joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Arnold Jaska

Arnold Voldemar Jaska (2. september 1899 Tähtvere vald, Tartumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti advokaat.

Ta lõpetas 1925. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.

Arnold Jaska osales Vabadussõjas, oli 1926–1930 Tallinn-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1932 vandeadvokaat Johannes Elerzi abi, 1932–1934 patroonita vandeadvokaadi abi, 1934–1940 vandeadvokaat Tartus. 

Vangistati NKVD poolt 22. juunil 1941 Tartus, mõisteti 12. detsembril 1941 erinõupidamisel 10 aastaks vangilaagrisse. Oli vangistuses Kirovis.

Välislingid
okupatsioon.ee

Eesti advokaadid
Tartu linnavolikogu liikmed
Eesti Vabadussõjalaste Liidu poliitikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1899
Surmaaeg puudub
Nora Jassov

Nora Jassov (sündinud Nora Gabriel, 1925–1934 Nora Horn; 5. aprill 1905 Võru – 13. juuni 1954 Tartu) oli eesti advokaat.

Ta lõpetas 1927. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, oli Korporatsioon Filiae Patriae vilistlane.

Ta oli aastatel 1927–1935 vandeadvokaat Jaan Kriisa abi ja 1935–1940 vandeadvokaat Tartus.

Välislingid 
TÜ üliõpilased

Eesti advokaadid
Sündinud 1905
Surnud 1954
Korporatsioon Filiae Patriae liikmed
Jaan Leesment

Jaan Leesment (ka Johan Leesment ja Johann Leesment; 11. november 1870 Abja vald, Pärnumaa – 8. jaanuar 1941 Pärnu) oli eesti advokaat ja Pärnu linnapea.

Ta õppis aastatel 1879–1880 Jäärja-Veelikse vallakoolis, aastatel 1881–1883 Pärnus Jochmanni elementaarkoolis, aastatel 1884–1891 Pärnu gümnaasiumis, lõpetas selle kuldaurahaga; õppis aastatel 1891–1895 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas selle cand. jur. astmega, saades kuldauraha, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Jaan Leesment oli 1896–1897 vandeadvokaadi abi Peterburis, 1897–1900 Pärnus, 1900–1902 Riias, 1903–1940 vandeadvokaat Pärnus. Aastatel 1917–1919 oli ta Pärnu linnapea. Ta oli ka Prantsusmaa aukonsul Pärnus.

14. juunil 1919 osales Eesti vannutatud advokaatide üldkoosolekul Tallinnas ja ta valiti Eesti Advokatuuri esimese juhatuse liikmeks. 

Jaan Leesment on maetud Pärnusse Alevi kalmistule.

Isiklikku 
Tema vend Hans Leesment oli arst.

Aastal 1900 abiellus ta laevakapten Olssoni tütre Olinde-Emiliega (1875–1949), kellega tal sündis kolm poega (Otto August Leesment, Karl-Olof Leesment (1909–1987), õigusteadlane Leo-Johann Leesment)  ja tütar Linda-Emilie-Anna (abielus Peetre) (1903–1961). 

Väimees Arthur Peetre oli advokaat, kes töötas algul tema juures vandeadvokaadi abina, hiljem ajaloolane. 

Aastal 1944 emigreerusid Jaan Leesmendi poeg Karl-Otto Leesment ning tütar Linda-Emilie-Anna Peetre koos abikaasa Arthur Peetrega Rootsi. Linda ja Arthur Peetre pojad matemaatik Jaak Peetre ning hambakliiniku juhataja Jaan Peetre elavad Rootsis.

Viited 

Eesti advokaadid
Pärnu linnaelanikud
Majaomanikkude Koja liikmed
Pärnu linnapead
Välismaa aukonsulid Eestis
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Pärnu Alevi kalmistule maetud
Sündinud 1870
Surnud 1941
Otto Luck

Otto Joseph August Luck (4. mai 1900 Permi kubermang – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti advokaat.

Ta lõpetas aastal 1922 Tartu Linna Saksa Ühishumanitaargümnaasiumi. Aastatel 1922–1925 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Aastal 1924 võitis ta Varssavi universiaadil kuldmedali tennis meespaarismängus (koos A. Rubliga).

1927–1934 oli Otto Luck vandeadvokaat Roman Tarraski abi Tartus, 1934–1939 vandeadvokaat samas. Asus 1939. aastal Saksamaale.

Viited 

Eesti advokaadid
Tartu linnavolikogu liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Baltisakslased
Sündinud 1900
Surmaaeg puudub
Kadaka tee

Kadaka tee on tänav Tallinnas Kristiine, Mustamäe ja Haabersti linnaosas. See kulgeb läbi Lilleküla, Kadaka, Mustamäe ja Astangu asumi.

Kadaka tee algab Mustamäe teelt. Ta ristub Artelli (paremalt), Laki (paremalt), Tuuliku tee (paremalt), Ehitajate tee (paremalt), A. H. Tammsaare tee (vasakult), Akadeemia tee (risti), Iva (paremalt), Kassi (paremalt) ja Kadaka puiesteega (vasakult).

Tänava nime variandid 
Esimesed teated tänava nime kohta on aastast 1916 (vene Каддакская ул., Кадакская дорога; saksa Kaddakscher Weg). Lisaks kasutati ka lihtsat Kadaka (1925).

Hoonestus
Kadaka tee 2, endise Tallinna Kalakombinaadi tootmishooned
Kadaka tee 4, K1 Ärihoone
Kadaka tee 36, Roman Tavast OÜ, endine Tallinna Juveelitehas
Kadaka tee 42, Elering AS-i peahoone
Kadaka tee 42A, Automaailm Mustamäe
Kadaka tee 42K, Veskimetsa alajaam (220 kV)
Kadaka tee 56A, Kadaka Selver
Kadaka tee 56B, Büroomaailm (endine Kadaka Säästumarketi hoone)
Kadaka tee 62, Burmani Willa, pansionaadihoone, ehit. 1923, arhitekt Karl Burman, kuulub Tallinna Linnatranspordi AS-le
Kadaka tee 62A, Tallinna Linnatranspordi AS-i peahoone ja Kadaka bussipark
Kadaka tee 62B, Kadaka Spordihall
Kadaka tee 63, Elektrilevi OÜ peahoone
Kadaka tee 65, Ehituse ABC ehitusmaterjalide kauplus
Kadaka tee 70C, Kadaka Keskus ärihoone, kunagine Key Kaubamaja
Kadaka tee 72A, ärihoone (ABC Motors, Nordauto, Eurostauto)
Kadaka tee 76F, Akadeemia Rimi mini (endine Akadeemia Säästumarket)
Kadaka tee 82, Eesti Geoloogiateenistuse laboratoorium ja geoloogiafond
Kadaka tee 88B, Kadaka alajaam (110 kV)
Kadaka tee 133, K3 ärihoone
Kadaka tee 153, Tallinna Tugikeskus Juks
Kadaka tee 155, Tallinna Männikäbi Lasteaed
Kadaka tee 181, AS Utilitas Mustamäe katlamaja
Kadaka tee 183, Kannu Kõrts

Viited 

Kristiine linnaosa tänavad
Mustamäe linnaosa tänavad
Haabersti linnaosa tänavad
Kadaka tee (täpsustus)

Kadaka tee on tänav mitmes Eesti asulas:

Kadaka tee Aardlas
Kadaka tee Hüürus
Kadaka tee Ilmandus
Kadaka tee Kadakas
Kadaka tee Karinul
Kadaka tee Kulnas
Kadaka tee Lobotkas
Kadaka tee Neemes
Kadaka tee Paldiskis
Kadaka tee Põltsamaal
Kadaka tee Rannamõisas
Kadaka tee Riisiperes
Kadaka tee Salmel
Kadaka tee Sillas
Kadaka tee Tallinnas
Kadaka tee Tanskal
Kadaka tee Ürjastel
Kadaka tee Vaelal
Kadaka tee Vatslas
Kadaka tee Virtsus

Vaata ka
Kadaka puiestee
Kadaka tänav

Eesti tänavate täpsustusleheküljed
Puravikulaadsed

Puravikulaadsed (Boletales) on selts seeni kandseente hõimkonnas.

