joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Isamu Tanonaka

Isamu Tanonaka (jaapani keeles 田の中 勇 (Tanonaka Isamu; 19. juuli 1932 – 13. jaanuar 2010) oli jaapani näitleja. 

Ta oli seiyū (tegi animafilmide dublaaži). 

Jaapani näitlejad
Sündinud 1932
Surnud 2010
Marshall Warren Nirenberg

Marshall Warren Nirenberg (10. aprill 1927 – 15. jaanuar 2010) oli USA biokeemik ja geneetik.

Ta jagas 1968 Har Gobind Khorana ja Robert W. Holleyga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda geneetilise koodi dešifreerimise ning valgusünteesi kirjeldamise eest.

Nirenbergi katsed

Nirenberg asus 1959 koos Heinrich J. Matthaeiga uurima, kuidas DNA juhib valkude ekspresseerumist ja millist osa etendab selles RNA. Nad valmistasid ainult uratsiilist kokku pandud RNA ning paigutasid selle rakuvabasse soolekepikese ekstrakti, mis sisaldas DNA-d, RNA-d, ribosoome ja muud valgusünteesiks vajalikku. Nad lisasid DNA-d lõhustuvat DNaasi, nii et ei saaks moodustuda muid valke kui see, mis tulenes nende kunstlikust RNA-st. Seejärel lisasid nad ekstraktile ühe radioaktiivselt märgitud aminohappe, jättes ülejäänud aminohapped märkimata; eri proovides märgiti erinev aminohape. Radioaktiivselt märgitud fenüülalaniiniga proovis tekkis radioaktiivne valk. Nii leiti geneetilise koodi esimene koodon (kolme uratsiili ahelale vastab fenüülalaniin) ning tõendati informatsiooni-RNA.

Augustis 1961 tegi Nirenberg Moskval rahvusvahelisel biokeemia kongressil tulemusest sektsiooniettekande. Francis Crick veenis konverentsi korraldajaid kavandama järgmiseks päevaks kordusettekanne plenaaristungil. Tema töö äratas suurt tähelepanu. Samal konverentsil kuulis Nirenbergi saavutustest Eesti molekulaarbioloogia rajaja Artur Lind.

Mõne aasta jooksul korraldas Nirenberg katsed ka adenosiini ja tsütosiiniga; selgus, et kolme adenosiini ahel kodeerib lüsiini ning kolme tsütosiini ahel proliini.

Järgmine suur läbimurre oli Nirenbergi ja Lederi katse: koos Philip Lederiga töötati välja meetod geneetilise koodi määramiseks transpordi-RNA tükkidel. See kiirendas koodonite määramist; sel meetodil tehti kindlaks 50 koodonit. Khorana katsed kinnitasid neid tulemusi ja viisid geneetilise koodi dešifreerimise lõpule.

Tunnustus
1964 – National Medal of Science
1965 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
1966 – valiti Leopoldina liikmeks
1967 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
1968 – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind
2001 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks

Viited

Välislingid
Nekroloog New York Timesis

Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Ameerika Ühendriikide geneetikud
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1927
Surnud 2010
Bulat Okudžava

Bulat Okudžava [bul'at okudž'ava] (Булат  Шалвович Окуджава; 9. mai 1924 Moskva – 12. juuni 1997 Pariis) oli gruusia/armeenia päritolu vene keeles esinev luuletaja, helilooja, lauluesitaja ning vene keeles kirjutav kirjanik. Allkirjastas 1993. aastal 42 kirja.

Tunnustus
Esteetika ja Vabade Kunstide Sõltumatu Akadeemia (Moskva) liige
 1994 Vene Booker

Teosed eesti keeles 
 "Vaene Avrossimov" (Бедный Авросимов; romaan). Vene keelest tõlkinud Otto Samma. Eesti Raamat, Tallinn 1971, 296 lk
 "Diletantide teekond" (Путешествие дилетантов; ajalooline romaan). Tõlkinud Otto Samma. Eesti Raamat, Tallinn 1979, 304 lk
 "Diletantide teekond. 2: eruporutšik Amiran Amilahvari ülestähendused" (raamat sisaldab ka: Pavel Štšegolev, "Armastus raveliinis"). Tõlkinud Lembe Hiedel. Eesti Raamat, Tallinn 1981, 262 lk

Välislingid 
 Vaapo Vaher, "Kitarriga kiilaspea" – Sirp 20. jaanuar 2006, nr 3, lk 17

Nõukogude Liidu lauljad
Luuletajad
Heliloojad
Vagankovo kalmistule maetud
Sündinud 1924
Surnud 1997
Aerofloti lend 821

Aerofloti lend 821 oli lend Moskva Šeremetjevo lennujaamast Permi lennujaama. Aerofloti tütarfirma Aeroflot-Nordi Boeing 737-505 kukkus maandumisel alla 11 kilomeetri kaugusel Permi lennujaamast. Õnnetus juhtus 14. septembril 2008 kell 5.09 (kohaliku aja järgi UTC+6). Kõik pardal olnud 88 inimest said surma. Osa Siberi raudteest sai samuti kahjustada.

Õnnetuse asjaolud
Uurimisaruande järgi põhjustas õnnetuse piloodi eksimus. Pilootidel ei olnud kogemust lääne-tüüpi lennukite aviohorisondiga, mis erinevad vene lennukite omadest. Samuti ei olnud piloodid väljapuhanud ja üks piloot oli tarbinud alkoholi. Lisaks olid Permis halvad ilmastikuolud: sadas vihma ja oli udune.

Hukkunud

Vaata ka
Riikidevaheline Lennunduskomitee

Viited

Lennuõnnetused
Venemaa õnnetused
2008
Tsitadell (Tallinna merekindlustis)

Tsitadell on 1726. aastal Vene võimude poolt Tallinna reidile merre rajama hakatud ettenihutatud fort, mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadama kaitsmine lähikonda maabuda võivate dessantide eest. 

Sarnast ehitist olid plaaninud juba Rootsi võimud 17. sajandi I kolmandikul, kuid suure maksumuse tõttu neid plaane ei teostatud ja Rootsi aja lõpu kindlustustööde aegu keskenduti peamiselt Tallinna linna ümbritseva Tallinna muldkindlusvööndi väljaehitamisele.

Tsitadelli fordi rajamise põhjustas Venemaa keiser Peeter I surmale 8. veebruaril 1725 järgnenud ootus, et Venemaa sõjaline võimsus Läänemerel ei suurene enam oluliselt. Seepärast tõid Suurbritannia ja Taani 1726. aasta suvel Soome lahele oma laevastikuüksuse. Venemaa vastas sellele jõunäitamisele Tallinna ümbrusesse vanade ettenihutatud rannikukindlustiste (Läänepatarei fort, Idapatarei fort) korrastamise ja suurendamisega ning uute ehitamisega (Väike-Paljassaare tähtfort ja Miiduranna tähtfort ning Naissaare bastionaalfort).

Tänapäeval paiknevad fordi jäänused ligikaudu 3500 m² suurusel alal vee all. Mere pool liitub fordiga kolm palkidest kärgkasti, mis on paekividega täidetud.

Tsitadelli fort on alates 23. märtsist 1999 Eesti Vabariigi kultuurimälestis nr 22268.

Viited

Kirjandus
Heino Gustavson. "Tallinna rannakaitse kuni 1864. aastani". // ENSV TA Toimetised, Ühiskonnateadused 37/ 2. Tallinn 1988. Lk 152–160
Heino Gustavson. "Tallinna vanemad merekindlused". Olion. Tallinn 1994. 104 lk
Vello Mäss. "Merekindlus Tallinna lahe põhjas". Horisont, 3/1999. Lk 16–19
Isabella Glušauskaite. "Merre ehitatud suurtükipatareidel allveerobotiga". Meremees, 3–4/2021. Lk 24–25

Välislingid

Tallinna militaarehitised
Tallinna ajaloolised ehitised
Tallinna kultuurimälestised
2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused

2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused on 22. maailmameistrivõistlused jalgpallis, mis toimuvad 20. novembrist kuni 18. detsembrini 2022 Kataris. Algselt pidi maailmameistrivõistlused Kataris toimuma suvel, kuid see otsustati tõsta aasta lõppu suvel Kataris valitseva kuumuse tõttu. Niisuguse otsuse tegi Rahvusvaheline Jalgpalliliit FIFA 19. märtsil 2015 Zürichis.

