joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Michael Sata

Michael Chilufya Sata (hüüdnimi King Cobra; 6. juuli 1937 – 28. oktoober 2014) oli Sambia poliitik, 23. septembrist 2011 kuni surmani Sambia president.

Michael Sata oli Patriootliku Rinde esimees. Ta alustas oma poliitilist karjääri 1960. aastatel tollal valitsenud Ühendatud Rahvusliku Sõltumatuse Parteis, oli muu hulgas 1980. aastatel Lusaka kuberner ja parlamendi liige, kuid president Kenneth Kaunda autoritaarses stiilis pettununa astus 1991. aastal erakonda Liikumine Mitmeparteilise Demokraatia eest. Pärast Frederick Chiluba võitu 1991. aasta presidendivalimistel oli Sata mitmes ministriametis. Nii kuberneri kui ka ministri ametist jäi ta rahvale meelde tegude inimesena.

Pärast seda, kui teda 2001. aastal partei presidendikandidaadiks ei valitud, lahkus Sata erakonnast ja asutas uue partei, Patriootliku Rinde. Samal aastal peetud presidendivalimistel sai Sata umbes kolm protsenti häältest. 2006. aasta presidendivalimistel sai Sata Levy Mwanawasa järel teise häältesaagi, 2008. aastal jäi teiseks pärast Rupiah Bandat.

20. septembril 2011 peetud presidendivalimistel valiti Michael Sata 43 protsendiga häältest presidendiks. Tema peamine vastaskandidaat oli ametisolev president Rupiah Banda, kes sai 36 protsenti häältest.

Isiklikku
Michael Sata oli katoliiklane.

Ta oli abielus arstiga. Neil on kaheksa last.

Välislingid
 Presidendi kantselei koduleht
 Profile: Zambia's 'King Cobra', BBC 

Sambia presidendid
Sündinud 1937
Surnud 2014
Ago Anderson

Ago Anderson (sündinud 8. aprillil 1972) on eesti näitleja. 

1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli. Samast aastast töötab näitlejana Pärnu Endla teatris.

Telesarjarollid 

 "Wikmani poisid" – Tummel (1995)
 "Õnne 13" – Andres (1997)
 "Ohtlik lend" – Kalle (2006)
 "Kelgukoerad" – Leo (2006)
 "Tuulepealne maa" – Herbert Sammal (2008)
 "Kättemaksukontor" – Enar (2009)
 "Riigimehed" – Koalitsioonimees (2010)
 "Kälimehed" – Jürka (2010)
 "Ment" – Rein Paabel (2012)
 "Keskea rõõmud" – Mihkel Jaakson (2014)
 "Kellapid" – Endel Kellap (2016)
 "Lillepood" – Armand Vilgo (2017)
 "Naabriplika" – Motomees (2018)

Filmirollid
"Nimed marmortahvlil" (2002)
"Stiilipidu" – Lauri (2005)
"Malev" – alempoislaste vanem (2005)
"Tulnukas" – Päts (2006)
"Soovide puu" – stripibaari omanik (2009)
"Eestlanna Pariisis" – Toomas (2012)
"Perekonnavaled" – Arved (2016)
"Klassikokkutulek" – Andres (2016)
"Polaarpoiss" – Öövaht (2016)
"Svingerid" – Andrus (2017)
"Rohelised kassid" – Rongijuht (2017)
"Klassikokkutulek 2: Pulmad ja matused" – Andres (2018)
"Klassikokkutulek 3: Ristiisad" – Andres (2019)
"Eesti matus" – Karla (2021)

Tunnustus 
 2009 Helmi Tohvelmani nimeline auhind
 2010 Eesti Teatriliidu meespeaosatäitja auhind
 2016 Pärnu teenetemärk (kultuurielu rikastamise eest näitlejana)
 2018 Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind

Välislingid
Ago Anderson Endla Teatri kodulehel
Ago Anderson andmebaasis IMDb

Endla näitlejad
Sündinud 1972
Kärde vald

Kärde vald (saksa keeles Kardis) oli aastatel 1866–1892 eksisteerinud vald Tartumaal. Tänapäeval jääb kunagise valla maa-ala Jõgevamaale Jõgeva valda.

Kärde vald loodi iseseisva omavalitsusena 1866. aastal ning selle esialgne halduspiirkond kattus Kärde mõisapiirkonnaga. Vald kuulus Laiuse kihelkonda. Esimeseks vallavanemaks oli Jüri Õun (1867–1875) .

Kärde valda kuulusid Kemba ja Kärde külad.

1892. aastal liideti Kärde vald Vaimastvere vallaga.

Vallavanemad
Jüri Õun (1867–1875)
Jüri Õunmann (1876–1878)
Mihkel Miller (1879–1884)
Hans Tolga (1885–1890)
Mart Ermann (1891–1892)

Vaata ka 
Kärde mõis
Vaimastvere vald
Jõgeva vald

Viited 

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Laiuse kihelkond
Leebiku vald

Leebiku vald (saksa keeles Gemeinde Abenkat) oli vald Helme kihelkonnas Viljandimaal ja  Valga maakonnas. Vallamaja asus Leebiku külas.

1921. aastal arvati Leebiku vald Valga maakonna koosseisu.

1. aprillil 1939 arvati vald uue Põdrala valla koosseisu.

1939. aasta vallareformiga moodustati senise Leebiku valla maa-alast; senise Riidaja valla maa-alast;  osaliselt senise Lõve valla maa-alast; senise Patküla valla senise Leebiku valla kahe tüki vahel asuva lahustüki ja Väike-Emajõe ääres asuva lahustüki Peedukse, Liiva, Suitso, Pikasilla koolimaa nr. 38, nr. 15 ja Parve talude maa-aladest; osaliselt senise Suislepa valla maa-aladest;  osaliselt senise Kärstna valla maa-aladest; seniste Helme ja Jõgeveste valdade  maa-aladest Põdrala vald. 

Leebiku vallas on sündinud sõjaväelased Jaan Unt ja Johann Paul, konsulaarametnik Adolf Stafenau, diplomaat Peeter Jõgi.

Viited 

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Helme kihelkond
Viljandi maakonna endised vallad
Valga maakonna endised vallad
Väinö Järvenpää

Väinö Kalevi Järvenpää (hüüdnimega "Väiski"; sündinud 25. septembril 1933 Ii vallas) on Soome endine poksija.

Järvenpää oli aastatel 1959 ja 1961 Soome meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1955. aastal ja I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1958. aastal II koha.

Järvenpää osales ühe korra Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1960. aastal.

Järvenpää osales 1960. aasta Rooma olümpiamängudel kergekaalus (kuni 60 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1959. aastal Luzernis 13. Euroopa meistrivõistlustel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas II ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1961. aastal Belgradis 14. Euroopa meistrivõistlustel poksis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas II ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Soome poksijad
Sündinud 1933
Horsens

Horsens on linn Taanis Kesk-Jüütimaa piirkonnas, Horsensi valla keskus. Asub Jüüti poolsaare idaosas.

Horsensi on esmakordselt kirjalikult mainitud 12. sajandil kujul Horsenes.

Linnas on tubaka- ja metallitööstuse tehased.

Horsensis toimub igal aastal Euroopa keskajafestival.

Jalgpalliklubi AC Horsens meeskond mängib Taani kõrgliigas.

Linnas on sündinud Vitus Bering.

Välislingid 
Horsensi koduleht

Taani linnad
Martti Lehtevä

Martti Alvari Lehtevä (sündinud 4. juunil 1931 Helsingis) on Soome endine poksija.

Lehtevä oli 1958. aastal Soome meister I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg). Ta sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1952. aastal III koha.

Lehtevä osales ühe korra Eesti NSV - Soome sõpruskohtumistel ning kaotas oma kohtumise 1959. aastal.

