joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lõvikuningas

"Lõvikuningas" on 1994. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mille tegevustik leiab aset Aafrika inimeselaadses loomade kuningriigis.

Tuues üle maailma sisse enam kui 783 miljonit dollarit, oli "Lõvikunigas" 2003. aastani, mil valmis "Kalapoeg Nemo," kõigi aegade suurima piletituluga joonisfilm. Tavapäraste joonistatud animafilmide seas on "Lõvikuningas" siiani suurima piletituluga joonisfilm.

Auhinnad
Oscar (1995)
 Parim filmimuusika: Hans Zimmer
 Parim filmilaul: "Can You Feel the Love Tonight"

Kuldgloobus (1995)
 Parim komöödia- või muusikafilm
 Parim filmimuusika: Hans Zimmer
 Parim filmilaul: "Can You Feel the Love Tonight"

Viited

Välislingid
 Ametlik võrguleht
 
 

1994. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara
Päästesalk

"Päästesalk" on 1977. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Margery Sharpi lastejuttudel. 

Film räägib rahvusvahelisest hiirte organisatsioonist, mille peakorter on New Yorgis ÜRO juures ning mille liikmed päästavad üle maailma abivajavaid inimrööviohvreid.

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 

1977. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara
Mõõk kivis

"Mõõk kivis" on 1963. aastal valminud Walt Disney joonisfilm, mis põhineb T. H. White'i raamatust "Kunagine ja tulevane kuningas" pärineval lool.

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 

1963. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara
Ratko Mladić

Ratko Mladić (serbia Ратко Младић; sündinud 12. märtsil 1942) on endine Serbia sõjaväelane. Ta oli pikka aega rahvusvaheliselt tagaotsitav süüdistatuna sõjakuritegudes. Mladić tabati 26. mail 2011 Serbia põhjaosas Vojvodinas, kus ta ennast väidetavalt Milorad Komadići nime all varjas. 

Mladići isa oli rahvusradikaal, kes hukkus Teise maailmasõja päevil, poja teisel sünnipäeval, rünnakus horvaatide külale (Ante Pavelići kodukülale).

Mladić teenis Jugoslaavia Rahvaarmee tankivägedes. Nimetati Bosnia Serblaste Vabariigi armee peastaabi ülemaks 1992. aastal. Juhtis Bosnia sõja päevil Sarajevo piiramist (1992–1995) ja eri piirkondade etnilist puhastamist Bosnia muslimitest. Oli ägedalt vastu Bosnia konflikti rahumeelsele lahendamisele ja väga populaarne Bosnia serblaste seas.

Mladićit peetakse vastutavaks 1995. aastal aset leidnud Srebrenica massimõrva eest. Srebrenica oli ÜRO "turvaala", kus serblased tapsid umbes 8300 muslimit.

Vabastati ametist 1996. aasta novembris.

Mladići ihukaitseülema sõnul elas mees 2002. aastani Belgradis ja liikus võimude kaitse all vabalt ringi.

Mladić oli aastaid rahvusvaheliselt tagaotsitav. Ameerika Ühendriigid ja Serbia panid tema tabamiseni viivate vihjete eest välja rahalised autasud (vastavalt 5 miljonit dollarit ja miljon eurot).

Mladić vahistati 2011. aasta 26. mail ja anti 31. mail Endise Jugoslaavia Rahvusvahelisele Kriminaaltribunalile välja.

Rahvusvaheline tribunal esitas Mladićile süüdistuse Srebrenica muslimite ja mitmete teiste Bosnia piirkondade mitteserblastest elanike kallal toime pandud genotsiidis ning 1992. kuni 1995. aastani toime pandud mõrvades, deporteerimises, tagakiusamises ja terroriseerimises. 

22. novembril 2017 mõisteti Mladić süüdi genotsiidis, sõja- ja inimsusvastastes kuritegudes (kokku kümnes süüdistuses) aastatel 1992–1995 kestnud Bosnia sõja ajal ja määras talle eluaegse vanglakaristuse.

Mladić on abielus, tal sündis poeg ja tütar. Tütar suri 1994. aastal tema isale kuulunud püstolist tulistatud lasu tagajärjel. Tema surma peetakse enesetapuks.

Viited

Välislingid 
 Mladići koduvideo: sõjakurjategija veedab pere keskel aega, EPOL 12. juuni 2009

Serbia inimesed
Sõjakurjategijad
Sõjaväelased
Sündinud 1943
Regressiivne tulumaks

Regressiivne tulumaks on tulumaksu liik, mille puhul vastavalt sissetuleku suurenemisele tulumaksumäär brutosissetulekust kahaneb.

Vaata ka
Regressiivne maks

Maksud
Consilium

Consilium oli eesti ansambel, mis alustas tegevust 1974. aastal Polyphoni nime all. 

1979. aastal muudeti nimi tollase EKP Keskkomitee kultuuriosakonna ideoloogiasektori survel ja pärast skandaalset Liepaja kontserti Consiliumiks. Ansambel aga jätkas oma loomingurada Oleg Sõle omaloominguliste lugudega.

Koosseis
Oleg Sõlg – vokaal, klahvpillid
Rein Laaneorg – kitarr
Mihkel Kasenõmm – ex-trummid
Vitali Kotljar – trummid
Sulev Hermaste – trummid
Allan Ladvas – basskitarr
Hillar Sutt – kitarr 

2005. aasta suvel tegi ansambel uuesti kokkutulemise suveturnee, kus osalesid O. Sõlg, A. Ladvas, R. Laaneorg ja S. Hermaste. Kokku anti 10 kontserti üle Eesti. Neist esimene toimus 27. juulil Keilas ja viimane 7. augustil. 

26.mail 2018 tuli ansambel Polyphon algkoosseisus taas kokku. Keilas toimus linna 80. juubeli kontsert “Keila tähed 2” ning Allan Ladvas, Rein Laaneorg ja Mihkel Kasenõmm esitasid kolm lugu ("Väike tüdruk", "Kodune valss" ja "Jane, Jane"). Klahvpille mängis Margus Kappel. Polyphon osales ka kontserdil “Keila tähed 1” 2003. aastal

Helikandjatele salvestatud looming
"Tore öö" kogumikul "Eesti kuld. 2" (OK Records, 1997, CD)
"Kodune valss" kogumikul "Veerandsada" (Ülle Ladvas, 1999, CD)
"Tore öö" (singel) (Theka, 1976, CD)
"POLYPHON-CONSILIUM 20" (THEKA, 1994, MC)
"Veerandsada" (Ülle Ladvas, 1999, 2CD)

Välislingid
 
http://www.dcc.ttu.ee/bands/get.asp?ident=892

Eesti ansamblid
Toiduvärvid

Toiduvärvid on värvained, mida kasutatakse toiduainele soovitava värvuse andmiseks või olemasoleva värvuse tugevdamiseks.

Liigitus
Päritolu järgi eristatakse looduslikke ja sünteetilisi toiduvärve. 

Eraldi klassi moodustavad toiduvärvid, mis saadakse sünteeliste päritoluga osistest, kuid mille koostis on looduslikega ühesugune ehk niinimetatud naturaalidentsed toiduvärvid. 

Värvuse järgi eristatakse kollaseid, punaseid, siniseid, rohelisi, pruune ja musti toiduvärve, lahustuvuse järgi vees lahustuvaid ja rasvas lahustavaid toiduvärve. 

Keemilise struktuuri järgi jaotuvad looduslikud toiduvärvid antotsüaanseiks, karotinoidseiks, klorofülseiks ja betalaiinseiks. Sünteetilised toiduvärvid jagunevad asopurasoloonseiks, mono-, di- ja triasovärvideks ning ksantiinse-, indigo- või triasüülmetaanse struktuuriga toiduvärvideks.

