joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rafinha (sündinud 1993)

Rafael Alcántara do Nascimento (sündinud 12. veebruaril 1993 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Hispaania kõrgliiga klubis Real Sociedad (laenul Paris Saint-Germainist).

Ka tema vend Thiago Alcántara, kes mängib Liverpoolis, on jalgpallur.

Klubikarjäär

Barcelona 
Rafinha kuulus meeskonda, mis võitis 2014–15 hooajal nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga.

Ta lõi värava 2015. aasta UEFA Superkarikas, kui Barcelona võitis Sevillat lisaajal 5:4.

26. veebruaril 2017 lõi Rafinha mängu esimese värava Hispaania kõrgliiga võõrsil kohtumises Madridi Atléticoga, Barcelona võitis 2:1.

2017–18 hooaja jaanuaris laenutas Barcelona Rafinha Itaalia kõrgliiga klubisse Inter Milan.

Saavutused 

Barcelona
La Liga: 2014–15, 2015–16, 2018–19
Copa del Rey: 2014–15, 2015–16, 2016–17
Hispaania superkarikas: 2016, 2019
UEFA Meistrite Liiga: 2014–15
Euroopa superkarikas: 2015
Jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused: 2015
Paris Saint-Germain
Coupe de France: 2020–21

Brasiilia U-23 koondis
Olümpiamängud: 2016

Viited

Välislingid 

Brasiilia jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
Celta de Vigo mängijad
Milano Internazionale mängijad
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Real Sociedadi mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1993
Noorelt õpitud

"Noorelt õpitud" on Eesti 1991. aasta mängufilm. Filmi režissöör on Jüri Sillart. Filmi tootis Tallinnfilm.

Film oli kavandatud filmitriloogia teine film (esimene on "Äratus" (1989)); kolmas film jäi tegemata.

Film räägib 1950. aastate keskpaigast ühe Eesti kooli abiturientide ja õpetaja vahel tekkinud tülist, mis viib nii kaugele, et kohale kutsutakse võimuorganid.

Osatäitjad
Sulev Luik – Klorofüll
Tõnu Kark – Võmm
Erki Veling – Jüri
Tiina Vilu – Riina
Ülle Kaljuste – Taimi
Gaute Kivistik – Jaan
Anne Paluver – Direktriss
Maria Klenskaja – Uurija
Andreas Kangur – Andreas
Kaie Mihkelson – Jüri ema
Ain Lutsepp – Riina isa

Viited

Välislingid

Eesti filmid
1991. aasta filmid
Majonees

Majonees on külm kaste, mille tegemiseks on kasutatud taimeõli, munarebu, piimapulbrit ja mitmesuguseid maitseaineid.

Kastmed
Vabana sündinud

"Vabana sündinud" (Born Free, 1960) on loodusteadlase Joy Adamsoni autobiograafiline 1960. aastal ilmunud romaan. Autor kirjeldab teoses koos abikaasa George Adamsoniga Keenia looduses töötades kogetut. Läbiva liinina jälgitakse lõvipoeg Emma elu: arengut ja toimetulekut Aafrika looduses.

1960. aastatel oli teos menuk, 1966. aastal valmis selle põhjal samanimeline film, mis võitis Oscari ja oli esmalinastusaastal maailmas üks populaarsemaid filme.

Viited

Romaanid
1960. aasta kirjandusteosed
Vabana sündinud (film)

"Vabana sündinud" (inglise "Born Free") on 1966. aastal valminud Suurbritannia mängufilm. 

Linateos tugineb Joy Adamsoni 1960. aastal ilmunud samanimelisele raamatule. Film oli esmalinastusaastal maailmas üks populaarsemaid.

Filmi stsenaristiks oli pseudonüümi Gerald L. C. Copley all Hollywoodi musta nimekirja kuulunud Lester Cole.

Tunnustused
 Oscar (1967)
 Parim helitöötlus: John Barry
 Parim filmilaul ("Born Free"): John Barry ja Don Black
 Kuldgloobus (1967)
 Parim draamafilm (nominatsioon)
 Parim draamafilmi näitlejanna: Virginia McKenna (nominatsioon)
 Parim laul ("Born Free"): John Barry ja Don Black (nominatsioon)

Viited

Välislingid 
 

Suurbritannia filmid
1966. aasta filmid
Vedu puhkpilliorkester

Puhkpillimängust ja mängijatest Vedul ja Väägveres

1888.aastal oli Vedu vallas näitemäng eesmärgiga koguda raha kohalikule  koolile mänguriistade muretsemiseks. 
1889.aastal tervitas Liivi kuberneri Vedu pasunakoor.
1913.aastal esines Vesneris Haava koolimajas Vedu pasunakoor.Möödunud sajandi kolmekümnendatel aastatel töötas puhkpilliorkester Vedu koolimaja juures. Kooli juhataja oli Juku Roonurm ja orkestrit juhatas  Georg  Meos Soekülast.Neljakümnendate aastate teisel poolel orkestri tegevus vaibus,kuna orkestri juht ja paljud mängijad Soekülast arreteeriti või küüditati Venemaale.                                                                                              Edasine võimalus Vedu meestel puhkpilli mängida avanes Väägvere orkestris. 

Vedu meestest on kõige kauem Vedu ja Väägvere orkestrites mänginud Arnold Laas. Kornetimängijana on ta esinenud kahel üldlaulupeol ja Tartu laulupidudel.
Sally Sedgwick

Sally Sedgwick on USA filosoof, kes uurib Immanuel Kanti ja Georg Wilhelm Friedrich Hegeli filosoofiat.

Ta sai doktorikraadi Chicago Ülikoolist Manley Thompsoni juhendamisel. 

Sedgwick on Illinoisi Ülikooli (Chicago) professor.

Publikatsioone    
Kant's Groundwork of the Metaphysics of Morals: An Introduction, Cambridge University Press 2008.
Hegel's Critique of Kant: From Dichotomy to Identity,  Oxford University Press 2012.

Välislingid
Sissekanne Illinoisi Ülikooli (Chicago) saidil
Intervjuu
Tutvustus

Ameerika Ühendriikide filosoofid
Tallinna Kopli kogudus

E.E.L.K. Tallinna Kopli kogudus oli Tallinnas tegutsenud luterlik kogudus.

Kogudus asutati 1923 emeriitpraost Mihkel Jürmanni eestvõttel. Tänu tema initsiatiivile andis Kalevi pataljon Sõjaministeeriumi loal kogudusele endise Peeter Suure Merekindluse hospidalinnaku kinohoone, mille piiskop Jakob Kukk pühitses aastal 1925 Tallinna Kopli kirikuks. Kuid aastal 1931 nõudis Kalevi pataljon kirikuhoone tagasi, pakkudes aga asemele teise hoone, kus Peeter Suure Merekindluse hospidalinnaku aegu oli olnud õigeusu kirik.

Pärast ümberehitusi õnnistati uus kirik sisse praost Aleksander Kapi poolt 18. oktoobril 1931. Selle kiriku põletasid taganevad Nõukogude väed maha 27. augustil 1941. Uut kirikut kogudus enam ehitada ei jõudnud, koguduse tegevus lakkas pärast II maailmasõda.

Enne 1934. aastat polnud kogudusel oma kirikuõpetajat, vaid hooldajaõpetaja. Esimeseks hooldajaõpetajaks oli Mihkel Jürmann; veel on tegutsenud hooldajaõpetajana Hermann Hansson, Einar Kiviste ja Robert Walter. Aastal 1934 sai koguduse esimeseks kirikuõpetajaks Rudolf Sauerbrei, ta oli koguduse õpetajaks aastani 1939 (lahkus Saksamaale). Aastatel 1939–1943 oli koguduse õpetajaks Georg Klaus.