Lehtevä osales 1960. aasta Rooma olümpiamängudel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1959. aastal Luzernis 13. Euroopa meistrivõistlustel poksis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Soome poksijad
Sündinud 1931
Dadzis

Dadzis ('Takjas') oli lätikeelne huumori- ja satiiriajakiri, mis ilmus Lätis 1957. aasta jaanuarist kuni 1995. aastani. Toimetus asus Riias. Alguses toimetas ajakirja Edward Rusman, hiljem Igor Palkov. Dadzis oli Lätis üks populaarsemaid ajakirju. Ajakiri ilmus kaks korda kuus. Pärast 10-aastast vaheaega tuli Dadzis 2005. aasta oktoobris tagasi. Uueks väljaandjaks oli siis SIA "Humora institūts" ('Huumori-instituut'), mille juht oli Andris Ruģēns. Ajakiri ilmus lühikest aega ja kuni 2008. aastani ilmus ainult kuus numbrit.

Kaastöötajad 

 Maris Aizpurietis 
 Kristaps Auzenbergs 
 Boris Bērziņš 
 Gunārs Bērziņš 
 Maris Bisofs 
 Dainis Breikšs 
 Ludmila Bulikina 
 Julija Bulikina 
 Dainis Caune 
 Gunārs Cīlītis 
 Jan Dresler (Läti skulptor)
 Ilmārs Dzerko 
 Peteris Ēteris 
 Žanis Grīva 
 Gaidis Grundbergs (Läti skulptor)

 Harijs Heislers 
 Andris Kolbergs 
 Gimalajiešu lācis 
 Agris Liepins 
 Imants Melgailis 
 Uģis Mežavilks 
 Adrians Mukāns 
 Niola Nagaine 
 Ēriks Ošs 
 Adagas Ozoliņš 
 Andrejs Puriņš (Žanis Ezītis)
 Mirdzs Ramane 
 Fricis Rūmnieks
 Edward Rusmanis 
 Tamara Sergienko 

 Zigmunds Skujiņš 
 Aleksandrs Stankevics 
 Gatis Šļūka 
 Zemgis Zaharāns 
 Vilis Zaķis 
 Indulis Zariņš 
 Dagnija Zigmone 
 Normunds Zvirbulis 
 Zigfrīds Trenko (1979—1983)
 Raimonds Valters 
 Gunārs Vīndedzis 
 Andrejs Vite (Skailis)
 ja teised

Välisviited 
 Facebook.com - Ajakirja Dadzis retroperspektiiv

Viited 

Läti ajakirjad
Kusunda keel

Kusunda keel on isolaatkeel, mida räägitakse Nepalis Gańḍakī ringkonnas.

Kusunda keelt räägib veel umbes 7 inimest. Kaua aega oli keele kohta vähe andmeid ning arvati, et see on väljasuremise äärel ja pole lootust seda paremini tundma õppida. 2004. aastal avastati mitu inimest, kes rääkisid kusunda keelt vabalt. Noorim neist oli kolmekümnendates eluaastates. 2005. aastal avaldas David E. Watters keele grammatika koos sõnastikuga.

Arvatakse, et kusunda keel on jäänuk keeltest, mida räägiti Nepalis enne tiibeti-birma ja indoeuroopa keelte kõnelejate tulekut.

Kirjandust 
 Rana, B.K. 2005. Additional Data and Analysis on Kusunda. Mothertongue X
 Reinhard, Johan und Sueyoshi Toba. 1970. A preliminary linguistic analysis and vocabulary of the Kusunda language. Kathmandu: Summer Institute of Linguistics and Tribhuvan University. 31 p.
 Toba, Sueyoshi. 2000. The Kusunda language revisited after 30 years. Journal of Nationalities of Nepal 3(5): 92–94.
 Toba, Sueyoshi. 2000. Kusunda wordlists viewed diachronically. Journal of Nationalities of Nepal 3(5): 87–91.
 Watters, D.E. et al., Notes on Kusunda Grammar. DE Watters, NFDIN Katmandu ISBN 99946-35-35-2
 Whitehouse, P. External Relations of Nihali and Kusunda. Mothertongue III, 1997
 P. Whitehouse, T. Usher, M. Ruhlen & William S.-Y. Wang (2004): Kusunda: An Indo-Pacific language in Nepal, PNAS 101:5692–5695 

Sugulaskeelteta keeled
Nepal
Tim Krul

Tim Krul (sündinud 3. aprillil 1988 Haagis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa kõrgliiga klubis Norwich City.

Ta alustas klubikarjääri Newcastle Unitedis. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Inglismaa klubides Carlisle United, Brighton & Hove Albion, Šotimaa kõrgliiga klubis Falkirk ning Hollandi klubides Jong Ajax ja AZ Alkmaar.

Hollandi jalgpallikoondises mängis Krul aastatel 2011–2015. Ta kuulus koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused 
Norwich City
EFL Championship: 2018–19

Välislingid 

Hollandi jalgpallurid
Newcastle United FC mängijad
Norwich City FC jalgpallurid
AZ Alkmaari jalgpallurid
Brighton & Hove Albion FC jalgpallurid
The Championshipi mängijad
Premier League'i mängijad
League One'i mängijad
Sündinud 1988
Edifício Altino Arantes

Edifício Altino Arantes on pilvelõhkuja Brasiilias São Paulos, riigis kõrguselt neljas ja São Paulos kolmas hoone. Pilvelõhkuja kõrgus on 161 meetrit ja sellel on 36 korrust.

Hoone arhitekt oli Plinio Botelho do Amaral.

São Paulo pilvelõhkujad
Brasiilia ehitised
Kirbla kirik

Kirbla Püha Nikolause kirik on kirik Kirblas Lääneranna vallas. Kirikut kasutab Kirbla Püha Nikolause kogudus.

Arhitektuur 
Kirikuhoone on ehitatud 1500. aasta paiku, esmamainimine 1531.

Kirbla Nigula kirik on Eestis üks väiksemaid – 28,9 × 11 meetrit. Ehitis järgib Lääne-Eesti hilisgooti traditsiooni, see on võlvitud pae- ja maakiviehitis, mille lihtsa ristkülikukujulise põhiplaani moodustavad nelinurkne kooriruum ja ühelööviline kahetraveeline pikihoone. Ainus nelinurkse ristlõikega vööndkaar toetub ümaratele rippsammastele, mille talumil on piiskop Orgase kolme rombiga vapikilp. Läänepoolse travee servjoonvõlvil asub lamereljeefne päiskivi vapikilbiga.

Hoone edelanurgas algab müüritrepp, mis lõunaseina sees viib võlvidele. Koori põhjaseinas on kogu seina laiune ümarkaarne nišš. Peauks raidportaalita, aknad külgseinas on ebaühtlase kõrguse ja suurusega, valminud ilmselt eri aegadel.

Torn on hilisema lisandina ehitatud tõenäoliselt kahes järgus: alumine osa hiljemalt 18. sajandil, ülemine 19. sajandil.

Vaata ka
Kirbla kalmistu

Viited

Välislingid 
 

Lääneranna vald
Läänemaa kirikud
Kirbla kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Pärnu maakonna kultuurimälestised
Pärnu maakonna kirikud
Gooti kirikud Eestis
Raja vanausuliste kalmistu

Raja vanausuliste kalmistu on vanausuliste kalmistu Mustvee vallas Kükita külas. Kalmistu asub peatänava ääres Peipsi järve kaldal.

Kalmistule on teiste seas maetud ikoonimaali koolkonna rajaja Gavriil Frolov.

Aastal 1997 tunnistati Raja vanausuliste kalmistu kultuurimälestiseks (registrinumber 5861).