Kasutamine
Esimesed kasutamised toiduvärvide kohta pärinevad Plinius Vanemalt, kes kirjeldas, kuidas Antiik-Roomas värviti looduslike värvainete ning värvimuldadega veini ja leiba. Alates aastast 1960 on kiiresti arenenud sünteetiliste toiduvärvide tootmine, sest need tunduvalt odavamad kui looduslikud ning heade kasutus- ja säilimisomadustega. Paraku ei ole kõik sünteetilised toiduvärvid inimese tervisele ohutud. Seetõttu hakati 1980ndatel uuesti tähelepanu pöörama looduslikele toiduvärvidele. Paljudes riikides on toiduvärvide kasutamine allutatud kindlatele eeskirjadele. Maailma suurimad toiduvärve tootvad ettevõtted on Hoffmann ja Roche, mis toodab looduslikke toiduvärve Givaudian ja Dynapol.

Vaata ka 
 Toidulisaainete loend
BM-30 Smertš

Smertš 9A52 (BM-30) (vene keeles БМ-30 Смерч) on Nõukogude Liidus valmistatud mitmelasuline raketiheitja.

Ajalugu 

Raketiheitja on töötatud välja Nõukogude Liidus Tulas 1970. ja 1980. aastail. Relv valmis 1987 ja võeti relvastusse 1989. Esmakordselt fikseeriti lääne vaatlejate poolt 1983. On olnud kasutusel Tšetšeenia sõdades, Dagestani konfliktides, Venemaa-Gruusia sõjas 2008 ja Venemaa invasioonis Ukrainasse 2022.

Taktikalis-tehnilised andmed 
Kaliiber: 300 mm
Lasketorude arv: 12 tk
Laskekaugus: 20-90 km
Laskekiirus: 12 lasku/38 sek
Kaal: 43,7 t
Pikkus: 12 m
Laius: 3,05 m
Kõrgus: 3,05 m
Kandemasin: MAZ-543M
Laskevalmiduse saavutamise aeg: 3 min
Meeskond: 3–4 in

Kirjeldus 
Tegemist on suurima laskekaugusega mitmelasulise raketiheitjaga. 6 relvasüsteemiga Smertšide patarei suudab tulistades katta maa-ala 800 x 800 m.

Vaata ka 
Grad
Uragan
Buk
Mitmelasuline raketiheitja

Viited

Välislingid 
 Видео подборка запусков, video, Smertš ja Uragan
 Видео на RuTube.ru: РСЗО 9К58 «Смерч», video, Smertš
 Самое страшное после ядерного: чем бомбит Украину "братская" Россия. ВИДЕО. Süsteemi tutvustus, video (5:35)

Mitmelasulised raketiheitjad
Nõukogude Liidu relvad
Raketiheitjad
Hans Harjakas

Hans Harjakas VR II/3 (kuni 1. juunini 1940 Hans Harjaks; 16. märts (vkj 4. märts) 1891 Sauga vald, Pärnu kihelkond – 20. veebruar 1970 Mõisaküla) oli Eesti sõjaväelane (reamees).

Ta sündis 16. (vkj 4.) märtsil 1891 Pärnu kihelkonna Sauga valla Ridalepa küla Harjaka talus.  

Õppis Sauga vallakoolis. Teenis ratsaväes alates 1912. aastast. 

Esimeses maailmasõjas teenis 6. tragunipolgus, vabanes 1918. aastal. 

Vabadussõjas osales 1. Ratsapolgu 3. eskadronis alates 25. detsembrist 1918. Viidi jaanuaris 1919 üle 2. Ratsapolgu 2. eskadroni. Demobiliseeriti aprillis 1920.

Vabariigi Valitsuse otsusega 15. septembrist 1920 anti 2. Ratsapolgu reamehele Hans Harjakale Vabaduse Risti II liigi 3. järk nr 1159, 

Lisandus 10 000 marka ja Vabadussõja mälestusmärk.

Pärast sõda elas mõnda aega Audrus ning vedas autoga kaupu. Alates 1930. aastast asus perega elama Mõisakülla, kus töötas linavabrikus auto juhina, hiljem kütja-masinistina. Oli Vabaduse Risti Vendade Ühenduse (VRVÜ) Pärnu osakonna liige. 

Teise maailmasõja ajal pääses vanuse tõttu mobilisatsioonidest ning jäi repressioonidest puutumata. Oli pärast sõda kütja-masinist Mõisaküla linavabrikus kuni pensionile siirdumiseni 1956. aasta sügisel. 

Hans Harjakas suri 20. veebruaril 1970 Mõisakülas aju veresoonkonna lubjastumise tagajärjel. Ta on maetud Mõisaküla kalmistule.

Isiklikku 
Kirikukirjades olnud perekonnanimi Harjaks muudeti Mõisaküla linna perekonnaseisuametniku otsusega 1. juunist 1940, andes ainsaks nimekujuks Harjakas.

Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabaduse Risti Vendade Ühenduse liikmed
Eesti ratsaväeosade koosseis
Sündinud 1891
Surnud 1970
Robert Vaidlo

Robert Vaidlo (26. oktoobrini 1937 Veedi; 14. veebruar 1921 Tartu – 1. oktoober 2004) oli eesti lastekirjanik ja ajakirjanik.

Elukäik 
Ta sündis Tartus haritlasperes. Ta lõpetas 1940. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. Enne Nõukogude armeesse mobiliseerimist 1941. aastal õppis paar semestrit Tartu ülikoolis.

Pärast sõda töötas ta Rahva Hääle ajakirjanikuna, lisaks tegi oma lasteraamatute põhjal lastesaateid Eesti Televisioonis ning kirjanduslikku kaastööd ajakirjale Looming ja ajalehele Kodumaa.

Teoseid

Raamatuid 
 "Kadunud havi" 1954
 "Kotkamäel karjub kajakas" 1955
 "Sõpruse nimel" 1957
 "Suurtükiväelane Peeter Poligon pajatab" 1958
 "Viirulise purje all" 1964
 "Lood Kukeleegua linnast" 1965
 "Pipraveski" 1965 (täiskasvanutele)
 "Jutujulla" 1967
 "Doktor Meerikese ja Ponts-Ontsu imepärane reis" 1971
 "Teed viivad alati kuhugi" 1975
 "Kessu" 1978
 "Kessu ja Tripp" 1988
 "Ühe ahvi lugu" 1988
 "Ampa" 1995
 "Midli-Madli tilpamised" 2002

Tunnustus 
 1985 – Isamaasõja II järgu orden

Isiklikku 
Tema vend Osvald Vaidlo hukkus 1944. aastal Nõukogude okupatsioonivägede eest põgenedes.

Viited

Välislingid 
 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 "Robert Vaidlo lugejate mälestustes", Eesti Päevaleht online, 8. oktoober 2004
 Oss ja Robi: kaks venda vastakuti Teise maailmasõja koledustes - Postimees, 25. juuli 2008
 Oss ja Robi: kaks venda vastakuti Teise maailmasõja koledustes (ajakirjanik Alo Lõhmuse blogi sissekanne, mis dubleerib PM 25. juuli artiklit, kuid sisaldab ka pilte)
 http://www.podvignaroda.ru/?#id=1518959582&tab=navDetailManUbil

Eesti lastekirjanikud
Eesti ajakirjanikud
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Tallinna Prantsuse Lütseumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 2004
Google Chrome

Google Chrome on ettevõtte Google Inc. loodud priivaraline veebibrauser, mis põhineb WebKiti mootoril. Mais 2012 tõusis Google Chrome maailma populaarsemaks veebibrauseriks, möödudes Internet Explorerist.