Viited

Kirjandus
"Eesti evangeeliumi luteriusu kirikud". Toimetanud Bruno Ederma, Asta Jaik. Konstantin Jaik'i kirjastus. Tartu 1939. Lk 24

Välislingid
Robert Nerman, Ligi sada aastat tagasi said Kopli luterlased endale kiriku, Eesti Päevaleht, 17. aprill 2003

Tallinna kogudused
Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik
Hundipea sadam

Hundipea sadam (sadamakood EE HUN) on sadam Tallinna lahe ääres. Sadam kuulub Veeteede Ametile.

Sadamas on üheksa kaid. Sadama juures asub Hundipea sadamakai tulepaak.

Ajalugu
Hundipea poolsaare loodeotsa kavandati algselt Peeter Suure Sadamana tuntud mereväebaasi hooldelaevastiku sadam. Kui tööd läksid 1912. aastal lahti, kasvas nõudlus süvendite järele. Neid toodi juurde Peterburist Liibavini, kokku oli sadamas töötamas umbes 20 süvendit. Nendest moodustatud karavanid andsid sadamale ka rahva seas tuntud nime Karavanisadam. 

Karavanisadamas sai mereväebaasi aegu valmis üks silinderja betoonkatusega mehaanikakoda ja sellega kokku ehitatud sepikoda (tänapäeval Lume tänav 7 alal). Need on praegu osaliselt kasutusel ladudena. 

Hiljem nimetati sadamat Hüdrograafia- ja ka Kabotaažisadamaks, samuti oli sadam kasutusel talvitussadamana. Enne Eesti iseseisvuse taastamist allus Hundipea sadam Nõukogude Liidu sõjaväestatud hüdrograafiateenistusele ja sadamat nimetati Hüdrograafiasadamaks.

Viited

Välislingid
Hundipea sadam Sadamaregistris

Tallinna sadamad
Põhja-Tallinn
Peeter Suure sadam
Karjamaa
Fama bastion

Fama bastion (Fama tähendab ladina keeles kuulsust) oli Narva kindlustuse täiendamisel Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi 1690. aastal ehitatud bastion. See oli siseruumidega hoov, kus asusid töökojad, sepapajad, hobusetallid, heinaküünid ja vanglaruumid. Bastion lammutati kaubatee ehitamiseks Euroopasse ja seepärast on see ainuke Dahlbergi kavandatud Narva bastion, mis pole tänaseni säilinud.

Fama bastioni kohale on ehitatud Narva Haigla Polikliinik ja hotell King.

Fama bastioni järgi on nime saanud Fama tänav ja põik ning kaubanduskeskus "Fama" aadressil Tallinna maantee 19C.

Vaata ka
Narva bastionid

Viited

Välislingid 
 Narva bastionid

Narva ajalugu
Narva muldkindlustusvöönd
Riigikogu Kantselei

Riigikogu Kantselei on riigi ametiasutus, mille põhiülesanne on luua Riigikogule tema põhiseaduslike funktsioonide täitmiseks vajalikud tingimused. Kantselei nõustab Riigikogu, tema organeid ja liikmeid õigusloome ja parlamentaarse kontrolli alal ning Riigikogu muude ülesannete täitmisel, teenindab Riigikogu ning korraldab tema asjaajamist ja välissuhtlemist.

Kantselei taasmoodustati Riigikogu VII koosseisu kokkuastumise päeval, 5. oktoobril 1992. 

Riigikogu Kantseleid juhib direktor, kelle nimetab avaliku konkursi alusel viieks aastaks ametisse Riigikogu juhatus. Alates 12. jaanuarist 2022 on Riigikogu Kantselei direktor Antero Habicht.

Riigikogu Kantselei juhid 
 1919–1920 Alma Lindeman, Asutava Kogu Kantselei juhataja
 1921–1938 Alma Lindeman, Riigikogu Kantselei juhataja
1923–1928 Hans Martna, Riigikogu asjadevalitseja
1928–1938 Eugen Maddison (Maddisoo), Riigikogu asjadevalitseja
1938–1940 Eugen Maddisoo, Riigivolikogu peasekretär
1938–1940 Artur Mägi, Riiginõukogu peasekretär
...
1992–1995 Karl-William Propst, Riigikogu Kantselei direktor
1995–2012 Heiki Sibul, Riigikogu Kantselei direktor
2012–2017 Maria Alajõe, Riigikogu Kantselei direktor
2017–2021 Peep Jahilo, Riigikogu Kantselei direktor
2021–2022 Antero Habicht, Riigikogu Kantselei asedirektor direktori ülesannetes
2022– ... Antero Habicht, Riigikogu Kantselei direktor

Vaata ka
Riigi valimisteenistus
Riigikogu Kantselei valimiste osakond
Vabariigi Presidendi Kantselei
Eesti riigisekretär

Viited

Välislingid
Riigikogu Kantselei põhimäärus

Riigikogu
Lõuna tänav (Pärnu)

Lõuna tänav on tänav Pärnus. 

Tänav algab Ringi tänava ja Mere puiestee ristumiskohast ja lõpeb Kuninga tänavaga ristumisel. Tänav ristub veel Akadeemia (vasakult), Vee, Nikolai ja Pühavaimu tänavaga. Tänav külgneb ka Munamäe pargi, Brackmanni pargi ja Koidula pargiga.Lõuna tänav on ligikaudu 600 m pikkune. Tänav on kogu oma ulatuses ühesuunaline. Ringi ja Akadeemia tänava vahelisel lõigul saab sõita vaid Ringi tänava suunas. Akadeemia tänavast kuni Kuninga tänavani on võimalik sõita vaid Kuninga tänava suunas.

Nimi 

Tänava ajalooline nimi on Lõuna (saksa keeles Süderstraße), kuna see oli uusaegse Pärnu kõige lõunapoolsem tänav. Sealt edasi tulid juba linna kaitsekindlustused. Eesti NSV ajal kandis tänav nime Boris Kummi tänav. 1988. aastal ennistati varasem nimi – Lõuna tänav.

Hoonestus 
Lõuna 2a Funktsionalistlik villa (ehitatud 1933, arhitekt Anton Lembit Soans)
Lõuna 2 Hostel Lõuna
Lõuna 6 Kultuurimälestiseks tunnistatud kivielamu
Lõuna 20 Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasium

Viited

Pärnu tänavad
Vanamõisa mõis (Halliste)

Vanamõisa mõis (saksa keeles Friedrichsheim) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal.

Mõis rajati 1811 Abja mõisast eraldatud alast.

Eraldatud Abja mõisast 1811, kuni 1856 kuulus Abjaga samale omanikule,  parun Reinhold Johann Woldemar von Stackelbergile. 1872 müüs Caroline von Stern mõisa 60 000 hõberubla eest Andreas Palenbergile, kes suri 1893, tema pärijad olid Helene, Theodori tütar Palenberg (sünd Erlich), poeg Oskar Palenberg, tütred Emma Glabe (sünd Palenberg) ja Henriette Graff (sünd Palenberg) ning surnud tütre Alma von Nolckeni (sünd Palenberg) alaealised lapsed Eleonore ja Werner Nolckenid. 1899 sai ainuomanikuks Oskar Palenberg, mõisa hindamisväärtus 70.000 rubla. Sundvõõrandatud 1919, omanik Eesti Vabariik.

Mõisa koosseisu kuulus 1282,39 ha müümata mõisamaad, 386,46 ha müüdud mõisamaad, 2069,44 ha müüdud talumaad, Kamara karjamõis (müüdud 1865), 8 ühikut müüdud mõisamaad, 37 talu.

