joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Michael Johnson

Michael Duane Johnson (sündinud 13. septembril 1967 Dallases) on USA kergejõustiklane.

Johnson kuulub IAAFi kuulsuste halli.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1992  Barcelonas 
 olümpiavõitja 4×400 m teatejooksus 2.55,74
 1996  Atlantas 
 olümpiavõitja 200 m jooksus 19,32 MR
  olümpiavõitja 400 m jooksus 43,49 OR
 2000  Sydneys 
 olümpiavõitja 400 m jooksus 43,84
 diskvalifitseeriti 4×400 m teatejooksus 2.56,35

Maailmameistrivõistlustel 

 1991  Tōkyōs
  maailmameister 200 m jooksus 20,01
 1993  Stuttgardis
  maailmameister 400 m jooksus 43,65
  maailmameister 4×400 m teatejooksus 2.54,29 MR
 1995  Göteborgis
  maailmameister 200 m jooksus 19,79
  maailmameister 400 m jooksus 43,39
  maailmameister 4×400 m teatejooksus 2.57,32
 1997  Ateenas
  maailmameister 400 m jooksus 44,12
 1999  Sevillas 
  maailmameister 400 m jooksus 43,18 MR
 diskvalifitseeriti 4×400 m jooksus 2.56,45

Maailmarekordid

Välislingid 
 
 Michael Johnson USA Kergejõustiku liidu kodulehel
 
 Michael Johnson baylorbears.com kodulehel

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1967
Jackie Joyner-Kersee

Jackie Joyner-Kersee (sündinud 3. märtsil 1962 East St. Louises) on USA kergejõustiklane (seitsmevõistleja ja kaugushüppaja). Kolmekordne olümpiavõitja (1988 ja 1992) ja neljakordne maailmameister (1987, 1991 ja 1993). Kehtiva naiste seitsmevõistluse maailmarekordi (7291) omanik.

Jackie Joyner-Kersee on IAAFi kuulsuste halli liige.

Saavutused

Olümpiamängudel 

Los Angeles 1984 
hõbemedal seitsmevõistluses 6385
Seoul 1988 
olümpiavõitja seitsmevõistluses 7291
olümpiavõitja kaugushüppes 7.40
Barcelona 1992 
olümpiavõitja seitsmevõistluses 7044
pronksmedal kaugushüppes 7.07
Atlanta 1996 
pronksmedal kaugushüppes 7.00

Maailmameistrivõistlused 

Rooma 1987 
maailmameister seitsmevõistluses 7128
maailmameister kaugushüppes 7.36
Tokio 1991
 maailmameister kaugushüppes 7.32
Stuttgart 1993
maailmameister seitsmevõistluses 6837

Maailmarekordid 

Kaugushüpe
7.45 13. august 1987 Indianapolis (rekordi kordamine)

Seitsmevõistlus
7148 6.-7. juuli 1986 Moskva
(12,85 - 188 - 14.76 - 23,00 - 701 - 49.86 -2.10,02)
7161 1.-2. august 1986 Houston
(13,16 - 188 - 15.20 - 22,85 - 703 - 50.12 - 2.09,69)
7215 16.-17. juuli 1988 Indianapolis
(12,71 - 193 - 15.65 - 22,30 - 700 - 50.08 - 2.20,70)
7291 23.-24. september 1988 Seoul
(12,69 - 186 - 15.80 - 22,56 - 727 - 45.66 - 2.08,51)

Välislingid 
 

Pilte Jackie Joyner-Kerseest
pilt 1
pilt 2
pilt 3

Seitsmevõistlejad
Ameerika Ühendriikide kaugushüppajad
Sündinud 1962
Saïd Aouita

Saïd Aouita (sündinud 2. novembril 1959 Kénitras) on Maroko kergejõustiklane (800 m, 1500 m ja 5000 m jooksja). Olümpiavõitja (1984) ja maailmameister (1987).

Saavutused

Olümpiamängudel 

Los Angeles 1984 
olümpiavõitja 5000 m 13.05,59
Seoul 1988 
pronksmedal 800 m 1.44,06

Maailmameistrivõistlustel 

 Helsingi 1983 
pronksmedal 1500 m 3.42,02
Rooma 1987
maailmameister 5000 m 13.26,44

Maailmarekordid 

1500 m
3.29.46 23. august 1985   Berliin 

2000 m
4:50.81 16. juuli 1987  Pariis              

3000 m 
7.34,79 1. juuli 1989 Oslo
7.29,45 20. august 1989 Köln

2 miili
8:13.45 28. mai 1987 Torino 

5000 m
13.00.40 27. juuli 1985   Oslo 
12.58.39 22. juuli 1987   Rooma

Isiklikku 

Saïd Aouita oli sportlasena 175 cm pikk ja kaalus 58 kg.

Välislingid 

Maroko jooksjad
Sündinud 1959
Hiiumaa rajoon

Hiiumaa rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastail 1950–1989.

Hiiumaa rajooni kuulusid:
Kärdla linn (linn aastast 1938)
Emmaste külanõukogu (moodustatud 1945)
Käina külanõukogu (1945)
Lauka külanõukogu (1945)
Pühalepa külanõukogu (1945)

Vaata ka
Hiiu maakond
 
Eesti NSV rajoonid
Hiiumaa ajalugu
Walter Gropius

Walter Adolph Gropius [v'alter 'aadolf gr'oopius] (18. mai 1883 Berliin – 5. juuli 1969 Boston) oli saksa arhitekt, Bauhausi asutaja.

Ka tema isa oli arhitekt. 
 
Gropius lahkus 1934. aastal, pärast natsipartei võimuletulekut, Saksamaalt. Ta elas ja töötas Inglismaal, sealt siirdus aga USA-sse, kus ta ka 1969. aastal suri.

Walter Gropiuse materjalikäsitlus oli omas ajas väga moodne ja uuenduslik. Tema projekteeritud hooneid võrreldakse tihti abstraktsionismiga maalikunstis.

Tähtsamad projektid 
Bauhausi koolimaja, 1919–1925, Dessau (Saksamaa)
Gropius House, 1937, Lincoln (Massachusetts)
Harvard Graduate Center, 1950, Cambridge (Massachusetts)
Pan Am Building – lennuettevõtte Pan Am peakorter, 1963, New York

Tunnustus
1956 – Kuninglik kuldmedal
1959 – AIA kuldmedal
1961 – Goethe auhind

Isiklikku
Gropius abiellus oma armukese Alma Schindleriga pärast Alma abikaasa Gustav Mahleri surma. See abielu ei kestnud kaua ning Alma abiellus hiljem Franz Werfeliga.

Saksamaa arhitektid
Sündinud 1883
Surnud 1969
Evelyn Ashford

Evelyn Ashford (sündinud 15. aprillil 1957 Shreveportis (Louisiana)) on USA naiskergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1984 Los Angeles
olümpiavõitja 100 m 10,97
olümpiavõitja 4×100 m 41,65
 1988 Seoul
olümpiavõitja 4×100 m 41,98
hõbemedal 100 m 10,83
 1992 Barcelona 
olümpiavõitja 4×100 m 42,11

Maailmarekordid 

100 m
10.79 3. juuli 1983 Colorado Springs
10.76 22. august 1984  Zürich

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1957
Linford Christie

Linford Cicero Christie (sündinud 2. aprillil 1960 Jamaical Saint Andrewsis) on Suurbritannia endine kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooks). 

Christie võitis kõigi üllatuseks 100 m jooksus kuldmedali 1986. aasta Euroopa meistrivõistlustel Stuttgardis. Samal aastal Edinburghis toimunud Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta 100 m jooksus teiseks. 1987. aastal Roomas toimunud MM-il sai ta 100 m jooksus pronksi. 1988. aasta Seouli olümpiamängudel tõusis Christie 100 m jooksus hõbemedalile, kui Ben Johnson jäi vahele dopingu tarvitamisega. Ka Christie proov sisaldas siis keelatud aineid, kuid temale jäeti medal alles.

