joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Estronaudid

Estronaudid on Eesti põhikoolide õpilastele suunatud kosmosetehnoloogia valdkonna huviklubi. See asutati 2008. aasta sügisel ning on ainus selline Eestis. Kosmoseklubi Estronaudid kuulub Erahuvikooli HuviTERA koosseisu ja seda korraldatakse koostöös Tartu Observatooriumi ja Tartu Ülikooliga. Estronautide kosmoseklubi juhendaja on Tartu Ülikooli õppejõud ja Tartu Observatooriumi vanemteadur Mart Noorma ning aastatel 2008–2009 Miina Härma Gümnaasiumi õpetaja Heli Lätt. Alates 2012. aastast on klubi kaasjuhendaja Hannes Pehk.

Estronautide kosmoseklubi järgi on nimetatud Teaduskeskuse AHHAA interaktiivne eksponaat "Estronautide treeningseade".

Tegevused 
Kosmoseklubi eesmärk on põhikoolide õpilaste õpimotivatsiooni toetamine. Estronautide kosmoseklubi tegevused toimuvad kooliaasta jooksul korra nädalas Tartu Ülikooli füüsika instituudis, Tartu Observatooriumis Tõraveres, Tartu tähetornis, AHHAA keskuses või muudes teaduse või tehnoloogiaga seotud asutustes. Kosmoseklubi lapsed korraldavad regulaarselt avalikke kosmoseteemalisi üritusi Tartu linna lastele, näiteks igakevadistel Karlova päevadel.

Estronaudid olid osa ettekandest AHHAA kosmosenäituse pidulikul avamisel 22. novembril 2012.

Estronautide klubi liikme Joosep Ressi jõuludeks küpsetatud piparkoogisatelliidi EstPiparCube-1 (mida on näha ka lisatud pildil Estronaudid 2013. kevadel) foto valiti 10. jaanuaril 2013 Tartu Postimehe esiküljele, ilmestamaks Martin Pau artiklit Eesti tudengisatelliidi programmist.

Estronautide kosmoseklubi lapsed osalesid telesaate "Rakett 69" mitme osa salvestusel 2012. aasta sügisel. Estronaute on arvukalt näha "Rakett 69" teadusteatrisaate publiku hulgas.

Viited

Välislingid 
 Estronaudid Facebookis
 Virve Liivanõmm: "Kunagi sõidame niikuinii, estronaudid ees", Õpetajate Leht, 16. oktoober 2009
 Evar Post: Ükskord purjetame päikesetuules, Naiste Maailm, 6. jaanuar 2011

Tartu organisatsioonid
Huviharidus
Saulkrasti piirkond (2009–2021)

Saulkrasti piirkond (läti Saulkrastu novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.

Piirkond moodustati 2009. aastal Saulkrasti linnast ja Saulkrasti vallast. 2021. aastal moodustati senisest Saulkrasti piirkonnast ja Sēja piirkonnast uus Saulkrasti piirkond.

Viited

Läti endised piirkonnad
Vadim Gurnik

Vadim Gurnik (sündinud 25. aprillil 1993) on Eesti jalgpallur (väravavaht). 

Ta mängib Eesti klubis Tallinna FC Flora.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär

Ta on kutsutud Eesti U-19 koondisesse, mis osaleb kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril .

Viited

Välislingid
Vadim Gurnik jalgpall.ee veebis

Eesti jalgpallurid
Sündinud 1993
Johannes Kukebal

Johannes Kukebal (sündinud 19. juulil 1993) on eesti jalgpallur (kaitsja). 

Ta mängib Eesti klubis JK Tallinna Kalev.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär

Ta kutsuti Eesti U-19 koondisesse, mis osales kodusel 2012. aasta U-19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril . Mängija osales kõigis kolmes alagrupimängus, kus nii Portugali, Kreeka kui ka Hispaania vastu sai kirja täismängud.

Viited

Välislingid
Johannes Kukebal jalgpall.ee veebis

Eesti jalgpallurid
Sündinud 1993
Priit Rebane

Priit Rebane (sündinud 24. augustil 1937 Pilistveres) on eesti vaimulik USA-s.

Ta lahkus aastal 1944 koos vanematega Eestist Saksamaale, kust aastal 1950 lahkuti USA-sse. Aastal 1956 lõpetas ta South Philadelphia High Schooli. Aastal 1960 lõpetas ta Muhlenbergi kolledži (:en:Muhlenberg College) Bachelor of Arts astmega, aastal 1963 Philadelphia luterliku teoloogilise seminari (:en:Lutheran Theological Seminary at Philadelphia) Master of Divinity astmega. Aastal 1982 kaitses ta Pittsburghi teoloogilises seminaris teoloogiadoktori väitekirja. Ordineeriti aastal 1963 õpetajaks.

Ta teenis 40 aastat ELCA (Evangelical Lutheran Church in America) kogudusi. Ta on olnud pastor St. Petersburgi, Clearwateri ja Seminole luterlikes kirikutes. Aastast 2006 on ta Paradise Islandi Püha Trööstija luterliku kiriku õpetaja. Samuti teenib ta Kesk-Florida kogudust.

Isiklikku 
Tema isa Hans Rebane oli Jõhvi Mihkli koguduse õpetaja, vanaisa praost Bernhard Steinberg oli Pilistvere Andrease koguduse õpetaja, onu Juhan Suurkivi oli Lõuna-Florida Pauluse koguduse ja Kesk-Florida koguduse õpetaja.

Viited

Kirjandus 
 Heiki Raudla. Pilistvere kihelkond - Eestimaa Taani. Viljandi muuseum 2012.

Välislingid 
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=597
 Sirje Semm Avasüli Ameerikas, 10.

Eesti luteri vaimulikud
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1937
Avaliku teabe seadus

Avaliku teabe seaduse (lühend AvTS) eesmärk on tagada üldiseks kasutamiseks mõeldud teabele avalikkuse ja igaühe juurdepääsu võimalus, lähtudes demokraatliku ja sotsiaalse õigusriigi ning avatud ühiskonna põhimõtetest, ning luua võimalused avalikkuse kontrolliks avalike ülesannete täitmise üle.

Seadus sätestab 
 avalikule teabele juurdepääsu tingimused, korra ja viisid ning juurdepääsu võimaldamisest keeldumise alused;

 piiratud juurdepääsuga avaliku teabe ja sellele juurdepääsu võimaldamise korra teiste seadustega reguleerimata osas;

 andmekogude asutamise ja haldamise alused ning järelevalve andmekogude haldamise üle;

 teabele juurdepääsu korraldamise üle riikliku järelevalve teostamise korra.

Seadust ei kohaldata: 
 riigisaladuseks või salastatud välisteabeks oleva teabe suhtes kuni teabe salastatuse kustumiseni;

 juurdepääsu võimaldamisel arhivaalidele Rahvusarhiivis ja kohaliku omavalitsuse arhiivis arhiiviseaduses ja selle alusel sätestatud korras, välja arvatud juurdepääsupiirangute kehtestamise osas;

 märgukirjale ja selgitustaotlusele vastamise seaduses sätestatud korras märgukirjadele ja selgitustaotlustele vastamisele, kui vastamine eeldab jäädvustatud teabe analüüsimist, sünteesimist või täiendava teabe kogumist ja dokumenteerimist;

 teabele juurdepääsupiirangute, juurdepääsu eritingimuste, korra ja viiside osas, juhul kui need on eriseaduses või välislepingus sätestatud teisiti.

Avaliku teabe seaduse üle teostab järelevalvet Andmekaitse Inspektsioon.

