joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kyniska

Kyniska (kreeka keeles Κυνίσκα, sünd. 442 eKr) oli vanakreeka sportlane, esimene naissoost olümpiavõitja.

Kyniska oli Sparta printsess, Arhidamos II tütar ja Agesilaos II õde. Ta soovis juba nooruses saada olümiavõitjaks.

Erinevalt ülejäänud Kreeka linnriikidest oli Spartas naiste elu vabam, kuna kodused tööd olid jäetud helootidele. Ka julgustati sealseid naisi spordiga tegelema, kuna usuti, et tugevamad naised annavad ka tugevamaid järglasi. Antiikolümpiamängud olid siiski mõeldud üksnes meessoost isikutele. Abielus naistele oli keelatud isegi mängude pealtvaatamine, rääkimata osalemisest. 

Nii Xenophon kui ka Plutarchos  mainivad seda, et Kyniska vend Agesilaos innustas Kyniskat tegelema hobuste treenimisega, kuna hobuste võiduajamine oli ainus ala, kus Kyniska sai osaleda. Vastavalt mängude reeglitele võitis hobuste võiduajamise nimelt hobuste treener ja kaariku omanik, mis tähendas Kyniskale võimalust võita, kuigi abielunaisena ei tohtinud ta Olümpiasse minna. Antiikautorid leiavad, et Agesilaos soovis sellega näidata, kui ebamehine spordiala kaarikute võiduajamine on. Kaasaegsed autorid seavad siiski selle oletuse kahtluse alla, kuna Kyniska oli Spartas kultuskangelanna isegi pärast oma surma ja selle kultuse eesotsas oli Agesilaos. Nii oletataksegi, et Agesilaos kasutas Kyniskat ära oma perekonna huvide edendamisel.

Aastal 396 eKr saatis Kyniska oma neljahobusekaariku olümpiamängudele ja tuli olümpiavõitjaks. Ta kordas seda tulemust samal alal ka järgmistel olümpiamängudel aastal 392 eKr. Oma võidu tähistamiseks püstitas ta Zeusi templisse oma pronkskuju, kus seisab kiri: Σπάρτας μὲν βασιλῆες ἐμοὶ :πατέρες καὶ ἀδελφοί, ἅρματι δ’ ὠκυπόδων ἵππων :νικῶσα Κυνίσκα εἰκόνα τάνδ’ ἔστασεν μόναν :δ’ ἐμέ φαμι γυναικῶν Ἑλλάδος ἐκ πάσας τόν[-] :δε λαβεν στέφανον. Ἀπελλέας Καλλικλέος ἐπόησε. (Sparta kuningad, kes on mu isa ja vennad Kyniska, kes on võidukas kiirejalgsete hobustega kaarikul on püstitanud selle kuju. Ma kuulutan end ainsaks naiseks kogu Hellases, kes selle tiitli on võitnud. Kalliklese poeg Apelleas tegi selle kuju.)

Kyniskale püstitati hiljem Sparta pühasse plataanisallu kangelaspühamu; seni olid selle au osaliseks saanud üksnes suurte kangelastegudega tuntuks saanud Sparta kuningad ja Kyniska oli esimene selle au osaliseks saanud naine.

Kyniska saavutused inspireerisid neid kordama ka teisi naisi. Kokku tuli antiikajal  olümpiavõitjaks 12 naist, neist edukaim oli Makedooniat esindav Bilistihhe, kes võitis kolmel korral. Oletatakse aga, et Kyniska saavutused olid inspiratsiooniks ja eeskujuks ka meestele, millele viitab tema pühamu asupaik Sparta noorte meeste treeningväljaku kõrval.

Viited

Kirjandus 
 Paul Cartledge, The Spartans: An Epic History, 2003.
 Stephen Hodkinson, Property and Wealth in Classical Sparta, The Classical Press of Wales, 2000. ISBN 0-7156-3040-7
 S. B. Pomeroy. Spartan Women, Oxford University Press, 2002
 G. P. Schauss, S. R. Wenn. Onward to the Olympics: Historical Perspectives on the Olympic Games, Wilfrid Laurier University Press, 2007

Olümpiavõitjad
Vanakreeka sportlased
Sündinud 440. aastatel eKr
Gustav Wilhelm von Meyer

Gustav Wilhelm von Meyer (sündinud 1677)oli Rootsi ja Venemaa sõjaväelane (major) ja Vändra ning Pähu mõisnik.

Septembris 1696 teenis ta relvurina (rustmästare) oma sugulase kapten Barthold von Meyercrantzi kompaniis Tartus. 31. oktoobril 1698 ning 28. septembril 1699 teenis ta förare auastmes samas väeosas. Pataljoni munsterrolli järgi oli ta väeosaga liitunud Aprillis 1695.

Skytte pataljoni koosseisus kuulus Meyer Tartu kaitsjate hulka 1704. aasta piiramise ajal. Skytte on päevaraamatus välja toonud seiga, kus vahetult enne piiramise algust saadeti Pärnust Tartusse kolmsada koormat linnaseid, mis olid iga hetk sihtkohta jõudmas. Et voor Vene eelvägede kätte ei langeks, saatis komandant Skytte leitnant Gustav Meyeri ühes salga sõduritega seda linna toimetama. Meyeri ülesanne õnnestus, kuna Tartu alla polnud jõudnud veel piisaval hulgal tsaari vägesid, et rootslasi rünnata.

1708. aastal oli ta leitnandi auastmes.

Perekond
Ta abiellus Vändra mõisa pärijanna, šoti päritolu Johanna Regina Bennetiga (1687–1740), kes oli major Jakob (James) Benneti ja Christina Kinnemondi tütar. Johanna Regina vend Vilhelm (William) Bennet (1677–1755) oli Rootsi ratsaväe kindralmajor, kes sai 1719. aastal vabahärratiitli. Gustav Wilhelmi ja Johanna Regina abielust sündisid:
Johanna Dorothea von Meyer (15. veebruar 1708 Riia – 1779), abiellus Hans Reinhold von Baumgarteniga
Karl Wilhelm von Meyer (1710 Ivangorod – 1767 Vändra), Vene sõjaväelane (major), Vändra mõisnik
Christina Elisabeth von Meyer (1712 Pärnu – 1780), Pähu pärijanna, abiellus Carl Wilhelm von Baumgarteniga
Magnus Johann von Meyer (1714–1753), Vene sõjaväelane (major)
Anna Juliana von Meyer (1717–1785), abiellus Vändra pastori Gustav Adolph Borgega

Viited

Vändra mõisnikud
Sündinud 1677
Tudor Ulianovschi

Tudor Ulianovschi (sündinud 26. mail 1983 Floreștis) on Moldova poliitik ja diplomaat. Ta oli 18. jaanuarist 2018 kuni 8. juunini 2019 Moldova välis- ja eurointegratsiooniminister.

Ta sündis 1983. aastal Floreștis. Ta on lõpetanud 2005. aastal Moldova Rahvusvahelise Vaba Ülikooli ja Viini Diplomaatia Akadeemia.

Aastatel 2005–2007 oli ta Moldova välis- ja integratsiooniministeeriumis Ameerika, Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika direktoraadis II sekretäri, III sekretäri ja atašeena. Aastatel 2007–2010 töötas ta Moldova Vabariigi suursaatkonnas Ameerika Ühendriikides Washingtonis. Aastatel 2011–2013 oli ta Moldova Vabariigi välis- ja eurointegratsiooniministeeriumi Ameerika, Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika direktoraadi juht. Aastatel 2013–2014 oli ta ametis Kataris Moldova Vabariigi saatkonnas. Aastatel 2014–2016 oli ta Moldova Vabariigi välis- ja eurointegratsiooniministeeriumi aseminister, ta oli vastutav majandusdiplomaatia, rahvusvaheliste majandussuhete ja kahepoolsete suhete eest.