1990. aasta EM-il tuli Christie 100 m jooksus teist korda Euroopa meistriks. 1991. aasta sise-MM-il sai ta hõbemedali nii 60 m kui ka 200 m jooksus. 1992. aasta olümpiamängudel Barcelonas tuli ta 100 m jooksus olümpiavõitjaks, olles teine inglane peale Allan Wellsi, kes on sellel distantsil kulla saanud. Ta võitis 100 m jooksus kuldmedali ka 1993. aasta MM-il Stuttgardis isikliku rekordiga 9,87.

1994. aasta EM-il Helsingis tegi ta ajalugu ja tuli 100 m jooksus kolmandat korda järjest Euroopa meistriks. 1996. aasta olümpiamängudel Atlantas tegi ta 100 m jooksus finaalis kaks valestarti ja eemaldati edaspidisest võistlusest.

1999. aastal jäi ta vahele dopingu (nandrolooni) kasutamisega, mille järel lõpetas tippsportlase karjääri.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1988 Seoul 

hõbemedal 100 m jooksus 9,97 
hõbemedal 38,28
1992 Barcelona  
olümpiavõitja 100 m jooksus 9,96

Maailmameistrivõistlustel 

 1987 Rooma

pronksmedal 100 m jooksus 10,14
 1991 Tokyo

pronksmedal 4x100 m teatejooksus 38,09
 1993 Stuttgart 
maailmameister 100 m jooksus 9,87
hõbemedal 4x100 m teatejooksus 37,77

Sisemaailmameistrivõistlustel 

 1991 Sevilla

hõbemedal 60 m jooksus 6,55
hõbemedal 200 m jooksus 20,72

Euroopa meistrivõistlustel 

 1986 Stuttgart
Euroopa meister 100 m jooksus 10,15
pronksmedal 4x100 m teatejooksus 38,71
 1990 Split 
Euroopa meister 100 m jooksus 10,00
hõbemedal 4x100 m teatejooksus 37,98
pronksmedal 200 m jooksus 20,33
 1994 Helsingi
Euroopa meister 100 m jooksus 10,14

Rahvaste Ühenduse mängudel 

 1986 Edinburgh

hõbemedal 100 m jooksus 10,28
 1990 Auckland
kuldmedal 100 m jooksus 9,93
kuldmedal 4x100 m teatejooksus 38,67
 1994 Victoria
kuldmedal 100 m jooksus 9,91
pronksmedal 4x100 m jooksus 39,39

Euroopa rekordid

Välislingid 
 

Suurbritannia jooksjad
Sündinud 1960
Sebastian Coe

Sebastian Newbold Coe (sündinud 29. septembril 1956 Chiswickis Londonis) on Suurbritannia kergejõustiklane (800 m ja 1500 m jooksja). 

Sebastian Coe on valitud IAAFi kuulsuste halli.

Saavutused

Olümpiamängudel 
 1980 Moskva
olümpiavõitja 1500 m jooksus 3.38,40
hõbemedal 800 m jooksus 1.45,85
 1984 Los Angeles 
olümpiavõitja 1500 m jooksus 3.32,53
hõbemedal 800 m jooksus 1.43,64

Maailmakarikavõistlustel 
 1981 Rooma
1. koht 800 m jooksus 1.46,16
 1989 Barcelona

2. koht 1500 m jooksus 3.35,79

Euroopa meistrivõistlustel 
 1978 Praha

pronksmedal 800 m jooksus 1.44,76
 1982 Ateena

hõbemedal 800 m jooksus 1.46,66
 1986 Stuttgart
Euroopa meister 800 m jooksus 1.44,50
hõbemedal 1500 m jooksus 3.41,67

Euroopa sisemeistrivõistlustel  
 1977 San Sebastián
Euroopa sisemeister 800 m jooksus 1.46,54

Euroopa karikavõistlustel 
 1979 Torino
1. koht 800 m jooksus 1.47,28
 1981 Zagreb
1. koht 800 m jooksus 1.47,03

Maailmarekordid

Tegevus spordijuhina 
Sebastian Coe on alates 2004. aasta maikuust juhtinud 2012. aasta Londoni olümpiamängude korralduskomiteed.

Isiklikku 
Sebastian Coe on abielus Nicolaga ja neil on neli last, tütar Madeleine (1992), poeg Harry (1994), poeg Peter (1996) ja tütar Alice (1998)

Suurbritannia jooksjad
Inglismaa sportlased
Sündinud 1956
María Colón

María Caridad Colón (sündinud 25. märtsil 1958 Baracoas) on Kuuba endine kergejõustiklane (odaviskaja).

Saavutused

Olümpiamängudel 

1980 olümpiavõitja

Kuuba odaviskajad
Sündinud 1958
Ludmila Engquist

Ludmila Engquist (sündinud Leonova; 21. aprillil 1964 Tambovi oblastis Vene NFSV-s) on NSV Liidu ja Rootsi endine kergejõustiklane (100 m tõkkejooksja).

1991. aastal tutvus Ljudmilla Narožilenko rootslasest kergejõustikumänedžeri Johan Engquistiga, kellega ta pärast Rootsi elama asumist 1993. aastal abiellus. Sellest ajast algas Ljudmila vaevaline tee, sest kolm aastat ei lubatud tal rahvusvahelistel suurvõistlustel võistelda. Alles 19. juunil 1996 sai ta Rootsi kodakondsuse ja 5. juulil, kaks nädalat enne Atlanta olümpiamängude algust, andis Venemaa kergejõustikuföderatsioon nõusoleku tal võistlustel esindada Rootsit.

Saavutused

Olümpiamängudel 

1996 – olümpiavõitja (Rootsi koondis)

Maailmameistrivõistlustel 

1991 – maailmameister (NSV Liidu koondis)
1997 – maailmameister
1999 – pronksmedal

Rootsi tõkkejooksjad
Nõukogude Liidu kergejõustiklased
Sündinud 1964
Hasely Crawford

Hasely Joachim Crawford (sündinud 16. augustil 1950 Trinidadil) on endine Trinidadi ja Tobago kergejõustiklane (100 ja 200 m jooksja).

Crawford alustas kergejõustikutreeninguid 17-aastaselt.  

Rahvusvahelise stardi tegi ta Rahvaste Ühenduse mängudel 1970. aastal Panama Citys, kus ta sai 100 m jooksus pronksmedali. Kaks aastat hiljem 1972. aasta olümpiamängudel Münchenis jõudis ta 100 m jooksu finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama.  

1975. aastal pääses Crawford USA tipptreeneri Bob Parksi rühma harjutama 1976. aasta olümpiamänge silmas pidades. Olümpiamängude aastal jooksis ta vaid valitud võistlustel. Olümpiamängudel Montréalis võitis põlvikutes jooksnud Crawford 100 m jooksu, edestas väga napilt Jamaica jooksjat Don Quarriet, ning temast sai esimene trinidadlasest olümpiavõitja. Ka 200 meetri jooksus jõudis ta finaali, kuid pidi vigastuse pärast katkestama. Ta osales ka 1980. aasta ja 1984. aasta OM-il, kuid finaali ei jõudnud. 

