joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Taavi Lellep

Taavi Lellep (sündinud 22. augustil 1988) on eesti ettevõtja.

Ta on juht ja osanik Eesti Metsameister konsernis, mis on pälvinud gasell ettevõte tiitli aastatel 2018, 2019 ja 2020.
Eesti Metsameister valiti Financial Times Euroopa 1000 kõige kiiremini kasvavat ettevõte FT1000 nimistusse aastal 2020. Eesti Metsameister jäi üldnimistus 232. kohale ning metsandus ja põllumajandus kategoorias Euroopas 4. koht.
Eesti Metsameistri tütarettevõte Eesti Metsameistri Taimekasvatus OÜ on eesti suurim eraomandis olev taimla.

Haridus
Taavi Lellep on haridust omandanud nii Luua Metsanduskoolis kui Tallinna Tehnikaülikoolis äriinfotehnoloogia ja äriõiguse erialadel.

Ametikäik
Taavi Lellep on asutaja, omanik või juhatuse liige kokku 18 ettevõttes Eestis ja Lätis. 
Teiste seas Lellep on või on olnud juhatuse liige ettevõtetes Eesti Metsameister OÜ, Eesti Metsameistri Metsahaldus OÜ, Eesti Metsameistri Taimekasvatus OÜ, Eesti Finantsfond OÜ, LV Lahendused OÜ, Saltus Invest OÜ, Agro Capital OÜ, ML Kinnisvaraarendus OÜ, Infoinvest OÜ, Stronghold Holding OÜ, Fortis Holding OÜ, Easymeal OÜ, Alfa Movement OÜ ja Firma OÜ.

Osalus mittetulundustegevuses
Taavi Lellepi ettevõte Eesti Metsameister OÜ on toetanud mitmel aastal nii Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondi ja Lastekliinikut, MTÜ-d Igavene Heategu, MTÜ-d Naerata Ometi ja Nõo Muusikakooli.

Lisaks sellele on Taavi Lellep toetanud spordiürituste läbiviimist, FC Tartu jalgpallimeeskonda kui ka üksiksportlasi. 

2017. aastal on Taavi Lellepi eestvedamisel loodud "Istik Eesti Mulda" heategevuslik istutustalgute projekt. Projekti missiooniks on kasvatada maaomanike teadmisi jätkusuutlikust metsamajandamisest. "Istik Eesti mulda" meeskond ja Eesti Metsameister istutasid 2017 aastal Tartu vallas Lähtel heategevuse eesmärgil 2500 istikut valmivale suusarajale. 2018. aastal taasmetsastati endine jäätmekogumisala, Nõo vallas, Laguja külas. Kokku istutati ligi 10 000 kuuse- ja männitaime.

Isiklikku
Taavi Lellepil on kaksikvend Tõnis Lellep ja õde, ooperilaulja Triin Lellep. Tema isa on Rein Lellep ja ema Ly Lellep.

Viited 

Eesti ettevõtjad
Sündinud 1988
Tõe koherentsiteooria

Tõe koherentsiteooria (ld cohaerentia 'sisemine seos') ehk kooskõlateooria kohaselt on tõene väide, mis on kooskõlas teiste (tõesteks) tunnistatud väidetega. Teiste väidetega kooskõlas olemine tähendab vasturääkivuste puudumist.

Koherentsteooria vastandub sellega tõe vastavusteooriale ehk tõe korrespondentsiteooriale.

Koherentsiteooria pooldajad
Koherentsiteooriate pooldajaid jagatakse enamasti kahte rühma. Esimesse kuuluvad ajaloost tuntud ratsionalistlikud ja idealistlikud mõtlejad: Leibniz (1646–1716), Hegel (1770–1831), Francis Herbert Bradley (1846–1824), Harold Henry Joachim (1868–1938), Brand Blanshard (1892–1987). Teise koherentsiteoreetikute rühma kuuluvad nn Viini Ringi loogika positivist Otto Neurath (1882–1945) ning nende filosoofiline hingesugulane Carl G. Hempel (1905–1997), kes paljudes muudes filosoofia küsimustes pidasid eelnimetatute positsioone üksjagu talumatuks.

Kuidas mõista koherentsust
Koherentsust on määratletud erinevalt, aga peamiselt mõistetakse seda loogilise vastuolu puudumisena. Näiteks, uskumus "Martin Heidegger sündis 1889" on kooskõlas uskumusega "Martin Heidegger sündis Euroopas", ent ei ole kooskõlas uskumusega "Martin Heidegger sündis 1789", sest üks ja seesama isik ei saa kahel eri ajal sündida.
Koherentsiteoreetikute jagunemine kaheks (ratsionalistlik-idealistlikuks ja positivistlikuks) kajastab erinevusi teooria pooldamise motiivides. Esimene rühm pooldas koherentsiteooriat eelkõige metafüüsilistel põhjustel. Nad lähtusid veendumusest, et ei saa rääkida eraldiseisvalt uskumustest ja objektidest. Maailm ongi ainult uskumuste süsteem ja tõde on selle sama süsteemisisene nähtus. Episteemilise lähtekoha esindajad võtavad küll omaks realistliku metafüüsika (maailma eksisteerib sõltumatult meie uskumustest), ent kuna nad suhtuvad skeptiliselt võimalusse kiigata uskumuste taha (et takseerida nende vastavust nn "objektiivseile faktidele"), on tulemuseks jällegi seisukoht, et tõde on uskumuste siseasi.

Vastuväited
Tüüpiline etteheide koherentsiteooriale puudutab "uskumuste süsteemi". Kui tõde seisneb lause koherentsuses uskumuste süsteemiga, siis kelle uskumuste süsteemiga (või mis uskumuste süsteemiga) peab see kooskõlas olema. 
Teisal on avaldatud isegi kahtlust, et koherentsiteoreetik ei suuda tegelikult tõde väärusest eristada. Kahest uskumusest, "Piiskop Stubbs poodi mõrvari poolt" ja "Piiskop Stubbs suri oma voodis", on viimane tõene ning esimene kindlalt väär. Kõige tuntuma tõe koherentsiteooria kriitiku Bertrand Russelli järgi ei saa nii mõelda keegi, kes pooldab seda teooriat, sest ka väärale uskumusele võib leida mõne uskumuste hulga, millega see koherentne on. 

Koherentsiteooria kaitsjad saavad end kaitsta väitega, et jutt ei käi mitte suvalisest uskumuskogumist, vaid ikka sellisest, mida tegelikult on keegi omaks võtnud.

Viited

Kirjandus
 Kirkham, Richard L. (1992), Theories of Truth, MIT Press, Cambridge, MA.
 Runes, Dagobert D. (ed., 1962), Dictionary of Philosophy, Littlefield, Adams, and Company, Totowa, NJ.

Filosoofia
Rice'i ülikool

Rice'i ülikool, ametlikult William Marsh Rice University, on Ameerika Ühendriikide era-teadusülikool, mis asub 295-aakrises ülikoolilinnakus Houstonis Texase osariigis. Ülikooli lähedal asub Houston Museum District ja see külgneb Texas Medical Centeriga. Rice'i ülikooli peetakse üheks kõrgemalt hinnatud Texase ülikooliks.

Viited 
 

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
Vietalva mõis

Vietalva mõis (saksa keeles Fehteln, läti keeles Vietalvas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Vietalva kihelkonnas. Tänapäeval asub see halduslikult Lätis Pļaviņase piirkonnas Vietalva vallas.

