joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Johannes Veidermann

Johannes Veidermann VR II/3 (30. aprill 1894 Üdruma küla, Kullamaa kihelkond, Läänemaa – 19. mai 1920 Soome laht) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Elukäik
Sündis kooliõpetaja Jaan Veidermanni peres. Alghariduse omandas isa käe all, seejärel õppis Peetri Reaalkoolis. Selle lõpetamise järel asus õppima Peterburi Elektrotehnikainstituudis. Kuulus Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsi. 

Maailmasõja puhkedes mobiliseeriti, lõpetas Poltaava sõjakooli ning osales seejärel sõjategevuses Riia rindel. Eesti rahvusväeosade moodustamisel läks neisse üle.

Vabadussõja puhkedes asus vabatahtlikult teenima soomusrongil nr. 1 (hilisem "Kapten Irv"), võttis selle koosseisus osa kõigist peetud lahinguist, sai kahel korral haavata. Autasustati ülesnäidatud vapruse eest Vabadusristi II liigi 3. järguga.

1919. aasta lõpul asus teenima Inseneri valitsuse sädetelegraafi osakonnas. Peale Vabadussõja lõppemist kavatses minna Saksamaale erialast haridust lõpetama, kuid uppus suvel koos kaasteenijatega sädetelegraafi osakonnast leitnantide Karl Tominga ja Aleksander Nimrichiga paadiõnnetusel.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti soomusronglased
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Sündinud 1894
Surnud 1920
Jaroměř

Jaroměř () on linn Tšehhi Vabariigis Hradec Králové piirkonnas. See asub Hradec Králové linnast 15 kilomeetrit kirdes. Linn asub kolme jõe, Úpa, Metuje ja Elbe, liitumiskohas. Linnas elab umbes 12 500 elanikku. 

Linnas asub ka Josefovi kindlus, mis oli kuni 1948. aastani eraldi haldusüksus.

Ajalugu 
Ajalooline vanalinn on asustatud enam kui tuhat aastat. 11. sajandi alguses rajas Přemyslidide dünastia vürst kindluse ja nimetas selle Jaroměřiks. Küla tõsteti kuningliku linna staatusesse Böömimaa kuninga Otakar I all. 

Aastatel 1780–1787 ehitas keiser Joseph II Elbe ja Metuje jõe vasakpoolsesse kaldasse keiserliku kindluse Ples. Hiljem kandis see linnastus nime Josefstadt (Joosepi linn või Tšehhi keeles Josefov). 1948. aastal liideti linnuslinn Jaroměřiga. 

Ajalooline vanalinn, millel on selgelt eristuvad mängusaalid ja Matthias Brauni kujundatud Mariani sammas, ehitati aastatel 1723–1727.

Kultuur 
Igal suvel võõrustab linn (või konkreetselt lähedal asuv Josefovi kindlus) Brutal Assault nimelist sündmust, Kesk-Euroopa suurimat ekstreemmetallimuusika festivali. Kolm päeva aastas külastab linna üle 10 000 muusikahuvilist kogu Euroopast.

Viited 

Tšehhi linnad
Hradec Králové maakond
Alok Sharma

Alok Sharma (sündinud 7. septembril 1967 Agras) on india päritolu Inglise konservatiivne poliitik. Ta oli 24. juulist 2019 kuni 13. veebruarini 2020 Suurbritannia rahvusvahelise arengu minister. Ta on 13. veebruarist 2020 Suurbritannia äri, energeetika ja tööstuse strateegia minister.

Ta sündis aastal 1967 Agras Uttar Pradeshi osariigis Indias. Kui ta oli 5-aastane, kolisid ta vanemad Readingisse Berkshire'i krahvkonda. Ta lõpetas aastal 1988 Salfordi ülikooli bakalaureusena rakendusfüüsika ja elektroonika alal.

Ta on aastast 2010 Suurbritannia parlamendi alamkoja House of Commonsi liige.

Ta oli 24. juulist 2019 kuni 13. veebruarini 2020 Suurbritannia rahvusvahelise arengu minister. 13. veebruarist 2020 on ta Suurbritannia äri, energeetika ja tööstuse strateegia minister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja elab oma naise (tema abikaasa on rahvuselt rootslane) ja kahe tütrega Cavershamis Readingi eeslinnas Berkshire'i krahvkonnas. Usutunnistuse poolest on ta hinduist, ta andis ametivande 2019. aastal Bhagavadgītāl.

Välislingid 
 Alok Sharma koduleht

Suurbritannia poliitikud
Sündinud 1967
Jüri Süldre

Jüri Süldre (28. juuni 1946 Abja vald, Pärnumaa – 21. detsember 2020) oli eesti poksija. 

Ta õppis aastatel 1966–1968 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas ning lõpetas pärast vaheaegu selle mittestatsionaarselt 1978. aastal.

Poksijana
Ta sai 1965. aastal Eesti NSV juunioride meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) 2. koha ja 1967. aastal Eesti NSV täiskasvanute meistrivõistlustel kergekaalus (kuni 60 kg) 3. koha. 

Ta oli 1972. aastal Tallinna meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg).

Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) veebruaris 1973 Riia (Läti NSV) lahtistel meistrivõistlustel 3. koha ja mais 1973 Vilniuse (Leedu NSV) lahtistel meistrivõistlustel samuti 3. koha.

Ta oli 1974. aastal Eesti NSV kõrgemate õppeasutuste meister I keskkaalus (kuni 71 kg).

Meeleavaldus Tartu Üliõpilaspäevadel
Tema ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia üliõpilane Rain-Mait Roomet peitsid 19. oktoobril 1968. aastal Tartu Üliõpilaspäevadel ametlikud Nõukogude-meelsed plakatid ja lipud ära ning kandsid ametlikus rongkäigus hoopis omavalmistatud loosungeid "Jänkid, kasige Peipsi taha!" jms, samuti nõuti nendel Nõukogude vägede lahkumist Tšehhoslovakkiast.

Ta vahistati 29. novembril 1968 Tartus. Talle mõisteti 17. jaanuaril 1969 Eesti NSV kriminaalkoodeksi §195 lg 2 ja § 207 järgi kolm aastat kohustusliku töölerakendamisega tingimisi vabadusekaotust ("keemiat"). Ta vabanes karistuse kandmisest Uljanovski oblastis 1971. aastal.

Poliitiline tegevus
Süldre osales 1995. aasta Riigikogu valimistel Eesti Rahvuslaste Keskliidu nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.

Ta osales 2003. aasta Riigikogu valimistel Eesti Iseseisvuspartei nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.

Tunnustused
2008 Tšehhi Vabariigi hõbedane mälestusmedal

Viited

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 461

Välislingid
Jüri Süldre sporditulemused
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Tuuli Koch. "1968. aasta poliithuligaanid ootavad karistuse tühistamist". Eesti Päevaleht, 9. aprill 2001
 KesKus, 18. august 2006 
Enn Tarto. "Represseeritud rahvuslipuheiskajate lahendamata probleem". Võitleja nr 2, 2. aprill 2007. Lk 5
Malle Elvet. "Võrumaa mees pälvis Tšehhi mälestusmedali". Lõunaleht nr 9, 28. veebruar 2008. Lk 8
Tõnis Erilaid. "Kuidas tudengid jänkid Peipsi taha saatsid". Õhtuleht, 19. oktoober 2015

Eesti poksijad
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Eesti Iseseisvuspartei poliitikud
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1946
Surnud 2020
Mauritius (õpetlane)

Mauricius (Mauricius de Revalia) oli 13. sajandil elanud Tallinnast pärit dominiiklasest õpetlane, kes oli Tallinna dominiiklaste kloostri prior. 