Crawford on kodumaal rahvuskangelane. Tema pilt on olnud postmarkidel ja tema järgi on nimetatud staadion Hasely Crawford Stadium.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1976 Montréal
olümpiavõitja 100 m jooksus 10,06

Rahvaste Ühenduse mängudel 

 1970 Edinburgh 

pronksmedal 100 m jooksus 10,33
 1978 Edmonton
hõbemedal 4×100 m jooksus 39,29
pronksmedal 100 m jooksus 10,09

Trinidadi ja Tobago kergejõustiklased
Sündinud 1950
Jooksjad
Gail Devers

Yolanda Gail Devers (sündinud 19. novembril 1966 Seattle'is) on USA endine naiskergejõustiklane, 100 m jooksja ja 100 m tõkkejooksja. Ta oli üks edukamaid 1990. aastate kergejõustiklasi.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1992 Barcelona
olümpiavõitja 100 m jooksus 10,82
 1996 Atlanta
olümpiavõitja 100 m jooksus 10,94
olümpiavõitja 4×100 m teatejooksus 41,95

Maailmameistrivõistlustel 

 1991 Tokyo 
hõbemedal 100 m tõkkejooksus 12,63
 1993 Stuttgart
maailmameister 100 m jooksus 10,82
maailmameister 100 m tõkkejooksus 12,46
hõbemedal 4x100 m tetatejooksus 41,49
 1995 Göteborg
maailmameister 100 m tõkkejooksus 12,68
 1997 Ateena 
maailmameister 4x100 m teatejooksus 41,47
 1999 Sevilla 
maailmameister 100 m tõkkejooksus 12,37
 2001 Edmonton 
hõbemedal 100 m tõkkejooksus 12,54

Sisemaailmameistrivõistlused 

 1993 Toronto
sisemaailmameister 60 m jooksus 6,95
 1997 Pariis
sisemaailmameister 60 m jooksus 7,06
 1999 Maebashi

hõbemedal 60 m jooksus 7,05
 2003 Birmingham 
sisemaailmameister 60 m tõkkejooksus 7,81
 2004 Budapest 
sisemaailmameister 60 m jooksus 7,08
hõbemedal 60 m tõkkejooksus 7,78

Isiklikud rekordid 

100 m jooks 10.82 1. august 1992 Barcelona
200 m jooks 22.71 23. mai 1987 Corvallis
400 m jooks 52.66 4. juuni 1987 
800 m jooks 2:11.07 1982 
100 m tõkkejooks 12.33 23. juuli 2000 Sacramento
400 m tõkkejooks 59.26 1985 
kaugushüpe 6.77 16. aprill 1988 Westwood
kolmikhüpe 12.97 1986

Isiklikku 
Gail Devers oli tippsportlasena 160 cm pikk ja kaalub 52 kg. Aastatel 1988-1992 oli abielus Ron Robertsiga.

Välislingid 
 
Koduleht(arhiveeritud esileht)

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1966
Ilmar Jaks

Ilmar Jaks (4. aprill 1923 Asuküla vald, Läänemaa – 1. september 2019) oli eesti kirjanik.

Sõdis Soome sõjaväe jalaväerügemendis JR 200, mobiliseeriti Punaarmeesse, sattus Leningradi tööpataljoni, põgenes 1945 Soome kaudu Rootsi. Õppis 1949–1953 Uppsala ülikoolis õigusteadust. Töötas Stockholmis Kammerkolleegiumis.

Teosed
1949: "Saaremaalt Leningraadi: Tööpataljonlase päevik 1944-1945" (Stockholm; Eesti Raamat, 199 lk; dokumentaaljutustus; avaldatud ka Noorte Hääles 1989)
1958: "Aruanne" (novellid; Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 287 lk)
1963: "Eikellegi maal" (ülestähendusi Siimonist; romaan'; Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 294 lk; 2. trükk 1991 Tallinna kirjastus Õllu, 172 lk)
1970: "Mapp: novelle ja katkendeid" (Lund: Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 263 lk)
1971: "Keldrist pööningule" (Lund; Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 247 lk)
1977: "Augeiase tallid" (novellid; Lund; Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 211 lk)
1980: "Talu" (romaan; Lund; Eesti Kirjanike Kooperatiiv, 194 lk; 2. trükk 1993 Tallinna kirjastus Õllu, 140 lk)
1981: "Neptun: õiguse telgitagustest" (romaan; Stockholm; Välis-Eesti & EMP; Eestis 1992 136 lk. ISBN 91-86116-04-5)
1991: "Augeiase tallid" (ilmus "Europeia" sarjas; valikkogu novellikogudest "Aruanne" ja "Augeiase tallid")
2003: "Pimedus" (novellikogu; Tartu kirjastus Ilmamaa, 152 lk, ISBN 9985-77-076-5 )
2004: "Pleenum Heaolu Keskasutuses" (Loomingu Raamatukogu nr 18, Tallinn: Perioodika, 79 lk ISBN 9985-853-51-2)

Tunnustus 
1992 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Number 808")
1998 Riigivapi IV klassi teenetemärk
2004 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Armer Adolf")

Isiklikku
Ilmar Jaksi vanemad olid Alexander Jaks (1880–1958) ja Minna Emile Abner (6. veebruar 1895 – 27. märts 1966). 

Ilmar Jaksi vennad olid Werner (26. veebruar 1919 – 27. detsember 1992), Uno (23. juuni 1925 – 9. november 2014) ja Sulev (1928–1947). Tema õde oli Ilo Jaks (11. veebruar 1921 – 18. juuli 1964). Ilmar Jaksi abikaasa oli Astrid Kruus (13. oktoober 1929 – 1976). Hiljem oli ta abikaasa prantsuse-vietnami päritolu Ariane Kveld Jaks (sündis 1964), kes on avaldanud mitu prantsuskeelset luulekogu.

Viited

Kirjandus
 Jaan Undusk, "Anarhisti pilguga. Ilmar Jaks – Skai Ramli – Sky Rambler" – Looming 1993, nr 6, lk 806–827; ka raamatus: Jaan Undusk, "Maagiline müstiline keel", Tallinn 1998, lk 224–257
 "Eesti kirjandus paguluses XX sajandil", Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 2008, lk 210–220 (ülevaate autor Jaan Undusk) ja bibliograafia lk 246–248

Välislingid 
 Foto
 Kalle Käsper Lõpmatult üksildane härg Sirp 28.03.2003
 

Eesti kirjanikud
Soome 200. jalaväerügemendi koosseis
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestlased Rootsis
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1923
Surnud 2019
Heike Drechsler

Heike Gabriela Drechsler (sünninimi Heike Daute; sündinud 16. detsembril 1964 Geras) on endine Ida-Saksamaa ja Saksamaa naiskergejõustiklane. Ta tulemused olid kõrgel tasemel 100 ja 200 m jooksus, kaugushüppes ning seitsmevõistluses.

Karjääri algusaastatel oli ta kõrgel tasemel nii sprindis kui ka kaugushüppes, kuid hiljem keskendus ainult kaugushüppele. Karjääri ajal ei jäänud ta keelatud ainete kasutamisega vahele, kuid tippspordist loobumise järel on ta tunnistanud, et kasutas tulemuste parandamiseks dopingut. 

Drechsler parandas kaugushüppe maailmarekordit kaks korda. Ta hüppas 7.44 m Ida-Berliinis 22. septembril 1985 ja 7.45 m Tallinnas 21. juunil 1986. Viimast tulemust kordas ta Dresdenis 3. juulil samal aastal. Tema isiklik kaugushüpperekord on 7.48 ja ta on hüpanud võistlustel üle 400 korra üle seitsme meetri. 1982. aastal hüppas ta juunioride maailmarekordiks 6.98 m.

200 m jooksus Drechsler kordas Marita Kochi maailmarekordit 21,71 29. juunil 1986 Jenas ja kordas sama tulemust kaks kuud hiljem Stuttgardis. Tol ajal olid tema nimel korraga nii kaugushüppe kui ka 200 m jooksu maailmarekord.