Viited

Välislingid 

Eesti vanausuliste kalmistud
Jõgeva maakonna kalmistud
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Mustvee vald
Tiit Salumäe

Tiit Salumäe (sündinud 25. detsembril 1951 Tartus) on eesti vaimulik, EELK piiskop.

Salumäe lõpetas Loksa Keskkooli 1970 ja astus samal aastal EELK Usuteaduse Instituudi teoloogia teaduskonda. 
Lõpetas instituudi magistrikraadi taotlemise õigusega 1975. Täiendanud ennast UI-s religioonipedagoogika alal.

Salumäe ordineeriti 5. oktoobril 1975.

Teenistuskäik
EELK Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja alates 1975 
samaaegselt on ta olnud
Noarootsi Püha Katariina koguduse hooldajaõpetaja 1975–1979, 2010–2014, 
Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse hooldajaõpetaja 1978–1990, 2001–2003, 2004–2005, 2010–2011, alates 2014, 
Puškini (Leningradi) luterliku koguduse (ingeri) hooldajaõpetaja 1981–1989, 
Vormsi Püha Olavi koguduse hooldajaõpetaja alates 1989, 
Lihula, Hanila ja Karuse hooldajaõpetaja 1994–1997, 1997–2004, 2012–2014, 
Martna Püha Martini koguduse hooldajaõpetaja 2001–2003, 2004–2006, 2010–2011, alates 2014, 
Nõva Püha Olevi koguduse hooldajaõpetaja 2010—2014,
Vancouveri Peetri koguduse hooldajaõpetaja 2006, 
Baltimore’i Markuse, Washingtoni Markuse ja Seabrooki hooldajaõpetaja 2007, 
Lääne abipraost 1982–1992 ja praost 1992-2015,
EELK Konsistooriumi assessor 1994-2015, 
Välis-Eesti piiskopkonna konsistooriumi assessor 2012-2015. 
Usuteaduse Instituudi raamatukogu juhataja. 
EELK Konsistooriumi raamatukogu juhataja 1974–1988
EELK kirjastus- ja pressiosakonna juhataja 1988–1996. 
Ajalehe Eesti Kirik nõukogu ja kolleegiumi liige. 
Vabariigi Valitsuse ja EELK ühiskomisjoni liige alates 2014.

2014. aastal kandideeris ta EELK peapiiskopiks, kuid ei osutunud valituks. 
Uue peapiiskopi Urmas Viilma ettepanekul valis kirikukogu Tiit Salumäe 2015. aasta jaanuaris EELK Lääne piirkonna piiskopiks.

Tunnustus 

1991 EELK aukiri
1996 Forseliuse Seltsi medal
1999 Kodanikupäeva aumärk
2000 EELK aukiri
2001 Valgetähe III klassi teenetemärk 
2002 Haapsalu vapimärk 
2005 EELK kuldrist
2007 EELK Teeneteristi II järk
2013 Kaitseliidu eriklassi teenetemedal
2013 Läänemaa teenetemärk
Buxhoevedeni Rist
2015 Haapsalu aukodanik
2018 Aasta eurooplane
2021 Siseministeeriumi kuldteenetemärk

Isiklikku
Tema isa Eduard Salumäe oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja.

Vennad Ivar-Jaak Salumäe ja Mart Salumäe ning õepoeg Peeter Paenurm on samuti vaimulikud, vaimulik oli ka tema õemees Endel Kuulpak. Tema vennapoeg Erik Salumäe on jurist ja oli XI Riigikogu liige ning vennatütar Ene Salumäe on eesti kirikumuusik, organist, koorijuht ja pedagoog.

Abikaasa Lia Salumäe on organist ja pedagoog. Neil on neli täiskasvanud tütart, täiskasvanud poeg ja üheksa lapselast.

Viited

Välislingid

Lehte Ilves, Tiit Salumäe sai luteri kiriku kõrgeima autasu, Lääne Elu, 11. oktoober 2005
Rita Puidet, Assessor Tiit Salumäe on oma aja andnud Jumala hoolde, Eesti Kirik, 5. oktoober 2010
Tiit Salumäe saab Haapsalu aukodanikuks, Lääne Elu, 24. jaanuar 2015
Lääne praost Tiit Salumäe valiti piiskopiks, Lääne Elu, 13. jaanuar 2015
PIISKOPILINN HAAPSALU. Tiit Salumäe tahtis juba lapsena piiskopiks õppida, Lääne Elu, 26. aprill 2015

Eesti praostid
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1951
Marstrand

Marstrand on linn Rootsi läänerannikul asuvatel Marstrandsö ja Koö saartel. Linn asub Göteborgist umbes 30 kilomeetrit loodes ning kuulub Kungälvi valda, mis omakorda kuulub Västra Götalandi lääni.

Marstrandi on esmakordselt mainitud 1291. aastal ühes frantsisklaste dokumendis. 1313. aastast on teada privileegikiri ühele Marstrandi kodanikule. Kuni 1658. aastani kuulus linn Norrale, seejärel liideti see Rootsiga ning 1689. aastaks ehitati sinna Carlsteni linnus. 1775. aastal sai linn vabasadamaks (Marstrandi vabasadam).

Alates 19. sajandist on Marstrand tuntud puhkusekohana. 1980. aastal salvestas ansambel ABBA Marstrandis oma loo "The Winner Takes It All" video.

Viited 

Rootsi linnad
Västra Götalandi lään
Abruka vald

Abruka vald (saksa keeles Gemeinde Abro) oli vald Anseküla kihelkonnas Saaremaal. Vallamaja asus Salme külas.

Abruka vald moodustati aastal 1866. Anseküla kihelkonnas moodustati samal aastal veel Anseküla kirikuvald, Lõmala vald, Lõo vald, Tiinuse vald ja Tiirimetsa vald, mis aastal 1891 lõpetati ning Abruka vallaga liideti.

1936. aastal nimetati vald ümber Salme vallaks, kuna vallale nime andnud Abruka saar kuulus Kaarma-Suure valda.

Abruka vald kuulus Sõrve põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda ning Riigivolikogu 42. valimisringkonda, kust valiti Johannes Perens.

Viited

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Anseküla kihelkond
Saare maakonna endised vallad
Kirivere (Torma)

Kirivere küla oli küla Laiuse kihelkonnas Reastvere mõisapiirkonnas. 1977. aastal liideti küla Leedi külaga.

Küla on esmamainitud 1408. aastal (Kirrifer) Liivi ordumeistri läänikirjas seoses Reastvere mõisa läänistamisega. 
Pikka aega kuulus küla Leedi mõisale. 1599. aastal oli küla kellegi Slupski valduses. 1624. aastaks oli toona tühi küla läinud Reastvere mõisa valdusse.

Kirivere külas on sündinud eesti õigeusu vaimulik Jakob Lindenberg ja ajakirjanik Mihhail Lindenberg.

Kirivere muistne külaase on tänapäeval arheoloogiamälestis.

Külakool 
Kirivere külas asus Leedi ja Reastvere mõisapiirkondade ühine külakool, mida on esmakordselt mainitud 1775. aastal. Samal aastal õppis koolis 30 last. Järgmisel aastal oli õpilasi 22. 1786. aastal kool ei tegutsenud, kuid juba järgmisel aastal oli kool taas avatud ning seal õppis 37 last. Järgmistel aastakümnetel kool ei tegutsenud. 1811. aastaks sai kool uue maja. 1822. aastal on esimest korda mainitud Reastvere-Leedi kooli asukohana Kirivere küla. 1847. aastal asutati Leedisse eraldi kool ning Kirivere kool jäi vaid Reastvere mõisapiirkonna lastele. Pärast Reastvere ja Leedi valla liitmist Laius-Tähkvere vallaga koolid ühendati uuesti ning Kirivere külakool suleti. 