Läti mõisad
Vietalva kihelkond
Käina kirikuaed

Käina kirikuaed on kirikuaed Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käina asulas Käina kiriku varemete ümber. 
Kirikuaia pindala on umbes 1 ha.

Kirikuaed on arvele võetud kultuurimälestisena.

Vaata ka
Käina kalmistu

Viited

Välislingid

Käina kihelkonna kalmistud
Hiiumaa vald
Hiiu maakonna kalmistud
Hiiu maakonna kultuurimälestised
Emmaste kalmistu

Emmaste kalmistu on kalmistu Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Emmaste külas Emmaste kiriku lähedal. Kalmistu on arvele võetud kultuurimälestisena.

Kalmistu pindala on 2,94 ha. Kalmistul on umbes 2800 kalmu.

Kalmistut hakati kasutama 1867.

Viited

Välislingid

Emmaste kihelkonna kalmistud
Hiiumaa vald
Hiiu maakonna kalmistud
Slobodan Praljak

Slobodan Praljak (2. jaanuar 1945 – 29. november 2017) oli bosnia horvaadist insener, telelavastaja ja ärimees. Aastatel 1992–1995 teenis ta kindralina Horvaatia armees ja Horvaatia Kaitsenõukogus, Horvaatia Hertseg-Bosnia Vabariigi armees.  

Ta oli üks kuuest Bosnia horvaatide poliitika- ja sõjaväejuhist, kes asusid naaberriigi Horvaatia toel 1992.-1995. aasta sõja ajal Bosnia vägede vastu ning üritasid moodustada relva toel Bosnias etniliselt homogeenset horvaadi piirkonda.

Enne sõda lavastas Praljak mitmes teatris, sealhulgas ka Mostaris, mille ajaloolise silla õhkulaskmiskäsu andmises teda süüdistati.
16. sajandist pärit Mostari sild hävines tankitules 1993. aastal, kui Bosnia moslemid ja horvaadid omavahel arveid klaarisid.

Aastal 2004 süüdistas Endise Jugoslaavia Rahvusvaheline Kriminaaltribunal (ICTY) teda sõjakuritegudes ning Praljak andis end üles. Aastal 2013 mõisteti ta koos viie teise bosnia horvaadi ametnikuga sõjakuritegevuses Bosnia-horvaadi sõja ajal süüdi ning talle määrati 20-aastane vanglakaristus. 

2017. aastal arutati ICTY-s otsuse edasikaebamist, kuid 20-aastane vanglakaristus jäeti jõusse. Vahetult pärast otsuse selgumist hüüdis Praljak, et ei ole sellega nõus ning võttis mürki, ta viidi haiglasse, kuid tema elu ei õnnestunud päästa.

Viited

Horvaatia inimesed
Sõjaväelased
Sündinud 1945
Surnud 2017
Zaķi mõis

Zaķi mõis (saksa keeles Augustenthal, läti keeles Zaķu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Aumeistri kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub mõisakompleks Läti Valka piirkonnas Zvārtava vallas Zaķi külas.

Aastal 1824 müüs Aumeistri mõisa omanik Friedrich Wilhelm von Wulff Zaķi ja Grundzāle mõisad Adolph von Wulffile.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Aumeisteri mõisaga 9 ja 1/4 adramaad, sellele allus 104 mees- ja 128 naishinge.

Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Aumeistri mõisaga 3 adramaad. Aastal 1688 oli mõisade suurus 9 adramaad,  nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisal adramaid 3, aastal 1823 aga 5 ja 3/20 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal sama palju adramaid, aastal 1881 oli neid aga 2 ja 11/80, lisaks allus mõisale 4 ja 7/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited

Valka piirkonna mõisad
Aumeistri kihelkond
Katrín Jakobsdóttir

Katrín Jakobsdóttir (sündinud 1. veebruaril 1976 Reykjavíkis) on Islandi poliitik, Vasak-Rohelise Liikumise esimees. Ta on 30. novembrist 2017 Islandi peaminister.

Ta sündis aastal 1976 Reykjavíkis. Ta lõpetas aastal 1999 Islandi Ülikooli bakalaureusekraadiga põhiainena islandi keeles ja kõrvalainena prantsuse keeles. Aastal 2004 kaitses ta samas ülikoolis M.A. kraadi islandi kirjanduse alal, kaitstes väitekirja islandi krimikirjanikust Arnaldur Indriðasonist.

Ta oli 2. veebruarist 2009 kuni 23. maini 2013 Islandi haridus-, teadus- ja kultuuriminister.

30. novembrist 2017 on ta Islandi peaminister.

Isiklikku 
Ta on abielus Gunnar Örn Sigvaldasoniga ja neil on kolm poega (sündinud aastatel 2005, 2007 ja 2011).

Islandi peaministrid
Islandi poliitikud
Islandi Ülikooli vilistlased
Sündinud 1976
Varnja külanõukogu

Varnja külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1954 ja seejärel liideti see Koosa ja Peipsiääre külanõukoguga.

Viited

Eesti NSV külanõukogud
Tartu rajoon
Kallaste rajoon
Vohnja külanõukogu

Vohnja külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1966 ja seejärel liideti see Kadrina külanõukoguga.

Viited

Eesti NSV külanõukogud
Rakvere rajoon
Riina Müürsepp

Riina Müürsepp (sündinud 4. veebruaril 1955 Valgas) on eesti koolijuht ja haridustegelane.

Ta lõpetas Valga 1. Keskkooli. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli geograafia eriala. 

Ta on töötanud Rääma Põhikoolis õpetaja, direktori ja õppealajuhatajana. Aastatel 1992–1996 oli ta Pärnu Majanduskooli direktor. Aastatel 1996–2000 oli ta Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži direktor. 2000–2005 oli ta Pärnu abilinnapea. 2005. aastast on ta Pärnumaa Kutsehariduskeskuse direktor.

2000–2006 oli ta Eesti Reformierakonna liige. Ta on olnud ka SA Pärnu Haigla nõukogu liige, Tartu Ülikooli Pärnu kolledži nõukogu liige, Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi nõukogu liige ja AS Pärnu Mudaravila nõukogu esimees.

Tunnustus
1998 Pärnu aasta naine
1999 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2008 Pärnumaa aasta haridusasutuse juht
2011 Pärnumaa vapimärk (Pärnumaa Kutsehariduskeskuse direktor)
2013 Eesti aasta õppeasutuse juht
2015 Pärnu vapimärk (panuse eest Pärnu linna arengusse ja haridusellu)

Viited

Välislingid
Grete Naaber. Riina Müürsepp: Tahan, et kolleegid julgeksid mulle rääkida oma muredest. Pärnu Postimees, 16. jaanuar 2010
Innove.ee Riina Müürsepp: meeskond on juhi töös kõige olulisem
Anu Villmann. Pärnumaa suurima kooli juht naudib elu maal. Pärnu Postimees, 11. oktoober 2014

Eesti koolijuhid
Eesti haridustegelased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1955
Heldur Hiis

Heldur Hiis (sündinud 27. jaanuaril 1950) on eesti põllumajandusloolane ja muuseumitöötaja.

Aastatel 1986–2009 oli ta Carl Robert Jakobsoni Talumuuseumi direktor.

Tunnustused
1998 Carl Robert Jakobsoni stipendium
1999 Valgetähe V klassi teenetemärk
2007 Põllumajandusministeeriumi hõbedane teenetemärk
2010 Pärnumaa vapimärk (Carl Robert Jakobsoni Talumuuseumi arendaja, direktor 1986–2009)

Viited

Eesti muuseumitöötajad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1950
Ilmar Teevet

Ilmar Teevet (sündinud 15. juulil 1954 Orissaares) on eesti põllumajandustegelane, ettevõtja ja omavalitsustegelane.