Drechsler on IAAFi kuulsuste halli liige.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1988 Seoul 
 hõbemedal kaugushüppes 7.22
 pronksmedal 100 m jooksus 10,85
 pronksmedal 200 m jooksus 21,95
 1992 Barcelona 
olümpiavõitja kaugushüppes 7.14
 2000 Sydney 
olümpiavõitja kaugushüppes 6.99

Maailmameistrivõistlustel 

 1983 Helsingi
maailmameister kaugushüppes 7.27
 1987 Rooma
 hõbemedal 100 m jooksus 11,00
 pronksmedal kaugushüppes 7.13
 1991 Tōkyō
 hõbemedal kaugushüppes 7.29
 pronksmedal 4x100 m teatejooksus 42,33
 1993 Stuttgart
maailmameister kaugushüppes 7.11

Sisemaailmameistrivõistlustel 

 1987 Indianapolis
sisemaailmameister 200 m jooksus 22,27
 sisemaailmameister kaugushüppes 7.10
 1991 Sevilla
 hõbemedal kaugushüppes 6.82
 1997 Pariis
 pronksmedal kaugushüppes 6.83

Maailmakarikavõistlustel 

 1985 Canberra
1. koht kaugushüppes 7.27
 1992 Havanna
1. koht kaugushüppes 7.16
 1998 Johannesburg
1. koht kaugushüppes 7.07

IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlustel 

 1990 Ateena
1. koht kaugushüppes 6.98
 1992 Torino
1. koht kaugushüppes 7.12
 1994 Pariis
 3. koht kaugushüppes 6.83
 1996 Milano
 2. koht kaugushüppes 6.87
 1998 Moskva
 2. koht kaugushüppes 6.99
 2000 Doha
1. koht kaugushüppes 7.07

Euroopa meistrivõistlustel 

1986 Stuttgart
Euroopa meister kaugushüppes 7.27
 Euroopa meister 200 m jooksus 21,71
1990 Split
Euroopa meister kaugushüppes 7.30
 hõbemedal 200 m jooksus 22,19
1994 Helsingi
Euroopa meister kaugushüppes 7.14

 1998 Budapest 
Euroopa meister kaugushüppes 7.16

Maailmarekordid

Isiklikud rekordid

Välislingid
 
Heike Drechsleri koduleht

Ida-Saksamaa kergejõustiklased
Saksamaa kergejõustiklased
Sündinud 1964
Ookean

Ookean on maailmamere suurem osa. Ookeanid moodustavad maakera pinnast üle 70%. Kuigi tegelikult on see üks suur veekogu, lahutavad ookeane tinglikult mandrid. Et nad katavad proportsionaalselt suurema osa lõunapoolkerast (81%) võrreldes põhjapoolkeraga (61%), siis esineb märkimisväärseid erinevusi poolkerade ilmastikus.

Tavaliselt eristatakse nelja ookeani:
Vaikne ookean
Atlandi ookean
India ookean ja
Põhja-Jäämeri
Viiendaks ookeaniks võib lugeda Lõuna-Jäämerd ehk Lõunaookeani - Atlandi, India ja Vaikse ookeani Antarktise-lähiseid osi.

Vaikse ja Atlandi ookeani põhja- ning lõunaosa ei ole eraldi ookeanid.

Vaata ka
Ookeaniline maakoor
Ookeanibassein

Välislingid 

Ookeanide ja merede piirid Rahvusvahelise Hüdrograafiaorganisatsiooni järgi

Okeanograafia
Anton Denikin

Anton Ivanovitš Denikin [ant'on iv'aanovitš den'iikin] (Антон Иванович Деникин; 16. detsember 1872 – 8. august 1947) oli Vene sõjaväelane (kindralleitnant), üks valgekaartlaste relvastatud üksuste Vabatahtlike Armee ja Lõuna-Venemaa Relvajõudude juhte Venemaa kodusõjas.

Noorus
Anton Denikin oli pärit piirivalveohvitseri perekonnast, lõpetas Kiievi jalaväejunkrukooli ja 1899. aastal Nikolai Kindralstaabi Akadeemia.

Anton Denikin osales Vene-Jaapani sõjas

Aastatel 1910–1914 oli Denikin 17. Arhangelski jalaväepolgu komandör, 1914. aastast kindralmajor.

Teenistus I maailmasõja ajal
I maailmasõja eel teenis Denikin Kiievi sõjaväeringkonna staabiülemana, sõjakuberneri kindral Nikolai Ivanovi alluvuses.

Esimese maailmasõja alguses oli Denikin – kindral Aleksei Brussilovi 8. armee kindralkortermeister, kuid omal soovil lasi Denikin end üle viia 4. Küti (raud) brigaadi komandöriks. 1915. aastal edutati ta kindralleitnandiks.

Venemaa Keisririigi armee kindralleitnant Denikin juhtis Esimese maailmasõja ajal brigaadi, diviisi, korpust.

1916. aastal autasustati teda Briljantidega Georgi relvaga ja määrati 8. armeekorpuse komandöriks.

Teenistus pärast veebruarirevolutsiooni
1917. aastal määrati ta Kõrgema Ülemjuhataja staabiülema abiks ja hiljem Läänerinde ja Edelarinde ülemjuhatajaks.

Pärast Kornilovi mässu vahistati ning paigutati koos Lavr Korniloviga Bõhhovski vanglasse, kust ta 1917. aasta novembris põgenes Novotšerkasskisse.

Venemaa kodusõjas
1918. aasta jaanuaris oli Denikin 1. Vabatahtlike diviisi ülem, 1. Kubani sõjaretke ajal oli Denikin kindral Kornilovi Vabatahtlike Armee juhataja asetäitja; pärast Lavr Kornilovi hukkumist ajal Jekaterinodari piiramisel, kui mürsk purustas ta peakorteri ning Kornilov sai surmavalt haavata, sai Denikinist valgekaardi nn Vabatahtlike Armee ülemjuhataja.

Denikin juhatas 2. Kubani sõjaretke ning juhtis võitlust Punaarmee 11. armee vastu. 1918. aasta septembris pärast kindral Aleskejevi surma määrati ta Vabatahtlike Armee Ülamjuhtajaks ja 1918. aasta detsembrist oli Denikin Lõuna-Venemaa Relvajõudude ülemjuhataja. Pärast ebaõnnestunud pealetungi Moskvale 1919. aastal ja lüüasaamist Punaarmee käest andis Denikin ülemjuhatuse üle Peter von Wrangellile. 1920. aastal emigreerus Denikin Inglismaale, kust kolis edasi Belgiasse ning seejärel 1926. aastal Prantsusmaale.

Tegevus emigratsioonis
Välismaal tegeles kirjandustegevusega.
Prantsusmaalt emigreerus Denikin 1945. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Pärast surma maeti ta algul USA New Jersey osariigi Jacksoni linna ning tema abikaasa Pariisi. 2005. aastal maeti nende põrmud ümber Moskva Donskoi kloostri kalmistule.

Kirjandustegevus
Vene mäsu märkmed («Очерки русской смуты»), 5 kõidet 
«Офицеры» (Париж, 1928), 
«Старая армия» (Париж, 1929–1931), 
«Русский вопрос на Дальнем Востоке» (Париж, 1932),
«Брест-Литовск» (Париж, 1933), 
«Кто спас Советскую впасть от гибели?» (Париж, 1937), 
 «Мировые события и русский вопрос» (Париж, 1939),
воспоминания «Путь русского офицера» (Нью-Йорк, 1953)

Välislingid 
 Kindral Denikini põrm maeti Moskvasse, 4. oktoober 2005

Valgekaartlased
Venemaa keisririigi sõjaväelased‎
Sündinud 1872
Surnud 1947
Jordanka Donkova

Jordanka Donkova (bulgaaria: Йорданка Донкова; sündinud 28. septembril 1961 Gorni Bogrovis, Sofia) on Bulgaaria endine kergejõustiklane (100 m tõkkejooks). 

Ta püstitas ta karjääri jooksul 100 m tõkkejooksus viis maailmarekordit. 1988. aastal püstitatud maailmarekord 12,21 püsis kuni 2016. aastani.