Viited

Välislingid

Pärnumaa mõisad
Halliste kihelkond
Boriss Godunov (ooper)

"Boriss Godunov" () on Modest Mussorgski ooper, mille ta komponeeris aastatel 1868–1873 Peterburis. See on Mussorgski ainus lõpetatud ooper, mida peetakse ka tema meistriteoseks. Ooperi peategelased on Vene valitseja Boriss Godunov, kes valitses tsaarina perioodil, mida nimetatakse Segaduste ajaks (1598–1605), ja Vale-Dmitri I (valitses 1605–1606). 

Venekeelse libreto kirjutas helilooja ise ning see põhineb Aleksandr Puškini draamal "Boriss Godunov". Aastal 1872 valmis heliloojal muudetud versioon, mis põhineb Nikolai Karamzini teosel "Vene riigi ajalugu". Teine, täiendatud versioon toodi lavale 1874. aastal Peterburis.

"Boriss Godunovi" on harva esitatud kummaski helilooja poolt jäetud originaalversioonis, sageli on tehtud kärpeid, kasutatud ümberkomponeerimist, ümberorkestreerimist, muudetud stseene või sulandatud esialgsed ja muudetud versioone.

Mitmed heliloojad, peamiselt Nikolai Rimski-Korsakov ja Dmitri Šostakovitš on loonud uusi väljaandeid ooperist, et "parandada" tehnilisi vajakajäämisi helilooja originaalversioonis. Kuigi need versioonid on olnud laval aastakümneid, on Mussorgski omanäoline stiil ja orkestratsioon nüüd jälle hinnatud oma originaalsuses ja parandused on läinud moest.

"Boriss Godunov" on enim salvestatud vene ooper ja kuulub ooperimajade staatuse repertuaari rohkem kui ükski teine​ neist, isegi mitte Pjotr Tšaikovski "Jevgeni Onegin" .

Süžee

Ooperi süžee põhineb Venemaa ajaloos tegelikult aset leidnud sündmustel. Vene riiki valitses tsaar Ivan IV, kes oli tuntud ka nime all „Ivan Julm“. Ta oli kohutav türann ning hirmuäratav valitseja, kelle võimu all vene rahvas kannatas nälga, piinamist ja hukkamist. Tsaari surma järel tõusis troonile tema poeg, kes kahjuks oli vaimse alaarenguga. Situatsiooni ära kasutades haaras tegeliku võimu grupp mõjukaid inimesi, sealhulgas Boriss Godunov. Tsaar Ivanil oli ka teine poeg, kuid see kadus saladuslikult. Kahtlustati mõrva ja seda, et mõrva tellija oli Boriss Godunov ise, kes tahtis iga hinna eest võimule pääseda. Tema eelduseks oli, et vene rahvas valib ta uueks tsaariks.

Mõned aastad hiljem põgenes noor munk kloostrist ja teeskles, et on Ivan Julma kadunud poeg. Ta sai liitlaseks Poola armee, et võidelda Boriss Godunovi vastu. Boriss Godunov tundis endal mõrva pärast tohutut süükoormat ja suri selle raskuse all. Noor munk saabus Moskvasse ja kuulutas ennast tsaariks (Vale-Dmitri I). Vene rahvas jäi ikka haletsusväärselt vaeseks ning tundub, et see ongi nende saatus, kannatada julmade türannide valitsuse all.

Viited

Välislingid
Modest Musorgskij – Boris Godunov (1872 versii)  YouTube
TEATER: Estonias esietendub Boriss Godunov Eesti Päevaleht 27. aprill 2001
“BORISS GODUNOV” — NÕUKOGUDE LIIDUST EUROOPA LIIDUNI Kristel Pappel www.temuki.ee
RAT "Estonia" külalisetendused Moskva Suures Teatris. M. Mussorgski ooperi "Boriss Godunov" tegelased pärast etendust laval. 1. Mati Palm, 3. nimiosaline Jevgeni Nesterenko. Rahvusarhiiv

Ooperid
Rein Lemberpuu

Rein Lemberpuu (sündinud 1978) on Eesti IT-ettevõtja, .Contriber Ventures OÜ juht. 

Rein Lemberpuu oli Playtech Estonia OÜ juht 2004-2009.

Pärast Playtechist lahkumist on Lemberpuu tegutsenud investorina idufirmades, nagu Sportlyzer. 2015. aastal avati Tartu südalinnas Raekoja platsil endises Tartu kultuurihoones tema eestvedamisel idufirmade koostöökeskus sTARTUp Hub, mis nimetati ka Tartu aasta teo 2015 nominendiks. Koostöö eest Tartu muusikanädala korraldamisel 2015. aastal pälvis Rein Lemberpuu firma Contriber, mis arendab veebitarkvara meeskonnatööks, Tartu Kultuurikandja aunimetuse kultuurisõbraliku ettevõtte kategoorias.

Rein Lemberpuu on algatanud mitmeid IT-ideede arendusüritusi Garage48 formaadis ning on ettevõtlusfestivalide sTARTUp Day ja Latitude59 üks initsiaatoreid.

2013. aastal autasustati konkursil "Eesti kaunis kodu 2013" korterelamut Tartus Lepiku tänaval. Auhinna võttis võitja esindajana vastu Rein Lemberpuu.

Rein Lemberpuu oli aastatel 2016-2019 Eesti Startupi Juhtide Klubi president ja 2015-2019 Eesti Äriinglite Ühingu (inglise keeles Estonian Business Angels Network (EstBAN)) president. 

2017. aastal lõi Rein Lembepuu idufirmade juhtidele suunatud programmi .Cocoon, mis pakub osalejatele mentorite tuge ja aitab neil lahendada isiklikke ja ärilisi probleeme läbi enesearengu.  

Alates 2020. aastast investeerib Rein Lemberpuu .Cocoon Ventures OÜ kaudu iduettevõtetesse, mille juhid näevad ettevõtlust enesearengu võimalusena ning osalevad .Cocooni 1-aastases programmis. Enne seda tegi Lemberpuu .Contriber Ventures kaudu 33 investeeringut idufirmadesse nagu Xolo, Neural DSP, Rangeforce, Click and Grow, Interactio.

Tunnustus 

 2015 Eesti Startupi Juhtide Klubi aasta panustaja auhind.
 2016 Eesti Startupi Juhtide Klubi aasta panustaja auhind.
 2017 Eesti Startupi Juhtide Klubi aasta panustaja auhind.
 2017 Eesti Äriinglite Ühingu aasta ingelinvestor.
 2018 Tartu medal

Viited

Välislingid
 Jaan Olmaru Playtechi eksjuht loob uue IT-keskuse Postimees 26. jaanuar 2016
 Gert D. Hankewitz Playtechi juht paneb ameti maha Postimees, 19. veebruar 2009

Eesti ettevõtjad
Eesti ärijuhid
Sündinud 1978
Volõniit

Volõniit on porfüürilise struktuuriga  vulkaaniline kivim. Volõniidiks nimetatakse daikidena leiduvat suure oligoklassi sisaldusega põhiliselt andesiinist, ortoklassist, päevakivist, kloriidist ja kvartsist koosnevat dioriiti; kivim  võib sisaldada ka biotiidi, labradori ja küünekivi fenokristalle. 

Volõniiti defineeriti esimest korda aastal 1885 ja see sai nime Volõõnia piirkonna järgi Ukrainas (leiukoht asub tänapäeva Žõtomõri oblastis Ovrutši lähedal. Kivimile andis nime Poola arheoloog ja geoloog Gotfryd Ossowski. Aastal 1913 liigitas Joseph Paxson Iddings selle andesiidiks 

Volõniiti leidub peale Ukraina ka mujal, näiteks Hiinas Yunnanis.

Viited

Vulkaanilised kivimid
Piret Rauk

Piret Rauk (sündinud 19. aprillil 1970 Kingissepas) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 1988. aastal Orissaare Keskkooli ning 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu.