1981. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.

Ta on olnud OÜ Vändra juhatuse esimees.

Aastatel 1999–2009 oli ta Vändra vallavolikogu esimees.

Tunnustused
2003 Valgetähe V klassi teenetemärk
2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2008 Pärnumaa vapimärk (Vändra vallavolikogu esimees, OÜ Vändra juhatuse esimees)
2014 Aasta põllumees

Viited

Eesti põllumajandustegelased
Eesti ettevõtjad
Eesti omavalitsustegelased
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased‎
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1954
Jumurda mõis

Jumurda mõis (saksa keeles Jummerdehn, läti keeles Jumurdas muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Ērgļi-Ogre kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Ērgļi piirkonnas Jumurda vallas.

Läti mõisad
Ērgļi-Ogre kihelkond
Ogre mõis

Ogre mõis (saksa keeles Ogershof, läti keeles Ogresmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Ērgļi-Ogre kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Ogre piirkonnas Mazozoli vallas.

Läti mõisad
Ērgļi-Ogre kihelkond
Triin Todesk

Triin Todesk (sündinud 30. novembril 1988 Võhmas) on eesti keeleteadlane.

Haridus 
2008 lõpetas Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi. 2011 omandas Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi ning 2013 magistrikraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses. Alates 2013 Tartu Ülikooli doktoriõppes uurali keelte alal.

Teadustöö 
Alates 2015 töötab Tartu Ülikoolis eesti murrete spetsialistina, 2017–2019 soome-ugri keelte nooremteadurina, alates 2020 komi keele nooremteadurina.

Uurimisvaldkonnad: uurali keelte süntaks, eesti murded, leksikaalne semantika, komi keel.

Ajakirja Akadeemiake kolleegiumi liige.

Isiklikku 
Abielus muusik Ott Kaasikuga. Peres kasvavad poeg ja tütar. 

Alates 2014 sügisest laulab Tartu Ülikooli Akadeemilises Naiskooris. Mängib rahvapille.

Kuulub Liivi Sõprade Seltsi.

Teoseid 
"Mulgi sõnastiku" (2013) koostaja koos Alli Laandega.

Viited 

Eesti keeleteadlased
Eesti fennougristid
Sündinud 1988
Luigi Calamatta

Luigi Antoine Josephe Calamatta (21. juuni 1801 – 8. märts 1869 Milano) oli itaalia maalikunstnik ja graafik. Ta sündis Civitavecchias Kirikuriigis. Üheks tema õpilaseks oli Joseph Demannez.

Biograafia
Jäädes lapsena orvuks siirdus ta Rooma, et elada l'Ospizio San Michele´s. Pärast kui ta oli sunnitud varjupaigast lahkuma elas ta kaaskunstnike eestkostel.

Õppis joonistamist Roomas Francesco Giangiacomo käe all, esimesed graveerimistunnid sai ta Marchetti juures, esimene trükiplaat valmis tal Ricciari pilgu all. 1822 asus elama Pariisi, kus temast sai Ingres' järgija.
Astus esimest korda avalikkuse ees üles 1827. aastal gravüüriga "Bajazet and the Shepherd" (Pierre Joseph Dedreux-Dorcy). Külastas 1836. aastal Firenzet ja 1837. aastal sai temast gravüürikunsti professor Brüsselis. 

Hiljem määras Giuseppe Longh ta sarnasesse ametisse Breras Milanos, kus ta suri 1869. aastal. Tema abikaasa Joséphine oli samuti kunstnik.

Ta oli Brüsselis kooli École royale de gravure õpetaja.

Töid

Monna Lisa (1837) after Da Vinci.
Madonna di Foligno Madonna della Sedia, The Vision of Ezekiel, and Peace (1855) after Raphael.
Our Lord walking on the Sea; after Cigoli
Francesca da Rimini; after Scheffer.
Duke of Orleans; Count Molè (1865); The Vow of Louis XIII; and Madmouiselle Boimara; after Ingres
Guizot; after Delaroche.
Portraits of Actor and Miss Lèvera; after Deveria.
Portrait of Lamennais; after Ary Scheffer.
Beatrice Cenci (1857) after Guido Reni.
Recollections of Rome, partly etched; after Stevens
Portraits of Rubens, Georges Sand, and Ingres.
Portrait of the King of Spain; after Madrazo.

Viited

Short biography

Sündinud 1801
Surnud 1868
Itaalia maalikunstnikud
Graafikud
Järveküla kool

Järveküla kool on kool Harju maakonnas Rae vallas Peetri asulas.

Koolis õpib kokku 600 õpilast (2018/2019).

Kooli direktor on Mare Räis.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Harju maakonna koolid
Rae vald
Wanna One

Wanna One on Lõuna-Korea poistebänd, mille moodustas 2017. aastal CJ E&M.

Liikmed
Yoon Ji-sung
Ha Sung-woon
Hwang Min-hyun
Ong Seong-wu
Kim Jae-hwan
Kang Daniel
Park Ji-hoon
Park Woo-jin
Bae Jin-young
Lee Dae-hwi
Lai Kuan-lin

Turneed ja kontserdid
 2017: Wanna One Premier Show-Con
 2017: Wanna One Premier Fan-Con

Diskograafia
Stuudioalbumid

 1X1=1 (To Be One) (2017)

Välislingid
Ametlik kodulehekülg

Poistebändid
Lõuna-Korea ansamblid
Mati Sutt

Mati Sutt (sündinud 18. juunil 1959 Sindis) on eesti koolijuht ja omavalitsustegelane.

1982. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse õpetajana. 

Ta on Jõõpre Kooli direktor.

Aastatel 1993–2017 oli ta Audru vallavolikogu liige, seejuures olnud ka volikogu aseesimees ja hariduskomisjoni esimees. 2017. aastast on ta Pärnu linnavolikogu liige.

Ta on Isamaa ja Res Publica Liidu liige.

Ta on Jõõpre Külaseltsi juhatuse liige.

Tunnustused
2003 Pärnumaa vapimärk (Jõõpre Põhikooli direktor)
2005 Valgetähe V klassi teenetemärk
2008 Carl Robert Jakobsoni stipendium

Viited

Eesti koolijuhid
Eesti omavalitsustegelased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1959
Kookosõli

Kookosõli ehk kookosrasv on kookospähkli tuumadest tehtud rasvarikas taimeõli, mille kodumaa on India. Kookosõli kasutatakse meditsiinis, kergetööstuses ja kokanduses.

Tahkes olekus kookosõli on valge ja üsna nidusa tekstuuriga. Temperatuuril üle 25 °С kookosõli sulab ja on vedelas olekus värvitu. Kookosõli tuleb hoida klaaspurgis pimedas kohas. Säilimisaeg on tavaliselt 1 aasta.

Päritolu
Kookosõli omadused avastati 15. sajandil Indias. Seda kasutasid rikkad naised juuste ja küünte ilu eest hoolitsemiseks. Seda kasutati haavade raviks. Seda õli kasutati ka riitustes. Kookosõli oli väga kallis. Seda õli hakati viima Hiinasse, hiljem levis see mujal Aasias. 1600. aastal, kui Inglismaa kuninganna oli Elizabeth I, jõudis kookosõli ka Euroopasse. Praegu on kookosõli naiste hulgas väga populaarne. Sellest õlist tehakse juukse- ja küünemaske. Ka see õli on orgaaniline ja looduslik.