Kirivere külakooli õpetajad:
Jaan Soosaar (–1825)
Juhan Meibaum (1825–1833)
Tõnis Ots (1833–1871)
Jaan Ots (1871–1879)
Jaan Kallama (1879–1883)
Jaan Peerna (1883–1887)
Kustav Karu (1887–1897)
Juhan Lukkats (1897–1899)
Jakob Lukkats (1899)
Otto Tamm (1899–1901)
Karl Pärn (1902)

Viited

Välislingid
Kultuurimälestiste riiklik register – asulakoht (9437)

Jõgeva maakonna endised külad
Laiuse kihelkond
Mõisamaa (Torma)

Mõisamaa küla oli küla Laiuse kihelkonnas. 1977. aastal liideti küla Leedi külaga.

Esmakordselt mainiti Mõisamaa küla 1599. aastal seoses küla tollase omaniku Dietrich Hakeniga (ka Dydrych Haken). 1624. aastal asus külas mõis (Brinckstete). Hiljem kuulus küla Leedi mõisale jäädes haldusjaotuslikult Laiuse kihelkonda.

Viited

Jõgeva maakonna endised külad
Laiuse kihelkond
August Ingermann

August Ingermann (17. november 1877 Tarvastu vald, Viljandimaa – 11. mai 1934) oli Eesti sõjaväelane ja politseiametnik.

Elulugu
August Ingermann omandas hariduse Tartus, 1896. aastal asus ta teenistusse Tartu kreispolitsei kantseleisse, kust siirdus sekretäriks Riia ringkonnakohtu prokuröri abi juurde 1901. aastal, kust viidi üle sekretäriks Petrogradi ringkonnakohtu kriminaaljaoskonda 1915. aastal. Hoolsa teenistuse eest anti talle Stanislavi orden 1914. aastal.

1916. aastal lähetati A. Ingermann Venemaa Imperaatorliku Armee kaardiväe staabiülema korraldusse ja ülendati sõjaväeametnikuks ning määrati teenistusse käsutusametnikuks staabi luureosakonda. 1917. aastal määrati A. Ingermann staabi uurimisosakonna juhatajaks, kust lasti reservi jaanuaris 1918.

A. Ingermann astus Eesti Vabadussõja algusesdetsembris 1918 Eesti Rahvaväkke ja määrati 2. Diviisi teadetekogumise punkti, 1919. aasta juunis viidi üle Valga teadetekogumise punkti ülemaks. Pärast Vabadussõja lõppu arvati 31. mail 1920 reservi.

1. juunil 1920 astus A. Ingermann Kaitsepolitsei teenistusse ja määrati Kaitsepolitsei Valga jaoskonna ülemaks, kust toodi üle Kaitsepolitsei Tallinna jaoskonna ülemaks 15. jaanuaril 1923. Tallinna jaoskonna ülema ametikoht nimetati 1. jaanuaril 1926 Poliitilise Politsei Tallinna komissariks, kellena A. Ingermann teenis kuni 25. juunini 1933.

1933. aastal viidi A. Ingermann üle omal palvel kriminaalkomissariks Viljandisse, kus töötas kuni surmani 11. mail 1934.

Tunnustus
Hoolsa ja eeskujuliku teenistuse eest määrati A. Ingermannile veebruaris 1928 autasu 3 kuupalga suuruses ja 1933. aasta juunis 350 kr ulatuses. 

Teenete eest pealinna poliitilise politsei eeskujulikul ja edukal juhtimisel anti A. Ingermannile Kaitseliidu III klassi Valgerist ja Kaitseliidu Kotkaristi III klassi teenetemärk.

Eesti politseinikud
Kaitsepolitseiameti töötajad
Vabadussõja veteranid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1877
Surnud 1934
Andres Piirsoo

Andres Piirsoo (sündinud 24. septembril 1948) on eesti rakuteadlane, bioloog.

Ta on tegelenud ka histoloogiaga. 

Töötab Tartu Tamme Erakliiniku juhatajana. 

Bioloogiadoktor (Moskva, 1981). TÜ emeriitdotsent. 

Enam kui 40 teaduspublikatsiooni autor.

Välislingid 
 
 Viktoria Lummo "Andres Piirsoo: saarlastele panen kaks plussi rohkem, aga küsin ka kaks korda rohkem" Saarte Hääl, 4. oktoober 2008

Eesti bioloogid
Sündinud 1948
Tartu Püha Luuka kirik

Tartu Püha Luuka kirik on 2002. aastal EMK Tartu Püha Luuka kogudusele valminud kirik Tartu linnas, aadressil Vallikraavi tänav 16a.

Kiriku projekteeris arhitekt Indrek Allmann. Projekt jätkab stiililt 1931. aastal arhitekt Engelhard Corjuse poolt kogudusele projekteeritud, ent Nõukogude okupatsiooni ja Teise maailmasõja tõttu ehitamata jäänud uue kiriku funktsionalistlikku joont. 

Kahekorruselise kiriku ettenähtud kahest ehitusetapist on läbitud esimene, mil rajati väike saal, kohvik ja muud ruumid. Teises ehitusetapis lisatakse suur saal koos vastavate abiruumidega. Rangelt ida-läänesuunalise saalide asetusega kiriku 25 meetri kõrguse torni ruumiline ristimotiiv on ümbruskonnas majade vahelt jälgitav. Kaugvaated kirikule avanevad ka mitmelt poolt Vallikraavi tänavalt. Ehitatud kirik on pälvinud 2002. aasta Tartu parima uusehitise tiitli.

Asukoht 
Tartu Püha Luuka kirik asub EMK Tartu Püha Luuka koguduse ajaloolisel krundil vallikraavi serval. Enne kui kogudus 1926. aastal krundi jumalateenistuste jm kiriklikeks tegevusteks ostis, paiknes seal arstiteaduse professori ja kirurgi Werner Zoege von Manteuffeli villa.

Viited 

Tartu kirikud
Kesklinn (Tartu)
Paisu kaudu suletav türistor

Paisu kaudu suletav türistor ehk GTO türistor (inglise keeles gate turn-off) on suletav türistor, mida kasutatakse jõupooljuhtmuundurites, näiteks elektrimootori elektroonilises juhtsüsteemis lülitina.

Tavalised türistorid ei ole täielikult juhitavad. Neid saab lülitada ainult sisse, aga mitte välja. Väljalülitmiseks on harilikule SCR türistorile vaja lisaks keerukaid ja mahukaid sulgemisahelaid. Sellepärast on harilikku mittesuletavat ehk SCR türistori edasi arendatud ja kasutusel erinevad meetodid türistori väljalülitamiseks. Üks neist on GTO türistor.

Suletavad türistorid on türistoride suhteliselt uued mudelid. Nad töötati välja 1960. aastatel, aga mootorite juhtimiseks hakati neid kasutama alles 1970. aastate lõpul. Neid kasutatakse mootorite juhtimise pakettides järjest laiemalt, sest nad ei vaja väliseid komponente juhitava ränialaldi ehk kolmejuhtmiselise türistori väljalülitamiseks alalisvooluahelates.
Suletav türistor vajab sisselülitamiseks harilikult suuremat väravavoolu kui tavaline kolmejuhtmeline türistor. Suure võimsusega seadmed vajavad väravavoolu vähemalt 10 A. Seadme töösagedus on kuni 1kHz ja väljalülitamiseks on vaja anda talle suur negatiivne vooluimpulss, mille suurus on kuuendik kuni veerand seadet läbivast voolust.

Suletavate türistoridega inverter (vaheldi) koosneb türistoridega jõuplokist. Türistori tüürelektroodidele antakse tüürvoolu mikrokontrollerilt või impulss-generaatorilt.