Korraldaja valimine

Alagrupimängud

Välislingid 

FIFA 2022. aasta MM-i koduleht
Ametlik koduleht 
Venemaa eemaldati rahvusvahelisest jalgpallist Ukrainasse sissetungi tõttu 

Jalgpalli maailmameistrivõistlused
Maailmameistrivõistlused, 2022. aasta jalgpalli
Katari sport
Laulasmaa deklaratsioon

Laulasmaa deklaratsioon on 2005. aastal justiitsminister Rein Langi ja siseminister Kalle Laaneti
poolt alla kirjutatud deklaratsioon kuritegevusevastase võitluse eelistustest, mille kohaselt ministrid peavad vajalikuks käsitleda prokuratuuri ning politsei ühiste eelistustena võitlust alaealiste poolt ning alaealiste suhtes toimepandud kuritegevusega ja organiseeritud kuritegevusega.

Deklaratsiooni tekst 

Laulasmaa deklaratsioon kuritegevusevastase võitluse eelistustest

23. august 2005

Lähtudes vajadusest määratleda kuritegevuse vastases võitluses ühised eesmärgid selgelt ja arusaadavalt,

eesmärgiga vähendada organiseeritud kuritegevuse mõju, suunata alaealisi õigusrikkujaid hoiduma uute õigusvastaste tegude toimepanemisest ning vältida eeskätt laste sattumist kuriteoohvriteks,

võttes arvesse, et ühiskonna kui terviku ja iga üksikisiku turvalisust ei loo mitte karmid karistused, vaid meetmed, mis on suunatud õigusrikkumiste ärahoidmisele ja toimepandud kuritegude tulemuslikule avastamisele,

rõhutades, et kuritegude ennetamine ja turvatunde loomine on kõigi elanike, nende ühenduste ja kohalike omavalitsuste ning riigivõimu ühisasi ja et edu saab saavutada ainult koostöös,

peavad justiitsminister ja siseminister vajalikuks käsitleda prokuratuuri ning politsei ühiste eelistustena võitlust:

1. alaealiste poolt ning alaealiste suhtes toimepandud kuritegevusega, esmajärjekorras lapsohvritega vägivalla- ja seksuaalkuritegudega;

2.  organiseeritud kuritegevusega, esmajärjekorras:

2.1   narkootiliste ning psühhotroopsete ainetega seotud kuritegevusega;

2.2  inimkaubandusega seotud kuritegevusega;

2.3  kriminaaltulu (sh korruptiivse tulu) ja rahapesuga seotud kuritegevusega.

Justiitsminister ja siseminister väljendavad täiendavalt soovi täpsustada vajadusel iga järgneva aasta kuritegevusevastase võitluse eelistused kriminaalmenetluses eelneva aasta detsembri­kuus.

Välislingid 

 Laulasmaa deklaratsioon Justiitsministeeriumi kodulehel

2005. aasta Eestis
Aulis-Leif Erikson

Aulis-Leif Erikson (1968 – 2017) on eesti tõlkija.

Tõlkeid
Aron Andersson "Birgitta – pühak ja prohvet" (Umara Kirjastus, 1995)
Carl Maria von Weber "Der Freischütz. Nõidkütt" (Scripta Musicalia, 1996)
John Jakes "Mina, Barbar" (Odamees, 1997)
Rebecca Flanders "Maalitud päikeseloojangud" (Odamees, 1998)
L. Ron Hubbard "Lõplik pimestus" (Odamees, 1999)
Jonathan Kellermann "Võrk" (Odamees, 1999)
Alison Lurie "Viimne puhkepaik" (Odamees, 2000)    
Sidney Sheldon "Jutusta mulle oma unelmaist" (Odamees, 2000)    
Paul Edwards, Sarah Edwards ja Linda Rohrbough "Kuidas internetis raha teha" (Odamees, 2000)    
Jason Roberts "Kuidas seda teha?" (Odamees, 2001)
Lewis Hill ja Nancy Hill "Muru- ja aiahooldaja käsiraamat" (Odameess, 2001)
Rebecca Rupp "Kõik, mida te lindudest veel ei tea" (Odamees, 2002)    
Henry James "Eurooplased" (Odamees, 2002)
Jack London "John Barleycorn" (Odamees, 2003)    
Thomas De Quincey "Inglise oopiumisööja pihtimused" (Odamees, 2004)
Edward Alexander "Madu ja mesilased" (Odamees, 2004)
David Herbert Lawrence "Mees, kes armastas saari" (Odamees, 2004)    
Charles Dickens "Parimad tondijutud" (Odamees, 2005)    
Robert Louis Stevenson "Prints Otto" (Odamees, 2005)
Frederic Manning "Fortuuna niuetes" (Odamees, 2006)
Benedictus XVI "Entsüklika Deus caritas est – ristiusu armastusest" (2. tõlkija Toomas Help), (Roomakatoliku Kiriku Eesti Apostellik Administratuur, 2006)
J. Larry Durstine "Kuidas tulla toime kolesterooliga?" (Odamees, 2009)
May Agnes Fleming "Tundmatu peig ehk nädal aega abielus" (Odamees, 2010)
Leo Maasburg "Ema Teresa Kolkatast. Isiklik portree" (Gallus, 2017)

Eesti tõlkijad
Sündinud 1968
Surnud 2017
Hackers on Planet Earth

HOPE ehk Hackers on Planet Earth on konverentside seeria, mille põhiorganiseerijaks ja sponsoriks on häkkerite ajakiri 2600: The Hacker Quarterly.

Konverentsid
13.–14. august 1994 "HOPE: Hackers On Planet Earth"
8.–10. august 1997 "Beyond HOPE"
14.–15. juuli 2000 "H2K"
12.–14. juuli 2002 "H2K2"
9.–11. juuli 2004 "The Fifth HOPE"
21.–23. juuli 2006 "HOPE Number Six"
16.–18. juuli 2010 "The Next HOPE"
13.–15. juuli 2012 "HOPE Number Nine"
18.–20. juuli 2014 "HOPE X"

Vaata ka
 Kübermaailm

Viited

Välislingid
2600.com

Infotehnoloogia
Konverentsid
Hohenstaufenid

Hohenstaufenid (ka Staufenid) oli Saksamaa valitsejatedünastia, kes oli võimul aastatel 1138–1254. Hohenstaufenid võitlesid Saksamaa kuningriigi ja Saksa-Rooma riigi valitsemise nimel Baieri suguvõsa Welfidega, kelle käes oli ka Saksimaa. 

Dünastiatevahelise võimuvõitluse lõpetas Hohenstaufenite soost Friedrich I Barbarossa (Saksa-Rooma keiser, 1155–1190), kelle emaks oli Welfide suguvõsa esindaja.

Dünastia nimi tulenes Hohenstaufeni lossist, mis omakorda sai oma nime lähedalasuvast Hohenstaufeni mäest.