Toiteväärtus
100 g kookosõli sisaldab:
 899 kcal
 0 g süsivesikuid
 99 g rasva, millest 86,5 g on küllastunud
 0 g valku
 0 mg kolesterooli

Tootmine
Kookospähklid kasvavad 6–12 tükki koos ja iga kuu järel hakkab üks uus grupp juurde kasvama. See tähendab, et aasta jooksul kasvatab üks kookospalm 100–120 kookospähklit.. Iga kookospähkel vajab valmimiseks 12 kuud. Õli on tehtud kookospähkli viljalihast, mis on mahe pähkli osa. Praegu on palju viise kookosõli moodustamiseks. Seda viisi kasutavad inimesed Filipiinidel, kus on soe ja märg kliima. Esiteks hangitakse kookospähkli viljaliha, seda jahvatatakse ja kuivatatakse 2,5 tunni jooksul temperatuuril umbes 40–45 °C. Pärast õli lihtsalt niristatakse kuivatatud pähkli viljalihast välja. Selle viisi eelis on lihtsus, kiirus ja odavus.

Ka mõned inimesed lihtsalt raiuvad kookospähkli viljaliha ning pressivad sellest välja mahla ja õli. Selle viisi eelis on see, et kookosõli hoiab kõik kasulikud ained ja nad ei kao kuivatisega. Õli, mis on tehtud sel viisil, on kallim ja tervisele kasulikum.

Kasutamine

Kosmeetika
Kookosõli on hea niisutaja, seepärast kasutatakse seda huulepalsami, meigieemaldi, juuksepalsami või lihtsalt näokreemina. See õli on ka suurepärane massaažiõli, hambapasta, deodorant ja päikesekaitsekreem. Kookosõlis on suur E-vitamiini sisaldus, see on oluline juuste ja naha tervisele. Mõned käsitöömeistrid teevad sellest seepi, mis tuleb välja väga mahe ja lõhnav.

Kokandus ja kodundus
Kookosõli võib kasutada igapäevaselt nt salatikastmes, tee või kohvi magustamiseks ja vannitoa puhastamiseks. Kookosõli annab helendust nahatoodetele, puhastab metallesemeid ja vähendab sääsepiste kihku. Kookosõli lisatakse küpsiste, pirukate ja kuklite küpsetamisel.

Viited

Välislingid
 Ian Sample. Coconut oil is 'pure poison', says Harvard professor [Harvardi professori sõnul on kookosõli ‘puhas mürk’]. TheGuardian.com, 22. august 2018

Käsitöö
Tervis
Riho Raave

Riho Raave (sündinud 1. juulil 1960) on eesti haridustegelane.

Haridus
Tartumaal oma kooliteed alustanud Raave lõpetas keskkooli Tallinnas. 
Seejärel õppis ta kahes kutsekoolis ning astus Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas aastal 1989.

Töökäik
1989–1996 Tõlliste vallavanem
1996–1999 Pühajärve vallavanem
1999–2001 Otepää vallavanem ja Valgamaa Omavalitsuste Liidu esimees
2001–2006 haridus- ja teadusministeeriumi asekantsler
2006–2011 haridus- ja teadusministeeriumi nõunik kohalike omavalitsuste alal
2011– Tartu linnavalitsuse haridusosakonna juhataja

Isiklikku
Tema isa oli Kalev Raave, vend Raivo Raave ning õed Rita Raave ja Anneli Raave-Sepp.

Raave ei kuulu ühtegi parteisse.

Eesti haridustegelased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1960
Põlde (perekonnanimi)

Põlde on eesti perekonnanimi.

Perekonnanime Põlde (Polde, Pölde, Pelde) on antud Saastna mõisas Karula kihelkond, Luiste mõisas Kullamaa kihelkonnas Läänemaal, Enge ja Vee mõisas Pärnu-Jaagupi kihelkonnas ja Audru mõisas Audru kihelkonnas Pärnumaal ning Laimjala mõisas Pöide kihelkonnas ja Uue-Lõve mõisas Valjala kihelkonnas Saaremaal. Mikk Põlde palvel kanti Põlde perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 76 all (Siseministeeriumi teadaanne 26. aprillist 1935).

1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.

Mikk Põlde (1911–1990), eesti õigusteadlane

Liina Reiman (endine Liina Põlde, 1891–1961), eesti näitlejanna

Perekonnanimede kaitseregistri nimed
Eestistamisel antud perekonnanimed
Võrdetegur

Võrdetegur on suurus, mille lisamisel võrrandisse, kehtib võrdus antud suuruste vahel. Näiteks kvantfüüsika võrrandis  on Plancki konstant h võrdeteguriks  energia (E) ja sageduse (f) vahel. Energia ja sagedus on võrdelised suurused.

Matemaatika
Loodusteadused
Füüsika
Lasva rahvamaja

Lasva rahvamaja on rahvamaja Võru maakonnas Võru vallas Lasva külas. Rahvamaja juhataja on Sirje Kuuseorg.

Rahvamaja valmis 1975.

Ajalugu 
Lasva rahvamaja on ehitatud tsaariaegse magasiaida müüridele. Eesti Vabariigi iseseisvuse algaastatel oli see aidahoone. Ehitusprojekti autorid on Võru rajooni Agrotööstuse ehitusjärelvalve insener Kalle Sibul ja Võru KEKi ehitusinsener Enn Martinson. Projekti lähteülesandeks oli “Oktoobri lipp” nimelisele kolhoosile kuuluva aida ümberehitamine kolhoosi kontor-klubiks ja sööklaks. Rahvamaja maja valmis 1975. aastal.

Tänapäev 
Maja esimesel korrusel tegutseb lisaks rahvamajale Lasva raamatukogu ja maja teisel korrusel MTÜ Lasva Käsitööselts ja MTÜ Lasva Sõprade selts.

Tegevus 
Lasva Rahvamajas tegutsevad erinevad isetegevuskollektiivid – nais- ja segarahvatantsurühm, Lasva meeskoor, näiteringid "Näitelust" ja "Häänali" ning laste huviring ja eakate tantsuring. 

Igal aastal korraldab Lasva rahvamaja traditsioonilist Lasva järvemuusika üritust ja ürituste sarjas „Viis Võru valla päeva" Lasva piirkonna päeva. Lasva rahvamaja haldab Lasva ajalugu tutvustavat veetorn-galeriid, mis on kuulus oma klavertrepi poolest.

Galerii

Viited

Eesti kultuurikeskused
Võru vald
Karin Tammemägi

Karin Tammemägi (sündinud 4. juunil 1975 Kaalepi külas) on eesti poliitik, ta kuulub aastast 2004 Eesti Keskerakonna ridadesse. Ta oli 10. novembrist 2017 XIII Riigikogu liige (Andrei Novikovi asemel).

Ta sündis aastal 1975 Kaalepi külas. Ta lõpetas aastal 1993 Aravete Keskkooli. Aastal 1997 lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Seminari noortetöö juhtimise erialal; aastal 2001 lõpetas ta kultuurinõunikuna Tallinna Ülikooli (õppides lisaerialana näitekunsti).