Suletavate türistoride pooljuhi struktuur on keerukam kui üheoperatsioonilisel türistoril, koosnedes paljudest rakkudest. Väljalülitumise võime saavutatakse katoodide saarekestena hajutamise ning katoodi ja tüürelektroodi vahelise distantsi vähendamisega. Need türistorid on tunduvalt kiiremad üheoperatsioonilistest türistoridest ja neid kasutatakse sagedusteni kuni 500 kHz.

Suletavate jõupooljuhtseadiste (sh GTO türistoride) ja mikroprotsessortehnika laialdane kasutamine iseloomustab elektertranspordi veeremi kolmandat põlvkonda.

Vaata ka 
 Isoleeritud paisuga bipolaartransistor
 Integreeritud paisuga suletav türistor

Viited 

Elekter
Jõuelektroonika
Friedrich Kuusekänd

Friedrich Roman Kuusekänd (8. aprill 1898 Tallinn – 17. veebruar 1942 Kirov, NSV Liit) oli Eesti kohtunik, Siseministeeriumi Politseivalitsuse direktor aastail 1934–1935.

Friedrich Kuusekänd osales Venemaa Keiserliku Armee koosseisus Esimeses maailmasõjas ja Eesti Rahvaväes 1918. alanud Eesti Vabadussõjas. 

Pärast Vabadussõda teenis Friedrich Kuusekänd Eesti sõjaväes kuni 1925. aastani kaadriohvitserina ning teenistuse ajal õppides lõpetas 1924. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 

1925. aastast töötas ta Kohtuministeeriumis Rakvere-Paide Rahukogus kohtuameti kandidaadina, seejärel oli 1925–1928 ka Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat.

Aastatel 1928–1929 töötas ta kohtu-uurijana Jõhvi jaoskonnas ja 1928–1936 Tallinna 1. jaoskonnas kohtu-uurijana.

16. märtsist 1934 kuni 1935. aastani oli Friedrich Kuusekänd Siseministeeriumi Politseivalitsuse direktor.

Aastatel 1936–1940 oli ta Tallinna Ringkonnakohtu liige. 

Friedrich Kuusekänd vahistati NKVD poolt 24. septembril 1940. Ta sai surmaotsuse, kuid suri eeluurimisel 17. veebruaril 1942.

Tunnustus
1935 Kotkaristi III klassi teenetemärk
1938 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited 

Eesti politseijuhid
Tallinna Ringkonnakohtu liikmed
Eesti soomusronglased
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Vabadussõja veteranid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1898
Surnud 1942
Ago Silde

Ago Silde (sündinud 25. novembril 1963 Keilas) on Eesti poliitik, Ida-Viru maavanem 2004–2007.

Silde lõpetas Kehtna tehnikumii kiitusega 1983. aastal ja jätkas õpinguid Eesti Põllumajanduse Akadeemias maaparanduse erialal. Magistriõpingud lõpetas ta Oulu Ülikoolis Soomes, samuti õppis ta Tallinna Ülikoolis.

2000. aastast oli Silde Narva kutsehariduskeskuse direktor. 1994–2000 töötas ta Kehtna majandus- ja tehnoloogiakooli direktorina, 1994. aastal Euroopa Rekonstruktsiooni- ja Arengupanga projektikonsultandina ning 1993–1994 projektijuhina ettevõttes Turveruukki. 1991–95 oli ta EVEA tegevdirektor Raplamaal. 2004–2007 töötas Silde Ida-Viru maavanemana.

31. mail 2007 lahkus ta omal soovil maavanema ametist ja asus tööle AS-i Silmet Grupp tütarettevõtte AS-i Sillamäe SEJ juhina.

Aastatel 2007–2008 kuulus ta Rahvaliitu.

Tunnustused
2005 Valgetähe V klassi teenetemärk
2007 Ida-Virumaa teenetemärk
2008 Soome Valge Roosi Rüütelkonna I järgu kuldrist

Viited

Rahvaliidu poliitikud
Ida-Viru maavanemad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1963
Hannes Maasel

Hannes Maasel (sündinud 10. oktoobril 1951) on Eesti poliitik. Ta oli 1999–2012 Hiiu maavanem.

Haridus 
Maasel on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuri erialal.

Poliitiline tegevus
Maasel kuulus aastatel 2001–2017 Reformierakonda. 

Ta kandideeris 1993. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidus Oma Saar, sai 108 häält ja osutus valituks Käina valla volikokku.  Ta kandideeris 1996. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidus Käina koostöö, sai 52 häält ja osutus valituks Käina volikokku. 

1999. aastal määrati Maasel Hiiu maavanemaks. Ta kandideeris 2002. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valimisliidus Arenev Käina, sai 37 häält ja osutus valituks Käina volikokku, kuid jätkas tööd Hiiu maavanema ametis.  Ta kandideeris 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimistel, sai 63 häält ja osutus valituks Käina valla volikokku, kuid jätkas tööd maavanemana.  Ta kandideeris ka 2013. aasta kohalike omavalitsuse valimistel, sai 69 häält ja osutus valituks Käina valla volikokku.  Ta kandideeris 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel Käina osavallas valimisliidus Ühine Hiiumaa, sai 70 häält ja osutus valituks Hiiumaa valla volikokku.

Pärast maavanema ametist lahkumist on Maasel olnud 2012 rajatud Käina Spordikeskuse juhataja.

Viited

Hiiu maavanemad
Sündinud 1951
Jaan Tangsoo

Jaan Tangsoo (sündinud 20. mail 1963) on eesti kirjanik. 

Kirjandustee algas 1990. aastal, kui osales romaanivõistlusel ning sai seal märgitud. Jaan Tangsoolt on ilmunud 19 raamatut.

Elulugu 
Jaan Tangsoo sündis Tõrvas ning oli ainus laps peres. 
Ta lõpetas Tõrva 8-klassilise kooli. Seejärel õppis Pärnu kutsekeskkoolis ehituseriala, mistõttu on mitme teose tegevus seotud Pärnuga.

Teenis 1980. aastate alguses Nõukogude armees ehitusvägedes ning selle perioodi põhjal on kirjutatud esimene, autobiograafiliste sugemetega romaan "Kroonukuue kütkes".

Pärast sõjaväge töötas kuni 1992. aastani ehitusel, hiljem oli vabakutseline.

Looming 
Kirjandusliku tegevuse algperioodil ilmus ajakirjanduses arvukalt humoreske. 

Üldiselt võib Jaan Tangsoo raamatud jagada kolme rühma: ühiskonnakriitilised teravasüžeelised romaanid, empaatilised lasteraamatud ja huumoriraamatud. 

 "Kroonukuue kütkes" (1991)
 "Hanejaht" (2003)
 "Valguse vari" (2004)
 "Vahva jänes Tillu" (2006)
 "Marukoer" (2007)
 "Kotermann Juko imeline reis läbi Eestimaa" (2007)
 "Méduse'i parv" (2008)
 "Mina ja minu pere" (2008)
 "Valga Valka" (2009)
 "XX sajandi legende" (2009)
 "Jantsa kalaraamat" (2009)
 "Perroon" (2010)
 "Ritsikas" (2010)
 "Eilsest tänasesse" (2011)
 "Kroonika" (2011)
 "Tagasi koju" (2012) – koos abikaasa Laine Tangsooga
 "Kolmteist aastat hiljem" (2013)
 "Peremehed" (2013)
 "Pikse tütar" (2014)

Tunnustus
 2002 – Eesti Lastekirjanduse Teabekeskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse I koht ("Hanejaht")

Isiklikku 
Isa Lembit Tangsoo oli Tõrva piirkonnas tuntud seltsielu edendaja ja esperanto keele aktivist. Ema nimi on Valli Tangsoo.

Jaan Tangsoo on abielus geograafiaõpetaja Laine Tangsooga.