Ülevaade 
Esimene Google Chrome'i beetaversioon operatsioonisüsteemile Microsoft Windows tuli välja 2. septembril 2008, esimene stabiilne versioon 11. detsembril 2008.
2012. aasta jaanuaris kasutas Google Chrome'i 25–28% brauserikasutajatest ning Chrome oli sellega veebibrauserite seas teisel või kolmandal kohal.
Google Chrome'i on sisseehitatud link Google'i veebipoe rakenduste juurde.

Chromium 

2008. aasta septembris avaldas Google suure osa Chrome'i lähtekoodist Chromiumi projektis. Chromium on veebibrauser, mis sarnaneb Chrome'iga, kuid kasutab BSD litsentsi ega sisalda muu seas vaikimisi PDF-i lugerit, Flashi tuge ega automaatset uuendamist. Lähtekoodi avamine lihtsustas brauseri portimist Linuxile ja Mac OS X-ile.

Versioonid
 Versioon 4.0 (25. jaanuar 2010) – lisandprogrammide laiendused, tõhustatud arendajatööriistad, täiuslik ACID3 läbivus, järjehoidjate sünkroonimine, jõudluse parandused, suurem turvalisus.
 Versioon 4.1 (17. märts 2010) – automaatse tõlkimise valikuriba, uued privaatsuse funktsioonid, eemaldatud XSS Auditor (lisati versiooni 4.0).
 Versioon 5.0 (25. mai 2010) – sisseehitatud Adobe Flash Player (ei vaja eraldi installimist), täiustatud JavaScripti funktsioonid, rohkem HTML5 tuge, uuendatud järjehoidjate haldur, Maci ja Linuxi toetus.
 Versioon 6.0 (2. september 2010) – kasutajaliidese muutused tööriistaribal (ruumisäästlikumad nupud), uus aadressiriba ja vaheleht, laienduste sünkroonimine, viimistletum kasutajaliides Maci jaoks, VP8/VebM videote toetus, sisseehitatud PDF-i luger, veaparandused Maci ja Windowsi jaoks.

Turuosa

2016. aasta septembris oli brauseri turuosa 62,62%.

Viited

Välislingid 
 
 The Chromium Projects,

Veebibrauserid
Google
Priivara
Leida Tigane

Leida Tigane (21. mai 1908 Tartu – 13. veebruar 1983 Tallinn) oli eesti lastekirjanik ja prosaist.

Lõpetas 1927. aastal Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi.

Isiklikku 
Tema õde oli kirjanik Aino Tigane.

Teosed

Raamatud
 "Hunt ja kutsikas" 1948
 "Jutte lastele" 1955
 "Lugu kahest laisast varesest" 1959
 "Mina oskan paremini" 1952
 "Peremees ja sulane" 1958
 "Seitse pastlapaari" 1974
 "Tera siit ja teine sealt" 1968
 "Vanaema maja" 1946
 "Vikerkaar"
 "Sõber meriröövel"
 "Palun seda härrat"

Välislingid 
 
 LEIDA TIGANE - 105

Eesti kirjanikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1983
Villem Raid

Villem Raid (kuni 1935 Villem Rosberg, 18. märts 1900 Tallinn – 8. august 1979 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kapten), piirivalvur ja metsavend, Nõukogude piirivalvur ning Saksamaa sõjaväelane (Hauptsturmführer).

Ta osales vabatahtlikuna Vabadussõjas, lõpetas Sõjakooli 1. lennu 3. augustil 1919. Teenis Kalevlaste Malevas, hiljem viidi üle Piirivalvesse. Viimati, 1933–1940, oli Kuressaare rajooni ülem. Ülendati kapteniks 24. veebruaril 1932. 

Nõukogude okupatsiooni ajal oli ta Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi Piirivalve Talituse Valga jaoskonna Mõisaküla rajooni ülem (kapten).

Alates juulist 1941 metsavend. Osales Liivamäe lahingus. Talle on pandud süüks, et ta osales Saksa okupatsiooni ajal Mõisaküla vallutamise järel 16. ja 23. juuli 1941 Omakaitse terroritegudes Mõisakülas ja juulist detsembrini 1941 Pärnus.

Oli pärast Teist maailmasõda Saksamaal sõjavangis, 1951 asus ümber Rootsi.

Ta suri 8. augustil 1979 ja maeti 4. septembril 1979 Stockholmi Metsakalmistule.

Teoseid
"Piirivalve 1922-1932". Toimetaja Oskar Angelus, kaas Günther Reindorff. Piirivalve Ohvitseride Kogu. Tallinn 1932

Viited

Välislingid
Villem Raid Eesti ohvitseride andmekogus

Kalevi Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Eesti piirivalvurid
Eesti metsavennad
Eestistatud nimega inimesed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eestlased Rootsis
Sündinud 1900
Surnud 1979
Stockholmi Metsakalmistule maetud
Juhan Kokla

Juhan Kokla (1. juuli 1915 Tallinn – 31. detsember 1992 Stockholm) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas aastal 1934 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis aastatel 1936–1941 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ta on töötanud Haapsalu aadressbüroo ametnikuna, aastal 1937 Haapsalu linnavalitsuses asjaajajana.

Ajakirjanikutööd alustas Juhan Kokla 1936. aastal, esmalt ajalehes Lääne Elu, hiljem reporterina ajalehtedes Vaba Maa ja Rahvaleht. Aastail 1941–1944 oli ta Postimehe Tallinna toimetuse juhataja. Aastal 1944 arreteeriti ta SD poolt; samal aastal põgenes ta Nõukogude okupatsiooni eest Rootsi.

Rootsis alustas ta kohe tööd ajalehes Stockholms-Tidningen Eestlastele ja sai 1950. aastal selle peatoimetajaks. Seejärel jätkas ta aastail 1959–1992 selle ajalehe järglase Eesti Päevalehe peatoimetajana.

Isiklikku
Juhan Kokla oli abielus Hilda Koklaga, kes suri 26. juunil 1988. Neil oli poeg Peet, kes oli samuti ajakirjanik. Tema onu Konstantin Kokla ja onupoeg Nikolai Kokla olid õigeusu preestrid.

Viited

Välislingid 
 
 
 Album Academicum

Eesti ajakirjanikud
Eestlased Rootsis
Stockholmi Metsakalmistule maetud
Sündinud 1915
Surnud 1992
Rentslimiljonär

"Rentslimiljonär" on 2008. aastal valminud Suurbritannia mängufilm, mis põhineb India diplomaadi Vikas Swarupi romaanil "Miljardimäng". Danny Boyle'i lavastatud film sai kaheksa Oscarit.

Näitlejad 
 Dev Patel – Jamal Malik
 Freida Pinto – Latika
 Madhur Mittal – Salim Malik
 Anil Kapoor – Prem Kumar
 Irrfan Khan – politseinik
 Saurabh Shukla – politseinik Srinivas
 Mahesh Manjrekar – Javed
 Ankur Vikal – Maman
 Rajendranath Zutshi – saate "Kaun Banega Crorepati" (eesti keeles "Kes tahab saada miljonäriks?") produtsent

Auhinnad 

Oscar (2009)
 Parim film
 Parim lavastaja – Danny Boyle
 Parim kohandatud stsenaarium – Simon Beaufoy
 Parim operaatoritöö – Anthony Dod Mantle
 Parim filmimuusika – A. R. Rahman
 Parim filmilaul – "Jai Ho", A. R. Rahman ja Gulzar
 Parim montaaž – Chris Dickens
 Parim heli – Resul Pookutty, Richard Pyke ja Ian Tapp

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind (2009)
 Parim film
 Parim lavastaja – Danny Boyle
 Parim mugandatud stsenaarium – Simon Beaufoy
 Parim kaameratöö – Anthony Dod Mantle
 Parim filmimuusika – A. R. Rahman
 Parim filmitöötlus – Chris Dickens
 Parim heli – G. Freemantle, R. Pookutty, R. Pyke, T. ja I. Tapp

Kuldgloobus (2009)
 Parim draamafilm
 Parim lavastaja – Danny Boyle
 Parim stsenaarium – Simon Beaufoy
 Parim filmimuusika – A. R. Rahman

Ekraaninäitlejate Gildi auhind (2009)
 Parim näitetrupp

Viited

Välislingid 
 Ametlik veebileht
 
 

2008. aasta filmid
Suurbritannia filmid
Eepilised filmid
Draamafilmid
Romantilised filmid
Seiklusfilmid
Kriminaalfilmid
Keskkoolimuusikal

"Keskkoolimuusikal" (ingl k "High School Musical") on 2006. aasta ameerika telefilm.