Aastatel 2016–2018 oli ta Moldova Vabariigi alaline esindaja ÜRO Genfi kontoris, Maailma Kaubandusorganisatsioonis ja teistes rahvusvahelistes organisatsioonides Genfis. Lisaks oli ta Moldova Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Šveitsi Konföderatsioonis ja Liechtensteini Vürstiriigis, asukohaga Genfis.

Ta oli 18. jaanuarist 2018 kuni 8. juunini 2019 Moldova välis- ja eurointegratsiooniminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja ühe lapse isa. Lisaks emakeelele rumeenia keelele valdab ta suurepäraselt inglise, vene, prantsuse ja araabia keelt.

Moldova välisministrid
Moldova diplomaadid
Välismaa suursaadikud Eestis
Sündinud 1983
Kölnbreini pais

Kölnbreini pais on pais, mis asub Kärtenis Austrias. Paisu ehitati aastatel 1971-1979 ja see on kõrgeim pais Austrias. Selle veehoidla on põhiliseks allikaks kolme-faasilisele pumpelektrijaamale , mis koosneb üheksast paisust ja neljast hüdroelektrijaamast. Seda kompleksi omab firma Verbund, mida kutsutakse Malta-Reisseck elektrijaamade grupiks. Grupi iga-aastane elektritoodang on 1216 gigavatt-tundi (4380 teradžauli).

Veehoidlat täites avastati mõrad paisu konstruktsioonis. Pärast parandustöid, mis kestsid üle kümne aasta, hakkas pais töötama täisvõimsusel.

Paisu ehitus 

Esimesed plaanid seda ehitada valmisid 1930. aastal Saksa AEG ehitusfirma poolt. Pärast II maailmasõda jätkasid projekti Austria võimud, kes hakkasid pärast 1957. aastat teostama uurimuslikke puurimisi. Ehitustöid alustati 1971. aastal. 

Esmalt tuli rajada ligipääsutee, et transportida ehitusmaterjale. Ülesande muutis raskeks Maltatali org. Ligipääsutee tõuseb 300 meetrit 14. kilomeetri ulatuses ning esineb kuni 13-protsendilist tõusunurka. Teed ehitades tuli rajada kuus tunnelit. 

1973. aastal transporditi ehitusele tsement, millest kohapeal valmistati betooni, kasutades sealset kruusa sideainena. Et vähendada soojuspaisumist, valati betooni 30 m3 korraga ja betooni jahutati külmaveetorudega. Ehitamisaegsed ilmastikutingimused olid keerulised, kuna ehitajad pidid töötama lume, vihma ja vahel ka 80 km/h tuultega.

Turism 
Kölnbreini pais on lõpp-punktiks 14,3-kilomeetrilisele matkarajale, mis läbib Maltatali orgu. Rada läbib endisi ehitusteid. Lisaks on turistidele mõeldud restoran, hotell ja näitus hüdroelektrijaama  kohta. Verbund pakub turistidele elektrijaama ekskursioone. Ekskursioonid paisule toimuvad päevasel ajal ja perioodil, kui tee on avatud (iga aasta 9. maist 26. oktoobrini).

2010. aastal ehitati hobuseraua-kujuline sild paisu peale, mis on mõeldud külastajatele. Tegemist on populaarse benji-hüpete kohaga. Pais paikneb Kõrg-Tauerni rahvuspargis ja on populaarne sihtkoht ka mägironijatele. Veehoidlat kasutavad sõudjad, sest pais asub mäestikus, kus saab teostada kõrgmäestiku trenne.

Popkultuuris 
Filmis “The Boys From Brazil”, mis tehti 1970. aastate lõpus, on näha Kölnbreini paisu. Filmis on paisu asukohaks Rootsi, see on alles ehitusjärgus ning veehoidlas on veetase veel madal. Filmis viskab palgamõrvar (kelle on palganud Josef Mengele) lumise paisu otsast alla kohaliku elektrifirma inspektori. Paisu on näha filmi 55. minutil ja paisukaadrite kestus kokku on 3 minutit ja 15 sekundit.

Viited 

Kärnteni liidumaa
Neoliitikumi pikkmaja



Neoliitikumi pikkmaja
Neoliitikumi pikkmaja on neoliitikumi ajaperioodil populaarne elamuvorm Euroopa esimeste farmerite seas. Hoone olemasolu on kindlaks tehtud siiani maapinnas olevate vundamendiaukude põhjal.

Ehitus
Pikkmaja oli ühekorruseline ning selle laius oli 5.5-7 meetrit ning pikkus 20-48 meetrit. Elamu põhiplaan oli alati ristkülikukujuline. Tihtipeale ehitati majad põhja-lõuna suunal. Hoone oli jaotatud üheks kuni kolmeks eraldi otstarbega osaks, olenevalt pikkusest. Teadaolevalt on tegemist ühe esimese puitsõrestikule ehitatud konstruktsiooniga. Välisseinad olid segust, mis koosnes savist, murust ja õlgedest, katus oli kaetud puidust laastude, puidu koore või õlgedega. Aknaid pikal majal ei olnud ning sissepääsuks oli vaid üks uks, enamasti lõunapoolses otsas.

Kasutus
Eeldatavasti asusid lõunapoolses otsas tööruumid, kuna see oli kõige suurema valgusega ruum, keskel eluruumid koos küttekehadega ning põhjapoolne ots oli kasutusel aidana. Ühe kogukonna moodustasid viis kuni kaheksa pikka maja, elanike arv oli kuni 250. Ühes majapidamises elas kaks või kolm põlvkonda, 20 kuni 30 inimest.

Viited

Ehitised
Leo Eentalu

Leo Eentalu (kuni 1938 Leo Sommer; 5. mai 1930 Kolgaküla, Kõnnu vald, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 25. detsember 2006 Harju maakond) oli eesti veemootorisportlane. 

Ta võistles aastatel 1962–1971 Loksa eest. Tuli 1968. aastal sportpaatide 250 cm3 võistlusklassis (AU) Eesti NSV meistriks ning sai 1966. aastal Eesti NSV meistrivõistlustel sportpaatide 250 cm3 võistlusklassis (UA) hõbemedali.

Välislingid
Leo Eentalu sporditulemused
Haud Loksa kalmistul

Eesti veemotosportlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1930
Surnud 2006
Loksa kalmistule maetud
Týnec nad Labem

Týnec nad Labem (varem Labská Týnice või Týnec na Hůrkách, saksa keeles Elbeteinitz) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Kolíni ringkonnas. Týnec nad Labem asub Elbe (Laba) jõe ääres, Kolínist umbes 11 km ja Praha kesklinnast ligikaudu 67 km idas.

Asulat on esmamainitud 1110. aastal. Linnaõigused sai Týnec nad Labem 1600. aastal.

Týnec nad Labemi vanalinn on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.

Viited 

Tšehhi linnad
Kesk-Tšehhi maakond
Belinda Bauer

Belinda Bauer (sündinud 24. detsembril 1962) on Briti kriminaalkirjanik. 

Ta kasvas üles Inglismaal ja Lõuna-Aafrikas ning kolis hiljem Walesi, kus töötas Cardiffis kohtureporterina. Juba ajakirjanikuna kirjutas ka filmistsenaariume, millest "The Locker Room" pälvis BAFTA eriauhinna (Carl Foremani Briti noore stsenaristi auhinna).

Baueri debüütromaan "Blacklands" võitis 2010. aastal Briti krimikirjanike assotsiatsiooni Kuldse Pistoda auhinna parima kriminaalromaani eest. Nii "Blacklandsi" kui ka tema teise romaani "Darkside" (2011) ja kolmanda romaani "Finders Keepers" (2012) tegevus toimub Somersetis Exmoori ümbruses. 2014. aastal võitis tema romaan "Rubbernecker", mille tegevus toimub Cardiffis ja Breconis, Theakston's Old Peculier aasta krimiromaani auhinna.

