joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Barvinkove

Barvinkove (ukraina Барвінкове, vene Барвенково) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Izjumi rajoonis. Barvinkove asub Harkivist umbes 135 km lõunakagus.

Barvinkove asutasid kasakad 1653. aastal. Linnaõigused sai Barvinkove 1938. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Barvinkove elanikest ukrainlasi 91,05%, venelasi 7,02%, mustlasi 0,93%, armeenlasi 0,29% ja valgevenelasi 0,23%.

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Peeter Malvet

Peeter-Ernst Malvet (kuni 20. juulini 1938 Peeter Ernst Mahlstein; 3. aprill 1907 Narva – 9. september 1978 Montréal, Kanada) oli eesti õigusteadlane.

Ta õppis aastatel 1925–1926 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas ja 1926–1932 (lõpetas) õigusteaduskonnas. 1934. aastal lõpetas Sõjakooli aspirantide kursuse ja ülendati lipnikuks. Korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Aastatel 1933–1936 oli ta Rakvere Ringkonnakohtu kohtuameti kandidaat. Aastatel 1936–1938 oli ta Eesti aukonsulaadi sekretär Stettinis Georg Behmi juures, 1938–1940 Riigivolikogu sekretär. 

1943. aastal põgenes Rootsi, sealt 1948. aastal Kanadasse.

Viited 

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
3. Suurtükiväegrupi koosseis
4. Suurtükiväegrupi koosseis
Eestlased Kanadas
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1907
Surnud 1978
Dniprorudne

Dniprorudne (ukraina Дніпрорудне, vene Днепрорудное) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis Vassõlivka rajoonis. Dniprorudne asub Kahhovka veehoidla kaldal.

Asula rajati 1961. aastal seoses rauamaagi kaevandamise alustamisega piirkonnas ja kandis esialgu nime Družba. 1963. sai alevik uueks nimeks Dniprograd. Praeguse nime sai Dniprorudne 1964. aastal ja linnaõigused 1970. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dniprorudne elanikest ukrainlasi 60,82%, venelasi 36,64%, valgevenelasi 0,74%, armeenlasi 0,31%, bulgaarlasi 0,21% ja tatarlasi 0,21%.

Viited

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
Kihnu maalammas

Kihnu maalammas on lamba kohalik põlistõug, kes algselt kuulus üle-eestilise maalamba tõu hulka, elades siinsetel aladel juba 3000 aastat. Ta kuulub Põhja-Euroopa lühisaba lammaste perre ja põlvneb uluklambast muflonist. Tegemist on väikesekasvulise, peente ilma villata jalgade ja lühikese sabaga lambaga, kes on säilitanud mitmed aborigeensed tunnused. Sarved esinevad ka uttedel, kaelal võivad esineda niinimetatud tilbad. Kihnu maalammastel on väga tugev emainstinkt. Enamasti on nende vill kahekihiline, esineb ka niinimetatud peenvillast villa tüüpi.  Osaliselt säilinud villaku maha heitmise refleks. Kihnu maalammast iseloomustab suur tõusisene ja individuaalne mitmekesisus. Nende villak on valge, pruun, must, hall või nimetatud toonides kirju.

Kihnu maalammas on tunnustatud iseseisvaks tõuks 20. jaanuar 2016 ning 16. september 2019 on kihnu maalammas kantud põllumajandusloomade ohustatud tõugude nimekirja.

14.02.2007 asutati Kihnu Maalambakasvatajate Selts.

https://kihnulammas.ee/17.11.2021 asutati Kihnu Maalamba Selts. Kihnu Maalamba Selts on mittetulundusühing, mille tegevuse peamiseks eesmärgiks on kihnu maalamba kui põlistõu aretamise, säilitamise ja kasvatamise populariseerimine. Selgitada kihnu maalamba tähendust ja tähtsust avalikkusele, seista kihnu maalamba puhasaretuse eest, korraldades tõuaretusseadusega reguleeritavat tegevust tõuaretusühingu kaudu. Populariseerida lambakasvatussaaduseid ja tutvustada saaduste traditsioonilisi käitlemisviise ja tutvustada põlistõule omaseid traditsioonilisi pidamisviise.

14.09.2022 Põllumajandus- ja Toiduameti peadirektori otsusega kiidetakse heaks Kihnu maalamba aretusprogramm.

Kihnu Maalamba Seltsi tõuraamatu pidamist ja jõudluskontrolli viib läbi Eesti Lamba-ja Kitsekasvatajate Liit 

Välislingid

Eve Rannamäe "Kolm tuhat aastat lambaid Eestis: zooarheoloogiline leiuaines ja emaliinide geneetiline mitmekesisus"

Lambatõud
Eesti tõuaretus
Muskaat

Muskaat on vürts, mida jahvatatakse muskaatpähklist või muskaatõiest. Neid vilju saadakse omakorda troopilisest ja igihaljast muskaadipuult (Myristica fragrans). Puu pärineb Maluku saartelt ehk Vürtsisaartelt, kus seda ka peamiselt kasvatatakse. Teine tähtis kasvatuspaik on Lääne-India saarestik. Oluline on teha vahet, et muskaatpähkel on puu seemne tuum, kuid muskaatõis seemet ümbritsev kest.

Ajalugu
Riivitud muskaati on varem kasutatud lõhnakottides ja Vana-Roomas viirukina. Umbes 1600. aastatel omandas see suure tähtsuse läänemaailma vürtsikaubanduses.

Muskaadipuu

Muskaadipuu on lehtpuude perekonnast ja kuulub muskaadiliste sugukonda. Puud võivad kasvada kuni 20 meetri kõrguseks ning on suutelised vilja kandma 60 aastat või isegi kauem.

Kulinaaria

Muskaadile on omane terav aroom ning soe ja kergelt magus maitse. Seda kasutatakse nii soolaste kui ka magusate roogade maitsestamiseks. Seega võib seda vürtsainet lisada küpsetistele, pudingutele ja kompottidele, aga ka kartulitele, lihale, kastmetele ning köögi- ja aedviljadele. Samuti saab seda kasutada jookides, näiteks munalikööris või punšis.

Muud kasutused

Peale vürtsi on veel võimalik toota muskaatvõid ehk rasva, mida saadakse samuti seemneist. Seda võid tarvitatakse parfümeerias (annab meeldiva aroomi juuksehooldustoodetele, näiteks palsamitele). Vili sisaldab ka eeterlikke õlisid, mis leiavad kasutust parfüümides ja seepides, kuid nende abil ravitakse ka liigese- ja lihasevalu. Suures koguses manustatult on muskaatpähklil psühhoaktiive mõju, mis võib tekitada hallutsinatsioone. Muskaatpähkli mürgistus on harva fataalne, kuid võib põhjustada krampe, südamerütmihäireid, hingamisraskusi ja valu.

Viited
Haivoron

Haivoron (ukraina Гайворон, vene Гайворон) on linn Ukrainas Kirovohradi oblastis, Haivoroni rajooni halduskeskus. Gaivoron asub Lõuna-Bugi jõe paremal kaldal, oblastikeskusest Kropõvnõtskõist umbes 185 km läänes.

Asulat on esmamainitud 1796. aastal, linnaõigused sai 1949. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Haivoroni elanikest ukrainlasi 94,88%, venelasi 3,79%, valgevenelasi 0,28%, armeenlasi 0,22%, mustlasi 0,19% ja moldaavlasi 0,15%.

Viited

Ukraina linnad
Kirovohradi oblast
Hrõstõnivka

Hrõstõnivka (ukraina Христинівка, vene Христиновка) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Hrõstõnivka rajooni halduskeskus.

