joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Henrikh Mkhitarjan

Henrikh Mkhitarjan (armeenia keeles Հենրիխ Մխիթարյան; sündinud 21. jaanuaril 1989 Jerevanis) on Armeenia jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Roma ja Armeenia jalgpallikoondises. Ta on koondise kapten.

Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal kodumaal Pyunikis. Ta tuli klubiga neljal korral järjest Armeenia meistriks ja võitis 2009. aastal lisaks Armeenia karika. 2009. aastal liitus ta Ukraina kõrgliiga klubiga Donetski Metalurg. Järgmisel aastal sõlmis ta lepingu Donetski Metalurgi linnarivaali Donetski Šahtariga.

Donetski Šahtaris mängis ta kokku kolmel hooajal. Ta paistis Šahtaris silma paljude löödud väravatega. Hooajal 2012–13 lõi ta Ukraina kõrgliigas koguni 25 väravat, mis on Ukraina kõrgliiga läbi aegade ühe hooaja rekordtulemus. Kõigil kolmel Šahtaris veedetud hooajal tuli ta klubiga Ukraina meistriks. Lisaks võitis ta kolmel korral Ukraina karika ja korra Ukraina superkarika. Hooajal 2012–13 valiti Mkhitarjan Ukraina kõrgliiga parimaks mängijaks.

2013. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga Dortmundi Borussia. Üleminekusumma oli 27,5 miljonit eurot, mis osa Dortmundi Borussia läbi aegade kallim ost. Saksamaal mängides tõestas ta ennast ühe parima poolkaitsjana Euroopas. 2014. aastal võitis ta klubiga Saksamaa superkarika. Hooajal 2015–16 andis ta liigas 15 väravasöötu, millega oli liigas esimesel kohal.

2016. aastal liitus ta esimese armeenlasena Premier League'iga, sõlmides lepingu Manchester Unitediga. Üleminekusumma oli 30 miljonit naelsterlingit (34,3 miljoni eurot). 2016. aastal võitis ta klubiga Inglismaa superkarika. 2017. aastal võideti UEFA Euroopa Liiga ning Mkhitarjan finaalmängus Amsterdami Ajaxi vastu Manchester Unitedi teise värava.

2018. aasta jaanuaris liitus ta Arsenaliga. 2019. aasta septembris suundus ta laenule Romasse.

Debüüdi Armeenia jalgpallikoondises tegi ta 14. jaanuaril 2007 sõprusmängus Panama vastu. Esimese värava lõi ta koondise särgis 28. märtsil 2009 MM-i valikmängus Eesti vastu.

Mkhitarjan on kaheksal korral valitud Armeenia aasta jalgpalluriks.

Saavutused 
Pyunik
Armeenia kõrgliiga: 2006, 2007, 2008, 2009
Armeenia karikas: 2009
Armeenia superkarikas: 2007, 2008
Donetski Šahtar
Ukraina Premjer-Liga: 2010–11, 2011–12, 2012–13
Ukraina karikas: 2010–11, 2011–12, 2012–13
Ukraina superkarikas: 2012
Dortmundi Borussia
DFL-Supercup: 2014
Manchester United
FA Community Shield: 2016
UEFA Euroopa Liiga: 2016–17

Viited

Välislingid 

Armeenia jalgpallurid
Donetski Šahtari mängijad
Dortmundi Borussia mängijad
Manchester United FC mängijad
Arsenal FC mängijad
AS Roma mängijad
Bundesliga mängijad
Premier League'i mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1989
Sikupilli kaubanduskeskus

Sikupilli kaubanduskeskus on kaubanduskeskus Tallinnas Sikupilli asumis aadressil Tartu maantee 87.

Keskuse projekteeris Raivo Puusepa meeskond.

Viited

Välislingid
Koduleht

Lasnamäe linnaosa ehitised
Tallinna kaubanduskeskused
Juhan Mitt

Juhan Mitt VR I/3 (22. juuli 1894 Kiltre talu, Valgjärve vald, Kanepi kihelkond, Võrumaa – 18. detsember 1919 Värska lähedal) oli Venemaa (lipnik) ja Eesti sõjaväelane (alamleitnant).

Ta lõpetas Tartus reaalkooli ja Irkutskis lipnikekooli, võttis osa Esimesest maailmasõjast.

Vabadussõja ajal oli algul Tallinna 1. kaitsepataljonis, muuhulgas ka 1. roodu ülem. Selle ümberformeerimisel võitles edasi 8. jalaväepolgus.

Langes 18. detsembril 1919 lahingus Värska lähedal, maeti Kanepi uuele kalmistule.

Tunnustused
1925, 18. veebruar Vabadusristi I liigi 3. järk

Isiklikku
Tema isa oli koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane Märt Mitt ning vend oli põllumajandus- ja poliitikategelane Karl Mitt.

Viited

Välislingid
Eesti ohvitseride andmekogu
Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid

8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõjas langenud
Kanepi uuele kalmistule maetud
Sündinud 1894
Surnud 1919
Aasta kala

Aasta kala on kalaliigile antav aunimetus, mis valiti esmakordselt aastal 2019 ajakirja Kalastaja toimetajate eestvedamisel.

Eesti aasta kala aastati
2019 – jõesilm ehk sutt (Lampetra fluviatilis)
2020 – lõhe (Salmo salar)
2021 – Haug (Esox lucius), teised kandidaadid olid säinas ja tõugjas
2022 – Ahven (Perca fluviatilis), teised kandidaadid olid latikas ja säinas

Vaata ka
Eesti rahvuskala

Viited

Eesti aunimetused
Aasta loomad
Lõuna-nõgipääsuke

Lõuna-nõgipääsuke (Psalidoprocne pristoptera) on pääsulaste sugukonda ja nõgipääsukese perekonda kuuluv linnuliik, mis elutseb Sahara-taguses Aafrikas.

Kirjeldus 
Täiskasvanud lõuna-nõgipääsuke on enamjaolt 13 cm pikk ja kaalub 12 g. Alamliikide pikkus ja kaal erineb.

Alamliigid 
Kokku on kirjeldatud kahteteist lõuna-nõgipääsukeses alamliiki:
 P. p. pristoptera (Rüppell, 1840) – elutseb Põhja-Etioopia lääneosa kõrgendikes ja Põhja-Eritreas.
 P. p. holomelas (Sundevall, 1850) – elutseb Lõuna-Zimbabwes ja Lõuna-Mosambiigist lõunas ja idas kuni Lõuna-Aafrika Vabariigi ida- ja lõunaosani.
 P. p. petiti (Sharpe & Bouvier, 1876) – elutseb Kagu- ja Ida-Nigeerias, Lõuna-Kamerunis, Gabonis ja Loode-Angolas (Cabinda provints).
 P. p. antinorii (Salvadori, 1884) – elutseb Kesk- ja Lõuna-Etioopas.
 P. p. orientalis (Reichenow, 1889) – elutseb Lõuna-Tansaaniast ja Ida-Sambiast lõunas kuni Ida-Zimbabwe ja Kesk-Mosambiigini.
 P. p. chalybea (Reichenow, 1892) – elutseb Põhja- ja Kesk-Kamerunis idas kuni Kesk-Aafrika Vabariigini, Lõuna-Sudaani loodeosas ning Kongo Demokraatliku Vabariigi põhja- ja keskosas.
 P. p. blanfordi (Blundell & Lovat, 1899) – elutseb Kesk-Etioopia lääneossa jäävates kõrgendikes.
 P. p. oleaginea (Neumann, 1904) – elutseb Edela-Etioopias ja Lõuna-Sudaani idaosas.
 P. p. reichenowi (Neumann, 1904) – elutseb Angolas, Kongo DV lõunaosas ja Sambias.
 P. p. massaica (Neumann, 1904) – elutseb Keenias ning Põhja- ja Lõuna-Tansaanias.
 P. p. mangbettorum (Chapin, 1923) – elutseb Lõuna-Sudaani lõunaosast kuni Kongo DV kirdeosani.
 P. p. ruwenzori (Chapin, 1923) – elutseb Kongo DV idaosas.