Saavutused

Olümpiamängudel 

1988 olümpiavõitja 100 m tõkkejooksus (12,38)
1992 pronksmedal 100 m tõkkejooksus (12,70)

Euroopa meistrivõistlustel 

1982 hõbemedal 100 m tõkkejooksus (12,54)
1986 Euroopa meister 100 m tõkkejooksus (12,38) ja hõbemedal 4×100 m (42,68)
1994 pronksmedal 100 m tõkkejooksus (12,93)

Maailmarekordid 

12,36 13. august 1986 Sofia               
12,34 17. august 1986 Köln               
12,29 17. august 1986 Köln                
12,26 7. september 1986 Ljubljana                             
12,21 21. august 1988 Stara Zagora

Välislingid 
 

Bulgaaria kergejõustiklased
Tõkkejooksjad
Sündinud 1961
Guy Drut

Guy Drut (sündinud 6. detsembril 1950 Oignies's) on Prantsusmaa endine kergejõustiklane (110 m tõkkejooksja).

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1972  Münchenis
  hõbemedal 13,34
 1976  Montréalis
  olümpiavõitja 13,30

Euroopa meistrivõistlustel 

 1974  Roomas  
  Euroopa meister 13,40

Euroopa rekordid 

Prantsusmaa jooksjad
Sündinud 1950
Annelie Ehrhardt

Annelie Ehrhardt (sündinud 18. juunil 1950 Ohrslebenis) on endise Saksa DV naiskergejõustiklane (100 m tõkkejooks)

Saavutused

Olümpiamängudel 

1972 olümpiavõitja (12,59)

Euroopa meistrivõistlused 

1971 hõbemedal (12,94)
1974 Euroopa meister (12,66)

Maailmarekordid 

12,5 15. juuni 1972 Potsdam 
12,3 22. juuli 1973 Dresden 
Elektrooniline ajavõtt
12.59 8. september 1972 München

Saksamaa kergejõustiklased
Sündinud 1950
Lee Evans (jooksja)

Lee Edward Evans [lii 'eduard 'evanz] (25. veebruar 1947 Madera (California) – 19. mai 2021) oli USA kergejõustiklane (400 m jooksja), 1968. aasta kahekordne olümpiavõitja.

1966. aastal, pärast keskkooli lõpetamist tuli ta USA meistriks 440 jardi jooksus (402 m). USA meistriks tuli ta ka kolmel järgmisel aastal, lisaks tuli ta 1968. aastal USA üliõpilaste meistriks.

Esimese maailmarekordi tegi ta 1966, kui osales USA 4×400 m teatejooksumeeskonnas, mis esmakordselt purustas 3 minuti piiri (2.59,6). Järgmisel aastal püstitas ta Fresnos 4×200 jardi teatejooksu maailmarekordi (1.22,1).

1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos võitis ta 400 m jooksu (43,86) ja ankrumehena 4×400 m teatejooksu (2.56,1). Mõlemad tulemused olid maailmarekordid, mis püsisid üle 20 aasta, teatejooksu tulemus isegi kauem kui Robert Beamoni 8.90 kaugushüppes. 400 meetri jooksus sai USA kolmikvõidu.

1972. aastal tuli Evans küll USA meistriks, ent olümpia katsevõistlustel jäi alles neljandaks. Selletõttu arvati ta olümpiakoondisse ainult 4×400 meetri teatejooksus ankrumehena. Kuid 400 meetri jooksu medalimehed Vincent Matthews ja Wayne Collett diskvalifitseeriti ebasportliku käitumise pärast autasustamistseremoonial, üks sportlane sai vigastada ning USA 6 ülesantud mehest oli ainult 3 järel, mistõttu teatemeeskond ei saanud osaleda.

Seejärel hakkas Evans elukutseliseks sportlaseks. 1980. aastal anti talle amatööri õigused tagasi, ent ta oli kunagise vormi minetanud ja suutis 400 m joosta vaid 46,5-ga.

Vaata ka 

Kergejõustik 1968. aasta suveolümpiamängudel

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1947
Surnud 2021
Barbara Ferrell

Barbara Ferrell (sündinud 28. juulil 1947 Mississippi osariigis Hattiesburgis) on USA naiskergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja).

Saavutused 

1968 olümpiavõitja 4×100 m (42,88) ja hõbemedal 100 m (11,15)

Maailmarekordid 

200 m
22,94 17. oktoober 1968  México
22,86 17. oktoober 1968  México

4×100 m
43,4 19. oktoober 1968 México (Barbara Ferrell, Margaret Bailes, Mildrette Netter, Wyomia Tyus)
42,8 20. oktoober 1968 México (Ferrell, Bailes, Netter, Tyus)

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1947
Cathy Freeman

Cathy Freeman (õieti Catherine Astrid Salome Freeman; sündinud 16. veebruaril 1973 Mackays (Queensland)) on Austraalia endine naiskergejõustiklane (sprinter).

Cathy Freemani karjäär algas 1990 Rahvaste Ühenduse mängudel, kui ta 16-aastasena aitas Austraalia naiskonnal võita 4×100 m teatejooksu. Samal aastal valiti ta Austraalia aasta nooreks ja õige pea järgnes aasta aborigeeni auhind. Järgmise edusammuna võitis Freeman 1994 Rahvaste Ühenduse Mängudel 200 m ja 400 m jooksu ning tekitas kõneainet, kui lehvitas auringi tehes nii Austraalia kui ka aborigeenide lippu.

1995. aasta maailmameistrivõistlustel kõrvetas kogenematu piiga end kiire algusega ja jäi neljandaks. 1996. aasta suveolümpiamängudel sai Freeman Atlantas hõbemedali. Temast kiirem oli prantslane Marie-José Pérec.

1997 tuli ta maailmameistriks 400 m jooksus (49,77) ja valiti Austraalia aasta inimeseks. 1999 tegi Freeman ajalugu ja võitis teist korda 400 m jooksus maailmameistrivõistlused (49,67).

2000. aasta olümpiamängudel Sydneys oli Cathy Freemanil suur vastutus, sest kogu rahvas ootas temalt olümpiavõitu 400 m jooksus. Enne võistlust oli tal austav ja väärikas ülesanne süüdata olümpiatuli. Hoolimata tohutust survest suutis Cathy keskenduda oma jooksule ja tuli olümpiavõitjaks. 

15. juulil 2003 teatas Freeman, et lõpetab jooksjakarjääri.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1996 Atlanta
hõbemedal 400 m jooksus 48,63
 2000 Sydney
olümpiavõitja 400 m jooksus 49,11

Maailmameistrivõistlustel 

 1997 Ateena
maailmameister 400 m jooksus 49,77
 1999 Sevilla
maailmameister 400 m jooksus 49,67

Rahvaste Ühenduse mängudel 

 1990 Auckland
kuldmedal 4×100 m teatejooksus 43,87 
 1994 Victoria
kuldmedal 200 m jooksus 22,25 
kuldmedal 400 m jooksus 50,38 
hõbemedal 4×100 m teatejooksus 43,43 
 2002 Manchester
kuldmedal 4×400 m teatejooksus 3.25,63

Isiklikud rekordid

Isiklikku 

Cathy Freeman on 164 cm pikk ja kaalus sportlasena 53 kg.

Välislingid  
Koduleht
 

Austraalia kergejõustiklased
Sündinud 1973
Dick Fosbury

Richard Douglas (Dick) Fosbury (sündinud 6. märtsil 1947 Oregoni osariigis Portlandis) on USA kergejõustiklane (kõrgushüppaja), elukutselt insener. 

Fosbury leiutas floppstiili, milles hüppaja on lati poole seljaga. Flopp võimaldab ületada latti nii, et keha raskuskese ei tõusegi lati kõrgusele. Sellepärast hüppavad kõik tänapäeva tippkõrgushüppajad floppi. Viimane, kes võitis olümpiamängudel kõrgushüppe rullstiili kasutades, oli Jüri Tarmak 1972.