Romaanid 

 Blacklands (2009)
 Darkside (2011)
 Finders Keepers (2012)
 Rubbernecker (2013)
 High Rollers (2013) (Jack Bowmani nime all)
 The Facts of Life and Death (2014)
 The Shut Eye (2015)
 The Beautiful Dead (2016)
 Snap (2018)
 Exit (2021)

Eesti keeles ilmunud
 "Blacklands". Sari "Mirabilia". Eesti Raamat, 2021 (täpsemalt ilmub 2021. aasta II teises kvartalis)

Viited

Suurbritannia kirjanikud 
Sündinud 1962
Kuno Tammearu

Kuno Tammearu (sündinud 23. septembril 1974 Abja-Paluojal) on Eesti riigiametnik.

Ta on 2013. aastast Päästeameti peadirektor. Enne seda Tammearu Päästeameti peadirektori asetäitja ja päästevaldkonna juhina. 

Tammearu on lõpetanud Eesti Riigikaitse Akadeemia, omandanud magistrikraadi haldusjuhtimises Tallinna Tehnikaülikoolis ja Tartu Ülikoolis magistrikraadi ettevõtte strateegilise juhtimise valdkonnas.

Tunnustus
 2005 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Viited

Eesti riigiametnikud
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1974
Moosburg (Austria)

Moosburg (sloveeni: Možberk) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.

See asub Klagenfurdi nõos B 95 Turracher Straße kiirteel, liidumaa pealinnast loodes. Lõunas külgneb Moosburg [[Pörtschach am Wörther See|Pörtschachi ja Krumpendorfi valdadega, mis mõlemad on populaarsed supluskuurordid Wörthersee põhjakaldal. Lähedalasuvale Süd Autobahnile (A2) saab jõuda Pörtschachi ja Krumpendorfi liiklussõlmede kaudu. Vanakõrgsaksakeelne nimi moos ("soo") viitab mitmele soole ja tiigile asula ümber, mis on jäänukid viimasest jääajast ja täna kaitseala.

Vallaosad on Bärndorf, Gradenegg, Kreggab, Moosburg, Sankt Peter, Seigbichl (Žihpolje), Tigring (Tigrče) ja Tuderschitz (Tudrešiče).

Ajalugu 

Piirkond oli asustatud vähemalt Rooma ajast, kui see oli Noricumi provintsi osa; dokumenteeritud Rooma teede säilinud lõikude ja hauakividega, samuti väljakaevatud iidse villa rusticaga Tigringi küla lähedal.

Moosburgis asub Arnulfsfeste, esmakordselt 879. aasta dokumendis mainitud künkaloss. See asus toona endises slaavi Karantaania vürstkonnas, millest 8. sajandi lõpuks oli frankide mark saanud. Karolingide Ida-Frangi riigi kuningas ja Saksa-Rooma keiser Arnulf Kärntenist kasvas siin üles ja kasutas lossi residentsina (Kaiserpfalz).

976. aastast Kärnteni hertsogkonna osana läks Moosburgi mõis hiljem Meinhardiinidele (Görz), kes kaotasid oma ülejäänud Kärnteni valdused 1460. aasta paiku lõpuks Habsburgist keiser Friedrich III-le. 16. sajandil asendati endine Karolingide kindlus lähedalasuva Moosburgi lossiga ja lagunes.

Gooti stiilis Püha Miikaeli ja Jüri kihelkonnakirikut on esmakordselt mainitud 1368. aasta dokumendis, see ehitati pärast Osmanite vägede poolt 1479. aastal lammutamist uuesti üles. Barokne idafassaad lisati 18. sajandi lõpul.

Tänapäevane omavalitsus moodustati 1850. aastal, 1997. aastal omandas see turulinna staatuse.

Sõpruslinnad 

 Maintal, Saksamaa, aastast 1976
 Moosburg an der Isar, Saksamaa, aastast 1991
 Kateríni, Kreeka, aastast 1996

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Airco DH.10 Amiens

Airco DH.10 Amiens oli Suurbritannia kahemootoriline raskepommitaja, mis konstrueeriti ning mida ehitati esimese maailmasõja lõpus. See oli kuninglikus õhuväes põgusalt kasutuses ka pärast sõda.

Vaata ka
 Airco DH.3
 Airco DH.11 Oxford
 Boulton Paul Bourges
 Vickers Vimy
 Pommitajate loend

Pommituslennukid
Suurbritannia lennukid
Baruj Benacerraf

Baruj Benacerraf (29. oktoober 1920 – 2. august 2011) oli Venezuela päritolu Ameerika Ühendriikide immunoloog.

Benacerraf sai 1980. aastal koos Jean Dausset ja George Davis Snelliga Nobeli meditsiiniauhinna geneetiliselt määratud raku pindstruktuuride avastamise eest, mis juhivad immunoloogilisi reaktsioone.

Viited

Ameerika Ühendriikide arstiteadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1920
Surnud 2011
Poggersdorf

Poggersdorf (sloveeni: Pokrče, murdes Poča ves) on vald, 2013. aastast turulinn (Marktgemeinde) Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.

Poggersdorf asub Klagenfurdi tasandiku (saksa: Klagenfurter Feld, sloveeni: Celovško polje) kesk-idaosas, u. 10 km Klagenfurdist (Celovec) idas. Põhjas ja läänes moodustab valla piiri Gurk (Krka) ning lõunas Gurker Brücke/Muta ja Kreuthi/Rute vaheline Packi viiv maantee. 1920. aastal Kärnteni lõunaosade kuuluvuse referendumi puhul kas Austriale või äsjaloodud riigile (hilisem Jugoslaavia) tähistas Gurki/Krka jõgi hääletustsoonide A ja B piiri (mälestustahvlid on pandud kahele sillale), kus tsooni A, mis koosnes Poggersdorfist (Pokrče), peeti suures osas sloveenikeelseks.

Vallaosad on Leibsdorf (Ličja vas), Linsenberg (Lečja gora), Pubersdorf (Pobreže) ja St. Michael ob der Gurk (Slovenji Šmihel).

Ajalugu 

Klagenfurdi tasandiku (Klagenfurter Feld / Celovško polje) idaosa kuulus ajaloo jooksul erinevatele keskvõimudele. Kuni ulatusliku keskaja perioodini olid iidse Karantaania sotsiaalsel slaavlaste rühmal ehk sloveenidel nimega "Edlinger" (sloveeni: "kosezi") konkreetsed sotsiaalsed privileegid. See asus feodalismi ja talunike vahel ning omas autonoomset õigusemõistmist. Selle traditsiooni kaudu arenesid näiteks madalamad aristokraatlikud domeenid Eibelhof (Ovčjak) või Wutschein (Bučinja vas), mis andsid oma nimed vallaosadele.

Poggersdorfi/Pokrče valla territoorium kuulus Maria Saali (Gospa Sveta) kõrgema kohtu piirkonda. Tänapäevaste poliitiliste valdade loomise käigus loodi 1850. aastal "Windisch St. Michaeli" (Slovenji Šmihel) vald. Etnopoliitilistel põhjustel – valda ja kogu piirkonda peeti sloveenikeelseks – nimetati vald 1896. aastal ümber ja selle halduskeskus viidi Poggersdorf/Pokrče külla, mis oli ka lähemal piirkonna peamisele maanteele. 1973. aasta haldusreformi käigus liideti sellega osa endisest Hörtendorfi (Trdnja vas) vallast.
		