Filmile on tehtud kaks järge: 2007. aastal telefilm "Keskkoolimuusikal 2" ja 2008. aastal kinodes linastunud "Keskkoolimuusikal: Lõpuklass".

Film esilinastus Disney Channelis 20. jaanuaril 2006. Sellest sai äriliselt kõige edukam Disney Channeli telefilm: esilinastust vaatas 7,7 miljonit inimest. Film sai välismaalgi väga edukaks ja 2009. aasta seisuga oli seda üle maailma vaadanud 225 miljonit inimest.

Filmi põhjal tehti kontserttuur, kus esinesid filmi "Keskkoolimuusikal" näitlejad, muusikal "Keskkoolimuusikal" ja romaanisari. "Keskkoolimuusikal" on läbi aegade esimene Disney telefilm, mille põhjal on tehtud teatrietendus.

Film sai kuus "Emmy" nominatsiooni, millest võitis kaks: koreograafia ja lasteprogrammi kategoorias. Veel kandideerisid režissöör Kenny Ortega, näitlejate valik ja kaks originaallaulu. Samal aastal sai film neli Teismeliste valiku auhinna nominatsiooni, millest võitis kõigis kolmes kategoorias, kus osales: parim näitleja (Zac Efron, Vanessa Hudgens kandideeris samuti), näitlejapaar (Efron ja Hudgens) ning komöödia- või muusikališõu.

Sisu 
East High Schooli korvpallistaar Troy Bolton (Zac Efron) ja matemaatikageenius Gabriella Montez (Vanessa Anne Hudgens) kohtuvad jõuluvaheajal, aastavahetuse tähistamise peol. Seal võtavad nad osa karaokest ja laulavad laulu "Start of Something New", mille käigus mõistavad, et nende vahel on midagi tekkinud.

Nädal hiljem hakkavad nad kohtamas käima. Kui Troy vaatab telefonist uusaastapeol Gabriellast tehtud pilti, on ta kindel, et see uus tüdruk on tema. Ent õpetaja märkab seda ning jätab Troy, Gabriella, Troy parima sõbra ja tiimikaaslase Chad Danforthi (Corbin Bleu), bioloogiaklubi presidendi Taylor McKessie (Monique Coleman) ja draamaklubi asepresidendid Ryan Evansi (Lucas Grabeel) ning Sharpay Evansi (Ashley Tisdale) telefoni kasutamise tõttu pärast tunde.

Osades 
 Zac Efron – Troy Bolton 
 Vanessa Hudgens – Gabriella Montez 
 Ashley Tisdale – Sharpay Evans 
 Lucas Grabeel – Ryan Evans 
 Corbin Bleu – Chad 
 Monique Coleman – Taylor McKessie 
 Alyson Reed – Ms. Darbus 
 Olesya Rulin – Kelsi Nielsen 
 Chris Warren Jr. – Zeke 
 Bart Johnson – Coach Jack Bolton 
 Ryne Sanborn – Jason

Laulud 
 "Start of Something New" – Troy ja Gabriella
 "Get'cha Head in the Game" – Troy ja korvpallimängijad
 "What I've Been Looking For" – Sharpay ja Ryan
 "What I've Been Looking For" (kordus) – Troy ja Gabriella
 "Stick To The Status Quo" – Zeke, Martha, Skater Dude, Sharpay, Ryan ja ülejäänud õpilased
 "When There Was Me And You" – Gabriella
 "Bop To The Top" – Ryan ja Sharpay
 "Breaking Free" – Troy ja Gabriella
 "We're All In This Together" – Troy, Gabriella, Ryan, Sharpay ja korvpallimeeskond Wildcats
 "I Gotta Go My Own Way" – Troy ja Gabriella

Välislingid 
 Ametlik veebileht
 

Ameerika Ühendriikide filmid
2006. aasta filmid
Telefilmid
Muusikafilmid
Noortefilmid
Komöödiafilmid
Surnud 1914

''Siin on loetletud 1914. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.

Jaanuar
1. jaanuar – Fjodor Openhovski, Eestis tegutsenud poola arstiteadlane
21. jaanuar – Theodor Kittelsen, Norra kunstnik
22. jaanuar – Christian Wilhelm Luther, baltisaksa päritolu Eestimaa tööstur

Veebruar
13. veebruar – Alphonse Bertillon, prantsuse kriminalist ja antropoloog
24. veebruar – Joshua Chamberlain, USA professor ja sõjaväelane, Ameerika kodusõja kangelane
28. veebruar – Mihhail Goltisson, juudi päritolu vene helilooja ja laulja

Märts
5. märts (vkj 20. veebruar) – Georgi Sedov, vene hüdrograaf ja polaaruurija
9. märts (vkj 24. veebruar) – Johann Lill, Eesti tõlkija, jutu-, näite- ja ajakirjanik
10. märts (vkj 25. veebruar) – Alexander Andreas Ernst von Baer, Eestimaa maanõunik, Kihlevere ja Piibe mõisnik, Karl Ernst von Baeri poeg.
11. märts (vkj 26. veebruar) – Pjotr Semjonov-Tjan-Šanski, vene geograaf, botaanik, statistik, riigi- ja ühiskonnategelane
16. märts – Charles Albert Gobat, Šveitsi jurist ja poliitik
19. märts – Giuseppe Mercalli, itaalia geoloog
25. märts – Frédéric Mistral, Prantsuse poeet
31. märts – Christian Morgenstern, saksa kirjanik ja tõlkija

Aprill 
2. aprill – Paul Johann Ludwig von Heyse, Saksa kirjanik
19. aprill – Charles Sanders Peirce, USA filosoof, loogik ja matemaatik, üks semiootika rajajaid
25. aprill – Erwin Bernhard, baltisaksa päritolu Eestimaa arhitekt
26. aprill – Eduard Suess, Austria geoloog ja poliitik

Juuni 
21. juuni – Bertha von Suttner, Austria kirjanik
28. juuni – Franz Ferdinand, Austria hertsog ja troonipärija

Juuli
1. juuli – Jean de Bourbon, Prantsusmaa trooninõudleja Jean III ja Bourgogne'i hertsogi nime all
15. juuli – Georg Karlos Rathlef, Eesti ajaloolane ja pedagoog
23. juuli – Vladimir Meštšerski, vene aadlik, kirjanik ja publitsist

August 
6. august – Aleksander Eisenschmidt, eesti põllumajandusteadlane ja ajakirjanik
20. august – Pius X, paavst
24. august – Wilhelm Lexis, saksa majandus- ja statistikateadlane
30. august (vkj 17. august) – Alexander Eduard Beater, Eesti vaimulik

September
18. september – Johann Heinrich Mühlau, saksa usuteadlane
22. september – Georg Koik, eesti vaimulik
30. september – Yu Kil-chun, Korea poliitik ja aktivist

Oktoober 
10. oktoober – Carol I, Rumeenia kuningas
21. oktoober – Dimitrie Sturdza, Rumeenia poliitik, neljakordne peaminister
22. oktoober – August Eduard Warres, eesti vaimulik
23. oktoober (vkj 10. oktoober) – Georg von Engelhardt, Eestimaa poliitik

November
1. november – Christopher Cradock, Inglismaa sõjaväelane
5. november – August Weismann, saksa bioloog
17. november (vkj 5. november) – Harald Robert Gustav Hornberg, Eesti vaimulik

Detsember
8. detsember – Maximilian von Spee, Saksamaa sõjaväelane
14. detsember – Giovanni Sgambati, itaalia helilooja, pianist ja dirigent
17. detsember – Paul Tacchella, Tartu Ülikooli lektor
22. detsember – Immanuel Rinne, Eesti vaimulik
Avigdor Lieberman

Avigdor Lieberman (heebrea אביגדור ליברמן; sünninimi Evet Lvovitš Lieberman (vene Эвет Львович Либерман); sündinud 5. juulil 1958 Moldovas Chişinău linnas) on Iisraeli parempoolne poliitik, Yisra'el Betenu partei esimees. 