Viited

Välislingid
 Marite Uibo. "Kroonukirjad aitasid tõrvaka kirjanikuteele" Valgamaalane, 27. november 2004
 Hanno Valdmann. "Mitte tunnetada piire. Vestlus Jaan Tangsooga" Postimees, 4. oktoober 2008

Teoste tutvustused
 "Hanejaht" 
 "Valguse vari" 
 "Vahva jänes Tillu" 
 "Marukoer" 
 "Kotermann Juko imeline reis läbi Eestimaa" 
 "Méduse'i parv" 
 "Mina ja minu pere" 
 "Valga Valka" 
 "XX sajandi legende" 
 "Jantsa kalaraamat" 
 "Perroon" 
 "Ritsikas" 
 "Eilsest tänasesse" 
 "Kroonika" 

Eesti kirjanikud
Sündinud 1963
Loodusõpetus

Loodusõpetus on õppeaine, mida õpetatakse Eesti koolides põhikooli riikliku õppekava järgi 1. klassist kuni 7. klassini. Loodusõpetuse sisus on bioloogia, geograafia, füüsika ja keemia alused.

Õppeained
Mõrv

Mõrv on inimese tahtlik ebaseaduslik tapmine.

Mõrva definitsioon Eesti õigussüsteemis 
Eesti Karistuseadistiku alusel on:

Mõrv 
(1) Tapmise eest, kui see on toime pandud:

1)  piinaval või julmal viisil;

2)  üldohtlikul viisil;

3)  kahe või enama inimese suhtes;

4)  vähemalt teist korda;

5)  seoses röövimisega või omakasu motiivil;

6)  teise süüteo varjamise või selle toimepanemise hõlbustamise eesmärgil;

7)  lõhkeseadeldise või lõhkeaine kasutamisega;

8)  kättemaksuks ametialase tegevuse eest;

9)  isiku poolt, keda on varem korduvalt karistatud tahtliku esimese astme kuriteo eest, mille süüteokoosseisu kuuluvaks tagajärjeks on raske tervisekahjustus, 

karistatakse kaheksa- kuni kahekümneaastase või eluaegse vangistusega.

Välislingid
Karistusseadustik

Kuriteod
Surm
Õigusteadus
Aš

Aš (saksa Asch) on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Chebi ringkonnas. 

Asub Fichtelgebirges Saksamaa piiri ääres. Linn piirneb nii idas kui ka läänes Saksamaaga.

Asula rajasid 11. sajandi alguses saksa kolonistid. 19. sajandi lõpus arenes Ašis tekstiilitööstus ja 1872 sai asula linnaõigused. 

1919 läks linn Saint-Germain-en-Laye rahulepinguga Tšehhoslovakkia koosseisu.

Viited

Välislingid

 Linna koduleht

Tšehhi linnad
Karlovy Vary maakond
Gösta Brunow

Gösta Brunow (Carl Gustav Gösta, 1936, Hamburg – 10. juuli 2013) oli soome keemik.

Ta töötas keemiaprofessorina Helsingi Ülikoolis.

Ta kaitses doktorikraadi Helsingi Ülikoolis tööga "Lignan groups in lignin: A study with model compounds".

Pere
Tema emapoolne vanaisa oli Jakob von Uexküll.

Välislingid
Tema artiklid väljaandes "Acta Chemica Scandinavica"

Soome keemikud
Sündinud 1936
Surnud 2013
Nikolai Mladenov

Nikolai Evtimov Mladenov (bulgaaria keeles Николай Евтимов Младенов; sündinud 5. mail 1972 Sofias) on Bulgaaria poliitik, aastatel 2010–2013 Bulgaaria välisminister.

Ta lõpetas Sofia majandusülikooli rahvusvaheliste suhete alal.

Aastatel 2007–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige, 2009–2010 kaitseminister.

Viited

Välislingid
 WHO IS WHO: Bulgaria's New Defense Minister Nikolay Mladenov

Bulgaariast valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Kaitseministrid
Bulgaaria välisministrid
Sündinud 1972
Jaan Põdra

Jaan Põdra (29. mai 1894 Kabala vald, Viljandimaa – 4. veebruar 1942 Kirov, NSV Liit) oli Eesti poliitik ja ettevõtja.

Jaan Põdra oli aastatel 1938–1940 Eesti Tarbijateühistute Keskühistu juhatuse esimees ning Riigivolikogu liige.

Jaan Põdra vahistati nõukogude julgeolekuasutuste poolt 28. jaanuaril 1941 Tallinnas, mõisteti 12. detsembril 1941 surma ja hukati.

Viited

Eesti ettevõtjad
I Riigivolikogu liikmed
Ühistegevuskoja liikmed
Seltskondlike komiteede poliitikud
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1894
Surnud 1942
Krzeszowice

Krzeszowice on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas, Krzeszowice valla halduskeskus. Krzeszowice asub Krakówi kesklinnast ligikaudu 23 km lääneloodes.

2012. aastal oli linnas 10 281 elanikku.

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Ele Pedassaar

Ele Pedassaar (sündinud 10. detsembril 1976 Võrus) on Eesti sünoptik.

Pedassaar sündis Võrus. Ta on õppinud Eesti Mereakadeemias ja Tallinna Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas meteoroloogiat. Lisaks õppis ta kooli ajal muusikat (viiulit).

Ta töötab Keskkonnaagentuuri ilmaprognooside osakonna peaspetsialisti-sünoptikuna.

Pedassaar esineb ilmateadustajana Eesti Televisiooni uudistesaates "Aktuaalne kaamera".

Võrumaalt pärinevana oskab ta võru keelt ning on ka telesaates ilmateadet võru keeles vahendanud.

Viited

Välislingid
 "Iloline inemine: Ilmateadja Ele Pedassaar", ETV saade 2010, järelvaadatav ETV arhiivist

Eesti meteoroloogid
Sündinud 1976
Ranetki

Ranetki (vene keeles Ранетки; ingliskeelne nimi Ranetki Girls) on Venemaa pop-rock'i bänd.

See tegutseb 2005. aastast. Laiemalt sai bänd kuulsaks oma lauluga "O tebe" ("Sinust"), kui see sattus Rockstari arvutimängu "Grand Theft Auto IV" raadiosse.

Venemaa ansamblid
Peeter Raudsepp (teatrilavastaja)

Peeter Raudsepp (sündinud 20. märtsil 1974) on eesti teatrilavastaja.

Peeter Raudsepp lõpetas 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli lavastajana ning sai 2000. aastal teatrimagistri kraadi.
		
Aastatel 1996–2000 töötas ta Rakvere Teatris lavastajana, 1999–2001 kirjandusala juhatajana. 2001. aastast oli ta Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri õppejõud.

1. septembrist 2011 kuni 31. augustini 2016 oli Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Lavakunstikooli juhataja.

Olnud Eesti Lavastajate Liidu esimees.

Tunnustus
 1994 Voldemar Panso nimeline auhind
2007 stipendium "Ela ja sära"

Viited

Välislingid
 Peeter Raudsepp: teatrite kiusatus pakkuda kiirkultuuri on suur Postimees, 4. detsember 2010
 Peeter Raudsepp haarab lavakoolis ohjad Postimees, 10. aprill 2011

Eesti lavastajad
Sündinud 1974
Uno Laur (muusik)

Uno Laur (sündinud 8. juunil 1961 Rakveres) on Eesti muusik, punkansamblite Must Mamba ja Röövel Ööbik endine solist.

Viited

Välislingid
"The first band included Kuldar Poska, Allan Hmelnitski and Uno Laur"
"Lahkuvad Uno Laur ja Kuldar Poska"
Röövel Ööbik

Eesti lauljad
Sündinud 1961
Põhiharidus

Põhiharidus on 1.–9. klassini ulatuv koolisüsteemi aste, mis on Eestis kohustuslik üldharidusmiinimum. 

Põhihariduse võib Eestis omandada osaliselt algkoolis (1.–6. klass), põhikoolis (1.–9. klass) või gümnaasiumis, mille juures on põhikooli klassid.