Vaata ka
Avaandmed
Infovabadus

Välislingid
Avaliku teabe seadus

Eesti seadused
Saturni tänav

Saturni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Koidu tänavalt, ristub Aasa tänavaga ja kulgeb ida-läänesuunaliselt kuni Tehnika tänavani. Saturni tänav on ligikaudu 200 meetri pikkune. Tänav on hoonestatud kahekorruseliste majadega.

Praeguse nime sai Saturni tänav 25. septembril 1959. Enne seda oli tänava nimi alates 13. novembrist 1929 Päikese tänav.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Täilised

Täilised (Anoplura) on putukate klassi kuuluv selts.  

Maailmas on täilisi ligikaudu 500 liiki. Eestis on teada umbes 20 liiki. 

Täilised on 0,4–6 mm pikkused imetajate välisparasiidid. Täimune nimetatakse tingudeks ehk saerdeteks (ainsus: saere).

Nüüdisajal käsitletakse täilisi ka alamseltsina ning nad moodustavad koos väivilistega (Mallophaga) seltsi Phthiraptera.

Viited

Välislingid

Täilised ZBI lehel

 

de:Tierläuse#Anoplura Echte Tierläuse
Väivilised

Väivilised (Mallophaga) on selts putukaid.

Maailmas on väivilisi umbes 3000 liiki. Eestist on teada 10 liiki, kuid arvatavasti on neid Eestis kuni 250 liiki.

Klassifikatsioon 
Vahel liidetakse väivilised ja täilised ühte seltsi kokku – Phthiraptera.

Väiviliste seltsi kuuluvad järgmised alamseltsid: 
 Ischnocera  (pärisväivilised)
 Amblycera (küüsväivilised).

Välislingid
Väivilised ZBI lehel
Maisi tänav

Maisi tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Tänav algab Ristiku tänavalt, ristub Aru tänavaga ja ulatub kuni Sõle tänavani. Maisi tänav on idakirde-lääneedelasuunaline ja ligikaudu 370 meetri pikkune.

Tänava nimed

Praeguse Maisi tänava nimi oli alates 14. jaanuarist 1925 Nurme tänav. Kordumise vältimiseks pandi 25. septembril 1959 tänavale uueks nimeks Kilgi tänav. Seejärel sai tänav 22. aprillil 1960 lähikonnas asunud kõrsviljanimeliste tänavate eeskujul nimeks Maisi tänav..

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
Pelgulinna asum
Seregélyes

Seregélyes on suurvald Ungaris Fejéri komitaadis Abai väikepiirkonnas.

Valla pindala on 78,19 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 4639.

Rahvastiku tihedus oli 59,33 in/km².

Välislingid 
Seregélyes.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Jenő

Jenő on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Székesfehérvári alampiirkonnas.

Valla pindala on 5,56 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 1354.

Rahvastiku tihedus oli 243,53 in/km².

Välislingid 
Jenő.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Fehérvárcsurgó

Fehérvárcsurgó on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Móri alampiirkonnas.

Valla pindala on 29,64 km².

2010. aastal oli valla elanike 1905 arv .

Rahvastiku tihedus oli 64,27 in/km².

Välislingid 
Fehérvárcsurgó.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Söréd

Söréd on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Móri alampiirkonnas.

Valla pindala on 6,25 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 491.

Rahvastiku tihedus oli 78,56 in/km².

Välislingid 
Söréd.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Alap

Alap on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Sárbogárdi alampiirkonnas.

Valla pindala on 48,29 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 1983.

Rahvastiku tihedus oli 41,06 in/km².

Välislingid 
Alap – Google Maps

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Isztimér

Isztimér (saksa Ißzimmer) on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Móri alampiirkonnas.

Valla pindala on 53,88 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 967.

Rahvastiku tihedus oli 17,95 in/km².

Välislingid 
Isztimér.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Sukoró

Sukoró on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Gárdonyi alampiirkonnas.

Valla pindala on 16,27 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 1212.

Rahvastiku tihedus oli 74,49 in/km².

Välislingid 
Sukoró.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Kápolnásnyék

Kápolnásnyék on küla ja vald Ungaris Fejéri komitaadis Gárdonyi alampiirkonnas.

Valla pindala on 41,50 km².

2010. aastal oli valla elanike arv 3525.

Rahvastiku tihedus oli 84,94 in/km².

Välislingid 
Kápolnásnyék.hu

Ungari vallad
Fejéri komitaat
Jüri Pino

Jüri Pino (3. juuli 1970 Tartu – 23. juuni 2019) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik. 

Lõpetas 1988. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanikuna.  

Jüri Pino töötas Päevalehes, Eesti Päevalehes (Stockholm), Rahva Hääles, Postimehes, Favoriidis, Õhtulehes, samuti reklaamibüroodes Zavod ja Idea.  

Raamatud: "Sigalahe suvi" koos Karl Martin Sinijärvega, "Kohatäide", "Sakuska", "Teise päeva toidud".

Isiklikku
Tema vanemad olid Nasta Pino ja Olev Anton ning tal oli kolm last –  Kati,  Jüri ja  Ode Liis.

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1970
Surnud 2019
Lääne kreis

Lääne kreis (saksa keeles Der Wiekische Kreis; vene keeles Викский уезд) oli Eestimaa kubermangu haldusüksus Lääne-Eestis, aastatel 1796–1917.

Haapsalu kreis moodustati 3. juulist 1783. Asehalduskorra ajal, aastatel 1783–1796 Tallinna asehaldurkonna Haapsalu kreis (saksa keeles Der Hapsalsche Kreis, vene keeles Гапсальский уезд).

Haapsalu ja Lääne kreis piirnes idas Eestimaa kubermangu Paldiski kreisi/Tallinna kreisiga ja lõunas Liivimaa kubermangu Pärnu kreisi ja Kuressaare kreisiga.

Venestamisajast kasutati ametlikes venekeelsetes dokumentides nimetust Гапсальскй уезд - Haapsalu maakond.

Kreisi maakonnalinn oli kreisilinn Haapsalu, kreisi kuulusid veel Hiiumaa, Vormsi, Osmussaar, Kassari ja Noarootsi saar.

Lääne kreisi haldusjaotus
Haapsalu ja Lääne kreis jaotus Maa-Lääneks (saksa keeles Land-Wiek), Ranna-Lääneks (Strand-Wiek) ja Saare-Lääneks (Insular-Wiek), 19. sajandi alguses kolmeks adrakohtupiirkonnaks, territooriumil asus 1 linn ja 17 kirikukihelkonda.

Lääne kreisi kiriklik jaotus
Kreisi kirikukihelkonnad kuulusid 1627. aastal moodustatud praostkondadesse:
Maa-Lääne praostkond (kuhu kuulusid – Kullamaa, Lihula ja Kirbla, Mihkli, Märjamaa ning Vigala kihelkond, 
Ranna-Lääne praostkond (kuhu kuulusid – Haapsalu, Hanila, Karuse, Lääne-Nigula, Martna, Ridala ja Varbla kihelkond, 
Saarte-Lääne praostkond (kuhu kuulusid – Hiiumaa kihelkonnad, Vormsi ja Noarootsi kihelkond.

Adrakohturingkonnad
Enne adrakohtute likvideerimist 1888 tegutsesid Eestimaa kubermangus järgmised adrakohturingkonnad:
Maa-Läänemaa adrakohtunik (Land-Wiekscher Hakenrichter): Kirbla, Kullamaa, Mihkli, Märjamaa ja Vigala kihelkond
Ranna-Läänemaa adrakohtunik (Strand-Wiekscher Hakenrichter): Haapsalu, Hanila-Varbla, Karuse, Lihula, Martna ja Ridala kihelkond
Saarte-Läänemaa adrakohtunik (Insular-Wiekscher Hakenrichter): Käina, Lääne-Nigula, Noarootsi, Põhalepa, Reigi ja Vormsi kihelkond.