Ta töötas aastatel 1997–2003 spetsialistina oü-s "Tulisilm". Aastal 2003 töötas ta Loksa Linnavalitsuses kultuuri- ja noorsootöö spetsialistina, aastatel 2003–2005 Loksa Linnavalitsuses haridus- ja sotsiaalosakonna juhatajana, aastal 2005 Loksa linnapea. Aastal 2006 töötas ta Tallinna Linnavolikogu aseesimehe nõunikuna. Aastatel 2006–2009 töötas ta Harju Maavalitsuses avalike ja välissuhete nõuniku kohusetäitjana ja haridusosakonna juhatajana. Aastatel 2009–2016 oli ta Põhja-Tallinna linnaosa vanem. Aastal 2017 oli ta Eesti Keskerakonna Harju- ja Raplamaa arendusjuht.

10. novembrist 2017 oli ta XIII Riigikogu liige (Andrei Novikovi asemel).

Ta on täiendanud ennast Tartu Ülikooli Avatud Ülikoolis haridusuuenduse alal. Ta on osalenud vabatahtlikuna sotsiaalprojektides. Ta on Eru Lahe Rannarahva Seltsi liige.

Isiklikku 
Ta on abielus ning poja ja tütre ema. Tema huvialadeks on matkamine, jalgrattasõit, teater, muusika, kino.

Välislingid 
 Andrei Novikovi asendusliige Riigikogus on Karin Tammemägi
 Karin Tammemägi (Riigikogu kodulehel)

Eesti Keskerakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1975
Kronvaldsi park

Kronvaldsi park on park Riias Keskuse asumis, Linnakanali mõlemal kaldal.

Park on nimetatud läti publitsisti, keelemehe ja pedagoogi Atis Kronvaldsi järgi.

Kirjandus
 Eglītis M. Ak, kungs, Kronvalda parks!

Riia aiad ja pargid
Alexander Gauland

Eberhardt Alexander Gauland (sündinud 20. veebruaril 1941 Chemnitzis) on Saksamaa jurist ja poliitik, ta kuulub erakonda Alternatiiv Saksamaale.

Ta õppis õigusteadust Marburgi Philippi Ülikoolis ja Gießeni ülikoolis. Ta on aastast 1970 õigusteaduse doktor.

Alates 2. detsembrist 2017 kuni 30. novembrini 2019 oli ta üks erakonna Alternatiiv Saksamaale kaasesimeestest (teine on Jörg Meuthen).

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksamaa juristid
Sündinud 1941
Kenneth G. Wilson

Kenneth Geddes Wilson (8. juuni 1936 Waltham, Massachusetts – 15. juuni 2013 Saco, Maine) oli Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik.

1982. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind faasisiirete uurimisel tehtud töö eest.

Ameerika Ühendriikide füüsikud
Füüsikateoreetikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1936
Surnud 2013
Hans Bethe

Hans Albrecht Bethe (2. juuli 1906 Strasbourg – 6. märts 2005 Ithaca, New Yorgi osariik) oli saksa päritolu Ameerika Ühendriikide tuumafüüsik.

1967. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind tähtede tuumasünteesi teooria eest.

Tunnustus
1961 – Eddingtoni medal
1967 – Nobeli füüsikaauhind

Saksamaa füüsikud
Ameerika Ühendriikide füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1906
Surnud 2005
Bersone vald

Bersone (saksa: Bersaun) on endine vald (comune) Trento provintsis Põhja-Itaalias.

1. jaanuaril 2015 ühendati see koos Daone ja Praso valdadega uueks Valdaone vallaks.

Ajaloolised haldusüksused
Burai-ha

Burai-ha (無頼派 burai-ha) oli Teise maailmasõja järgses Jaapanis tekkinud dekadentlikke kirjanikke iseloomustav termin. Burai-ha kirjanike teosed kirjeldasid sõjajärgse Jaapani ühiskondlikku ärevust, väärtuste ümberkujunemist, inimeste meeleheidet ning segadustunnet.  Termin burai viitab sotsiaalsest normist kõrvalekaldumisele ja ha tähistab koolkonda. Burai-ha’d ei saa otseselt pidada kirjanike rühmituseks, sest Burai-ha kirjanikud ei algatanud kunagi kirjanduslikku liikumist, liikmestik polnud paika pandud ning tegemist polnud vaid kirjanduslikku laadi ilminguga.

Ameerika Ühendriikide okupatsiooni (1945-52) ning põhiseadusmuudatuste järgselt hakkasid Jaapanis levima ulatuslikumad isikuvabadused, mis andsid ka kirjanikele võimaluse tsenseerimata mõtteid avaldada. Burai-ha teoste temaatikas avaldusid sõjaaegne ja -järgne kaos, taas tõusis esile marksism ning levisid individualistlikud ideed. Burai-ha kirjanikud rõhusid seejuures muutuvas ühiskonnakorralduses kohta otsivate inimeste identiteedikriisile ning eesmärgitusele.
Burai-ha mõtteviisi ilmnemist Jaapanis on peetud üheks sammuks ulatuslike ühiskondlike muutustega toimetulemise suunas.

Kirjanikud
Burai-ha kirjanikke, kelle hulka kuuluvad Ango Sakaguchi, Osamu Dazai, Sakunosuke Oda, Jun Ishikawa, iseloomustas vastuseis sotsiaalsetele normidele ning intellektuaalsele survele. Burai-ha kirjanikud, nagu ka nende teoste tegelaskujud, eirasid enamasti sotsiaalseid konventsioone, tarbisid narkootikume, veetsid aega baarides või lõbumajades ning elasid oma perekonna kulul.

Viited

Jaapani kirjandus
Põhjakonna trepp

Põhjakonna trepp on Harjumaal Viimsi vallas Haabneeme klindiastangu maastikukaitsealal asuv trepp, mis ühendab Haabneeme ja Lubja külasid. 

Lubja külaseltsi tellitud trepp valmis 2017. aasta sügisel ametliku kingitusena Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks.

Trepi autor on arhitekt Oliver Alver ja konstruktor Julia Parind.

Tehnilised andmed

Siksakina kulgeva trepi suurim kõrguste vahe on 36,9 m, seejuures metallkanduril trepi suurim kõrguste vahe 30,8 m. Astmeid on trepi metallkanduriga osal 220 (20 × 11 astet). Koos pinnasel asetsevate astmetega kokku 250. Trepi kaldenurk on 22°.

Nime päritolu 

Trepi nimi on inspireeritud Andrus Kiviräha romaani "Mees, kes teadis ussisõnu" Põhjakonnast. Trepi läheduses asub juba varasemast Tauno Kangro skulptuur "Põhjakonn".

Kriitika
Treppi on kritiseeritud selle ülemäära kõrge hinna ja vähese otstarbe tõttu. Siiski leitakse ka, et trepp vähendab Pärnamäe ja Lubja küla elanike teekonda valla keskusesse.

Viited

Välislingid 
Link trepi asukohale kaardirakenduses

 

Viimsi vald
Elistvere raamatukogu

Elistvere raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Tartu vallas Elistvere külas. Raamatukogu juhataja on Heli Täpsi.

Raamatukogu asutati 1917. aastal.

Viited

Välislingid
Raamatukogust Tabivere valla kodulehel

Jõgeva maakonna raamatukogud
Tartu vald
Ljos

Ljos (valgevene keeles лёс 'saatus'), ametlikult Valgevene Kultuuriühing Ljos on Tallinnas tegutsev Eesti valgevenelaste kultuuriühing.

Ühing asutati 1997.

Aastast 1999 tegutseb ühingu juures ansambel Ljanok.

Ühing kuulub  Rahvusvahelisse Rahvuskultuuride Ühenduste Liitu Lüüra.