Seisund 
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimistu järgi on liik soodsas seisundis.

Viited

Välislingid 
 

Pääsulased
Aafrika linnud
Võra-roherähn

Võra-roherähn (Picus puniceus) on rähnlaste sugukonda ja rähni perekonda kuuluv linnuliik.

Kirjeldus 
Täiskasvanud võra-roherähn on üldiselt umbes 25 cm pikk ja kaalub 66–96 g.

Alamliigid 
Kokku on kirjeldatud viite pisi-mesilasenäpu alamliiki:
 P. p. puniceus (Horsfield, 1821) - elutseb Jaava saarel.
 P. p. observandus (Hartert, 1896) - elutseb Lõuna-Myanmaris ja Taist mööda Malaka poolsaart lõunas kuni Sumatra ja Borneo saarteni.
 P. p. solgiae (de Schauensee & Ripley, 1940) - elutseb Niasi saarel.

Levila 
Liik elutseb enamasti madalmaal asuvates kaksiktiibviljaliste puudega metsades, turbaraba metsades, istandustes ja kuni 1700 meetri kõrgusel asuvates mägimetsades.

Toitumine 
Võra-roherähn toitub enamasti sipelgatest ja termiitidest, süües ka nende mune ja vastseid. Enamasti otsivad toitu paaris, mõnikord liitutakse suuremate parvedega.

Pesitsemine 
Liigi pesitushooaeg hinnanguline pesitsusaeg Lääne-Malaisias jaanuaris ja veebruaris, Borneol juunis ja Kesk-Jaaval septembris. Nad ehitavad pesa puude otsa, kuni 18 meetri kõrgusele ja kurnas on 2–3 muna.

Häälitsemine 
Tavaline kutsehüüd on "peé-bee", mõnikord pikem "peé-dee-dee-dee".

Seisund 
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimistu järgi on liik soodsas seisundis.

Viited

Kirjandus 

 Davison, G. W. H. (2017). Birds of Peninsular Malaysia and Singapore. Bloomsbury Publishing. ISBN 9781472938206
 Myers, Susan (2016). Birds of Borneo. Bloomsbury Publishing. ISBN 9781472924469

Rähnlased
Aasia linnud
1821
Rein Lillmaa

Rein Lillmaa (24. juuni 1941 – 21. jaanuar 2019) oli Eesti teleoperaator.

Eesti Televisioonis töötatud 56 aasta jooksul osales Rein Lillmaa tuhandete telesaadete loomises.

Lastesarjadest jäävad tema elutööks „Onu Tik-Taki seiklused”, „Päkapikula”, "Buratino tegutseb jälle" ja "Saame kokku Tomi juures".  

Rein Lillmaa oli ka järgmiste filmide, saadete ja seriaalide operaator:

1968 "Mis Koosta peres uudist?", teleseriaal
1969–1987 "Hunt Kriimsilma 9 ametit", lastelavastus
1978 "Kolm rubiini", teleseriaal	
1981 "Lumelinn", muusikafilm	
1981 "Päkapikula", lastelavastus
1981 "Onu Tik-Taki seiklused", lastelavastus
1995 "Wikmani poisid", teleseriaal	
1985 "Lumekuninganna", lastelavastus
1996 "Griša", dokumentaalfilm	
1998 "Mõmmi ja aabits. 20 aastat hiljem", teleseriaal		
2000 "Nota bene! Teatriluulud", teleseriaal
2002 "Buratino tegutseb jälle", teleseriaal	
2005 "Lumejänesed", teleseriaal
2008–2011 "Saame kokku Tomi juures", lastesaade

Tunnustus
 2006 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Viited

Eesti inimesed
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1941
Surnud 2019
LEADELL Pilv Advokaadibüroo

LEADELL Pilv Advokaadibüroo AS on Baltimaades tegutsev advokaadibüroo.

Büroo ajalugu ulatub aastasse 1993, kui Aivar Pilv asutas Tallinnas Advokaadibüroo Aivar Pilv.  1996 avas büroo osakonna Tartus.

2005 laienes büroo tegevus Lätti ja 2009 Leetu.

2016 võttis büroo Baltimaades kasutusele ühise kaubamärgi LEADELL.

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti advokaadibürood
Baltimaad
Darabani

Darabani on linn Rumeenias Botoșani maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.

Linna haldusalasse kuulub 3 küla: Bajura, Eșanca ja Lișmănița.

Darabani on Rumeenia kõige põhjapoolsem linn.

Esmakordselt on paikkonda (tol ajal oli küla nimi Căbiceni) ürikutes mainitud 1546. aastal. Darabani nime on kirjalikes allikates esimest korda mainitud 1725. aastal. Linnaõigused sai Darabani 1968. aastal.

Galerii

Viited 

Rumeenia linnad
Botoșani maakond
Urlați

Urlați on linn Rumeenias Prahova maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Ploieștist ligi 18 km idakirdes.

Urlați haldusalasse kuulub 16 küla: Arioneștii Noi, Arioneștii Vechi, Cherba, Jercălăi, Mărunțiș, Orzoaia de Jos, Orzoaia de Sus, Schiau, Ulmi, Valea Bobului, Valea Crângului, Valea Mieilor, Valea Nucetului, Valea Pietrei, Valea Seman ja Valea Urloii.

Asulat mainitakse ürikutes esmakordselt 1515. aastal, linnaõigused sai 1968. aastal.

Galerii

Viited 

Rumeenia linnad
Prahova maakond
Munteenia
Revals

Revals on Eesti ansambel, mille pani kokku Martin Saaremägi 2017. aasta kevadel. 

Revalsi muusikat mõjutavad kantri, rahvamuusika, bluus ja rokk.

2018. aasta Eesti Muusikaauhindadel oli aasta debüütalbumi kategoorias nomineeritud nende album "Jumal elab pealinnas".

2018. aastal ühendas Revals jõud Päästeametiga, et koguda raha vingugaasiandurite ostmiseks ja paigaldamiseks vähekindlustatud peredele. Raha koguti selleks plaadiesitlustuuril, mille käigus esinetakse ansambli liikmete kodukohtades, milleks on Rõuge, Tõrva, Viimsi, Häädemeeste, Aruküla, Nõmme ja Suure-Jaani.

2019. aasta Eesti Muusikaauhindadel oli nende duubelplaat "Revals" nomineeritud nii aasta albumi kui aasta rokkalbumi kategoorias ning bänd ise aasta ansambli kategoorias, kuid ei võitnud ühtki auhinda.

Albumid
"Jumal elab pealinnas" 2017
"Kirjad ääremaalt" 2018
"Revals" 2018
"Kirjutan romaani" 2019

Koosseis
Rait Sohkin – laul, kitarr
Elis Loik – laul, taustalaul (2019-...)
Danel Pandre – bass
Jevgeni Babkin – klahvpillid, taustalaul (2018-...)
Liis-Marii Vendt – viiul, löökpillid
Jaanus Salm – trummid

Endised liikmed 
 Freddy Tomingas – laul, kitarr
 Merlin Purge – laul, bandžo
 Martin Saaremägi – kitarr
 Jaanus Saago – vokaal, kitarr
 Rauno Laikjõe – kitarr (2019-2020)

Viited

Eesti ansamblid
Vatra Dornei

Vatra Dornei on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas.