1889. aastal Eestimaa kubermangus teostatud kohtureformiga tegutsesid: Haapsalu kreisis Haapsalu ülemtalurahvakohus ja Lihula ülemtalurahvakohus.

Vaata ka
Läänemaa

Viited

Välislingid

Первая Всеобщая перепись населения Российской империи 1897 года.

Lääne kreis
Aasa tänav

Aasa tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Komeedi tänavalt ja kulgeb enam–vähem põhja–lõunasuunaliselt kuni Saturni tänavani. Aasa tänav on ligikaudu 120 meetri pikkune.

Aasa tänav on Uue Maailma asumis üks maalilisemaid ja terviklikumalt algse hoonestusega säilinud tänavaid, kus kõik elamud on püstitatud aastatel 1929–1932. Tänavat planeeriti suurte õuedega aedlinlikuks piirkonnaks, mis on sellise miljöö ka senini säilitanud.

Aasa tänav sai nime 18. septembril 1929. Tänav on rajatud eraomaniku algatusel maa-ala tükeldamisel.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
286. Kaitsepataljon

286. Kaitsepataljon (Schutzmannschaft Front Bataillon 286) ja selle järglane 286. Politsei Jalaväepataljon (Polizei-Füsilier-Bataillon 286) oli teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt moodustatud Eesti väeosa, mis tegeles saksa vägede tagalajulgeoleku tagamisega.

286. Kaitsepataljon

Juhtkond ja koosseis
Pataljoni ülem:
major Rudolf Martinson
sideohvitser: hauptmann Heinrich Kruse
I kompanii, kapten Jaan Saul,
II kompanii, kapten Peeter Animägi, Ants Kübar
III kompanii, kapten Karl Kütt
IV kuulipildujakompanii, kapten August Rennu (Renno).

286. Kaitsepataljon moodustati 1943. aasta mais Eesti politsei välipolitsei meestest Tallinnas, pataljoni suuruseks oli umbes 700 meest, pataljoni staap asus algselt Tallinnas. 
Pataljon saadeti 1943. aasta 8. juunil Tallinnast Riia lähedale Bolderājasse väljaõppele.

Lahingutegevus
Pataljon sai väljaõppe ja varustuse Lätis Bolderājas, kust pärast väljaõpet saadeti Ida-Poolasse ja Valgevene kindralkomissariaati partisanidevastasesse sõtta.

20. juulist kuni 11. septembrini 1943 teenis pataljon Leedus, kus valvas põllumajandusnormide täitmist, osales põllutööjõu mobiliseerimises.

12. augustist kuni 11. septembrini 1943 osales pataljon partisanivastases operatsioonis "Unternehmen Sommer". 

21. septembrist kuni 23. oktoobrini 1943 osales partisanidevastases operatsioonis "Unternehmen Fritz", Vilniusest lõunas.

24. oktoobrist kuni 6. novembrini 1943 osales pataljon suures partisanidevastases operatsioonis "Unternehmen Heinrich" Polotski ja Idritsa piirkonnas 16. armee tagalapiirkonnas. Samas operatsioonis osalesid Saksa, Läti ja Vene väeüksuste kõrval ka 288. Eesti politseipataljon ja 289. Eesti politseipataljon ning 3. Eesti SS-vabatahtlike brigaad. 

Operatsioon katkestati Punaarmee pealetungi tõttu Neveli lõigus ja 7. novembril paigutati pataljon rindele Idritsasse, Neveli piirkonda, kus pataljon allus algul 132. jalaväediviisile.

286. Politsei Jalaväepataljon

1943. aasta 9. detsembril muudeti pataljoni nimi 286. Politsei Jalaväepataljoniks (Polizei Füsilier Bataillon 286) ning pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.

Juhtkond ja koosseis
Pataljoni ülem: kapten Ants Kübar
I kompanii
II kompanii
III kompanii
IV kuulipildujakompanii, kapten Peeter Animägi.

Lahingutegevus
Pataljon allus kaitsel algul 132. jalaväediviisile ning 1944. aasta jaanuari teisest poolest alates 290. jalaväediviisile. 

Pataljon toodi Eestisse tagasi 18.–22. veebruaril 1944, kaotused olid 16 langenut ja 64 haavatut. Eestis saadeti pataljoni lisatud politseinikud tagasi oma teenistuskohta. 

Pataljoni esialgne välipolitseinikest moodustatud koosseis asendati 1944. aastal välja kuulutatud mobilisatsiooni tulemusel kogunenud mobiliseeritutega ning saadeti Virumaale rannakaitsesse 1. Eesti Politseirügemendi koosseisus, kus ta asus kuni Saksa vägede lahkumiseni Eestist septembris 1944.

Vaata ka
Teises maailmasõjas osalenud eesti väeosade loend

 Eesti väeosad Teises maailmasõjas Saksa sõjaväes
Politseipataljonid
Kaitsepataljonid
Rasmus Mägi

Rasmus Mägi (sündinud 4. mail 1992) on Eesti tõkkejooksja.

Ta lõpetas 2011. aastal Miina Härma Gümnaasiumi.

28. juunil 2012 püstitas ta Helsingis kergejõustiku EMil 400 m tõkkejooksus Eesti rekordi 49,54. 11. juunil 2013 parandas ta rekordit ja sai aja 49,51. 2013. aastal võitis Mägi U23 Euroopa meistrivõistlustel Eesti rekordiga 49,19 pronksmedali. 2014. aastal sai ta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali; poolfinaalis püstitas ta Eesti rekordi 48,54.

Mägi on esindanud Eestit 2012., 2016. ja 2020. aasta suveolümpiamängudel. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta finaalis kuuenda koha, püstitades Eesti rekordi 48,40. 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos sai ta Eesti rekordiga 48,11 seitsmenda koha.

Ta on nimetatud Eesti 2014., 2016. ja 2021. aasta meessportlaseks.

2022. aasta juunis Turus, Paavo Nurmi mängudel püstitas ta Eesti 400 meetri tõkkejooksu rekordi 47,82.

2022. aasta Eesti meistrivõistlustel püstitas Mägi 400 m jooksus Eesti rekordi 45,35.

Isikliku rekordi areng

Välisrekordid

400 m tõkkejooks
 49,98, 7. juuni 2012, Huelva
 49,54 (ER), 28. juuni 2012, Helsingi 
 49,51 (ER), 11. juuni 2013, Bellinzona
 49,19 (ER), 13. juuli 2013, Tampere
 48,87 (ER), 17. juuni 2014, Ostrava
 48,77 (ER), 3. august 2014, Tallinn
 48,54 (ER), 13. august 2014, Zürich
 48,54 (ER), 13. august 2014, Zürich
 48,40 (ER), 18. august 2016, Rio de Janeiro
 48,36 (ER), 1. august 2021, Tokyo
 48,11 (ER), 3. august 2021, Tokyo
 47,82 (ER), 14. juuni 2022, Turu

400 m jooks
46,26, 8. august 2020, Tallinn
45,45 (ER), 26. juuni 2021, Tallinn
45,35 (ER), 25. juuni 2022, Tallinn

Isiklikku

Teda treenivad vanemad Taivo ja Anne Mägi (endine kergejõustiklane Anne Sookael).
Tema õde Maris Mägi on samuti olnud edukas kergejõustiklane, poolõde Kadri Jukk on võimleja.