Viited

Välislingid
Ühingust Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis

Diasporaade organisatsioonid Eestis
Valgevene
Limšeni mõis

Limšeni mõis (saksa keeles Limschen, läti keeles Limšenu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas Limšeni külas.

Ajalugu 

Sealsed valdused kuulusid algselt Rozēni mõisale. Aastal 1747 läks mõis Engelhardtide valdusesse. Aastal 1775 ostis selle major Balthasar Adolph Güldenhof. Engelhardtid ei olnud aga nõus kogu valdustest loobuma ja nii eraldati sellest aastal 1809 Limšeni mõis, mis jäi Engelhardtidele; ühtlasi tagastasid nad ostusummast 4200 taalrit.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/4 adramaad, sellele allus 24 mees- ning 33 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal koos Rozēni mõisaga adramaid 2 ja 3/8, aastal 1688 aga neli. Aastal 1641 oli nende mõisade suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa suurus 9/20 adramaad, aastal 1881 aga  1 ja 66/80, lisaks veel 1 ja 3/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Viited

Kirjandus
Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 353.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 135.

Limbaži piirkonna mõisad
Aloja kihelkond
Rozēni mõis

Rozēni mõis (saksa keeles Koddiak, läti keeles Rozēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas  Rozēni külas.

Mõisa juures kasvavad Rozēni Mežmuiža pärn ja Rozēni Mežmuiža tamm on looduskaitse all.

Ajalugu 

Aastal 1508 liideti sealsed maad ja mõis Ungernite Ungurpilsi mõisaga. Aastal 1535 tühistas Thomas Schöning selle otsuse ja andis selle hoopis Smertenitele. Neile kuulus mõis kuni Liivi sõjani. Aastal 1568 said mõisa omanikuks Rauschked. Aastal 1599 ostis mõisa Karsten von Rosen. See läks tema tütrelt Taubedele, seejärel Johann Georg Blücherile, kes loovutas selle aastal 1738 Mengdenitele. Aastal 1747 läks mõis Engelhardtide valdusesse. Aastal 1775 ostis selle major Balthasar Adolph Güldenhof.

Engelhardtid ei olnud aga nõus kogu valdustest loobuma ja nii eraldati sellest aastal 1809 Limšeni mõis, mis jäi Engelhardtidele; ühtlasi tagastasid nad ostusummast 4200 taalrit. Aastal 1829 loovutas paruness Ramm (sünd. Güldenhof) mõisa oma lastele. Üksteist aastat hiljem suri Berend Julius lastetuna ja tema õde müüs mõisa veel samal aastal  Nicolai von Huhnile. Aastal 1850 müüs see mõisa koos Dripati mõisaga aga Hollandi konsulile Johann Friedrich von Schröderile.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 81 mees- ning 99 naishinge.  Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal koos Limšeni mõisaga adramaid 2 ja 3/8, aastal 1688 aga neli. Aastal 1641 oli nende mõisade suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa suurus 3 ja 2/3 adramaad, aastal 1881 aga 8 ja 33/80, lisaks veel 4 ja 49/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Staicele (Staizeln).

Viited

Kirjandus
Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 290.

Limbaži piirkonna mõisad
Aloja kihelkond
Stakenberģi mõis

Stakenberģi mõis (saksa keeles Eichenangern, läti keeles Stakenberģa muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Aloja valda Stābeģi küla territooriumile.

Ajalugu 

Mõisa esimesed omanikud olid Orgised. Aastal 1565 ostis selle Ungurpilsi mõisa omanik Fabian von Ungern. Aastal 1565 päris mõisa Wolter Stackelberg. Aastal 1785 ostsid mõisa Fölkersahmid.

Fölkersahmidelt läks mõis abielu kaudu Krüdeneride valdusse. Aastal 1834 panditi mõis 38 000 rubla eest Sieversitele. Aastal 1881 sai mõisast fideikomiss.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 210 mees- ja 252 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus sama, aastal 1734 oli adramaid 2 ja 1/2, aastal 1688 aga 6 ja 3/4. Aastal 1641 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 5 ja 7/20, aastal 1881 aga 9 ja 17/80, lisaks veel 12 ja 55/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisat: Pürkelsdorf ja Maukain.

Vaata ka
Fideikomiss

Viited

Limbaži piirkonna mõisad
Aloja kihelkond
Société nationale des beaux-arts

Société nationale des beaux-arts (lühend SNBA; eesti keeles Kaunite Kunstide Liit) oli nimetus, mille alla koondus kaks prantsuse kunstnike rühmitust, esimene mõnede näituste korraldamiseks 1860. aastate alguses, teine alates 1890. aastast iga-aastaste näituste korraldamiseks.

1862. aastal asutatud liidu Société nationale des beaux-arts esimeseks esimeheks oli kirjanik Théophile Gautier ja aseesimeheks maalikunstnik Aimé Hirss. Komiteesse kuulusid kunstnikud Eugène Delacroix, Vedaja-Belleuse ja Puvis de Chavannes ning eksponentide seas olid Léon Bonnat, Jean-Baptiste Carpeaux, Charles-François Daubigny, Gustave Doré, Manet. Vahetult pärast Delacroix' surma 1864. aastal korraldas selts tema retrospektiivnäituse 248 maali ja litograafiaga, millega seltsi näituste korraldamine ajutiselt lõppes.

1890. aastal äratasid Puvis de Chavannes, Ernest Meissonier, Carolus-Duran, Bracquemond ja Carrier-Belleuse seltsi tegevuse ellu ning pärast nende iga-aastasi ülevaatenäitusi hakati kutsuma nimega "Salon de Champ-de-Mars", mis traditsiooniliselt avati kaks nädalat hiljem kui ametlikud Prantsuse Kunstnike Seltsi organiseeritud Salon de Champs-Élysées' näitused.

Taust 
19. sajandi prantsuse kunsti on kirjeldatud kui pidevat võitlust traditsiooniliselt õpetatud kunstnike, keda toetas ametlik poliitika ja kasvava hulga kunstnike vahel, kes eelistasid töötada individuaalselt ja enda riisikol. Ajaloolise situatsiooni hindamine on endiselt isegi sajand hiljem keeruline. Kuid ilmselgelt said ametliku kunsti oponendid jalad alla pärast 2. impeeriumi langemist ja olid olulised prantsuse kultuuripoliitika vabanemisel tunnustatud paigalseisust. Société nationale des beaux-artsi lõhenemist 1890. aastal võib pidada esimeseks setsessiooni manifestatsiooniks üleüldse.

Pärast Esimest maailmasõda 

Pärast Esimest maailmasõda 1926. aastal taastati auhind "Puvis de Chavannes", sellele said kandideerida retrospektiivnäitustel Pariisis auhinnatud kunstnikud oma põhitöödega. 20. sajandil toimus näitus Grand Palais's Musée d'Art Moderne'is.

Tuntumaid auhinnatud maalikunstnikke 
 1941 – Wilhem Van Hasselt 
 1944 – Jean Gabriel Domergue 
 1952 – Tristan_Klingsor 
 1955 – Georges Delplanque 
 1957 – Albert Decaris 
 1958 – Jean Picard Le Doux 
 1963 – Maurice Boitel 
 1966 – Pierre Gaillardot 
 1968 – Pierre-Henry (1924-2015) 
 1969 – Louis Vuillermoz 
 1970 – Daniel du Janerand 
 1971 – Jean-Pierre Alaux 
 1975 – Jean Monneret 
 1987 – André Hambourg

20. sajandi viimase kahe kümnendi jooksul pärast Takanori Oguissi ja François Baboulet' esimeheks olemise ajal said osad jaapani kunstnikud (näit Takaaki Matsuda, Katsufumi Toyota, Kazuko Kobayashi, Hideo Hando, Yoko Tsuishi ja Noboru Sotoyama) eksponeerida oma kunsti SNBA külalistena.