Sugukondi
Boletaceae – puravikulised
Coniophoraceae – mädikulised
Gomphidiaceae – liimikulised
Gyrodontaceae – lepapuravikulised
Gyroporaceae
Hygrophoropsidaceae – kukeseenikulised
Hymenogasteraceae – maamügaralised
Melanogastraceae – pigipugulised
Paxillaceae – vahelikulised
Pisolithaceae
Rhizopogonaceae – juurepähklilised
Sclerodermataceae – murukeralised
Suillaceae – tatikulised
Tapinellaceae

Kindla sugukonnata perekonnad 

Chalciporus – pipartatik
Leucogyrophana

Välislingid 
 Sissekanne CoL-is
 Sissekanne MycoBank-is
Arc de Triomphe

Arc de Triomphe (Arc de Triomphe de l'Étoile) on võidukaar ehk triumfikaar Prantsusmaal Pariisis. See on üks Pariisi kuulsamaid ja külastatumaid vaatamisväärsusi. 

Rajatis asub suure teederistmiku – Place Charles de Gaulle'i – keskel. See püstitati revolutsioonisõdades ja Napoleoni sõdades hukkunute auks. Mälestusmärgi sise- ja väliskülgedele on kirjutatud prantslaste lahinguvõidud ja väejuhid.

Triumfikaare võlvi all on I maailmasõjas hukkunud tundmatu sõduri haud.

Igal aastal külastab Arc de Triomphe'i poolteist miljonit inimest.

Galerii

Viited

Välislingid

 "Kuidas Pariis sai maailmakuulsa triumfikaare", Tõnis Erilaid, 29. juuli 2010.

Pariisi ehitised
Triumfikaared
Gattšina Pauluse katedraal

Gattšina Püha Pauluse katedraal on Vene Õigeusu Kirikule kuuluv kirik Gattšinas Leningradi oblastis.

Katedraali ehitati aastail 1846–1852 vene arhitekt Roman Kuzmini projekti järgi ja Nikolai I initsiatiivil. Arvatavasti oli kiriku projekteerimisse kaasatud ka Konstantin Thon (kasutatakse ka nimekuju Ton), kes oli Nikolai I õukonna arhitekt ning paljude sarnaste projektide autor üle Venemaa.

Kirik pühitseti 29. juunil 1852. aastal ja sellest tseremooniast võttis osa Nikolai I poeg, suurvürst Konstantin Nikolajevitš. 

Aastal 1891 ehitati katedraali juurde kahekorruseline kivist koolihoone, milles said õppida nii poisid kui ka tüdrukud.

19. sajandi lõpus tegutsesid kiriku juures eesti vaimulikud, kes pidasid seal ka eestikeelseid jumalateenistusi. Aastal 1908 loodi eraldi kogudus.

Gattšina Pauluse katedraal tähistas enda sajandat sünnipäeva 12. juulil 1952. aastal. Piduliku jumalateenistuse viis läbi Leningradi ja Novgorodi metropoliit Grigori koos Tallinna piiskopi Romaniga. 

Katedraal on tänaseni säilinud muutumatuna.

Viited

Välislingid 

Venemaa kirikud
Gattšina
Jalgpall olümpiamängudel

Olümpiamängude jalgpalliturniiri peetakse alates 1900. aasta suveolümpiamängudest Pariisis. 

Võistlusi ei toimunud 1896. ja 1932. aasta suveolümpiamängudel. Alates 1996. aasta olümpiamängudest Atlantas on kavas ka naiste jalgpall.

Ajalugu
Jalgpalli ei olnud 1896. aasta suveolümpiamängude kavas. 1900. ja 1904. aasta võistlustel osalesid turniiril amatöörjalgpalliklubid, ja alles 1908. aasta olümpiamängudel toimus korralik jalgpalliturniir rahvusmeeskondade vahel.

Kahel esimesel korral võitis olümpiamängud Suurbritannia jalgpallikoondis, alistades mõlemal korral finaalis Taani jalgpallikoondise.

Sellest alates on jalgpall olnud kõigi suveolümpiamängude kavas, turniiri ei peetud vaid 1932. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses.

Kuni 1928. aastani olid olümpiamängud ainus rahvusvaheline tiitliturniir koondistele, alles 1930 peeti Uruguays esimesed maailmameistrivõistlused. Elukutselistel jalgpalluritel oli olümpial osalemine keelatud ja sõjajärgsetel mängudel (1952–1980) domineerisid seetõttu Ida-Euroopa riikide niinimetatud amatöörid. Kokku on olümpiavõitja selgitatud 20 korda. 

1984. aastal lubati ka profid esimest korda platsile, kuid FIFA nõudel võisid kaasa teha vaid need pallurid, kes polnud mänginud MM-võistluste valik- ega finaalturniiridel. 

Alates 1992. aasta Barcelona olümpiamängudest sätestati reegel, et 18 mängijast 15 peavad olema 23-aastased või nooremad. Naiste seas on kehtestatud vanuse alampiir – kaasa tohib teha mängija, kes saab olümpia-aastal vähemalt 16-aastaseks.

Meeste turniirid
1920. aasta olümpiamängude jalgpalliturniiri finaali ajal lahkus Tšehhoslovakkia väljakult 43 .minutil 2-0 eduseisus Belgia vastu ja diskvalifitseeriti. Hõbemedali lisamängus võitis Hispaania Hollandi vastu 3-1.

1972. aasta olümpiamängude jalgpalliturniir mängiti uute reeglite järgi, et kui matš lõpeb isegi pärast lisaaega viigiga, jagatakse medalid. Pronksimatšis see reegli muudatus mõjutas matši negatiivselt. Pronksimäng Nõukogude Liidu ja Ida-Saksamaa vahel läks pärast tegelikku mänguaega lisaajale ning lisaajal ajal ei soovinud kumbki meeskond oma medalipositsiooni ohtu seada. Kuigi pealtvaatajad vilistasid ja polnud mängu käiguga rahul, otsustasid meeskonnad mitte rünnata ja matši lõpuks anti pronksmedalid mõlemale meeskonnale.

Naiste turniirid

Medalid

Vaata ka
Jalgpall 1924. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1952. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1968. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 1976. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 2004. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 2008. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 2012. aasta suveolümpiamängudel
Jalgpall 2016. aasta suveolümpiamängudel
Lõhn

Lõhn on gaasiliste ja lenduvate ainete omadus haistmisaistingut esile kutsuda. 

Lõhn võib olla meeldiv (aroom, lõhnaaine) või ebameeldiv (hais).

Lõhnadel on oluline bioloogiline tähtsus, sest haistmise kaudu saavad organismid informatsiooni elukeskkonnast.

Vaata ka

Hais
Lõhnaained

Viited 

Ained
Meeled
Märt Riiner

Märt Riiner (sündinud 25. veebruaril 1985) on Eesti ühistegelane.

Haridus 
Märt Riiner on Tartu Ülikoolis õppinud matemaatikat.