Hohenstaufenitest valitsejad

1138–1152 Konrad III (eluaastad 1093–1152), 1125–1137 oli Saksamaa vastukuningas
1152–1190 Friedrich I Barbarossa (umbes 1125–1190), Saksa-Rooma keiser alates 1155
1190–1197 Heinrich VI (1165–1197), Saksa-Rooma keiser alates 1191
1198–1208 Philipp (1177–1208)

1212–1250 Friedrich II (1194–1250), Saksa-Rooma keiser alates 1220
1220–1235 Saksamaa kuningas Heinrich (VII) (1211–1242), tegelikult valitses ta isa Friedrich II

1250–1254 Konrad IV (1227–1254), Saksa kuningas alates 1237, kuni 1250 valitses tema isa Friedrich II; alates 1246. aastast konkureeris vastukuningatega

Pärand
Natsi-Saksamaal nimetati Hohenstaufenite dünastia (arvatavasti keiser Friedrich II) järgi Relva-SSi 9. SS-tankidiviis "Hohenstaufen" (9.SS-Panzer-Division "Hohenstaufen").

Vaata ka
Saksamaa ajalugu
Saksamaa kuningriik
Saksa-Rooma riik

Viited

Saksamaa keskaeg
Saksa-Rooma keisrid ja Saksa kuningad
Huelva

Huelva on linn Hispaania edelaosas Andaluusias. See on Huelva provintsi keskus.

Asustus oli seal olnud juba aastal 3000 eKr.

Linnas tegutseb Hispaania vanim jalgpalliklubi Recreativo de Huelva.

Sõpruslinnad
  Genova, Itaalia
   Houston, USA

Viited

Välislingid

 Ametlik veebileht (hispaania keeles)
 Huelva reisijuht (inglise keeles)
 Kaardid
Antenna of Love

"Antenna of Love" on Popidioti 2009. aastal välja antud teine album. 

Uue albumi esmaesitlus kontsert toimus 5. märtsil 2009 Tallinnas Von Krahli Teatris.

Eesti Muusikaauhindadel 2010 sai loo Hanging on Friday video (režissöör Heleri Saarik) parima Muusikavideo tiitli.

Lugude nimekiri 
 "Logic" 3:47
 "Friday's revenge" 3:35
 "Girl called latte" 4:16
 "Hey girl" 2:03
 "Cassetteboy" 2:56
 "Dancing like an idiot" 3:44
 "Rushing heart" 3:39
 "Maggot roll" 2:06
 "Hanging on Friday" 3:21
 "Antenna" 2:58
 "Dream song" 4:45

Esitajad 
 Hendrik Luuk – vokaal, elektroonika
 Matti Peura – vokaal, elektroonika
 Rein Fuks – kitarr
 Madis Aesma – bass ("Rushing heart")

Edetabelid ja tunnustused 
 Nädalalehe Eesti Ekspressi 2009. aasta Top 20-s
 Laseringi 2009. aasta enimmüüdud plaatide Top 50 tabelis oli plaat 11. kohal

Viited

Arvustused 
 Mart Niineste. Popidiot teaduspõhised mehed tundepõhise muusikaga. Eesti Päevaleht, 21. veebruar 2009
 Margus Haav. Nädala plaat: elektropopp ei ole ropp. 24tundi, 09. märts 2009

Välislingid 
 Popidiot "Antenna of Love" SEKs021. foorum Rada7.

Eesti albumid
2009. aasta albumid
Lancaster

Lancaster on linn Inglismaal, Lancashire'i krahvkonnalinn.

Aastal 2001 oli seal umbes 46 000 elanikku.

Vaata ka
Lancasteri Ülikool

Viited 

Suurbritannia linnad
Antti Kalliomäki

Antti Tapani Kalliomäki (sündinud 8. jaanuaril 1947) on Soome poliitik ja endine kergejõustiklane.

Ta lõpetas Helsingi ülikooli kehakultuuri alal ning töötas seejärel võimlemisõpetajana.

Antti Kalliomäki võitis teivashüppes hõbemedali Montréali olümpiamängudel ja 1978. aasta Euroopa meistrivõistlustel Prahas. Aastal 1975 tuli ta Euroopa sisemeistriks. Euroopa sisemeistrivõistlustel võitis ta lisaks kolm hõbemedalit ja ühe pronksmedali. Ta tuli kaheksa korda Soome meistriks ja parandas Soome teivashüpperekordit üheksa korda. Tema isiklik rekord on 5.66.

Antti Kalliomäki kuulub Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastal 1983 valiti ta esimest korda Eduskunna liikmeks, seejärel on ta kõigil järgmistel valimistel tagasi valitud.

Antti Kalliomäki oli 13. aprillist 1995 kuni 15. aprillini 1999 Paavo Lippose esimese valitsuse kaubandus- ja tööstusminister, 17. aprillist 2003 kuni 24. juunini 2003 Anneli Jäätteenmäe valitsuse rahandusminister, seejärel kuni 23. septembrini 2005 Matti Vanhase esimese valitsuse rahandusminister ja 23. septembrist 2005 kuni 19. aprillini 2007 sama valitsuse haridusminister.

Antti Kalliomäki on teatanud, et ta järgmistel parlamendivalimistel enam ei kandideeri.

Soome poliitikud
Soome kergejõustiklased
Helsingi ülikooli vilistlased
Sündinud 1947
Jüri Mildeberg

Jüri Mildeberg (sündinud 18. mail 1965) on eesti kunstnik.

Tema teoseid on Eesti Rahvusraamatukogu kunstikogus ning erakogudes Eestis ja mujal maailmas. Jüri Mildeberg oli 2005. aastal ETV saadete vaheklippide autor ning maalis 2008 Eesti Lastekirjanduse Keskuse saali aknaluugid.

Illustreerinud ajakirju, valmistanud eksliibrised jm. On joonistanud ka karikatuure, mida avaldati ajalehes Jutuleht.

Illustreeritud raamatud 
 Teppo Vuoristo; Mildebergius. „Korkeasaari gorilla” (Helsinki: Fonet, 1999)
Ruttu tuttu!: „Eesti isade unejutte” (Ajakirjade Kirjastus, 2005)
Grigori Oster „Kahjulikud nõuanded” (Avita, 2006)
 Mihkel Ulman „Nukkude teater” (Elmatar, 2006)
August Jakobson „Eesti muinasjutud” (Tänapäev, 2007)
Aino Pervik „Umbluu” (TEA Kirjastus, 2008)
Aino Pervik „Ühes väikses veidras linnas” (Tänapäev, 2009)
Jüri Mildeberg. „Putkamissu” (J. Mildeberg, 2011)
 Mihkel Ulman „Muinasjutt printsist, kes kaotas näo” (Elmatar, 2011)
 Edgar Valter „Noodaspea luiskelood” (Elmatar, 2011)

Tunnustus
 2005 – Aasta Rosin (kogumik "Ruttu tuttu! Eesti isade unejutte", autorid Karl-Martin Sinijärv, Veiko Belials, Andrus Kivirähk, Juhani Püttsepp, Contra, Jürgen Rooste, Jaanus Vaiksoo, Kivisildnik, Peeter Sauter, Jaan Tätte ja Peep Pedmanson; pildid: Jüri Mildeberg)
 2010 – Aasta Rosin (koos Aino Pervikuga; raamatu "Ühes väikeses veidras linnas" eest)

Isiklikku 
Tema isa oli graafik Aleksander Mildeberg. Jüri Mildeberg on abielus lasteraamatute illustraatori Piret Mildebergiga.

Viited

Välislingid
 Lii Sadam. Jüri Mildeberg — tujutõstvate piltide looja Sakala.ee, 5. aprill 2006

Eesti kunstnikud
Eesti karikaturistid
Sündinud 1965
Faehlmann

Faehlmann (ka Fählmann) on saksapärane perekonnanimi.

Nime kandjaid
 Friedrich Robert Faehlmann (Fählmann) (1798 Hackeweid (Ao mõis) – 1850 Tartu), Eesti kirjamees ja arst
 Georg (Andreas) Faehlmann (1895 Vladivostok – 1975 Bad Schwartau), Eesti lennundusinsener ja purjetaja
 Andreas Faehlmann (1898 Vladivostok – 1943 Bremen), Eesti lennundusinsener ja purjetaja

Saksa perekonnanimed
Agrõz

Agrõz (tatari Әгерҗе, Əgerce) on linn Venemaal Tatarstanis, Agrõzi rajooni keskus. Asub Iži lisajõe Agrõzka ääres. Asub Udmurtia piiri lähedal 304 km Kaasanist ida pool ja 36 km Iževskist lõuna pool.