Ta õppis Kölnis ja Pariisis aastail 1268–1272. Pariisis puutus ta arvatavasti kokku Aquino Thomasega.
Ta oli millalgi enne 1277. aastat ja ka vähemalt 1284. aastal Tallinna konvendi lektor.

Vaata ka
 Mauritiuse Instituut

Viited

Kirjandus 
 Siiri Rebane. Kes ütles, et Tallinna Mauricius oli Albertus Magnuse õpilane? Acta Historica Tallinnensia 2003, 7: 3–14.
 Siiri Rebane. Tallinna Mauricius: ülevaade usaldusväärsetest andmetest tema kohta. Akadeemia 2011, 8: 1465−1480.

Eesti inimesed
Dominiiklased
Eestimaa inimesed
 Vana-Liivimaa
Millam

Millam on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.

Millamis on Minster-in-Thaneti abtissile Mercia Püha Mildrithile (Mildred) pühendatud kabel, kes väidetavalt seal viibis, kuid on eraomandis ja ei ole kergesti külastatav.

Viited 

Nordi departemangu vallad
Rubrouck

Rubrouck (hollandi: Rubroek, kunagi Ruysbroeck) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.

Ajalugu 

Rubroucki (Rübrück) on esmakordselt mainitud aastal 1104. See oli 13. sajandi maadeavastaja Willem van Rubroecki kodukoht.

Viited 

Nordi departemangu vallad
Krüptoksantiin

Apelsinides, paprikates ning teisteski puu- ja köögiviljades leidub ühendit, mis aitab ära hoida suitsetamisega seotud kopsuvähki teket.

Teadustöös kirjeldati, kuidas pigment beeta-krüptoksantiin (BCX) blokeerib ja alandab nende retseptorite arvu, mida nikotiin kasutab kasvaja arenguks, kirjutab Medical News Today.

Teadlased tegid kaitseid hiirtel, kes olid jagatud kahte gruppi. Nad andsid katseloomadele iga päev nikotiini. Ühe grupi hiirtele manustati aga enne ja pärast nikotiini ka beeta-krüptoksantiini. Teadlased täheldasid, et selle grupi hiirtel esines 52- kuni 63-protsendilist kopsukasvaja rakkude vähenemist. Neile anti seda pigmenti peaaegu 870 milligrammi, umbes nii palju leidub seda ühes paprikas. Ka inimestel tehtud katsed andsid samu tulemusi.

Uuringut juhtinud Xiang-Dong Wan tõdes, et süües selle pigmendi rohkeid puu- ja juurvilju, saab vähendada suitsetamisest põhjustatud kopsuvähi esinemise tõenäosust. 

Samas on teadlaste sõnul tarvis teemat siiski edasi uurida, et saada selgem ülevaade beeta-krüptoksantiinirohkete toitude ja kopsuvähirakkude seosest inimestel.

Ameerikas diagnoositakse prognooside järgi tänavu umbes 222 500 uut suitsetamisega seotud kopsuvähi juhtu. Neist sureb tõenäoliselt enam kui 155 000 inimest. Suitsetamine on jätkuvalt peamine kopsuvähi tekkimise põhjus.

Ameerika kopsuühenduse andmetel areneb suitsetavatel meestel kopsuvähk 23 korda suurema tõenäosusega kui mittesuitsetajatel. Suitsetavate naiste puhul on sama risk 13 korda kõrgem kui mittesuitsetavatel sookaaslastel. Ka passiivne suitsetamine on kopsuvähi riskifaktor ning see põhjustab Ameerikas igal aastal umbes 7330 mittesuitsetaja surma.

Uuring avaldati ajakirjas Cancer Prevention Research.
Robert Buckland

Robert James Buckland (sündinud 22. septembril 1968 Llanellis) on Walesist pärit Suurbritannia konservatiivne poliitik. Ta on 24. juulist 2019 Suurbritannia justiitsminister.

Ta on sündinud 1968. aastal Llanellis Carmarthenshire'is Walesis. Ta on õppinud Durhami Ülikooli Hatfieldi kolledžis ja lõpetanud 1990. aastal ülikooli õigusteaduskonna.

Ta on 2010. aastast Suurbritannia parlamendi alamkoja liige. 

24. juulist 2019 on ta Suurbritannia justiitsminister.

Suurbritannia poliitikud
Justiitsministrid
Sündinud 1968
Ratko Janev

Ratko Janev (Ратко Jанев; 30. märts 1939 Sveti Vrach – 31. detsember 2019) oli Jugoslaavia ja Serbia aatomifüüsik ning Makedoonia teaduste ja kunstide akadeemia akadeemik.

Elulugu 
Ratko Janev sündis 30. märtsil 1939 Bulgaarias Sveti Vrachis. Nooruses kolis ta Jugoslaaviasse, kus lõpetas 1957 Skopjes keskkooli ja õppis seejärel edasi Belgradi ülikoolis, kus sai 1968. aastal doktorikraadi. Alates 1965. aastast oli ta kaastöötaja Vinča tuumainstituut. Alates 1986. aastast oli ta Viinis Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri aatomi- ja molekulaarüksuse osakonna juhataja.

1972. aastal sai Janevist Skopje ülikoolis tuumafüüsika abiprofessor ja Belgradi ülikoolis teoreetilise füüsika professor. Aastatel 2002–2004 töötas ta Saksamaal Jülichi uurimiskeskuses plasmafüüsika osakonnas.

Janev oli Makedoonia teaduste ja kunstide akadeemia liige. 2004. aastal pälvis ta Alexander von Humboldti sihtasutuse teaduspreemia projekti "Fusion Edge / divertor plasma modelleerimine ja diagnostika" eest Koostöös teaduskeskusega teostatud  tuumasünteesi reaktori külma piirkihi plasmade mõistmine.

Väljaanded 
 S. B. Zhang, J. G. Wang, and R. K. Janev, Phys. Rev. Lett. 104, 023203 (2010).
 Y. K. Yang, Y. Wu, Y. Z. Qu, J. G. Wang, R. K. Janev, and S. B. Zhang, Phys. Lett. A 383, 1929 (2019).
 J. Li, S. B. Zhang, B. J. Ye, J. G. Wang, and R. K. Janev, Physics of Plasmas 23, 123511 (2016).
 R. K. Janev, S. B. Zhang, and J. G. Wang, Matter and Radiation at Extremes 1, 237 (2016).
 R. K. Janev, Atomic and molecular processes in fusion edge plasmas (Springer Science, 2013).
 S. L. Zeng, L. Liu, J. G. Wang, and R. K. Janev, Journal of Physics B-Atomic Molecular and Optical Physics 41, 135202 (2008).
 Y. Y. Qi, J. G. Wang, and R. K. Janev, Phys. Rev. A 78, 062511 (2008).
"Atomska fizika" (Atomic physics), 1972
(with L. Presnyakow and W.Schewelko): " Physics of highly charged ions", 1985
(with Detlev Reiter): "Unified analytic representation of hydrocarbon impurity collision cross sections", in: Journal of Nuclear Materials, in 2003
"Atomska fizika" (Atomic physics), MANU, Skopje, 2012.
Atomic_and_plasma_material_interaction https://books.google.com/books/about/Atomic_and_plasma_material_interaction_p.html?id=rSNRAAAAMAAJ&redir_esc=y
Collision Processes of Hydrocarbon Species in Hydrogen Plasmas https://www.amazon.co.uk/Collision-Processes-Hydrocarbon-Species-Hydrogen/dp/B0019T6NK2/ref=sr_1_2?s=books&ie=UTF8&qid=1349889726&sr=1-2

Märkused 

Serbia teadlased
Sündinud 1939
Surnud 2019
Chongqing Airlines

Chongqing Airlines on Hiina lennufirma, mille kodulennujaam on Chongqing Jiangbei rahvusvaheline lennujaam. Firma peakorter asub Chongqingis Hiina Rahvavabariigis. See on China Southern Airlinesi tütarettevõte. Lennufirma opereerib nii siseriiklike lende Hiinas kui ka rahvusvahelise lende Hiinast Sri Lankale, Taisse, Vietnami ja Singapuri. 