Töötas aastatel 1991–2000 Ugalas ning 2000–2005 Pärnu Endlas. 2005. aastast on ta Kuressaare Teatri juht.

Mängib seriaalis "Pilvede all" Innat.

Tunnustus 
 2001 Ants Lauteri nimeline auhind
 2011 Eesti Teatrikriitikute Ühenduse Hea Teatri Auhind
 2017 stipendium "Ela ja sära"

Eesti näitlejad 
Eesti teatritegelased
Sündinud 1970
Marje Loorits

Marje Loorits (aastani 1966 Marje Dubkovsky, 1966–1970 Marje Otto; sündinud 26. jaanuar 1944 Pärnus) on eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1962 Pärnu 2. Keskkooli. Aastatel 1962–1965 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat. 1970. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Täiendas end 1995–1996 Jyväskylä ülikoolis ja Tallinna Ülikoolis sotsiaaltöö õpetajate ning 1998 Helsingis diakoonia ametikõrgkoolis kõnekunsti kursustel.

Töötas aastatel 1970–1992 Eesti Riiklikus Noorsooteatris. Aastast 1992 töötas Tallinna Pedagoogilise Seminari ja aastast 1996 ühtlasi Bakalaureuse Erakooli kõnetehnikaõpetajana.

Eesti näitlejad
Sündinud 1944
Nava mõis

Nava mõis (saksa keeles Nawwa) oli Kudina mõisa (saksa keeles Kudding; Maarja-Magdaleena kihelkonnas) karjamõis Palamuse kihelkonnas Tartumaal.

Viited

Välislingid

Palamuse kihelkonna mõisad
Vana-Puka mõis

Vana-Puka mõis (saksa keeles Alt-Bockenhof, varem Bockenhof) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal.

Mõisat mainiti esimest korda 1529. Keskajal kuulus mõis Buxhoevedenitele. 16. sajandi lõpus said mõisa omanikuks Bockid ja nende järgi sai mõis ka eesti- ja saksakeelse nime. Hiljem oli mõisal eri aegadel mitmeid omanikke. Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Samson-Himmelstjernad.

Viited

Välislingid

Tartumaa mõisad
Sangaste kihelkond
Strykide mõisad
Musica ficta

Musica ficta (ladina keeles fingere, ette kujutama, leiutama) ehk musica falsa (ladina keeles falsus, vale) on 12.–17. sajandi muusikas heksakordi astmete altereerimine.

Juba 11. sajandil kasutati omadussõna falsa intervalliiõpetuse kontekstis.

Alates 12. sajandist kasutatakse terminit musica falsa võimaluse tähenduses tõlgendada heksakordide üksikuid astmeid altereeritavatena.

Mõned 13. sajandi teoreetikud omistasid terminile musica falsa negatiivse tähenduse, mõistes seda alteratsioonide väära kasutamisena.

Alates 13. sajandist kasutatakse lisaks musica falsa'le ka rööpterminit musica ficta, millest alates 15. sajandist sai põhitermin. Musica falsa jäi siiski kasutusse seoses intervallide klassifitseerimisega. 

Alates 14. sajandist kirjeldatakse termini musica ficta abil juba võimalust altereerida heksakordi kõiki astmeid.

Alates 15. sajandist on musica ficta't kirjeldatud musica vocalis regulata erijuhtumina.

Alates 16. sajandist hakatai terminit musica ficta kasutama tervete heliridade transponeerimise ehk itaalia keeles scala finta tähenduses.

Musica ficta'''st on tuletatud ka mõisted cantus falsus ja cantus fictus, voces falsae ja voces fictae, scala ficta ja scala finta, intervalli tähistamiseks näiteks falsa quinta''.

Muusikaajalugu
Pärnu Linnavalitsus

Pärnu Linnavalitsus on Pärnu linna täidesaatev võimuorgan (linnavalitsus), mille nimetab Pärnu Linnavolikogu. Linnavalitsus asub aadressil Suur-Sepa 16. 

Pärnu linnavalitsuse juht on Pärnu linnapea, kes alates aastast 2015 on Romek Kosenkranius. 

Pärnu linnavalitsuse struktuuriüksused on linnakantselei, osakonnad ja osakondadele alluvad teenistused. Linnakantselei ülem on linnasekretär, osakondade ülemad on abilinnapead.

Enne teist maailmasõda asus Pärnu Linnavalitsus aadressil Gustav Adolfi tänav 12.

Pärnu Linna RSN Täitevkomitee nimetati ümber Pärnu linnavalitsuseks  19. jaanuaril 1990. aastal.

Pärnu linnapea

Tunnustus
2011 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (järjepideva ja kvaliteetse tegevuse eest linnaparkide korrastamisel)

Viited

Välislingid
Pärnu Linnavalitsus Pärnu linna veebilehel

Pärnu
Eesti omavalitsusasutused
Juvenalis

Decimus Junius Juvenalis (u 60 – pärast 127) oli Vana-Rooma luuletaja, keda hinnatakse eelkõige säravalt vaimuka satiiri pärast, mis oli suunatud muistse Rooma vastu.

Elukäik

Juvenalis sündis jõukas peres ning sai hea hariduse. Ta pärines Lõuna-Itaalia linnast Aquinumist. Rooma elama asudes õpetas ta avalikku kõnepidamist. Lühikest aega teenis ta tõenäoliselt ka Rooma sõjaväes. 

Juvenalise nooruses olid Roomas teiste seas võimul keisrid Nero ja Domitianus. Nad mõlemad olid julmad ja karmid valitsejad. Domitianuse valitsusajal sai ka Juvenalis karistada, tõenäoliselt keisri kritiseerimise eest avalikul esinemisel. Ebaõiglane karistus ning valitsuses lokkav korruptsioon tegid Juvenalise väga tigedaks. Ta tundis, et Rooma ühiskonna traditsioonilisi väärtusi ignoreeritakse ning et ülemklass hoolib vaid luksuslikust elust, mitte ei hoolitse vaesemate inimeste eest.

Alles palju aastaid pärast Domitianuse surma söandas Juvenalis tulla välja oma satiiriliste teostega.

Looming
Kirjanduse alale asus Juvenalis alles küpses eas. Juvenalis kirjutas 16 heksameetrilist värss-satiiri, need on koondatud viide raamatusse ja avaldatud umbkaudu aastail 110–127. Oma loomingus on ta eeskätt kirglik kombelanguse ja linnaelu pahede sarjaja. Tema ideaaliks on "vanale heale" aristokraatlikule Roomale omistatud väärtused (kasinus, lihtsus, vaprus jms), mis nüüd on langenud. Kogu Juvenalise loomingut läbivad polaarsed hea ja halva vastandused.

Oma üksikasjaliste olukirjeldustega on ta parimaid allikaid tollase Rooma argielu kohta. Juvenalise satiiridest on pärit mitmed mõtteterad ja ütlemised ("leiba ja tsirkust", "terves kehas terve vaim" jne).

Eesti keeles on Juvenaliselt ilmunud 1. ja 3. satiir ("Rooma kirjanduse antoloogia", 1971, tlk August Sang).

Kirjandus
 Maailmakirjanduse leksikon: 1000 kirjanikku, 10 000 teost. Tallinn, TEA Kirjastus, c2012, lk 318
 Rooma kirjanduse antoloogia. Tallinn, Varrak, 2009, lk 482–483
 Rooma kirjanduse antoloogia. Tallinn, Eesti Raamat, 1971, lk 496–506 (satiirid), 660–661 (kommentaarid)

Vana-Rooma kirjanikud
Gifhorn

Gifhorn on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaa idaosas.