Agrõzi on esmamainitud 1646. aastal. Linnaõigused sai 1938. aastal. 

2002. aasta seisuga olid Agrõzi elanikest 52,9% tatarlased, 35,4% venelased, 6,7% udmurdid ja 1,6% marid. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Agrõzi elanikest tatarlasi 59%, venelasi 25%, marisid 8% ja udmurte 6%.

Linna läbib raudtee.

Linnas on sündinud Tatarstani peaminister Ildar Halikov.

Viited

Välislingid 
 Agrõzi rajooni koduleht (vene ja tatari keeles)

Tatarstani linnad
Erkki Liikanen

Erkki Antero Liikanen (sündinud 19. septembril 1950 Mikkelis) on Soome poliitik, diplomaat ja rahandustegelane.

Ta lõpetas aastal 1975 Helsingi ülikooli majandusteaduse alal.

Erkki Liikanen kuulub Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 1972–1990 oli ta Eduskunna liige. 

Aastatel 1987–1990 oli ta Harri Holkeri valitsuse rahandusminister ning seejärel kuni 1994. aastani Soome suursaadik Euroopa Liidu juures. Aastatel 1995–2004 oli ta volinik Euroopa Komisjoni kahes koosseisus.

Alates 2004. aastast on ta Soome Panga peadirektor ning Euroopa Keskpanga ja Rahvusvahelise Valuutafondi nõukogu liige. 

Aastatel 2008–2014 oli ta Soome Punase Risti esimees.

Välislingid
 Tutvustus Soome Panga lehel
 Tutvustus Eduskunna lehel

Soome poliitikud
Soome suursaadikud
Helsingi ülikooli vilistlased
Sündinud 1950
Friedrich Maximilian von Klinger

Friedrich Maximilian von Klinger (Venemaal tuntud kui Fjodor Ivanovitš Klinger, vene keeles Фёдор Иванович Клингер) (17. veebruar 1752 Frankfurt – 25. veebruar (ukj 9. märts) 1831 Tartu) oli saksa päritolu kultuuri- ja haridustegelane ning sõjaväelane.

Elulugu

Päritolu ja haridus
Ta põlvnes Odenwaldist pärit talupojasuguvõsast. Tema isa Johannes Klinger (1723−1760) oli Frankfurdi linnasuurtükiväe konstaabel; ema nimi oli Cornelia Margertha Dorothea Fuchs (1727−1800). Hariduse omandas Frankfurdi gümnaasiumis. 1774. aastal astus Giesseni ülikooli, kus tudeeris õigusteadust. Pärast esimeste kirjatööde ilmumist jättis ta ülikoolistuudiumi 1776. aastal pooleli ja siirdus Weimarisse.

Venemaa teenistuses
1780. aastal astus ta Venemaa teenistusse ja temast sai troonipärija Pavel Petrovitši mereväepataljoni porutšik. 1797−1801 oli Peterburis maakadetikorpuse (aastast 1800 1. kadetikorpus) klasside inspektor, seejärel oli 1802. aastani sama õppeasutuse direktor. 1803−1817 oli esimene Tartu õpperingkonna kuraator. 1811. aastal ülendati kindralleitnandiks ja 1820. aastal läks erru.

Viimased eluaastad ja surm
Pärast erustumist elas kuni surmani Tartus. Maeti Peterburis Smolenski kalmistule.

Kirjanik
Ta oli saksa luuletaja Johann Wolfgang von Goethe noorpõlvesõber ja kirjanik, tema näidendi "Torm ja tung" ("Sturm und Drang") järgi sai nime kirjanduslik tormi ja tungi liikumine.

Auastmed

Autasud
 Püha Georgi ordeni IV klass (1806)
 Püha Anna ordeni I klass
 Püha Vladimiri ordeni II klass
 Püha Aleksander Nevski orden

Perekond
Ta naitus 1787. aastal Jelizaveta Aleksandrovna Aleksejevaga (1769−1847), kes oli vürst Grigori Orlovi abieluväline tütar. Sellest liidust sündis poeg Alexander (1791−1812), kes suri Borodino lahingus saadud haavadesse.

Välislingid

Friedrich Maximilian von Klingeri biograafia võrguküljel Deutsche Biographie
Friedrich Maximilian von Klingeri eluloolised andmed
Friedrich Maximilian von Klingeri teoseid ja kirjavahetus

Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Püha Anna I klassi ordeni kavalerid
Püha Georgi IV klassi ordeni kavalerid
Püha Vladimiri II klassi ordeni kavalerid
Tartu õpperingkonna kuraatorid
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1752
Surnud 1831
Brunssum

Brunssum on väike linn Hollandis Limburgi provintsis. Piirneb idas Saksamaaga. 

Linnas asub NATO ühendväejuhatuse staap.

Välislingid
Linna koduleht. Hollandi keeles
Limburgi provints (Holland)
Hollandi linnad
Naiste Karskusliit

Naiste Karskusliit oli Eesti Karskusliidu juurde loodud naiste karskusorganisatsioon Tartus. Asutati 1923. aastal.

Liitu kuulus 25 organisatsiooni ja üksikliikmeid, kokku üle 3000 naise. Liit andis välja ajakirja Eesti Naine. 1923. aastal algatas liit Eestis emadepäeva tähistamise, mille idee autor oli Helmi Mäelo. 

Asutamise järgselt kuulusid eestvedajate hulka järgmised naised: 
 Helmi Põld - karskusliidu juhataja ja häälekandja Eesti Naine vastutav toimetaja
 Ida Riomar - abijuhataja
 Edith Rahamägi - laekahoidja
 Aliide Tamm - abilaekahoidja
 Emma Mikkelsaar - juhatuse liige
 Eleonore Aaslava - abisekretär ja Eesti Naise käsitöö osa toimetaja
 Helmi Mäelo - sekretär ja Eesti Naise toimetaja

Vaata ka
Eesti Karskusliit AVE

Viited 

Eesti naisorganisatsioonid
Notsitseptor

Notsitseptorid (ka valuretseptorid) on notsitseptorid, mille ärritamine kutsub tavaliselt esile valuaistingu. Neid on mitut tüüpi ja nad võivad reageerivad mitut tüüpi stiimulitele (keemilised, elektrilised, termilised). Nende funktsioon on teavitada koe kahjustusest või selle ohust.  

Notsitseptorid on erilised neuronid, mis paiknevad organismis kohtades (nii nahas kui siseelundites), kus vigastuse tekitamine on organismile potentsiaalselt ohtlik.

Selliseid retseptoreid on leitud nii imetajatest kui ka paljudest teistest loomadest nagu kalad, nematoodid (nt varbussid) ja äädikakärbsed.

Viited

Vaata ka 
David Julius

Retseptorid
Valu
Väike-Paljassaare tähtfort

Väike-Paljassaare tähtfort on Tallinna lähedale 1726–1727 Vene võimude poolt rajatud Tallinna kindluse suhtes ettenihutatud kindlustis (tähtfort), mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadama ja selle läänepoolse sissesõidu kaitsmine. Sarnast ehitist olid plaaninud juba Rootsi võimud 17. sajandi I kolmandikul, kuid suure maksumuse tõttu neid plaane ei teostatud ja Rootsi aja lõpu kindlustustööde aegu keskenduti peamiselt Tallinna linna ümbritseva muldkindlusvööndi väljaehitamisele.

