joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kaarel Tarand

Kaarel Tarand (sündinud 20. septembril 1966) on eesti ajakirjanik.

Elulugu
Kaarel Tarand lõpetas 1984. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja õppis aastatel 1987–1993 Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning sotsioloogiat.

Kaarel Tarand on töötanud toimetajana Rahva Hääles ja Eesti Päevalehes, ajakirjanikuna ajakirjas Luup, kirjutanud kolumne Eesti Päevalehes. Ta on olnud haridusministeeriumi nõunik ja Mart Laari valitsuse pressibüroo direktor.

Aastatel 2005–2013 oli Kaarel Tarand kultuurilehe Sirp peatoimetaja. 2013–2018 Eesti Rahva Muuseumi avalike ja välissuhete talituse juhataja  ning alates 2019. aastast on ta taas Sirbi peatoimetaja .

Kaarel Tarand kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas erakonnavälise kandidaadina valimisringkonnas nr 2.

2011. aastast on Kaarel Tarand õiguskantsleri esindaja erakondade rahastamise järelevalve komisjonis

Isiklikku
Kaarel Tarand on Andres Tarandi ja Mari Tarandi poeg ning Indrek Tarandi vend.

Kaarel Tarand on abielus, tal on kolm last ja üks lapselaps.

Publikatsioone
 Kaarel Tarand: Hirm, usuvabaduse piiraja EPL.ee, 17. aprill 2003
 Kaarel Tarand: Et monopol õitseks igavesti!, Maaleht.ee, 16. märts 2006
 Kaarel Tarand: Suud suitsevad süsihappegaasist EPL.ee, 14. juuli 2007
 Kaarel Tarand: Kehtib see, mis pole kirjas EPL.ee, 16. september 2008
 Kaarel Tarand: Vähi nutab vales leinamajas Ärileht.ee, 14. oktoober 2008
 Kaarel Tarand: Keda need uudised huvitavad? EPL.ee, 28. oktoober 2008
 Kaarel Tarand: Keskkond tunneli lõpus on mähkunud pimedusse EPL.ee, 31. detsember 2008
 Kaarel Tarand: Terve riigi gasifitseerimine EPL.ee, 13. jaanuar 2009
 Kaarel Tarand: Positsioonivalik ja väljakunägemine – Sirp 21. jaanuar 2010
 Kaarel Tarand: Valutu kokkuhoiukoht EPL.ee, 26. jaanuar 2009 
 Kaarel Tarand: Halli näoga noorus EPL.ee, 9. veebruar 2009
 Kaarel Tarand: Külad lahkuvad võrgust EPL.ee, 2. märts 2009
 Kaarel Tarand: Iga armuaeg saab ükskord läbi, Sirp, 20. märts 2009
 Kaarel Tarand: Kirves on parem kui käru EPL.ee, 24. märts 2009
 Kaarel Tarand: Tulus tulumaksutõus EPL.ee, 27. aprill 2009
 KAAREL TARAND: Viltu mõõdetud kapital, EPL.ee, 10. november 2009
 Tuumapommiks kujutletud meelelahutus Sirp, 18. detsember 2009
 Ikka Laarist mõteldes Delfi, 22. aprill 2010

Viited

Välislingid

  Sirbi peatoimetajana jätkab Kaarel Tarand Postimees.ee, 22. oktoober 2008
 Rebekka Lotman: Tarand enne muneb, kui kaagutab Postimees.ee, 23. oktoober 2008

Eesti ajakirjanikud
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1966
Georg Hund von Wenkheim

Georg Hund von Wenkheim (ka Hundt von Wenkheim; 1520 Wenkheim – 17. märts 1572 Bad Mergentheim) oli Saksa ordu kõrgmeistri kohusetäitja (administraator) aastatel 1566–1572.

Hund von Wenkheim pärines Frankimaalt. 1543. aastal on teda esmakordselt mainitud Saksa ordu liikmena. Alates 1553. aastast oli ta Weißenburgi komtuur, seejärel alates 1558. Maini-äärse Frankfurdi komtuur. 1566, lühikest aega enne kõrgmeistri asetäitjaks valimist, oli ta Franki orduprovintsi maakomtuur (Landkomtur). Ordujuhina keskendus ta Bad Mergentheimi residentsi väljaehitamisele ja oli ka keiser Maximilian II nõunik. Ta täitis ka diplomaatilisi ülesandeid, korraldades Austria Anna (Felipe II tulevase naise) reise ja suhtlust välismaalastega. Hund von Wenkheim hoolitses pingsalt ordudistsipliini eest, nõudes kõigilt liikmeilt äärmiselt hoolikalt Trento kirikukogu otsuste järgimist ja toetas igati vastureformatsiooni.