Lennufirma asutati 16. juunil 2007. Chongqing Airlinesil on 28 lennukit, millega ta opereerib lende rohkem kui 30 sihtkohta.

Hiina lennufirmad
Michel Mayor

Michel Gustave Édouard Mayor (sündinud 12. jaanuaril 1942) on Šveitsi astrofüüsik.

Ta on Genfi Ülikooli emeriitprofessor.

2019. aastal anti talle, Jim Peeblesile ja Didier Quelozile Nobeli füüsikaauhind Päikese-sarnase tähe ümber tiirleva eksoplaneedi 51 Pegasi avastamise eest.

Šveitsi füüsikud
Astrofüüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1942
Didier Queloz

Didier Patrick Queloz (sündinud 23. veebruaril 1966) on Šveitsi astronoom.

2019. aastal anti talle, Jim Peeblesile ja Michel Mayorile Nobeli füüsikaauhind Päikese-sarnase tähe ümber tiirleva eksoplaneedi 51 Pegasi avastamise eest.

Šveitsi teadlased
Astronoomid
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1966
Viktor Gavrikov

Viktor Gavrikov (leedu keeles Viktoras Gavrikovas; vene keeles Виктор Николаевич Гавриков Viktor Nikolajevitš Gavrikov; 29. juuli 1957 Criuleni, Moldaavia NSV – 27. aprill 2016 Burgas) oli Leedu maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1984). 

Gavrikov täitis meistrinormi 1977. aastal. 1978. aastal jagas ta esikohta Leedu meistrivõistlustel. Suurmeistriks sai Gavrikov 27-aastaselt 1984. aastal. NSV Liidu meistrivõistlustel esines edukalt 1981. aastal (4.–5. koht), 1985. aastal (1.–3. koht) ja 1986. aastal (2.–7. koht).

Kvalifitseerus 1985. aastal Tunises peetud  tsoonidevahelisele turniirile, mille neli edukamat pääses mängima pretendentide turniirile. Gavrikov jagas koos Aleksandr Tšerniniga 4.–5. kohta. Järelmatš jättis ta viiendaks.

1985. aastal jagas Gavrikov Tallinnas Paul Kerese mälestusturniiril 3.–6. kohta.
1990. aastal võitis ta Biel Openi.

Pärast Nõukogude Liidu lagunemist emigreerus Gavrikov Šveitsi.  Aastatel 1993–1997 esindas ta rahvusvahelistel malevõistlustel Šveitsit. 1994. aastal võitis ta Bieli suurmeistrite turniiri. 1996. aastal tuli Arosas Šveitsi malemeistriks.

2000. aastal Leedu meistrivõistlustel jagas 1.–6. kohta.

Ta tegutses ka treenerina. Aastatel 1980–1986 oli ta Nana Alekhsandria treener.

2010. aastal asus elama Bulgaariasse.

Tunnustus
1981 – Gruusia NSV teeneline treener

Nõukogude Liidu maletajad
Leedu maletajad
Šveitsi maletajad
Nõukogude Liidu maletreenerid
Sündinud 1957
Surnud 2016
Lemmit Kaplinski

Lemmit Kaplinski (sündinud 31. märtsil 1980 Tartus) on Eesti kultuuritegelane ja poliitik, alates 20. novembrist 2021 Tartu abilinnapea, 2020–2021 Tartu linnavolikogu esimees. 

1998. aastal lõpetas ta Tartu Miina Härma Gümnaasiumi ja 2008. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe semiootika ja kulturoloogia erialal. 2019. aastal alustas ta samal erialal magistriõppes.

Erialane tegevus 
1999-2002 töötas ta Tartu Kunstikooli ja Kõrgema Kunstikooli Pallas IT-osakonna juhatajana, 2005-2008 OÜ Nordtech juhatajana, 2007-2009 KVÜÕA infotehnoloogia vanemadministraatorina, 2014-2016 Tartu Aparaaditehase loomelinnaku projektijuhina ja 2010-2020 Trüki- ja Paberimuuseumi direktorina. 

Ta on juhtinud ka kirjastust Võluri Tagasitulek ja 2011-2014 Tartus tegutsenud MTÜ-d Noor-Eesti Loomekeskus.

Riigikaitseline tegevus 
Lemmit Kaplinski kuulub 2004. aastast Kaitseliitu ning on alates 2021. aasta veebruarist Tartu Akadeemilise Malevkonna pealik.

Poliitiline tegevus 
Kaplinski kuulus sotsiaaldemokraadina Tartu Linnavolikogu VIII ja IX koosseisu. 

2020. aasta veebruaris valiti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni kuulunud Lemmit Kaplinski Tartu linnavolikogu esimeheks. 

Alates 20. novembrist 2021 on Kaplinski Tartu abilinnapea.

Ühiskondlik tegevus 
5. detsembril 2019 toimus tema eestvedamisel ja algatusel Tartus esimene Heameeleavaldus LGBT+ inimeste toetuseks ning  2020 sügisel toimusid Kaplinski korraldatud kaks suuremahulist meeleavaldust abieluvõrdsuse toetuseks - 4. oktoobril Tartus, Raekoja platsil ning 18. oktoobril Tallinnas, Vabaduse väljakul. Samuti on Kaplinski seisnud Poola naiste abordiõiguste kaitseks.

Tunnustus
2010 Kaitseväe eriteenete rist
2015 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kultuurikorraldaja: kultuuri- ja loomekeskuse Tartu Aparaaditehas käivitaja, Eesti Trükimuuseumi ja projekti Tartu loomeresidentuur juht.

Isiklikku
Tema isa on kirjanik Jaan Kaplinski, ema kirjanik Tiia Toomet. Tal on õde Elo-Mall Toomet ning vennad Ott-Siim Toomet ja Lauris Kaplinski.

Viited

Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Eesti kirjastajad
Eesti muuseumitöötajad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1980
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Romeo

Romeo on William Shakespeare'i näidendi „Romeo ja Julia“ meespeategelane

Romeo võib tähendada ka:

 Romeo (eesnimi)

 Alfa Romeo, Itaalia autotootja
Professor Peeter Tulviste mälestusfond

Professor Peeter Tulviste mälestusfond on professor Peeter Tulviste mälestuse jäädvustamiseks 27. oktoobril 2017 Tartus asutatud stipendiumifond, mille eesmärk on toetada ja tunnustada üliõpilasi ja noorteadlasi, kes on ühiskondlikult aktiivsed ning panustavad silmapaistva õppe- ja teadustööga Eesti ühiskonna edendamisse. Fondi asutasid Tartu Ülikool, Tartu Linnavalitsus, Tartu Rotary klubi, Eesti Psühholoogide Liit ja Tartu Ülikooli sihtasutus. Stipendiumi suurus on 5000 eurot.