Gifhorn on samanimelise kreisi keskus. Linna pindala on 104,86 km². 31. detsembril 2015 elas seal 41 905 inimest. Gifhorni linnaosad on Gamsen, Gifhorn, Kästorf, Neubokel, Wilsche ja Winkel. Linn on mõjutatud peamiselt tööstuslikemate ja äriliselt tähtsate naaberlinnade Braunschweigi ja Wolfsburgi lähedusest. Veelgi enam, Gifhorn on osake Hannover-Braunschweig-Göttingen-Wolfsburgi metropolipiirkonnast.

Vanim kontrollitav allikas tõendab linna olemasolu aastal 1196.

Gifhornis asub Rahvusvaheline Tuule- ja Vesiveskite Muuseum, kuhu kuulub ulatuslik kogu ja töötavad koopiad maailma kõige levinumatest tuulikutest. Gifhornis asub Gifhorni loss. Gifhorni raudteejaam on linna lõunaosas.

Asukoht 

Gifhorn asub Ise ja Alleri jõe kohtumiskohas. Gifhorn asub umbes 20 km Braunschweigi linnast põhjas ja umbes 15 km Wolfsburgist läänes. Linnas kohtuvad Bundesstraße 4 ja 188. Linna põhjaservast algab Lüneburgi nõmm.

Ajalugu 

Gifhorni on esmakordselt mainitud aastal 1196. See paiknes kahe siis tähtsa kaubatee ristumiskohas: soolatee (saksa: Salzstraße) oli peamine soola kaubatee Lüneburgi ja Braunschweigi vahel ning teraviljateel (saksa: Kornstraße) veeti teravilja Celle ja Magdeburgi vahel.

Haridus 

Gifhornis on järgmised koolid: Humboldt-Gymnasium, Otto-Hahn-Gymnasium, Fritz-Reuter-Realschule, Dietrich-Bonhoeffer-Realschule, Albert-Schweitzer-Hauptschule ja Berufsbildenden Schulen I ja II. Alfred-Teves-Schule, mida aastatel 1954 kuni 1958 kutsuti Volksschule Süd, oli avatud aastatel 1954 kuni 2010.

Rahvusvahelised suhted 

Gifhorni sõpruslinnad on:

 Dumfries, Šotimaa, Ühendkuningriik
 Gardelegen, Saksamaa (Saksi-Anhalt)
 Glanford, North Lincolnshire, Inglismaa, Ühendkuningriik
 Hallsberg, Rootsi
 Korsun-Ševtšenkivski, Ukraina
 Xánthi, Kreeka
 Złotów, Poola

Kelladepalee 

Glocken-Palast (Kelladepalee) on mälestusmärk ja suur ehitis Gifhornis. Seda ehitati 16 aastat, kombineerides Vene puitehitiste stiile. Sellele pani nurgakivi Nõukogude Liidu ekspresident Mihhail Gorbatšov 1996. aastal.

See ehitati keskusena kultuurivahetuse edendamiseks kogu Euroopas pärast raudse eesriide langemist.

Kelladepalee korraldab üritusi ja näitusi, mis tähistavad rahu, vabadust ja kultuurilist mitmekesisust.

Tuntud inimesi 

 Heinrich Decimator (u 1544 – pärast 1615), vaimulik, universaalse sõnaraamatu autor
 Thorsten Heins (1957–), juht
 Anna Montanaro (1973–), muusikanäitleja ja näitleja
 Kay-Sölve Richter (1974–), ajakirjanik ja uudistelugeja (ZDF)
 Katharina Marie Schubert (1977–), teatri- ja filminäitleja
 Fabian Klos (1987–), jalgpallur
 Senta-Sofia Delliponti (1990–), näitleja ja laulja
 Bjarne Thoelke (1992–), jalgpallur

Viited

Välislingid 

 Gifhorni koduleht
 Rahvusvaheline veskite muuseum

Alam-Saksi vallad
Alam-Saksi linnad
Gifhorni kreis
Xaver Dombrowsky

Xaver Julius von Dombrowsky (10. mai/22. mai 1852 Friedrichstadt (Jaunjelgava), Läti – 19. detsember 1921 Petrograd, Venemaa) oli baltisaksa arst.

Aastatel 1864–1871 õppis ta Jelgava (Mitau) kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1873–1880 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, 1880. aastal kaitses ta samas arstiteaduse doktori kraadi (Dr. med) väitekirjaga "Zur orthopädischen Behandlung der fungösen Gelenkkrankheiten und Fracturen an den unteren Extremitäten".

Aastatel 1880–1881 töötas ta Tartu kirurgiakliinikus assistendina. 1882. aastal täiendas end Heidelbergis, Viinis, Berliinis ja Pariisis. 

Aastatel 1883–1895 töötas Peterburis Peter-Pauli hospitali arstina, aastatel 1895–1905 Oldenburgi printsi lastehospitali ülemarstina. 1904. aastast keiser Nikolai II õukonna ihukirurg, aastatel 1904–1906 keisrinna Aleksandra Fjodorovna laatsareti peaarst Tsarskoje Selos. Aastatel 1905–1920 Peterburis (Petrogradis) Aleksandri haigla ülemarst, 1920–1921 haigla direktor.

Tunnustused
Püha Anna ordeni 2. klass
Püha Stanislavi ordeni 2. klass
Püha Vladimiri ordeni 3. klass

Isiklikku
1886. aastal abiellus ta Kundas parun John Carl Girard de Soucantoni tütre Ellinor Josephine Henriette Eleonore Girard de Soucantoniga.

Tema järgi on nimetatud Karepal asuv Villa Dombrovka.

Viited

Eesti arstid
Venemaa arstid
Baltisakslased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1852
Surnud 1921
Vikerlase tänav

Vikerlase tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis.

Tänav algab Kalevipoja tänavalt ja lõppeb Varraku tänavaga ristudes.

Tänav sai praeguse nime 19. juulil 1994. Enne seda kandis see aastast 1979 nime Kuramaa tänav (Teise maailmasõja ajal toimunud Kuramaa koti mälestuseks).

Viited

Lasnamäe linnaosa tänavad
Johann Hermann Gressel

Johann Hermann Gressel (22. detsember 1769 Altona, Saksamaa – 24. mai 1845 Tallinn) oli Eestis tegutsenud sakslasest trükkal ja kirjastaja.

Gressel kolis Tallinna enne 1797. aastat ning avas 1802. aastal seal oma trükikoja, mis oli tol ajal Eestis kolmas. Tallinna kodanikuks sai ta 1804. aastal.

Ta oli üks tähtsamaid eestikeelsete raamatute trükkijaid 19. sajandi algul ja andis 1805. aastast välja rahvakalendrit. 

Johann Hermann Gressel suri Tallinnas 1845. aastal ja on maetud Tallinna Oleviste kirikusse.

Tema tegevust jätkas poeg Julius Hermann Gressel (1820–1889).

Sündinud 1769
Surnud 1845
Eesti kirjastajad
NSV Liidu meistersportlane

NSV Liidu meistersportlane (lühend MS; vene keeles Мастер спорта СССР, venekeelne tavalühend МС) oli NSV Liidu sportlastele antud nimetus. 

Nimetust hakati andma 1935. aastal (males juba 1925) ning selle andmine lõpetati 1992. aastal.

Meistersportlaseks saamiseks tuli sportlasel täita üleliidulise ühtse spordiklassifikatsiooni järgunorm või järgunõuded ning nimetuse andis NSV Liidu Riiklik Kehakultuuri- ja Spordikomitee. Meistersportlaseks nimetamisega sai sportlane rinnamärgi ja tunnistuse.

Esimestel märkidel ei olnud järjekorranumbrit, neid hakati kasutama alles 1949. aastal ja siis anti märk nr 1 võimleja Albert Abramjanile. Seisuga 1. jaanuar 1975 oli meistersportlase nimetuse saanud 108 100 sportlast ja aastaks 1988 oli neid 250 000.