Hund von Wenkheim proovis pärast endise kõrgmeistri ja esimese Preisi hertsogi Albrechti surma 1568. aastal ordule tagasi nõuda ka Preisimaad, kuid edutult, sest keiser ja Riigipäev polnud nõus selle nimel Poolaga sõtta minema.

Saksa ordu kõrgmeistrid
Sündinud 1520
Surnud 1572
Gert Kams

Gert Kams (sündinud 25. mail 1985 Koerus) on Eesti endine jalgpallur, kes mängis parema äärekaitsjana. Ta mängis suurema osa karjäärist Eesti klubis Tallinna FC Flora.

Klubikarjäär
2006–2012 ja 2014-2019 mängis ta Tallinna FC Floras.

Statistika

Koondisekarjäär
Ta mängis Eesti koondises 60 korral ja lõi 3 väravat. Esimese värava sai ta kirja sõprusmängus El Salvadori vastu, kus tema seljapõrkest lendas väravasse Raio Piiroja löödud pall.

Koondiseväravad

Saavutused

Meeskondlikud
  Meistriliiga
 Eesti meister 2011, 2015

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Tutvustus FC Flora lehel
Gert Kams EJL lehel
Soccernet.ee portaalis

Eesti jalgpallikoondislased
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Sündinud 1985
Teet Allas

Teet Allas (sündinud 2. juunil 1977 Pärnus) on Eesti elukutseline jalgpallur, kes mängib Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.

Klubikarjäär
2010. aasta mängis ta Rootsi kolmanda divisjoni klubis Dalkurd FF.

2011. hooaja eel siirdus ta Meistriliiga klubisse Paide Linnameeskond.

Koondisekarjäär
Koondisedebüüdi tegi Allas 1. märtsil 1997 sõpruskohtumises Aserbaidžaani jalgpallikoondise vastu. 80. minutil vahetas ta välja Andres Operi. Mäng võideti 2:0. Mängu päeval oli Allas 19-aastane.

Saavutused

Individuaalsed
  Eesti jalgpallikoondis
 Hõbepalli võitja 2002

Vaata ka
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid 
 

Eesti jalgpallikoondislased
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Paide Linnameeskonna jalgpallurid
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
Pärnust pärit sportlased
Sündinud 1977
Varssavi Frédéric Chopini lennujaam

Varssavi Frederic Chopini lennujaam (IATA WAW, ICAO EPWA) on Poola peamine rahvusvaheline lennujaam ja rahvusliku lennufirma LOT baasjaam.

Lennujaam asub Varssavi kesklinnast 11 kilomeetrit edela pool Okęcies. Lennujaama kõrgus merepinnast on 110 meetrit.

Lennujaama haldab Poola Lennujaamade Riigiettevõte. Lennujaama kasutavad nii tsiviil- kui sõjalennukid.

Lennujaamas on kaks lõikuvat maandumisrada. Need võimaldavad teenindada (õhkutõusud ja maandumised kokku) 34 lennukit tunnis.

Ajalugu 

Lennujaama hakati rajama 1924, kui linna areng Varssavi esialgse lennuvälja Pole Mokotowskie ümber hakkas lennuliiklust segama. Raudteevalitsus ostis maad Okęcie küla lähedal uue lennujaama ehituseks. 1933 viidi kogu Varssavi lennuliiklus üle uuele lennuväljale.

Teise maailmasõja ajal toimusid lennuväljal ägedad lahingud vastupanuliikumise ja Wehrmachti vahel ja lennujaam praktiliselt hävitati. Pärast sõda lennujaam taastati. 1956 võttis Poola riik lennujaama haldamise LOT-ilt endale. 1969 valmis rahvusvaheliste lendude terminal, mis võimaldas teenindada 1 miljonit reisijat aastas. Kodumaiste reiside teenindamist jätkati vanast terminalist.

1979 valmis uus terminal saabuvate reiside jaoks. 2005 see terminal rekonstrueeriti ja hakkas Etluda nime all teenindama odavlennuliine.

1992 valmis uus terminal, mis võimaldas läbi lasta 3,5 miljonit reisijat aastas. Seda terminali nimetatakse tänapäeval T1.

2001. aasta märtsis anti lennujaamale Fryderyk Chopini nimi.

