,  Vilma Paalma; toim Kalju Haan, Reet Neimar, Mall Põldmäe, Mare Põldmäe jt. Tallinn 2000. Lk 147–148
Karin Kask, Teatritegijad, alustajad. Eesti teatrilugu ∞ – 1917. Tallinn 1970 
Ants Lauter, Käidud teedelt. Mälestusi ja sõnavõtte. Koost Helvi Einas, Karin Kask, Lea Tormis. Tallinn 1982
Paul Pinna, Minu eluteater ja teatrielu 1884–1944. Tallinn 1995
Hugo Raudsepp, „Estonia” draamanäitleja kutselise teatri esimesil aastakümneil. – Teatrielu 1995. Tallinn 1996. Lk 197–215

Välislingid

Karl Jungholz (Eesti Entsüklopeedia)

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1878
Surnud 1925
Djurgårdens IF

Djurgårdens Idrottsförening (IF) on Rootsi spordiklubi, mille asutasid Stockholmis Djurgårdenil 12. märtsil 1891 ligikaudu 20 noort. 

Djurgården on Stockholmi spordiseltsidest eri aladel võidetud Rootsi meistri tiitlite arvu poolest edukaim. Kõige rohkem medaleid on Djurgårdens IF-ile toonud poksiklubi, tuntuimad ning suurima toetajatehulgaga on aga jalgpalli- ja jäähokiklubid.

Djurgårdens IF-i alaklubid

Aastal 1991 muudeti Djurgårdens IF allianssklubiks, kus iga spordiala moodustas oma klubi, mis vastutab nii majandus- kui ka sporditegevuse eest. Kokku on Djurgårdens IF-is 18 aktiivset klubi:

 mäesuusatamine – Djurgårdens IF Alpinförening
 Ameerika jalgpall – Djurgårdens IF Amerikanska fotbollsförening
 jääpall – Djurgårdens IF Bandyförening
 lauatennis – Djurgårdens IF Bordtennisförening
 bowling – Djurgårdens IF Bowlingförening
 petank – Djurgårdens IF Bouleförening
 poks – Djurgårdens IF Boxningsförening
 maadlus – Djurgårdens IF Brottningsförening
 jalgpall, 3 klubi: Djurgårdens IF Damfotbollsförening (naised), Djurgårdens IF Fotbollsförening (mehed), Djurgårdens IF Handikappfotbollförening (invasport)
 vehklemine – Djurgårdens IF Fäktförening
 golf – Djurgårdens IF Golfförening
 käsipall – Djurgårdens IF Handbollsförening
 saalihoki – Djurgårdens IF Innebandyförening
 jäähoki – Djurgårdens IF Ishockeyförening
 iluuisutamine – Djurgårdens IF Konståkningsförening
 orienteerumine – Djurgårdens IF Orienteringsförening

Toetajaid

Djurgårdens IF-i toetajate hulka kuuluvad teiste seas ka Rootsi kuningas Carl XVI Gustaf, Rootsi peaminister Fredrik Reinfeldt ja rõivaketi H&M omanik Stefan Persson.

Rootsi spordiklubid
Stockholm

da:Djurgårdens IF
Kongo paabulind

Kongo paabulind (Afropavo congensis) on linnuliik faasanlaste sugukonnast, perekonna Afropavo ainus liik.

Nomenklatuur ja süstemaatika
Liik kirjeldas alles 1936. aastal James Paul Chapin.

Levik ja arv
Ta on levinud Kongo nõo põhjaosas Kongo jõgikonna vihmametsades Kongo Demokraatlikus Vabariigis.

Nende arv hinnatakse 3000 ja 15 000 vahele.

Välimus 
Kongo paabulinnu keskmine kehasuurus on väiksem kui sini- ja rohe-paabulinnul. Isased kasvavad 64 kuni 70 cm pikkuseks, sabad 23 kuni 26 cm pikkuseks. Emaste pikkus ulatub 60 kuni 63 sentimeetrini, sabad kasvavad 19,5 kuni 22,5 cm pikkuseks. Kaal on 1135 kuni 1154 g.

Isastel kongo paabulindudel on tihe kare valge (osalt must) sulekroon, mis võib olla päris lühike; nende kaelal on sulgedeta piirkonnad, mis on eri isenditel erineva suurusega (sulgedeta kurgupiirkond on punane). Nende täiskasvanusulestik, mille nad omandavad kaheaastaselt, on lillakassinine (pealtiiva kattesuled, rinnasuled, sabasulgede ots), must ja pronksroheline (seljal). Nokk on tinahall, jalaotsad hallid. Kummalgi jalal on pikk kannus.