Linna haldusalasse kuulub kolm küla: Argestru, Roșu ja Todireni.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vatra Dornei elanikest rumeenlasi 98,65%, mustlasi 0,64%, sakslasi 0,23%, ungarlasi 0,22% ja ukrainlasi 0,10%.

Galerii

Rumeenia linnad
Suceava maakond
Câmpulung Moldovenesc

Câmpulung Moldovenesc (varasemas kirjaviisis Cîmpulung Moldovenesc) on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas, maakonnakeskusest Suceavast ligikaudu 53 km läänes.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Câmpulung Moldovenesci elanikest rumeenlasi 99,08%, sakslasi 0,25%, mustlasi 0,22%, ukrainlasi 0,17% ja ungarlasi 0,09%.

Câmpulung Moldovenesci on esmamainitud 1411. aastal.

Galerii

Viited 

Suceava maakond
Rumeenia linnad
Bukoviina
Olev Annus

Olev Annus (sündinud 26. aprillil 1951 Kohtla-Järvel) on endine Eesti ja Soome kulturist (atleetvõimleja), maailmameister.

Elulugu
1970–1972 oli NSV Liidu sõjaväeteenistuses Viljandis (s/o 77034). 1972–1977 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis.

1977–1978 töötas tehases Kommunaar.

1984. aastal asus elama Soome, 1989. aastal sai temast Soome kodanik. Töötas mõnda aega Soomes Riihimäe spordikoolis õpetajana.

Sportlasena
1967. aastal hakkas tegelema kulturismiga. Aastatel 1973–1995 oli Olev Annus tippkulturist.

Saavutused kulturismis
1973–1979 – Eesti NSV meistrivõistluste absoluutne võitja
1984 – maailmameistrivõistlused (IFBB), +90 kg, 3. koht
1985 – Euroopa meistrivõistlused, +90 kg, 2. koht
 Maailma Mängud, 3. koht
1986 – Euroopa meister kategoorias +90 kg
 Euroopa meister (NABBA)
 maailmameister, amatöörid (NABBA) ja profid (NABBA)
1987 – Mister Universum (NABBA), 1. koht
1989 – Grand Prix Finland – (IFBB), 12. koht
 maailmameistrivõistlused – WABBA, profid, 5. koht
1991 – Mister Universum, 1. koht
 maailmameister, profid (NABBA)
1993 – Grand Prix France (IFBB), 12. koht
 IFBB Night Of The Champions, 16. koht
1994 – Grand Prix France (IFBB), 16. koht
 IFBB Niagara Falls Pro, 17. koht
 IFBB Masters Olympia And Jan Tana Pro, 5. koht
1995 – IFBB Masters Olympia And Jan Tana Pro, 7. koht

Elulooraamat
2020. aastal ilmus Soomes tema elulooraamat ”Tallinnan terminaattori: Olev Annuksen tarina” (soome keeles, autor Sami Lotila, kirjastus Bazar). 

Seal räägib Annus muude hulgas ka selle loo, kuidas ta 1980. aastatel kohtus USA-s legendaarse Arnold Schwarzeneggeriga.

2020. aasta seisuga elab Annus Lahti lähistel Järveläs, kus ta on ostnud vana raudteejaama ja selle oma koduks ümber ehitanud.

Viited

Välislingid
 Biograafia ESBL-is

Eesti kulturistid
Soome kulturistid‎
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Eestlased Soomes
Sündinud 1951
Gura Humorului

Gura Humorului on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas.

Gura Humorului sai linnaõigused 1904. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gura Humorului elanikest rumeenlasi 97,03%, mustlasi 1,79%, sakslasi 0,52%, poolakaid 0,27%, ukrainlasi 0,12% ja venelasi 0,07%.

Galerii

Suceava maakond
Rumeenia linnad
Milișăuți

Milișăuți on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas.

Asulat on ürikutes esmakordselt mainitud 1413. aastal, linnaõigused sai 2004. aastal.

Galerii

Suceava maakond
Rumeenia linnad
Nikolai Bogolepov

Nikolai Pavlovitš Bogolepov (27. november/9. detsember 1846 Serpuhhov – 2. märts/15. märts 1901 Peterburi) oli Venemaa jurist ja poliitik. Ta oli aastatel 1883–1887 ja 1891–1893 Moskva Ülikooli rektor. Aastatel 1898–1901 oli ta Venemaa rahvaharidusminister. Ta tapeti aastal 1901 Sotsialistide-Revolutsionääride Partei liikme Pjotr Karpovitši poolt.

Ta sai keskhariduse Moskva 1. Gümnaasiumist, lõpetades selle aastal 1864 kuldmedaliga. Aastal 1868 lõpetas ta Moskva Ülikooli õigusteaduskonna õigusteaduse kandidaadina.

Venemaa keisririigi ministrid
Venemaa keisririigi poliitikud
Venemaa keisririigi rahvaharidusministrid
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmed
Venemaa keisririigi siseministrid
Venemaa õigusteadlased
Venemaa juristid
Sündinud 1846
Surnud 1901
Făgăraș

Făgăraș on linn Rumeenias Brașovi maakonnas. Linn asub Olti jõe ääres ajaloolises Transilvaania piirkonnas.

Kirjalikes ürikutes mainitakse Făgărași esimest korda 1291. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Făgărași elanikest rumeenlasi 84,17%, mustlasi 3,48%, ungarlasi 3,43% ja teistest rahvustest inimesi 0,71%. Rahvus oli teadmata 8,19%-l elanikest.

Galerii

Transilvaania
Rumeenia linnad
Brașovi maakond
Osterholz-Scharmbeck

Osterholz-Scharmbeck on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Osterholzi kreisi keskus. Linna pindala on 147 km². 31. detsembril 2017 elas seal 30 329 inimest. Osterholz-Scharmbeck asub Bremeni ja Bremerhaveni vahel.

Naaberpaigad 

 Bremen (22 km)
 Delmenhorst (31 km)
 Achim (37 km)
 Bremerhaven (39 km)
 Brake (40 km)
 Zeven (41 km)
 Bremervörde (43 km)
 Nordenham (46 km)
 Oldenburg (48 km)
 Rotenburg (50 km)

Linnaosad

Ametlikud osad 

 Freißenbüttel
 Garlstedt
 Heilshorn
 Hülseberg
 Ohlenstedt
 Pennigbüttel
 Sandhausen
 Scharmbeckstotel
 Teufelsmoor

Ajaloolised osad 

 Ahrensfelde
 Altenbrück
 Altendamm
 Auf Dem Raden
 Auf Dem Rusch
 Bargten
 Bredbeck
 Buschhausen
 Büttel
 Feldhof
 Haslah
 Hinter Dem Horn
 Kattenhorn
 Lange Heide
 Lintel
 Muskau
 Myhle
 Niedersandhausen
 Ovelgönne
 Ruschkamp
 Settenbeck
 Vorwohlde
 Westerbeck
 Wiste

Ajalugu 

Linna on esmakordselt mainitud 1043. aastal kui Scirnbeci. 1180. aastast kuulus Scharmbeck vürstlikule Bremeni peapiiskopkonnale. Osterholzi klooster asutati 1182. aastal ja püsis 1650. aastani, kui Alam-Saksi muutus peamiselt protestantlikuks. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida esmalt valitses personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast Hannoveri kroon. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territoorium sai Stade regiooni osaks Hannoveri kuningriigis.