Austria-Ungari viimasel rahvaloendusel 1910. aastal kuulutas u. 59% Pokrče (Poggersdorf) valla rahvastikust oma igapäevaselt kasutatud keeleks sloveeni keele, mis viis järeldusele, et isegi suurem osa pidas sloveeni keelt oma emakeeleks.

Sajandite jooksul iseloomustas valda põllumajandus ja alles viimastel aastakümnetel muutus piirkonna pealinna sõitjate nähtus üha olulisemaks. 2013. aastal anti vallale turulinna ("Marktgemeinde") staatus.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Jacobus Henricus van 't Hoff

Jacobus Henricus "Henry" van 't Hoff Jr. (30. august 1852 – 1. märts 1911) oli Hollandi füüsikaline keemiaga tegelev keemik, kes pälvis 1901. aastal üldse esimese Nobeli keemiaauhinna töö eest, mis puudutas keemilist dünaamikat ja osmootse rõhu seaduste avastamist.

Elukäik
Jacobus Henricus van 't Hoff sündis Hollandis Rotterdamis ja sai doktorikraadi Utrechtis 1874. aastal. 

Ta töötas pikka aega professorina Amsterdami Ülikoolis, kuid 1896. aastal kolis ta Berliini, kus Berliini Ülikool pakus talle võimalust keskenduda rohkem enda uuringutele. 

Ta sõnastas osmootse rõhu seaduse, kuid tegi olulisi avastusi ka stereokeemias. Jacobus Henricus van 't Hoffi peetakse üheks füüsikalise keemia rajajaks. Selle uue valdkonna rajamise üheks tähtsaks sammuks oli ajakirja Zeitschrift für Physikalische Chemie asutamine 1887. aastal. Van ’t Hoff suri 1. märtsil 1911. aastal Berliini lähedal Steglitzis.

Isiklikku
1878. aastal abiellus ta Johanna Francina Meesiga. Neil olid tütred Johanna Francina (s. 1880) ja Aleida Jacoba (s. 1882) ning pojad Jacobus Hendricus (s. 1883) ja Govert Jacob (s. 1889).

Vaata ka 
 Van 't Hoffi seadus

Viited

Hollandi keemikud
Nobeli keemiaauhinna laureaadid
Sündinud 1852
Surnud 1911
John Vane

John Robert Vane (29. märts 1927 – 19. november 2004) oli Suurbritannia farmakoloog, kes pälvis 1982. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna prostaglandiinide ja nendega sarnaste bioloogiliselt aktiivsete ainetega seotud avastuste eest.

Teadustöö
Prostaglandiinid on hormoonitaolised ained, mis reguleerivad organismis mitut olulist protsessi, seal hulgas immuunsusvastust. 1971. aastal näitas John Vane, et atsetüülsalitsüülhape – aine, mida leidub valu leevendavates ja palavikku alandavates ravimites nagu aspiriin – pärsib nende teket. 1976. aastal avastas ta prostatsükliini prostglandiini, mis laiendab kõige väiksemaid veresooni ja erinevalt teatud teistest prostglandiinidest pärsib vere hüübimist põhjustavate trombotsüütide teket.

Viited

Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Suurbritannia teadlased
Sündinud 1927
Surnud 2004
MTJ (ansambel)

MTJ on Eesti ansambel. Ansambli alguseks loetakse 1981. aasta sügist, mil Tõrvandi EPT-s (Eesti Põllumajandustehnika koondises) alustasid pilliproovidega töödejuhatajate ja traktoristidena ametis olnud isetegevuslased Lembit Tähepõld, Toomas Vatsar, Aivar Kõivistik ja Andres Trumm. Algusaegadel mängis ansambel vaid eestikeelset “paaristantsu muusikat".

Aastate jooksul on ansambli koosseis tunduvalt muutunud. 1995. aastal jagunes ansambel kaheks: lihtsat muusikat mängiv Mini-MTJ ja "gurmaanlusele kalduv" Chick’n’Band. Suvistes projektides esineti aastani 1998 koos.

Viited

Eesti ansamblid
Bolat Zakarjanov

Bolat Kabõkenovitš Zakarjanov (Болат Кабыкенович Закарьянов; sündinud 1977 Tselinogradis (praegune Kasahstani pealinn Nur-Sultan), Kasahhi NSV-s) on kasahhi päritolu Venemaa riigiametnik, Musta mere ääres Idokopase neemel asuvat nn Putini paleed haldava ettevõtte Indokopas direktor.

Elukäik 
Sündis kommunistliku partei funktsionääri peres. 

2000ndate algul Krasnaja Talka sanatooriumi direktor Musta mere äärses Gelendžikis, mida 2004 külastas Venemaa president Vladimir Putin. 2005. aastast riikliku Tuapse puhkekeskuse peadirektor. Just see asutus rentiski 2006. aastast Praskovejevka lähedal ametlikult maad, kus alustati "Putini palee" ehitamist. 2008–2015 Gelendžiki linnaduuma esimees. 2012 oli ta ettevõtte Investstroi direktor, mis tegeles nn Putini palee ehituse juhtimisega. 

Augustist 2014 juhtis ta paralleelselt Venemaa presidendi haldusosakonnale alluvast Rublevo-Uspenski puhkekompleksi, mis hõlmab Moskva piirkonna parimaid riiklikke pansionaate ja suvilaid: Petrovo-Dalneje, Arhangelskoje, Uspenskoje, Gorki, Barvihha, Žukovka, Nikolina Gora, Usovo, Iljinskoje ja Maslovo, millel on rohkem kui 70 aastat ajalugu. 

24. aprillis 2015 Venemaa Föderatsiooni presidendiasjade valitsuse avaliku toitlustamise peavalitsuse ülem ehk kogu Kremli toitlustuse (sinna hulka käivad ka riiklikud vastuvõtud) juht.

Viited
Bristol F.2

Bristol F.2 Fighter (tihti lihtsalt Bristol Fighter või hüüdnimedega Brisfit või Biff) oli kahekohaline Suurbritannia hävitus- ja luurebiplaan. Seda kasutati esimeses maailmasõjas ning selle konstrueeris Bristol Aeroplane Companys Frank Barnwell.

Kuigi Bristoli lennuk oli algselt mõeldud asenduseks sõja eel kasutuses olnud hävitajale Royal Aircraft Factory B.E.2, oli Rolls-Royce Falconi V12 mootor piisavalt võimas, et teha sellest kahekohaline lennuk.

Kuigi lennuk ei olnud alguses kuigi paljutõotav, oli F.2B versioon piisavalt manööverdatav, et võistelda üheistmeliste hävitajatega. Tänu robustsele konstruktsioonile jäi Bristol F.2 Fighter teenistusse kolmekümnendate aastateni. Pärast seda anti mõned ülejäänud masinad tsiviilkasutusse, kus nad samuti populaarseteks said.

Kasutajad
 Afganistan
 Afgaani õhuvägi: kolm lennukit aastatel 1919–1929.

 Argentina õhuvägi

 Austraalia lennukorpus: 1917–1918.
 No. 1 Squadron: Palestiinas.
 No. 6 Squadron: Suurbritannias.

 Belgia õhukomponent

 Boliivia õhuvägi
 Hispaania
 Hispaania õhuvägi

 Hondurase õhuvägi

 Iiri õhuteenistus
 Iiri õhukorpus
 Jugoslaavia
 Jugoslaavia kuninglik õhuvägi: üks lennuk.
 Kanada
 Air Board
 Kanada kuninglik õhuvägi
 Kreeka
 Kreeka õhuvägi
 Kreeka merevägi

 Mehhiko õhuvägi

 Norra armee õhuteenistus: aastal 1922 osteti viis lennukit.

 Nõukogude õhuväed – kaks lennukit.

 Peruu õhuvägi

 Poola õhuvägi: 107 lennukit aastatel 1920–1932.