Emased on roostepruunid, selg ja tiivad on läikivrohelised. Tal on lühike pruun kroon.

Häälitsused

Enamasti on kuulda duetti, mida korratakse 20 kuni 30 korda. Isane toob kuuldavale kõrge "gou", emase vastus on madal "goua". Duetile eelneb tavaliselt vali "rrohoho-oa".

Elupaigad
Kongo paabulind on pelglik ja looduses nähakse teda vähe. Ta elab tasandikuvihmametsades madalamal kui 1200 m ja väldib piirkondi, mis on inimasustusele ja maanteedele lähemal kui 25 km.

Ta elab mitmesugustes metsades, kuid sageli seostatakse teda veelahkmenõlvadega, kus on õhuke muld, millel kasvab kuiv avatud põõsarindega mets.

Toitumine
Ta on omnivoor, tõenäoliselt moodustavad suure osa toidust termiidid. Ta sööb muu hulgas puude vilju, putukaid ja teisi selgrootuid.

Paljunemine

Haudeaeg oleneb kohalikust vihmaperioodist. 300 km ekvaatorist lõuna pool nähakse noorlinde jaanuaris ja veebruaris. 

Vangistuses teevad nad pesa, mis on ainult nõgus platvorm, umbes 1,5 m kõrgusele põõsastele või puudele. Tavaliselt munevad nad kaks või kolm, harvem kuni kuus muna, ning hauvad neid 27 või 28 päeva. Tibudel on udusuled, mis on seljal mustad kuni mustjaspruunid, kõhu all kollakasvalged. Tiivad on kaneelpruunid.

Looduskaitse
Kongo paabulind on ohualdis. Arvatakse, et neid on vähe ja nende arv kahaneb küttimise ja munade kogumise ning elupaikade kaotuse tõttu metsaraiumise, kaevanduste ja põllunduse mõjul. Ebasoodsat mõju avaldavad sõda ja pagulased. Asurkond on fragmenteerunud. 

Antwerpeni loomaaed alustas 1962. aastal kongo paabulinnu kasvatamise ja uurimise programmi. Teda kasvatatakse ka teistes loomaaedades. Raskusi valmistab kongo paabulinnu vastuvõtlikkus haigustele. Liiki saab kaitsta Maiko rahvuspargis ja tõenäoliselt Salonga rahvuspargis. Kongo paabulinnud elavad ka Okaapide faunakaitsealal ja Kahuzi-Bienga rahvuspargis.

Viited

Galerii

Kirjandus
 Josep del Hoyo jt. Handbook of the Birds of the World, kd 2 (New World Vultures to Guinea Fowl), Lynx Edicions 1994. ISBN 84-87334-15-6

Välislingid

IUCN-i punane nimekiri
Internet Bird Collection

Ohualtid liigid
Faasanlased
Boris Kaljuveri

Boris Oleg Ernst Kaljuveri (kuni 1935. aastani Boris Oleg Ernst Drachenfels; 19. september 1894 Ufa, Venemaa Keisririik – 7. juuli 1942 Verhižemlag, Nõukogude Liit) oli Eesti sõjaväelane (major, 1935).

Boris Kaljuveri põlvnes vanast Kuramaa Drachenfelsi aadlisuguvõsast.

Ta tuli Eesti sõjaväkke Loodearmeest, teenis 2. soomusrongirügemendis Valgas, pärast soomusrongiväeosade ühendamist 1934. aastal Soomusrongirügemendis Tapal.

Tunnustus
 1940 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Viited

Kuramaa aadlikud
Eesti soomusronglased
Loodearmee koosseis
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1894
Surnud 1942
Brandon Hardesty

Brandon Allan Hardesty (sündinud 13. aprillil 1987, Baltimore, Maryland, USA) on Ameerika koomik, näitleja, ja Interneti ikoon.

Ta pani oma kuulsusele aluse sellega, et hakkas YouTube'i postitama enda taaslavastatud stseene tuntud filmidest, kus mängib kõiki rolle ise; samuti etendas seal enda originaalloomingut. Brandoni loomingut on nimetatud "veebikultuuriks selle parimas mõttes".