Fosbury hakkas oma stiili kallal töötama 16-aastasena, sest ta pidas kõiki teisi tollal kasutatavaid stiile liiga keeruliseks. 1968. aastal võitis ta oma uut stiili kasutades USA üliõpilasmeistrivõistlused, olümpiamängude katsevõistlused ja 1968. aasta suveolümpiamängud Méxicos olümpiarekordiga 2.24.

Ameerika Ühendriikide kõrgushüppajad
Sündinud 1947
Lance Armstrong

Lance Armstrong (sündinud 18. septembril 1971 USA-s Texase osariigis Planos) on endine USA jalgrattur. 

Lance Armstrong oli seitsmekordne Tour de France'i võitja (1999–2005). 2012. aasta oktoobris tühistas Rahvusvaheline Jalgratturite Liit (UCI) kõik need Tour de France'i tulemused, kuna USA dopinguagentuur (USADA) esitas enam kui 1000-leheküljelise aruande, mis sisaldas 26 inimese tunnistusi ja muid tõendeid tema dopingutarvitamise kohta, ning määras talle eluaegse võistluskeelu.

Armstrong alustas sportimist triatloniga, 1984. aastal sai noorteklassis esimese võidu. Jalgrattaspordiga alustas 1988. aastal. Aasta hiljem osales USA koondises juunioride maailmameistrivõistlustel Moskvas grupisõidus. 1991. aastal tuli USA amatööride meistriks grupisõidus. Elukutseline 1992. aastast. 

1993. aastal võitis Armstrong USA-s toimunud kolmeetapilise sarja Triple Crown kõik osavõistlused, mille eest sai eripreemiaks miljon dollarit. Samal aastal osales ta esimest korda Tour de France'il, kus sai ühe etapivõidu. Ka 1995. aastal sai ta ühe etapivõidu ja sai üldjärjestuses 36. koha. Võitjale Miguel Indurainile kaotas ta 1,5 tundi. Enam kui tunniga jäi ta maha ka Alex Züllest, Richard Virenque'ist, Marco Pantanist ja teistest. 1996. aasta tuuri katkestas Armstrong 6. etapil. Aasta lõpus avastati tal kaugelearenenud munandivähk. Järgmised poolteist aastat võitles ta elu ja surma piiril ning väljus olukorrast võitjana. 1998. aasta MM-il sai ta nii grupisõidus kui ka eraldistardis 4. koha. Samal aastal võitis Luksemburgi velotuuri, kus avaetapil sõitis ta koos Lauri Ausiga eest ära.  

Veebruaris 2011 teatas ta karjääri lõpetamisest. 

Juunis 2012 teatas USA dopinguagentuur (USADA), et alustab Lance Armstrongi suhtes uurimist dopingutarvitamise asjus ning avaldas oktoobris 2012 aruande, mille kohaselt kasutas Armstrong kogu oma karjääri jooksul ise dopingut ja osales ka sellega äritsemises. Ta tegi tihedat koostööd dopinguarst Michele Ferrariga. Ühtlasi tühistati tema saavutused alates 1. augustist 1998 ja määrati eluaegne võistluskeeld.

Klubid 
1992–1996 Motorola
1997 Cofidis
1998 US Postal

Saavutused 

Kõik tema tulemused alates 1998. aastast on dopingutarvitamise pärast tühistatud.
1993 Maailmameister grupisõidus
1995 Maailma karika etapi Clasica San Sebastiani võit.
1999 Tour de France'i võit
2000 Tour de France'i võit
2000 Sydney olümpiamängude eraldistardis pronksmedal
2001 Tour de France'i võit
2002 Tour de France'i võit
2003 Tour de France'i võit
2004 Tour de France'i võit
2005 Tour de France'i võit

Teoseid tema kohta 
Lance Armstrongi kohta on kirjutatud mitu raamatut, milles on keskendutud eeskätt ta dopinguskandaalile. Eesti keeles on neist ilmunud näiteks Juliet Macuri "Valede ring: Lance Armstrongi langemine" (Sinisukk 2015).

Viited

Välislingid 
Koduleht

Ameerika Ühendriikide jalgratturid
Sündinud 1971
Tour de France

(Le) Tour de France (prantsuse keeles 'Prantsusmaa (velo)tuur') on maailma kuulsaim jalgrattaspordivõistlus.

Esimest korda toimus tuur 1. juulil 1903 trassil Pariis–Lyon (476 km). Selle võitis Maurice Garin.

See on üks maailma populaarseimaid publikualasid . Igal aastal on erinev rada, kuid alati on nii tasaseid kui mägietappe, viimastel aastatel ka meeskonna- ja individuaalseid temposõite. Võistlus kestab kolm nädalat. Kõige pikem sõit, 5745 km, oli aastal 1926. Alates 1975 lõpeb tuuri viimane etapp Pariisis Champs-Élysées'l.

Kõige kiirem ühisstardist etapp sõideti 1999 Lavalist Blois'sse (194,5 km), mille Mario Cipollini võitis keskmise kiirusega 50,355 km/h. 2005 sõitis David Zabriskie tuuri avaetapi Fromentine'ist Noirmoutier-en-I'lle'sse (19 km) kiirusega 54,676 km/h. 1994 sõitis Chris Boardman tuuri proloogi Lille'ist Euralille'i (7,2 km) veelgi kiiremini: 55,152 km/h. Meeskonnasõitude rekord on Discovery Channeli meeskonna 2005 sõidetud etapp Toursist Blois'sse (67,5 km) kiirusega 57,32 km/h.

Eestlased tuuril 

Eestlastest on tuuril osalenud Jaanus Kuum, Lauri Aus, Tanel Kangert, Jaan Kirsipuu, Janek Tombak ja Rein Taaramäe. Kõige rohkem kordi, 10, on tuuril esinenud Kirsipuu, kes aga pole kordagi lõpetada suutnud. See-eest on ta saanud neli etapivõitu ja 1999 sõitis ta kogu tuuri esimese poole liidrina. Esimese eestlasena lõpetas tuuri Jaanus Kuum. Parima kohaga on tuuri lõpetanud Rein Taaramäe, kes 2011. aastal lõpetas tuuri 12. kohal ja noorte arvestuses 2. kohal.

Vaata ka 
 Tour de France'i võitjate loend

Välislingid 

 Tour de France'i ametlik sait (prantsuse ja inglise keeles)

 
Prantsusmaa sport
Eesti alevite loend

Eesti alevite loend loetleb Eesti alevid.

Eestis on 12 alevit:

Alevid ajaloos

16.-18. sajand
Helme
Karksi
Kastre
Keila
Kirumpää
Koluvere
Kuressaare
Laiuse
Lihula
Otepää
Pirita
Põltsamaa
Valga
Viru-Nigula

1934–1938
Antsla
Elva
Jõgeva
Jõhvi
Kallaste
Keila
Kilingi-Nõmme
Kunda
Kärdla
Mustla
Mustvee
Mõisaküla
Sindi
Suure-Jaani
Võõpsu

1985
Abja-Paluoja
Aegviidu
Järva-Jaani
Järvakandi
Kehra
Kohila
Lavassaare
Lihula
Loksa
Märjamaa
Narva-Jõesuu
Nuia
Põlva
Pärnu-Jaagupi
Püssi
Rapla
Räpina
Saue
Tamsalu
Tootsi
Viivikonna
Võhma
Võsu
Vändra

Vaata ka
Eesti linnade loend
Eesti alevike loend
Eesti külade loend

Eesti alevite loend
Asulate loendid riigiti
Alevite loend
Jurist

Jurist on sügavamate õigusalaste teadmistega isik.