Organisatsioonid 
Akadeemiliselt kuulub ta korporatsiooni Fraternitas Tartuensis. Märt Riiner on Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse liige. Samuti kuulub Märt Riiner Vanemuise Seltsi, Rahva Raadio Seltsi ja Eesti Klubisse.

Ta on Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse liige.

Välislingid 
MÄRT RIINER AINULT MEIE MAAS: Riigile mõtlev vallavanem ja parteilasest vallavanem

Märt Riiner: maksustamine kui bürokraatia diktatuuri survevahend

Märt Riiner: Rahast saab ka putru keeta, aga süüa see ei kõlba

Eesti inimesed
Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liikmed
Sündinud 1985
T-54/T-55

T-54/55 on NSV Liidus toodetud tank. 

T-54/55 tankide koguarv on hinnanguliselt 86 000–110 000, millega see on maailmas enimtoodetud tank.

Pilte

Viited 

Nõukogude Liidu tankid
Venemaa tankid
Keskmised tankid
Lahingutankid
Marcel Cerdan

Marcel Cerdan (22. juuli 1916 Sidi Bel Abbèsi linn (praegune Sidi Bel Abbèsi provints, Alžeeria) – 27. oktoober 1949; São Migueli saare lähedal, Assoorid) oli Prantsusmaa poksija.

Päritolu 
Cerdan oli rahvuselt pied-noir (tähenduses üldjuhul 'Alžeeria prantslane', aga ka 'Alžeeria kristlane' või 'mittemoslem'). Tema isa oli pärit Languedoc-Roussillonist ja ema oli hispaanlanna. Ta sünnikoht oli Maroko piiri lähedal ja 1922. aastal koliski ta Casablancasse ning alustas seal 1924. aastal (8-aastasena) poksitreeninguid.

Elukutselise poksijana
Cerdan poksis detsembrist 1934 kuni märtsini 1949 elukutselisena ning pidas kokku 115 kohtumist, millest võitis 111 (neist 65 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist (neist 1 nokaudiga). Ta võistles 31. oktoobril 1947 Chicagos ka Anton Raadikuga. Cerdan võitis vaieldava otsusega ning see võit avas talle tee otsustavale maailmameistrimatšile Jake LaMottaga. Matš toimus küll alles 16. juunil 1949 Detroitis, LaMotta võitis selle ja tuli taas maailmameistriks.

Isiklikku 
Cerdanil oli abieluväline suhe lauljatar Édith Piafiga. Ta oli just New Yorgist tagasi pöördumas Pariisi Piafi juurde, kui lennuk Lockheed Constellation, millega ta sõitis, kukkus Assoori saarte juures alla ja kõik pardalolnud hukkusid. Piaf oli talle just pühendanud oma laulu "Hymne à l'amour", mille ta plaadistas juba pärast Cerdani hukkumist ning millest kujunes nende armastuse sümbol.

Välislingid

 
Marcel Cerdanile pühendatud leht. Prantsuse keeles

Prantsusmaa poksijad
Sündinud 1916
Surnud 1949
Richard Valdov

Richard Voldemar Valdov (1911 Tallinn – 8. november 1998 Buffalo, USA) oli eesti jalgpallur.

Ta pidas Eesti jalgpallikoondises ühe kohtumise 1932 Rootsi jalgpallikoondise vastu. Klubijalgpalli mängis Tallinna Kalevis.

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Eesti jalgpallikoondislased
Sündinud 1911
Surnud 1998
Golden Boot

Golden Boot on auhind, mis antakse jalgpalli maailmameistrivõistlustel parimale väravakütile. 

Esmakordselt anti see välja 1930. aasta turniiril. Esimese auhinna teenis Uruguay jalgpallur Guillermo Stábile.

Kui vähemalt kaks jalgpallurit löövad turniiri kestel sama palju väravaid, siis paremuse otsustab resultatiivsete söötude arv. Kui ka see näitaja on võrdne, siis vaadatakse, milline jalgpallur lõi oma väravad lühema mänguaja jooksul.

Jalgpalliauhinnad
Heino Raudsik

Heino Raudsik (16. veebruar 1929 Tartu – 6. märts 1979 Tallinn) oli eesti näitleja ja korvpallur.

Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli, õppis seejärel aastatel 1947–1956 Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. 

Mängis korvpalli Tartu "Kalevis" ja oli NSV Liidu 8 linna turniiri mitmekordne võitja. Töötas aastatel 1952–1954 Jõgeval treenerina. 

Laulis 1955–1957 Vanemuise kooris. Aastatel 1958–1959 töötas Tallinnfilmis. Oli aastatel 1962–1967 Ugala Teatri ja 1969–1971 Rakvere Teatri näitleja.

Filmirollid
"Kirjad Sõgedate külast" (1966) – episoodiline roll
"Inimesed sõdurisinelis" (1968) – Tääger
"Gladiaator" (1969) – Tiidrik
"Tuuline rand" (1971) – Tõnis
"Karikakramäng" (1976) – Kleinert

Viited

Isiklikku
Tal oli abielust Tamara Marnevskaga 2 last: Raivo (1948–2003) ja Riina (s. 1952).
Abielust Sirje Raudsikuga (Põldots) 3 last: Andres (s. 1964), Indrek (s. 1965) ja Mari (s. 1969, abielus Paenurm).

8 lapselast, 5 lapselapselast.

Välislingid
Heino Raudsik andmebaasis IMDb

Eesti näitlejad
Eesti filminäitlejad
Eesti korvpallurid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Elva kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 1979
Tõnno Linnas

Tõnno Linnas (sündinud 30. märtsil 1969 Tallinn) on eesti näitleja.

Lõpetas 1987. aastal Rapla 1. Keskkooli ja õppis seejärel aastatel 1987–1990 Tallinna Pedagoogilises Instituudis tantsujuhtimist. 1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Lavakunstikooli. 

Tõnno Linnas töötas aastatel 1994–2001 Pärnu Teatri Endla näitlejana.

Vahepeal elas ta pikemat aega Ameerika Ühendriikides.

Viited

Välislingid
Tõnno Linnas andmebaasis IMDb

Endla näitlejad
Sündinud 1969
Juta Tints

Juta Tints (kodanikunimi alates 1981. aastast Juta Ild; sündinud 26. märtsil 1959 Surjus) on eesti näitleja ja joogatreener.

Ta lõpetas 1977. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo alal.

Ta töötas aastatel 1977–1979 Pärnus sekretärina ja õppis samal ajal Pärnu Teatri Õppestuudios. 

Aastatel 1979–1993 oli Endla Teatri näitleja..

Isiklikku

Juta Tints on abielus näitleja Andres Ildiga.

Viited

Endla näitlejad
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Sündinud 1959
Eve Maremäe

Eve Maremäe (sündinud 4. jaanuaril 1955 Jõgeval) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1973. aastal Elva Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend).

Eve Maremäe töötas aastatel 1978–1994 Eesti Riiklikus Nukuteatris. Hiljem on ta olnud ajakirjanduses reklaamijuht.

Viited

Eesti näitlejad
Sündinud 1955
Heiko Sööt

Heiko Sööt (26. veebruar 1968 Pärnu – 14. veebruar 1998 Pärnu) oli eesti näitleja.

Lõpetas 1986. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (14. lend). Töötas aastatel 1990–1995 (vaheajaga) Endla Teatris. Seejärel tegutses reklaamiäris ja mängis selle kõrval ka Endla lavastustes.

1992. aastal määrati talle rolli eest Priit Pedajase lavastuses "Epp Pillarpardi Punjaba potitehas" rahvusvahelisel teatrifestivalil Toruńis parima noore näitleja preemia.

Ta suri vingumürgitusse.