Asula tekkis 1890. aastal seoses raudteejaama rajamisega. Linnaõigused sai Hrõstõnivka 1956. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hrõstõnivka elanikest ukrainlasi 94,86%, venelasi 3,53%, armeenlasi 0,45%, mustlasi 0,36%, valgevenelasi 0,22% ja moldaavlasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Tšerkassõ oblast
Algus (film 2010)

"Algus" (inglise keeles "Inception") on 2010. aasta märuli- ja ulmefilm. Filmi stsenarist ja režissöör on Christopher Nolan, produtsent viimase abikaasa Emma Thomas. 

Peaosatäitja Leonardo DiCaprio tegelaskuju on elukutseline varas, kes varastab informatsiooni, tungides oma ohvrite alateadvusse. Talle antakse võimalus kustutada oma kuritegude ajalugu sellega, et ta sisendab ühe mõtte oma sihtmärgi ajju. 

Teised osatäitjad: Ken Watanabe, Joseph Gordon-Levitt, Marion Cotillard, Ellen Page, Tom Hardy, Dileep Rao, Cillian Murphy, Tom Berenger, Michael Caine jt.

Suurbritannia filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
2010. aasta filmid
Zvjahel

Zvjahel (ukraina Звягель) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Zvjaheli rajooni halduskeskus. Zvjahel asub Žõtomõrist umbes 84 km lääneloodes.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zvjahel elanikest ukrainlasi 85,29%, venelasi 8,51%, poolakaid 4,29%, valgevenelasi 0,57%, juute 0,33%, mustlasi 0,27% ja sakslasi 0,11%.

Linnast möödub maantee E40, mis viib idas Žõtomõri ja Kiievi ning läänes Rivnesse ja Lvivi.

Ajalugu 
Aastatel 1795–1941 ning aastatel 1944–2022 kandis linn nime Novohrad-Volõnskõi (Новоград-Волинський). 

16. juunil 2022 otsustas linnanõukogu nimetada muuta linna nime taas Zvjaheliks. 16. novembril 2022 otsustas Ukraina ülemraada nimetada linn ümber Zvjaheliks.

Tuntud isikud 
 Zvjahelis (end. Novohrad-Volõnskõis) on sündinud ukraina luuletaja ja publitsist Lesja Ukrajinka (1871–1913)
 Ukraina Relvajõudude ülemjuhataja Valeri Zalužnõi on samuti selles linnas sündinud

Sõpruslinnad

 Bełchatów, Poola
 Dolõna, Ukraina
 Halõtš, Ukraina
 Hašuri, Gruusia
 Łomża, Poola
 Mõrhorod, Ukraina
 Rahačoŭ, Valgevene
 Suomussalmi, Soome

Viited

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Knüpffer

Knüpffer (vene keeles Кнюпффер) on Tüüringist Greizist pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu
Suguvõsa on pärit Tüüringist Greizist, kus nad 1671. aasta paiku Eestimaale rändasid. 1870. aastal tõusid nad Venemaa aadliseisusse ja võeti Peterburi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.

Suguvõsa liikmeid
Andreas Knüpffer (1635−1705), Märjamaa pastor-adjunkt ja pastor, Maa-Lääne praostkonna praost
Arend (Arnold) Johann Knüpffer (1673−1713), teoloogiamagister, Jõelähtme ja Kuusalu pastor
Arnold Johann Knüpffer (1707−1755), Kuusalu pastor
Friedrich Gustav Knüpffer (1745−1790), Juuru pastor, Eestimaa konsistooriumi assessor
Christian Georg Magnus Knüpffer (1752−1806), Kuusalu pastor-adjunkt ja pastor, ülemapellatsioonikohtu liige, Eestimaa konsistooriumi assessor
Arnold Friedrich Johann Knüpffer (1777−1843), Kadrina pastor, Eestimaa konsistooriumi assessor, Eestimaa kindralsuperintendent, keeleuurija
Carl Magnus Johann Knüpffer (1781–1808), Kuusalu pastor
Georg Magnus Knüpffer (1785−1863), Väike-Maarja pastor, Õpetatud Eesti Seltsi kaasasutaja
Christian Gustav Knüpffer (1789−1828), Jõelähtme pastor
Reinhold Arnold Otto Eduard Knüpffer (1816−1895), riiginõunik, Gorigoretski põllumajandusinstituudi professor-adjunkt, katastrikomisjoni ülem 
Karl Theodor Knüpffer (1823−1871), Väike-Maarja pastor, Eestimaa konsistooriumi assessor
Otto Rudolf von Knüpffer (1831−1900), tõeline riiginõunik, Tallinna linnaarhitekt, Eestimaa kubermanguinsener
Georg Martin Knüpffer (1850−1901), Peterburi Jaani koguduse pastor-adjunkt, Ambla pastor
Karl Arnold Eduard Knüpffer (1852−1902), pedagoog, Viljandi koolidirektor
Rudolf Alexander Nikolai Knüpffer (1854−1915), riiginõunik, pedagoog, ülemõpetaja
Karl Paul Otto Knüpffer (1868−1922), filosoofiadoktor, keemik, keemitehase juhataja
Moritz Knüpffer (1882−1954), 1. järgu kapten, laevakomandör, Loodearmee sõjamerevalitsuse ülem
Gunnar Rudolf Knüpffer (1888−1963), Viljandi ja Tartu Pauluse koguduse pastor-adjunkt, Tartu ülikooli koguduse saksa pihtkonna pastor, õpetaja 
Felix Wilhelm Knüpffer (1889−1934), Viljandi koolidirektor, linnavolinik

Viited

Kirjandus
Adelheim, Georg. Revaler Ahnentafeln. Tallinn: F. Wassermann, 1935. Lk 156-168.
Deutsches Geschlechterbuch. Band 79. Baltisches Geschlechterbuch Band 1. Herausgegeben von Bernhard Koerner. Görlitz: Druck und Verlag von C. A. Starke, 1933. Lk 225-246.
Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 395 .

Välislingid

Knüpfferi suguvõsa genealoogia

Aadlisuguvõsad
Eestimaa immatrikuleerimata aadel
School of Oriental and African Studies

School of Oriental and African Studies (SOAS) on Londonis Suurbritannias asuv avalik-õiguslik ülikool, Londoni ülikooli osa. SOAS asutati aastal 1916, see asub Londoni kesklinnas Bloomsburys.

SOAS on maailma juhtivaid Aasia, Aafrika ja Lähis-Ida uuringute keskusi. SOASis asub ka Brunei galerii, mille rajamist rahastas Brunei sultan Hassanal Bolkiah; galerii avas 22. novembril 1995 Londoni ülikooli kantsler printsess Anne. Brunei galeriis näidatakse näituseid Aasia, Aafrika ja Lähis-Ida ajaloost ning tänapäevast.

SOAS jaotub kolmeks teaduskonnaks: kunsti- ja humanitaarteaduskond, keelte- ja kultuuriteaduskond ning õigus- ja sotsiaalteaduskond. SOAS-i õigusteaduskonda peetakse Ühendkuningriigis üheks parimatest. SOAS pakub umbes 350 erinevat bakalaureuseõppe ainekava, üle 100 magistriõppe ainekava ning pea igas valdkonnas võimalust omandada doktorikraad. SOASis on märkimisväärselt hea õppejõudude-õpilaste vahekord (1:11).