Põhikool jaguneb kolmeks kooliastmeks:
 I kooliaste – 1.–3. klass;
 II kooliaste – 4.–6. klass;
 III kooliaste – 7.–9. klass.

Põhiharidust saab omandada kolme riikliku õppekava alusel: põhikooli riiklik õppekava, põhikooli lihtsustatud õppekava ja haridusliku erivajadusega õpilasele koostatud individuaalne õppekava. Et lõpetada põhikool, tuleb läbida õppekava ja teha edukalt kolm põhikooli lõpueksamit: 1) eesti keel ja kirjandus või eesti keel kui teine keel, 2) matemaatika ja 3) eksam õpilase valikul. 

Põhitaseme õppe põhivorm on päevaõpe. Koolikohustuse vanuse ületanud võivad omandada põhihariduse ka õhtuses õppes, kaugõppes või eksternina.

Põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse kohaselt peab vähemalt 80 protsendil õpilastest, kelle jaoks põhikool on elukohajärgne kool, kuluma kooli jõudmiseks mitte rohkem kui 60 minutit. Munitsipaal- või riigikoolis õppekava alusel toimuva põhi- või keskharidusõppe eest ei tohi õpilastelt ega vanematelt nõuda kaasrahastamist.

Põhikooli õpilase suurim lubatud nädala õppekoormus õppetundides on:
 1. klassis 20;
 2. klassis 23;
 3. ja 4. klassis 25;
 5. klassis 28;
 6. ja 7. klassis 30;
 8. ja 9. klassis 32.

Pärast põhikooli lõppu võib jätkata gümnaasiumis üldkeskharidusega, kutseõppeasutuses kutsekeskharidusega või omandada kutse. Koolikohustusliku ea ületanud põhihariduseta isikutele on mõeldud kutseõpe põhihariduse baasil, mille puhul õpitakse eriala kõrval ka erialaga seotud üldharidusaineid.

Eestis on arutatud ka keskhariduse kohustuslikuks muutmist, kuid siiani pole neid ettepanekuid vastu võetud.

Viited

Välislingid
 Põhikooli- ja gümnaasiumiseadus
 Põhikooli riiklik õppekava (normintellektiga õpilased)
 Põhikooli lihtsustatud riiklik õppekava (kerge vaimupuudega õpilased)
 Toimetuleku riiklik õppekava (mõõduka ja sügava vaimupuudega õpilased)
 Tiina Annus "Põhiharidus kolmandal aastatuhandel" Riigikogu Toimetised, 7/2003

Haridus
Sten Lassmann

Sten Lassmann (sündinud 26. mail 1982) on Eesti pianist, keda tuntakse eelkõige Heino Elleri muusika interpreedina.

Sten Lassmann on õppinud Eesti Muusikaakadeemias, Pariisi konservatooriumis ja Rootsi Kuninglikus Muusikaakadeemias.

2002. aastal võitis Sten Lassmann VI Tallinna riikliku klaverikonkursi ning neli aastat hiljem jagas oma esimest rahvusvahelist auhinda (3. koht) Danil Sajamoviga.

Tunnustus 

 2011 Heino Elleri nimeline muusikapreemia
 2015 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (Heino Elleri kogutud klaveriteoste plaadistamine ja aktiivne kontserttegevus)
2021 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (järjekindla ja väljapaistva tegevuse eest muusikamaastikul, suure panuse eest Eesti muusika jäädvustamisel)

Isiklikku 
Ta on pianist Peep Lassmanni poeg.

Välislingid

 Eesti saatkond Londonis

Eesti pianistid
Sündinud 1982
Liana Kolodinskaja

Liana Zeigo (Liana Kolodinskaja; sündinud 12. novembril 1985 Võrus) on Eesti laulja. Ta oli ansambli Pariis asutaja ja Paha Polly solist.

Zeigot on inspireerinud Tõnu Trubetsky, Debby Harry ja Joan Jett.

Elulugu
Liana Zeigo lõpetas 2004. aastal Lähte Ühisgümnaasiumi meediakallakuga humanitaarklassi ja suundus sama aasta sügisel Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda eesti ja soome-ugri keeleteadust õppima. Ülikoolis õppimise kõrvalt töötas Tartus Alo TV-s uudistetoimetaja ja diktorina.

Lõpetanud Tartu Ülikooli 2007. aastal, läks Liana Zeigo tööle Järvamaale eesti keele ja kirjanduse õpetajaks. Oma õpetajakarjääri jooksul on Liana juhendanud luule- ja näiteringe ning andnud huvilistele kitarritunde.

2009. aastal lõpetas Liana Zeigo Tartu Ülikooli täiendkoolituse pedagoogika erialal.

Liana Zeigo töötas raadios Elmar muusikatoimetaja ja saatejuhina aastatel 2013-2019.

Muusikukarjäär

Lauljana sai Liana Zeigo tuntuks 2005. aastal, mil ta kirjutas eesti bändile Paha Polly laulu "Naerame". Laul sai kuulsaks, sest kõlas Statoili telereklaamis.

Paha Polly
Paha Polly loodi Võrus 2005. aastal ja esialgu mängiti tuntud poprock-bändide, nagu näiteks Nirvana, kavereid. Pahasse Pollysse kutsusid Liana Zeigo selle asutajaliikmed Alari Uibo ja Harry Ruotsi. Ajapikku hakkas Liana bändile ise lugusid kirjutama. Lisaks laulule "Naerame" on tema kirjutatud näiteks "Ma olen Tartu", "Külm detsember", "Mu valgus" ning "Tule ja leia".

Maria Stuart

Maria Stuart loodi pärast Paha Polly laialiminekut aastal 2013. Bänd on avaldanud lood "Luuraja", "Emotsioonid" ja "Peegelpildis". Ansamblisse kuuluvad veel Meelis Tisler, Margus Sekk, Hanna-Roosi Karro ja Hans K. Pikani.

Viited 

Eesti lauljad
Eesti õpetajad
Eesti saatejuhid
Eesti toimetajad
Sündinud 1985
Indrek Raudne

Indrek Raudne (sündinud 18. detsembril 1975 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ettevõtja. 

Aastail 1998–1999 oli ta Riigikogu esimehe nõunik. 2004–2007 oli ta X Riigikogu liige. Märtsist detsembrini 2011 kuulus Indrek Raudne XII Riigikogu koosseisu. Ta lahkus 2011. aasta detsembris Riigikogust elamisloa skandaali tõttu. Ühtlasi lahkus ta 2011. aasta detsembris erakonnast Isamaa ja Res Publica Liit.

Haridus
Lõpetanud Kadrioru Saksa Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Samuti õppinud Berliini Humboldti Ülikoolis ja töötanud Saksamaa parlamendis Bundestagis.

1981–1993 Kadrioru Saksa Gümnaasium
1993–1997 Tartu Ülikool

Töökäik

Oli OÜ Patricia juhatuse liige 2003. aastal koos Urmas Reinsalu, Ken-Marti Vaheri ja Taavi Veskimägiga.

Indrek Raudne on tegev ettevõtluses. Ta on OÜ Integer Invest juhatuse liige, OÜ Centennial Investments juhatuse liige, OÜ Stardust Capital juhatuse liige, OÜ TWC Boats juhatuse liige, AS Tallinna Sadam nõukogu liige, AS Eesti Post nõukogu liige ja OÜ Integer Broker juhatuse liige. 

Lisaks sellele osaleb ta Kadrioru Saksa Gümnaasiumi hoolekogu, Tartu Ülikooli Kuratooriumi, Viljandi Kultuurikolledži nõunike kogu, Kesklinna Halduskogu ja MTÜ Keelekümblusprogrammi Lapsevanemate Liit juhatuse töös.