Stipendiumi laureaadid
 2017./2018. õppeaasta – Ester Oras, Tartu Ülikooli laboratoorse arheoloogia vanemteadur
 2018./2019. õppeaasta – Vladimir Sazonov, Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna kultuuriteaduste instituudi Lähis-Ida uuringute vanemteadur
 2019./2020. õppeaasta – Andra Siibak, Tartu Ülikooli meediauuringute professor

Viited

Välislingid
 Hanson, R. 28.10.2017. Tartu Postimees. Tegevust alustas professor Peeter Tulviste mälestusfond

Auhinnad
Renan Lodi

Renan Augusto Lodi dos Santos (sündinud 8. aprillil 1998 Serranas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Inglismaa kõrgliigaklubis Nottingham Forest ja Brasiilia jalgpallikoondises vasakkaitsja positsioonil.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Athletico Paranaense. Brasiilia kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi 2016. aasta oktoobris.

2019. aasta juulis siirdus ta Hispaania kõrgliigaklubisse Madridi Atlético, kellega sõlmis kuueaastase lepingu. 23. novembril 2019 toimunud mängus Granada vastu lõi ta oma esimese värava Hispaania kõrgliigas. Hooajal 2020/21 tuli ta Atléticoga Hispaania meistriks.

2022. aasta augustis läks ta Madridi Atléticost üheks hooajaks laenule Nottingham Foresti.

Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Lodi 10. oktoobril 2019 sõprusmängus Senegali vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused 
Athletico Paranaense
Campeonato Paranaense: 2018, 2019
Copa Sudamericana: 2018
Madridi Atlético
La Liga: 2020–21

Brasiilia jalgpallurid
Club Athletico Paranaense mängijad
Madridi Atlético mängijad
Nottingham Forest FC jalgpallurid
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1998
Brüsseli 1511. aasta lumefestival

1511. aasta lumememmed (hollandi keeles De sneeuwpoppen van 1511) on nimetus, mille all tuntakse 1511. aastal Brüsselis toimunud festivali, mille käigus linlased valmistasid ligikaudu 110 satiirilist ja pornograafilist lumememme, teiste seas meest võrgutav lumenunn; lumemehe ja lumememme avalik suguühe, purjus lumemehe suhu urineeriv alasti lumepoiss jms.

Väidetavalt oli tegemist linnaelanike protestiavaldusega Habsburgide soost valitseja Karl V vastu. Väljapanek lõppes kevadise lumesulamisega.

Festivalist lõi linna poeet Jan Smeken luuletuse "Dwonder van claren ijse en snee" ("Kirka jää ja lume ime"), mille avaldas tema sõber Thomas van der Noot.

Viited

Kirjandus 
 Rick de Leeuw, Anna Luyten en Remco Sleiderink, Rederijkerskamer 't Mariacranske 500 jaar aan het woord, 2007, ISBN 9789054666639Teksteditie met korte annotaties van Jozef Janssens en hertaling door Rick de Leeuw
 Herman Pleij, De sneeuwpoppen van 1511. Literatuur en stadscultuur tussen middeleeuwen en moderne tijd, 1988, ISBN 9789053336700Boek met summier geannotateerde transcriptie in bijlage
 R. Pennink en D.Th. Enklaar, Dwonder van Claren IJse en Snee. Een verloren en teruggevonden gedicht van Jan Smeken,  1946Teksteditie met korte annotaties

Brüssel
1511
Belgia ajalugu
Meeleavaldused
Jan Oblak

Jan Oblak (sündinud 7. jaanuaril 1993 Škofja Lokas) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Sloveenia jalgpallikoondises väravavahi positsioonil.

Ta alustas klubikarjääri Sloveenia klubis Ljubljana Olimpija. 2010. aastal liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Benfica. Tema ainsaks hooajaks Benfica meeskonnas jäi 2013–14, kui ta tuli klubiga ka Portugali meistriks. Ta osales sel hooajal Portugali kõrgliigas 16 mängus ja hoidis värava puhtana neist 14 mängust ning valiti liiga hooaja parimaks väravavahiks. Hooajal 2011–12 oli ta laenul Portugali kõrgliiga klubis Leiria ja hooajal 2012–13 Rio Aves.

2014. aasta juulis siirdus ta 16 miljoni euro eest Madridi Atléticosse. Sellega sai ta La Liga ajaloo kõige kallimaks väravavahiks. Alates hooajast 2015–16 on Oblak olnud Madridi Atlético põhiväravavaht. Ta on klubiga võitnud Hispaania superkarika (2014) UEFA Euroopa Liiga (2017–18) ja UEFA Superkarika (2018). Alates hooajast 2015–16 on ta neljal korral järjest pälvinud La Liga Ricardo Zamora trofee. Hooajal 2015–16 valiti ta lisaks Hispaania kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Sloveenia jalgpallikoondises tegi Oblak debüüdi 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Norra vastu.

Oblak on valitud Sloveenia aasta jalgpalluriks neli korda (aastatel 2015–2018).

Saavutused 
Benfica
Primeira Liga: 2013–14
Taça de Portugal: 2013–14
Taça da Liga: 2013–14
UEFA Europa Liiga: Teine koht 2013–14
Madridi Atlético
Supercopa de España: 2014
UEFA Euroopa Liiga: 2017–18
UEFA Superkarikas: 2018
UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2015–16

Välislingid 

Sloveenia jalgpallurid
Rio Ave FC mängijad
Lissaboni Benfica jalgpallurid
Madridi Atlético mängijad
Primeira Liga mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1993
Reece James

Reece James (sündinud 8. detsembril 1999 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Premier League'i klubis Chelsea.

Ta liitus Chelsea noorteakadeemiaga 2006. aastal.

Profidebüüdi tegi ta hooajal 2018–19, kui mängis laenul Inglismaa esiliiga klubis Wigan Athletic. Ta mängis sel hooajal kokku 46 liigamängus ja lõi kolm väravat. Hooaja lõpus valiti ta Wigan Athleticu hooaja parimaks mängijaks.

Inglismaa kõrgliigas tegi ta Chelsea meeskonnas debüüdi 19. oktoobril 2019 mängus Newcastle Unitedi vastu. Sama aasta 5. novembril sai ta mängus Amsterdami Ajaxi vastu Chelsea ajaloo noorimaks väravalööjaks UEFA Meistrite Liigas.

14. septembril 2020 lõi ta mängus Brighton & Hove Albioni vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Lisaks andis ta samas mängus väravasöödu Kurt Zouma väravale.

2017. aastal tuli James Inglismaa kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.

Viited

Välislingid 

 Profiil Chelsea F.C. kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Wigan Athletic FC mängijad
Chelsea FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1999
Felipe Solá

Felipe Carlos Solá (sündinud 23. juulil 1950 Buenos Aireses) on Argentina poliitik, ta kuulub peronistliku erakonna Partido Justicialista ridadesse. Ta oli aastatel 2002–2007 Buenos Airese provintsi kuberner. Ta on 10. detsembrist 2019 Argentina välisminister.

Ta sündis aastal 1950 Buenos Aireses, ta kasvas üles Buenos Airese Recoleta linnaosas. Ta lõpetas aastal 1981 Buenos Airese ülikooli põllumajanduse insenerina.