31. märtsist 2009 kuni 18. detsembrini 2012 ja 11. novembrist 2013 kuni 14. maini 2015 oli ta Iisraeli välisminister ja 30. maist 2016 kuni 14. novembrini 2018 Iisraeli kaitseminister.

1978. aastal immigreerus ta koos perega NSV Liidust Iisraeli.

Lieberman on lõpetanud Jeruusalemma Heebrea Ülikooli politoloogia erialal.

Aastail 2001–2002 oli Lieberman Iisraeli infrastruktuuriminister, 2003–2004 transpordiminister ja 2006–2008 strateegiliste asjade minister. 

Liebermani partei Yisra’el Betenu sai 2009. aasta valimistel 120-kohalises Knessetis 15 kohta.

Avigdor Lieberman on abielus, tal on kaks poega ja üks tütar.

Välislingid 
Lieberman seob rahu Hamasi relvitustamisega, Postimees, 2.04.2009
Lieberman: Süüria ei ole terrorismi toetamise tõttu rahupartner, Postimees, 25.04.2009

Iisraeli välisministrid
Sündinud 1958
Transpordiministrid
Rutter Alev

Rutter Alev (kuni 1936 Rudolf Voldemar Alev; 14. aprill 1906 Kaelase-Libatse vald, Pärnumaa – 12. märts 1992 Thirlmere, Austraalia) oli Eesti (leitnant), Nõukogude Liidu (nooremleitnant) ja Saksamaa (kapten) sõjaväelane.

Kirjandus
Kapten Rutter Alev in memoriam. Võitleja nr 3, mai 1992. Lk 10

Välislingid
 Ohvitseride andmekogu

6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
9. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eestlased Austraalias
Sündinud 1906
Surnud 1992
Nõukogude lugu

"Nõukogude lugu" (inglise keeles "The Soviet Story") on Läti dokumentaalfilm Nõukogude režiimi kuritegudest, mis sooritati Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei juhtimisel NKVD poolt mitmekümne aasta vältel. Tapeti kümneid miljoneid inimesi, mida tänane Venemaa ega Euroopa Liit pole pidanud massimõrvaks, genotsiidiks ega Genfi konventsioonide rikkumiseks.

Filmi käsikirja autor ja režissöör on Edvīns Šnore.

Alajaotused 
 Punane terror – tapetute arv on hinnanguliselt umbes 10 miljonit inimest
 Golodomor – 1933. aasta talvel näljutati surnuks umbes 7 miljonit inimest Ukrainas
 NKVD õpetab SS-i rajama koonduslaagreid ning kasutama piinamisvõtteid
 Nõukogude Liit ja Saksamaa teevad tihedat koostööd enne Teist maailmasõda
 Nõukogude Liit jätkab pärast suure sõja lõppu inimeste hävitamist nii Ida-Euroopas kui ka Nõukogude Liidu vangilaagrites

Filmifestivalid ja auhinnad
Filmi näidati järgmistel filmifestivalidel:

 2008 Boston Film Festival – Boston, Ameerika Ühendriigid (Mass Impact Award)
 2008 KinoLevi filmifestival – Lviv, Ukraina
 2008 Pimedate ööde filmifestival – Tallinn, Eesti 
 2008 Arsenals Film Festival – Riia, Läti 
 2008 Promitey Film Festival – Thbilisi, Georgia
 2008 Baltic Film Festival – Berliin, Saksamaa 
 2009 Sedona International Film Festival – Sedona, USA
 2009 Mene Tekel festival – Praha, Tšehhi Vabariik 
 2009 Politicsonfilm Film Festival – Washington, USA

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 
 Nõukogude lugu saidil Watch Movies
 Karmo Tüüri blogi: Nõukogude lugu
 Olev Remsu, "Sümfooniliselt võimas müüdikinnitaja" – Sirp 28. august 2009, lk 18
 Priit Pullerits, "Õõvastav hoiatus Venemaa eest" – Postimees 2. september 2009, lk 23
 Mart Kivimäe, "Ajalugu õpetab kineast" – Sirp 16. oktoober 2009, lk 3–5
 Küllo Arjakas, "Kas ajaloo- või propagandafilm?" (PDF-fail) – Teater. Muusika. Kino 2009, nr 12, lk 112–118

2008. aasta filmid
Läti filmid
Dokumentaalfilmid
Ajaloolised filmid
Filmid Teisest maailmasõjast
Bulgaaria linnade loend

See on Bulgaaria linnade terviklik loend, mis on vaikimisi sorteeritud rahvaarvu järgi. Bulgaarias on kokku 257 linna. Piirkonnakeskused on paksus kirjas. Arvandmete algallikaiks on Bulgaaria Riiklik Statistikainstituut (NSI) ja Bulgaaria Teaduste Akadeemia.

Bulgaaria suurim linn on Sofia umbes 1,2 miljoni elanikuga, väikseim Melnik umbes 300 elanikuga. Väiksematest linnadest on aga päris mitmed külad suuremad. Suurima rahvaarvuga Bulgaaria küla on Lozen, kus elab umbes 5000 elanikku.

Viited

 
Linnade loendid
Linnad
Ivan Gontšarov

Ivan Gontšarov (vene Иван Александрович Гончаров; 18. juuni (vkj 6. juuni) 1812 Simbirsk – 27. september (vkj 15. september) 1891 Peterburi) oli vene kirjanik.

Elukäik 
Gontšarov sündis Simbirskis, mis tänapäeval kannab nime Uljanovsk. Tema isa oli jõukas viljakaupmees.

Aastatel 1822–1830 õppis Gontšarov Moskvas kaubandust, mis sel ajal tähendas keeli, maatundmist, matemaatikat ja asjaajamisoskust. Edasi suundus ta Moskva ülikooli filoloogiat õppima, kuid 1831–1834 väldanud õpingud lõppesid kraadi saamata.

1834–1835 oli Gontšarov oma kodulinnas kuberneri kantseleiülem ning 1835–1852 töötas ta tõlgina rahandusministeeriumis.

Gontšarov osales sekretärina admiral (hiljemini krahv) Jefimi Putjatini juhitud ekspeditsioonil Jaapanisse, mille eesmärk oli kaubandussuhteid edendada. Aastatel 1852–1854 toimunud missioon osutus edukaks.

Aastatel 1856–1868 oli Gontšarov mitmel korral ametis tsensuuriametnikuna.

1859–1864 oli tal tüli Ivan Turgeneviga, süüdistades viimast loomevargustes.

Oma viimastel eluaastatel suvitas kirjanik Narva-Jõesuus. Ta suri 1891. aastal Peterburis.