Tunnustus
 2013 – Eesti Vabariigi spordipreemia (silmapaistva sportliku edu eest 400 m tõkkejooksus 2012. aastal)
 2014 – Eesti parim meessportlane
 2015 – Eesti Vabariigi spordipreemia
 2016 – Eesti parim meessportlane
 2017 – Eesti Vabariigi spordipreemia (eduka esinemise eest Rio de Janeiro olümpiamängudel 2016. aastal)
 2021 – Eesti parim meessportlane

Viited

Välislingid
 
 

Galerii: kaunitarid ja Rasmus Mägi teenisid välja stipendiumi, Postimees.ee, 19. november 2014

Eesti tõkkejooksjad
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1992
Cesare Prandelli

Cesare Claudio Prandelli (sündinud 19. augustil 1957 Orzinuovis) on Itaalia jalgpallitreener ja endine mängija.

Oma jalgpallurikarjääri alustas Cesare Prandelli klubis Cremonese aastal 1974. Hooaja 1978–1979 mängis ta Atalantas. Aastatel 1979–1985 mängis Prandelli Torino Juventuses ja tuli klubiga kolmekordseks Serie A meistriks.

Alates 2020. aastast on ta Itaalia kõrgliiga klubi Fiorentina peatreener. Aastatel 2010–2014 oli ta Itaalia jalgpallikoondise peatreener. Lisaks on ta olnud muuhulgas Atalanta, AS Roma, Galatasaray, Valencia ja Genoa peatreener.

Itaalia jalgpallurid
Itaalia jalgpallitreenerid
Torino Juventuse mängijad
Atalanta BC mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1957
Täi

Täi (ka inimesetäi; Pediculus humanus) on täiline, kes nugib inimest. 

Täi piste korral tekib tugev sügelus. Kui pisteid on palju, võib kaasneda täitõbi ehk pedikuloos.

Eristatakse kahte täi alamliiki: 
Pediculus humanus humanus (riidetäi) Linnaeus, 1758 
Pediculus humanus capitis (peatäi) De Geer, 1767.

Viited 

Täilised
Parasiidid
Kardemon

Kardemon on vürts, mida saadakse hariliku kardemoni seemnetest.

Taim
Harilik kardemon kasvab metsikult India lõunaosas. Taimel on pikad odajad lehed. Maapinna lähedal puhkevad kollakad või sinised õied. Viljadeks on 1,2 cm pikkused kuprad, milles asub tosin tugeva vürtsika aroomiga ning üsna nõrga kamprilõhnaga tumedat seemet. 

Hariliku kardemoni kuprad kogutakse veidi enne täisküpsust. Neid kuivatatakse päikese käes, leotatakse vees ja kuivatatakse uuesti.

Kardemon ajaloos

Kardemoni tunti juba Vanas-Egiptuses ja Kreekas-Roomas. Koos kaubakaravanidega jõudis see maitsetaim ka Euroopasse.

Antiigi õitseajal kasutati ravimi ja maitseainena ning isegi parfüümina ohtralt vürtse amomonit ja kardamomonit. Tänapäeval arvatakse, et nende nimetuste taga ei pruukinud olla ehtne kardemon, vaid selle odavamad ja kättesaadavamad asendajad. 

Juba tuhat aastat tagasi teati ja kasutati ehtsat kardemoni Euroopas Skandinaavias. Arvatavasti toimetasid selle sinna viikingid, kes avastasid selle enda jaoks uudse vürtsi Konstantinoopolist. Just Skandinaavia riigid on praegugi Euroopa suurimad kardemonitarbijad, samal ajal kui muu Euroopa, Saksamaa välja arvatud, suhtub sellesse vürtsisse üpris leigelt. Maailma kardemoniekspordist umbes 15% jõuabki Põhjamaadesse ning kogu ülejäänud Euroopasse vaid 10%.

Ehtsa kardemoni kõrge hinna tõttu kasutatakse asendajaid kogu maailmas, eriti aga Aasias. Enamik asendajaid on robustsema maitse ja agressiivsema lõhnaga, milles pahatihti domineerib kamper. Tuntuimad asendajad on päritolumaade järgi nime saanud Jaava, Nepali, Hiina, Tai, Etioopia ja Madagaskari kardemon.

Kasutamine
Kardemon on hinnatud vürts, mis kuulub peaaegu kõikide vürtsisegude koosseisu. Tuntuimad nendest on karri ja garam masala. Iseseisvalt kasutatakse kardemoni peamiselt pagaritööstuses mitmesuguste keekside, küpsiste, präänikute, magusate pirukatäidiste ja muu sellise maitsestamiseks. Eriti hästi sobib kohvi sisaldavatesse toodetesse.

Kardemon on iidsetest aegadest olnud ka seedimist soodustav, liigset vett väljutav ning hingeõhku parandav vahend. Araablased on seda pruukinud erootiliste tunnete äratajana.
Tänapäeva Lääne meditsiinis lisatakse kardemoni seedimist edendavatesse ja turseid vähendavatesse ravimitesse, parandamaks nende lõhna ja maitset, mõnede väidete kohaselt ka nende toime tõhustamiseks.

Viited

Välislingid
 Suitsu, M. Kardemon, Kodukiri, 2009
 Kardemon hävitab baktereid ja tõstab isu 

Maitseained
Thornton Wilder

Thornton Niven Wilder (17. aprill 1897 Madison, Wisconsin – 7. detsember 1975 Hamden, Connecticut) oli Ameerika Ühendriikide näite- ja romaanikirjanik. Ta võitis kolm Pulitzeri preemiat – 1927. aastal romaani "The Bridge of San Luis Rey" eest, 1938. aastal näidendi "Our Town" eest ja 1942. aastal näidendi "The Skin of Our Teeth" eest.

Elukäik

Thornton Wilderi isa oli USA ajalehetoimetaja ja diplomaat Amos Parker Wilder, tema ema oli Isabella Niven Wilder. Pereisa siirdus 1906. aastal Hiinasse, olles Ameerika Ühendriikide peakonsuliks algul Hongkongis, seejärel Shanghais.

Eesti keeles ilmunud teoseid
 Romaan "San Luis Rey sild" ("The Bridge of San Luis Rey", tõlkinud Enn Soosaar; Loomingu Raamatukogu 7/8, 1975)
 Romaan "Märtsi iidid" ("Ides of March", tõlkinud Henno Rajandi; Tallinn: Eesti Raamat, 1983)
 Romaan "Theophilus North" (tõlkinud Victoria Traat; Tallinn: Kuldsulg, 1995)

Viited

Välislingid

Thornton Wilder Family
Thornton Wilder Society

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Ameerika Ühendriikide näitekirjanikud
Sündinud 1897
Surnud 1975
Koldpuu

Koldpuu (Zanthoxylum) on ruudiliste sugukonda kuuluv perekond.   

Koldpuu perekonda kuulub umbes 250 liiki heitlehiseid ja igihaljaid puid ja põõsaid. Perekonna levilaks on parasvööde ja lähistroopika.

Üks koldpuu perekonna tuntumaid esindajaid on pipra-koldpuu (Zanthoxylum piperitum), mille viljakestadest saadakse Sichuani pipraks kutsutavat vürtsi. Kollane koldpuu (Zanthoxylum flavum) on kuldkollase satiinpuidu allikas.