Argentina poliitikud
Välisministrid
Sündinud 1950
Simon Desthieux

Simon Desthieux (sündinud 3. detsembril 1991 Belleys) on Prantsuse laskesuusataja. [1]

Ta võistles 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis, kus sai sprindis 45. ja jälitussõidus 21. koha. Desthieux võitis oma esimese maailmameistrivõistluste medali Hochfilzenis 2017. aasta MM-il, kui ta kuulus meeste teatevõistkonda, mis sai teise koha. Järgmisel aastal kuulus ta Prantsusmaa segavõistkonda 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis ja võitis oma esimese olümpiakulla.

Desthieux tegi oma rahvusvahelise debüüdi 2010. aasta noorte maailmameistrivõistlustel, kus ta sai teatevõistluses hõbemedali. Ta on 2011. aasta individuaal distantsil juunioride maailmameister ja 2011. aastal ka Euroopa juunioride meister. Prantsuse armee kapralina kuulus ta Prantsuse sõjaväe meeskonda, kellega ta sai meeste koondise sprindis pronksmedal 2013. aasta ülemaailmsetel sõjalistel talimängudel.

2013. aasta talvel osales ta oma esimestel maailmakarikavõistlustel. Esmakordselt pääses ta maailmakarikavõistlustel esikümnesse Oslos-Holmenkollenis toimunud hooaja viimasel etapil, saades sprindis seitsmenda koha. Kolm päeva hiljem saavutas ta ühisstardigasõidus 7. koha. Hooajal 2014-2015 pääseses ta koos oma meeskonnakaaslastega Hochfilzenis esimesest korda poodiumile, olles teised.

20. veebruaril 2018. aastal tuli ta olümpial segavõistluses olümpiavõitjaks koos Martin Fourcade, Anaïs Bescondi ja Marie Dorin-Habertiga. Kuu aega hiljem saavutas ta maailmakarikavõistlustel oma esimese individuaalse poodiumikoha, saavutades Tjumenis sprindis teise koha.

Hooajal 2018-2019 avaetapil Pokljuka võidab Desthieux  segateatesõidu. Seejärel saab ta Soldier Hollowis sprindis ja jäliussõidus kaks poodiumikohta. Oma tulemustega on ta hooaja lõpus maailmakarikavõistluste üldises klassifikatsioonis neljandal kohal.

Anterselvas  toimunud 2020. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Simon Desthieux esimese teatevõistluse kuldmedali koos Martin Fourcade, Émilien Jacquelini ja Quentin Fillon Mailletiga, edestades poodiumil Norrat ja Saksamaad.

Prantsusmaa laskesuusatajad
Sündinud 1991
Linus Videll

Björn Linus Videll (sündinud 5. mail 1985 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliiga klubis Djurgårdens.

Ta alustas profikarjääri Rootsi kõrgliiga klubis Södertälje SK. Rootsi kõrgliigas mängis ta seejärel veel AIK-i meeskonnas hooajal 2011–12.

2003. aastal valis Colorado Avalanche ta NHL-i draftis 204. valikuna, kuid Põhja-Ameerika liigades pole ta kunagi oma karjääri jooksul mänginud.

Aastatel 2011–2021 mängis Videll KHL-is. Ta on KHL-is kokku mänginud seitsme klubi koosseisus: Hantõ-Mansiisk Jugra (2011–2013), Tšerepovetsi Severstal (2013–2014), Riia Dinamo (2014–15 ja 2018–19), Nižni Novgorodi Torpedo (2015–16), Kunluni Red Star (2016–17), Tšeljabinski Traktor (2017–18) ja Nur-Sultani Barõs (2019–21).

2021. aastal naasis Videll Rootsi kõrgliigasse, liitudes Djurgårdensiga.

Välislingid 
 Linus Videll KHL.ru lehel
 Linus Videll hockeydb.com lehel

Rootsi jäähokimängijad
Tšerepovetsi Severstali mängijad
Riia Dinamo mängijad
Nižni Novgorodi Torpedo mängijad
Kunluni Red Stari mängijad
Tšeljabinski Traktori mängijad
Nur-Sultani Barõsi mängijad
Sündinud 1985
Stefan Savić

Stefan Savić (sündinud 8. jaanuaril 1991 Mojkovacis) on Montenegro jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Montenegro jalgpallikoondises keskkaitsja positsioonil.

Ta alustas klubikarjääri 2009. aastal Serbia klubis BSK Borča. Seejärel mängis ta hooajal 2010–2011 Serbia suurklubis FK Partizan ning ta valiti sel hooajal liiga sümboolsesse koosseisu.

2011. aasta juulis siirdus ta 6 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa Premier League'i klubisse Manchester City. Tema ainsaks väravaks Inglismaa kõrgliigas jäi 1. oktoobril 2011 löödud värav Blackburn Roversi vastu. Samal hooajal tuli ta klubiga Inglismaa meistriks.

Aastatel 2012–2015 mängis ta kolm hooaega Itaalia kõrgliiga klubis ACF Fiorentina.

2015. aasta juulis liitus ta 10 miljoni euro eest Madridi Atléticoga, kellega sõlmis viieaastase lepingu.

Debüüdi Montenegro rahvuskoondises tegi Savić 11. augustil 2010 sõprusmängus Põhja-Iirimaa vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta järgmise aasta 10. augustil sõprusmängus Albaania vastu.

Aastatel 2016, 2017 ja 2018 on Savić valitud Montenegro aasta jalgpalluriks.

Saavutused 
Partizan
Serbia SuperLiga: 2010–11
Serbia karikas: 2010–11
Manchester City
Premier League: 2011–12
FA Community Shield: 2012
Fiorentina
Coppa Italia: Teine koht 2013–14
Madridi Atlético
UEFA Euroopa Liiga: 2017–18
UEFA Superkarikas: 2018
UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2015–16

Välislingid 

Montenegro jalgpallurid
Manchester City mängijad
ACF Fiorentina mängijad
Madridi Atlético mängijad
Premier League'i mängijad
Serie A mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1991
International Commerce Centre

International Commerce Centre (ICC) (hiina keeles: 環球貿易廣場) on 118-korruseline, 484 meetrit kõrge pilvelõhkuja, mis valmis 2010. aastal Lääne-Kowloonis Hongkongis. See on osa Union Square projektist Kowloon Stationi peal. See oli kõrguselt neljas ehitis maailmas (kolmas Aasias) kui see 2010. aastal valmis. Praegu on see Hongkongi kõrgeim ehitis ja kõrguselt kuues Hiinas.

Selles asub The Ritz-Carlton Hong Kong viie tärniga hotell ja Sky100 vaateplatvorm.

Hongkong
Victoria Peak

Victoria Peak on mägi Hongkongi saare läänepoolses osas. See on tuntud ka kui Austini mägi ja kohapeal kui The Peak. Kõrgusega 552 meetrit on see Hongkongi saare kõrgeim mägi, mis on Hongkongi erihalduspiirkonna kõrguse poolest 31. kohal (Tai Mo Shan on Hongkongi erihalduspiirkonna kõrgeim punkt kõrgusega 957 meetrit).

Hongkong
Ana Soklič

Ana Soklič (sündinud 1984) on Sloveenia laulja ja laulukirjutaja. Ta esindab 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Sloveeniat lauluga "Voda".

Viited 

Sloveenia lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1984
Signe Rosenberg

Signe Rosenberg (aastani 2009 Signe Liiv; sündinud 3. aprillil 1979) on eesti majandusteadlane.

Ta töötab Tallinna Tehnikaülikoolis Majandusanalüüsi ja Rahanduse Instituudis.