Vaata ka 
 Simon: Setsessioon

Viited

Välislingid 
 Pariisi salongide ajatelg
Mikk Mutsu

Mikk Mutsu (kodanikunimega Mikk Mutso; sündinud 1970 Tallinnas) on eesti arhitekt ja publitsist.

Elulugu  
Mikk Mutsu õppis 1977–1985 Tallinna 27. 8-klassilises koolis ja 1985–1988 Liivalaia Gümnaasiumis. Aastatel 1988–1994 õppis Tallinna Kunstiülikoolis arhitektuuri.

 1993–1994 töötas Kohtla-Järve linnakunstnikuna 
 1994 Europlan OY assistendina
 1994–1998 R-Arhitekt AS arhitektina
 1998–2011 Kolmruut Arhitektid OÜ arhitektina
 2012–2013 Maa-ameti Planeeringute osakonnas
 2014–2020 Muinsuskaitseametis 
2016– Maaruum OÜ arhitektina

Mikk Mutsu on Eesti Arhitektide Liidu liige ja Sörvemaa Pärimuse Seltsi asutajaliige.

Isiklikku
Ta on Marju Mutsu ja Mati Vaitmaa poeg.

Looming

Töid 
 Ideeprojekt "korsten", 1995 (koos Laur Piheliga) 
 Elamugrupp Kiisal, 2005 
 Kunstniku Maja, 2008 (koos Kaarel Eelmaga) 
 Uie-Elu Saaremaal, 2009 
 Anseküla Seltsimaja, 2010 
 Salme Paat, 2011 (koos Jüri Peetsi ja Juhan Idnurmega) 
 Tepu Talu, 2012

Võistlustöid 
 Naeru Tempel, 1994 (koos Laur Piheliga)
 Pärnu EV Väljakuulutamise ausammas, 2007 (koos Mart Aasa,Kaarel Eelmaga), 1. preemia
 Rotermanni Soolalao urbanistlik park, 2008 (koos Kaarel Eelmaga) 
 Tartu maraton 50, 2010 (koos Kaarel Eelmaga), äramärgitu
 Tartu Maarja kiriku taastamise ideekonkurss, 2011 
 21. sajandi kodu Lahemaal, 2012, 1. preemia, Muinsuskaitseameti ja Maaülikooli tunnustused
 Mulgimaa elamuskeskus, 2017

Tunnustus 
 2013 – EAL "Eramu 2008–2012"

Publikatsioonid 
 http://www.epifanio.eu/nr10/est/intervjuu.html
 http://www.sirp.ee/s1-artiklid/arhitektuur/teeme-tallinna-suedamesse-lastele-ruumi/
 http://www.sirp.ee/s1-artiklid/arhitektuur/maamajad-muutuste-tuules/ 
 http://helthproject.eu/wp-content/uploads/2013/06/Vana-maamaja-www.pdf
 https://www.saartehaal.ee/2014/12/20/louis-kahni-parandi-juured-on-saaremaal/
 http://www.sirp.ee/s1-artiklid/arhitektuur/raplamaa-kaheksanurk/
 http://www.sirp.ee/s1-artiklid/arhitektuur/elanike-kaitse-protsendiseadus/
 https://tartu.postimees.ee/3417405/mikk-mutso-kus-on-tartu-peatanav
 https://www.etis.ee:2345/Portal/Publications/Display/b09535d7-67e5-4c0d-bbdf-2ef8be5e9d53
 http://www.sirp.ee/s1-artiklid/arhitektuur/pealelend-mikk-mutso-arhitekt/
 https://drive.google.com/file/d/0B2NDw2Hc7OlSaE9ja0piX1pkQXc/view

Viited

Välislingid 
 http://www.arhliit.ee/koosseis/liikmed/liige/526/
 https://independent.academia.edu/MikkMutso
 https://www.etis.ee/Portal/Persons/Display/069bbe96-26d9-4356-b234-63f5bbd002e3
 http://www.maamaja.eu/meister/mikk_mutso
 https://kumu.ekm.ee/syndmus/kohtumine-marju-mutsu-sopradega/
 https://www.saartehaal.ee/2011/02/18/mikk-mutso-loomingus-domineerib-taluarhitektuur/
 http://www.arhitektuurimuuseum.ee/naitus/arhitektuurimuuseumi-pop-up-raamatupood-japostkaardiseeria-tabi-klubis/
 https://etv.err.ee/v/eesti/2cba715a-7460-4c23-a07b-9fbfccd6e9b0/raplamaal-vaieldakse-endiselt-palukula-hiiemae-tuleviku-ule

Eesti arhitektid
Eesti muinsuskaitsjad
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1970
Steve Paxton

Steve Paxton (sündinud 1939 USAs Arizona osariigis, Phoenixis) on ameerika eksperimentaalne tantsija ja koreograaf, kes on peamiselt tuntud kontaktimprovisatsiooni rajajana. Ta tantsis aastatel 1961–1965 Merce Cunninghami tantsuteatris, kus paralleelselt loodi Judsoni Tantsuteater, mille üks asutajaliige oli Paxton.

1972. aastal toodi Oberlini kolledži võimlas vaatajate ette etendus "Magneesium" üheteistkümne liikujaga, kus uuriti mattide peal mitmesuguseid veeremis-, kukkumis- ja partnerlusvõtetega liikumisi. Pärast seda nimetas Steve Paxton antud tantsuvormi kontaktimprovisatsiooniks.

Tantsukunstnikuna andis Paxton suure panuse 1960. aastatel aset leidnud tantsu ümbermõtestusse.

Valitud tööd

1961: Proxy (Volitus)
1962: Jag Vill Gärna Telefonera 
1964: Flat (Korter)
1967: Satisfyin' Lover 
1966: Physical Things (Füüsilised asjad)
1968: State (Seisund)
1969: Smiling (Naeratamine)
1970: Intravenous Lecture
1978: PA RT 
1986: Goldberg Variations (Goldbergi variatsioonid)
2004: Night Stand

Viited

Koreograafid
Lavastajad
Ameerika Ühendriikide tantsijad
Sündinud 1939
Ameerika Ühendriikide inimesed
Tabivere raamatukogu

Tabivere raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Tartu vallas Tabivere alevikus. 

Raamatukogu asub Tabivere põhikooli uues hoones, aadressil Hariduse 1. Enne kolimist 2020. aasta sügisel, asus raamatukogu Tabivere lasteaia majas, Tuuliku 11.

Raamatukogu direktor on Anne Aunap.

Raamatukogu eelkäijaks oli 1920. aastal avatud Voldi Tuletõrjujate Seltsi rahvaraamatukogu. Tabivere raamatukogu asutati ise 1948. aastal ning see tegutses algselt Voldi raamatukogu nime all. Tabivere sai aleviku ametlikuks nimeks alles 1977. aastal.

Viited

Välislingid
Raamatukogu koduleht

Jõgeva maakonna raamatukogud
Tartu vald
Lepna raamatukogu

Lepna raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Lepna asulas.

Alates 12. septembrist 2018 kuulub raamatukogu haruraamatukoguna Sõmeru raamatukogustruktuuri.