 Rootsi õhuvägi: üks lennuk.

 Suurbritannia kuninglik lennukorpus / Suurbritannia kuninglik õhuvägi

 No. 2 Squadron RAF
 No. 4 Squadron RAF
 No. 5 Squadron RAF
 No. 6 Squadron RAF
 No. 8 Squadron RAF
 No. 9 Squadron RAF
 No. 10 Squadron RAF
 No. 11 Squadron RAF
 No. 12 Squadron RAF
 No. 13 Squadron RAF
 No. 14 Squadron RAF
 No. 16 Squadron RAF
 No. 20 Squadron RAF

 No. 22 Squadron RAF
 No. 24 Squadron RAF
 No. 28 Squadron RAF
 No. 31 Squadron RAF
 No. 33 Squadron RAF
 No. 34 Squadron RAF
 No. 35 Squadron RAF
 No. 36 Squadron RAF
 No. 39 Squadron RAF
 No. 48 Squadron RAF
 No. 62 Squadron RAF
 No. 67 Squadron RAF
 No. 75 Squadron RAF

 No. 76 Squadron RAF
 No. 81 Squadron RAF
 No. 88 Squadron RAF
 No. 100 Squadron RAF
 No. 105 Squadron RAF
 No. 111 Squadron RAF
 No. 114 Squadron RAF
 No. 138 Squadron RAF
 No. 139 Squadron RAF
 No. 140 Squadron RAF
 No. 141 Squadron RAF
 No. 186 Squadron RAF
 No. 208 Squadron RAF

 Uus-Meremaa kuninglik õhuvägi: seitse lennukit aastatel 1919–1936. 16 aasta pikkuse teenistusperioodi jooksul kasutati seda jalaväe toetuseks, luureks ja väljaõppeks.

Vaata ka
 Bristol M.R.1
 Bristol Tourer
 AME VI

Viited

Välislingid
 Austin & Longbridge Aircraft Production
 Bristol F.2B – World Military Aircraft
 Photo of a US version of the Bristol F.2 Fighter – the Dayton-Wright XB-1A
 Sound recordings of the Bristol Fighter preserved by the Shuttleworth collection

Suurbritannia lennukid
Hävituslennukid
Kruusimäe kõrts

Kruusimäe kõrts (saksa Klingenberg) oli kõrts Kadrinas, mis kuulus Hulja mõisa alla.

Esimene teade kõrtsist oli 1698. aastast. On arvatud, et kõrtsi asutaja võis olla Gustav Christian von der Pahlen. Viimased teated kõrtsi tegevusest on 1893. aastast, kuid tegelik tegevuse lõpetamine võis olla järgmise sajandi algul, kui 1900. aastal suleti riikliku viinamonopoli kehtestamisega Eestis kõik kõrtsid.

1900. aastal olevat kohaliku karskusseltsi nõudel suletud Kadrinas kolm kõrtsi ning Kruusimäe kõrtsist sai teemaja. Hoone lõunaotsa vastu ehitati 1912. aastal saal Kadrina Hariduse Seltsile ning juurdeehitus oli kasutusel 1930. aastani, mil see lammutati, et selle asemele ehitada uus seltsimaja (Kadrina rahvamaja). Kõrtsihoone lammutati sama aasta sügisel.

Teised suuremad Kadrinas tegutsenud kõrtsid olid Päri ja Trahteri kõrts.

Fotode põhjal saab arvata, et Kruusimäe kõrtsihoonel oli sambad, õlgkatus ja tahutud palkidest seinad. Osad seinad olid ka krohvitud.

Viited

Välislingid 
 Foto : Kruusimäe kõrtsi lammutamine, 1930 Ajapaik
 Foto: Kadrina Hariduse Seltsi majad ja endine Kruusimäe kõrts Ajapaik

Eesti kõrtsid
Kadrina
Eesti erikoolide loend

Eesti erikoolide loend'is on loetletud praegusi ja endisi Eesti erikoole. 

Kutsekoole loetletakse Eesti kutseõppeasutuste loendis ja kõrgkoole Eesti kõrgkoolide loendis.

A
Aakre Eriinternaatkool (endine) 
Ahtme Kool

H
Haapsalu Viigi Kool
Harku alaealiste parandusasutuse 6-kl. algkool (endine), Harku Harju maakond
Helme Sanatoorne Internaatkool
Hilariuse kool

J
Jaagu Lasteaed-Põhikool

K
Kaagvere Erikool (endine)
Kaelase Kool
Kammeri Kool
Keila-Joa Sanatoorne Internaatkool
Kiigemetsa Kool
Kosejõe Kool
Kuigatsi Eriinternaatkool (endine)
Kõpu Internaatkool

L
Lahmuse Kool
Lasnamäe Põhikool

M
Maarjamaa Hariduskolleegium
Mihkli Kool

P
Porkuni Kool
Puiatu Erikool
Põlva Roosi Kool
Päinurme Internaatkool
Pärnu Toimetulekukool

R
Raikküla Kool
Rakvere Lille Kool
Riigi Hoolekandekool (endine), Koluvere loss
Riigi Kurttummade Kool (endine), Porkuni Viru maakond
Rocca al Mare Kooli Vodja Individuaalõppekeskus

S
Saaremaa Toetava Hariduse Keskus
Salu Kool

T
Tallinna Heleni Kool
Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukool
Tallinna Tondi Kool
Tapa Erikool (endine)
Tartu Emajõe Kool
Tartu Herbert Masingu Kool
Tartu Hiie Kool
Tartu Kroonuaia Kool 
Tartu Maarja Kool
Tartu Pimedate kool-kodu (endine), Era tänav 2, Tartu
Tartu Pimedate töökool (endine), Narva tänav 85, Tartu
Türi Kevade Kool

U
Urvaste Kool

V
Vaeküla Kool
Valga Jaanikese Kool
Vastseliina Internaatkool
Vidruka Kool (endine)
Viljandi Kaare Kool
Võru Järve Kool

Õ 
Õismäe Kool

Ä 
Ämmuste Kool

Ü

Vaata ka
Eesti põhikoolide loend
Eesti koolide loend
välismaa eesti koolide loend
Eesti kunstikoolide loend
Eesti kõrgkoolide loend

Viited

 Eesti erikoolide loend
Eesti hariduse loendid
Lennuvälja tee

Lennuvälja tee on tänav Pärnus.

Lennuvälja tee algab Ehitajate tee ja Tallinna maantee ristmikult ja lõpeb Haapsalu maanteel. Tänav ristub veel Piirikivi tänava (vasakult), Härma tänava (paremalt), Saugamõisa tee ja Nurme teega (vasakult). 

Tänav moodustab Pärnu läänepoolse ümbersõidu ja on osa Pärnu–Lihula maanteest.

Tänav avati liiklusele 2012. aastal ja see on ligikaudu 2,8 kilomeetrit pikk. Lennuvälja teel asub ka Sauga sild, mis viib tänava üle Sauga jõe.

Ehitus 
Maanteeamet sõlmis 3. novembril 2009 Pärnu läänepoolse ümbersõidu ehitamiseks lepingu konsortsiumiga, mida juhtis Koger & Partnerid. 2010. aasta suvel sai Läti firmast Binders konsortsiumi juhtivpartner, kes mõni aeg hiljem loobus lepingute täitmisest. 16. märtsil 2011 tegi Maanteeamet Bindersi ja Koger & Partnerite esindajatele avalduse läänepoolse ümbersõidu ehituslepingute lõpetamiseks. See otsus peatas tänava ehituse aasta

ks ajaks. 2011. aasta septembris sõlmis Maanteeamet lepingu konsortsiumiga Lemminkäinen Eesti AS, AS TREF ja AS Teede REV-2, et Pärnu ümbersõit lõpuni ehitada. Lennuvälja tee avati liiklusele oktoobris 2012.