Isiklik elu
Hardesty sündis Baltimore'is ja oli pere noorim laps. Hardesty vanemad on teda kirjeldanud kui armsa iseloomuga ja rõõmsameelset, kuid väga introvertset last.

YouTube
YouTube'is alustas Hardesty 2006. aastal kasutajanimega ArtieTSMITW, mis oli lühend sõnadest "Artie: The Storngest Man in the World" (Artie: maailma tugevaim mees). Tema kõige populaarsemaks loominguks said taaslavastatud stseenid tuntud filmidest, kus ta mängib kõiki rolle ise. Üks tema populaarsemaid videoid on taaslavastus "Full Metal Jacketi" avastseen, kus ta kehastab sadistlikku mereväedrilli instruktorit, keda originaalis mängis legendaarne R. Lee Ermey.

Filmikarjäär
2008 tegi Hardesty oma filmidebüüdi filmis Bart Got a Room, kus teiste kõrval mängisid veel William H. Macy, Cheryl Hines, ja Alia Shawkat. Märtsis 2009 valiti Brandon nn kuuma piruka seitsmendasse filmi American Pie Presents: Book of Love peaossa.

Välislingid
 Brandon Hardesty ametlik koduleht 
 Brandon Hardesty YouTube'i kanal 
 Brandon Hardesty IMDb-s 

Youtube'i-kuulsused
Ameerika Ühendriikide koomikud
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1987
Molly Sandén

Molly My Marianne Sandén (sündinud 3. juulil 1992) on rootsi laulja ja laulukirjutaja.

Elukäik 
Ta onmuusikat õppinud Adolf Fredriki muusikaalgkoolis Stockholmis, seejärel Rytmuse muusikakeskkoolis Stockholmis. Mollyl on nooremad õed Frida Sandén ja Mimmi Sandén ning vend Nico Sandén. Tema elukaaslane on rootsi laulja Eric Saade.

2006–2008 
Ta esindas Rootsit 2006. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel looga "Det finaste någon kan få", tulles kolmandale kohale. 31. detsembril esines ta telekanali SVT1 saates, mida edastati Skansenist. Molly Sandén võitis talendivõistluse "Stjärnskottwon". Ta esitas Sonja Aldeni kirjutatud laulu "Julens tid är här" koos Magnus Carlssoniga viimase 2006. aastal ilmunud jõulualbumilt "Spår i snön". Molly on laulnud ka koos Markoolioga.

2007. aastal osales ta Diggiloo kontserditurneel koos Lasse Holmi, Linda Bengtzingi, Lotta Engbergi, Tony Roche, Charlotte Perrelli, Thomas Petterssoni, Jan Johanseni, Niklas Anderssoni, Benjamin Wahlgreni ja Magnus Johanssoniga. Sandén on laulnud duetti ka Ola Svenssoniga laulus "Du är musiken i mig", mis on pärit Disney filmi "Keskkoolimuusikal 2" filmimuusika albumilt. Molly ja Ola esitasid lugu ka 2007. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistluse Rootsi eelvoorus.

Sandén osales 11. aprillil 2008 koos Magnus Bäcklundiga saates "Så ska det låta". 2008. aasta suvel osales ta jälle Diggiloo kontserditurneel koos Lasse Holmi, Linda Bengtzingi, Lotta Engbergi, Thomas Petterssoni, Måns Zelmerlöwi, Nanne Grönvalli ning Stefan, Kim ja Magnus Johanssoniga. Turneega seoses anti välja kogumikalbum, kus laulab ka Molly selliseid laule nagu "Hallelujah" ja "Gabriellas sång". Molly kaverlugu, Dea Norbergi laulust "Den underbara dagen du kommer hem", mängitakse tihti 2008. aasta Sibylla reklaamides.

2008. aastal osales Sandén kontserdil "Sol, vind & vattenis", mis oli austusavaldus Ted Gärdestadile, koos Janne Schafferi, Jan Johanseni, Johan Bodingi ja Sara Löfgreniga. Samal aastal laulis ta filmist "Keskkoolimuusikal 3" pärit laulu "Right Here, Right Now" rootsikeelset versiooni koos Branduriga.

2009 – tänaseni 
Sandén osales looga "Så vill stjärnorna" 2009. aastal Melodifestivalenil, saades finaalis viimase koha. Sama aasta mais andis ta välja oma debüütalbumi "Samma himmel", mis Rootsi albumiedetabelis saavutas 16. koha.