Isiklikku 
Tema ema on Tallinna Ülikooli inglise filoloogia professor Suliko Liiv (1953), isa on psühhiaater ja Riigikogu pikaaegne liige Anti Liiv (1946) ja vend Innar Liiv (1982) on Tallinna Tehnikaülikooli professor.

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1979
Sportradar

Sportradar OÜ on rahvusvaheline korporatsioon, mis kogub ja analüüsib spordisündmuste andmeid. 

Sportradar pakub teenuseid kihlveovahendajatele, riiklikele ja rahvusvahelistele spordiliitudele ning meediaettevõtetele. Alates 2016 jaanuarist on Sportradaril 35 kontorit 24 riigis. Sportradari pakutavad teenused sisaldavad reaalajas tulemusi, statistikat ning "tähistamata toote" spordi sisulahendusi. Betradari kaubamärgi kaudu haldab Sportradar kihlveovahendajatele mõeldud tööriistakomplekti, sealhulgas reaalajas mängude ja mängueelsete koefitsientide soovitusi, turujärelevalvet. 

Sportradar teeb koostööd üle 800 spordiliigaga. Oma tütarettevõtte Sportradar US kaudu on Sportradar Ameerika spordiföderatsioonide NFL, NHL ja NASCAR ametlik andmeesitaja. 2015. aasta lõpus pikendas Sportradar oma lepingut Rahvusvahelise Tenniseföderatsiooniga ning on jätkuvalt ITF-i koostööpartner. 2016. aastal sõlmis Sportradar ka partnerluse NBA-ga, kolmanda suurima liigaga Ameerika professionaalses spordis. 

Alates 2005. aastast on ettevõte teinud koostööd Saksamaa Jalgpalli Liiduga pettuste ja mängude kokkuleppimise avastamiseks. See süsteem töötati hiljem välja ning avaldati pettuste tuvastamise süsteemina. Lisaks pettuste avastamisele korraldab Sportradar ka töötubasid koostöös alaliitudega nagu Major League Soccer, Serie A ja Rahvusvaheline Jäähokiliit. Nende töötubade eesmärgiks on õpetada klubidele ja mängijatele, kuidas kihlveoturg töötab, mängude kokkuleppimise erinevaid vorme ja kuidas mängudega manipuleerimist tuvastatakse.

Kliendid
Sportradaril on üle 1000 kliendi 80 riigis. Nendest ligikaudu 450 on kihlveovahendajad. 

Meediakliente
Facebook
Google
Yahoo
Vice
Twitter
NBC Sports
Viasat Sport
Draft Kings
Bleacher report

Kihlveovahendajatest koostööpartnereid
Bet365
Ladbrokes Coral
Paddy Power
William Hill
Betfair
SBOBET

Viited
Agustín Rossi

Agustín Oscar Rossi (sündinud 18. oktoobril 1959 Veras) on Argentina poliitik. Ta kuulub peronistliku erakonna Partido Justicialista ridadesse. Rossi on olnud kahel korral Argentina kaitseminister (2013–2015 ja 10. detsember 2019 kuni 10. august 2021).

Ta sündis 1959. aastal Veras Santa Fe provintsis Argentinas. Kui ta oli 17-aastane, kolis pere Rosariosse (Santa Fe provintsis). Ta lõpetas Rosario Riikliku Ülikooli tsiviilehituse insenerina.

Rossi oli aastatel 2005–2013 Argentina parlamendi alamkoja liige.

Ta oli 3. juunist 2013 kuni 9. detsembrini 2015 Argentina kaitseminister. 10. detsembril 2019 sai ta teist korda Argentina kaitseministriks.

Isiklikku 
Ta on abielus ja nelja lapse isa.

Välislingid 
 Agustín Rossi koduleht (hispaania keeles)

Argentina poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1959
Julien Nkoghe Bekale

Julien Nkoghe Bekale (sündinud 9. jaanuaril 1962) on Gaboni poliitik, alates 12. jaanuarist 2019 kuni 16. juulini 2020 Gaboni peaminister. President Ali Bongo Ondimba nimetas ta ametisse pärast ebaõnnestunud riigipöördekatset.

Poliitiline karjäär
Bekale kuulub Gaboni Demokraatlikusse Parteisse. Ta on olnud valitsuskabineti liige nii Ali Bongo kui ka Omar Bongo valitsusaegadel. Näiteks oli ta 2009. aastal nafta-, gaasi- ja süsivesinikeminister ning 2011. aastal transpordi- ja taristuminister.

Peaminister
Peaministriks saades vahetas Bekale välja ainult ühe ministri, Emmanuel Norbert Tony Ondo Mbast sai uus energeetikaminister. Ta nimetas oma valitsuse ametisse 12. jaanuaril 2019 Maroko pealinnas Rabatis.

Viited

Gaboni peaministrid
Sündinud 1962
Adama Barrow

Adama Barrow (sündinud 16. veebruaril 1965) on Gambia poliitik ja kinnisvaraarendaja, alates 19. jaanuarist 2017 Gambia president.

Barrow sündis Mankamang Kunda külas, mis asub Basse Santa Su linna lähedal. Ta õppis Crab Island Secondary Schoolis ja Muslim High Schoolis, kus sai ka stipendiumit. 

Pärast kooli lõpetamist töötas ta müügijuhina energeetikaettevõttes Alhagie Musa & Sons. 2000. aastate alguses kolis ta Londonisse, kus õppis kinnisvaraarendust ja töötas õpingute kõrvalt turvamehena. 2006. aastal naasis ta kodumaale ning asutas kinnisvarafirma Majum Real Estate, mida juhtis kümme aastat. Ta oli opositsioonierakonna Gambia Ühendatud Demokraatlik Partei (UDP) laekur ning 2016. aasta septembris sai selle juhiks, kui eelmine juht vangi mõisteti. Barrow valiti 2016. aasta presidendivalimisteks UDP kandidaadiks. Hiljem avalikustati, et ta kandideerib iseseisvalt, kuid opositsiooni kuuluvatest erakondadest moodustatud valimisliidu Coalition 2016 toetusel.

Ta kogus valimistel 43,34% häältest, sellest piisas, et võita peaaegu 26 aastat võimul püsinud Yahya Jammeh. Jammeh tunnustas algul valimistulemusi, kuid siis muutis meelt; Barrow oli sunnitud pagema Senegali. Adama Barrow nimetati presidendiks Gambia saatkonnas Senegalis 19. jaanuaril 2017, Jammeh läks kaks päeva hiljem eksiili. Uus president Barrow saabus kodumaale 26. jaanuaril.

2021. aasta novembris teatas Adama Barrow, et kandideerib 2024. aasta presidendivalimistel.

Viited

Gambia poliitikud
Sündinud 1962
Kirjanikupalk

Kirjanikupalk on valitud Eesti kirjanikele makstav igakuine tasu, mille eesmärk on võimaldada kutselistele kirjanikele ja ilukirjanduse tõlkijatele pühendumist loomingulisele tegevusele. 

Kirjanikupalk määratakse kolmeks aastaks ning seda makstakse Eestis alates 2016. aastast. Kirjanikupalk tagab palgasaajatele kõik sotsiaalsed garantiid. Palka maksab kirjanikele Eesti Kirjanike Liit ja raha selleks eraldab Kultuuriministeerium. 

Kuni 2018. aastani arvestati kirjaniku kuupalga suurus määramise aastast üle-eelmise aasta Eesti keskmise kuupalga põhjal. Näiteks kujunes 2016. aastal kirjanikupalka saama hakanute brutopalgaks 1005 eurot ja netopalgaks 805,86 eurot kuus. Alates 2019. aastast on kirjaniku brutopalk 1,1-kordne kultuuritöötaja miinimumpalk, mis 2019. aastal oli 1430 eurot.