Viited

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Pärnu Metsakalmistule maetud
Sündinud 1968
Surnud 1998
Kurt Beyer

Kurt Beyer, täisnimi Friedrich August Kurt Beyer (27. detsember 1881 Dresden –  9. mai 1952 Dresden) oli Saksa ehitusinsener ja tehnikateadlane.

Ta oli kauaaegne Dresdeni tehnikakõrgkooli professor. Tema erialastest töödest  sai 1927. aastal ilmunud "'Die Statik im Eisenbetonbau", mis käsitles raudbetoonkonstruktsioonide arvutusmeetodeid,  tuntuks kui "Beyeri piibel".

1945. aastal oli Beyer kaastegev sõjas hävinud Dresdeni Elbe silla ajutise taastamisega.

Haridus- ja töökäik
Beyer lõpetas 1905. aastal Kuningliku Saksimaa tehnikakõrgkooli tsiviilehituse erialal.

1906. aastal asus Beyer tööle assistendina ehitiste staatika, tugevusõpetuse ja terassildade kateedrisse. Georg Christoph Mehrtensi juhendamisel kaitses Beyer 1907. aastal edukalt doktoriväitekirja.

Aastail 1908–1914 töötas Beyer Siiamis, kus projekteeris ja ehitas sildu, sealhulgas Bondora silla üle Menami jõe ja vesiehitisi, sealhulgas dokid Bangkokis. Hiljem töötas Beyer Siiami siseministeeriumis ehitusnõunikuna. Sel ajal oli Siiam kaasanud oma majanduse ülesehitamisel kümneid Saksa insenere. 

1919. aastal asus Beyer tööle õppejõuna Dresdeni tehnikakõrgkooli ehitusmehaanika kateedris, algul dotsendina, hiljem professorina.  

Beyer läks pensionile 1951. aastal.

Tunnustused
1949 – valiti Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis liikmeks
1950 – valiti Saksa Teaduste Akadeemia Berliinis liikmeks

Saksamaa ehitusinsenerid
Sündinud 1881
Surnud 1952
Mati Rebane

Mati Rebane (26. september1956 Tallinn – 1. juuli 2008) oli eesti näitleja.

Lõpetas 1976. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lend). Töötas aastatel 1980–1990 Vanalinnastuudios näitlejana. Hiljem oli firmajuht.

Ta mängis ka seriaalis "Kired".

Rollid teatrites
1981 Friedrich Dürrenmatt "Füüsikud" (Oskar Rose)
1982 Aleksandr Suhhovo-Kobõlin "Toimik" (Nelkin)
1983 John Patrick "Grupipilt" (Tommy)
1984 Daniel Katz "Kolme peaga Buddha" (Orang)
1985 Bertolt Brecht "Švejk Teises maailmasõjas" (Švejk)
1986 Edmond Rostand "Cyrano de Bergerac" (Ragneau)
1987 Nikolai Gogol "Revident" (Bobtšinski)
1990 Hugo Raudsepp "Salongis ja kongis" (Mefisto)

Isiklikku
Näitleja ja lavastaja Alfred Rebane oli Mati Rebase vanaisa.

Viited

Eesti näitlejad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1956
Surnud 2008
Endel Simmermann

Endel Simmermann (kuni 1939. aastani Zimmermann, 19. november 1924 Paide – 14. august 2007) oli eesti näitleja.

Lõpetas 1940. aastal Paides algkooli ja 1944. aastal Tallinnas Raudteekooli. Õppis aastatel 1950–1951 GITISe Eesti stuudios.

Töötas aastatel 1947–1948 Narva Teatris (Paides), 1948–1953 (vaheajaga) Endlas, 1953–1954 Rakvere Teatris, 1954–1958 Vanemuises, 1958–1970 Eesti Draamateatris ja 1970–1987 Estonia Teatris.

Endel Simmermann on olnud ka taidlusnäitetruppide lavastaja.

Isiklikku 
Tema poeg Aivar Simmermann töötas näitlejana Vanalinnastuudios.

Tunnustus 
11. november 2022 - mälestuspink Pääsküla jaamas.

Viited

Välislingid

Endel Simmermann Eesti Filmi Andmebaasis

Eesti näitlejad
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1924
Surnud 2007
Voldemar Oldekop

Voldemar Oldekop (24. detsember 1881 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti advokaat.

1903. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli.

Ta kuulus Eesti advokatuuri Vannutatud advokaatide Nõukogu asutamisest alates 1919. aastal kuni 1927. aastani.

Eesti advokaadid
Sündinud 1881
Surmaaeg puudub
Helgi Kaldma

Helgi Kaldma (24. märts 1933 – 19. september 2011) oli eesti ajakirjanik.

Tunnustus
2006 Valgetähe V klassi teenetemärk

Välislingid
Helgi Kaldma on pidanud oma elu pärast üsna ägedat võitlust. Sakala, 29. märts 2003
Lahkus Sakala kauaaegseim töötaja Helgi Kaldma. Sakala, 21. september 2011
In memoriam Helgi Kaldma. Eesti Kirik, 28. september 2011
Haud Viljandi Metsakalmistul

Eesti ajakirjanikud
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1933
Surnud 2011
Viljandi Metsakalmistule maetud
Jevgeni Primakov

Jevgeni Primakov (vene Евгений Максимович Примаков; 29. oktoober 1929 Kiiev – 26. juuni 2015 Moskva) oli Venemaa poliitik ja diplomaat, majandus- ja ajalooteadlane, akadeemik (arabist), Venemaa Teaduste Akadeemia presiidiumi liige. 

Jevgeni Primakov oli aastatel 1989–1990 NSV Liidu Ülemnõukogu Liidunõukogu esimees.

1991. aasta 30. septembrist kuni 6. novembrini oli Jevgeni Primakov NSV Liidu RJK Esimese Peavalitsuse ülem ja seejärel 1991. aastal reorganiseeritud NSV Liidu välisluure NSV Liidu Luure Keskteenistuse (Центральная служба разведки СССР) ja aastatel 1991–1996 Venemaa Föderatsiooni välisluure SVR-i juht.

Jevgeni Primakov oli aastatel 1996–1998 Venemaa Föderatsiooni välisminister, aastatel 1998–1999 Venemaa Föderatsiooni valitsuse esimees ja  aastatel 2001–2011 Venemaa Kaubandus-Tööstuskoja president. 

Aastatel 2000–2001 oli Jevgeni Primakov Venemaa Riigiduuma saadik.

Tunnustus
2004 – Vürst Jaroslav Targa V järgu orden 
2009 – valiti Makedoonia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks
2014 – Rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus"

Venemaa poliitikud
Venemaa peaministrid
Venemaa välisministrid
Luurajad
Akadeemikud
Venemaa ajaloolased
Venemaa majandusteadlased
KGB ohvitserid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 2015
Blagoevgrad

Blagoevgrad on linn Bulgaaria edelaosas, Blagoevgradi piirkonna keskus. Asub Struma jõe orus.

Ajalugu 

Blagoevgradi kohale tekkis umbes 300 eKr traaklaste asula Scaptopara. Osmanite riigi ajal tunti valdavalt muslimitega asustatud linna nimega Cuma-ı Bala. Pärast Balkani sõdu sai linn nimeks Gorna Džumaja.

1950 nimetati linn Bulgaaria Kommunistliku Partei rajaja Dimitar Blagoevi järgi.

Haridus 
Linnas on 2 ülikooli: Neofit Rilski Edelaülikool (bulgaaria keeles Югозападен университет „Неофит Рилски“) ja Ameerika Ülikool Bulgaarias.