Viited 

Pärnu tänavad
Schiefling am Wörthersee

Schiefling am See (sloveeni: Škofiče) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.

See asub piki madalat Sattnitzi mäestikku Wörthersee (põhjas) ja Drava oru (lõunas) vahel. Schieflingi vallaosad on ka St. Kathrein (Podjerberk) ja Techelweg (Holbiče). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 5,8% rahvastikust kärnteni sloveenid.

Ajalugu 

Schieflingi on esmakordselt mainitud kui Schüfling 1256. aasta dokumendis Kärnteni Spanheimi hertsogi Ulrich III poolt. See on tuntud Kathreinkogeli mäe poolest, mis on eelajalooline asulakoht mesoliitikumi aegadest ja ka Rooma kantsi asupaik. Lääne-Rooma keisririigi langemise ajal 4. sajandi lõpul muudeti loss varakristlikuks kirikuks, nimetati Aleksandria Katariina järgi. Tema tunnus purustav ratas on kujutatud Schieflingi vapil koos piiskopisauaga, sloveenikeelne nimi Škof tähendab "piiskoppi".

Tuntud inimesi 

 Alban Berg  (1885–1935), helilooja
 Friedrich Karl Flick (1927–2006), tööstur

Rahvastik

Sõpruslinn 

 Romans d'Isonzo, Itaalia, aastast 2000

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Zell (Kärnten)

Zell (sloveeni: Sele) on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.

Zell asub kõrvalorus Karawankidest põhjas Sloveenia piiril u. 20 km Klagenfurdist lõunas ja 6 km Ferlachist lõunas.

Rahvastik 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 89,1% elanikest kärnteni sloveenid, mis on kõrgeima osakaaluga kõigist Kärnteni liidumaa valdadest.

Vald asub Ferlachist edelas, Karawankide mäestiku Koschuta massiivi põhjanõlval. Paika on esmakordselt mainitud kui Cel 1280. aasta dokumendis. Selles on kuus küla:

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Carrie Symonds

Carrie Johnson (née Symonds; sündinud 17. märtsil 1988) on Briti poliitiline aktivist, konservatiiv, 29. maist 2021 Ühendkuningriigi peaministri Boris Johnsoni abikaasa. Ta oli esimene aadressil Downing Street 10 elanud peaministri elukaaslane, kes ei olnud ministriga abielus.

Viited

Välislingid
 Carrie Johnson and Boris Johnson expecting second child, BBC News, 31. august 2021

Suurbritannia inimesed
Sündinud 1993
Lína Mendóni

Lína (Stylianí) Mendóni (kreeka keeles Λίνα (Στυλιανή) Μενδώνη; sündinud 1. aprillil 1960 Ateenas) on Kreeka arheoloog ja poliitik. Ta on 9. juulist 2019 Kreeka kultuuri- ja spordiminister.

Ta lõpetas aastal 1984 Ateena ülikooli arheoloogina, aastal 1988 kaitses ta samas doktorikraadi arheoloogia alal.

9. juulist 2019 on ta Kreeka kultuuri- ja spordiminister.

Kreeka poliitikud
Kultuuriministrid
Arheoloogid
Sündinud 1960
Kenesa (Kiiev)

Kiievi kenesa on Ukraina pealinna endine kenesa (karaiimi sünagoog). See asub aadressil Jaroslaviv Val tänav 7, Kuldvärava vahetus läheduses. Seda peetakse Kiievi üheks tähelepanuväärsemaks arhitektuuriteoseks, kuigi sellelt on kadunud templile omane kuppel. Tänapäeval tegutseb ehitises selts Ukraina Näitlejate Maja.

Välislingid
 

Kiiev
Sünagoogid
Władysław Horodecki

Władysław Horodecki (sünninimega Leszek Dezydery Horodecki, 23. mai 1863 Šoludkõ Podoolia kubermang – 3. jaanuar 1930 Teheran Iraan) oli poola arhitekt, kes tegutses põhiliselt Venemaa Keisririigis ja hiljem Teises Poola Vabariigis. Teda tuntakse kõige paremini oma panuse eest Kiievi linnaarendusse, kus ta projekteeris sellised ehitised nagu Kimääridega maja, Püha Nikolause  katedraali, Kiievi kenesa ja Ukraina Riikliku Kunstimuuseumi.

Kiievis töötas Horodecki sageli koos Milanost pärit skulptori Emilio Salaga, kes oli Kiievi Linnakolledži juhendaja.

Välislingid
 

Poola arhitektid
Aleks Ohaka

Aleks Ohaka (sündinud 16.06.1993) on Raplast pärit muusik, kes lisaks rocki ja metali viljelemisele produtseerib ka elektroonilist muusikat.

Ta alustas oma muusika karjääri ansamblis nimega Defrage ja sealt maalt edasi tegeleb sooloprojektiga Infera.
Torsten Wiesel

Torsten Nils Wiesel (sündinud 3. juunil 1924) on Rootsi neurofüsioloog.

Wiesel lõpetas 1954. aastal Karolinska Instituudi meditsiini erialal. 1955. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, et asuda tööle Johns Hopkinsi Ülikooli. Johns Hopkinsis kohtus ta David Hubeliga, kellega tegi koostööd üle kahekümne aasta. 1959. aastal asusid nad koos tööle Harvardi Ülikooli. 1983. aastal asus ta tööle Rockefelleri Ülikooli.

Wiesel sai 1981. aastal koos Hubeliga Nobeli meditsiiniauhinna nägemise infotöötlusega seotud avastust eest. Nad jagasid auhinda Roger Sperry'ga, kes sai selle ajupoolkerade uurimise eest.

Viited

Rootsi arstiteadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1924
Taavet (eesnimi)

Taavet on mehenimi.

2021. aasta alguse seisuga oli Taavet Eestis esinemissageduselt 508. mehenimi, eesnimi Taavet oli 162 mehel. Taavet oli keskmiselt 26 aasta vanune (mediaanvanus oli 25). Kõige populaarsem oli eesnimi Taavet vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,47.

Nime kandjaid
Taavet Avarmaa
Taavet Hinrikus
Taavet Jansen
Taavet Mutsu
Taavet Rootsmäe
Taavet Schotter

Vaata ka
Taavet

Mehenimed
Edmond Fischer

Edmond Henri Fischer (6. aprill 1920 Shanghai – 27. august 2021 Seattle) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. Talle ja tema kaastöötaja Edwin Krebsile anti 1992. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind selle eest, et nad kirjeldasid, kuidas pöörduv fosforüülimine toimib lülitina valkude aktiveerimiseks ja mitmesuguste rakuprotsesside reguleerimiseks.  

Aastatel 2007–2014 oli ta Maailma Kultuurinõukogu aupresident.     

Ta oli 101-aastasena Rita Levi-Montalcini järel vanuselt teine Nobeli auhinna laureaat.

Viited 

Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Ülevaatamata tõlgetega leheküljed
Ameerika Ühendriikide üle 100-aastased
Sündinud 1920
Surnud 2021
Stanley Prusiner

Stanley Benjamin Prusiner (sündinud 28. mail 1942) on Ameerika neuroloog ja biokeemik. Ta on San Francisco California ülikooli neurodegeneratiivsete haiguste instituudi (UCSF) direktor. Prusiner avastas prioonid. Ta sai 1994. aastal Albert Laskeri preemia ja 1997. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna priooniuuringute eest, millega tema ja tema ekspertide meeskond (David E. Garfin, D. P. Stites, W. J. Hadlow, C. W. Eklund) 1970ndate algusest töötas.