1927. aastal liideti Osterholzi ja Scharmbecki omavalitsused Osterholz-Scharmbecki nime all ja 1929. aastal anti linnaõigus.

Aastatel 1978 kuni 1992 paiknes Osterholz-Scharmbeckis 4200 Ameerika Ühendriikide maavägede sõdurit ja elas 4000 pereliiget.

Märkimisväärsed elanikud 

 Roland Baar (1965-), sõudja
 Eduard Neumann (1903-1985), professor ja Berliini vaba ülikooli rektor
 Bodo Ramelow (1956-), poliitik (Vasakpartei), 2014. aastast Tüüringi ministerpresident

Viited

Välislingid 

 www.osterholz-scharmbeck.de
 Freißenbütteli küla ametlik veebileht

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Osterholzi kreis
Arthur Ruusmaa

Arthur Ruusmaa (eesnimi ka Artur; 20. oktoober 1956 Tšanõ rajoon, Novosibirski oblast, Vene NFSV – 15. jaanuar 2019 Võru) oli eesti ajaloolane, koduloolane, giid ja muinsuskaitsja. 

Ta sündis Venemaal Novosibirski oblastis küüditatute perekonnas. Kui ta oli pooleteistaastane, pääses perekond tagasi Eestisse.

Haridustee
Ta lõpetas 1975. aastal Mõisaküla Keskkooli. Seejärel oli sundajateenistuses Nõukogude sõjaväes. Ta teenis soomusväes, oli lõpuks tankiülem (auastmelt vanemseersant).

Seejärel õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu ja lõpetas ülikooli 1983. aastal.

Töökäik
1983–1999 Kohtla-Järve Põlevkivimuuseum, sealhulgas direktor
1999 Ida-Viru maakonna muinsuskaitse vaneminspektor
2000 Võrumaa Muuseum, teadur ja peavarahoidja

Ta oli ka atesteeritud giid Ida-Viru maakonnas.

Artikleid
VE: "Märska, Konstantin – filmioperaator", 19. mai 2002
"120 aastat Võru muusiku Eugen-Eduard Dachsenbergi sünnist". Viruskundra: Võrumaa kultuurileht nr 2, november 2005. Lk 4
"Lindora laadu aoluust". Võro-Seto tähtraamat 2010

Liikmesus
Eesti Muuseumiühing
Eesti Ajalooõpetajate Selts
Eesti Rahva Muuseumi Sõprade Selts
Memento Võrumaa Ühendus
Johannes Käisi Selts

Tunnustus
2014 – Võru linna vapimärk
2017 – Võrumaa teenetemärk
2017 – Johannes Käisi preemia

Viited

Kirjandus
Lauri Vahtre. "Meenutusi kadunud maailmast". Avita. Tallinn 1999

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
VE: Ruusmaa, Arthur – museoloog
Haud Võru linnakalmistul

Eesti ajaloolased
Eesti ajalooõpetajad
Eesti koduloolased
Eesti muuseumitöötajad
Eesti giidid
Eesti muinsuskaitsjad
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Võru linnakalmistule maetud
Sündinud 1956
Surnud 2019
Ashley Barnes

Ashley Luke Barnes (sündinud 30. oktoobril 1989 Bathis) on Inglismaa jalgpallur. Ta mängib ründajana Premier League'i klubis Burnley.

Ta alustas klubikarjääri Paulton Roversis. 2007. aastal sõlmis ta oma esimese profilepingu, liitudes Inglismaa esiliiga klubiga Plymouth Argyle. Lisaks Plymouth Argyle'i meeskonnas mängimisele oli ta järgmiste hooaeagade jooksul laenul mitmes Inglismaa madalama liiga klubis. 2010. aasta juulis sõlmis ta lepingu kolmanda liiga klubiga Brighton & Hove Albion. Hooajal 2010–11 lõi ta liigas 17 väravat. Brighton & Hove Albion sai liigas esikoha ja tõusis esiliigasse.

2014. aasta jaanuaris liitus Barnes Burnleyga, mis mängis toona esiliigas. Järgmiseks hooajaks tõusis Burnley Inglismaa kõrgliigasse. Esimese värava lõi ta Premier League'is 8. novembril 2014 mängus Hull City vastu, tuues Burnleyle selle hooaja esimese võidu.

Viited

Välislingid 

 Profiil Burnley F.C. kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Brighton & Hove Albion FC jalgpallurid
Burnley FC jalgpallurid
Sündinud 1989
Gelvonai

Gelvonai on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil, Gelvonai valla halduskeskus. Alev asub rajooni keskusest Širvintosest 16 kilomeetrit läänes.

Alevis asuvad kultuurimaja, postkontor, keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1897 ehitatud katoliku kirik, Platerite kabel, Platerite ja Żabówite suguvõsa hauakabel-mausoleum ja kellatorn. 

Aastail 1848–1849 elas alevis mõnda aega leedu vaimulik ja luuletaja Antanas Baranauskas.

Ajalugu

Gelvonaid mainiti esmakordselt aastal 1385 (Gelwen). XVII sajandil rajati Gelvonai mõis, mis läks XVIII sajandil Żabówite suguvõsa valdusse. Algselt asus mõisa hoonetekompleks Bagaslaviškises.

Aastal 1642 rajati asulasse kalvinistide kirik, aastal 1686 ka katoliku kirik, mis asus frantsisklaste kloostri juures. Aastal 1744 andis August III Gelvonaile alevi õigused, sealhulgas ka õiguse turgu pidada. Klooster suleti novembriülestõusu järel aastal 1832, vana kirik põles aga maha aastal 1895. Aastal 1897 põles ka ülejäänud Gelvonai, samal aastal valmis uus kirikuhoone. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Гельваны, ent kasutusel oli ka omanike nimest tulenev nimekuju Жабовъ.

XX sajandi alguses oli alevi kohta kasutusel nimekuju Gelvonys. Aastal 1918 hõivasid taganevate Saksa vägede kannul alevi Punaarmee sõdurid, aastal 1919 vallutasid selle aga Poola väed. Aastani 1920 toimusid Gelvonai all lahingud Leedu sõjaväe ja Lucjan Żeligowski üksuste vahel.

Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Gelvonai kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt

Širvintose rajoon
Leedu alevid
Minerva

Minerva oli rooma jumalanna, käsitööliste ja kunstnike kaitsja. Teda austasid eelkõige sabiinid, etruskid ja latiinid. Etruskid nimetasid teda Menrvaks.

Minerva kuulus koos Jupiteri ja Junoga Kapitooliumi triaadi.

Rooma jumalad
Bagaslaviškis

Bagaslaviškis on alev Leedus Širvintose rajooni territooriumil Gelvonai vallas. Alev asub valla keskusest Gelvonaist viis kilomeetrit idas.

Alevis asuvad postkontor, põhikool ja raamatukogu. Bagaslaviškises asub kruusakarjäär, selle kõrval mäel aga jaanituleplats. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1851 ehitatud katoliku kirik. 

Bagaslaviškises on sündinud Leedu insener ja poliitik Rimantas Didžiokas.

Ajalugu

XVII sajandil rajati Gelvonai mõis, mille hoonetekompleks asus algselt Bagaslaviškises. Aastal 1775 on esmakordselt mainitud sealset küla. Aastal 1790 nimetati see ümber ja Bagaslaviškis sai Pakryžiai nime all turuõigused. Ühtlasi sai alevist kohaliku kihelkonna keskus, kuigi kirik oli sinna rajatud juba aastal 1787. Asula oli väike, aastal 1833 oli Bagaslaviškises lisaks kirikule veel kaks kõrtsi ja kaheksa elumaja. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju  Богуславишки.