Väike-Paljassaare tähtfordi rajamise põhjustas Vene keiser Peeter I surmale 8. veebruaril 1725 järgnenud ootus, et Venemaa sõjaline võimsus Läänemerel ei suurene enam oluliselt. Seepärast tõid Suurbritannia ja Taani 1726. aasta suvel Soome lahele oma laevastikuüksuse. Venemaa vastas sellele jõunäitamisele Tallinna ümbrusesse vanade ettenihutatud rannakindlustiste (Läänepatarei, Idapatarei) korrastamise ja suurendamisega ning uute ehitamisega (Miiduranna tähtfort ja Naissaare bastionaalfort ning Tsitadell).

Väike-Paljassaare tähtforti tugevdati oluliselt keiser Paul I 1796. aasta kaitsekava järgi ning sealsed muldvallid vooderdati kividega. Kohe 19. sajandi algul ehitati fordist edelasse vall ühe suurtükipatarei jaoks, et paremini katta Tallinna reidi lõunaosa. Forti ehitati 1810. aastal kivist vahtkonnamaja, 1834. aastal püssirohukelder ja kuulikuumutusahi. 1834. aastal oli fordis 16 suurtükki ja 180 meest, kes elasid puidust kasarmutes. Valle ja nende rinnatisi korrastati aastatel 1846–1848.

Hiljem pole tähtfort enam Tallinna kaitsekavades sisaldunud ning 1857. aastal on märgitud, et forti kui sellist pole enam olemas. Samas on 1866. aastal märgitud vallide ja vahtkonnahoone varemeid. Need lammutati 1867. aastal. Ühel 1876. aasta kaardil on endist märgitud kui sõjalaevade õppelaskmise märklauda (saksa keeles Schussziel der Kiegsschiffe), mistõttu fordi maapealsed ehitised on õppelaskmiste käigus suuremalt jaolt hävinenud. Tänapäeval on tähtfordi säilmed jäänud endiste sõjaväeladude ning praeguse teeristmiku ja heinamaa alla bussi nr 59A lõpp-peatuse ümbruses Pikakari ranna lähedal.

Kirjandus
Heino Gustavson. "Tallinna rannakaitse kuni 1864. aastani". ENSV TA Toimetised, Ühiskonnateadused 37/ 2. Tallinn 1988
Heino Gustavson. "Tallinna vanemad merekindlused". Olion. Tallinn 1994
Paljassaare
Tallinna militaarehitised
Ihuüksi

"Ihuüksi" on Merlyn Uusküla 2010. aastal välja antud debüütalbum.

Albumi esmaesitluskontserdid toimusid 2010. aasta 22. oktoobril Tallinnas Venus Clubis ja 23. oktoobril Tartus klubis Atlantis.

Ajalugu 
Albumi uued lood valmisid 3–4 kuuga, kuid albumilt võib leida ka Merlyn Uusküla varasemat loomingut. Vanim laul on pärit juba aastast 2008. Laul "Ihuüksi" on Uusküla esimene lugu, mis tuli tema enda nime all. Kaasa teevad Cool D, James Werts ja Rolf Junior.

Merlyni ja Cool D duett "Miks alles nüüd" kogus YouTube'is 2010. aasta detsembri alguseks üle 220 000 kuulamise. Algselt plaaniti teha lugu armukolmnurgast. Aga siis võeti uus teema, kus Cool D teeb Merlynile üle mitme aasta ühe telefonikõne, uurides, kuidas naine elab.

Lugude nimekiri

Esitajad 
 Merlyn Uusküla – laul, taustalaul
 Rolf Junior – laul ("Nii palju anda")
 Cool D – laul ("Miks alles nüüd")
 Vahur Valgmaa – laul ("Paradiis"), taustalaul ("Imeline päev")
 Taavi Langi – kitarr ("Soovin sulle head") 
 Riho Sinisalu – kitarr ("Vabaks lastud lind")
 Vallo Kikas – kitarr ("Secret night")
 Tõnis Kivisild – bass ("Soovin sulle head")
 Dagmar Oja – taustalaul ("Soovin sulle head")
 Marilin Kongo – taustalaul ("Ihuüksi")
 James Werts – taustalaul ("Secret night")

Viited

Arvustused 
 Maria Karumets. Merlyn Uusküla on ihuüksi: "See on mu enda valik, ma ei ole kurb!" Õhtuleht, 25. oktoober 2010
 Maria Karumets. Merlyn Uusküla laulud sarnanevad liialt lääne hittidega? Õhtuleht, 8. november 2010

Välislingid 
 Kuula Muusika24
 Merlyn Uusküla (Merka) – Ihuüksi lyrics. Sasslantis
 Merlyn Uusküla (Merka) – Miks alles nüüd lyrics. Sasslantis
 Merlyn Uusküla (Merka) – Vabaks lastud lind lyrics. Sasslantis

Eesti albumid
2010. aasta albumid
Debüütalbumid
Arvo Ratassepp

Arvo Ratassepp (17. märts 1926 Tallinn – 22. detsember 1986 Tallinn) oli eesti koorijuht, helilooja ja pedagoog. 

Laulmist hakkas ta õppima juba Tallinna 4. Algkoolis Gustav-Evert Mesiäineni käe all, kes soovitas Arvol õppida viiulit. Edasi õppis juba Olev Roometi viiulitundides.

Pärast Tallinna Reaalkooli lõpetamist 1944. aastal läks ta õppima Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonda, kuid ei lõpetanud seda, kuna instituudi ajal laulis 3 kooris ning huvi ja aeg läks rohkem muusika peale.

1949. aastal asutas ja juhtis ta Töönduskooperatsiooni Kultuuriklubi juures meeskoori Runo, kus tegutses kuni 1966. aastani. On töötanud 3 aastat Tallinna Muusikakooli direktori asetäitjana õppetöö alal, Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise kateedri vanemõpetajana ja dekaanina. 

Lõpetas 1955. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhina (Jüri Variste klassis) ning jätkas samas õpinguid kompositsiooni alal (Mart Saare ja Villem Kapi juures). Osales 1958. aastal Vabariikliku Koorijuhtide Segakoori asutamises ja oli üks selle dirigente. Asutas Teaduste Akadeemia meeskoori (1958) ja naiskoori (1959) ning oli nende peadirigent. Aastatel 1962–1976 juhatas Tallinna Kammerkoori. Ta on olnud mitme üldlaulupeo, koolinoorte laulupeo ja üliõpilaslaulupeo Gaudeamus üldjuht. Loonud koorilaule segakoorile ja meeskoorile.

Arvo Ratassepa anded avaldusid ka kunstivaldkonnas, eriti akvarellmaalija ja karikaturistina. Tema karikatuure on avaldatud ka raamatus "Lõbusaid lugusid Eesti muusikutest" (2009) koos teiste karikaturistide (Alfred Saldre, Feliks Randel, Romulus Tiitus, Jaan Jensen, Heinz Valk) loominguga.

Tunnustus
1965 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane
1969 – Eesti NSV rahvakunstnik
1986 – Rahvaste Sõpruse orden

Isiklikku
Tema vend Valdo Ratassepp (18. aprill 1938 – 16. november 1990) oli samuti koorijuht ja muusikapedagoog, kes juhatas pärast Arvo Ratassepa loobumist meeskoori Runo ja mitut Tallinna taidluskoori.

Arvo Ratassepal on kolm poega.

Vaata ka
Arvo Ratassepa mälestusauhind

Viited

Välislingid 
 Eesti Televisiooni saade sarjast "Rahvakunstnikud"

Eesti koorijuhid
Eesti heliloojad
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Eesti NSV rahvakunstnikud
Eesti karikaturistid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 1986
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Ummuksisolek

Ummuksisolek ehk ummuksile jäämine on veekogu seisund, kus vees lahustunud hapniku puudus põhjustab veeorganismide (eelkõige hapnikurikkamat vett vajavate kalaliikide) surma. 