Välislingid 
 http://www.blagoevgrad.info/

Bulgaaria linnad
Abram Joffe

Abram Joffe (vene keeles Абрам Фёдорович Иоффе, (29. oktoober (vkj 17. oktoober) 1880, Romnõ, Poltaava kubermang – 14. oktoober 1960, Leningrad) oli juudi rahvusest vene ja nõukogude füüsik, "nõukogude füüsika isa", akadeemik (1920), NSV Liidu Teaduste Akadeemia asepresident (1942–1945), Nõukogude Liidu füüsikakoolkonna looja.

Venemaa füüsikud
NSV Liidu Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1880
Surnud 1960
Hermann Haack

Hermann Haack (29. oktoober 1872 Frederick Werth – 22. veebruar 1966 Gotha) oli saksa geograaf ja kartograaf.

Saksamaa geograafid
Kartograafid
Sündinud 1872
Surnud 1966
Hāsinā Oyājed

Sheikh Hāsinā Oyājed (bengali keeles হাসিনা ওয়াজেদ; sündinud 28. septembril 1947 Tungipāras) on Bangladeshi poliitik, alates 6. jaanuarist 2009 Bangladeshi peaminister. Ta oli peaminister ka aastatel 1996–2001.

Hāsinā Oyājed on sotsiaaldemokraatliku Rahvaliiga (Awami League) liider.

Hāsinā Oyājed on Bangladeshi iseseisvusaktivisti ja esimese presidendi Mujibur Rahmāni tütar. 1960. aastatel tegutses ta Dhaka ülikoolis üliõpilasliidrina.

Tema isa, ema ja kolm venda tapeti 15. augustil 1975 sõjaväelise riigipöörde käigus. Hāsinā Oyājed ja tema õde Sheikh Rehana viibisid aga samal ajal Euroopas ning said varjupaiga Suurbritannias ja hiljem Indias. Aastal 1981. oli ta ikka veel maapaos, kui ta valiti Rahvaliiga liidriks; samal aastal pöördus ta kodumaale tagasi.

Mais 1981 tapeti president Jiyāur Rahmān ja 1982 haaras rahumeelselt võimu kindral Husein Muhāmmad Erashād. Rahvaliiga juhtimisel moodustati 1983. aastal 15 partei liit, mis nõudis kindrali tagasiastumist. Hāsinā Oyājed veetis suure osa 1980. aastatest vangistuses või koduarestis. Rahvaliiga osales ka 1986. aasta mittevabadel parlamendivalimistel; pärast valimisi sai Hāsinā Oyājedist opositsiooniliider. Järgmisel aastal saadeti parlament laiali ning 1988. aasta valimisi Rahvaliiga boikoteeris.

Pärast seda, kui Erashād 1990 rahvarahutuste survel võimust loobus, peeti 1991 esimesed vabad valimised. Need võitis Jiyāur Rahmāni lese Khāledā Jiyā juhitud Rahvuspartei. Rahvaliiga sai küll ligikaudu sama palju hääli, kuid oluliselt vähem kohti. Hāsinā Oyājed sai esimest korda peaministriks pärast 1996. aasta valimisi, kui teda toetas mitu väiksemat parteid. Tema ametiajal sõlmiti muu hulgas Farakka paisuga Gangese vee jagamist puudutav kokkulepe Indiaga ning rahuleping riigi mägise kaguosa mässavate hõimudega. Tema ametiaja viimasel aastal sai Bangladeshist Transparency Internationali andmetel maailma kõige korruptiivsem riik.

2001. aasta valimistel sai Rahvaliiga suure kaotuse. Opositsioonis olles partei parlamendi töös eriti ei osalenud. Mitu Rahvaliiga liidrit hukkus nende vastu sooritatud atentaatide tagajärjel. 

Jaanuaris 2007 toimuma pidanud korralised valimised lükati rahutuste tõttu edasi. Eriolukorra kehtestanud sõjaväeline ajutine valitsus teatas, et asub võitlusse korruptsiooniga. Aprillis 2007 esitati Hāsinā Oyājedi vastu korruptsiooni- ja mõrvasüüdistused, millest suurem osa hiljem tagasi võeti.

Detsembris 2008 peetud parlamendivalimistel võitis Rahvaliiga 230 kohta 299st.

Isiklikku
Hāsinā Oyājed abiellus 1968. aastal tuumafüüsik Oyājed Miyāga, kes suri 2009. aastal.

Tunnustus
 UNESCO rahupreemia 1998

Viited

Välislingid
 Profile: Sheikh Hasina, BBC
 Bangladesh stunned by Awami victory

Bangladeshi poliitikud
Peaministrid
Sündinud 1947
Heikki Haravee

Heikki Haravee (kuni 13. veebruar 1939 Huusmann; 29. aprill 1924 Tallinn – 23. jaanuar 2003 Tartu) oli eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 2. Gümnaasiumi ja 1949. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. Õppis 1961–1962 Moskva Lunatšarski-nimelises Riiklikus Teatrikunstiinstituudis kõrgematel režiikursustel.

Töötas aastatel 1949–1951 Lõuna-Eesti Teatris, 1952–1960 L. Koidula nim. Pärnu Draamateatris ja aastatel 1960–2003 Vanemuises.

Osaline filmograafia
"Variant "Omega"" ("Вариант «Омега»", 1975) — Valter

Tunnustus
1978 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Tema poeg on diplomaat ja ajakirjanik Juhan Haravee (sündinud 1957).

Välislingid
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1924
Surnud 2003
Metsakalmistule maetud
Gareth Barry

Gareth Barry (sündinud 23. veebruaril 1981 Hastingsis) on endine Inglismaa jalgpallur (poolkaitsja).

Barry mängis klubikarjääri jooksul Premier League'is 653 kohtumises, millega on ta enim mänge Premier League'is pidanud mängija. Premier League'is mängis ta 12 hooaega Aston Villa, neli hooaega Manchester City, viis hooaega Evertoni ja ühe hooaja West Bromwich Albioni meeskonnas.

Aastatel 2000–2012 esindas ta Inglismaa jalgpallikoondist 53 mängus ja lõi 3 väravat. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused
Aston Villa
UEFA Intertoto Cup (1): 2001

Manchester City
Inglismaa meister (1): 2011–12
FA Cup (1): 2010–11

Välislingid 

Inglismaa jalgpallurid
Aston Villa FC mängijad
Manchester City mängijad
Everton FC mängijad
West Bromwich Albion FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1981
James Milner

James Philip Milner (sündinud 4. jaanuaril 1986 Leedsis) on Inglismaa jalgpallur, poolkaitsja, kes 2015. aastast mängib Premier League'i klubis Liverpool. Varem on ta mänginud Leeds Unitedis, Newcastle Unitedis, Aston Villas ja Manchester Citys.

2007. aastal valiti ta Newcastle Unitedi aasta mängijaks, hooajal 2009–10 Aston Villa hooaja parimaks mängijaks ja 2010. aastal Inglismaa jalgpalli parimaks noormängijaks. Hooajal 2009–2010 valiti ta lisaks Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu.

2009–2016 mängis ta Inglismaa jalgpallikoondises.

Saavutused
Manchester City
Inglismaa meister : 2011–12, 2013–14
FA Cup : 2011
Football League Cup: 2013–14
FA Community Shield: 2012
Liverpool
UEFA Meistrite Liiga: 2018–19
UEFA Superkarikas: 2019

Välislingid 

 Profiil Liverpool FC kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Leeds United FC jalgpallurid
Swindon Town FC jalgpallurid
Newcastle United FC mängijad
Aston Villa FC mängijad
Manchester City mängijad
Liverpool FC mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1986
Vincent Kompany

Vincent Jean Mpoy Kompany (sündinud 10. aprillil 1986 Uccles) on Belgia jalgpallitreener ja endine jalgpallur (kaitsja).