Stalini ajal küüditati 7 alevi elanikku. Nõukogude perioodil oli Bagaslaviškis kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt
Alev Poola geograafilises sõnastikus

Širvintose rajoon
Leedu alevid
Ander Herrera

Ander Herrera Agüera (sündinud 14. augustil 1989 Bilbaos) on Hispaania jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain.

Ta alustas klubikarjääri kodumaal Real Zaragozas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta hooajal 	2008–09.

2011. aasta veebruaris sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Athletic Bilbao ning tegi klubi meeskonnas debüüdi sama aasta augustis. Bilbaoga mängis ta Hispaania kõrgliigas kokku kolm hooaega.

2014. aasta suvel liitus Herrera Manchester Unitediga, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Debüüdi Premier League'is tegi ta 16. augustil mängus Swansea City vastu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 14. septembril mängus Queens Park Rangersi vastu. Manchester Unitediga on ta võitnud Inglismaa karika, liigakarika, superkarika ja hooajal 2016–17 UEFA Euroopa Liiga. Hooajal 2016–17 valiti Herrera fännide poolt Manchester Unitedi hooaja parimaks mängijaks.

2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Paris Saint-Germainiga.

2011. aastal tuli Herrera Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Hispaania olümpiameeskonda. Debüüdi Hispaania jalgpallikoondises tegi ta 15. novembril 2016 sõprusmängus Inglismaa vastu.

Ka tema isa Pedro María Herrera oli jalgpallur.

Saavutused 
Manchester United
FA Cup: 2015–16
EFL Cup: 2016–17
FA Community Shield: 2016
UEFA Euroopa Liiga: 2016–17
Paris Saint-Germain
Trophée des Champions: 2019

Välislingid 

 Profiil Manchester Unitedi kodulehel

Hispaania jalgpallurid
Athletic Bilbao mängijad
Manchester United FC mängijad
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1989
Roșiorii de Vede

Roșiorii de Vede (ka Roșiori de Vede, varem Rușii de Vede) on linn Rumeenias Teleormani maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas.

Linna on esmakordselt mainitud 1385. aastal.

Roșiorii de Vedet läbib Bukaresti–Craiova raudteeliin.

Rumeenia linnad
Munteenia
Teleormani maakond
Ritterhude

Ritterhude on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Osterholzi kreisis.

Valla pindala on 32,86 km². 31. detsembril 2017 elas seal 14 703 inimest. See asub Hamme jõe ääres, umbes 6 km Osterholz-Scharmbeckist edelas ja 13 km Bremenist loodes.

Asend 

Loodusmaastikku iseloomustavad ulatuslikud madalsood, Hamme jõe alluviaalsed märgalad ja lodud ning Wümme jõe madalikud koos liustikutekkelise maastiku geestiga, millel tavaliselt liivane ja liivsavine pinnas.

Transport 

 Ritterhude raudteejaam on ühendatud S-Bahni abil Deutsche Bahni raudteevõrguga.
 Ritterhude asub Autobahni (Cuxhaven–Bremerhaven–Bremen–Walsrode) ja Bundesstraße (Bremen–Stade) lähedal.

Ajalugu 

Esmamaining 1182. aastal Osterholzi kloostri dokumendis. Maja 'von der Hude' on esmakordselt mainitud 1185. aasta dokumendis. Linnust 'Huda' kasutati 1309. aastal ülepääsu kaitseks üle Hamme jõe 'Heerweg'il' Hamburgist Bremenisse. Elanike arv kasvas 52 perekonnalt 1568. aastal 89 perekonnani 1710. aastal. 1757. aastal purustati nii linnus kui ka sild Seitsmeaastase sõja käigus.

Ritterhude kuulus vürstlikku Bremeni peapiiskopkonda. 1648. aastal muudeti vürstlik peapiiskopkond Bremeni hertsogkonnaks, mida valitseti esialgu personaalunioonis Rootsi ja 1715. aastast alates Hannoveri krooniga. 1823. aastal hertsogkond kaotati ja selle territooriumist sai Stade regiooni osa.

Kohaliku omavalitsuse reformiga 1974. aastal moodustati praegune Ritterhude vald, kui ühendati varem sõltumatud vallad Ritterhude (7700 elanikku), Platjenwerbe (2300 elanikku), Ihlpohl (2000 elanikku), Lesumstotel (800 elanikku), Stendorf (600 elanikku) ja Werschenrege (400 elanikku).

Viited

Välislingid 

 www.ritterhude.de

Alam-Saksi vallad
Osterholzi kreis
Marc Albrighton

Marc Kevin Albrighton (sündinud 18. novembril 1989 Tamworthis) on Inglismaa jalgpallur. 

Ta mängib äärepoolkaitsjana Premier League'i klubis Leicester City.

Ta alustas klubikarjääri Aston Villas, millega liitus kaheksa-aastaselt. Klubi esindusmeeskonnas tegi ta debüüdi 2009. aastal. Esimese värava Premier League'is lõi 2. oktoobril 2010 mängus Tottenham Hotspuri vastu. 2013. aastal oli lühikest aega laenul Inglismaa esiliigas Wigan Athleticus.

2014. aasta mais sõlmis ta nelja-aastase lepingu Leicester Cityga. Hooajal 2015–16 tuli ta klubiga Inglismaa meistriks. 2016. aasta augustis sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu.

Saavutused 
Leicester City
Premier League: 2015–16

Viited

Välislingid 

 Profiil Leicester City kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Aston Villa FC mängijad
Wigan Athletic FC mängijad
Leicester City FC mängijad
Sündinud 1989
Ago Kõrgvee

Ago Kõrgvee (sündinud 13. mail 1954) on eesti arst, anestesioloog-intensiivravi arst ja kardioloog. 

Ta lõpetas 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, oli seejärel anestesioloogia ja intensiivravi eriala internatuuris ning kliinilise ja eksperimentaalse kardioloogia alal aspirantuuris. 

1980. aastal asus Ago Kõrgvee tööle Tartu Kliinilise Haigla reanimatsiooni osakonnas reanimatoloogina. 1984–1999 oli ta Tartu Maarjamõisa Haigla erakorralise kardioloogia osakonna kardioloog-intensiivraviarst, 1990–1994 Tartu Ülikooli kirurgiakliiniku maksatransplantatsiooni programmi juhtiv anestesioloog-intensiivraviarst. 

1994–2001 oli ta Tartu Kiirabi peaarsti asetäitja, 2001–2020 SA Tartu Kiirabi juhatuse liige, sh 2006–2020  juhatuse esimees. 

Alates 2000. aastast on ta samal ajal olnud ka SA Tartu Ülikooli Kliinikum Anestesioloogia ja Intensiivravi Kliiniku direktor. 

Ago Kõrgvee on kaasaegse Eesti kiirabisüsteemi rajaja ja eestvedaja, tema eestvedamisel loodi 2000. aastal Tartusse Eesti esimene erakorralise meditsiini osakond. Ta on Eesti Kiirabiliidu juht. 

Ta on koostanud raamatu "Ägeda müokardiinfarkti haiglaeelne käsitlus" (Atlex, 1999).

Tunnustus
 2002 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 
 2017 Tartumaa Kuldne Tammeoks 
 2019 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
Ago Kõrgvee poeg on anestesioloog ja intensiivraviarst Lauri Kõrgvee.