Ummuksile jäämise peamiseks põhjuseks on kauakestev jääkate, mis ei lase valgust läbi. 

Ummuksislolek esineb peamiselt mudarohketes ja väikestes siseveekogudes valguse vähesuse või ka veereostuse korral. Eesti oludes jäävad veekogud ummuksisse harilikult hilistalvel.

Vaata ka 
Veeõitseng

Hüdrobioloogia
Usbekistani Islamiliikumine

Usbekistani Islamiliikumine (usbeki Ўзбекистон Исломий Ҳаракати; IMU) on islamistlik sõjaline organisatsioon, mis loodi 1998. aastal Usbekistani president Islam Karimovi vastaste poolt eesmärgiga luua šariaadiseadusi järgiv islamiriik. Ameerika Ühendriigid on liikumise arvanud terroriorganisatsioonide nimekirja.

Usbekistani Islamiliikumine on tegutsenud lisaks Usbekistanile Tadžikistanis, Türkmenistanis, Kõrgõzstanis, Afganistanis ja Pakistanis. 2001. aastal võitles liikumine koos Talibaniga USA juhitud koalitsioonivägede vastu ja löödi suuresti puruks.

Liikumise liikmed on Kesk-Aasia päritolu sunniidid, eelkõige usbekid, tadžikid ja türkmeenid.

Terrorirühmitused
Usbekistan
Afganistani sõda (2001–)
Martin Zobel

Martin Zobel (sündinud 25. veebruaril 1957 Tallinnas) on eesti bioloog ja ökoloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2010).

Haridus
Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna 1. Keskkooli. Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna bioloogiaosakonna lõpetas aastal 1980. 1984 kaitses Tartu Riikliku Ülikooli juures bioloogiakandidaadi väitekirja teemal "Eesti rannalähedaste loopealsete taimekoosluste ökoloogia ja dünaamika”.

Töökäik
1980. aastatel töötas Tartu Riikliku Ülikooli botaanika ja ökoloogia instituudis (endises taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedris) inseneri, vaneminseneri, assistendi, vanemõpetaja, dotsendina. 1992. aastast on ta Tartu Ülikooli Ökoloogia ja Maateaduste Instituudi botaanika osakonna taimeökoloogia korraline professor, aastatel 2008–2015 oli ta bioloogilise mitmekesisuse tippkeskuse FIBIR juhataja.

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti ta 2010. aastal ökoloogia alal. Ta kuulub akadeemia bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda.

Teadustöö
Uurimistöö põhisuunad: liikide kooseksisteerimise teooria kui bioloogilise mitmekesisuse varieeruvuse seletaja; liigirikkust mõjutavate ökoloogiliste mehhanismide eksperimentaalne uurimine; abbuskulaar-mükoriissete seente bioloogiline mitmekesisus ja selle varieerumise põhjused globaalsel ja lokaalsel tasandil; liigirikaste niidu- ja metsakoosluste dünaamika ja eksperimentaalne taastamine.

Zobel kuulub enim viidatud tänapäeva Eesti teadlaste sekka ja ühtlasi oma valdkonnas maailmas enim viidatud teadlaste hulka.

Ühiskondlik tegevus
1992. aastast on ta IAVS (International Association for Vegetation Science) nõukogu liige, sh 2007–2011 asepresident; 1994–2006 ja 2009–2016 Eesti Vabariigi teaduspreemiate komisjoni liige; 2003–2009 Haridus- ja Teadusministeeriumi Teaduskompetentsi Nõukogu esimees. Alates 2000. aastast on ta mitmesuguste teadust rahastavate institutsioonide (nt Euroopa Komisjon, Soome Teaduste Akadeemia, Šveitsi Riiklik Teadusfond jt) ekspert.

Tunnustus
 1995 Eesti Vabariigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste ning põllumajandusteaduste alal (kollektiivi liige)
 1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste alal (kollektiivi juht)
 2007 Eesti Vabariigi Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2016 Eesti Vabariigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste alal (kollektiivi juht)

Isiklikku 
Tema isa on arhitekt ja arhitektuuriajaloolane Rein Zobel, vend on bioloog Kristjan Zobel.

Viited

Kirjandus 
 Margus Maidla. Akadeemik Martin Zobel, ökoloogia laiendaja. - Teaduste Akadeemia - Eesti kollektiivne aju. Tallinn, 2014, lk 577–584

Välislingid
 
 Martin Zobel Eesti Teaduste Akadeemia kodulehel
 "Püramiidi tipus", ETV teadussaade, 24. jaanuar 2013

Eesti ökoloogid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Eesti Teaduste Akadeemia liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1957
Korvpalli Meistriliiga

Korvpalli Meistriliiga (lühidalt KML) on kõrgeim rahvuslik meeste korvpalliliiga Eestis. Liiga suurtoetaja on Alexela. 

KML turniiri korraldab MTÜ Eesti Korvpalliliit. Mängud toimuvad vastavalt FIBA reeglitele.
  
Liiga valitsev meister on Pärnu Sadam.

Liiga nimi 

 Meeste meistriliiga
 aastast 2002 Peugeot' Eesti Meistriliiga Korvpallis
 aastast 2004 SEB Eesti Korvpalli Meistriliiga (sponsorleping  SEB pangaga)
 aastast 2009 G4S Korvpalli Meistriliiga (sponsorleping turvafirmaga G4S)
 aastast 2013 Alexela Korvpalli Meistriliiga (sponsorleping firmaga Alexela Group)

2013/2014 hooaja klubid

2015/2016 hooaja klubid

2017/2018 hooaja klubid

2019/2020 hooaja klubid

2021/2022 hooaja klubid

Medalistid

Varasemad meistrid

Vaata ka
 Korvpalli Meistriliiga 1944
 Korvpalli Meistriliiga 2010/2011
 Korvpalli Meistriliiga 2011/2012
 Korvpalli Meistriliiga 2012/2013
 Korvpalli Meistriliiga 2013/2014

Välislingid
 Liiga ametlik koduleht

Eesti korvpall
Eesti meistrivõistlused
Ralph von zur Mühlen

August Hermann Hugo Ralph Emil von zur Mühlen (14. oktoober / 26. oktoober 1873 Eistvere mõis – 28. aprill 1947 Kopenhaagen) oli Eesti vaimulik.

Mühlen lõpetas aastal 1892 Tartus eragümnaasiumi. Õppis Tartu ülikoolis aastatel 1892–1893 majandust ja 1895–1899 usuteadust. Oli Kurista mõisas koduõpetaja. Ordineeriti 1. oktoobril 1900 õpetajaks.

Oli aastatel 1900–1904 Viljandi Pauluse koguduse adjunktõpetaja ja 1904–1906 Keila Miikaeli koguduse adjunktõpetaja. 17. detsembrist 1906 kuni 1939. aastani oli ta Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Oli aastal 1939 pastor Danzigis (Gdanskis) ja 1939–1944 pastor Gurskes (Górsk) Thorni (Toruń) lähedal. Aastal 1945 oli ta haigena Berliinis, edasi elas ta Kopenhaagenis, kus ta ka aastal 1947 suri.

Perekond

Ralph von zur Mühlen abiellus 1901. aastal Eugenie Gertrud Elisabeth Baltziga (sünd. 1871). Abielust sündisid:
Lydia von zur Mühlen (sünd. 1903)
Irene von zur Mühlen (sünd. 1905)
Elisbeth Dorothea von zur Mühlen (1907–1966)
Cara-Marie von zur Mühlen (sünd. 1912)
Hans-Otto von zur Mühlen (sünd. 1913)

Sugupuu
Viited:

Viited 

Viljandi Pauluse koguduse vaimulikud
Baltisaksa vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Liivimaa aadlikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Ralph
Sündinud 1873
Surnud 1947
Giorgi Baramidze

Giorgi Baramidze (gruusia: გიორგი ბარამიძე, sündinud 1968) on Gruusia poliitik,
asepeaminister alates 2006. ja euroatlantilise integratsiooni riigiminister alates 2004. aastast.