Vaata ka
NSV Liidu aumeistersportlane
NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane
NSV Liidu teeneline meistersportlane

Viited

Nõukogude Liidu sport
Ülemsootska

(Setu) ülemsootska (setu keeles ülembsootska) on igal aastal Setu kuningriigi päevadel valitav setude kuninga Peko asemik maa peal.

Ülemsootska valitsussaua nimetatakse kiioraks.

Ülemsootskasid
1994–1995 Vello Anipai
1995–1998 Paul Hagu
1998–1999 Volli Kera
1999–2000 Sulo Nurmeots
2000–2001 Aare Hõrn
2001–2003 Inara Luigas
2003–2007 Evar Riitsaar
2007–2008 Aare Hõrn
2008–2009 Silver Hüdsi
2009–2010 Õie Sarv
2010–2011 Ahto Raudoja
2012–2014 Aarne Leima
2014–2015 Annela Laaneots
2015–2016 Jane Vabarna
2016–2017 Aarne Leima
2017–2018 Piret Torm-Kriis
2018–2019 Aare Hõrn
2019–2021 Rein Järvelill
2021– Jane Vabarna

Viited

Välislingid
Setode kuninga asemik ehk ülemsootska, SA Lõuna-Eesti Turism

 
Setu kultuur
Laekvere külanõukogu

Laekvere külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu pindala oli 350 km² ja elanikke 2226 (1990. aasta seisuga).

Külanõukogu asulad asusid enamikus Laekvere sovhoosi alal.

Külanõukogu riigimetsamaad jäid Paasvere  ja Venevere metskonda.

Viited

Eesti NSV külanõukogud
Rakvere rajoon
Assanduni lahing

Assanduni lahing (või Essendune'i lahing) peeti 1016. aasta 18. oktoobril Taani ja Inglise vägede vahel. Ajaloolased on jätkuvalt eriarvamusel selle suhtes, kas lahingu asukoht Assandun võis olla Essexi põhjaosas Saffron Waldeni lähedal asuv Ashdon või, nagu pikka aega eeldati, Essexi lõunaosas Rochfordi lähedal asuv Ashingdon. Kuningasaagas Knýtlinga saga on kasutatud nimekuju Assatún (vanapõhja keeles).

Lahing lõppes Knud Suure juhitud taanlaste võiduga. Knud alistas lahingus kuningas Edmund II ja sellega sai Knudi Põhjamere impeerium oma suurima ulatuse. Lahinguga sai lõpplahenduse ka Inglismaa edukas taasvallutamine taanlaste poolt.

Lahing
Lahingut mainitakse põgusalt saagas Knýtlinga saga, kus tsiteeritakse Islandi skald Óttarr svarti ehk Knudi ühe õukonnapoeedi värssi. Saagas on kirjas: "kuningas Knut pidas kolmanda ja suure lahingu Ethelredi poegade vastu kohas nimega Assatún, põhja pool taanlaste metsa" (Knútr konungr átti ena þriðju orrostu við Aðalráðssonu þar sem heita Assatún; varð þar enn mikil orrosta; þat er norðr frá Danaskógum). Saagas järgneb sellele Óttarr svarti kaheksarealine värss.

Lahingu käigus tapsid Knudi mehed Dorchesteri piiskopi Eadnoth noorema ajal, mil ta Edmundi meeste nimel hingepalvet luges. 12. sajandi kroonika Liber Eliensis järgi raiuti tal esmalt sõrmuse kätte saamiseks käsi otsast ja seejärel raiuti tema surnukeha tükkideks.

Tagajärjed

Kaotuse järel oli Edmund sunnitud Knudiga lepingu sõlmima. Selle lepingu järgi kontrollis Knud seejärel kogu Inglismaad peale Wessexi. Leping sätestas sellegi, et juhul kui üks kuningatest sureb, saab teisest kogu Inglismaa valitseja. Pärast Edmundi surma sama aasta 30. novembril lasi Knud lahingus langenud sõdurite mälestuseks ehitada kiriku, kabeli või pühapaiga. Mõni aasta hiljem, aastal 1020, lõpetati Ashingdon Minsteri mälestuskiriku ehitus oletatava lahingupaiga kõrval asuval künkal. Kirik seisab seal tänapäevani.

Ka Knud oma piiskoppidega võttis Ashingdon Minsteri pühitsemisest osa ja ta määras oma isikliku preestri Stigandi sinna preestriks. Kirik on tänapäeval pühendatud Andreasele, kuid arvatakse, et varem oli kirik pühendatud sõdurpühakuks peetavale Miikaelile: temale pühendatud kirikud asuvad sageli künka otsas.

Lahinguvälja asukoht
Lisaks Ashingdonile leidub teinegi võimalik lahingupaik – samuti Essexi läheduses asuv Ashdon. Sellest piirkonnast on leitud palju roomlaste ja anglosakside münte. Ajaloolased on aastaid tulemusteta nende kahe koha üle vaielnud.

Ashdoni kasuks räägib mitu tugevat tõendit: paar anglosaksi testamenti osutavad just Ashdonile kui lahingupaigale. Lisaks ehitati sealne 10. sajandist pärinev puust külakirik, mis ise võis olla ehitatud varasema kristluseelse templi asukohale, kivikirikuna uuesti üles just 11. sajandil ehk enam-vähem ajal, mil Knud Inglismaale tungis. Kahest varasemast ehitisest on aga väga vähe säilinud: need hävinesid suuresti praeguse kõigi pühakute kiriku ehitamisel vahemikus 13. sajandi lõpust kuni 15. sajandi alguseni.

Viited

Kirjandus
 Benton, Philip. "The History of Rochford Hundred". 1867.

Lahingud
Viikingiaeg
Taani vanaaeg
Inglismaa vanaaeg‎
Kraavi tänav (Narva)

Kraavi tänav on tänav Narva Vanalinnas. Algab Vestervalli tänavalt, ristub Moonalao, Karja ja Sepa tänavaga ning lõpeb Pimeaia tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 410 m. Oletatavasti tänav sai oma nime linnamüüri ümbritseva vallikraavi järgi, mis kulges samas kohas.

1905. aasta linnaplaanil selle tänava nimi oli Ровяная 1912. ja 1927. aastate linnaplaanidel Kraawi ehk Kraavi tänav. 

Pärast Teist maailmasõja aastast 1952 tänav kandis nime O. Koševoi tänav (улица им. О. Кошевого) Nõukogude Liidu kangelase Oleg Koševoi järgi. 11. mail 1994 linnavalitsuse otsusega Kraavi tänava nimi taastati.

Aadressil Kraavi 136 (praegu Kraavi 1) asus enne Teist maailmasõda Narva Tütarlaste Gümnaasium, praegu samas kohas on Narva Eesti Gümnaasiumi hooned. See oli kahekorruseline maja, mille omanikuks oli Narva linnapea Adolf Theodor Hahn. Esimene korrus oli kivist, teine puidust. Majas oli keldrikorrus, 15 tuba, puhtaveetorustik ja vesiküte. 1890. aastal ehitati hoone ümber, selle juurde ehitati keldrikorruse ja plekk-katusega kahekorruseline telliskivist hoone. Teise maailmasõja ajal hoone hävitati.

Aadressil Kraavi 2 asub endise Narva Poeglaste Gümnaasiumi, tänapäeva Narva Vanalinna Riigikooli hoone (Narva gümnaasiumi hoone). See klassitsistlikus stiilis hoone oli ehitatud 18. sajandi lõpul ja oli tol ajal üks suurimaid elumaju Narvas. 19. sajandi esimesel poolel sai maja omanikuks Narva komandant parun von Velio, kelle nime järgi seda maja ka tunti. 1845. aastal peatus majas keiser Nikolai I. 1916. aastal renoveeriti maja arhitekt Aleksandr Vladovski projekti järgi ja nii sisemus kui ka välisilme muutusid. See välisilme on suures osas säilinud tänaseni ja sellega on see hoone üks vanemaid säilinud ehitisi Narva Vanalinnas.