Teosed 
 1847 – "Tavaline lugu" (eesti keeles 1955)
 1858 – "Fregatt "Pallada"" (eesti keeles 1958; tlk Väino Linask)
 1859 – "Oblomov" (eesti keeles 1934, tlk ja saatesõna A. H. Tammsaare. 2. tr samast tõlkest 1979, järelsõna – Sergei Issakov. 1953 ilmus romaan Felix Kauba tõlkes)
 1869 – "Järsak" (eesti keeles 1949; tlk Eugen Hange)
 1881 – "Neli ülevaadet"
 1888 – "Vananeva sajandi teenrid"

Teosed eesti teatrilaval 
 "Oblomov", tõlkija A. H. Tammsaare, dramatiseerija Sven Karja, lavastaja Peeter Raudsepp, esietendus Sadamateatris 2. septembril 2012

Välislingid 

 Peeter Olesk, "Romaaniülikool: Ivan Gontšarov "Oblomov"" – Eesti Päevaleht, 6. juuli 2007
 Raimu Hanson, "Rein Pakk leidis Oblomovi: vene kirjandusklassika tuli vaatajate ette karikatuursel moel" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Tartu Postimees 4. september 2012, lk 6
 Veiko Märka, "Rein Pakk otsib endale jälle naist" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Eesti Päevaleht 5. september 2012, lk 14; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Mari Hiiemäe, "Rein Pakk esineb hea lapse rollis" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Äripäev / Puhkepäev 7.–9. september 2012, lk 5; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Kristi Ruusna, "Oblomovlus ja nüüdisperspektiiv" (Peeter Raudsepa lavastuse "Oblomov" arvustus) – Sirp 2. november 2012, lk 20; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis

Vene kirjanikud
Sündinud 1812
Surnud 1891
August Jukk

August Jukk (28. september 1897 Härjanurme vald, Tartumaa – 7. märts 1958) oli eesti advokaat.

Ta õppis 1922–1926 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Osales Vabadussõjas. 1934. aastal valiti ta Jõgeva alevivanemaks, kuid loobus ametit vastu võtmast. Alates 1935. aastast tegutses ta vandeadvokaadina Jõgeval. 

Eesti advokaadid
Jõgeva linnavolikogu liikmed
Eesti majaomanikud
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1897
Surnud 1958
Nikolai Vestmaa

Nikolai Vestmaa (15. detsember 1898 Tori vald, Pärnumaa – 18. juuni 1983 Sydney) oli eesti loomaarst.

Õppis 1920 (vabakuulaja) ja 1922–1925 (lõpetas) Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust.

Oli 1936–1944 Jõgeva loomaarst, 1944 põgenes Saksamaale, 1949 siirdus Austraaliasse.

Välislingid 
TÜ üliõpilased

Loomaarstide Koja liikmed
Jõgeva linnavolikogu liikmed
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna vilistlased
Üliõpilaste Selts Raimla liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Austraalias
Sündinud 1898
Surnud 1983
Sõrmuste isand: Kaks kantsi

"Sõrmuste isand: Kaks kantsi" on 2002. aastal valminud fantaasiafilm, mis põhineb J. R. R. Tolkieni samanimelisel romaanil. "Kaks kantsi" on "Sõrmuste isanda" filmitriloogia teine film. Linateose lavastas Peter Jackson.

Menufilmina on "Kaks kantsi" üle maailma teeninud üle 900 miljoni dollari ning on 2009. aasta seisuga kõigi aegade suurema piletituluga filmide seas kaheksandal kohal.

Sisu

Pärast rünnakut jõekaldal ja Boromiri surma on vennaskond laiali puistatud. Frodo ja Sam jätkavad kahekesi teekonda Mordorisse, et hävitada Sõrmus ja kohtavad Sõrmuse endist omanikku Gollumit, kes nõustub hakkama Frodole teejuhiks. Merry ja Pippin on vangis Sarumani Uruk-haide käes, kes viivad neid Raudlinna ülekuulamisele. Aragorn, Legolas ja Gimli jälitavad Urukeid, et kääbikud päästa ja avastavad, et Rohani kuningriigis on puhkemas sõda, sest Sarumani väed on liikvele läinud ja on asunud Rohanit vallutama. Rohani kuningas Theoden otsustab viia oma rahva Helmi süvikusse, kus loodab ennast ülekaaluka vaenlase eest kaitsta.

Osatäitjad

 Elijah Wood – Frodo Paunaste
 Ian McKellen – Gandalf Hall / Gandalf Valge
 Viggo Mortensen – Aragorn
 Liv Tyler – Arwen
 Sean Astin – Samwise "Sam" Gamgee
 Cate Blanchett – Galadriel
 John Rhys-Davies – Gimli
 Bernard Hill – Théoden
 Christopher Lee – Saruman Valge
 Billy Boyd – Peregrin "Pippin" Tukk
 Dominic Monaghan – Ilomac "Merry" Kangepukk
 Orlando Bloom – Legolas
 Hugo Weaving – Elrond
 Miranda Otto – Éowyn
 David Wenham – Faramir
 Brad Dourif – Gríma Ussikeel
 Karl Urban – Éomer.
 Andy Serkis – Gollum/Sméagol
 Craig Parker – Haldir
 John Leigh – Háma
 Bruce Hopkins – Gamling

Auhinnad 
Oscar (2003)
 Parim helitöötlus – Ethan Van der Ryn ja Mike Hopkins
 Parimad eriefektid – J. Rygiel, J. Letteri, R. William Cook, A. Funke

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind (2003)
 Parimad eriefektid – J. Rygiel, J. Letteri, R. William Cook, A. Funke
 Parimad kostüümid – Ngila Dickson, Richard Taylor

Grammy auhind (2004)
 Parim filmi- või telemuusika – Howard Shore, John Kurlander, Peter Cobbin

Ekraaninäitlejate Gildi auhind (2003)
 Parim näitetrupp

Viited

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 
 

Fantaasiafilmid
2002. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
Uus-Meremaa filmid
Keskmaa filmid
Paistu vald (1937)

Paistu vald oli 1937. aastal asutatud 2. järgu haldusüksus Viljandimaal, mis hõlmas seniste Aidu, Loodi ja Õisu valdade territooriumeid.

Loodud vallal oli 2298 elanikku, 365 maaüksust ja 11 335,599 hektarit maad. Paistu valla vallavanemaks määrati senine Aidu vallavanem Hans Ulk, kes jätkas ka 1939. aastal asutatud Paistu valla vanemana.

Vald asutati Vabariigi Valitsuse 28. mai 1937. aasta otsusega Aidu (3626,428 hektarit), Loodi (3024,73 hektarit) ja Õisu valla (4477,751 hektarit) ühtekuuluvatest peaosadest 1. juulil 1937.

Likvideeritavate valdade keskustest kaugemal seisvad maad ja nende valdade lahusseisvad osad liideti Holstre (318,17 hektarit Loodi vallast), Tarvastu (506,11 hektarit Loodi vallast), Kärstna (98,13 hektarit Loodi vallast), Tuhalaane (942,399 hektarit Aidu vallast ja 1239,484 hektarit Õisu vallast), Heimtali (1042,01 hektarit Aidu vallast ja 229,752 hektarit Õisu vallast) ja Kaarli (271,70 hektarit Loodi vallast) vallaga. Kaarli vallaga liideti 443,21 hektarit Heimtali vallast.

Kirjandus 
 Aidu, Loodi ja Õisu valdade liitmine ja Holstre, Tarvastu, Tuhalaane, Kaarli, Heimtali ning Kärstna valdade piiride muutmine. RT 1937, 46, 417.   
 Loodi uus Paistu-nimeline vald. Uus Eesti, 30. mai 1937, nr. 144, lk. 2.
 Paistu vallale määrati uued juhid. Vaba Maa, 28. juuni 1937, nr. 143, lk. 6.