2003. aasta novembrist kuni 2004. aasta juunini oli Baramidze Gruusia siseminister.

Aastatel 1992–2003 oli ta parlamendi liige, algul Gruusia Rohelise Partei, 1994. aastast aga Eduard Ševardnadze Gruusia Kodanike Liidu liikmena.

2002. aastal sai Baramidzest opositsioonilise Ühinenud Demokraatide partei liige.

Gruusia poliitikud
Sündinud 1968
Eberhard Winkler

Eberhard Klaus Wolfgang Winkler (sündinud 31. juulil 1955 Münchenis) on Saksamaa soome-ugri keelte professor.

Ta õppis aastatel 1977–1984 germaani lingvistikat, fennougristikat ja skandinavistikat Müncheni ja Helsingi ülikoolis, 1984. aastal sai magistrikraadi. Promoveeriti 1987. aastal filoloogiadoktoriks (Dr. phil.) germaani lingvistika alal. Habiliteerus veebruaris 1996 Müncheni ülikoolis fennougristika alal.

Ta on uurinud liivi keele vanimaid keelemälestisi.

Oktoobrist 2002 töötab ta soome-ugri keelte professorina Göttingeni ülikoolis. 10. detsembril 2010 oponeeris Valts Ernštreitsi doktoritöö ("Liivi kirjakeele kujunemine") kaitsmisel.

Tunnustus
2008 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk
2016 Tartu Ülikooli audoktor

Viited 

Saksamaa keeleteadlased
Fennougristid
Göttingeni ülikooli professorid
Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1955
Tartu ülikooli audoktorid
Valts Ernštreits

Valts Ernštreits (ka Valt Ernštreit; sündinud 26. mail 1974 Riias) on liivi kultuuritegelane ja keeleteadlane. Ta on kaitsnud doktoritöö liivi kirjakeele arengust.

Ernštreits lõpetas 1991. aastal Riia 1. gümnaasiumi. Õppis aastatel 1991–1998 Tartu Ülikoolis soome-ugri keeli bakalaureuseõppes ja 1998–2002 magistriõppes. Töötas aastatel 2003–2008 Läti Ülikoolis liivi ja teiste soome-ugri keelte õpetajana. 2018. aastast on ta Läti Ülikooli Liivi Insituudi direktor.

Ta kaitses 10. detsembril 2010 doktoritöö teemal "Liivi kirjakeele kujunemine" (juhendaja filoloogiadoktor Tiit-Rein Viitso, oponent prof. dr. Eberhard Winkler Göttingeni ülikoolist). Ta on avaldanud lätikeelse monograafia "Lībiešu rakstu valoda" (Rīga: Latviešu valodas aģentūra, Līvõ Kultūr sidām, 2011), millest on ilmunud ka täiendatud ja parandatud eestikeelne tõlge "Liivi kirjakeel" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013).

Ernštreits on portaali livones.lv ja saidi niceplace.lv üks loojaid ning eesti-läti sõnaraamatu toimetaja.

Tunnustus 
 1998 Norra Kuningriigi Püha Olafi orden
 2012 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk
 2012 Hõimurahvaste programmi rahvusteaduste auhind
 2015 Läti Vabariigi Tunnustusristi V klassi teenetemärk
 2020 Hõimurahvaste programmi Ilmapuu auhind

Viited

Välislingid 
Keelesaade. Liivi keel, Vikerraadio, 21. aprill 2013
Keelesaade. Liivikeelsest luulest, Vikerraadio, 18. september 2022

Läti keeleteadlased
Liivlased
Läti Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1974
Liivi kirjanikud
Söll

Söll on tavaliselt katlakujuline suletud lohk maapinnas. Söllide läbimõõt on enamasti kuni paarsada ja sügavus kuni paarkümmend meetrit. Söllide kogumit nimetatakse söllistikuks.

Söllid on tekkinud kas liustiku taandumisel setteisse mattunud mahajäänud irdjää sulamisel või liustiku all (või ka selle serva ees) sulamisvee evorsiooni tagajärjel. 

Enamasti on söllis väike soo või järv (söllijärv).

Vaata ka
Sulglohk

Viited

Kasutatud kirjandus 
EE 9. köide, 1996.

Geoloogia
Glatsioloogia
Suured lootused

"Suured lootused" (inglise "Great Expectations") on Charles Dickensi romaan, mille esmatrükk ilmus ajakirjas All the Year Round 1. detsembrist 1860 kuni augustini 1861. Kirjastus Chapman & Hall avaldas teose 1861. aastal kolmes köites.

Eesti keeles ilmus see esimest korda 1997. aastal Asta Blumenfeldi tõlkes kirjastuses Eesti Raamat. 2001. aastal andis raamatu välja kirjastus Ersen (tõlkija Jana Linnart).

Inglise romaanid
Aleksei Poltaranin

Aleksei Poltaranin (kasahhi Алексей Юрьевич Полтаранин; sündinud 29. aprillil 1987 Leninogoris, praegune linnanimi Ridder) on Kasahstani murdmaasuusataja. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta kaks pronksmedalit. Ta on võitnud maailmakarikasarjas 12 etappi. Paremaid tulemusi on ta saavutanud klassikadistantsidel.

Karjäär 
Maailmameistrivõistlustelt on ta saanud kaks pronksmedalit Val di Fiemmes 2013: vabatehnikas sprinditeates (koos Nikolai Tšebotkoga) ja 50 km klassikatehnikas ühisstardiga sõidus.

Maailma karikasvõistlustel võistles Poltoranin individuaalselt esimest korda 6. märtsil 2005 Lahtis 15 km vabasõidus ja sai viimase ehk 90. koha. 30 parema hulka suusatas ta end esimest korda 13. detsembril 2006 Cognes 15 km klassikasõidus, kui ta sai 27. koha. Poodiumile pääses Poltoranin esimest korda 2010.-2011. aasta MK-sarja 2 etapil 26. novembril Kuusamos klassika sprindis, kui ta sai teise koha. Kuna Kuusamos peetud võistlus koosnes kolmest eraldi sõidust ja arvesse läks kolme sõidu lõpp tulemus siis eraldi punkte nendelt sõitudelt MK-võistluse arvestusse ei läinud. Esimese võitu MK-võistlustel sai ta 11. detsembril 2010 Davosis 15 km klassika sõidus.

Poltoranin on osalenud olümpiamängudel kolm korda. 2006. aasta olümpiamängudel Torinos võistlest ta 15 km klassikasõidus ja sai 39. koha, 2010. aasta OM-il Vancouveris, kus ta oli viies nii individuaalses kui paarissprindis ning 2014. aasta OM-il, milleks valmistumisel abistas teda Andrus Veerpalu. Sotši OM oli talle paraku läbikukkumine (vaid 8. koht klassika-teatesprindis, vaatamata suurtele ootustele ka teistel distantsidel). Järgnevast hooajast juhib temanimelist tiimi Mati Alaver ning Poltoranin plaanib perega Otepääle kolimist. Praegu elab ta oma sünnilinnas Ridderis Ida-Kasahstanis Altai jalamil.

2019. aasta veredopinguskandaal

2019. aasta 27. veebruaril korraldas Austria kriminaalpolitsei suusaalade MM-i võistluslinnas Seefeldis dopinguga seotud läbiotsimise, mille käigus peeti kinni Aleksei Poltaranin. Kokku vahistati Seefeldis 5 sportlast, sealhulgas eestlased Andreas Veerpalu ja Karel Tammjärv ning austerlased Dominik Baldauf ja Max Hauke. Samal päeval vahistati Saksamaal Erfurdis veel kaks inimest, kellest üks oli spordiarst Mark Schmidt. Viimast on juba varem kahtlustatud veredopingu vahendamises.