Viited

Välislingid
 Ago Kõrgvee: inimesed on häirekeskusele ka valetanud, et kindlasti abi saada, Pealinn, 28. märts 2017 
 Doktor Ago Kõrgvee Eesti tervishoiust: mina ei taha olla halva sõnumi tooja, aga järgmine streik oleks asjade loomulik jätk, Seitsmesed Uudised/TV3, 2. detsember 2016 
 Ago Kõrgvee: kiirabiteenus ei ole mugavusteenus, ERR, 10. november 2013 
 Ago Kõrgvee: kiirabi näeb probleeme sageli esimesena, Med24, 11. juuli 2013 
 "Kukul külas: Ago Kõrgvee", Kuku Raadio, 4. oktoober 2009, saatejuht Liis Raidma
 Dr Ago Kõrgvee nimetati Tartu aukodanikuks, Kliinikumi Leht, 4. märts 2019 

 
Eesti anestesioloogid 
Tartu aukodanikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid 
Sündinud 1954
Sõime täheparv

Sõime täheparv (tuntud ka kui Preseepe, M44, NGC 2632 ja Cr 189) on hajusparv, mis asub Vähi tähtkujus.

See on Maale lähimaid hajusparvi ning sisaldab rohkem tähti kui teised Maa läheduses asuvad heledad täheparved. Palja silmaga vaadeldes paistab Sõime täheparv väikese udulaadse laiguna ning see oli tuntud juba vanaaja astronoomidele. Parve on kirjeldanud Ptolemaios ja see oli esimesi objekte, mida Galileo Galilei uuris teleskoobiga.

Sõime täheparv on umbes 600 miljonit aastat vana ja asub Maast umbes 520–610 valgusaasta kaugusel. Parve tuuma laius on umbes 23 valgusaastat.

Sõime täheparv on palja silmaga lihtsasti vaadeldav ning parim vaatlusperiood on veebruarist-maini.

Viited

Hajusparved
Sorokini armastusemudel

Sorokini armastusemudel (ka 
armastuse kontseptuaalne mudel) on komi-vene-ameerika sotsioloogi Pitirim Sorokini armastuse kontseptsioon koos allikate, vormide ning 
armastuseenergiaga, mida kaasajal vaadeldakse armastuse kontseptuaalse mudelina.

Pitirim Sorokin oli Harvardi Ülikooli sotsioloogia osakonna asutaja.

Sorokini armastuse kirjeldused võib liigitada kas religioosseteks või ka sotsiaalfilosoofilisteks. Oma teoses "The Ways and Power of Love: Types, Factors, and Techniques of Moral Transformation." (1954) uurib ta seitset armastuse vormi/domeeni: religioosne, eetiline, ontoloogiline, füüsiline, bioloogiline, psühholoogiline ja sotsiaalne ning viit armastuse dimensiooni. 

Kujundlikult võrdleb Sorokin armastuse vorme jäämäega, millel merepäälne ja nähtav üksnes väike osa (psühholoogiline armastus ja sotsiaalne armastus) ning seegi suuresti tundmata. Veel vähem on tema arvates võimalik paljudel inimestel mõista jäämäe veealust, nähtamatut osa, st armastuse 
transempiirilist osa, selle religioosseid ja ontoloogilisi vorme. 
 
Sorokini meelest on Jeesuse, Mahatma Gandhi jmt armastus inimkonna poole vastamata, kuid armastuseenergia allikas (inflow) on Jumal. 

Inimestevaheliseks armastuseks peab ta tähenduslikke interaktsioone või ka suhteid kahe või enama inimese vahel. Sorokin on uurinud ka armastuse 'ülekande' võimalikkust, nt abielulahutuseaegne ja -järgne armastusekogemus võivad küll erineda, samas võivad osapooled püüda selle poole, et muutunud armastus jääks. Ta möönab ka, et  esineb üleminekuid, kus sellest kogemusest sünnib viha. 

Sorokini armastuse kontseptuaalset mudelit on vähe uuritud. Osad kriitikud väidavad, et tema 7. armastuse vormi pole võimalik mõõta. 

Sorokin ise kirjeldas igasuguseid katseid armastust empiiriliselt mõõta (vt ka armastuse skaalad) terminitega 'quantophrenia' ja 'illusioon'. 

Vaatamata sellele, on Levin jt tema teoste  põhjal koostanud armastuse skaala SMILE.

Lühidalt kirjutavad autorid oma armastuse skaala tutvustuses nii, läbi inimkonna ajaloo on suured poeedid, filosoofid, müstikud ja pühakud, kultuurilisest ja religioossest taustast hoolimata, pidanud antud ja vastu võetud armastust olemuslikuks heale elule.

Viited

Kirjandus 
Jeff Levin, Berton H. Kaplan, The sorokin multidimensional inventory of love experience (SMILE): development, validation, and religious determinants, Review of Religious Research, nr  51, nr 4 , lk 380-401, 2010. 
Pitirim Sorokin, The Ways and Power of Love: Types, Factors, and Techniques of Moral Transformation., Philadelphia: Templeton Foundation Press (1954). 2002. ISBN 978-1-890151-86-7

Armastus
Filosoofia
Sotsiaalpsühholoogia
Kersten Kievel

Kersten Kievel (ka Kivell, Kyvel, Kyvell) oli Liivimaa aadlimees 16. sajandil.

Kersten Kievelit mainitakse esimest korda allikates 1517. aasta 18. veebruaril, kui ta ostis Hans Rademannilt Suur- ja Väike-Aakaru külad (Grote und Kleene Ayakaer, ka Oldckaer või Adekaer), mis asusid vastavalt Kambja ja Nõo kihelkonnas. Ühtekokku oli neil küladel 15 adramaad, millest 9 paiknes Suur- ja 6 Väike-Aakarus; kahes külas oli kokku 8 talumajapidamist. Lisaks sai Kersten ka õiguse nõuda ühte Hinrich Langenile kuuluvat talumajapidamist, ehkki müüa ei soovinud selle eest vastutada. Müügitehingu hind oli 1300 vana riia marka ning selle kinnitas Tartu piiskop Christian Bomhower.

Aastatel 1542–1545 on Kersten Kievelit mitmel korral nimetatud Tartu mees- ehk vasallikohtu kaasistujana.

Viited

Vana-Liivimaa inimesed
Halliki Põlda

Halliki Põlda (sündinud 3. augustil 1970 Tallinnas) on eesti keeleteadlane ja andragoog.

Halliki Põlda lõpetas aastal 1988 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1993 Tallinna Polütehnilise Instituudi (Tallinna Tehnikaülikooli) arvutite ja arvutivõrkude eriala diplomiõppe. 2012. aastal sai ta Tallinna Ülikooli kommunikatsiooni erialal magistrikraadi (magistritöö "Imelapse diskursuse konstrueerimine Eesti meedias Õhtulehe, Postimehe ja Eesti Päevalehe näitel"). 2019. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis filosoofiadoktori kraadi tööga "Andekusfenomeni konstrueerimine avalikus kommunikatsioonis". Väitekiri on Eestis esimene omataoline, mis käsitleb fenomeni laia spektrit: uurib andekuse ajaloolist konstrueerimist ja tänaseid arusaamu andekusest ning annete arendamise võimalusest Eesti hariduses.

Halliki Põlda teadustöö põhisuunad on haridus- ja kommunikatsiooniuuringud, sh mõistete ja fenomenide analüüsi ja interpreteerimise võimalused avalikus kommunikatsioonis ning kvalitatiivse analüüsi metoodika.

Ta töötab Tallinna Ülikooli haridusteaduste instituudis elukestva õppe lektorina ja on täiskasvanute koolitaja.