Liike
Zanthoxylum acanthopodium 
Zanthoxylum ailanthoides 
Zanthoxylum alatum 
Zanthoxylum albuquerquei (Peruu)
Zanthoxylum americanum – ameerika koldpuu (USA ida- ja keskosa)
Zanthoxylum armatum 
Zanthoxylum atchoum (Elevandiluurannik)
Zanthoxylum beecheyanum
Zanthoxylum belizense (Kesk-Ameerika)
Zanthoxylum bifoliolatum
Zanthoxylum brachyacanthum (Austraalia)
Zanthoxylum bungeanum 
Zanthoxylum buesgenii
Zanthoxylum capense – kapi koldpuu
Zanthoxylum caribaeum 
Zanthoxylum chevalieri (Ghana)
Zanthoxylum clava-herculis (USA kaguosa)
Zanthoxylum coco (Argentina, Boliivia)
Zanthoxylum coreanum 
Zanthoxylum coriaceum 
Zanthoxylum davyi 
Zanthoxylum delagoense (Mosambiik)
Zanthoxylum deremense (Malawi, Tansaania)
Zanthoxylum dipetalum (Hawaii saaredHawaii)
Zanthoxylum fagara – fagara koldpuu
Zanthoxylum ferrugineum (Kesk-Ameerika)
Zanthoxylum flavum – kollane koldpuu (Kariibi mere saared)
Zanthoxylum gentlei (Belize, Guatemala, Honduras)
Zanthoxylum harrisii (Jamaica)
Zanthoxylum hartii (Jamaica)
Zanthoxylum hawaiiense (Hawaii)
Zanthoxylum heterophyllum (Mauritius, Réunion)
Zanthoxylum hirsutum 
Zanthoxylum holtzianum (Tansaania)
Zanthoxylum humile 
Zanthoxylum hyemale 
Zanthoxylum integrifoliolum (Filipiinid, Taiwan)
Zanthoxylum kauaense (Hawaii)
Zanthoxylum leprieurii 
Zanthoxylum limonella 
Zanthoxylum lindense (Tansaania)
Zanthoxylum martinicense 
Zanthoxylum monophyllum 
Zanthoxylum nadeaudii (Prantsuse Polüneesia)
Zanthoxylum negrilense (Jamaica)
Zanthoxylum nitidum 
Zanthoxylum oahuense (Oahu saar Hawaii saarestikus)
Zanthoxylum ocumarense 
Zanthoxylum ovatifoliolatum 
Zanthoxylum naranjillo 
Zanthoxylum panamense (Honduras, Costa Rica, Panama)
Zanthoxylum parvum 
Zanthoxylum pinnatum
Zanthoxylum piperitum – pipra-koldpuu
Zanthoxylum planispinum 
Zanthoxylum procerum (Kesk-Ameerika)
 Zanthoxylum psammophilum (Elevandiluurannik)
 Zanthoxylum punctatum 
 Zanthoxylum rhetsa 
 Zanthoxylum rhoifolium 
 Zanthoxylum schinifolium 
 Zanthoxylum simulans – sarnas-koldpuu (Ida-Hiina, Taiwan)
 Zanthoxylum spinifex 
 Zanthoxylum thomasianum – neitsisaarte koldpuu
 Zanthoxylum zanthoxyloides

Viited

Ruudilised
Mait Raava

Mait Raava (sündinud 6. juunil 1962 Paides) on eesti psühholoog ja juhtimiskonsultant.

Elukäik 
Mait Raava on lõpetanud Tartu Ülikooli sotsiaalpsühholoogina (1992) ja Tallinna Ülikooli psühholoogia teadusmagistrina (1993). Ta on täiendanud end Oxfordi Ülikoolis, Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis, Western Kentucky Ülikoolis, Helsingi Ülikoolis, Microsoftis, Hay grupis, Jaapani haridusministeeriumis jm.

Mait Raava on OÜ Pro Konsultatsioonide (1994) kaasasutaja ja juhtimiskonsultant. Ta on spetsialiseerunud erakordselt edukate ettevõtete ja juhtide uurimisele, innovatsioonistrateegia väljatöötamisele, tippjuhtide värbamisele ja tiimitöö nõustamisele.

Ta on nõustanud paljusid Eesti juhtivaid ettevõtteid ja riigiasutusi. Ta on nõustanud avaliku teenistuse tippjuhtide kompetentsimudeli väljatöötamist (2005) ja uuendamist (2017)  ning haridusasutuse juhi kompetentsimudeli väljatöötamist (2006; 2009) ja uuendamist (2016).

Kuulub teadusorganisatsioonidesse:
Eesti Psühholoogide Liit (EPL)
American Psychological Association (APA)
Strategic Management Society (SMS)

Teaduspublikatsioonid 

Raava, Mait. Changes in the Competitive Strategy of Estonian Public Companies in the next Five Years: Challenges for Top Managers, Academics and Consultants. In: Working Papers in Economics, 2008, Vol 25, A Special Issue on Organization and Management Research (TUTWPE No 168–180), pp 103–113. Tallinn: Tallinn University of Technology Press.
Raava, Mait. Juhtide mõttemudelite arendamine tasakaalus tulemuskaardi väljatöötamisel. Artikkel Tartu Ülikooli rahvusvahelisel juhtimiskonverentsil "Juhtimisteooria ja -praktika sünergia organisatsioonides" (3.-4. aprill 2007, Tartu), lk 182–190. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.
Raava, Mait. Manager's Ambiversion as a Prerequisite for Innovation. Theses to The 13th European Congress on "Work and Organizational Psychology" (9.–12.05.2007, Stockholm).
Raava, M. Juhtkonnaliikme ambivertsus kui innovatsiooni eeldus. In: A. Lepik ja M. Pandis (koost.), Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaal- ja kasvatusteaduste doktorantide III teaduskonverents, 21.–22. aprillil 2005 TLÜ-s. Artiklite kogumik, lk 333–357. Tallinn: Tallinna Ülikooli kirjastus.
Raava, M. Kas ambivertsus on innovatsiooni eeldus? In: A. Lepik, & M. Pandis (koost.), Interdistsiplinaarsus sotsiaal- ja kasvatusteadustes: sotsiaal- ja kasvatusteaduste doktorantide II teaduskonverents, 25.-26. aprillil 2003 TPÜ-s. Artiklite kogumik, lk 332–368. Tallinn: Tallinna Pedagoogikaülikooli kirjastus.

Viited

Välislingid 
Mait Raava Eesti Teadusportaali andmebaasis
Mait Raava artiklid 1994–2015 andmebaasis ISE ja alates 2015 andmebaasis Digar
Pro Konsultatsioonid

Eesti psühholoogid
Sündinud 1962
María Moscholioú

María Moscholioú (kreeka keeles Μαρία Μοσχολιού 25 November 2020) on kreeka teatri- ja filminäitleja. 

Moscholioú sündis Ateenas. Ta on lõpetanud National Theatre of Greece Drama Schooli.

1968., 1972., 1976. ja 1980. aasta olümpiamängude eel kehastus naine Olümpias Hera templi varemeis ülempreestriks, kes süütas olümpiatule.

Filmograafia 
 "Maria Pentagiotissa" (1957)
 "Gerakina" (1958)

Viited

Välislingid 
 Maria Mosholiou. IMDb
 Greek actress Maria Mosholiou. RIA Novosti media library
 Maria Mosholiou rollid teatris. National Theatre

Kreeka inimesed
Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut

Veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut on Eesti Maaülikooli instituut.

Instituudi eelkäijaks loetakse Tartu Veterinaarinstituuti, mis loodi aastal 1848 (esialgu nimega Tartu veterinaarkool). Praegune ülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut moodustati 1. jaanuaril 2005 endise Eesti Põllumajandusülikooli loomakasvatusinstituudi, loomaarstiteaduskonna ja agrobiokeskuse baasil. 

Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut vastutab ülikoolis veterinaarmeditsiini – loomaarstiõppe, kalakasvatuse, loomakasvatuse ning toiduainete tehnoloogia eriala õppetöö eest. Instituudi töös on ääretult oluline, et kaasajastatud õppe- ja teadustöö reageeriks paindlikult tootja ja töötleja vajadustele. Instituudi osakondade ja töörühmade uurimistöö erinevates valdkondades katab pea kogu ahela „farmist toidulauale”. 

EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut teeb söötmisteaduse, loomakasvatuse, sh kalakasvatuse, loomageneetika ja tõuaretuse, sigimisbioloogia ja reproduktsiooni, biotehnoloogia, normaalse ja patoloogilise morfoloogia, looma tervise, nakkus- ja invasioonihaiguste, teraapia, toiduhügieeni, toiduainete tehnoloogia ning teistes loomakasvatuse ja veterinaarmeditsiini valdkondades tänapäeva tasemel õppe- ning teadus- ja arendustööd ning arendab innovaatilist tegevust .

Instituudi koosseisu kuulub ka Eesti Maaülikooli loomakliinik ja Eesti Maaülikooli apteek.

Viited 

Eesti Maaülikool
Eesti teadusasutused
Keelrelee

Keelrelee (varasem nimetus: herkonrelee) on vooluahelate lülitamise seadis, mille kontaktipaari vetruvad magnetmaterjalist keeled paiknevad hermeetiliselt suletud kestas (harilikult klaastorus); see kest on kontaktide sädelemise vähendamiseks täidetud inertgaasiga. Keelte kontakteeruvad pinnad on kullatud või hõbetatud ja asetsevad teineteisest 30–150 μm kaugusel. Releel võib olla ka mitu kontaktipaari.

Terminitest 
Termini herkonrelee asemel on praegusajal rohkem kasutusel keelrelee (herkon pärineb vene keelest: герко́н on moodustatud sõnadest герметичный контакт).
Ingliskeelses kirjanduses on selle seadme nimetuseks lülitina reed switch või releena reed relay.

Keelkontaktide lülitamine 
Keelkontakte lülitatakse (suletakse või lahutatakse) magnetväljaga, mida tekitatakse kas elektrivooluga või püsimagnetiga.

Elektrivoolu abil tekitatakse magnetväli samamoodi nagu tavalises, lahtiste kontaktidega elektromehaanilises relees elektromagneti abil, mille induktiivpool ümbritseb kontakte. Kui pooli mähisesse vool sisse lülitada, siis kujunevas magnetväljas kontaktipaari pooled magneetuvad, nii et nende kontakteeruvatel otstel moodustuvad erinimelised magnetpoolused (mis teatavasti omavahel tõmbuvad teineteise poole) ja piisava väljatugevuse korral kontaktid sulgevad vooluahela. Tüürvoolu väljalülitamisel eemalduvad vetruvate kontaktipoolte otsad teineteisest, katkestades kontaktidega ühendatud vooluringi.

Samalaadselt saab keelkontakte tüürida (sulgeda ja lahutada) püsimagneti lähendamise ja eemaldamisega. Niisuguseid lülitusseadiseid ‒ magnetkontakte ‒ kasutatakse näiteks valvesignalisatsioonis. Keelkontakt monteeritakse ukse (või akna) piidasse ja püsimagnet sellega kohakuti ukse välisserva. Kui ukse avamisel püsimagnet keelkontaktist eemaldub (näiteks 10 mm võrra), siis magnetvälja mõju nõrgeneb sedavõrd, et kontaktkeeled eemalduvad teineteisest, katkestades relee juhtvoolu ahela, ning relee annab signaali häireseadise töölerakendamiseks. 

Keelreleesid valmistatakse ka pindmontaažiks, samuti mikroteostuses integraallülituste tarvis. Need on võimelised lülitama ülinõrku signaale, mille pinget mõõdetakse nanovoltides, voolu femtoamprites ja lülitamissagedust megahertsides. Tööiga võib ulatuda miljardite lülitamistsükliteni.

Tunnussuurused 
Keelreleed kui lülitit iseloomustavad:
füüsilised mõõtmed (mm)
tundlikkus magnetvälja suhtes
maksimaalne lubatud pinge (V)
maksimaalne lubatud vool (A)
elektriliste kontaktide arv
lülituse iseloom (sulguv, avanev, ümberlülitav)
lülituse kiirus vastavasse magnetvälja jõudes (s)
kontaktide algasendi taastumine vastavast magnetväljast eemaldudes (s)
töötsüklite arv ehk eluiga

Kasutamine 
Igapäevaselt võib keelreleed leida jalgratta spidomeetri komplektidest või turvasüsteemidesse kuuluvatest ukseanduritest. Vajadus keelrelee järele tekib olukordades, kus elektrilisi lülitusi on vaja sooritada nii  perioodiliselt kui erisugusetihedusega, seetõttu leidub neid ka automatiseeritud tootmisseadmetes.

Vaata ka
Keelkontakttajur

Välislingid 
  What is a reed relay?

Releed
Margus Kasterpalu

Margus Kasterpalu (sündinud 16. aprillil 1961 Haapsalus) on eesti teatrilavastaja.

Ta on õppinud Haapsalu 1. Keskkoolis, Tehnikakoolis nr 19 ja lõpetanud Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal 1992. aastal.

Ta on töötanud Eesti Kirjandusmuuseumis teaduri ja teadussekretärina, Eesti Televisiooni kultuurisaadete peatoimetajana, ajalehe Postimees kultuuritoimetuse juhatajana, Tartu Teatrilabori direktorina.

Aastatel 2004–2015 oli ta SA Eesti Teatri Festival kunstilise juht ja juhataja ning Draama festivali peakorraldaja. Kuulus EV 100 juhtrühma. Aastatel 2012–2014 oli ta Ugala teatri loominguline juht.

Margus kasterpalu on Saueaugu Teatritalu asutaja aja alates 2001. aastast selle peremees.

Eesti Üliõpilaste Seltsi liige (taasasutaja). Alates 2019. aastast on ta Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu juhatuse liige.

Tunnustus
2007 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Lavastusi

 1993 Posper Mérimée, Margus Kasterpalu, "Carmen" (koos Üllar Saaremäe ja Rain Simmuliga), Saueaugu Teatritalu
 1999 Jüri Ehlvest, Ilmar Raag, Margus Kasterpalu, "Viimne võttepäev", vabaprojekt Pirita kloostri varemetes ja Taevaskojas
 2001 Torgny Lindgren, Margus Kasterpalu, "Kumalasemesi", Tartu Teatrilabor Saueaugu Teatritalus
 2003 Christine Brückner, Margus Kasterpalu, "Neli monoloogi neljale naisele", Tartu Teatrilabor
 2004 Michael Ende, Margus Kasterpalu, "Võlujook", SA Eesti Teatri Festival
 2004 Edgar Valter, Margus Kasterpalu, "Kratimäng", Vanemuine
 2005 Jaan Kruusvall, "Kustutage kuuvalgus", SA Eesti Teatri Festival Saueaugu Teatritalus
 2005 Peeter Mudist, "Ratsukäik", festival Baltoscandal
 2007 August Gailit, Margus Kasterpalu, "Karge meri", Endla
 2007 Indrek Hirv "Pauluse kiriku kellad. Mononäidend Eino Ellerist", SA Eesti Teatri Festival Eesti muusika päevadel
 2007 Samuel Beckett "Õnnelikud päevad", SA Eesti Teatri Festival
 2008 Jaan Undusk, "Boulgakoff", Eesti Draamateater
 2008 Mart Kivastik, "Meie isa, kes sa oled…", SA Eesti Teatri Festival
 2009 Karl Ristikivi, Herman Hesse, "Hingede öö", Endla
 2009 Madis Kõiv, Hando Runnel, "Küüni täitmise lood ja laulud", Saueaugu Teatritalu
 2010 Edgar Valter, "Pokud jõuavad koju", Tartu Vilde Rahvateater Padasoomäe talus
 2010 Jaan Undusk, "Quevedo ehk Armastus ja tuhk", Vanemuine Sadamateatris
 2011 Paul-Erik Rummo, "Tuhkatriinumäng", Eesti Draamateater Saueaugu Teatritalus
 2012 August Gailit, "Isade maa", Rakvere Teater
 2013 Tõnu Õnnepalu, "Sajand", Ugala
 2013 Aino Pervik, Leelo Tungal, Olav Ehala, Margus Kasterpalu, "Arabella", Birgitta Festival, Ugala (teine koosseis)
 2014 Gardner McKay, "Mere märgid", Ugala Saueaugu Teatritalus
 2014 Margus Kasterpalu, "Karid ja kõrgused. Kummardus Edgar Valterile", Emajõe Suveteater
 2015 Mark Doherty, "Vereliin", Ugala Olustvere mõisa küünis
 2016 Loone Ots, "Julie ja tähed", Vanemuine
 2017 Gertrud Larsson, "Me olime kodutütred", Saueaugu Teatritalu
 2019 Vaino Vahing, Madis Kõiv, "Faehlmann", Vanemuine
 2021 Priit Põldma, "Kadunud kodu", Saueaugu Teatritalu