Mõistet kasutatakse järgmistes, omavahel seotud tähendustes:
õigusharidust omav isik, sõltumata sellest, kas ta töötab õigusalal;
juriidilise iseloomuga tööd tegev isik, sõltumata sellest, kas ta omab õiguslikku haridust;
õigusteadlane. See tähendus on valdav angloameerika kultuuri- ja õigusruumis.

Etümoloogia
Sõna "jurist" on tuletatud ladina  sõnast ius (jus; omastav  iuris (juris)) 'õigus'.

Juristi haridus Eestis 
Juristide haridus hetkel Eestis on õigusteaduse magister.

Enne nõukogude okupatsiooni juristi hariduse tiitel oli sarnane Skandinaavia riigidele ehk cand.jur. Näiteks president Konstantin Pätsil oli Tartu Ülikoolist omandatud cand. jur. kraad. Kraad tuleneb ajaloost, Eesti on olnud sajandeid Skandinaavia mõju all, näiteks kuuludes Taani kuningriigi.

Juristi haridus teistes põhjamaades

Islandi 
Islandis juristi haridus on ML í lögfræði (mag. jur.).

Rootsi 
Rootsis juristi haridus on Juristexamen mis lõpetatakse tavaliselt pärast nelja ja poole aasta pikkust õppimist. Varem juristi haridus oli Juris kandidatexamen (jur. kand.).

Soome 
Soomes kõrgem haridus õigusteaduses on Oikeustieteen maisteri (OTM) (rootsi keeles: Juris magister, JM) mis saadakse pärast viieaastast õigusteaduse õpinguid. Soomes oli varem kasutusel Oikeustieteen kandidaatti kraad (OTK) (rootsi keeles: Juridisk kandidatexamen, jur. kand.).

Taani 
Taanis õigusteaduse kõrgem haridus Juridisk kandidateksamen (cand. jur.) saadakse pärast viieaastast õpinguid.

Norra 
Norras õigusteaduse kõrgem haridus on Magister i Rettsvitenskap (master i jus) mis omandatakse pärast viieaastast õigusõpet. Varem Norras oli ka cand.jur.

Liigitus
Vastavalt Euroopa õigussüsteemi horisontaalsele liigitusele võib jurist olla spetsialiseerunud eraõiguse või avaliku õiguse asjatundjaks. Õigussüsteemi vertikaalse jaotuse järgi (õigusloome, kehtiva õiguse rakendamine, õigusemõistmine) saame eristada juriste järgmiste kutsealade esindajatena: 
 õigusteadlased-teoreetikud,
 advokaadid, prokurörid, notarid jt 
 kohtunikud.

Õigusteadus
Elukutsed
Söögipulgad

Söögipulgad ehk söömispulgad on kaks peenikest otsapoole kitsenevat pulka, mida traditsiooniliselt kasutatakse söömisel Hiinas, Jaapanis, Koreas, Vietnamis, Indoneesias ja osalt Tais.

Ajalugu

Söögipulgad võeti kasutusele juba 5000 aastat tagasi Hiinas. On tõenäoline, et tol ajal valmistati toitu suurtes hästi kuumust hoidvates kateldes ning kannatamatud sööjad murdsid oksaraage, et nendega kuuma toitu kiiremini suhu toimetada. 400. aastateks eKr oli rahvastik kiiresti kasvanud ning kahanevad ressursid sundisid inimesi küttematerjali kokku hoidma. Toitu harjuti hakkima suupärasteks tükkideks, nii et see sai kiiremini küpseks ja nõudis seetõttu vähem kütet.

Toidutükid olid piisavalt väikesed, nii et söömisel ei tekkinud vajadust nugade järele ja söögipulkadest saidki põhilised söögiriistad. Samuti arvatakse, et Konfutsius, kes oli taimetoitlane, ärgitas inimesi lauas nuga mitte kasutama, kuna nuga sümboliseeriks lihunikutööd.

Hiina söögipulgad

Hiina söögipulgad, mida nimetatakse kuai-zi (kiired väiksed semud) on tavaliselt 23–25 cm pikad neljakandilised tömbi otsaga pulgad. 500. aastaks pKr oli söögipulkade kasutamine levinud Hiinast ka tänapäevases mõistes Vietnami, Koreasse ja Jaapanisse.

Jaapani söögipulgad

Jaapanis peeti söögipulki alguses väärisesemeteks ning kasutati esmajoones religioossetel tseremooniatel. Esimesed teadaolevad söögipulgad meenutasid pigem pintsette - nad olid valmistatud keskelt kokkumurtud ja murdekohast ühendatud bambuseoksast. 10. sajandiks valmistati söögipulki juba kahe eraldiseisva pulga kujul. Jaapani keeles nimetatakse neid hashi (箸).

Jaapani söögipulgad erinesid hiina omadest selle poolest, et nad olid ümmargused ja teravamad, samuti olid nad lühemad (naiste söögipulgad 18 cm ja meeste omad 20 cm pikkused).

Jaapanlased valmistasid oma söögipulki tavaliselt puidust. Nemad olid ka esimesed, kes hakkasid 17. sajandil söögipulki lakkima ja 1878. aastal lasid käiku esimesed ühekordseks kasutamiseks mõeldud puust söögipulgad (nn wari-bashi).

Traditsiooniliselt on söögipulki valmistatud eri materjalidest. Bambus on vaieldamatult olnud kõige populaarsem tänu odavusele ja kättesaadavusele, töötlemise lihtsusele ja kuumakindlusele, samuti ei ole bambusel tajutavat lõhna ega maitset. Kasutatud on ka seedri- ja sandlipuud, tiikpuud, mändi ja luud. Rikkad kasutasid aga nefriidist, kullast, pronksist, messingist, ahhaadist, korallist, elevandiluust või hõbedast söögipulkasid.  Õigupoolest arvati varem, et hõbedast söögipulgad muutuvad toiduga kokkupuutel mustaks, kui toit on mürgitatud. Tänapäeval teatakse, et hõbe ei reageeri arseeni ega tsüaniidiga, küll aga roiskunud munade, sibula ja küüslauguga, millest vabanev vesiniksulfiid võis põhjustada hõbedast söögipulkade tuhmumist.

Välislingid

 Söögipulkade kasutamine
 Söömispulkade ajaloost

Söögiriistad
Toit

Toit on igasugune elusorganismidele söögiks ja joogiks kõlbav töödeldud või töötlemata toiduaine, mis sisaldab eluks vajalikke olulisi toitaineid, nagu süsivesikud, rasvad, valgud, vitamiinid, mineraalid ning mikro- ja makroelemendid. Toit seeditakse ning omastatakse organismi ja rakkude poolt selleks, et varustada organismi eluks ja kasvuks vajalike toitainete, vee ja energiaga.

Põllumajandusloomade toitu nimetatakse tavaliselt söödaks. 

Euroopa Parlament ja Euroopa Nõukogu esitavad mõistele "toit" alljärgneva kitsama määratluse:

Mõiste "toit" tähendab töödeldud, osaliselt töödeldud või töötlemata ainet või toodet, mis on mõeldud inimestele tarvitamiseks või mille puhul põhjendatult eeldatakse, et seda tarvitavad inimesed.

Mõistega "toit" hõlmatakse joogid, närimiskumm ja muud ained, kaasa arvatud vesi, mis on tahtlikult lülitatud toidu koostisesse tootmise, valmistamise või töötlemise ajal. 

Mõiste "toit" alla ei kuulu:
 Sööt;
 Elusloomad, välja arvatud juhul, kui need on ette valmistatud turuleviimiseks inimtoiduna;
 Taimed enne saagikoristust;
 Ravimid;
 Kosmeetikatooted;
 Tubakas ja tubakatooted;
 Narkootilised ja psühhotroopsed ained;
 Jääkproduktid ja saasteained.

Inimese toit võib olla taimset (teravili, kaunvili, köögivili, puuvili, marjad, suhkur jne) või loomset (liha, kala, piim, munad) päritolu. Erinevad toidud sisaldavad inimese organismile vajalikke toitaineid ja energiat erisugusel hulgal.