SOAS on Ühendkuningriigi ülikoolide edetabelites 2020 aastal 38.–58. kohal. Aastal 2020 hindas väljaanne QS World University Rankings SOASi arengu-uuringute õppimiseks maailmas paremuselt kuuendaks ülikooliks. SOASi vilistlaste seas on riigipäid, ministreid, diplomaate, keskpankureid, ülemkohtunikke, Nobeli rahuauhinna laureaat ning teisi prominente. SOAS kuulub Rahvaste Ühenduse Ülikoolide Liitu.

Viited

Välislingid
 John Game. SOASi ajalugu
 SOASi üliõpilaste liit
 SOASi vilistlaste loend

Suurbritannia ülikoolid
Novomoskovsk (Ukraina)

Novomoskovsk (ukraina Новомосковськ, vene Новомосковск) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis, Novomoskovski rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Novomoskovsk asub Samara jõe ääres, oblastikeskuse Dnipro kesklinnast umbes 25 km kirdes.

Asula on rajatud 1576. aastal ja on kandnud eri nimesid (Novoselõtsja, Novaja Samar, Samara, Samartšõk). Praeguse nime ja linnaõigused sai Novomoskovsk 1784. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novomoskovski elanikest ukrainlasi 84,45%, venelasi 13,34%, valgevenelasi 0,48%, armeenlasi 0,30% ja mustlasi 0,28%.

Viited

Ukraina linnad
Dnipropetrovski oblast
Novõi Buh

Novõi Buh (ukraina Новий Буг, vene Новый Буг) on linn Ukrainas Mõkolajivi oblastis, Novõi Buhi rajooni halduskeskus. Novõi Buh asub Mõkolajivist umbes 90 km põhjakirdes.

Novõi Buh sai linnaõigused 1961. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novõi Buhi elanikest ukrainlasi 93,38%, venelasi 4,38%, moldaavlasi 0,66%, valgevenelasi 0,59% ja armeenlasi 0,51%.

Viited

Ukraina linnad
Mõkolajivi oblast
Bērzciems

Bērzciems on küla (vidējciems) Lätis, Tukumsi piirkonna Engure vallas. Küla asub Liivi lahe kaldal, mere ja Engure järve vahelisel ribal.

Külas on raamatukogu. Seal asuvad Tauriņi, Bērzciemsi ja Rasase bussipeatused.. Külla jääb Bērzciemsi kalmistu.

Külas asuvad Lielkristi ja Skarase talud on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Seredõna-Buda

Seredõna-Buda (ukraina Середина-Буда, vene Середина-Буда) on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Seredõna-Buda rajooni halduskeskus. Seredõna-Buda asub Venemaa piiri ääres, Sumõst umbes 155 km põhjakirdes.

Asula rajasid 17. sajandi keskpaiku vanausulised, ürikutes on esmamainitud 1689. aastal. Linnaõigused sai Seredõna-Buda 1964. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Seredõna-Buda elanikest ukrainlasi 81,58%, venelasi 17,57%, valgevenelasi 0,28% ja armeenlasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Svitlovodsk

Svitlovodsk (ukraina Світловодськ, vene Светловодск) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kirovogradi oblastis, Svitlovodski rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu).

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Svitlovodski elanikest ukrainlasi 83,82%, venelasi 14,49%, valgevenelasi 0,63%, mustlasi 0,22% ja armeenlasi 0,14%.

Viited

Ukraina linnad
Kirovohradi oblast
Plieņciems

Plieņciems on küla (vidējciems) Lätis, Tukumsi piirkonnas ja Engure vallas. Küla asub Liivi lahe kaldal.

Seal asuvad Plieņciemsi ja Vinkalni bussipeatused.. Külla jääb Plieņciemsi kalmistu.

Plieņciems on tekkinud Plieņi mõisa (Plönen) maadele. Aastast 1738 mainitakse seda kui Kuramaa mõisnike supluskohta. Aastal 1808 rajas Riia kaupmees Klein sinna 10 koha ja suure saaliga võõrastemaja.

Aastal 1810 käis seal suvitamas keisrinna Jelizaveta, kes oli sunnitud kasutama seda väikest suvituskohta, kuna suuremad Euroopa kuurordid olid toona sõdade tõttu ligipääsmatud. Aastail 1988-1990 suvitas seal Viktor Tsoi, kes sinna sõites ka autoõnnetuses hukkus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Külas kasvav sanglepp ümbermõõduga 3,1 m ja pärn ümbermõõduga 4,12 m on looduskaitse all. Mererannal asub Plieņciemsi luidete hoiuala. Andricase talu on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Hoiuala moodustati aastal 1987, kaitsmaks sealset vana männikuga kaetud luitevalli ja liivastele aladele iseloomulikku taimestikku.

Aastal 2018 oli külas 225 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 242.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Vilnjansk

Vilnjansk (ukraina Вільнянськ, vene Вольнянск) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Vilnjanski rajooni halduskeskus.

Asula rajati 1840. aastal Sofiivka külana. 1935. aastal muudeti küla aleviks ja uueks nimeks sai Krasnoarmiiske. 1939. aastal anti alevile uueks nimeks Tšervonoarmiiske. Praeguse nime ja linnaõigused sai Vilnjansk 1966. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vilnjanski elanikest ukrainlasi 86,06%, venelasi 12,11%, valgevenelasi 0,45%, armeenlasi 0,38%, bulgaarlasi 0,19% ja sakslasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
Apšuciems

Apšuciems (saksa keeles Espenhof) on küla (vidējciems) Lätis, Tukumsi piirkonnas ja Engure vallas. Küla asub Liivi lahe kaldal.

Seal asuvad Apšuciemsi ja Medpunktsi bussipeatused.. Külas on kool, mille juures tegutseb avalik raamatukogu. Külla jääb Apšuciemsi kalmistu.

Külast lõunas asub 15 ha suurune Apšuciemsi madalsoo hoiuala. Hoiuala moodustati aastal 2004, kaitsmaks sealset lubjarikast madalsood ja pruuni sepsika kasvupaika.

Aastal 2018 oli külas 187 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 176. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Filip Kostić

Filip Kostić (serbia kirillitsas Филип Костић; sündinud 1. novembril 1992 Kragujevacis) on Serbia jalgpallur, kes mängib Itaalia kõrgliigaklubis Torino Juventus ja Serbia jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt vasaku äärepoolkaitsjana, kuid võib mängida ka vasaku äärekaitsja positsioonil.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Kragujevaci Radnički. Hooajal 2011–12 mängis ta klubiga Serbia kõrgliigas. 2012. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Groningen. Hooajal 2013–14 lõi ta Hollandi kõrgliigas 11 väravat.

Aastatel 2014–2022 mängis Kostić Saksamaa kõrgliiga klubides. Aastatel 2014–2016 mängis ta kaks hooaega VfB Stuttgarti, seejärel 2016–2018 kaks hooaega Hamburger SV ridades ja lõpuks 2018–2022 neli hooaega Frankfurdi Eintrachtis. Hooajal 2019–20 valiti ta Saksamaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2021–22 võitis ta Frankfurdiga UEFA Euroopa Liiga. Hooajal 2021–22 oli Kostić Euroopa Liigas enim väravasööte andnud mängija ning ta valiti Euroopa Liiga hooaja parimaks mängijaks.

2022. aasta augustis sõlmis ta lepingu Juventusega.

Kostić tegi Serbia rahvuskoondises debüüdi 7. juunil 2015 sõprusmängus Austria vastu. Esimese värava lõi ta koondisesärgis 5. septembril 2016 MM-i valikmängus Iirimaa vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused 
Eintracht Frankfurt
UEFA Euroopa Liiga: 2021–22

Välislingid 

Serbia jalgpallurid
FC Groningeni mängijad
VfB Stuttgardi mängijad
Hamburger SV mängijad
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Torino Juventuse mängijad
Bundesliga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1992
Langenberg (Rothaargebirge)

Langenberg asub Saksamaa Nordrhein-Westfaleni ja Hesseni liidumaade piiril ning kõrgusega 843,2 m üle merepinna on Rothaargebirge kõrgeim tipp, samuti Nordrhein-Westfaleni ja ka Põhja-Saksamaa kõrgeim tipp väljaspool Harzi mägesid.