Viited

Narva tänavad
Vanalinn (Narva)
Pire Teras

Pire Teras (sündinud 13. detsembril 1970 Põltsamaal) on eesti keeleteadlane.

Ta lõpetas 1989. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1996. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja soome-ugri keelte erialal.

Ta oli aastatel 1996–1998 Tartu Ülikooli magistriõppes, aastatel 1995–1997 õpetajaõppes ning aastatel 1998–2003 doktoriõppes. 

Ta kaitses 2003. aastal väitekirja "Lõunaeesti vokaalisüsteem. Võru pikkade vokaalide kvaliteedi muutumine" ning sai doktorikraadi. 

Ta töötas aastatel 1989–1992 Tartu Õpetajate Seminaris ning alates 1997. aastast Tartu Ülikoolis teaduri ja õppejõuna. 

2008–2013 töötas Teras Helsingi Ülikoolis eesti keele külalislektorina ja 2012–2020 Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis dotsendina.

Välislingid
Pire Teras Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti keeleteadlased
Eesti fennougristid
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
 Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1970
Tartu Ülikooli aumärk

Tartu Ülikooli aumärk on aastast 2003 Tartu Ülikooli välja antav tunnustus kas Tartu Ülikooli töötajatele nende suurepäraste töösaavutuste eest või teistele isikutele, kes on Tartu Ülikoolile osutanud suuri teeneid.

Saajad
Aumärgi saajad:
...
2014: 77 autasustatut
2015: 83 autasustatut
2016: veebruari lõpu seisuga 4 autasustatut

Viited

Tartu Ülikool
Eesti tunnustused
Tartu Ülikooli suur medal

Tartu Ülikooli suur medal on aastast 1995 Tartu Ülikooli välja antav tunnustus kas Tartu Ülikooli töötajatele või teistele isikutele väljastpoolt ülikooli, kes on ülikoolile osutanud eriti suuri teeneid.

Laureaadid
Suure medali laureaadid:
...
2013
Agu Laisk
Heiki Tamm
Arne Lepp
Mihkel Zilmer
Raivo Uibo
Ülo Mander

2014
Jaak Kikas
Toomas Saat
Ants Lõhmus
Kalle Kaarli
Irja Lutsar
Toomas Asser
Mart Ustav
Kristjan Haller
Eero Vasar
Liina-Mai Tooding
Peeter Vihalemm
Raivo Mänd

2015
Aleksandr Žarkovski
Heino Moldau
Peeter Saari
Peeter Burk
Jaan Eha
Tarmo Kulmar
Anzori Barkalaja
Ivar-Igor Saarniit
Maaja Vadi
Jüri Talvet
Jaanus Harro
Peeter Torop

2016
...

2017
...

2018
Arvi Freiberg
Eve Oja

2019
Jaan Einasto
Enn Saar

2020
Toomas Haldma
Raul-Allan Kiivet
Andres Merits
Olev Must
Helle Metslang 
2021 
Enn Lust 
2022 
 Aliis Liin, õigusnõunik, rektoraadi büroo 
Juhan Maiste, kunstiajaloo professor, ajaloo ja arheoloogia instituut 
Miia Rannikmäe, loodusteadusliku hariduse professor, ökoloogia ja maateaduste instituut

Vaata ka
Tartu Ülikooli väike medal

Viited

Tartu Ülikool
Eesti tunnustused
Tallinna Eesti Põllumeeste Selts

Tallinna Eesti Põllumeeste Selts (ka Eesti Põllumeeste Selts Tallinnas) oli 1888 asutatud põllumeesteselts, mille põhieesmärk oli põllutöö ja majandusliku kutsehariduse arendamine Põhja-Eestis.  

Seltsi eestvedamisel viidi muu hulgas läbi erialaseid kursuseid, moodustati põllutööriistade, suguloomade ja seemneviljapuhastamise jaamasid. Selts pani aluse Tallinna Eesti Majandusühisusele. Aastast 1891 korraldas selts põllutöönäitusi.

Vaata ka
 Tõnu Reim

Viited

Eesti põllumeeste seltsid
19. sajand Tallinnas
Karmen Puis

Karmen Puis (neiupõlvenimi Karmen Lepmann, sündinud 13. juunil 1971) on eesti ooperilaulja (sopran).

Haridus
Karmen Puis lõpetas 1993. aastal Elleri Muusikakooli õpetaja Aino Kõivu lauluklassis, 1997. aastal Eesti Muusikaakadeemia õpetaja Tiiu Levaldi klassis ja 2005. aastal cum laude Eesti Muusikaakadeemias magistriõppe professor Jaakko Ryhäneni klassis. 

Ta on osalenud ka Aleksandr Kapustjanski (1997, 1999), Lino Puglisi (2001), Eva Märtson-Wilsoni (2003), Hartmut Hölli (2004), Rita Damsi ja Barbara Pearsoni (2005) meistriklassides.

Töö
Puis on olnud aastatel 1994–1996 Eesti Raadio segakoori solist ja laulja ning aastast 1997 Vanemuise teatri solist. 

Ta on laulnud soolopartiisid ka paljudes suurvormides (sh Mozarti "Reekviem" ja "Kroonimismissa", Beethoveni missa C-duur, Schuberti missa Es-duur, Vivaldi "Gloria", Bachi "Markuse passioon", Mahleri IV sümfoonia), osalenud kammerkavades ja andnud soolokontserte.

Lavarolle 
Emilia (Verdi "Othello", 1997), Amastris (Händel "Xerxes", 1997), Concepcion (Ravel "Hispaania tund", 1998), Pernille (Nielsen "Maskeraad", 1999), Dorabella (Mozart "Cosi fan tutte", 2000), Berta (Rossini "Sevilla habemeajaja", 2003), Hodel (Bock "Viiuldaja katusel" 2003), Suzuki (Puccini "Madame Butterfly", 2004), Flora (Verdi "La Traviata", 2004), 2. daam (Mozart "Võluflööt", 2005), Galatea (Händel "Acis ja Galatea", 2006), Rosalinde (Strauss "Nahkhiir", 2006), Solveig/Anitra (Grieg "Peer Gynt", 2006), Giulietta ( Offenbach " Hoffmanni lood", 2007), Krahvinna Almaviva (Mozart "Figaro pulm", 2010), Abtiss (Rodgers-Hammerstein "Helisev muusika", 2010), Ema (Luts / Ehala "Nukitsamees", 2010), 2. haldjas (Purcell "Haldjakuninganna", 2011), Elisabetta I, Inglismaa kuninganna (Donizetti "Maria Stuarda", 2011) , Hanna Glawari (Lehar "Lõbus lesk", 2011), Charlotte (Massenet "Werther", 2012), Tatjana (Tšaikovski "Jevgeni Onegin", 2013), Liina (Aints "Rehepapp", 2013), Catharina Vycken (Tubin "Reigi õpetaja", 2014), Mercedes (Bizet "Carmen", 2015), Madam Pfeil (Mozart "Teatridirektor", 2016), Valge (Aints "Guugelmuugelpunktkomm", 2017), Gabriele Zedlau (Strauss "Viini veri", 2018), solist (Kõrvits "Lageda laulud", 2019), Donna Elvira (Mozart "Don Giovanni", 2021), Brangäne (Wagner "Tristan ja isolde" 2022) jpt.

Tunnustus
 2006 Wagneri-ühingu stipendium 
 2007 Teater Vanemuine – EMT Muusikapreemia
 2010 Georg Otsa nimeline auhind
 2011 Teater Vanemuine – Aasta vanemuislane
 2011, 2017, 2019 – Teater Vanemuine – kolleegipreemia
 2012 Eesti Teatriliidu muusikaauhind

Isiklikku 
Karmen Puisi vanemad on matemaatikud Tiit Lepmann ja Lea Lepmann. Tema õde on Karin Pärli.