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Viljandi maakonna endised vallad
Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek

"Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek" on 2003. aastal valminud fantaasiafilm, mis põhineb J. R. R. Tolkieni samanimelisel romaanil. "Kuninga tagasitulek" on "Sõrmuste isanda" filmitriloogia kolmas film. Linateose lavastas Peter Jackson.

Olles pärjatud 11 Oscariga, jagab "Kuninga tagasitulek" filmidega "Titanic" ja "Ben-Hur" enim Oscareid võitnud filmi tiitlit. Menufilm on üle maailma teeninud üle 1,1 miljardi dollari ning on kõigi aegade suurema piletituluga filmide seas kolmandal kohal.

Sisu

Peale Helmi süviku lahingut, saab Gandalf ootamatult teada Sauroni plaanist rünnata Minas Tirith´it, Gondori pealinna, et Aragornist ei saaks Gondori kuningat ja elimineerida võimalik oht Gondori armee poolt. Koos Pippiniga linna jõudes leiab ta eest hullumeelse kojaülema Denethori, kes keeldub Rohanilt abi palumiseks märgutulesid süütamast ja linna kaitset lahinguvalmidusse seadmast. Kui Sauroni väed linna piiramisrõngasse võtavad, peab Gandalf ise asuma juhtima linna kaitsjaid ja lootma, et Rohanist jõuab abi kohale enne, kui linn langeb. Peale raskeid kaitselahinguid ja Rohani abi saabumist jääb linn vallutamata ja Rohani ja Gondori ühendvägi marsib Mordori juurde, Musta Värava ette, et anda viimane lahing Sauroni vastu ja loota samal ajal, et see laseb Frodol oma ülesande täita ja hävitada Ühe Sõrmuse.

Auhinnad 
Oscar' (2004)
 Parim film
 Parim lavastaja – Peter Jackson
 Parim kohandatud stsenaarium – Peter Jackson, F. Walsh, P. Boyens
 Parim filmimuusika – Howard Shore
 Parim filmilaul – "Into the West"
 Parim helimontaaž – C. Boyes, M. Semanick, M. Hedges, H. Peek
 Parim kunstnikutöö – G. Major, D. Hennah, A. Lee
 Parim montaaž – Jamie Selkirk 
 Parim jumestus – R, Taylor, P. King 
 Parimad eriefektid – J. Rygiel, J. Letteri, R. W. Cook, A. Funke
 Parim kostüümidisain – N. Dickson, R. Taylor

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhind (2004)
 Parim film
 Parim mugandatud käsikiri – Peter Jackson, F. Walsh, P. Boyens
 Parim kaameratöö – Andrew Lesnie
 Parimad eriefektid – J. Rygiel, J. Letteri, R. W. Cook, A. Funke

Kuldgloobus (2004)
 Parim film
 Parim lavastaja – Peter Jackson
 Parim filmimuusika – Howard Shore
 Parim filmilaul – "Into the West"

Grammy auhind (2005)
 Parim filmimuusika – Howard Shore, John Kurlander
 Parim filmilaul – "Into the West''"

Ekraaninäitlejate Gildi auhind (2004)
 Parim näitetrupp

Viited

Välislingid 
 Võrguleht
 
 

Fantaasiafilmid
2003. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
Uus-Meremaa filmid
Keskmaa filmid
Sõrmuste isand: Sõrmuse vennaskond

"Sõrmuste isand: Sõrmuse vennaskond" on 2001. aastal valminud fantaasiafilm, mis põhineb J. R. R. Tolkieni samanimelisel romaanil. "Sõrmuse vennaskond" on "Sõrmuste isanda" filmitriloogia esimene film. Linateose lavastas Peter Jackson.

Film on pärjatud nelja Oscari ja viie Briti Akadeemia auhinnaga. "Sõrmuse vennaskonnast" enam piletitulu tõi 2001. aastal sisse vaid "Harry Potter ja tarkade kivi". Samal aastal saavutas "Sõrmuse vennaskond" kõigi aegade suurema piletituluga filmide seas 5. koha. 2009. aasta seisuga on film 15. kohal, olles sisse toonud enam kui 870 miljonit dollarit.

Sisu

Frodo on kääbik, kes elab Kääbiklas rahulikku elu koos oma onu Bilboga kuni oma 111. sünnipäeval lahkub Bilbo Rivendelli ja jätab kogu oma vara koos kummalise sõrmusega talle. Frodo ei oska sõrmusega midagi peale hakata kuid Gandalf avastab varsti, et see on Üks Sõrmus mis kadus tuhandeid aastaid tagasi. Gandalf teab, et Sauron kogub võimsust ja Sõrmus ei tohi tema kätte sattuda. Frodo rändab Rivendelli, kus Elrondi nõukogu moodustab Sõrmuse vennaskonna, mille eesmärgiks saab Sõrmuse viimine Mordori, et see hävitada.

Osatäitjad

 Elijah Wood - Frodo Paunaste
 Ian McKellen - Gandalf Hall / Gandalf Valge
 Viggo Mortensen - Aragorn
 Liv Tyler - Arwen
 Sean Astin - Samwise "Sam" Gamgee
 Cate Blanchett - Galadriel
 John Rhys-Davies - Gimli
 Christopher Lee - Saruman Valge
 Billy Boyd - Peregrin "Pippin" Tukk
 Dominic Monaghan - Ilomac "Merry" Kangepukk
 Orlando Bloom - Legolas
 Hugo Weaving - Elrond
 Sean Bean - Boromir

Auhinnad 
Oscar (2002)
 Parim kaameratöö – Andrew Lesnie 
 Parim filmimuusika – Howard Shore
 Parimad eriefektid – Jim Rygiel, Randall William Cook, Richard Taylor, Mark Stetson 
 Parim jumestus – Peter Owen ja Richard Taylor 

Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinnad (2002)
 Parim film
 Parimad eriefektid – Jim Rygiel, Randall William Cook, Alex Funke, Richard Taylor, Mark Stetson
 Parim jumestus – Peter Owen, Richard Taylor ja Peter King
 David Leani lavastustöö auhind – Peter Jackson

Grammy auhind (2003)
 Parim tele- või filmimuusika – Howard Shore ja John Kurlander

Ekraaninäitlejate Gildi auhind (2002)
 Parim meeskõrvalosatäitja – Ian McKellen

Viited

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 
 

Fantaasiafilmid
2001. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
Uus-Meremaa filmid
Keskmaa filmid
Oskar Köster

Oskar Köster VR II/3 (21. detsember 1890 Pöide, Saaremaa – 2. august 1941 Tallinn) oli Eesti poliitik.

Elulugu 
Oskar Köster töötas kooliõpetajana, Esimese maailmasõja ajal õppis Vilno sõjakoolis. 1920. aasta veebruaris teenis alamleitnandi auastmes 5. Jalaväepolgus. Ülendati leitnandiks, autasustati Vabadusristi II liigi 3. järgu teenetemärgiga, 40 000 margaga ja taluga Põlulas.

Poliitikukarjäär 
Oli Rägavere vallavanem ja Viru Maavolikogu esimees, II, III, IV ja V Riigikogu liige, I Riigivolikogu liige 69. valimisringkonnast, vastaskandidaat II Riigivolikogu valimistel.

Põllutööminister aastatel 1926–1928 ja 1932, teedeminister aastatel 1928–1929 ja 1933, kaitseminister aastatel 1929–1931. Vaikival ajastul opositsiooni liige.

1932. aastal käskis ta põllutööministrina paigutada Kolga metsaülema Edgar Vesteri ümber Petseri metsaülemaks, kuna viimane oli 1927. aastal kirjutatud auhinnatöös kritiseerinud riigimetsade laastamist. Sel puhul kirjutas Vaba Maa: "Meie, elades 20. aastasajal iseseisvas Eestis, kus öeldakse maksvat mõtte-, sõna- ja trükivabadused jne., ei teadnud seejuures muidugi aimata, et meil nende vabaduste teostamisega lugu on nähtavasti halvem, kui omal ajal kõige reaktsioonilisemas tsaariaegses Venes."