1993–1994 ASi Eesti Hoiupank spetsialist
1994–1996 Presidendi Kantselei sisepoliitika osakonna juhataja
1998–1999 Riigikogu esimehe nõunik
2000–2001 Sisekaitseakadeemia rektori nõunik
2001–2002 Erakonna Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica sidustusjuht
2003–2007, 2011 Riigikogu liige

Tegevus poliitikuna

Ta on valitud otsemandaadiga ühel korral Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita esindajana Riigikogu ja Kesklinna esindajana kolmel korral Tallinna Linnavolikogu ja Kesklinna Halduskogu liikmeks. Ta on juhtinud Tallinna linnavolikogus Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni.

Seadusandlikud initsiatiivid X Riigikogu koosseisus 2003–2007:

õppelaenu osaline kustutamine lapse sünni korral     
õppetoetuste seadus
doktorantide stipendiumite süsteem
välismaal õppimiseks stipendiumite süsteem
nooremarstide palga võrdsustamine arstide miinimumpalgaga
"pööninguseadus"
koolide iseseisvust ja valikuvõimalusi ning uut finantseerimismudelit sisaldav haridusuuenduste pakett
üldhariduskoolide kapitalikomponendi sisseviimine

Isiklikku
Indrek Raudne on vabaabielus ja kahe lapse isa. Tal on abikaasa Railiga poeg Oskar ja tütar Rahel.

Ta on Saaremaal Lümanda vallas asuva 1818. aastal ehitatud Kotlandi mõisa omanik.

2011. aastal kaebas Keskerakond Indrek Raudse kohtusse Keskerakonda laimavate väidete meedias avaldamise tõttu. Samal aastal tuvastas "Pealtnägija", et Indrek Raudne ja tema äripartner Nikolai Stelmach pakuvad Vene miljonäridele hõlbustatud korras elamisloa taotlemise teenust fiktiivse äriühingu abil (elamislubade skandaal).

Viited

Välislingid
Koduleht
Indrek Raudne Riigikogu kodulehel
Indrek Raudne Isamaa ja Res Publica kodulehel
Indrek Raudne saab riigikogu pesamunaks
IRLis tegi suurima hüppe Indrek Raudne

X Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
Eesti ettevõtjad
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1975
Rein Aren

Rein Aren (ka Reino Aren; 25. detsember 1927 – 16. mai 1990) oli eesti näitleja.

Ta õppis aastatel 1942–1946 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis skulptuuri ja 1949–1951 GITIS-e eesti stuudios.

Ta oli aastatel 1946–1949 Vanemuises koorilaulja ja balletitantsija. Töötas aastatel 1951–1972 ja 1979–1990 Draamateatris. Vahepealsetel aastatel 1973–1979 töötas ta Vene Draamateatris. Rein Aren oli GITIS-es erihariduse saanud näitlejate põlvkonna kirkamaid ja samas romantilisemaid näitlejaid.

Jõuliselt maskuliinse näitlejaisiksusena jättis ta Eesti teatrilukku unustamatud rollid: Peer Gynt (Henrik Ibsen „Peer Gynt“ 1962), Karla ja Pearu (Tammsaare/ Panso/ Mari-Liis Küla "Inimene ja inimene" 1972), Slopašev (Tammsaare/ Mikiver „Armastus ja surm“ 1984), Jakob (Jaan Kruusvall „Pilvede värvid“ 1983), Timotheus Bock (Jaan Kross „Keisri hull“ 1984), Naabrimees (Rein Saluri „Minek“ 1988) jt.

Ta on mänginud rohkem kui 30 filmis: „Jahid merel“ 1955, „Vallatud kurvid“ 1959, „Jäljed“ 1963, „Indrek“ 1975, „Corrida“ 1982 (Tallinnfilm), „Punane telk“ (Mosfilm) jt ning paljudes kuuldemängudes ja telelavastustes.

Tunnustus
1966 Eesti NSV teeneline kunstnik
1982 Eesti NSV rahvakunstnik

Isiklikku
Tema vend on näitleja Väino Aren.

Ta oli 1950. aastast abielus näitleja Jelena Blinovaga.

Välislingid
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti näitlejad
Eesti Draamateatri näitlejad
Vene Teatri näitlejad
Eesti filminäitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti NSV rahvakunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1927
Surnud 1990
Kaarli Aluoja

Kaarli Aluoja (enne eestistamist 4. augustil 1936 Karl Otto) (20. juuni 1899 Toila – 4. veebruar 1975 Viljandi) oli eesti näitleja ja lavastaja. 

Ta õppis 1916–1918 Tallinna Kunsttööstuskoolis, läks 1918 Vabadussõtta ja oli kuni 1921. aastani sõjaväes. Aastal 1924 lõpetas Draamastuudio teatrikooli I lennu ja oli üks Draamastuudio Teatri asutajaid (teater avati 1925. aastal). 

Kaarli Aluoja oli kogu eesti teatri tarvis olulise A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" romaani lavainterpretatsioonidele alusepanija. Andres Särevi dramatiseeringutega viis Kaarli Aluoja lavastajana orbiiti näitlejaloomingu, kus teatrilukku jäid Draamastuudio Teatris 1932. aasta "Vargamäest" Pearuna Johannes Kaljola, aga ka 1934. aasta "Abielu ja armastuse", hiljem "Karini ja Indreku" lavastustega Lisl Lindau Karin ja tema enda napp, kuid sügav Indrek Paas ja Arno Suuroru Köögertal. Draamastuudio Teatris töötas Kaarli Aluoja kuni 1934. aastani. 

Kui 1935. aastal sai Vanemuise teatri juhiks Otto Alev, siirdus Kaarli Aluoja Vanemuisesse draamajuhiks. Tema võttis Vanemuisesse tööle ka sellised legendaarsed mehed nagu Kaarel Irdi ja Helend Peebu. Lisaks kujunes just sel perioodil Vanemuisest mitmežanriline teater. Aastal 1941 oli ta sunnitud näitejuhi kohalt taanduma, sest oli võidelnud Vabadussõjas ja olnud Kaitseliidu liige. Aastatel 1941–1944 ja 1945–1948 töötas Eesti Draamateatris ja 1944–1945 oli taas Vanemuises lavastaja. Nõukogude ajal töötas peamiselt teatripedagoogina.

Mälestuse jäädvustamine 
2009. aastal avati Virumaal Toila Altkülas tema mälestuskivi.

Isiklikku
Karl Otto sündis Toilas Aluoja talus Juuli ja Nigulas Otto pojana.

Ta oli Kaljo Kiisa ema tädipoeg.

Viited

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1975
Hugo Soasepp

Hugo Soasepp (kuni 1938 Hugo Saasepp; 8. september 1906 Aruküla – 9. juuni 1997 Pärnu) oli eesti poksija ning poksitreener, -kohtunik ja -tegelane.

Soasepp alustas poksimist 1924. aastal Tallinna Spordis, tema treener oli Peeter Matsov.

Soasepp oli 1929. aastal Eesti meister kergekaalus (kuni 61,2 kg). Ta osales ühe korra Eesti-Soome maavõistlusel ja kaotas 1928. aastal oma kohtumise.

Soasepp oli hiljem Gongi juhatuse liige, töötas aastatel 1944–1963 poksitreenerina Pärnu Spartakis ja Kalevis. Tema õpilaste hulgas olid Robert Suokas, Jaan Hansla ning Ervin ja Martin Matsi. Ta tegutses kaua aega poksikohtunikuna. 

Hiljem töötas Soasepp Pärnu restoranis Tallinn šveitserina.

Kirjandus 
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009.

Välislingid 
 

Eesti poksijad
Eesti poksitreenerid
Eestistatud nimega inimesed
Pärnu Alevi kalmistule maetud
Sündinud 1906
Surnud 1997