2010. aastal osales ta saate "Tantsud tähtedega" Rootsi versioonis, mida näidati telekanalis TV4 talvest kevadeni. Tema partner oli saates Jonathan Naslund. Nad langesid saatest välja 12. märtsil 2010, lõpetades neljandana. 2010. aasta sügisel juhtis ta saadet "My Camp Rock 2" koos norrakas Bjorn Johan Muriga.

Diskograafia

Albumid 
 2009 – "Samma himmel"
 2012 – "Unchained"

Singlid 
 2006 – "Det finaste någon kan få"
 2007 – "Du är musiken i mig", featuring Ola
 2009 – "Så vill stjärnorna"
 2009 – "Fånga en sommar"
 2011 – "Spread a Little Light"

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Ametlik MySpace
 Ametlik blogi

Rootsi lauljad
Laste Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1992
Verdun

Verdun [verd'öön] on linn Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas Meuse'i departemangus. See on departemangu alamprefektuur (sous-prefecture) ehk ringkonna halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks.

Linna territoorium asub 194–330 meetri kõrgusel üle merepinna.

Linnapea on Samuel Hazard Sotsialistlikust Parteist (Parti socialiste).

Verduni lepinguga 843. aastal jagati Frangi riik kolmeks osaks. Selle asutasid keldid.

Linna ümbruses peeti 1916. aastal Verduni lahing.

1919. aastal anti Verdunile Eesti Vabadusristi I liigi 1. järk.

Sõpruslinn 
  Legnica, Poola (2015)

Pärast Teist maailmasõda otsustati, et linn ei loo sõpruslinnasuhteid mitte ühegi linnaga. Põhjus seisnes paljudes soovides ja et mitte kedagi eirata, otsustati sõprussuhteid mitte luua. Seda suhtumist lõdvendati ja alates 18. juulist 2015 sai linn siiani ainsa sõpruslinna.

Viited 

Prantsusmaa linnad
Prantsusmaa vallad
Meuse'i departemang
Vabadusristi I liigi 1. järgu kavalerid
Star (laev)

Star on Eesti laevaettevõtte Tallink kiire parvlaev, mis on ehitatud 2007. aastal Aker Finnyardsi Helsingi laevatehases.

Tehnilised andmed 

Star on 186 m pikk ja 27,7 m lai, tema süvis on 6,5 m. Laeva kogumahutavus on 36 249 ja kandevõime 3500 t. Laev on kiire: suudab arendada 27 sõlme. Tema jääklass on 1A.

Laeval on 4 MaK diiselmootorit, millest igaühe võimsus on 12 MW ja koguvõimsus 48 MW.

Laeval on kohti 1900 reisijale. Kajutites on ööbimiskohti 520 reisijale. Lisaks on laeval 2000 rajameetrit autodele ja sinna mahub 450 autot.

Stari ja Superstari liiniletulekul loobus Tallink Autoexpressi ja SuperSeaCati tüüpi kiirparvlaevadest ning teised laevakompaniid oma kiirparvlaevadest. Star võtab peale rohkem reisijaid ja lasti, aga peamine on võimekus iga ilmaga väljuda ja pidada kinni sõiduplaanist, lisaks võimaldab Stari jääklass sõita Tallinna–Helsingi liinil aasta ringi.

Ajalugu

Star telliti 1. augustil 2005 Helsingis asuvast Aker Finnyardsi laevatehasest. Laevale pandi kiil 30. mail 2006 ja tema tehasenumber oli 1467. Laev lasti vette 23. novembril 2006 ja ristiti veel samal päeval. Uue kiirlaeva ristiema on Helsingi linnapea abikaasa Jaana Pajunen. Star anti tellijale üle 10. märtsil 2007 ja ta asus esmareisile 12. aprillil 2007.

Star teenindab reisijaid aasta ringi kaubamärgi all Tallink Shuttle. Laeva projekt põhineb laeval SeaFrance Rodin, mis ehitati 2001 samas tehases ettevõttele SeaFrance. Esialgu polnud Starile plaanitud reisijakajuteid, hiljem otsustati ehitada kajutid 520 reisijale.

Alates 2007. aasta aprillist sõidab Star liinil Tallinn–Helsingi. Star teeb alates 12. aprillist 2007 kolm edasi-tagasi reisi päevas, sõit kestab kaks tundi. Esialgu kavandati reisi pikkuseks 1 tund ja 50 minutit, aga nii kiireks laev ei osutunud. Täislastis laeva lossimine ja laadimine kestab vähemalt tund, aga üldiselt seisab laev sadamas poolteist tundi.