Paiknemine 

Langenberg asub Hochsauerlandkreisi (Vestfaal) ja Waldeck-Frankenbergi kreisi (Põhja-Hessen) piiril, kus Hochsauerlandi piirkond siirdub Olsberg-Bruchhauseni (põhjaloodes), Willingeni (kirdes) ja Niedersfeldi (edelas, Winterbergist põhjas) vahelt Uplandi. Langenbergi tipp on umbes 10 m Hesseni-Vestfaali piirist edelas.

Langenbergi naabertipud on Hoppernkopf (805 m üle merepinna) põhjas, Mittelsberg (801 m) idas, Hegekopf (842,9 m) idakagus, Hopperkopf (832,3 m) kagus, Clemensberg (839,2 m) lõunaedelas ja Auf dem Sternrodt (789,4 m) läänes.

Burbecke oja laskub Langenbergi lääneküljelt ja Raken põhjaküljelt, mõlemad on Gierskoppbachi valgalas. Langenbergi läbib idas lõuna-põhja suunas Hoppecke ülemjooks, millesse voolab väike oja, mis tuleb orust - Der Keller ('kelder') - mäe kaguküljel. Langenbergist lõunas asuvad ristmikud, mida tuntakse Oberer Burbecker Platz ja Unterer Burbecker Platz. Rothaarsteigina tuntud pikamaa jalgtee osa kulgeb tipust läänes põhja-lõuna suunas, möödudes ajaloolisest piirikivist.

Langenbergi ümardunud tipul on vähe puid ja see laieneb ida pool mäginõmmeks; ülejäänud mägi on aga paksult metsaga kaetud.

Kõrgus 

Umbes 15 m lõunakagus Langenbergi tipust, mis on Saksamaa topograafilisel kaardil (Deutsche Grundkarte) näidatud 843,2 m üle merepinna, ja umbes 20 m edelas eelpoolnimetatud liidumaapiirist on Saksa primaarse triangulatsioonivõrgu triangulatsioonimajakas kõrgusel 843,1 m üle merepinna (s.o 10 cm madalamal).

Tipus on kivi metallplaadiga, millel kirje: Langenberg 843 m über N.N. − höchster Berg in N R W ("Langenberg 843 m üle merepinna − kõrgeim mägi Nordrhein-Westfalenis").

Ekslikult nimetatakse Winterbergi lähedal asuvat Kahler Astenit sageli piirkonna kõrgeimaks mäeks. See on ainult 841,9 m üle merepinna, kuid on rohkem tuntud kui Langenberg oma ilmajaama tõttu ja seetõttu, et selle mäetipurestoran Astenturm ja selle 862 m kõrgune vaatetorn on populaarsed kohalikud sihtkohad.

Kõrgeim ligipääsetav punkt Rothaargebirgel on Hochheideturmi vaatluslava Willingeni lähedal (Hessen) kõrgusega 875,5 m.
Klapkalnciems

Klapkalnciems on küla (vidējciems) Lätis, Tukumsi piirkonnas ja Engure vallas. Küla asub Liivi lahe kaldal.

Külas on Riia tehnikaülikooli spordi- ja puhkebaas  "Ronīši". Seal asub Klapkalnciemsi bussipeatus.. Külla jääb Klapkalnciemsi kalmistu.

Külas leidsid nii Esimese kui Teise maailmasõja ajal aset ägedad lahingud. Lahingus langenud Soome jäägritele püstitati külla aastal 1929 mälestusmärk. Nõukogude perioodil lõhuti see maha, ent mälestusmärk taastati aastal 2004. Külas asub ka Teises maailmasõja lahingute mälestusmärk, lisaks  on mälestusmärk hukkunud nõukogude sõdurite vennaskalmistul. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Külas kasvav mänd ümbermõõduga 2,7 m on looduskaitse all. Osa külast jääb Ķemeri rahvusparki. 

Aastal 2018 oli külas 179 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 197.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Trebinje

Trebinje on linn Bosnia ja Hertsegoviina lõunaosas Serblaste Vabariigis. Asub ajaloolises Hertsegoviinas Trebišnjica jõe ääres 25 km kaugusel Aadria mere rannikust.

1991. aasta rahvaloenduse andmetel oli in linnas 30 372 elanikku, neist 21 387 serblast (69,2%), 5542 bosnjakki (17,9%), 1625 jugoslaavlast (5,3%), 1226 horvaati (3,9%) ja 1099 muu rahvuse esindajat (3,7%). Tänapäeval on pea kõik elanikud serblased.

Välislingid 

Linna koduleht

Bosnia ja Hertsegoviina linnad
Serblaste Vabariik
Daphne Guinness

Daphne Diana Joan Susanna Guinness (sündinud 9. novembril 1967 Londonis) on inglise seltskonnategelane ja moekunstnik. Ta on 18. sajandi iiri õlletootja Arthur Guinnessi otsene järeltulija.

Välislingid

Suurbritannia inimesed
Sündinud 1967
Lukas Hinterseer

Lukas Hinterseer (sündinud 28. märtsil 1991 Kitzbühelis) on Austria jalgpallur, kes mängib ründajana Lõuna-Korea kõrgliiga klubis Ulsan Hyundai ja Austria jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Innsbrucki Wackeris. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Austria esiliigas hooajal 2009–10. Hinterseeri läbimurdehooaeg oli 2013–14, kui ta lõi Wackeri meeskonnas Austria kõrgliigas 13 väravat.

2014. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa esiliiga klubiga FC Ingolstadt 04. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mängis ta Ingolstadtiga Saksamaa kõrgliigas, kus ta lõi kahe hooaja peale kokku üheksa väravat.

2017. aastal siirdus ta Saksamaa esiliiga klubisse VfL Bochum. Ta oli järgmisel kahel hooajal klubi suurim väravakütt, lüües liigas vastavalt 14 ja 18 väravat. 2019. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Hamburger SV-ga.

2021. aasta jaanuaris siirdus ta Ulsan Hyundaisse.

Hinterseer tegi Austria rahvuskoondises debüüdi 2013. aastal. Ta kuulus Austria koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Välislingid 

Austria jalgpallurid
VfL Bochumi jalgpallurid
Hamburger SV mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1991
Žovti Vodõ

Žovti Vodõ (ukraina Жовті Води, vene Жёлтые Воды) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Žovti Vodõ asub oblastikeskusest Dniprost umbes 110 km läänes.

Asula on rajatud 1895. aastal ja kandis esialgu nime Žovta Rika. Linnaõigused ja praeguse nime sai asula 1957. aastal.

Žovti Vodõs toodetakse ja töödeldakse uraanimaaki.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žovti Vodõ elanikest ukrainlasi 80,14%, venelasi 16,66, valgevenelasi 0,58% ja armeenlasi 0,23%.

Viited

Ukraina linnad
Dnipropetrovski oblast
Korsun-Ševtšenkivskõi

Korsun-Ševtšenkivskõi (ukraina Корсунь-Шевченківський, vene Корсунь-Шевченковский) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Korsun-Ševtšenkivskõi rajooni halduskeskus. Korsun-Ševtšenkivskõi asub Rossi jõe ääres, Tšerkassõst ligi 60 km läänes.