Kompany alustas klubikarjääri kodumaa klubis Anderlecht mängides. Hooaegadel 2003–2004, 2005–2006 tuli ta klubiga Belgia meistriks. Hooajal 2004–2005 valiti ta parimaks Belgia kõrgliiga mängijaks. Aastatel 2006–2008 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis Hamburger SV.

Aastatel 2008–2019 mängis ta Premier League'i klubis Manchester City. Alates 2011. aastast oli ta Manchester City meeskonna kapten. Manchester Cityga tuli ta neljal korral Inglismaa meistriks. 2011. aastal valiti ta Manchester City aasta jalgpalluriks ja 2012. aastal Premier League'i aasta jalgpalluriks. Hooaegadel 2010–2011, 2011–2012 ja 2013–2014 valiti ta Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2016 ja 2018 pälvis ta EFL Cupi finaali parimale mängijale antava Alan Hardakeri trofee.

2019. aastal naasis ta Anderlechti, tegutsedes esimesel hooajal nii klubi mängija kui ka peatreenerina. Pärast jalgpallurikarjääri lõpetamist oli ta Anderlechti peatreener kuni 2022. aastani.

2022. aasta juunis sai Kompany Inglismaa esiliigaklubi Burnley peatreeneriks. Ta sai sellega esimeseks Belgia jalgpallitreeneriks Inglismaal ja Burnley esimeseks peatreeneriks väljaspool Briti saari.

Aastatel 2004–2019 mängis ta Belgia jalgpallikoondises.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Belgia koondises tegi ta 2004. aasta veebruaris sõprusmängus Prantsusmaaga, kui oli kõigest 17-aastane.

Kompany kuulus Belgia meeskonda 2008. aasta suveolümpiamängudel Pekingis. Ta sai Belgia meeskonnaga turniiril neljanda koha.

19. mail 2010 lõi ta Belgia koondises oma esimese värava, kui sõprusmängus võideti 2:1 Bulgaariat.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel tegi ta kaasa kaks alagrupimängu, kaheksandikfinaali ja veerandfinaali, kus Belgia kaotas Argentinale tulemusega 1:0.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustest jäi ta vigastuse tõttu eemale.

Saavutused
Anderlecht
Pro League: 2003–04, 2005–06

Hamburger SV
UEFA Intertoto Cup: 2007

Manchester City
Inglismaa meister (4): 2011–12, 2013-2014, 2017–18, 2018–19
FA Cup (2): 2010–2011, 2018–19
Football League Cup/EFL Cup (4): 2013–14, 2015–16, 2017–18, 2018–19
FA Community Shield (2): 2012, 2018

Viited

Välislingid 

 Profiil Mancester City kodulehel

Belgia jalgpallurid
Belgia jalgpallitreenerid
RSC Anderlechti mängijad
Hamburger SV mängijad
Manchester City mängijad
Bundesliga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1986
Rakvere Spordihall

Rakvere Spordihall on spordihall Rakveres. 

Hoone avati 20. mail 2004. Spordihall mahutab kontsertideks 3556 pealtvaatajat ja spordiüritusteks 2422 huvilist. 

Spordihalli aadress on Kastani 12.

Rakvere Spordihalli kasutab kodusaalina Korvpalli Meistriliigas osalev BC Rakvere Tarvas.

Vaata ka
Rakvere Spordikeskus

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti spordihallid
Rakvere ehitised‎
Eesti Interneti Sihtasutus

Eesti Interneti Sihtasutus on Eesti maatunnusega domeeninimesid haldav organisatsioon, mille põhikirjalisteks ülesanneteks on Eesti internetikogukonna esindamine piiriüleses internetikogukonnas, Eesti maatunnusega ja Eestiga seotud tipptaseme domeeninimede haldamine ning nende registreerimise korraldamine, Eesti maatunnusega domeenininimede reeglite ja tasude kehtestamine, domeeninimede infosüsteemide ja registrite pidamine ning nende kättesaadavuse, usaldusväärsuse ja turvalisuse tagamine.

Eesti Interneti Sihtasutus kutsuti ellu 2009. aastal domeenireformi läbiviimiseks.

2011. aasta juunis lahkusid 3 ITLi esindajat asutuse nõukogust, viidates suutmatusele sihtasutuses toimuvaid protsesse suunata. Lisaks viidati, et organisatsioon tegeleb riikliku sunni rakendamisega nii domeeninimede registreerijate, kui registripidajate suhtes, selle asemel, et teeni(nda)da Eesti Interneti kogukonda. Samuti viidati, et organisatsioon tegeleb registritasudena kogutud vahendite kontrollimatu kulutamisega.

2012. aasta septembrist on Eesti Interneti Sihtasutuse juhatuse esimees Heiki Sibul.

Vaata ka
Internet Society Estonia

Viited

Välislingid
 Gert D. Hankewitz "Konkurentsiamet uurib Eesti Interneti SA hinnapoliitikat" Postimees, 26.04.2012
 "Eesti Interneti Kogukond: Eesti Interneti SA esimees peab tagasi astuma" Postimees, 26.04.2012
 26. aprill 2012, Eesti Interneti SA juht Marek Andres Kauts: On tulnud tegutseda jõuliselt!, ekspress.ee

Eesti sihtasutused
Internet Eestis
Piibu vulkaan

Piibu vulkaan (vene keeles вулкан Пийпа)  on veealune tegevvulkaan Beringi meres Komandorisaarte piirkonnas. 

Vulkaan asub 335 kilomeetrit  Kamtšatka poolsaare rannikust idas ja 75 kilomeetrit Beringi saarest. 

Aeg-ajalt väljuvad kraatrist mürgised gaasid. 

Vulkaani tipu kõrgus merepinnani on 300 meetrit. Piibu vulkaan purskas viimati oletatavalt 5050 aastat eKr..

Vulkaanil on tegelikult kaks tippu, mis asuvad teineteisest kilomeetri kaugusel.

Vulkaan sai oma nime vulkanoloog Boriss Piibu järgi.

Viited

Vulkaanid
Arthur Amelung

Arthur Amelung (15. juuli / 27. juuli 1840 – 25. märts / 6. aprill 1874) oli keeleteadlane.

Ta õppis 1862–1863 ajalugu ja keemiat Tartu ülikoolis.

Teosed
Amelung, Arthur 1871. Beiträge zur deutschen Metrik. (Dorpater Dissertation.) Dorpat: Mattiesen.
Amelung, Arthur 1871. Die Bildung der Tempusstämme durch Vocalsteigerung im Deutschen: eine sprachgeschichtliche Untersuchung. Berlin: Weidmann.
Amelung, Arthur 1871. Über das Verhältniss der Philologie zu den übrigen historischen Wissenschaften: Antrittsvorlesung gehalten an der Universität Dorpat den 16. October 1871. Dorpat: C. Mattiesen.
Amelung, Arthur; Jänicke, Oskar 1871. Ortnit und die Wolfdietriche. (Deutsches Heldenbuch 3.) Berlin: Weidmannsche Buchhandlung. (Täistekst veebis.)
Amelung, Arthur ?. Der Ursprung der deutschen a-Vocale. Leipzig.

Viited

Eesti keeleteadlased
Sündinud 1840
Surnud 1874
Oriol Romeu

Oriol Romeu Vidal (sündinud 24. septembril 1991 Ulldeconas) on Hispaania jalgpallur. 

Ta mängib Inglismaa Premier League'i klubis Southampton poolkaitsjana. Varem on ta mänginud muuhulgas klubides Barcelona ja Londoni Chelsea.