Kandideerimine
Kirjanikupalgale võivad kandideerida erialaselt aktiivsed loomingulises tippvormis kirjanikud ja ilukirjanduse tõlkijad, kes soovivad kolme järgmise aasta jooksul pühenduda erialasele loometööle ning on Eesti kodanikud või isikud, kellel on Eestis elamise ja töötamise luba. Kandidaat ei pea olema loomeliidu liige.

Kandideerimiseks tuleb esitada avaldus ja motivatsioonikiri koos kolme järgmise aasta loominguliste kavadega ning ülevaade viimaste aastate loomingulisest tegevusest ja olulisematest meediakajastustest.

Kirjanikupalga saajate valimine
Kirjanikupalga saajad valib taotluse esitanute seast ekspertide komisjon, kuhu seni on kuulunud Eesti Kirjanike Liidu, Eesti Rahvusraamatukogu, Eesti Kirjanduse Teabekeskuse, Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja Eesti Kirjastuste Liidu esindajaid.

Esimesel aastal oli kirjanikupalga saajaid viis. Kultuuriministeeriumi eesmärk on suurendada kirjaniku- ja kunstnikupalga saajate hulk 2021. aastaks 30ni, kellest 15 on kirjanikupalga saajad ja 15 kunstnikupalga saajad.

Kirjanikupalga saajad

2016–2018  
2015. aastal otsustati määrata kirjanikupalk kolmeks aastaks järgmistele kirjanikele:
 Maarja Kangro
 Indrek Koff
 Mihkel Mutt 
 Jürgen Rooste 
Triin Soomets (Tõnu Õnnepalu loobus kirjanikupalgast, kuna ei tahtnud, et kirjutamisest saaks tema jaoks avalik kohustus.)

2017–2019
 Mehis Heinsaar 
 Eeva Park 
 Jan Kaus 
 Hasso Krull

2018–2020
 Piret Raud
 Maimu Berg
 Kätlin Kaldmaa

2019–2021
 Adam Cullen 
 Contra
 Kalju Kruusa
 Leelo Tungal
 Kauksi Ülle

2020–2022
 Holger Kaints
 Mart Kivastik
 Anti Saar
 Urmas Vadi
 Kai Aareleid (Tõnu Õnnepalu loobus taas kirjanikupalgast.)

2021-2023 

 Veronika Kivisilla
 Mudlum
 Kaur Riismaa
 Lauri Sommer
 Jaanus Vaiksoo

2022–2024
 Jüri Kolk
 Peeter Sauter
 Reeli Reinaus
 Margit Lõhmus
 Tõnis Vilu

Viited

Eesti kirjandus
Nana Akufo-Addo

Nana Addo Dankwa Akufo-Addo (sünninimi William Addo Dankwa Akufo-Addo; sündinud 29. märtsil 1944) on Ghana jurist ja poliitik, alates 7. jaanuarist 2017 Ghana president. Ta oli aastatel 2001–2003 Ghana kohtuminister ning aastatel 2003–2007 John Agyekum Kufuori valitsuse välisminister.

Nana Addo kandideeris Uue patriootliku partei (NPP) eest presidendiks nii 2008. kui ka 2012. aasta valimistel, kuid kaotas mõlemal korral Rahvusliku demokraatliku kongressi (NDC) kandidaadile (vastavalt John Atta Millsile ja John Dramani Mahamale). Teisel korral polnud ta kaotusega nõus ning kaebas valimistulemused kohtusse, Ghana ülemkohus otsustas siiski Mahama kasuks. Ta kandideeris 2016. aastal uuesti NPP eest ning sellel korral kogus esimeses hääletusvoorus 53,85% häältest; tegu oli esimese korraga riigi ajaloos, kui opositsioonikandidaat esimeses voorus enamuse häältest kogunud on.

2021. aasta detsembris kohustus Nana-Akufo Addo presidendiks jääma ainult kaheks ametiajaks ja mitte esitama oma kandidatuuri 2024. aasta valimistel.

Viited

Ghana presidendid
Sündinud 1944
Vasílis Kikílias

Vasílis Kikílias (kreeka keeles Βασίλης Κικίλιας; sündinud 15. mail 1974 Ateenas) on Kreeka poliitik, arst-ortopeed ja endine korvpallur, ta on erakonna Uus Demokraatia liige. Ta oli aastatel 2014–2015 Kreeka kodanikukaitse minister. Ta on 9. juulist 2019 Kreeka tervishoiuminister.

Ta on lõpetanud aastal 2002 Ateena ülikooli meditsiinikooli. Ta jätkas õpinguid rahvatervise riikliku kooli juhtimis- ja tervishoiuüksuste osakonnas, kus ta sai magistrikraadi 2008. aastal. 2011. aastal anti talle Ateena ülikooli meditsiinikoolis doktorikraad.

Ta on mänginud tipptasemel korvpalli mitmes klubis.

Ta oli 10. juunist 2014 kuni 27. jaanuarini 2015 Kreeka kodanikukaitse minister.

9. juulist 2019 on ta Kreeka tervishoiuminister.

Välislingid 
 Vassilis Kikiliase koduleht

Kreeka poliitikud
Korvpallurid
Arstid
Tervishoiuministrid
Sündinud 1974
Mark Sinisoo

Mark Sinisoo (kuni 21. aprillini 1936 Mark Sinnisov; 22. juuni 1932 – 24. juuni 2020) oli eesti diplomaat, küberneetik, mälumängur ja tõlkija. 

Ta lõpetas aastal 1951 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1956 cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna elektrijaamade, võrkude ja süsteemide erialal.

1990. aastatel oli Sinisoo Eesti välisministeeriumi poliitikaosakonna nõunik. 1998. aastal sai temast Eesti Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Jaapanis. 2000. aastal kutsuti ta sellelt ametikohalt tagasi.

Mark Sinisoo on tõlkinud inglise keelest eesti keelde kriminaalromaane tuntud autoritelt nagu Margery Allingham, Agatha Christie, Geoffrey Household, Philip MacDonald, Ngaio Marsh ja Rex Stout.

Sinisoo kuulus Vikerraadio mälumängusaate "Mnemoturniir" mälumängumeeskonna algkoosseisu. Ta esines korduvalt ka raadiosaates "Meelejahutaja". Hiljem on ta mänginud episoodilistes osades Eesti mängufilmis "Minu naine sai vanaemaks" (1976) ning telesarjades "Kelgukoerad" (2011) ja "Pilvede all" (2010, 2012).

Mark Sinisoo isa oli ärimees Joakim Puhk  ning abikaasa oli inglise keele õpetaja Ingrid Kuljus (1924–2007) .

Tunnustus
 2001 – Riigivapi V klassi teenetemärk

Raamatuid
 Ülo Kaasik, Henn Salum ja Mark Sinisoo. "Elektronarvutusmasinad" Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1960.
 "Küberneetika: abiks lektorile" Tallinn: s.n., 1964. (Eesti NSV ühing "Teadus", 37).
 "Eestiaegsed asjad". Tallinn: Tänapäev, 2005. (2., oluliselt täiendatud trükk 2018).