Poltaranin vabanes vahi alt järgmisel päeval, ülekuulamisel tunnistas ta veredopingu tarvitamist.
5. märtsi 2019 seisuga ta eitab dopingu kasutamist.

Isiklikku 
Ta on abielus laskesuusataja Olga Poltaraninaga.

Saavutused

Maailma karikavõistlustel 
Aleksei Poltoranin on individuaalarvestuses osalenud () 171 maailmakarikavõistluste etapil ja jõudnud poodiumile 28 korral ning võitnud 12 korral.

Maailmakarika etappide võidud

Viited

Välislingid 

 Aleksei Poltoranin FIS-i kodulehel (fis-ski.com)
 

Kasahstani murdmaasuusatajad
Sündinud 1987
Sõrmed

Sõrmed (digiti manus) on inimese käelaba etteulatuvad osad. Sõrmedeks nimetatakse ka mõne muu looma varbaid.

Inimese sõrmed

Inimese kummalgi labakäel on viis sõrme, mida nummerdatakse alates pöidlast (pollex; esimene sõrm). Järgmised on nimetissõrm (index; teine sõrm), keskmine sõrm (digitus medius,  digitus impudicus; kolmas sõrm), nimeta sõrm (digitus annularis; neljas sõrm) ja väike sõrm (digitus minimus; viies sõrm).

Anatoomia
Margery Beddow

Margery Beddow (13. detsember 1931 – 3. jaanuar 2010) oli USA tantsija ja koreograaf.

Margery Beddow oli Sergei Djagilevi balletitrupi Ballets Russes priimabaleriin ning tantsis Metropolitan Opera balletitrupis.

Samuti on ta mänginud mitmes filmis. Tal oli roll Mel Brooksi filmis "Produtsendid" (1968) ja John Patrick Shanley 2008. aasta filmis "Kahtlus".

Ameerika Ühendriikide tantsijad
Balletitantsijad
Koreograafid
Sündinud 1931
Surnud 2010
Kadi Liik

Kadi Liik (sündinud 4. juulil 1961) on eesti organisatsiooni- ja arengupsühholoog. 

Ta töötab Tallinna Ülikoolis organisatsiooni- ja arengupsühholoogia lektorina.

 Eesti psühholoogid
Sündinud 1961
Juurviburloomad

Juurviburloomad (Sarcomastigophora) oli protistide hõimkond, kuhu arvati kolm alamhõimkonda. Need olid:
Mastigophora (viburloomad)
Sarcodina (juurjalgsed)
Opalinata 

Protistid
Bat Yam

Bat Yam (heebrea keeles בת ים 'mere tütar') on linn Iisraeli Keskringkonnas Vahemere ääres.

Elanike arv on 130 000 (2010), pindala on 8,167 km². Piirneb põhjas Tel Aviviga ja idas H̠oloni linnaga.

Bat Yam on asutatud aastal 1926 nime all Bayit VaGan (בית וגן‎‎ 'maja ja aed'). 1929. aasta Palestiina mässu ajal ründasid araablased asundust ja Briti koloniaalvõimud pidid selle evakueerima. 1930 asutati Bat Yam uuesti. 1936 anti asulale kohalik omavalitsus. Linnaõigused sai see aastal 1958.

Kui ÜRO võttis 29. novembril 1947 vastu plaani, mille kohaselt Palestiina jagati juutide ja araablaste osaks, puhkes kodusõda. Bat Yam sattus raskete Jaffast tulevate rünnakute alla, mis lõppesid alles pärast seda, kui Iisrael 13. mail 1948 Jaffa vallutas ja sealne araabia elanikkond põgenema pidi.

Bat Yam kasvas pärast Iisraeli iseseisvumist väga kiiresti, peamiselt immigratsiooni tulemusena. Esialgu oli väga suur hulk elanikke pärit Türgist, 1950. aastatel Rumeeniast ja Põhja-aafrikast, 1990. aastatel algas massiline sisseränna endise NSV Liidu aladelt. Viimased moodustavad nüüdseks juba enamuse linlastest.

Alates 2008 toimuvad Bat Yamis rahvusvahelised linnamaastikuarhitektuuri biennaalid.

Bat Yamis asuvad kultuuripalee ja amfiteater, kaasaegse kunsti muuseum ja linnamuuseum.

Linna haridussüsteemis on ligi 30 000 õpilast. Bat Yamis on 119 lasteaeda, 28 algkooli (1.–6. klass), millest 8 kuuluvad riikliku religioosse hariduse süsteemi, 5 keskkooli (7.–12. klass) ja 7 tehnikumi.

Bat Yamil on kaheksa sõpruslinna: Antalya (Türgi), Aurich (Saksamaa), Kragujevac (Serbia), Kutno (Poola), Livorno (Itaalia), Salinas (Ecuador), Valparaiso (Tšiili) ja Villeurbanne (Prantsusmaa).

Bat Yami suurimad hotellid on Mercure, Armon Yam ja Colony Beach.

Viited

Välislingid 

 Bat Yami Linnavalitsuse kodulehekülg (heebrea keeles)

Iisraeli linnad
Lhasa de Sela

Lhasa de Sela, lavanimega Lhasa (27. september 1972 New Yorgi osariik, Big Indian – 1. jaanuar 2010 Montréal) oli USA päritolu Kanada laulja.

Tema isa oli Mehhiko päritolu hispaania keele õpetaja, ema ameeriklannast fotograaf ja näitleja. Lapsena kolis ta koos oma perekonnaga sageli ja ta ei käinud koolis, vaid oli koduõppel. Vanematel oli palju lapsi ning perekond elas ja reisis ümberehitatud koolibussis. Lapsepõlves elas Lhasa Mehhikos ja USA-s, täiskasvanuna enamasti Kanadas ja Prantsusmaal. Ta oli 13-aastane, kui vanemad lahku kolisid. Siis kolis ema lastega San Franciscosse, kus Lhasa hakkas laulma kreeka restoranis. 1991 sõitis ta Montréali õdede juurde, kes seal Kanada tsirkusekoolis õppisid, ja otsustas samuti Montréali elama jääda. Järgmised 5 aastat laulis ta sealsetes baarides.

1997 ilmus tema esimene album "La llorona", mis ühendas ladinaameerika rahvamuusikat omaloominguga. See oli suuresti mõjutatud mehhiko muusikast, kuid ka idaeuroopa mustlasmuusikast, Lähis-Ida muusikast ja alternatiivsest rokist. Album sai kohe väga edukaks, jõudes plaatinaplaadiks. 2003. aastaks oli seda müüdud 120 tuhat eksemplari Kanadas, 330 tuhat Prantsusmaal ja 30 tuhat USA-s. 1998 pälvis ta selle eest Juno auhinna parima globaalse artisti kategoorias.

1999 jättis Lhasa lauljakarjääri ning ühines oma õdedega tsirkuse- ja teatritrupis "Pocheros", tuuritades sellega mööda maailma. Lõpuks hakkas ta taas laule kirjutama ja 2003 ilmus Montréalis tema teine plaat "The Living Road". Kui tema esikplaat oli hispaaniakeelne, siis teisel plaadil laulis ta hispaania, inglise ja prantsuse keeles. Selle plaadi ilmumisele järgnes kaks aastat kestnud tuur, mille vältel külastas ta 17 riiki.

2009. aasta aprillis avaldas Lhasa oma kolmanda albumi ja see kandis tema enese nime.

Ta suri oma kodus rinnavähki. Rinnavähk diagnoositi tal ajal, mil ta oli oma kolmanda plaadi juba salvestanud, aga see polnud veel ilmunud. Temast jäi maha 9 õde-venda. Ta elas vabaabielus, aga tal ei olnud lapsi.

Albumid 
"La Llorona" (1997)
"The Living Road" (2003)
"Lhasa" (2009)

Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1972
Surnud 2010