Oskar Köster oli Tallinna Õhuasjanduse Seltsi esimees, Eesti Õhu- ja Gaasikaitse Liidu esimees, Eesti Raskejõustiku Liidu esimees. 

Asutas 1926. aastal ajalehe Maa (alates 1930. aastast Maaleht) ja oli selle vastutav toimetaja. 

Arreteeriti NKVD poolt 22. juulil 1940 Tallinnas. Suri Tallinna keskvanglas südamerabandusse, teistel andmetel hukati.

Viited

Artiklid
Bruno Pao. Oskar Köster 120. Meie Maa, 20. detsember 2010.

Välislingid 
Oskar Kösteri foto
Oskar Köster andmekogus Eesti ohvitserid 1918-1940

KÖSTER, Oskar, Mihkel, s. 20.12.1890 Saaremaa, arr. 22.07.40 Tallinn Nõukogude okupatsioonivõimu poliitilised arreteerimised Eestis. Köide 3. Koostanud Leo Õispuu. Tallinn, 2005.

Eesti kaitseministrid
Eesti põllutööministrid
Eesti vallavanemad
Eesti õpetajad
Kaitseliidu Vanematekogu liikmed
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Eesti Olümpiakomitee liikmed
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Hukatud Eesti poliitikud
II Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
II Riigivolikogu vastaskandidaadid
Põllutöökoja liikmed
Ühistegevuskoja liikmed
Üliõpilasselts Concordia liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1890
Surnud 1941
Dean Reed

Dean Cyril Reed (22. september 1938 – 13. juuni 1986) oli ameerika laulja, näitleja ja laulukirjutaja.

1956. aastal asus ta USA Colorado Ülikoolis õppima meteoroloogiat, kuid 1958. aastal jättis ta ülikooli pooleli ning kolis California osariiki, et alustada lauljakarjääri.

Ameerika Ühendriikides tal erilist edu saavutada ei õnnestunud, kuid Ladina-Ameerikas sai ta lauljana väga populaarseks. Pärast edukaid külalisesinemisi asus ta elama Argentinasse. Oma vasakpoolse maailmavaate tõttu oli ta sunnitud 1966. aastal sealt lahkuma. Seejärel elas ta mitu aastat Roomas, kus mängis nn spagetivesternites. Samal ajal alustas ta ka lauljakarjääri Nõukogude Liidus ja teistes sotsialistlikes riikides. 

Dean Reed oli ka poliitiliselt aktiivne: ta kritiseeris USA sõjalist sekkumist Vietnamis ning kirjutas 1971. aastal avaliku kirja Aleksandr Solženitsõnile, süüdistades teda Nõukogude Liidu laimamises. Ta leidis, et inimõiguste rikkumised Nõukogude Liidus olevat "paar viga ja ebaõiglust". 

Alates 1973. aastast elas Dean Reed Saksa Demokraatlikus Vabariigis, kus tegutses lauljana ja mängis filmides.

Dean Reed leiti 13. juunil 1986 surnuna oma paadist Zeutheneri järvel oma kodu lähedal Ida-Berliinis. Ametliku versiooni kohaselt sooritas ta enesetapu. Dean Reedi omaksed USA-s väitsid, et ta tapeti.

Reedil oli pikk suhe Eesti näitlejanna Eve Kiviga.

Viited

Välislingid
Dean Reed andmebaasis IMDb

Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1938
Surnud 1986
Johan Liiva

Johan Patrik Mattias Liiva (ka Johan Axelsson; sündinud 18. novembril 1970 Helsingborgis) on eesti päritolu Rootsi heavy metal laulja.

Liiva vanaisa oli Elmar Liiva, paadipõgenik Eestist. Tema ema sünnitas ta enne abiellumist tema bioloogilise isaga. 1983. aastal nad siiski abiellusid ja nii pidi ka Johan Liiva võtma enda perekonnanimeks Johan Axelsson. 18-aastaselt vahetas ta oma perekonnanime tagasi, sest oli sellega rohkem harjunud ja pealegi oli tema eestlasest vanaisa olnud talle rohkem isa eest kui tema bioloogiline isa.

1988 ta koos oma lapsepõlvesõbra Michael Amottiga oma esimese bändi Carnage, seejärel oli laulja ja kitarristina erinevates bändides, kuni ta 1996. koos Amottiga rajas bändi Arch Enemy. Seal oli ta laulja kuni 2000. aastani, mil bänd endale uue vokalisti Angela Gossowi otsis. Hiljem on ta tegutsenud peamiselt bändi Hearse lauljana.

2004 antud usutluses nimetas Liiva oma parimaks plaadiks Arch Enemy debüütplaati "Black Earth" (1996), aga parimaks lauluks Furbowli "Dead and Gone". Oma bändi Hoarse suurimaks mõjutajaks nimetas ta Kim Wilde'i.

14. oktoobril 2015 abiellus Liiva Ukrainas Ukrainast pärit Alexandra Adleriga.

Viited

Välislingid
Ametlik kodulehekülg
Intervjuu aastast 2004

Rootsi lauljad
Eestlased Rootsis
Sündinud 1970
Ernst Leithammel

Ernst Friedrich Leithammel (23. september 1894 Esna vald, Järvamaa – 14. september 1955 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonel), metsavend ja advokaat.

Õppis aastatel 1920–1926 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Fraternitas Estica vilistlane.

Osales Esimeses maailmasõjas ja Eesti Vabadussõjas, hiljem Sõja- ja Kaitseministeeriumi juriskonsult. 

Alates 3. septembrist 1941 Harjumaa omakaitse juht. 

Põgenes suure põgenemise lainega 1944. aastal Rootsi.

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
http://isik.tlulib.ee/index.php?id=3915

Eesti kolonelid
Sõjaministeeriumi koosseis
Eesti soomusronglased
Vabadussõja-aegsed sõjaväeosade ülemad
Eesti advokaadid
Eesti metsavennad
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1894
Surnud 1955
Hugo Jaanson

Hugo Jaanson (kuni 1939. aastani Hugo Paul Janson; 31. märts 1894 Narva – 24. mai 1959 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Ta lõpetas 1912. aastal Narva Gümnaasiumi ja õppis Petrogradi Elektrotehnilises Instituudis (õpingud katkestas I maailmasõda).

1923. aastal lõpetas ta Eesti Kaitseväe Lennukooli, kus sai lendur-vaatleja kutse. Täiendas ennast Poolas Thorni lendur-vaatlejate ja õhulaskurite koolis. 1924. aastal ülendati ta kapteniks. Õppis aastatel 1926–1930 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1931. aastal ülendati ta majoriks. 

Alates 1933. aastast oli Jaanson Eesti Kaitseväe Lennukooli ülem. Aastatel 1937–1940 oli ta 1. üksiku lennuväedivisjoni ülem Rakveres. 1939. aastal ülendati kolonelleitnandiks. Ta oli Lendurohvitseride meeskoori juhataja ja Lennuväeohvitseride Kogu esimees.

Ta oli alates 3. septembrist 1941 Harjumaa Omakaitse (ajutine) staabiülem ja ülem ja Tartu Omakaitse ülem. 

Hugo Jaanson läks Saksamaale ning 1951. aastal Rootsi, kus suri 1959. aastal südameataki tõttu.

Tunnustused
1939 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Ohvitseride andmekogu

Lennuväerügemendi koosseis
Lennukooli koosseis
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased‎
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Nõukogude Liidu lendurid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1894
Surnud 1959