Viited 

Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Sündinud 1942
Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Lamberti õigepindne silindriline projektsioon

Lamberti õigepindne silindriline projektsioon on õigepindsete silindriliste projektsioonide perekonda kuuluv kaardiprojektsioon, mis kasutab standardparalleelina ekvaatorit. Lisaks tuntakse projektsiooni lihtsustatud nimega õigepindne silindriline projektsioon ja isosilindriline projektsioon.

Ajalugu 
Lamberti õigepindne silindriline projektsioon on oma nime saanud Šveitsi matemaatiku, füüsiku ja astronoomi Johann Heinrich Lamberti (1728-1777) järgi. Esimest korda tutvustas Lambert oma projektsiooni 1772. aastal, andes tõuke mitmete teiste õigepindsete silindriliste projektsioonide loomisele. Lamberti õigepindset silindrilist projektsiooni on neist enim kasutatud ning järgnevad erinevad Lamberti projektsioonist eelkõige standardparalleelide valiku poolest.

Lamberti prototüübi alusel ilmusid  aegamööda Behrmanni õigepindne silindriline projektsioon (1910), mis kasutab moondevabade sirgetena 30° standardparalleele. Behermann (1910) soovis vähendada Lamberti projektsiooni nurkade moonutusi ning kasutas seetõttu moondevabasid 30° põhja- ja lõunalaiuseid.  Gall’i ortograafiline silindriline projektsioon (1855) nihutas standardparalleelid 45° laiusele ning Petersi projektsioon (1983) 45°-47°  laiusele, et vähendada Lamberti projektsiooni moonutusi Euroopale.

Omadused 

Lamberti õigepindne silindriline projektsioon on tuletatud maakera pinna projitseerimisest silindrile, puudutades seda paralleelsete sirgetega ekvaatoril.

Sellest tulenevalt on projektsioonil järgnevad omadused:

 Moondevabaks standardparalleeliks on ekvaator.
 Nii paralleelid kui meridiaanid on projitseeritud sirgjoontena, mis ristuvad üksteisega täisnurga all. 

 Meridiaanid paiknevad üksteisest läbivalt võrdsel kaugusel, kuid paralleelide vahe aheneb pooluste suunas.

 Kuna maakera pinna projitseerimine silindrile venitab paralleele üha enam ekvaatorist eemale, tekib poolustel lõpmatu moonutus. Seetõttu joonistuvad poolused kaardil punkti asemel ekvaatoriga võrdsete joontena.

Valemid 

Õigepindse silindrilise projektsiooni arvutuseeskiri kera mudelil näeb välja järgmine:

Kus R on Maa raadius,  geograafiline laius ja   geograafiline pikkus.

Kasutusvaldkond 
Lamberti õigepindset silindrilist projektsiooni käsitletakse kui kõige kergemini konstrueeritavat õigepindset projektsiooni. Vaatamata lihtsusele ja edasiarendustele ei ole see aga rohkete moonutuste tõttu  kartograafide seas maailmakaarte luues laialdast kasutust leidnud. Olenemata tugevast kuju moonutusest poolustel, sobib projektsioon efektiivselt põhja-lõunasuunaliselt väljavenitatud ekvaatorilähiste alade kaardistamiseks. Lisaks soodustab õigepindsus suuremõõtkavaliste teemakaartide tegemist, mistõttu kasutatakse projektsiooni sageli troopiliste põllukultuuride nagu riisi, tee, kohvi ja suhkruroo leviku kaardistamisel.

Viited
Tammiste tee

Tammiste tee on tänav Pärnus.

Tammiste tee algab Rääma tänava ja Niidu tänava ristmikult ning lõpeb linnapiiril. Tammiste tee ristub veel Niidupargi (vasakult), Jaama (vasakult) ja Kaasiku (vasakult) tänavaga ning Uuemetsa teega (paremalt). Tammiste teelt pääseb Ehitajate teele ja Oja tänavale Papiniidu silla juures oleva liiklussõlme kaudu. 

Tänav läbib Niidu parki. Tammiste tee on ligikaudu 2,8 kilomeetri pikkune.

Papiniidu silla liiklussõlmest kuni linnapiirini on Tammiste tee osa Pärnu–Rakvere–Sõmeru maanteest.

Nimi 
Tammiste tee ajalooline saksakeelne nimi on Tammister Straße.

Viited 

Pärnu tänavad
Väino Leok

Väino Leok (28. märts 1939 Sõmerpalu vald, Võrumaa – 25. juuli 2007 Võru maakond) oli Eesti veemotosportlane ja sporditegelane.

Õppis Osula koolis ja lõpetas Narva-Jõesuu sanatoorse kooli. 

Ta hakkas 1960. aastatel harrastama motosporti. Ta tuli veemotospordis Võru eest võisteldes 1969. aastal 500 cm3 päramootoriga sportpaatide võistlusklassis (CU) 3 x 5 miili sõidus Eesti NSV meistriks ja võitis 2 X 5 miili sõidus hõbemedali. 

Ta oli 1965. aastal Sõmerpalu Motoklubi üks asutajaid ja kauaaegne Sõmerpalu motokrosside korraldaja. Ta oli oma motosportlastest poegade Aivari, Arvo ja Avo Leoki treener.

Tunnustus
1970 NSV Liidu meistersportlane veemotospordis
2003 Valgetähe V klassi teenetemärk
2006 Võru maakonna aasta isa

Mälestuse jäädvustamine
Sõmerpalus toimub alates 2008. aastast motokrossivõistlus Väino Leoki nimelisele rändkarikale.

Isiklikku
Tema pojad on motosportlased Aivar, Arvo ja Avo Leok.

Viited

Välislingid

Väino Leoki sporditulemused
Haud Osula kalmistul

Eesti veemotosportlased
Eesti treenerid
Eesti sporditegelased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1939
Surnud 2007
Osula kalmistule maetud
Raba tänav (Pärnu)

Raba tänav on tänav Pärnus.

Raba tänav algab Rääma tänavalt ja lõpeb tupikuna endise Rääma prügila juures. Tänav ristub veel Ilvese (vasakult), Oja, Tamme (paremalt), Rohu, Pihlaka (paremalt), Ehitajate tee, Kibuvitsa (vasakult), Nelgi (vasakult) ja Savi tänavaga.

Lisaks külgneb tänav Rääma pargiga.

Raba tänav on ligikaudu 1,74 km pikk.

Ajalugu 
Raba tänava piirkonnas asusid 16. sajandini Ravasaare mõisa maad. Kuna venelased põletasid Vene-Liivi sõjas 1560. aastal mõisa maha, siis olid Ravasaare maad edaspidi Audru mõisa koosseisus. 1876. aastal ostis Ravasaare mõisa maad Pärnu linn.

Raba tänav on üsna vana liiklustee. Vanadel kaartidel on tänavat kutsutud suureks taliteeks. Mööda taliteid veeti talvel kaupa üle kinnikülmunud veekogude ja rabade-soode, Rääma raba nende hulgas. Seega võis Raba tänav olla pika talitee jätk Viljandist Pärnu. Tänava algusosa on nimetatud ka Rääma mõisa teeks. Raba nime sai tänav alles 19.–20. sajandi vahetusel.

Tänavat õgvendati 1920. aastal seoses Rääma mõisapargi vastas asuva krundi müümisega Pärnu Linatööstuse Aktsia-Seltsile tootmishoone ehituseks. Raba tänava rabapoolne osa oli 20. sajandi hakul hõredalt asustatud ja viletsalt sillutatud. 1930. aastate alguses sillutati tänav Rääma tänavast kuni Oja tänavani.

Viited 

Pärnu tänavad
Eric Staal

Eric Craig Staal (sündinud 29. oktoobril 1984 Thunder Bays, Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Montreal Canadiens.

Aastatel 2000–2003 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Peterborough Petes.

2003. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i draftis teise valikuna.