Isiklikku
Halliki Põlda on abielus ja tal on kaks poega. Vanem poeg Johannes Põlda on viiuldaja ja noorem poeg Heldur Harry Põlda on ooperilaulja ja dirigent.

Viited

Välislingid 

Eesti keeleteadlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1970
Lehrbuch der Botanik

"Lehrbuch der Botanik" ('Botaanikaõpik'), kuni 35. trükini "Lehrbuch der Botanik für Hochschulen" ('Botaanikaõpik kõrgkoolidele'), saksa kõnekeeles Der Strasburger, on botaanika standardteos, millele pani aluse Bonni botaanikaprofessor Eduard Strasburger.

Peagi pärast esmatrüki ilmumist 1894 sai raamatust saksa keeleruumis "botaanikute piibel", ja see maine on tal tänapäevani. Raamat on tõlgitud mitmesse keelde.

Strasburger kirjutas esmatrüki koos oma Bonni kolleegide Fritz Nolli, Heinrich Schencki ja Andreas Franz Wilhelm Schimperiga. See traditsioon, et tekste kirjutab neli (aja jooksul vahelduvat) õppejõudu, kes tegelevad botaanika eri harudega tsütoloogiast taimegeograafiani, on kestnud üle saja aasta. Seetõttu on seda raamatut nimetatud ka nelja mehe raamatuks (Vier-Männer-Buch).  

Aastal 1958 anti välja 27. trükk, mis sisaldab 697 lehekülge ja 952 (peamiselt mustvalget) illustratsiooni. Uue redaktsiooni koostasid õppejõud Dietrich von Denffer (Gießen), Franz Firbas (Göttingen), Richard Harder (Göttingen) ja Walter Schumacher (Bonn).

35. trükis (2002) jaotati varem Friedrich Ehrendorferi vastutada olnud valdkond kahe uue autori vahel: Joachim W. Kadereit võttis enda peale evolutsiooni ja seemnetaimede süstemaatika ning Christian Körner ökoloogia. Füsioloogia osa kirjutas Elmar Weiler.

36. trükis (2008) oli Peter Sitte vanuse tõttu kõrvale astunud; ehituse osa võttis üle Gunther Neuhaus. Füsioloogia osa võttis üle Uwe Sonnewald. Uueks pealkirjaks sai "Lehrbuch der Botanik". 

37. trükis vahetas Neuhausi välja Benedikt Kost. Uueks pealkirjaks sai "Strasburger – Lehrbuch der Pflanzenwissenschaften".

Trükid 
 Eduard Strasburger. Lehrbuch der Botanik für Hochschulen, Fischer; Jena 1894.
 4. trükk, Fischer: Jena 1900. Digiteeritud väljaanne
 5. trükk. Fischer: Jena 1902. Digiteeritud väljaanne
 8. trükk. Fischer: Jena 1906. Digiteeritud väljaanne
 Peter Sitte, Elmar Weiler, Joachim W. Kadereit, Andreas Bresinsky, Christian Körner. Lehrbuch der Botanik für Hochschulen, Begründet von E. Strasburger, Spektrum Akademischer Verlag: Heidelberg 2002 (35. trükk), ISBN 3-8274-1010-X.
 Andreas Bresinsky, Christian Körner, Joachim W. Kadereit, Gunther Neuhaus, Uwe Sonnewald. Strasburger – Lehrbuch der Botanik. Begründet von E. Strasburger. Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg 2008 (36. trükk). ISBN 978-3827414557.
 Joachim W. Kadereit, Christian Körner, Benedikt Kost, Uwe Sonnewald. Strasburger – Lehrbuch der Pflanzenwissenschaften, Springer Spektrum, 37. täielikult ümbertöötatud ja ajakohastatud trükk, Berlin & Heidelberg 2014. ISBN 978-3-642-54434-7 (trükis); ISBN 978-3-642-54435-4 (e-raamat).

Kirjandus 
 Hildegard Finke. 100 Jahre Strasburgers Lehrbuch der Botanik für Hochschulen 1894-1994, Spektrum Akademischer Verlag, Heidelberg 1994. ISBN 3-8274-0850-4.
Budești

Budești on linn Rumeenias Călărași maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas. Budești paikneb Bukarestist umbes 30 km kagus.

Linna haldusalasse kuulub 3 küla: Aprozi, Buciumeni ja Gruiu.

Asulat mainitakse ürikutes esmakordselt 1526. aastal, linnaõigused sai 1989. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Budești elanikest rumeenlasi 55,81%, mustlasi 34,11% ja teistest rahvustest inimesi 0,09%. Rahvus oli teadmata 9,98%-l inimestel.

Rumeenia linnad
Munteenia
Călărași maakond
Tsentraalse valu sündroom

Tsentraalse valu sündroom (ka keskse valu sündroom; inglise keeles central pain syndrome, ICD9 kood 338.0, ICD10 kood G89.0) on neuroloogiline seisund, mis seostub kesknärvisüsteemi niisuguse kahjustuse või talitlushäirega, mis põhjustab valusüsteemi ülitundlikkuse. Valu tugevus ja kahjustatud piirkondade ulatus sõltub kahjustuse põhjusest.

Sümptomid
Valu võib piirduda konkreetse kehaosaga või levida üle kogu keha. See on tavaliselt püsiv, mõõdukas kuni tugev valu. Sageli süvendavad valu puudutused, liikumine, emotsioonid, õhurõhu ja temperatuuri muutused (tavaliselt külm), ning veel paljud sarnased "ajendid". Kõige levinum tunne on põletav valu, kuid esinevad ka torkiv valu, survetunne, ülitugevad valuhood, püsiv terav valu jms. Valusündroomist mõjutatud kehapiirkondades võib puutetundlikkus väheneda. Enamasti, ehkki mitte alati, mõjutab tsentraalse valu sündroom eelkõige kehatüvest kaugemal asuvaid kehaosi, näiteks käe- ja jalalabasid, kust see võib levida ülejäänud kehasse. Tugevamatel juhtudel võib sündroom põhjustada selliseid tugevaid reaktsioone nagu lakkamatu iiveldus ja oksendamine. Valu võib põhjustada ka hüperventilatsiooni ning tõsta vererõhku.

Põhjused 
Kesknärvisüsteemi kahjustused võivad tuleneda autoõnnetustest, jäsemete amputatsioonist, traumadest, seljaajukahjustustest, kasvajatest, insuldist, immuunsüsteemi häiretest või haigustest nagu polüskleroos (sclerosis multiplex), Parkinsoni tõbi, Graves'i haigus või Addisoni haigus, reumatoidartriit ja epilepsia. Sündroom võib välja kujuneda mitme kuu või isegi aasta vältel pärast kesknärvisüsteemi vigastust või kahjustumist.

Diagnostika
Tsentraalse valu sündroomi diagnoos põhineb iseloomulike sümptomite kindlakstegemisel, patsiendi üksikasjalikul anamneesil, põhjalikul kliinilisel hindamisel ja mitmesugustel spetsiaalsetel testidel. Tsentraalse valu sündroomi kahtlustatakse isikutel, kes kaebavad valu või muude ebanormaalsete tajude üle pärast kesknärvisüsteemi vigastusi. Enne tsentraalse valu sündroomi diagnoosimist võib osutuda vajalikuks teiste võimalike valu põhjustavate seisundite välistamine.

Ravi 
Valuvaigistid annavad keskvalu sündroomi all kannatavate inimeste valule sageli leevendust, kuid ei vabasta sellest täielikult. Kasulikud võivad olla tritsüklilised antidepressandid, nagu nortriptüliin, või antikonvulsandid, nagu neurontiin (gabapentiin). Valu näib vähendavat ka stressi vähendamine. Regulaarseks leevenduseks kasutatakse vahel kogu kehapikkuses kuumutuspatju või sooja vanni.