Ajalugu 
Asulat on esmamainitud 1032. aastal, kui sinna rajati kindlus kaitsmaks Kiievit lõunapoolsete nomaadide rünnakute eest. 1240 hävitas Batu-khaan asula.

1584. aastal rajati sinna sõjaväe tugipunkt ja 1585. aastal anti asulale Magdeburgi linnaõigused.

1630. aastal ründasid kasakad linna ja hävitasid sealse poola garnisoni. Taas sai asula kannatada 1637. aastal toimunud kasakate mässu käigus. 1648. aastal peeti seal aga Korsuńi lahing.

Alates 1793. aastast kuulus asula Vene keisririiki. 1903. aastal rajati linna üks Venemaa suuremaid värvivabrikuid.

Kuni 1944. aastani oli linn tuntud kui Korsun, kuid siis muudeti nime ukraina kirjaniku ja kunstniku Tarass Ševtšenko auks.

Rahvastik 
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Korsun-Ševtšenkivskõi elanikest ukrainlasi 93,04%, venelasi 4,03%, mustlasi 0,37%, valgevenelasi 0,24% ja juute 0,24%.

Suhted teiste linnadega 
Korsun-Ševtšenkivskõi linnal on sõprussuhted Chojnice linnaga Poolas ja Gifhorni linnaga Saksamaal.

Viited

Ukraina linnad
Tšerkassõ oblast
Róža Domašcyna

Róža Domašcyna (sündinud 11. augustil 1952 Ralbitz-Rosenthali vallas Saksamaal) on sorbi luuletaja. 

Luuletajad
Sorbid
Sündinud 1952
Molotšansk

Molotšansk (ukraina Молочанськ, vene Молочанск) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis Tokmaki rajoonis.

Asula rajasid sakslastest mennoniidi ümberasujad 1803. aastal ja see sai nimeks Halbstadt. 1915. aastal sai asula uueks nimeks Molotšansk. Linnaõigused sai Molotšansk 1938. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Molotšanski elanikest ukrainlasi 76,34%, venelasi 21,17%, valgevenelasi 0,93%, bulgaarlasi 0,38%, sakslasi 0,32% ja tatarlasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
Songaid

Songaid (või songhaid) on Lääne-Aafrikas elav rahvas, nad räägivad erinevaid songai keeli. Songaide ajalugu on seotud Songai riigiga, mis 15. ja 16. sajandil Lääne-Sahelis domineeris. Songai riigi valitsejatelt on rahvas saanud ka oma nime. Nad on enamjaolt islamiusksed, nende asuala jääb peamiselt Lääne-Sudaani piirkonna Mali aladele. Songai keelte kõnelejad, kes elavad Malis, nimetavad end songaideks, mujal määratletakse end nt zarmadeks (suurim songaide alahõim) või isawagheniteks. Gaos koyraboro senni keelt rääkivatele on nt Nigeris kõneldav zerma keel arusaamatu. Songai keeli määratletakse üldiselt Niiluse-Sahara keelte sekka, kuid on teadlasi, kes on muul arvamusel. Nt Gerrit Dimmendaal usub, et songai keeli võiks klassifitseerida eraldi keelkonnana.

Viited

Aafrika rahvad
France 24

France 24 on rahvusvahelisele turule suunatud Prantsusmaa riiklik teleuudistekanal. Uudiseid edastatakse prantsuse, inglise, araabia ja hispaania keeles.

France 24 peakorter asub Pariisi äärelinnas Issy-les-Moulineaux's, kanal alustas tegevust 6. detsembril 2006. Suurim rõhk on uudistel läbi televisiooni, 2010. aastal lasti välja ka oma iPhone'i ja Androidi äpid. Tänapäeval saab France 24 uudiseid reaalajas jälgida ka nende kodulehel ning YouTube's.

Alates 2008. aastast on France 24 ainuomanik Prantsuse riigile kuuluv valdusühing France Médias Monde. Ainuomanikuks saamiseks tuli riigil ära osta ettevõtete TF1 Group ja France Télévisions osad. France 24 aastaeelarve on ligi 100 miljonit €.

France 24 ingliskeelne kanal on nähtav ka Eesti vabalevis. Jaanuaris 2018 käis France 24 stuudios intervjuud andmas president Kersti Kaljulaid.

Viited

Telekanalid
Oleškõ

Oleškõ (ukraina Олешки, vene Алёшки) on linn Ukrainas Hersoni oblastis Hersoni rajoonis. Kuni 2020. aastani kuulus see Oleškõ rajooni ja oli rajooni halduskeskus. Oleškõ asub Hersoni kesklinnast umbes 8 km idas.

Ajalugu 
Asulat on esmamainitud 1084. aastal, linnaõigused sai 1854. aastal. Aastatel 1928–2016 oli linna nimi Tsjurupinsk (Nõukogude riigi- ja parteitegelase Aleksandr Tsjurupa auks).

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Oleškõ elanikest ukrainlasi 78,37%, venelasi 18,41%, valgevenelasi 0,77%, mustlasi 0,54% ja armeenlasi 0,44%.

Viited

Ukraina linnad
Hersoni oblast
Pivdenne

Pivdenne (ukraina Південне, vene Пивденное) on linn Ukrainas Harkivi oblastis Harkivi rajoonis. Pivdenne asub Harkivi kesklinnast umbes 17 km edelas.

Asula on rajatud 1906. aastal. Alevi staatuse sai Pivdenne 1938. aastal, linnaõigused 1963. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pivdenne elanikest ukrainlasi 79,63%, venelasi 18,65, armeenlasi 0,44%, valgevenelasi 0,25%, grusiine 0,20%, asereid 0,15%, juute 0,13% ja tatarlasi 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Argentiina suvikõrvits

Argentiina suvikõrvits ehk sapallito (Cucurbita maxima subsp. maxima Zapallito rühm) on kõrvitsa perekonda kuuluva banaankõrvitsa sort.

Argentiina suvikõrvitsa viljad on rohelised, umbes 10-12-sentrimeetrise diameetriga. Vilju peaks korjama ja tarbima siis, kui need on veel noored ja toored. 

Välislink: (https://www.bolster.eu/winter-squash-zapallito-cucurbita-maxima/p62)

Kõrvitsalised
Laima Slava

Laima Slava (sünninimi Klieģe; sündinud 12. juulil 1947) on läti kunstiajaloolane ja kirjastaja.

Ta lõpetas Riia 49. keskkooli ja õppis Läti Riiklikus Kunstiakadeemias.

Aastail 1975–1983 töötas ta Läti NSV Teaduste Akadeemia kunstiajaloo instituudis, aastail 1983–1988 nädalalehes Literatūra un Māksla (Kirjandus ja Kunst), aastail 1988–1989 kirjastuses Liesma, aastail 1989–1995 Riia Videokeskuses ja Multimeedia Keskuses. Alates 1997. aastast on ta kirjastuse Neputns peatoimetaja.

Ta on koostanud palju kunstialbumeid, uurinud Boriss Bērziņši loomingut ning kirjutanud raamatud "Dieva buča" ("Jumala suudlus", 2000) ja "Boriss Bērziņš" (2002, 2016).

Laima Slava on alates 1981. aastast Läti Kunstnike Liidu liige.

Tunnustus
 2011 – Kolme Tähe orden
 2017 – Balti Assamblee kunstipreemia

Viited

Läti inimesed
Kunstiajaloolased
Kirjastajad
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Sündinud 1947
Sokõrjanõ

Sokõrjanõ (ukraina Сокиряни, rumeenia Secureni, Târgu Secureni) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Sokõrjanõ rajooni halduskeskus. Sokõrjanõ kesklinn asub Moldova piirist vähem kui 3 kilomeetri kaugusel.