Viited

Välislingid 
 Raamatukogud Rakvere vald

Lääne-Viru maakonna raamatukogud
Rakvere vald
Sõmeru raamatukogu

Sõmeru raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Sõmeru vallas Sõmeru asulas. Raamatukogu juhataja on Ene Tamm.

Viited

Välislingid
Raamatukogust Sõmeru valla kodulehel

Lääne-Viru maakonna raamatukogud
Sõmeru vald
Surnud 14. aprillil

''Siin on loetletud 14. aprillil surnud tuntud inimesi.

 1759 – Georg Friedrich Händel, saksa helilooja
 1910 – Mihhail Vrubel, vene maalikunstnik
 1917 – Ludwik Zamenhof, Poola silmaarst, esperanto looja
 1920 – Jossif Pokrovski, vene õigusteadlane
 1930 – Vladimir Majakovski, vene luuletaja
 1933 – Hans Riiberg, Eesti sõjaväelane
 1935 – Emmy Noether, saksa matemaatik
 1938 – Georg Kuphaldt, saksa maastikuarhitekt ja dendroloog
 1940 – Hugo Sutt, eesti laulja
 1942 – Jüri Sammul, Eesti diplomaat
 1942 – Harry Ottmaa, Eesti sõjaväelane
 1942 – Leonid Kulik, vene mineraloog ja meteoriidiuurija
 1942 – Peeter Karu, eesti laskur
 1945 – Fejzi Alizoti, Albaania poliitik
 1955 – Väinö Kaasalainen, Soome rahvakoolijuhataja ja poliitik
 1964 – Rachel Carson, Ameerika Ühendriikide zooloog, merebioloog ja ökoloog
 1965 – Paul Johansen, taani päritolu Eesti ja Saksa ajaloolane
 1970 – Eduard Mailend, Eesti kohtunik
 1972 – Erling Eidem, Rootsi vaimulik
 1973 – Roman Varts, eesti näitleja
 1980 – Gianni Rodari, itaalia kirjanik
 1986 – Simone de Beauvoir, prantsuse kirjanik ja filosoof
 1990 – Günther Krupkat, saksa ulmekirjanik
 1991 – Verner Oja, eesti jurist
 2000 – Phil Katz, ameerika programmeerija, ZIP-pakkimisvormingu autor
 2004 – Hugo-Herbert Artma, eesti sõudja, sõudetreener ja sporditegelane
 2006 – Olaf Prinits, eesti matemaatikadidaktik
 2009 – Maurice Druon, prantsuse kirjanik, Prantsuse Akadeemia liige
 2010 – Juri Levin, vene matemaatik, loogik, semiootik ja kirjandusteadlane
 2010 – Peter Steele, USA muusik
 2011 – Walter Breuning, Ameerika Ühendriikide ülipikaealine
 2012 – Malle Agabuš, Eesti sisearhitekt
 2012 – Piermario Morosini, itaalia jalgpallur
 2013 – Colin Davis, inglise dirigent
 2013 – Harry Shein, Eesti ja Iisraeli arhitekt
 2014 – Gunnar Paabo, eesti ajakirjanik ja eesti aktivist USA-s
 2015 – Kurt Tiedke, Saksa DV riigitegelane
 2016 – Péter Esterházy, ungari kirjanik
 2019 – Ilmar Lilleorg, eesti loogik
 2022 – Ilkka Kanerva, Soome poliitik
 2022 – Silvia Nagelmaa, eesti kirjandusteadlane

Aprill, 14.
Tea Tammelaan

Tea Tammelaan (sündinud 23. märtsil 1964) on eesti sisearhitekt ja mööblikunstnik, kes on paistnud silma nii istmedisaini kui ka muuseumi- ja näitusekujundustega.

Ta lõpetas 1982. aastal Kohtla-Järve Laste Kunstikooli ja 1988. aastal Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi sisearhitektuuri eriala.

Instituudi lõpetamise järel oli ta mõne aasta vabakutseline, 1990–1994 töötas disainerina Tallinna Linnakujunduse Arendusbüroos, 1994–1997 oli taas vabakutseline ning 1997–2011 tegutses arhitektuuri- ja disainibüroos Laika, Belka & Strelka OÜ.

Looming ja tunnustus 

Kunstikriitik Karin Pauluse hinnangul sai Tammelaan 1980. aastate lõpus ning 1990. aastate alguses tuntuks nn antidisainiga ehk veidrate torujalgadega toole meenutavate kunstiliste objektidega, hiljem aga kujundas "lavastuslikkust nõudvaid ruume", mille näideteks on Tartu Jaani kirik, Tartu Mänguasjamuuseum, Eesti Maanteemuuseum ja Teaduskeskus AHHAA.

2014. aastal toimunud juubelinäitusel "Taburet & 50" Eduard Vilde muuseumi Kastellaanimaja galeriis esitles Tammelaan taburette, mis olid Eesti esimesed tooted värvilisest puitmaterjalist Valchromat.

Tammelaan, Lepland ja Jürgenson on kujundanud muu hulgas A. H. Tammsaare muuseumi püsiekspositsiooni Vargamäel.

Tunnustus 

 1993 Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia tooli "Idler" eest, mis koos Tammelaane analoogsete teostega domineeris Tallinna Panga sisekujunduses
 1994 Kristjan Raua preemia
 2003 Tartu Jaani kiriku sisekujunduse võistluse võitja (disainibüroo Laika, Belka & Strelka (sisearhitektid Malle Jürgenson ja Tea Tammelaan ning kunstnik Krista Lepland))
 2005 Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia Tartu Mänguasjamuuseumi eest (koos Krista Leplandi ja Malle Jürgensoniga)
 2008 Eesti Sisearhitektide Liidu ühiskondliku interjööri aastapreemia (koos Malle Jürgensoni ja Krista Leplandiga)
 2014 Eesti muuseumide aastaauhind (Muuseumirott) Iloni Imedemaa püsinäituse kujundamise eest

Liikmesus
Tea Tammelaan on Eesti Sisearhitektide Liidu liige.

Viited

Välislingid
 Laika, Belka & Strelka sisearhitektid Eramu & Korter
 Karin Paulus Istumise arhetüüp Sirp, 8. mai 2014 
 Tiina Kolk Laulva revolutsiooni aja toolid Postimees, 16. jaanuar 2010
 Laika, Belka & Strelka OÜ disainibüroo Oma Maja / Äripäev (Digar), 2009
 Tiina Kolk 3 sisearhitekti ja 3 muuseumi Äripäev, 30. september 2005
 Vahemaandumine. Tea Tammelaan. ERR.ee, 27. detsember 1993 (sisustusarhitektuuri näitust Tallinna Kunstihoone galeriis tutvustav saade, režissöör Liina Kulles)

Eesti sisearhitektid
Eesti kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1964
Lūši mõis

Lūši mõis (saksa keeles Luxenhof, läti keeles Lūša muiža) oli rüütlimõis, hiljem Vastse-Laitsna kõrvalmõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Lätis Hopa piirkonnas Hopa vallas.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1/2 adramaad, sellele allus 32 mees- ja 41 naishinge.

Viited

    

Hopa piirkonna mõisad
Apekalnsi kihelkond
Repjekalnsi mõis

Repjekalnsi mõis (saksa keeles Reppekaln, läti keeles Repjekalna muiža) oli rüütlimõis, hiljem Vastse-Laitsna kõrvalmõis (fideikomiss) Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Lätis Hopa piirkonnas Trapene vallas.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kaks adramaad, sellele allus 113 mees- ja 116 naishinge.

Viited

    

Hopa piirkonna mõisad
Apekalnsi kihelkond