2007 valmis terminali T1 kõrvale teine terminal T2, mis pikkamööda võttis üle suurema osa lennuliiklusest. Täies mahus hakkas T2 tööle 12. märtsil 2008. 2009. aasta märtsis Etluda terminal suleti ja T1 võttis odavlennuettevõtete teenindamise üle.

Lennuõnnetused Varssavi lennujaamas ja selle lähedal 

19. detsembril 1962 kukkus alla LOT-i Vickers Viscount 804, mis saabus Brüsselist Berliini kaudu. Kõik 33 inimest pardal hukkusid.

14. märtsil 1980 kukkus maandumisel alla LOT-i Iljušin Il-62, mis saabus New Yorgist. Kõik 87 inimest pardal hukkusid, sealhulgas poola poplaulja Anna Jantar ja USA amatöörpoksijate koondis.

9. mail 1987 kukkus alla LOT-i Il-62, mis oli startinud New Yorki, kuid pardal toimunud plahvatuse ja tulekahju tõttu otsustas tagasi pöörduda. Kõik 183 inimest pardal hukkusid.

17. detsembril 1991 maandus Alitalia McConnell-Douglas DC 9-32, mis saabus Roomast, pärast ebastabiilset lähenemist maandumisraja kõrval. Selle tulemusena lagunes lennuki ninaosa täielikult. Kõik 96 inimest pardal jäid ellu, kuid lennuk hävis.

14. septembril 1993 sõitis Lufthansa lennuk Airbus A320-200 maandumisel üle maandumisraja tagapiiri ja põrkas vastu lennuvälja tagapiiret. Teine piloot hukkus kokkupõrke tulemusena ja 1 reisija puhkenud põlengus, 68 inimest said vigastada. Lennukis viibis ka Saksamaa suursaadik Poolas Franz Bertele.

31. detsembril 1993 sai LOT-i Boeing 767-300, mis saabus Chicagost, maandumisel tugevasti kahjustada. Inimohvreid ei olnud.

Varssavi
Poola lennujaamad
Embraer ERJ 145

Embraer ERJ 145 on Brasiilia lennukiehituskompanii Embraer ERJ 145 sarja lennuk. Sellesse lennukite perekonda kuuluvad: ERJ 135, ERJ 140, ERJ 145, äriklassi lennuk Legacy ja sõjalennukite Embraer R-99 perekond. Lennuki prototüüpi esitleti esmakordselt 1989. aastal, esmalend 11. augustil 1995.

ERJ lennukite sari

 ERJ 135ER
 ERJ 135LR
 ERJ 140ER
 ERJ 140LR
 ERJ 145STD
 ERJ 145EU
 ERJ 145ER
 ERJ 145EP
 ERJ 145LR
 ERJ 145LU
 ERJ 145MK
 ERJ 145XR
 A 380
 ERJ 130OV

Operaatorfirmad

 ERJ 135 - August 2006, kokku 113 lennukit. Põhioperatorite kasutuses: American Eagle Airlines (39), Chautauqua Airlines (17) ja ExpressJet Airlines (30).
 ERJ 140 - August 2006, ja ERJ 140LR kokku 74 lennukit: American Eagle Airlines (59) ja Chautauqua Airlines (15).
 ERJ 145 - August 2006, kokku: 661 lennukit ning 6 tellitud. Põhioperaatorid: Aeroméxico Connect|AeroMexico Connect (31), Alitalia Express (14), British Airways Connect (28), Bmi regional (11), LOT Polish Airlines|LOT (11), Luxair (8), Portugália (8), Régional|Air France Régional (28), American Eagle Airlines (108), Chautauqua Airlines (63), ExpressJet Airlines (244), Freedom Airlines (Mesa Air Group) (36) ja Trans States Airlines (48).

Tehnokirjeldus

Reisilennukid
Brasiilia lennukid
Hoktember

Hoktember on linn Armeenia Armaviri maakonnas. Kandis 1935. aastani nime Sardarapat.

Linna lähedal asub Pärsia Kadžaaride rajatud Sardari Berdi kindlus.

Armeenia linnad
Armaviri maakond
Tartu Ülikooli Kirjastus

Tartu Ülikooli Kirjastus (inglise keeles varem Tartu University Press, alates 2012. aastast University of Tartu Press) on Tartu Ülikooli juures tegutsev kirjastus.

Kirjastus loeb oma asutamisajaks aastat 1632, mil tööd alustas Tartu Ülikooli trükikoda, kus trükitud 8-leheküljeline disputatsioon oli arvatavasti esimene Eesti alal trükitud raamat.