2008. aastal hakkas sel liinil sõitma lisaks Starile ka Superstar, Tallinki teine kiire parvlaev.

Restoranid, kohvikud ja baarid
 A la carte – restoran
 Food Wave – Rootsi laud
 Quick & Easy – pitsa, hamburgerid
 Snack Time – kohv ja väikesed suupisted
 Sunset Bar
 Pub Seaport
 Burger King

Viited

Välislingid 

Star Tallinki kodulehel

Tallinki reisilaevad
Allsvenskan

Allsvenskan (täisnimega Fotbollsallsvenskan) on Rootsi klubijalgpalli kõrgeim liiga. Liigas on alates 2008. aastast 16 meeskonda ning hooaja jooksul mängivad kõik klubid omavahel kaks korda (kodus ja võõrsil). Alates 1993. aastast kuulutatakse liiga parim meeskond automaatselt Rootsi meistriks jalgpallis ning võitjaklubile antakse Lennart Johanssoni karikas. 

Allsvenskani esimene hooaeg oli 1924–1925 ning siis tuli võitjaks GAIS. Esimest korda sai liiga Rootsi meistrisarja staatuse 1930–1931 hooajal. Aastatel 1982–1990 jätkasid liigahooaja parimad meeskonnad väljalangemissüsteemis mängitaval turniiril, et selgitada välja meister. Hooaegadel 1991 ja 1992 jagati pärast liigakohtumiste mängimist meeskonnad Meistrisarja (Mästerskapsserien) ja Kvalifikatsioonisarja (Kvalsvenskan). Meistrisarja klubide hulgast selgus Rootsi meister ja Kvalifikatsioonisarja meeskonnad võitlesid liigasse püsimajäämise nimel.

Kokku on Rootsi meistriks tulnud 15 klubi. Kõige edukam on 25 võiduga Malmö FF. Järgnevad 13 võiduga IFK Göteborg ja IFK Norrköping.

Klubid
2022. aasta hooajal mängivad liigas järgmised 16 klubi:

Meistrid
Aastatel 1982–1992 selgitati Rootsi meister sellele järgneva play-off-turniiri käigus.

Edukamad klubid 
Malmö FF (25 meistritiitlit)
IFK Göteborg (13)
IFK Norrköping (13)
Djurgårdens IF (8)
Helsingborgs IF (7)
AIK (6)
IF Elfsborg (6)

Liigas mänginud Eesti jalgpallureid
Henri Anier – Kalmar (2016)
Vitali Gussev – Trelleborg  (2004))
Marko Kristal – Elfsborg (1999
Siim Luts – Norrköping (2013)
Tarmo Neemelo – Helsingborg (2006)
Joonas Tamm – Norrköping (2011–2013)
Ingemar Teever – Öster (2006)
Andreas Vaikla – Norrköping (2016)
Kristen Viikmäe – Gefle (2006)
Indrek Zelinski – Landskrona (2003)
Karol Mets – AIK (2019–2020)
Erik Sorga – IFK Göteborg (2022–)

Välislingid

Rootsi jalgpalliliit

Rootsi jalgpall
Jalgpalliliigad
Kassinaeris

Kassinaeris (Malva L.) on taimede perekond kassinaeriliste sugukonnas.

Perekonda kuulub umbes 25–30 liiki ühe-, kahe- ja mitmeaastaseid rohttaimi. Perekonna levilaks on Aafrika, Aasia ja Euroopa parasvööde, lähistroopika ja troopika.

Liike
Malva aegyptia
Malva aethiopica (Etioopia endeem) 
Malva alcea  – roos-kassinaeris
Malva assurgentiflora
Malva brasiliensis 
Malva canariensis
Malva cathayensis
Malva cretica
Malva dendromorpha
Malva hispanica
Malva microcarpa
Malva microphylla
Malva mohileviensis
Malva moschata – muskus-kassinaeris
Malva neglecta– harilik kassinaeris
Malva nicaeensis 
Malva pacifica
Malva parviflora 
Malva preissiana
Malva pseudolavatera
Malva pusilla – ümaralehine kassinaeris
Malva qaiseri
Malva rotundifolia
Malva stipulacea
Malva subovata
Malva sylvestris  – mets-kassinaeris
Malva transcaucasica
Malva tournefortiana
Malva trifida
Malva verticillata  – männas-kassinaeris

Kassinaerilised