2017. aastal valiti ta Southamptoni aasta mängijaks.

Koondisekarjäär 
2008. aastal tuli ta Hispaania noortekoondisega alla 17-aastaste Euroopa meistriks.

2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiakoondisse. Ta pääses platsile kahes alagrupimängus.

Saavutused

Klubid
Barcelona
Hispaania superkarikas: 2010
Chelsea
 FA Cup: 2011–12
 UEFA Meistrite Liiga: 2011–12
 UEFA Euroopa Liiga: 2012–13

Välislingid 

Hispaania jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
Chelsea FC mängijad
Valencia CF mängijad
VfB Stuttgardi mängijad
Southampton FC mängijad
Sündinud 1991
Järva-Madise kihelkond

Järva-Madise kihelkond (saksa keeles Kirchspiel St. Matthäi, lühend JMd) on ajalooline kihelkond Järvamaal ja Järva kreisis Eestimaa kubermangus.

Piirkonna ajalugu 
1282. aastal on esmakordselt mainitud kuni Liivi sõjani Liivi ordule kuulunud Albu mõisa (Alp). Järva–Madise kihelkonnas on veel mainitud eramõisaid: Vetepere (1539) ja Ageri (1553). Lisaks nendele mõisatele olid kihelkonna territooriumil veel Ahula mõis (1615), Kaalepi mõis (1686), Kurisoo mõis (1585), Orgmetsa mõis (1639), Seidla mõis (1595), Järva–Madise kirikumõis.

1861. aastal oli Albu Järvamaa talurahva vastuhaku keskus, millest kirjutas Eduard Vilde oma romaanis "Prohvet Maltsvet". Maakogukonnaseaduse kehtestamisel 1866. aastal kaotas mõis võimu kogukonna üle. Vallakogukonda määrati seadusega valitsema kogukonna volikogu ja vallavanem. 1866. aasta 16. detsembril valiti Albu vallas esimene kogukonna volikogu.

Järva-Madise kihelkonna mõisad 
Ajaloolisele Järvamaale kuulunud kihelkonnas paiknes 9 mõisat – 1 kirikumõis ning 7 rüütlimõisast peamõisat koos 1 kõrvalmõisaga. Sellele lisandus 2 karjamõisat.
Järva-Madise kirikumõis (Pastorat St. Matthäi)
Ageri mõis (Aggers) rüütlimõis
Ahula mõis (Affel) rüütlimõis
Albu mõis (Alp) rüütlimõis
Kaalepi mõis (Kaulep) rüütlimõis
Kurisoo mõis (Kurrisal) rüütlimõis
Mägise mõis (Mäggis) Seidla kõrvalmõis
Orgmetsa mõis (Orgmetz) rüütlimõis
Seidla mõis (Seydell) rüütlimõis
Sugalepa mõis (Julianenberg) – Albu mõisa karjamõis
Vetepere mõis (Kurwomes) – Albu mõisa karjamõis
Aniste mõis (Anista), poolmõis, eraldati Albu mõisast 1862. aastal.

Järva-Madise kihelkonna vallad 
Järva-Madise kihelkonna vallad aastatel 1866-1892/93/94
Albu vald (Alp)
Ageri vald (Aggers)
Ahula vald (Affel)
Kaalepi vald (Kaulep)
Orgmetsa vald (Orgmetz)
Kurisoo vald (Kurrisal)
Seidla vald (Seydel)

Kihelkonna alad tänapäeval 
Kihelkond kattub umbes 90% ulatuses endise Albu vallaga.

Viited

Kirjandus 

Elfriede Änilane. Ajalooline traditsioon Järva-Madise kihelkonnast 1930. a. Eesti Kirjandusmuuseum. 2008.

Välislingid 
Järva-Madise kihelkond mõisaportaalis

Järvamaa kihelkonnad
Hans Frohwein

Hans Frohwein (1887–1956) oli Saksa diplomaat.

Ta oli aastail 1936 (esitas volitused 9. märtsil 1936) – 1940 Saksa Riigi viimane saadik Eestis.

"Saksa saadik Tallinnas oli tüübiline Saksa välisameti Geheimrat, kelle seljataga oli pikk diplomaatiline teenistus vähe silmapaistvatel kohtadel. Ta keha ülemine pool oli alati kergelt ette nihutatud, mis oli kõikumata viisakuse tõttu jäänud justkui kummardusvalmis asendisse. Ta prillide tagant kõneseltsilisele suunatud pilk oli veidi kuiv, kuid siiski heatahtlik. Ta oleks sobinud kindlasti paremini Wilhelmi keisririiki kui Hitleri poolt ülesehitatavasse kolmandasse riiki.

"Frohwein oli pärit Reinimaalt ja ta pakkus oma külalistele eriti häid reinveini sorte. Ta armastas klassilist muusikat, mida üsna sageli tema juures sai kuulda, ja ta eelistas kolme suurt "B'd": Bachi, Beethovenit ja Brahmsi.". (Oskar Mamers. Häda võidetuile. Kirjastus EMP, Stockholm, 1958, lk 67.)

Oma ametiaja jooksul kujunes Frohweinil teatud määral protežeeriv ja heatahtlik suhtumine Eesti riikija selle juhtkonda ning eestlastesse üldse. Ta nimetas eestlasi töökaks ja tasakaalukaks põhjamaiseks rahvaks, kes pole vastuvõtlik kommunistlikule nakkusele. Siiski tegi Eesti valitsus tema arvates liiga vähe ajakirjanduse ohjeldamiseks, ka polnud ta rahul siseminister Kaarel Eenpalu poliitikaga vähemusrahvuste suhtes.

29. aprillil 1940 kirjutas ta oma telegrammis Saksa välisministeeriumile:

"Seoses kõnesoleva asjaoluga [läbirääkimised Nõukogude Liidu baaside laiendamise asjus] avaldas president mulle oma vaateid Eesti tulevastest suhetest Venemaaga ja Saksamaaga. Ta põhjendas pikemalt, miks Eesti rahvas pole kunagi Vene-Aasia kultuuriregiooni kuulunud ning selle sisemiselt tagasi lükkab; palju enam tunneb ta end olevat seotud Õhtumaa kultuuri ja mõttelaadiga, kusjuures Saksa kultuur kindlalt esiplaanil seisab. Saatuseküsimus on, kas rahu, millega käimasolev sõda ometi kunagi peab lõppema, sellele faktile vastava poliitilise lahenduse leiab. Ta hellitab lootust, et sõdivate riikide riigimehed leiavad võimaluse rahu sõlmimiseks enne, kui Euroopa rahvad on sõjast niivõrd kurnatud, et vene-asiaatlik edasitung Läände alata võiks." (Liivi Uuet ja Erich Kaup. Sotsialistliku revolutsiooni käsiraamat. Tammerraamat, 2011, lk. 243.)

Viited

Kirjandus 
Heino Arumäe. President Konstantin Päts Saksa saadiku hinnanguis 1939–1940. Akadeemia, 2000, nr. 12, lk. 2538–2559.

Välislingid 
Saksa saadik H. Frohwein'i kõne volikirja üleandmisel 3. III 1936.

Saksamaa diplomaadid
Välismaa saadikud Eestis
Sündinud 1887
Surnud 1956
Sergei Shtsherbakov

Sergei Shtsherbakov (7. september 1871 Irboska – 6. aprill 1937) oli Eesti põllumees ja poliitik, II Riigikogu liige.

Shtsherbakov sündis 7. septembril 1871 Irboskas Petserimaal. Haridust sai ta semstvokoolis ja mitmesugustel kursustel.