Prognoos 
Tsentraalse valu sündroom ei ole fataalne, kuid põhjustab enamikul inimestel kroonilist valu ja kannatusi.

Viited

Kirjandus
 Canavero S, & Bonicalzi V (2007) Central pain syndrome. New York: Cambridge university press (1st ed) ISBN 0-521-86692-8 (2011)

Välislingid
WebMD
USA National Institute of Neurological disorders and Stroke

Valu
Nunnudus

Nunnudus ehk nunnusus ehk armsus on välimuse ning käitumise meeldivus või ligitõmbavus, mida seostatakse imiku- ja lapseealisuse (ümar näokuju, suured silmad, lai laup, kohmakad liigutused jne) omadustega. Nunnud võivad olla inimlapsed, aga ka loomad või ka asjad. Eesti kõnekeeles kasutatakse väljendit nunnumeeter meeldivuse väljendamiseks.

Kultuuriline päritolu 
Millegi nunnuks pidamine võib olla bioloogiline, tekitades soovi abitu ja kohmaka olevuse eest hoolitseda. Teisalt võidakse mõned nunnususe tunnused ka teise kultuuriruumi importida, näiteks on suurte silmadega seonduv nunnusus lääneriikidesse toodud paljuski Jaapani ja Ida-Aasia animatsioonidega.

Mõju 

Nunnusust kasutatakse sageli animatsioonides, muutes vahel meeldivaks ka liigid, keda muidu ehk peljatakse, näiteks ämblikud. Säärane liigi kujutusviis võib tagada selle ellujäämise – näiteks hiidpanda.

Nunnu eelistamisega äärmusesse kaldumisel on ka oma kahjulik mõju. Nii võidakse mõned tõud aretada välimuselt nunnuks, arvestamata sealjuures selle kahjuliku mõjuga vastava loomatõu füüsisele: näiteks mopsid, kel on aretuse tulemusel hingamisprobleemid. Samuti mõjutab see negatiivselt neid loomaliike, keda ei peeta üldiselt nunnuks: need pälvivad vähem tähelepanu ja ei vääri üldsuse arvates alalhoidu või ka vastupidi – mõne liigi nunnuna kujutamise tulemusel võib suureneda selle liigi salakaubana import.

Vaata ka
dopamiin
elulised vajadused
inimlikud vajadused
inimvajaduste hierarhia
kawaii
seksapiil

Viited

Kirjandus
Jason Mario Dydynski. Perception of cuteness in animal mascots/characters. Master’s Thesis. University of Tartu, department of semiotics, 2017.

Esteetika
Jaunāmuiža

Jaunāmuiža on mitme koha nimi.

 Jaunāmuiža, küla Kauguri vallas
 Jaunāmuiža, küla Līgo vallas
 Jaunāmuiža, küla Skrunda vallas
 Jaunāmuiža, küla Hopa vallas
 Jaunāmuiža, küla Vilpulka vallas
 Jaunāmuiža, küla Zvārtava vallas
 Jaunāmuiža, küla Zemīte vallas
 Jaunā muiža, küla Gudenieki vallas
 Jaunā muiža, küla Kabile vallas
Meelika Aava

Meelika Aava (sündinud 7. aprillil 1954 Harjumaal) on Eesti jurist, kohtunik.

Ta lõpetas 1979. aastal õpingud Tartu Riikliku Ülikooli õiguse erialal. Aastatel 1978–1992 töötas ta Harju Rajooni Prokuratuuris (alates 08.05.1990 Eesti Vabariigi Prokuratuur) erinevatel ametikohtadel: prokuröri abi, prokuröri vanemabi, prokurör, vanemprokurör, osakonna prokurör. 1992–1993 oli ta Politseiametis vanemreferent.

Vabariigi President Lennart Meri nimetas 14. septembril 1993 Riigikohtu üldkogu ettepanekul Meelika Aava kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta töötab tänaseni Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.

Viited 

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti kohtunikud
Sündinud 1954
Urmas Reinola

Urmas Reinola (sündinud 6. septembril 1957 Viljandis) on Eesti jurist, kohtunik.

Ta lõpetas 1983. aastal õpingud Tartu Riikliku Ülikooli õiguse erialal. Aastatel 1982–1990 töötas ta Viljandi rajooni prokuratuuris stažööri ja uurijana. 1990–1991 oli ta ettevõttes juhataja asetäitja, 1991–1993 Viljandi linnavalitsuse linnasekretär.

Vabariigi President Lennart Meri nimetas 5. oktoobril 1993 Riigikohtu üldkogu ettepanekul Urmas Reinola esimese astme kohtunikuks Viljandi Maakohtusse. Ta on olnud Viljandi Maakohtu kohtu esimees.

Vabariigi President Arnold Rüütel nimetas 28. juunil 2006 Riigikohtu üldkogu ettepanekul Urmas Reinola teise astme kohtunikuks. Ta töötab tänaseni Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis. Ta on olnud avalike andmete puudumise tõttu täpsemalt teadmata ajast 16. maini 2017 Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumi esimees.

Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.

Viited 

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti kohtunikud
Sündinud 1957
Andres Parmas

Andres Parmas (sündinud 3. juunil 1977) on Eesti jurist, kohtunik. Ta on 2020. aastast riigi peaprokurör.

Ta lõpetas 1995. aastal Tartu 3. Keskkooli. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis õiguse erialal bakalaureuseõppes aastatel 1996–2002, magistriõppes 2002–2005. Alates 2005. aastast on tal õpingud pooleli doktoriõppes.

Ta on olnud Tartu Ülikooli Balti õpingute programminõukogu liige 2007–2011 ning Tartu Ülikooli õigusteaduskonna nõukogu liige 2008–2012. Ta on pidanud 2003–2017 Tartu Ülikoolis loenguid kriminaalõiguse alal.

2. juunil 2014 nimetas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Andres Parmase kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse alates 1. juulist 2014. Ta töötas kuni 2. veebruarini 2020 Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis, mil tema volitused peatati seoses tema nimetamisega riigi peaprokuröriks.

9. jaanuaril 2020 nimetas Vabariigi Valitsus ta viieks aastaks riigi peaprokuröri ametikohale alates 3. veebruarist 2020.

Ta on olnud järgmiste erakondade liige: Demokraadid – Eesti Demokraatlik Partei (29.04.1997–01.01.2006) ning Isamaa ja Res Publica Liit (09.01.2006–06.03.2013).

Töö 

 2002–15.06.2013 Eesti Vabariigi Riigikohus, kriminaalkolleegiumi nõunik 
 2003–2013 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kriminaal- ja karistusõiguse õppejõud
 juuni 2013 – juuni 2014 EULEX Kosovo, apellatsioonikohtu nõunik
 2013–2017 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna karistusõiguse lektor 
 01.07.2014–02.02.2020 Tallinna Ringkonnakohus, kohtunik
 07.02.2017– Kosovo kohtu erikolleegiumid, kohtunik

Viited

Välislingid 
"Uus peaprokurör Andres Parmas: karistus on alati ühiskonna kättemaks". err.ee, 14. jaanuar 2020.
"Andres Parmas. Oportuniteedi põhimõtetest". intervjuu Vikerraadios 9. oktoobril 2020.
"Peaprokurör Andres Parmas: on äärmiselt inetu, et prokuratuuri püütakse segada poliitilisse mängu". Eesti Päevaleht, 17. veebruar 2021.

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti kohtunikud
Sündinud 1977