Sokõrjanõ on asutatud 1666. aastal, linnaõigused sai 1966. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sokõrjanõ elanikest ukrainlasi 90,50%, venelasi 6,29%, moldaavlasi 2,25%, rumeenlasi 0,21%, armeenlasi 0,13% ja valgevenelasi 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Ragaciems

Ragaciems on küla (lielciems) Lätis Tukumsi piirkonna Lapmežciemsi vallas. Ragaciems asub merepinnast 4 meetri kõrgusel  Liivi lahe ja Kaņierise vahel. Küla jääb valla keskusest Lapmežciemsist 3, endisest piirkonnakeskusest Smārdest 23 ning Riiast 52 kilomeetri kaugusele.

Külas asuvad Kalniņi ja Ragaciemsi bussipeatused.. Sinna jääb Ragaciemsi kalmistu.

Külas kasvab looduskaitsealune Baloži hiidmänd. Küla jääb Ķemeri rahvusparki. 

Küla ja Starpiņupīte jõe vahele jääb suur Laevamäeks kutsutav luide. Selle tipus olevat vanasti asunud kuur, kuhu süüdati laevade randa meelitamiseks tuli.

Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud nõukogude sõdurite vennaskalmistu, kus asuvad nii mälestuskivi kui mälestusmärk. Aastail 2006-2009 kuulus küla Lapmežciemsi piirkonda, aastail 2009–2021 aga Engure piirkonda.

Ragaciemsis sündis Läti kirjanik Imants Ziedonis.

Aastal 2006 oli külas 724 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 566.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Bigauņciems

Bigauņciems on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonna Lapmežciemsi vallas. Bigauņciems asub Jūrmala idapiiril, merepinnast 5 meetri kõrgusel  Liivi lahe ja Vecslocene jõe vahel. Küla jääb valla keskusest Lapmežciemsist 2, endisest piirkonnakeskusest Smārdest 21 ning Riiast 46 kilomeetri kaugusele.

Külas kasvavad looduskaitsealused Bigauņciemsi mänd ehk Mõõdumänd ja Lejasveteri mänd, looduskaitsealune pärn ümbermõõduga 4,2 m ning nimetud männid ümbermõõtudega 2,55 m ja 3,31 m. Küla jääb Ķemeri rahvusparki. 

Küla tekkis XVIII sajandi lõpus. Sellele panid aluse kolm Eestist tulnud venda, kes aga abiellusid kohalike tüdrukutega. Teadmata ajal sai eestlaste küla ehk Igauņciems ette B  tähe. XIX sajandil kujunes see puhkealaks, kuhu rajati palju suvekodusid. Aastal 1824 hakkasid küla ja Riia vahel sõitma postitõllad.Aastail 2006-2009 kuulus küla Lapmežciemsi piirkonda, aastail 2009–2021 aga Engure piirkonda.

Külas asuvad Telšu pilsetiņa, Bigauņciemsi ja Kāpase bussipeatused..

Bigauņciemsi vallakoolis töötas aastail 1897-1898 õpetajana Läti luuletaja Vilis Plūdons.

Aastal 2006 oli külas 434 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 458.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Hotõn

Hotõn (ukraina Хотин, rumeenia Hotin) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Hotõni rajooni halduskeskus. Linn asub Dnestri paremkaldal, Tšernivtsist 63 km kirdes.

Hotõn on kuulunud Moldaavia vürstiriigile (1359-1432, 1459-1538, 1541-1562, 1572-1615, 1621-1673, 1699-1712), Poola-Leedule (1432-1459, 1538-1541, 1562-1572, 1615-1620, 1673-1699) ja Osmanite riigile (1711-1812). Seejärel oli osa Venemaa Bessaraabia kubernerkonnast (1812–1917). 1917–1918 oli Moldaavia Vabariigi, 1918–1940 ja 1941–1944 Rumeenia ning 1940–1941 ja 1944–1991 NSVL osa. Alates 1991. aastast kuulub Ukrainale. 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hotõni 11 124 elanikust ukrainlasi 91,2%, moldaavlasi 7,1%, venelasi 1,3% ja rumeenlasi 0,1%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Min Yoongi

Min Yoon-gi (korea keeles: 민윤기; sündinud 9. märtsil, 1993 Daegus Lõuna-Koreas), esinejanimedega Suga ja Agust D, on Lõuna-Koreast pärit laulukirjutaja, räppar ja plaadiprodutsent. Ta kuulub Korea Pop bändi BTS (tuntud ka nimedega 방탄소년단, Bangtan Boys, Bulletproof Boy Scouts ja Beyond The Scene), mida haldab Big Hit Entertainment.
Operatsioon Serval

Operatsioon Serval (prantsuse keeles Opération Serval) oli Malis toimunud Prantsusmaa relvajõudude missioon. Eesmärgiks oli islamimässulised, kes olid hakanud tungima riigi keskosa suunas, Põhja-Malist välja ajada.

Operatsioon Serval algatati pärast ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 2085 ning Mali ajutise valitsuse ametlikku abipalvet. Operatsioon Serval lõppes 15. juulil 2014, 1. augustil 2014 algas islamistide Sahelist välja tõrjumiseks operatsioon Barkhane. Mässuliste viiest juhist tapeti kolm (Abdelhamid Abou Zeid, Abdel Krim ja Omar Ould Hamaha), Mokhtar Belmokhtar põgenes Liibüasse ning Iyad Ag Ghaly Alžeeriasse.

Operatsioon sai nime Aafrika kaslase servali järgi.

Vaata ka
 võõrjõudude sekkumine Mali sõtta 2013. aasta jaanuaris
 Konna lahing
 lähiajaloos Prantsusmaa osavõtul toimunud lahingute loend
 operatsioon Barkhane

Viited

Rahvusvaheline sõjaline koostöö
Sõjalised operatsioonid
Boriss Parõgin

Boriss Parõgin (vene Бори́с Дми́триевич Пары́гин; 19. juuni 1930, Leningrad – 9. aprill 2012, Peterburi), Nõukogude ja Venemaa sotsiaalpsühholoog. Professor, Ph.D. NSVL-i teadusliku sotsiaalpsühholoogia rajaja. Filosoofilise ja sotsioloogilise suuna looja ja juhtiv esindaja sotsiaalpsühholoogias — selle ajalugu, metoodika, teooria ja prakseoloogia. Vene Föderatsiooni austatud teadlane.

Elulugu
Boris Parõgin on sotsiaalpsühholoogia filosoofilise ja sotsioloogilise suuna juhtiv esindaja. Ta sündis Leningradis. Ta on lõpetanud Leningradi Riiklik Ülikool filosoofiateaduskonna (1948–1953). 1961 aastal kaitses ta filosoofia väitekirja (LSU); Doktoriväitekiri — «Социальная психология как наука (вопросы истории, методологии и теории)» (Sotsiaalpsühholoogia kui teadus / ajaloo, metoodika ja teooria küsimused) (Leningradi Riiklik Ülikool, 1967). 