Viited

Eesti teatrilavastajad
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1961
Suur-Ameerika tänav

Suur-Ameerika tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Tõnismäe, Uue Maailma ja Kassisaba asumis. 

Tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Toom-Kuninga, Koidu ja Endla tänavaga ning lõpeb Luise tänaval. Suur-Ameerika tänav on ligukaudu 850 meetri pikkune. Suur-Ameerika tänava hoonete vahelt suundub põhjasuunas Tõnismäele Õllepruuli tänav.

Samas lähedal paiknevad ka Kesk-Ameerika tänav ja Väike-Ameerika tänav

Tänava hoonestus

 Suur-Ameerika 1, ministeeriumite ühishoone ("Superministeerium"). Varem asus sel aadressil Ülo Ilvese projekteeritud ja 1978. aastal valminud büroohoone, mis oli enne selle lammutamist 2016. aastal Rahandusministeeriumi kasutuses;
 Suur-Ameerika ja Pärnu maantee 50 nurgahoone, Tallinna Tõnismäe Reaalkool
 Suur-Ameerika 3, Lastestaadion; praegu lammutatud
Suur-Ameerika 12, büroohoone
 Suur-Ameerika 14 asusid Lastestaadioni tenniseväljakud, praegu parkimisala
 Suur-Ameerika 14a, Tuvi park;
 Suur-Ameerika 18, 1928. aastal Herbert Johansoni projekteeritud eramu. Algselt Ado Anderkopi villaks ehitatud hoones tegutseb alates 2015. aasta kevadest Tallinna Kiirabi tugikeskus, kus paikneb kolm kiirabibrigaadi ja üks kiirabi arstibrigaad. Varem on seda hoonet kasutanud ka teised meditsiiniasutused (mh Ida-Tallinna Keskhaigla Diagnostikakeskus);
 Suur-Ameerika 18a, Erich Jacoby projekteeritud funktsionalistlike joontega elamu, mis valmis 1929. aastal. 2019 alguse seisuga tegutsevad hoones apteek ja arstlik perenõuandla;
 Suur-Ameerika 22, korterelamu
 Suur-Ameerika 35, korterelamud. Need kaks 1956. aastal ehitatud neljakorruselist stalinistlikku kivimaja moodustavad esindusliku ansambli;
 Suur-Ameerika 37, korterelamu
 Suur-Ameerika 49, Neste automaattankla.

Ajalugu
Tänav sai 1877. aastal nime 18. ja 19. sajandil Suur-Ameerika tänava ja Pärnu maantee nurgal asunud võõrastemaja-kõrtsi America (Ameerika) järgi. Saksakeelne nimekuju oli Grosse Amerikastrasse ja venekeelne Большая Американская улица. On esinenud ka nimekuju Ameerika tänav.

1939. aastal sooviti tänava nime vahetada Raja tänavaks.

27. juuni 1950 anti tänavale nimeks Komsomoli tänav. Oma ajaloolise nime sai tänav tagasi 18. oktoobril 1991.

9. märtsil 1944 toimunud Tallinna pommitamise tagajärjel hävis suur osa Suur-Ameerika tänava omaaegsest hoonestusest. Väike-Ameerika ja Suur-Ameerika tänava omaaegne ristumiskoht asus aga nüüdisaegsest tublisti rohkem Tõnismäe poole, pärast sõda ehitatud Pärnu maantee 48 viiekorruselise elumaja kohal. Enne Teist maailmasõda kulges Suur-Ameerika tänav siis Tõnismäe tänava otsast risti üle 1950. aastate lõpus ehitatud Tõnismäe reaalkooli hoone ala. Omaaegsest Suur-Ameerika tänava algusest on säilinud Pärnu maantee uute majade hoovis vaid elumaja aadressiga Suur-Ameerika 4. 

2015 suvel sai Suur-Ameerikast esimene tänav Tallinnas, kuhu on paigaldatud valgusfoor, kus on võimalik tuli puldist roheliseks muuta ehk liiklus vajadusel seisata, ning need puldid on antud üksnes kiirabi sõidukitesse. Foor asub Suur-Ameerika ja Toom-Kuninga ristil.

Fotod

Viited

Välislingid

  "Hüvasti, plaanikomitee! Tere, superministeerium" Postimees, 9. märts 2015

Kesklinna linnaosa tänavad
Tõnismäe
Karvastik

Karvastik ehk karvkate ehk karvastu on loomade, peamiselt imetajate kogu keha katvad marrasknaha sarvmoodustised.

Karvastiku areng, anatoomia, veresooned, närvid, morfoloogia, töönduslik tarve ja veekindlus ning patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.

Marrasknahka kattev karvade kiht vahetub perioodiliselt (karvavahetus).

Loomade karvastik koosneb pealiskarvastikust ja aluskarvastikust. Pealiskarvastiku hulka loetakse katte-, harjas- ja jõhvkarvad.

Inimestel

Inimese loodet katab esmane karvkate, mis langeb ära enne sündi. Päriskarvad ehk teisene karvkate on tänapäeva inimesel vähe arenenud, va juuksed.
  
Inimese karvastiku peas kasvavat osa nimetatakse juusteks.

Inimese (hrl mehe) näol kasvavat karvastikku nimetatakse habemeks.

Karusnahk
Rikkaliku karvastikuga nahka, rohkem kui 400 karva cm2 kohta, nimetatakse karusnahaks.

Loomi, kelle nahku hinnatakse nende karvastiku värvuse või muude omaduste tõttu, nimetatakse karusloomadeks. Karusloomi küttisid juba neandertallased. Mitmeid karusloomi kasvatatakse ja aretatakse ka koduloomadena kasvandustes.

Geomeetrilise keerukuse ja varjude tõttu on karvastik tekitanud raskusi kolmemõõtmelise arvutigraafika loojatele.

Viited

Välislingid 
Eesti nõukogude entsüklopeedia. 3. köide: HERN-KIRU. Tallinn: Valgus, 1971, lk 444, Karvad
Piret Pappel,Millal kadus inimese eellaste karvkate?, 15.12.2011 16:47, Veebiversioon (vaadatud 09.01.2014
Juuksed, Karvad
Anatoomia
Zooloogia
Nahk
Jakobi tänav (Tallinn)

Jakobi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis. Tänav algab Keldrimäe tänavalt, ristub Gildi tänavaga ja lõpeb Odra tänaval. Jakobi tänav on enam-vähem loode-kagusuunaline ja ligikaudu 340 meetri pikkune.

Hoonestus 
Jakobi 17 asub 1937. aastal ehitatud hoone, milles pagaritöökoda ja korter II korrusel.