Nõukogude okupatsiooni ajal tegutseti järgmiste nimede all: TRÜ kirjastusgrupp (alates 1959), TRÜ kirjastus- ja trükiosakond (alates 1971), hiljem TRÜ Kirjastus. 1999. aastal sai kirjastusest omaette eelarvega ülikooli asutus, aastail 2001–2019 oli kirjastus 100% ülikoolile kuuluv osaühing. Alates 1. oktoobrist 2019 on kirjastus Tartu Ülikooli struktuuriüksus.

Kirjastuse direktorid on olnud Mart Orav ja Vaiko Tigane, alates 2013. aastast on selle tegevjuht Ülle Ergma. Kirjastuse peatoimetaja on alates 1. märtsist 2012 Ivo Volt.

Kirjastus kirjastab dissertatsioone, teaduskirjandust ja õppekirjandust, samuti teaduslikke sariväljaandeid ja ajakirju. Alates 2012. aastast ilmuvad Tartu Ülikooli Kirjastuse kaubamärgi all ainult eelretsenseeritud õppe- ja teaduspublikatsioonid.

Tartu Ülikooli Kirjastus on Eesti Kirjastuste Liidu liige ning kuulub organisatsioonidesse Association of European University Presses (AEUP), CrossRef ja OAPEN (Open Access Publishing in European Networks).

Kirjastuse publitseeritavaid ajakirju
Acta et Commentationes Universitatis Tartuensis de Mathematica (matemaatika)
Acta Kinesiologiae Universitatis Tartuensis
Ajalooline Ajakiri
Baltic Journal of Art History
Eesti Haridusteaduste Ajakiri
Eesti ja soome-ugri keeleteaduse ajakiri
Folia Cryptogamica Estonica (mükoloogia, lihhenoloogia, brüoloogia, algoloogia)
Interlitteraria (võrdlev kirjandusteadus)
Methis (kirjandusteadus)
Papers on Anthropology (füüsiline antropoloogia)
Sign Systems Studies (semiootika)
Studia Metrica et Poetica (värsiteadus ja poeetika)
Studia Philosophica Estonica (filosoofia)

Kirjastuse publitseeritavaid raamatusarju ja muid jätkväljaandeid
"Acta Slavica Estonica" (ühendab alates 2012. aastast varasemaid väljaandeid "Humaniora: Lingua Russica", "Humaniora: Litterae Russicae" ja "Slavica Tartuensia")
"Approaches to Culture Theory"
"Avatud Eesti Raamat" (seda sarja avaldavad ka teised kirjastused)
"Eesti keele varamu"
"Estonian Archaeology"
"Etüüde nüüdiskultuurist" (koostöös Eesti Kirjandusmuuseumiga)
"Heuremata"
"Islam kontekstis"
"Kaasaegne mõte"
"Maailmakirjanduse tõlkevaramu"
"Muinasaja teadus" (arheoloogia)
"Piibel kontekstis"
"Politics and Society in the Baltic Sea Region"
"Studia litteraria Estonica" (kirjandusteadus)
"Studia Orientalia Tartuensia" (orientalistika)
"Studies in Reading and Book Culture"
"Tartu Semiotics Library" (semiootika)

Viited

Välislingid
Tartu Ülikooli kirjastuse koduleht (tyk.ee)
"Ülikooli kirjastus võtab kvaliteedi luubi alla", Universitas Tartuensis, 4. aprill 2012
Marju Himma, "Ülikooli kirjastus trügis tippu", Tartu Postimees, 10. juuli 2013

Eesti kirjastused
Tartu Ülikool
Tartu ettevõtted
Evald Oldekop

Evald Rudolph Oldekop (26. november vkj / 8. detsember 1885 Tallinn – 13. märts 1952 Tallinn) oli eesti hüdroloog ja bioloogiafilosoof.

Elukäik
Ta lõpetas 1903 Nikolai Gümnaasiumi Tallinnas ning õppis 1905–1911 Tartu Ülikoolis (vahepeal 1906–1908 ka Müncheni ja Leipzigi ülikoolis) ja töötas seejärel aastail 1912–1921 Taškendis, olles Turkestani meteoroloogia instituudi rajajaid ning Taškendi Ülikooli õppejõud. Naasnud Eestisse, töötas ta Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis füüsikaõpetajana ja hiljem Tallinnas Hüdrometeoroloogia Teenistuse Valitsuses (1940–1947) ja Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (1947–1951).