Boris Parõgin õpetas Leningradi Riiklik Ülikool filosoofiateaduskonnas (Leningrad, 1953–1957).  Seejärel lastemeditsiini instituudis (Leningrad, 1957–1962). Juhatas Leningradi Riikliku Pedagoogilise Herzeni nimelise Instituudi filosoofia osakonda, kus ta lõi sotsiaalpsühholoogiliste uuringute labori ja esimene NSVLi sotsiaalpsühholoogia teaduskonnas (Leningrad, 1968–1976).  Hiljem juhtis Parõgin Venemaa Teaduste Akadeemia sotsiaalsete ja majanduslike probleemide instituudis (Leningrad, 1976–1992) sotsiaalpsühholoogiliste probleemide sektorit. 1970ndatel ja 80ndatel pidas ta palju avalikke loenguid. Ta käis töövisiitidel Eestisse, kus tal oli õpilasi. 1990–2000 aastatel juhtis Boris Parõgin asutatud Peterburi humanitaarülikooli (Peterburi, 1992–2012) sotsiaalpsühholoogia osakonda.  Külalisprofessorina pidas ta loenguid paljudes Venemaa ülikoolides.

Teosed 
Boris Parõgin on kirjutanud 11 monograafiat ja 400 artiklit, mis on tõlgitud keeltesse: inglise, saksa, jaapani, leedu, hispaania, portugali, bulgaaria, tšehhi, slovaki, ungari jt. 

Kõige olulisemate tööde hulgas:
 Социальная психология. Истоки и перспективы. — 2010. (Sotsiaalpsühholoogia. Allikad ja väljavaated).
 Основы социально-психологической теории. — 1971. (Sotsiaalpsühholoogilise teooria alused).
 Общественное настроение. — 1966. (Avalik meeleolu).
 Социальная психология как наука — 1965. (Sotsiaalpsühholoogia kui teadus).

Viited

Välislingid

Vene filosoofid
Venemaa psühholoogid
Sündinud 1930
Surnud 2012
Zvirbuļi

Zvirbuļi on küla (mazciems) Lätis Tukumsi piirkonna Smārde vallas. Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Smārdest 17 ning Riiast 62 kilomeetri kaugusele.

Külas asuvad Zvirbuļi ja Kirpji bussipeatused.. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Garrett Weber-Gale

Garrett Weber-Gale (sündinud 6. augustil 1985 Stevens Pointis Wisconsini osariigis) on Ameerika ujuja, kahekordne olümpia kuldmedalist teateujumistes ja osaline maailmarekordi sünnis 4x100 m vabaujumises. Weber-Gale on juut, ja sündis Stevens Pointis  Wisconsini osariigis. Ta lõpetas 2003. aastal Wisconsinis Glendale'is asuva Nicolet keskkooli. Seejärel esindas ta Texase ülikooli Texas Longhornsi ujumis- ja vettehüpetevõistkonda aastatel 2003–2007. 2006. aastal tuli ta NCAA I divisjoni meistriks 100 jardi vabaujumises.

Ta võitis 2008. aasta USA olümpiakatsevõistlustel 100 ja 50 meetri vabaujumise vastavalt 47,92 ja 21,47 sekundiga. Tema aeg 21,47 50 meetris oli Ameerika rekord. 100 m vabaujumise eelvõistlustel saadud ajaga 47,78-st sai temast esimene ameeriklane, kes alistas sellel võistlusel 48 sekundi raja. 

2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis kuulus Weber-Gale 4 × 100 m vabaujumise võistkonna koosseisu finaalis, mis ujus tänaseni püsiva maailmarekordi ning kuulutati parimaks teateujumiseks ajaloos.  Ta oli selles teateujumises teises ​​vahetuses ja oli ajaga 47,02 üks päeva kiireimaid, ning USA võitis kulla võistluseelse soosiku Prantsusmaa ees. Prantsusmaa kaotas lõpuks USA-le kõigest 0,08 sekundiga. Weber-Gale pälvis kuldmedali ka oma panuse eest 4 × 100 m kompleksujumises. Weber-Gale võistles ka nii 50 m kui ka 100 m vabaujumises, kuid ei pääsenud kummagi poolfinaalist edasi. 

2009. aasta USA katsevõistlustel tõusis Weber-Gale 100 m vabaujumises ajaga 48,19 kolmandaks. Ta tuli teiseks konkurentsis Cullen Jonesiga 50 m vabaujumises ajaga 21,55, mis nõudis kiiret ujumist, et otsustada, kes võistleb Roomas 2009. aasta maailmameistrivõistlustel. Jones võitis ujumise ajaga 21,41, mis ületas Weber-Gale'i Ameerika rekordi.

2009. aasta maailmameistrivõistlustel ujus Weber-Gale ajaga 48,30 4 × 100 m vabaujumise eelujumises avavahetust. Eelujumises näitas USA alles neljandat aega. Ta teenis siiski kuldmedali kuigi tema finaalis ei osalenud, sest USA võitis finaali esimesena. 

2013. aastal valiti Weber-Gale Team USA lipukandjaks 19. Makaabia mängudel (juutidele mõeldud võistlused) avatseremoonial. Mängudel võitis ta kaks kuldmedalit; ühe 100 m vabaujumises 48,99 sekundiga ja teise ​​50 m vabaujumises ajaga 22,12, ning hõbeda ka 4 × 200 m vabaujumises.

Välislingid

Garrett Weber-Gale USA ujumisliidu leheküljel
Garrett Weber-Gale Ameerika Ühendriikide olümpia- ja paraolümpiakomitee leheküljel
Garrett Weber-Gale ROK-i leheküljel
Garrett Weber-Gale Olympic Channel leheküljel
Garrett Weber-Gale Olympics Sports-Reference.com leheküljel

Ameerika Ühendriikide ujujad
Sündinud 1985
Tartu Suurtäht

Tartu Suurtäht on Tartu linna aukodaniku tiitliga alates 1996. aastast kaasnev aumärk.

Tartu aukodaniku tiitleid koos Tartu Suurtähega antakse Tartu linnavolikogu otsusel kord aastas. Tiitlid ja aumärgid antakse Tartus toimuval pidulikul kontsertaktusel üle igal aastal enne vabariigi aastapäeva, 22. või 23. veebruaril.

Tartu Suurtäht koosneb 23 mm kõrgusest Tartu linna vapist ja selle külge riputatud kuueharulisest hõbetähest kõrgusega 60 mm. Tartu Suurtäht valmistatakse hõbedast, linna vapi kilp on kaetud punase läbipaistva kuumemailiga ja kilbil olevad vapikujundid on hõbedast, täheharude harjadel on teemantlõikeliste kühmude read ning tähe keskele kinnitub kuuetahuline mäekristall.

Tartu linna aukodanikud ja Tartu Suurtähe kavalerid

Viited

Eesti teenetemärgid
Tartu auhinnad
Kahhovka

Kahhovka (ukraina Каховка, vene Каховка) on linn Ukrainas Hersoni oblastis Kahhovka rajoonis. Praegu on rajooni halduskeskus Nova Kahhovka, mis on kasvanud Kahhovkast suuremaks. Kahhovka asub Dneprile rajatud Kahhovka veehoidla kaldal.

Kahhovka on asutatud 1791. aastal, linnaõigused sai 1918. aastal.

Kahhovka hüdroelektrijaam ja pais asuvad Nova Kahhovkas.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kahhovka elanikest ukrainlasi 82,10%, venelasi 15,12%, valgevenelasi 0,68%, mustlasi 0,51 ja moldaavlasi 0,24%.

Ajalugu 
1492. aastal asutasid tänapäeva Kahhovka territooriumil kindluse Islam-Kermen (krimmi keeles İslâm Kermen اسلام كرمان; osmani اسلام كرمان Kṛṣṇa Ḩamanray, Kṛṣṇa Ḩāgli) Nimi tähendab tõlkes 'islami kindlust'. Ukraina allikates nimetati kindlust ka Aslani linnaks. Korduvalt tungisid sellesse kindlusesse kasakad – Dmõtro Võšnevetski (1556), Bohdan Ružõnski (1576), Mõhhailo Dorošenko (1628), Ivan Sirko (1673). Linnuse hävitas 1695. aastal Ivan Mazepa. 1771. aastal ehitati vana kindluse kohale Shagingirey kindlustus.