Jakobi tänav 22, 24, 24A asuvad 1911. aastal ehitatud  Moisei Klibanski projekteeritud Lenderi tüüpi elamud.

Ajalugu 
Tänav on nime saanud 1882. aastal. Tõenäoliselt on Jakobi tänav nime saanud majaomanik Mart Jakobi järgi. Eesti keeles on tänavat nimetatud ka Jaagupi tänavaks (1884), tänava saksakeelne nimi oli Jakobstrasse, venekeelne Яковская улица.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Keldrimäe
Opossumlased

Opossumlased ehk kukkurrotlased (Didelphidae) on läänepoolkera suurim kukkurloomade sugukond, millesse kuulub vähemalt 103 liiki 19 perekonnas. Kõiki neid kutsutakse opossumiteks.
 
Et opossumlased pole spetsialiseerunud, nende toidusedel on paindlik ning nad paljunevad kiiresti, kohanevad nad kergesti mitmesuguste elutingimustega ja asustavad kiirelt uusi alasid.

Klassifikatsioon

Opossumlased arvatakse kas kukruliste seltsi või eraldi opossumiliste (Didelphimorphia) seltsi. 

Opossumlaste sugukonda klassifitseeritakse järgmised alamsugukonnad: 
Caluromyinae
Didelphinae.

Nimi

Esimene opossumiks nimetatud liik oli virgiinia opossum; nimetuse opossum varaseim teadaolev tarvitus inglise keeles pärineb 1610. aastast.

Sõna opossum tuleb pouhatanikeelsest sõnast aposoum, mis tähendab valget koera või looma.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne Catalogue of Life-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne Mammal Species of the World-is
Sissekanne SITI-s

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Didelphidae seisuga 11.02.2014.

Kukrulised
Melbourne'i Eesti Maja

Melbourne'i Eesti Maja on Melbourne'is paiknev Eesti Maja.

Eesti Maja avati 4. detsembril 1955.

See asub aadressil 43 Melville Road West Brunswick alates 1971. aastast. Varem paikneti 67 Sydney Road Coburgis.

Vaata ka 
 Melbourne'i Eesti Ühing

Välislingid 

 Pilte Melbourne'i Eesti Majast

Melbourne
Eesti Majad
Austraalia Eesti Seltside Liit

Austraalia Eesti Seltside Liit (inglise keeles Association of Australian Estonian Societies) on 1950. aastate alguses asutatud organisatsioon Austraalias, mille tegevuseks on toetada eestluse säilitamist ja tutvustada Eestit.

2012. aasta seisuga on liidul 23 liiget.

Viited

Välislingid 
 Estonians in Australia

Väliseesti organisatsioonid
Austraalia
Hugo Laur

Hugo Laur (20. märts 1893 Kärus – 30. detsember 1977) oli eesti näitleja.

Hugo Laur sündis metsavahi perekonnas. Laur õppis 1907–1910 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1911–1913 Riias ehituskoolis ja 1913–1914 arhitektuuri erialal professor Berlofi eratehnikumis. Töötas 1911–1918 Riias, Muhus ja Tallinnas ehitustehnikuna ja arhitektina. 

Laval alustas 1912 Riia Eesti Seltsis, oli 1918–1949 Estonia ja 1949–1965 Draamateatri näitleja ning 1948–1950 ühtlasi Eesti Riikliku Teatriinstituudi lavapraktikaõppejõud (aastast 1949 dotsent).

Mängis külalisena enamikus Eesti teatreis, esines balletis, operetis, estraadil ja Eesti Raadios (kuuldemänge: "Surnud hinged", 1952, "Südametemurdumise maja", 1957), mängis ETV-s ("Avarii", 1959) ja filmis ("Kire lained", 1930, Berliin; "Elu tsitadellis", 1947, Lenfilm; "Valgus Koordis", 1951, "Tagahoovis", 1956, "Jääminek", 1962, kõik Tallinnfilm; "Maja düünides", 1963, Läti),  Tuuline rand, 1971, Tallinnfilm 

Tegutses ka lavastajana, dekoraatorina ning deklamatsiooni- ja jumestusõpetajana ("Praktilisi nõuandeid näojumestamiseks", "Teater" 4–5, 1935). Käis 1930. aastail riigivanema stipendiaadina õppereisil Saksamaal ja Austrias. Eesti NSV teeneline kunstnik (1945), Eesti NSV rahvakunstnik (1947), Stalini preemia 1948 ja 1952, Nõukogude Eesti preemia 1950, Lenini orden 1956.

Eesti Näitlejate Liidu liige (1934) ja Kinoliidu liige 1959. aastast.

Hugo Laur ei olnud abielus.

Välislingid

Hugo Lauri 60. sünnipäeva puhul eetris olnud heliülesvõtted
Elulugu

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti NSV rahvakunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1977
Andri Ksenofontov

Andri Ksenofontov (sündinud 11. detsembril 1962) on Eesti arhitekt, muinsuskaitsja ja kunstikriitik.

Ta lõpetas aastal 1981 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1986 ERKI arhitektina.

Publikatsioone
Eesti kunsti superego, ego ja id, Sirp, 5. oktoober 2007
Puu otsast kukkunud õunad, Sirp, 11. september 2009
Andri Ksenofontov: jaga tsirkust ja leiba rahus, Solaris, Postimees, 4. jaanuar 2010
Linnalood, Sirp, 7. mai 2010
Üleminekuga kaduma või üle läinud?, Sirp, 12. august 2011
Kino sünd ja esimesed palkkinod, Postimees, 21. mai 2012

Viited

Eesti arhitektid
Eesti muinsuskaitsjad
Eesti kunstikriitikud
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1962
Sven Nykvist

Sven Vilhem Nykvist (3. detsember 1922 Moheda – 20. september 2006 Stockholm) oli rootsi filmioperaator.

Sven Nykvist sündis Kronobergi läänis Alvesta vallas Mohedas. Tema vanemad olid misjonärid Belgia Kongos. Nykvisti lapsepõlv möödus vanavanematega Rootsis. Ta õppis Stockholmis fotograafiat. Filmindust praktiseerist ta Roomas Cinecittà stuudiotes. 

Sven Nykvistil oli pikaaegne koostöö filmilavastaja Ingmar Bergmaniga. Nende esimeseks filmiks oli "Narride õhtu" ("Gycklarnas afton", 1953). Just Bergmani filmide "Sosinad ja karjed" ja "Fanny ja Alexander" eest, võitis ta kaks parima operaatori Oscarit, aastal 1974 ja 1984.

Nykvist on teinud koostööd ka Woody Alleni, Andrei Tarkovski, Philip Kaufmani, Nora Ephroni ("Unetus Seattle'is") ja Lasse Hallströmiga. Tema viimaseks filmiks jäi Peter Yatesi fantaasiakomöödia "Curtain Call" (1999).

Sven Nykvisti poeg Carl-Gustaf Nykvist on filmilavastaja ja -operaator. Viimase käe all valmis 2000. aastal dokumentaalfilm "Valgus pakub mulle seltsi", milles ta jäädvustas oma isa elutöö. Sven Nykvisti abil valmis 120 filmi.

Välislingid 
 

Filmioperaatorid
Rootsi inimesed
Sündinud 1922
Surnud 2006
Kassinaerilised

Kassinaerilised (Malvaceae) on kassinaerilaadsete seltsi kuuluv sugukond.

Sugukonda kuulub ligi 200 perekonda peaaegu 2300 liigiga. Sugukonna tuntuim esindaja on puuvillapõõsas. 

Liigirohkemad perekonnad on hibisk (Hibiscus) (300 liiki), dombeia (Dombeya) (225 liiki), (Pavonia) (200 liiki) ja siida (Sida) (200 liiki).

Kassinaerilaadsed