Viited

Välislingid
 Miks suleti talveõhtutel tänavad liikluseks ja mis on hobusepass ning kingaröntgen? ERR, 28. märts 2018
 Katkend raamatust | Kaheksa põnevat lõiku ja fotot Mark Sinisoo raamatust "Eestiaegsed asjad" Delfi, 22. veebruar 2018
 Vana raamatu tõi tagasi Mark Sinisoo Postimees, 25. oktoober 2007
 Peeter Raidla. Suursaadikud elavad nagu kuninga kassid Õhtuleht, 26. juuli 2000

Eesti suursaadikud
Eesti küberneetikud
Eesti tõlkijad
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2020
Karl Erik Nazarov

Karl Erik Nazarov (sünninimi Laanet; sündinud 17. märtsil 1999) on eesti sprinter.

2. jaanuaril 2020 kordas ta 60 m tõkkejooksus U23 klassi Eesti siserekordit ajaga 7,93.

19. märtsil 2022 püstitas ta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis 60 m jooksu eeljooksus Eesti siserekordi ajaga 6,55. Finaalis sai ta ajaga 6,58 neljanda koha. Tema eelmine rekord 6,68 (15. veebruar 2020) oli 3 sajandikku kiirem Argo Golbergi rekordist.

2019. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli esimest korda Eesti täiskasvanute meistriks (100 meetri jooksus).

2022. aasta Eesti meistrivõistlustel sai ta 200 m jooksu isiklikuks rekordiks 21,29.

Tema onu on Andrei Nazarov.

Viited

Välislingid

Eesti sprinterid
Eesti tõkkejooksjad
Sündinud 1999
Julius Murd

Julius Murd (1936. aastani Julius Martinson; 30. august (ukj) 1887 Kudina vald, Tartumaa – 27. august 1976) oli eesti töölisliikumise tegelane ja Eesti NSV rahvasaadik.

Ta töötas Tallinna Laevaremonditehases lukksepa ja töödejuhatajana. Aastatel 1905 ja 1917 võttis osa revolutsioonilisest liikumisest, 1919. aastal osales Eestimaa ametiühingute I kongressil.

Aastatel 1947–1959 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu II, III ja IV koosseisu saadik, 1950–1959 Eesti NSV Ülemnõukogu juhataja asetäitja.

Ta oli ka Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu liige.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Murd, Julius Kustavi poeg – Eesti NSV Ülemnõukogu saadik (1951)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat Murd, Julius Kustavi poeg (1955)

Eesti ametiühingutegelased
Eesti NSV II Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV III Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV IV Ülemnõukogu liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1887
Surnud 1976
Anatoli Šeremet

Anatoli Šeremet (vene Анатолий Данилович Шеремет, 2. september 1929 Golovlinka, Moskva kubermang (tänapäeval Tuula oblast) – 5. jaanuar 2020 Moskva) oli väljapaistev Venemaa teadlane ettevõtete majandusanalüüsi ja auditi valdkonnas. 

Ta lõpetas Mihhail Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna ning kaitses seal 1955. aastal majanduskandidaadi kraadi ja 1971. aastal majandusdoktori kraadi.

Ta oli 1972–2012 Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna arvestuse, analüüsi ja auditi kateedri juhataja, kes arendas kateedri üheks juhtivaks majandusanalüüsi keskuseks endises Nõukogude Liidus ja Venemaal. Alates 2012. aastast töötas ta sama kateedri teadusliku juhendajana.

Ta töötas välja ettevõtete kompleksse majandusanalüüsi metodoloogia ja metoodilise süsteemi ning lõi selles valdkonnas endises Nõukogude Liidus ja Venemaal oma koolkonna.

Tema publikatsioonide loetelus on enam kui 350 nimetust, sealhulgas 23 monograafiat, 25 õpikut ning 13 käsiraamatut majandusarvestuse, majandusanalüüsi ja auditi praktikutele. Tema juhendamisel ja konsulteerimisel on kaitstud 60 kandidaadikraadi ja 27 majandusdoktori kraadi.

Professor Šeremeti tegevus Venemaa ja SRÜ riikide majandusarvestuse valdkonna arendamisel oli silmapaistev. Ta oli Rahvusvahelise Arvestuse Akadeemia president ning üks peakoordinaator rahvusvaheliste arvestuspõhimõtete rakendamise protsessis Venemaal ja teistes SRÜ riikides.

Samuti oli Šeremet SRÜ riikide arvestuse ja auditi rahvusvahelise koordinatsiooninõukogu liige, Venemaa Rahandusministeeriumi metoodikanõukogu presiidiumi liige, SRÜ Raamatupidajate ja Audiitorite Ühenduse president, Venemaa Rahandusministeeriumi juures tegutseva audiitorite nõukogu liige ning riikliku finantsarvestuse standardite eksperdinõukogu esimees.

Professor Anatoli Šeremeti sidus Tartu Ülikooli majandusteaduskonnaga aastakümnetepikkune viljakas koostöö, mis andis Tartu teadlastele võimaluse olla kaasatud paljude ühismonograafiate ja -publikatsioonide koostamisse. Varasematel aastatel korraldati tema initsiatiivil rohkelt ühiskonverentse ja -seminare. Tema juhitavas kateedris kaitses majandusteaduste kandidaadi või doktori kraadi viis Tartu Ülikooli ja neli Tallinna Tehnikaülikooli kasvandikku.

Tunnustus 

 Teadustegevuse eest anti talle kaks Lomonossovi preemiat.
 Šeremet oli Venemaa Föderatsiooni teeneline teadlane, Venemaa Föderatsiooni teeneline ökonomist ja Moskva Riikliku Ülikooli teeneline professor. 
 Ta oli Euraasia Rahvusvahelise Majandusakadeemia ja Rahvusvahelise Haldusjuhtimise Akadeemia tegevliige ning Taškendi Riikliku Majandusülikooli ja Alma-Ata Majandus- ja Statistikaakadeemia auprofessor. 
 2008. aastal valiti ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Venemaa majandusteadlased
Sündinud 1929
Surnud 2020
Kollokatsioonid

Kollokatsioonid ehk naabersõnad on sõna tähendusest sõltuvalt sageli koos kasutatavad sõnad.  

Naabersõna leidmine on raske eelkõige võõrkeele õppijale, emakeeles on kasutus pigem intuitiivne.  Kollokatsioonide kirjeldamist hõlbustab korpuslingvistika. 

Eesti keele naabersõnu pakub ühisotsing sõnaveeb.

Viited

Keeleteadus
Arvutimuuseum

Arvutimuuseum on Eesti vanim arvutustehnika ajaloole pühendatud muuseum, mis asub Tallinnas ja on aastaringselt avatud.

Kogu on regiooni üks suurimatest - üle 300 arvuti, üle 1500 komponendi ja teisi ajaloolisi objekte aastatest 1950-2011: 

 Miniarvutid Digital VAX 11/785 ja VAX-11/750
 Lauaarvutid, koduarvutid, terminalid 
 Sülearvutid, laptopid, muu kantav tehnika
 Pihuarvutid, taskuarvutid ja kalkulaatorid
 Nõukogude aja arvutid, seehulgas ka Eesti esimene koduarvuti “Juku”

Püsiekspositsioonist leiab ka arvutikomponente – videokaarte, protsessoreid, kõvakettaid ja palju muud.

Muuseumi kogu veel üks tähtis osa on vanad operatsioonisüsteemid – IBM OS/2, Linux ja Macintosh OS-I vanad versioonid

Muuseumi algatajad ja omanikud on Sergei Ustrikov ja Jekaterina Ustrikova.

Välislingid 
Arvutimuuseumi veebileht

Tallinna muuseumid