Oma debüüthooajal 2003–04 sai Staal NHL-is kirja 11 väravat ja 20 väravasöötu. Hooajal 2004–05 toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta American Hockey League'i klubis Lowell Lock Monsters. 2005–06 põhihooajal sai ta kokku 100 resultatiivsuspunkti (45+55) – see on jäänud ühtlasi tema resultatiivsemaks hooajaks. Samal hooajal võitis Staal Hurricanesiga Stanley karika ning oli väljalangemismängudes kõige resultatiivseim mängija (9+19). Hurricanesis mängis Staal kokku kaheteistkümnel hooajal. Ta on Hurricanesi ajaloo resultatiivsuselt teine mängija (775 punkti) ja teine suurim väravalööja (322 väravat). Ta on Hurricanesi mängijatest teinud enim kübaratrikke (13) ja löönud arvulises vähemuses olles enim väravaid (16).

Hooaja 2015–16 lõpus mängis ta New York Rangersis. Aastatel 2016–2020 mängis ta neli hooaega Minnesota Wildis. Hooajal 2017–18 lõi ta NHL-is 42 väravat, mis oli pärast hooaega 2005–06 tema paremuselt teine näitaja NHL-is.

2020. aasta septembris siirdus ta Buffalo Sabresi, kes müüs tema mängijaõigused 2021. aasta märtsis Canadiensile.

NHL-i tähtede mängule on Staal valitud kuus korda (2007, 2008, 2009, 2011, 2018, 2020). 2008. aastal pälvis ta NHL-i tähtede mängul väärtuslikuma mängija auhinna.

Kanada jäähokikoondise koosseisus tuli Staal 2010. aastal olümpiavõitjaks ja 2007. aastal maailmameistriks.

Staal on üks väheseid jäähokimängijaid, kes on karjääri jooksul võitnud Stanley karika, olümpiakulla ja maailmameistritiitli.

Tal on kolm venda (Marc Staal, Jordan Staal ja Jared Staal), kes kõik on samuti NHL-is mänginud.

Viited

Välislingid 
 Eric Staal NHL.com lehel
 Eric Staal hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Carolina Hurricanesi mängijad
New York Rangersi mängijad
Minnesota Wildi mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Sündinud 1984
Maailma krimiklassika

"Maailma krimiklassika" on kirjastuse Varrak 2013.–2014. aastal ilmunud raamatusari.

Sarja anti välja Eesti Päevalehe laupäevalehega LP

Kokku ilmus 30 raamatut.

Sarjas ilmunud raamatud

Viited 

Eesti raamatusarjad
Dan Stevens

Dan Stevens (sündinud 10. oktoobril 1982 Londonis) on Suurbritannia näitleja.

Saavutas tuntuse Matthew Crawley rolliga sarjas "Downton Abbey" aastatel 2010–12. Aastatel 2017–2019 mängis sarjas "Legion" David Haller'i. 

2009. aastal abiellus ta Lõuna-Aafrika päritolu jazzlauljaga Susie Hariet. Neil on kolm last,Willow(2009),Aubrey(2012),Eden(2016) . Näitlejanna Rebecca Hall on ta tütre Willowi ristiema.

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1982
Erik Gustafsson (sündinud 1992)

Carl Erik Gustafsson (sündinud 14. märtsil 1992 Nynäshamnis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals.

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Djurgårdens IF. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011–12. Aastatel 2013–2015 mängis ta Rootsi kõrgliigas Frölunda ridades. Hooajal 2014–15 jõudis ta Frölundaga Jäähoki Meistrite Liiga finaali, kus kaotati teisele Rootsi klubile, Luleåle 2:4. Hooajal 2014–15 oli Gustafsson Meistrite Liigas resultatiivseim kaitsjamängija (5+12).

2012. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draftis 93. valikuna. 2015. aasta aprillis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. Hooaja 2015–16 alguses mängis ta American Hockey League'is Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs. NHL-is debüteeris ta Blackhawksi meeskonnas 2016. aasta jaanuaris. Hooajal 2016–17 mängis ta ainult Rockford IceHogsis. Uuesti pääses ta Blackhawksi meeskonda hooajal 2017–18 ja lõi 20. jaanuaril 2018 mängus New York Islandersi vastu oma esimese värava NHL-is.

Hooaja 2019–20 lõpus mängis ta Calgary Flamesis. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Philadelphia Flyersiga. 2021. aasta aprillis müüdi tema mängijaõigused Montreal Canadiensile.

2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Washington Capitalsiga.

2018. aastal tuli Gustafsson Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks.

Viited

Välislingid 
 Erik Gustafsson NHL.com lehel
 Erik Gustafsson hockeydb.com lehel

Rootsi jäähokimängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Calgary Flamesi mängijad
Philadelphia Flyersi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Washington Capitalsi mängijad
Sündinud 1992
Althofen

Althofen (sloveeni: Stari Dvor) on linn Austrias Kärnteni liidumaal Sankt Veit an der Glani ringkonnas.

Linn asub umbes 15 km Sankt Veit an der Glanist põhjas ja 30 km liidumaa pealinnast Klagenfurdist põhjas Gurktali Alpide (läänes) ja Lavanttali Alpide (idas) vahel Krappfeldi orus. Linnaosad on Treibach, Althofen ja Töscheldorf.

Ajalugu 

Althofenis on mõned eelajaloolised leiud, nimelt kaks neoliitikumi kirvest, mõned hilispronksiaegsed keraamikad ja Hallstatti aegne kääbas. Mitmed väikesed leiud ja mõned hauakivid pärinevad Rooma ajast.

Umbes 600. aastast sai Althofenist slaavlaste asuala. Altanhouuni Kärnteni hertsogkonnas on esmakordselt mainitud 1041. aasta dokumendis. Nagu naabruses asuvas Friesachis, olid valdused Salzburgi peapiiskoppide käes. Kohalikud Salzburgi foogtid elasid Althofeni lossis, mis laastati 15. sajandil Austria–Ungari sõjas ja ehitati umbes 1500. aastast peapiiskop Leonhard von Keutschachi juhtimisel ümber kui uus loss (Neues Schloss).

Katoliku kirikut on esmakordselt mainitud 1307. aastal, toona Friesachi koguduse kaitse all. Tänapäevane kihelkonnakirik koos oma suure torniga on Kärntenis ainus Thomas Becketile pühendatud hoone, see ehitati u. 1400. aasta paiku, barokk-kaunistused lisati 18. sajandil ja uusgooti kaunistused 1908.–10. aastal.

1230. aastal sai Althofen olulise kauplemiskohana turuõiguse, peamiselt Hüttenbergi kaevandustest pärit rauale (Ferrum Noricum). 1897. aastal ostis kohaliku rauatehase parun Carl Auer von Welsbach (1858–1929), ferrotseeriumi (Auermetall) leiutaja. Ta arendas rauavabriku keemiatehaseks, hilisem Treibacher Industrie AG, peamine tööandja Althofenis tänaseni. Omavalitsus sai linnaõiguse 1993. aastal.

Sõpruslinnad 

 Tamm, Saksamaa
 Gradisca d'Isonzo, Itaalia

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
A.M. Cassandre

Adolphe Jean-Marie Mouron (kunstnikunimega A.M. Cassandre; 24. jaanuar 1901 Harkiv – 17. juuni 1968 Pariis) oli graafiline disainer, litograaf, tüpograaf, dekoraator ja maalikunstnik. Ta oli üks olulisemaid prantsuse reklaamplakatite kujundajaid, kes lõi originaalse stiili. Kuigi ta oli üldiselt inspireeritud 20. sajandi esimese poole kunstisuundadest, oli tema isikupäraseks jooneks art déco.

Välislingid
 
 www.cassandre.fr

Prantsuse kunstnikud
Sündinud 1901
Surnud 1968