Taimset päritolu toiduained 

 Köögiviljad
 Puuviljad
 Pähklid ja seemned
 Teravili ja teraviljatooted
 Vürtsid vaata ka vürtside loendit
 Ürdid vaata ka ürtide loendit

Loomset päritolu toiduained 

 Liha ja lihatooted 
 Kala ja kalatooted
 Piimatooted

Seened

Kübarseente paljusid liike ja trühvleid kasutatakse vahetult söögiks. Pärmseened on olulised leiva küpsetamisel kergitava ainena ning veini ja õlle kääritamisel. Sojakastme valmistamisel rakendatakse Aspergillus-e seeneperekonna liike. Pintselhalliku liigid Penicillium roquefortii ja Penicillium camemberii annavad Roqueforti ja Camemberti juustule neile omapärase lõhna ja maitse. Sama perekonna veel üht liiki kasutatakse salaami vorsti tootmisel.

Vedelikud
 Alkohoolsed joogid
 Mahlad
 Vesi, täpsemalt Joogivesi

Tervislik toitumine

 Toidulisaained 
 Toidulisaainete loend
 Vitamiinid 
 Vitamiinide loend

Vaata ka
Külmutatud toit
Näljahäda
Kokandus
Toitained
Toidutehnoloogia
Toidujäätmed
Toiduturism
Ökoloogiline jalajälg

Välislingid
Argentina jalgpallikoondis

Argentina jalgpallikoondis on Argentina rahvuskoondis jalgpallis.

Jalgpalliliit
Asutatud: 1893
FIFA liige: 1912

Argentina rahvusvahelistel suurturniiridel

Jalgpalli maailmameistrivõistlused

Saavutused 
 Jalgpalli maailmameistrivõistlused (2): 1978, 1986
 Copa América (14) 1910, 1921, 1925, 1927, 1929, 1937, 1941, 1945, 1946, 1947, 1955, 1957, 1959, 1991, 1993 (1910. aasta võistlused olid mitteametlikud - CONMEBOLi otsus).
 FIFA konföderatsioonide karikas (1): 1992
 Olümpiamängude medal (4): kuld: 2004, 2008; hõbe: 1928, 1996

Vorm 
Põhivorm: sinise ja valge pikitriibuga särk, mustad püksid, valged põlvikud

Varuvorm: sinine särk, valged püksid, valged põlvikud

Vaata ka 
Argentina jalgpallikoondis 1930. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Argentina jalgpallikoondis 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Argentina jalgpallimeeskond 2004. aasta suveolümpiamängudel
Argentina jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Argentina jalgpallikoondis 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid 
Koduleht

Lõuna-Ameerika jalgpallikoondised
Buhhaara NSV

Buhhaara NSV eksisteeris 19. septembrist 1924, kui senine Buhhaara NRV nimetati ümber Buhhaara NSV-ks, kuni 1924. aasta 27. oktoobrini, mil Nõukogude Liidu Kesk-Aasias toimus nn 'rahvuslik piirideajamine' ja Buhhaara maad jagati Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.

Buhhaara NSV pindala oli 182 193 km² ja rahvaarv üle 2,2 miljoni.

Vaata ka
Buhhaara NRV

Usbekistan
Türkmenistani ajalugu
Turgi rahvad
Tadžikistani vabariikliku alluvusega rajoonid

Tadžikistani vabariikliku alluvusega rajoonid (tadžiki Ноҳияҳои тобеи Ҷумҳурии) on vilajettideks jaotamata territoorium Tadžikistani keskosas. Kuni aastani 2002 kandis see nime  Karategin.

Pindala 28 700 km².

Rahvaarv on 1 606 900 (2006).

Haldusjaotus 
Džirgatoli rajoon
Fajzobodi rajoon
Hisori rajoon
Pumbotši rajoon
Rašti rajoon (endine Garmi rajoon)
Roguni rajoon
Rūdakī rajoon (endine Lenini rajoon)
Šahrinavi rajoon
Tavildara rajoon
Todžikobodi rajoon
Tursunzoda rajoon (endine Regari rajoon)
Vahdati rajoon (endine Kofarnihoni rajoon)
Varzobi rajoon

Dušanbe 

Tadžikistani geograafia
Vürtsid

Vürtsid on teravamaitselised või aromaatsed, naturaalsed või kuivatatud mitmesuguste taimede seemnetest (nt muskaatpähklid, sinep), viljadest (nt pipar, vanill, koriander), õitest (nt nelk, safran), koorest (nt kaneel või risoomist (nt ingver) saadud maitseained, mida kasutatakse tervelt, tükeldatult, purustatult või jahvatatult. 

Taimede rohtsetest osadest saadud maitseaineid nimetatakse ürtideks. Kõige hinnatumaid vürtse saadakse troopikast ja lähistroopikast.

Ajalugu

Vürtse hinnati juba ammu enne kirjapandud ajalugu. Neid on alati kasutatud toitude ja jookide maitsestamiseks, kuid ka näiteks kuningate kroonimisel, meditsiinis, parfümeerias, usutseremooniatel ja matustel.

Antiikajal maitsestati Vahemere maades toitu kohalike taimedega, mis sealkandis metsikult kasvasid. Nende hulka kuulusid köömned, kadakamarjad, sibul, küüslauk, sinep, tüümian ja silfion. Vana-Roomas kasutati lisaks sellerit, peterselli, tilli ja majoraani. Indiast toodi sisse pipart, ingverit ja kaneeli. Pipart hinnati sellepärast, et see soodustas seedimist. Loorberit seevastu ei kasutatud, sest see sümboliseeris võitu, ja see asendati mürdimahlaga.

Rooma riigis kasutati välismaiseid vürtse salvide valmistamiseks ja suitsohvri toomisel. Petronius kirjeldas Rooma pidustuste luksuslikkust ja haruldaste vürtside rohkust nendes.

Tuhat aastat tagasi olid araablased vürtsikaubanduses monopoolses seisundis, tuues oma vürtsilaadungid Indiast ja Idamaadest vaevaliselt kulgevate kaamelikaravanidega.

Keskajal oli nõudlus vürtside järele nii suur, et neist sai midagi kaupraha taolist: ühe naela muskaadiõite eest sai kolm lammast ja sama koguse pipraterade eest osta vabaks pärisorja. Selleks ajaks oli Veneetsia jõudnud Euroopa kaubanduses juhtpositsioonile ning hoidis suuremat osa äärmiselt kasumlikust vürtsikaubandusest enda kontrolli all. See monopol andis tõuke ekspeditsioonide korraldamiseks, mis viisid lõpuks Uue Maailma avastamiseni. 

Tänapäeval on maailma suurim vürtside importija USA.

Tuntuimad vürtsid

Maailma populaarseimate vürtside seas on ingver, kaneel, kardemon, kurkuma, muskaatpähkel ja -õied, paprikapulber, piment, pipar, safran ja nelk.

Vürtse müüakse ka traditsiooniliste vürtsisegudena, näiteks karripulber ja garam masala.

Ostmine ja säilitamine

Paljud vürtsid on saadaval nii tervetena kui ka jahvatatud kujul. Jahvatatud vürtsid kipuvad oma aroomi ja maitset kiiresti kaotama, nii on tark tegu osta neid korraga väikeste kogustena. Terveid vürtse võib aga vajadusel ise jahvatada.

Säilitada tuleks vürtse õhukindlalt, jahedas ning varjulises kohas mitte kauem kui 6 kuud.

Kasutamine

Vürtse kasutatakse paljude (nii soolaste kui ka magusate) roogade maitsestamisel. Neid tuleks kasutada mõõdukalt, et nad toitudes liialt domineerima ei hakkaks.

Vaata ka
 Vürtside loend

Viited