Ta oli Petseri vallavalitsuse abiesimees, 1920. aastatel Petseri maavalitsuse abiesimees ja maavalitsuse põllumajanduse osakonna juhataja. Ta oli II Riigikogu liige, Tööerakonna rühmas. Veel oli ta Petseri Laenu-Hoiu Ühispanga esimees ja Petseri Põllumeeste Seltsi auesimees.

Sergei Shtsherbakov suri 1937. aasta 6. aprilli hommikul oma aias südamerabanduse tagajärjel.

Viited 

II Riigikogu liikmed
Sündinud 1871
Surnud 1937
Anton Teetsov

Anton Teetsov (21. november 1889 Pärnu – 19. august 1941 Sosva, Sverdlovski oblast) oli eesti pangandustegelane ja rahandusminister.

Ta õppis aastatel 1899–1908 Pärnu gümnaasiumis ja aastatel 1908–1913 Riia Polütehnikumis, mille kaubandusosakonna ta lõpetas.

Ta oli Riias kaalude ja mõõtude proovikojas praktikandiks (aastatel 1909–1911). Aastatel 1911–1917 oli ta Pärnu Vastastikuse Krediit-Ühisuse ametnik ja asjaajaja. Aastal 1917 oli ta Tallinnas Eesti Maavalitsuse pearaamatupidaja, aastatel 1917–1923 oli ta Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse direktor. Aastatel 1923–1927 oli ta Eesti Kommertspanga direktor. Aastatel 1927–1928 oli ta Jaan Tõnissoni kolmandas valitsuses rahaministriks.

Ta oli Pärnus Endla seltsi juhatuse liige, EEKS-i (Esimese Eesti Kindlustuse Seltsi) juhatuse liige ja aastatel 1922–1927 esimees; oli aastast 1925 Kaubandus-Tööstuskoja I sektsiooni (panga ja kinnituse sektsiooni) liige (oli ka sektsiooni esimees), oli aastast 1926 Eesti Kirjastuse Ühisuse "Päevaleht" juhatuse liige ja aastatel 1919–1931 Tallinna Börsikomitee liige.

Teetsov oli tuntud filatelist ja Eesti ühe suurema margikogu omanik.

Anton Teetsov arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 ja ta suri eeluurimisel 19. augustil 1941 Sverdlovski oblastis, Sosvas.

Isiklikku 
Tema väimees Nikolai Viitak oli teedeminister 1937. aasta augustist kuni 1940. aasta juunini (Konstantin Pätsi viiendas valitsuses, Kaarel Eenpalu valitsuses ja Jüri Uluotsa valitsuses). Tema vend Aleksander Teetsov oli näitleja, lavastaja ja Endla teatri direktor.

Tunnustus 
1930 Kotkaristi V klassi teenetemärk
1939 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited 

Eesti rahandusministrid
Eesti pankurid
Kaubandus-Tööstuskoja liikmed
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Eesti filatelistid
Korporatsioon Vironia liikmed
Tallinna Toompea Kaarli koguduse liikmed
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1889
Surnud 1941
Crater Lake'i rahvuspark

Crater Lake'i rahvuspark on rahvuspark USA-s Oregoni osariigis.

Rahvuspark loodi aastal 1902.

Rahvuspargis asub Mazama vulkaan, mille kaldeeras on Crater Lake ('Kraatrijärv').

Ameerika Ühendriikide rahvuspargid
Oregoni geograafia
Revo Raudjärv

Revo Raudjärv (sündinud 21. mai 1982 ) on Eesti teleprodutsent ja telesaatejuht.

Haridus
Revo Raudjärv on õppinud Pala Põhikoolis, Ülenurme Gümnaasiumis, Tartu Tööstuskoolis (hotellinduse eriala) ja Tartu Ülikooli Kehakultuuriteaduskonnas (kehaline kasvatus ja sport eriala), samuti Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas ning läbinud filmi ja meedia juhtimiskursused Shanghai Ülikoolis.

Töökäik
2004. aastal organiseeris Revo Raudjärv Eesti ettevõtteid Iraagi ülesehitustöödele ja 2006. aastal asutas ta koos Marek Jõksiga Tartu Ülikool/Rocki korvpallimeeskonna fänniklubi. 2007–2008 töötas telekanalis Kalev Sport spordireporteri ja saatejuhina. 2009. aastal asutas ta Eesti esimese internetipõhise telekanali Sport TV, mis tootis otseülekandeid spordivõistlustest ja edastas pilti internetis.  

2011. aastal sai Revo Raudjärv Tallinna Televisioon uudistesaadete peatoimetajaks. 2012. aastast tegi ta saatejuhi ja peaprodutsendina saatesarja "Spordisõbrad" (50 saadet). 2013. aasta suvel oli ta saatesarja "Suvemiks" projektijuht-peaprodutsent (55 saadet). 2014. aastal tõi ta eetrisse telesaate "Spordiakadeemia", kus ta on nii projektijuht kui ka saatejuht. Revo Raudjärve osalusel toodetud saated on olnud eetris telekanalites Tallinna TV, Eesti Televisioon, ETV 2, TV 6, Kalev Sport, Yle TV, TV 14, TV 4, Kanal 2 jm.

2017. aastast on ta Tallinna TV juhatuse liige.

Muu töö
Ta on peale telesaadete teinud ka õppefilme ja mitu dokumentaalfilmi. Töötanud mitu aastat DJ ja õhtujuhina ning olnud raadiojaamas Ring FM saatejuht.

Ühiskondlik tegevus 
2004–2009 kuulus Revo Raudjärv Eesti Reformierakonda. Alates 2009. aastast on ta Eesti Olümpiaakadeemia juhatuse liige.

Spordiharrastus
Revo Raudjärve hobiks on murdmaasuusatamine. 2011. aastal tuli ta Eesti meistriks murdmaasuusatamises (harrastajate klassis). 

2007. aastal võitis ta Viru Maratonil 21 km distantsil esikoha.

Viited

Välislingid
 Revo Raudjärve blogi
Artiklid Revo Raudjärve kohta
Internetipõhine Sport TV jõuab tänasest vaatajateni
Tallinna TV uudistejuht: Kalev/Cramo valis parima pakkumise
Täna näeb Tallinna TV-s saadet „Spordisõbrad“ 
Uus internetitelevisioon alustab Rocki välismänguga
Avati Eesti esimene internetipõhine spordikanal
Revo Raudjärve toodetud telesaateid ja õppefilme
 Dokumentaalfilm Šotimaa Iseseisvusreferendumist: http://tallinnatv.eu/index.php/saated-sarjad/elusaated/sotimaa-2014 
 Saatesari Horisont:http://tallinnatv.eu/index.php/saated-sarjad/arutelu/horisont 
 Eksperiment korvpallis: http://www.youtube.com/watch?v=c3hnMqOcCs4
 Eksperiment sulgpallis: http://www.youtube.com/watch?v=Vbngz7ZWqrs 
 Intervjuu Aivar Pohlakuga: http://www.youtube.com/watch?v=z-vO6rmfc9c
 Korvpalliliidu presidendikandidaatide debatt: http://www.youtube.com/watch?v=uOCkhLf7Sno 
 Telesaade Suvemiks: http://www.youtube.com/watch?v=2Nvf2rTBUvc
 Telesaade Spordisõbrad: http://www.youtube.com/watch?v=VCXldoPu3Ec http://www.youtube.com/watch?v=u4RDq_CIYi4 
 Õppefilm KOOLIOLÜMPIAMÄNGUD: http://www.youtube.com/watch?v=p7g6agX6Dd0 
 Õppevideod Elina Pähklimäe treeningutest: http://terviserajad.ee/video/

Eesti teleprodutsendid
Sündinud 1982