1791. aastal asutati kolonel Dmõtro Matvijovitš Kulikovski juhtimisel kaasaegne Kahhovka, mis sai nime kuulsate Vene sõjaväevendade Mõkola ja Vassõl Kahhovski järgi. Kulikovskite dünastiad ja sellele järgnenud omanikud — Pankejevid ja Trabotid — muutsid sellest tuntud kaubalinna, millele aitas palju kaasa soodne geograafiline asukoht kaubateede ristumiskohas, kunagise kuulsa Tavanski transpordi lähedal üle Dnepri. Kahhovka mängis olulist rolli Falz-Feynide, Trubetskyde ja Mordvinovide suurmõisatele tööjõu pakkujana. Just nende majandused määrasid sel ajal luua Tauria kubermangu näo Euroopas.

1886. aasta seisuga elas külas 611 inimest.

19. sajandi lõpus hakkas linnas arenema tööstuslik tootmine. Seal asusid põllutöömasinate tehased, õlletehas, viinavabrik, saeveski ja karastusjookide tehas.

Kahhovkas oli 20. sajandi alguses 6 kooli, haigla, raamatukogu (üks vanimaid Ukrainas), rahvamaja ja elektrijaam.

Viited 

Ukraina linnad
Hersoni oblast
Nova Kahhovka

Nova Kahhovka (ukraina keeles Нова Каховка, vene keeles Новая Каховка) on linn Ukrainas Hersoni oblastis  Kahhovka rajoonis. Nova Kahhovka asub Dneprile rajatud Kahhovka veehoidla kaldal.

Asula rajamine algas 1951. aastal seoses Kahhovka hüdroelektrijaama ja paisu ehitamisega. Nova Kahhovka nime sai asula 1952. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nova Kahhovka elanikest ukrainlasi 73,81%, venelasi 23,37%, valgevenelasi 0,91% ja armeenlasi 0,30%.

Venemaa sissetung Ukrainasse
2022. aasta 11. juuli ööl vastu 12. juulit toimusid Nova Kahhovkas võimsad plahvatused; võimalik et tegemist oli Venemaa relvajõudude laskemoonalao plahvatusega, mille hävitamiseks Ukraina pool kasutas süsteemi HIMARS. Väidetavalt hukkus rünnakus ka 22. armeekorpuse kindralmajor Artjom Nasbulin.

Viited

Välislingid
 Empty supermarket shelves in Russia-occupied city of Nova Kakhovka. Euronews, 9. märts 2022
 Удар ВСУ по складу в Новой Каховке. Что известно на данный момент. BBC News  Русская служба, 12. juuli 2022

Ukraina linnad
Hersoni oblast
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Jānis Kreicbergs

Jānis Kreicbergs (24. juuli 1864 Eleja vald, Dobele kreis – 13. aprill 1948 Stockholm) oli Läti jurist, ühiskonnategelane ja publitsist. Ta oli I Riigiduuma liige Kuramaa kubermangust. Aastatel 1917–1918 oli ta Läti Ajutise Rahvusnõukogu täieõiguslik liige, kes volitati ja saadeti lääneriikidega läbirääkimisi pidama.

Ta sündis aastal 1864 Eleja vallas Dobele kreisis. Ta õppis Sesava kihelkonnakoolis, Jelgava gümnaasiumis (kust pidi lahkuma), sooritas aastal 1885 Tartus gümnaasiumi eksamid. Aastal 1890 lõpetas ta Moskva ülikooli õigusteaduskonna.

Ta on töötanud advokaadina Liepājas (1891–1900), Riias (1901–1915), notari ametikohal Riias (1921–1933), Jēkabpilsis (alates 1933). Ta oli aktiivne Riia läti seltsis, valiti kirjutamisõhtute juhiks ning teatri- ja teaduskomitee juhiks.

Teise maailmasõja ajal emigreerus Rootsi, ta suri 13. aprillil 1948 Stockholmis.

Tunnustused 
 1926 Kolme Tähe orden

Läti poliitikud
Läti juristid
Vene Riigiduuma liikmed
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Moskva Riikliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1864
Surnud 1948
Dāvis Stalts

Dāvis Stalts (sündinud 23. veebruaril 1982 Riias) on liivi rahvusest Läti poliitik, muusik ja ajakirjanik; ta on ka Liivi Kultuuriseltsi esimees. Ta oli aastatel 2011–2014 seimi liige.

Ta sündis aastal 1982 Riias. Ta on õppinud Riia eesti algkoolis ja Riia Põhjamaade Gümnaasiumis, seejärel õppis ta Läti Ülikoolis.

Ta on töötanud kaitseministeeriumi värbamis- ja noorsookeskuse ajalehe Tēvijas Sargs ajakirjanikuna. Ta on Liivi Liidu juhatuse esimees.

Ta on Läti üliõpilaskorporatsiooni Patria liige.

2009. aasta Läti kohalikel valimistel kandideeris Riia linnavolikogu "Kodanike liidu" nimekirjas. 2011. aastal lahkus ta "Kodanike liidust" ja moodustas ühingu "Demokraatlikud patrioodid", mille fraktsioon oli hiljem Riia linnavolikogus esindatud. Ta on ühingu juhatuse aseesimees.

2011. aasta Läti parlamendivalimistel valiti ta rahvusliku liidu Rahvusliku Liidu "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele / LNNK" nimekirjast seimi 11. koosseisu liikmeks, ilma et ta oleks erakonna liige. Pärast pikki erimeelsusi lahkus ta 2013. aasta aprillis Rahvusliidu Saeimas fraktsioonist, kuid teatas, et jätkab Valdis Dombrovskise valitsuse toetamist.

Isiklikku 
Tema isa Dainis Stalts ja ema Helmī Stalte on (liivi) folkloristid ja poliitikud. Õde Julgī Stalte on muusik.

Liivlased
Läti folkloristid
läti poliitikud
Läti ajakirjanikud
Sündinud 1982
Zarasai rajoon

Zarasai rajoon (leedu Zarasų rajono savivaldybė) on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus  endise Utena maakonna aladel. Rajoon piirneb põhjas Läti ja idas Valgevene aladega.

Rajooni pindala on 1334 km². 2020. aasta seisuga elas seal 14 916 inimest.

Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piiridest on aastast 1984. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Antalieptė, Antazavė, Degučiai, Dusetose, Imbradase, Salakase, Suviekase, Zarasai, Turmantase vald. Eraldi üksuse moodustab veel Zarasai linn, mis moodustab eraldisesiva valla.

Halduskeskus on Zarasai linn. Teised tähtsamad asulad on Dusetose linn ja Antalieptė, Salakase ning Turmantase alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 72,85% leedulased, 18,71% venelased, 5,88% poolakad, 0,95% valgevenelased, 0,35% ukrainlased, 0,5% lätlased, 0,1% tatarlased ja 1,01% oli teistest rahvustest.

Rajooni suurimad jõed on Šventoji jõgi ja Dzisna jõgi. Rajoonis on 305 järve, neist suuremad on Asavas, Avilys, Čičirys, Drūkšiai (osaliselt), Luodis, Samavas, Sartai (osaliselt), Smalvas, Šventas, Vencavas ja Zarasas. Veehoidlaist on suurim Antalieptė veehoidla.

Rajooni territooriumile jäävad osaliselt Sartai regionaalpark ja Gražutė regionaalpark.

Välislingid 

 Rajooni koduleht (leedu keeles)

Leedu omavalitsused