Viited

Välislingid
 Peep Puis täidab pere nimel ultimaatumi. Tartu Postimees, 27. märts 2009
 Ooperilauljanna kodune rahu. Ajakiri Mari, jaanuar 2013
 Aasta vanemuislasteks valiti Karmen Puis ja Katrin Nuume. Õhtuleht, 25. märts 2012
 Näkineiu aaria Dvoraki ooperist "Näkineid". YouTube

Eesti ooperilauljad
Sündinud 1971
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Kuusalu staadion

Kuusalu staadion (ka Kuusalu Keskkooli staadion, lühemalt Kuusalu KK staadion) on Harju maakonnas Kuusalu vallas Kuusalu külas Kuusalu Keskkooli kõrval asuv staadion. 

Staadioni omanik ja valdaja on Kuusalu Vallavalitsus.

Staadion sisaldab muu hulgas täismõõtmetes jalgpalliväljakut ja neljarealist jooksurada. Jalgpalliväljak on klubi Kuusalu JK Rada koduväljak.

Viited

Välislingid

Eesti staadionid
Kuusalu vald
Eesti jalgpallistaadionid
Pärnu Raeküla staadion

Pärnu Raeküla staadion on Pärnu maakonnas Pärnus  Raeküla linnaosas aadressil Riia maantee 277 asuv staadion. Staadioni omanik on Pärnu Linnavalitsus ja valdaja Raeküla Spordiklubi.

Staadion sisaldab muu hulgas täismõõtmetes jalgpalliväljakut, tehiskattega minijalgpalliväljak, kaugushüppekasti. Jalgpalliväljakut kasutab klubi Pärnu FC Metropool koduväljakuna.

Viited

Välislingid

Eesti staadionid
Pärnu sport
Pärnu ehitised
Eesti jalgpallistaadionid
Suure-Jaani Gümnaasiumi staadion

Suure-Jaani Gümnaasiumi staadion on Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Suure-Jaanis Suure-Jaani Gümnaasiumi lähedal asuv staadion. Staadioni omanik on Suure-Jaani Vallavalitsus ja valdaja AS Suure-Jaani Haldus.

Staadion sisaldab muu hulgas jalgpalliväljakut, 400 m pikkust jooksuringi, odaviskesektorit. Jalgpalliväljakut kasutab klubi Suure-Jaani United koduväljakuna.

Viited

Välislingid

Eesti staadionid
Suure-Jaani
Väimela staadion

Väimela staadion on Võru maakonnas Võru vallas Väimela alevikus asuv staadion. Staadioni omanik on Võru Vallavalitsus ja valdaja Väimela Tervisekeskus.

Staadion sisaldab muu hulgas 400 m pikkust telliskivipurukattega jooksurada, jalgpalliväljakut, asfaltkattega korvpalliplatsi. Jalgpalliväljakut on kasutanud klubid Navi Vutiselts ja Võrumaa FC Aspen koduväljakuna.

Viited

Välislingid

Eesti staadionid
Võru vald
Eesti jalgpallistaadionid
Zoran Jolevski

Zoran Jolevski (makedoonia keeles Зоран Јолевски; sündinud 16. juulil 1959 Skopjes) on Põhja-Makedoonia diplomaat ja poliitik. Ta oli 19. juunist 2014 1. juunini 2017 Makedoonia kaitseminister.

Ta lõpetas aastal 1978 Skopjes keskkooli. Keskkoolis õppides tegeles ta ujumisega, olles keskkooli ujumismeeskonna kapteniks; ta on tulnud juunioride kategoorias ujumises Makedoonia meistriks. Seejärel lõpetas ta Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli majandusteaduskonna cum laude bakalaureusekraadi majandusteaduses. Aastal 1990 kaitses ta Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli õigusteaduskonnas väitekirjaga "Бизнис стратегии на мултинационалните компании" (Äristrateegiad rahvusvahelistes ettevõtetes) õigusteaduse magistri kraadi. Pärast seda jätkas ta õpinguid Haagis Rahvusvahelises Sotsiaaluuringute Instituudis (mis on osa Erasmuse ülikoolist Rotterdamis). Aastal 1994 täiendas ta end Üldise Tolli- ja Kaubanduskokkuleppe alal. Ta kaitses väitekirjaga "Надворешно-трговскиот режим на Македонија и СТО договорите" (Makedoonia väliskaubanduse režiim ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni lepingud) doktorikraadi rahvusvahelise majanduse alal (Ph.D.) Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli majandusteaduskonnas.

Aastatel 1983–1988 alustas oma äritegevust (väitekirjade tegemise ajal) reisibüroos, olles vabakutseline reisijuht. Lisaks tegutses ta ujumisklubis "Vardar".

Aastast 1988 töötas ta Makedoonia välisministeeriumis. Aastatel 1988–1992 oli ta vastutav ametnik dokumentide vormistamiseks Makedoonia Üldise Tolli- ja Kaubanduskokkuleppe vaatlejastaatuseks. Aastatel 1992–1994 oli ta rahvusvahelisel konverentsil endise Jugoslaavia küsimustes Makedoonia delegatsioonis sekretäriks. Oktoobris 1994 sai tast Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) Makedoonia esinduse esimene sekretär (Genfis), lisaks sellele oli ta samas ametis ka ÜRO Genfi kontoris; Skopjesse naasis ta aastal 1998.

22. märtsist 2007 kuni 19. juunini 2014 oli ta Makedoonia suursaadikuks USA-s, lisaks oli ta 21. jaanuarist 2011 kuni 19. juunini 2014 Makedoonia suursaadikuks Mehhikos. 19. juunist 2014 oli ta Makedoonia kaitseminister.

Isiklikku 
Zoran Jolevski on abielus ning ta on kahe poja isa.

Põhja-Makedoonia poliitikud
Diplomaadid
Kaitseministrid
Sündinud 1959
Curtis Scaparrotti

Curtis Michael Scaparrotti (sündinud 5. märtsil 1956 Loganis) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, Ameerika Ühendriikide relvajõudude nelja tärni kindral ("täiskindral").

2016. aasta märtsis andis NATO teada kindral Scaparrotti kandidatuuri kinnitamisest NATO Euroopa liitlasvägede ülemjuhataja kohale, kus ta vahetas 2016. aasta mais välja kindral Philip Breedlove'i.

Tunnustus
 2017 – Poola Vabariigi Teenete Orden
 2019 – Eesti Kotkaristi I klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1956
Siimon Sander

Siimon Sander (sündinud 13. juulil 1995 Tartus) on eesti ettevõtja. 

Ta asutas 2014. aastal ettevõtte SVTMedia, mis osaleb Fortune 500 brändide digiturunduses. 2016. aastal asutas ta ettevõtte OscarHamilton.

Ta on teinud netiraadiosaateid (järelkuulatavaid saateid), kus intervjueeris selliseid maailma edukaid ettevõtjaid nagu Tucker Max, Julien Blanc ja Mark Manson. 

Ta elab USA-s Minneapolises.

Haridus 
Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi. Bakalaureusekraadi sai St. Olaf College'ist.

Viited

Välislingid 
 http://www.director.ee/aga-internet-leiutati-ju-bostonis/
 https://itunes.apple.com/us/podcast/entrepreneur-decoded/id1151201360?mt=2
 http://www.aripaev.ee/uudised/2016/06/16/asjade-asemel-tasub-kliendile-muua-aega
 http://oscarhamilton.com
 http://blog.hubstaff.com/siimon-sander-using-podcast-build-agency/

Eesti ettevõtjad
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1995