Teadustöö
Oldekopi väitekiri oli aurumise teemal. Selles esitas ta valemi vee aurumise arvutamiseks aluspinnalt. Valem osutus väga täpseks ning on olnud kasutuses ka 20. sajandi teisel poolele, tuntud kui Oldekopi valem. Oldekop oli tegev ka hüdroloogilise prognoosimise ja jõgede klassifikatsiooni alal. 

1920. aastate lõpul, viibides sanatooriumis Saksamaal, tegeles ta bioloogia filosoofiaga ning kirjutas uurimuse hierarhiaprintsiibist eluslooduses seotult vitalismi ja mehhanitsismi vahelise vaidlusega. Raamat ilmus Tallinnas saksakeelsena, ning on tõlgitud ka prantsuse keelde. See leidis tähelepanu mitmete tolleaegsete teoreetilise bioloogia liidrite poolt.

Ta avaldas ka mõned usuteaduslikud kirjutised.

Evald Oldekopi arhiiv asub alates 1994. aastast Tartu Ülikooli raamatukogus.

Teoseid
1930. Über das hierarchische Prinzip in der Natur und seine Beziehungen zum Mechanismus-Vitalismus-Problem. Reval: F. Wassermann
1932. Le principe de hiérarchie dans la nature et ses rapports avec le problème du vitalisme et du mécanisme. Trad.: M. Nicolas. Paris: Librarie Philosophique J. Vrin. 202 lk
1933. Le Principe de hiérarchie dans la Nature et ses rapports avec le problème du Vitalisme et du Mécanisme. // Cahiers de Philosophie de la Nature № 6. Paris: Librarie Philosophique J. Vrin. 100 lk

Isiklikku
Ta on maetud Rahumäe kalmistule Tallinnas.

Tema vend oli ajaloolane Hans Oldekop.

Kirjandus 
Kalevi Kull, Urmas Sutrop. Terviklikkuses on elu omapära: 100 aastat Evald Oldekopi sünnist. Eesti Loodus 28(12) 1985. Lk 815–817

Välislingid
Mait Talts. "Oldekop otsis teaduse ja usu seaduspärasusi". Sakala, 14. jaanuar 2006
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti hüdroloogid
Eesti meteoroloogid
Eesti filosoofid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna vilistlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1885
Surnud 1952
Kirikukogu

suuna Rooma-Katoliku Kiriku oikumeenilised kirikukogud
Kalmaarilised

Kalmaarilised (Teuthida) on peajalgsete klassi kuuluv merelise eluviisiga kõrgelt arenenud selgrootute selts. Siia seltsi arvatakse umbes 300 liiki. 

Nagu teistelegi peajalgsetele omane, nii on ka kalmaaridel hästi eristatav pea, bilateraalsümmeetriline keha, mantel koos mantliõõnega ja kümme kombitsat ehk haaret koos neil paiknevate arvukate iminappadega.

Meedia 

Peajalgsed
Harilik kaheksajalg

Harilik kaheksajalg (Octopus vulgaris) on sugukonda kaheksajalglased kuuluv peajalgne; kaheksahaarmeliste seltsi tavalisim ja suurim liik. 

Harilik kaheksajala looduslik levila ulatub Suurbritannia lõunarannikust Vahemerd läbides Senegalini Aafrikas. Samuti esineb teda Assooridel, Kanaari saartel ja Roheneemesaartel.

Kaheksajala pikkus, arvestades mantlit, on 25 cm ja koos kombitsatega on see kuni 1 m.

Vaata ka
Ennustaja Paul

Viited 

Kaheksajalad
Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee

Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee (registrinumber 11390) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ning Harku ja Lääne-Harju vallas.

Tee pikkus on 36,8 km, millest esimesed 2,6 km on Tallinna linnas (Rannamõisa tee).

Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee 7. kilomeetril Tallinna linnas Haabersti liiklussõlmes; kulgeb läbi Tallinna linna, Tabasalu ja Keila-Joa aleviku ning Harkujärve, Tiskre, Rannamõisa, Ilmandu, Muraste, Suurupi, Viti, Vääna-Jõesuu, Naage, Türisalu, Meremõisa, Laulasmaa, Kloogaranna ja Tuulna küla ning lõpeb Tallinna–Paldiski maantee 36. kilomeetril Kloogaranna ja Tuulna küla piiril (Keila vald). Tee ületab 3 silda (autosild üle Vääna jõe tee 19. kilomeetril, Keila-Joa sild üle Keila jõe tee 27. kilomeetril, Treppoja sild üle Treppoja tee 36. kilomeetril) ja 28 truupi. Teele jäävad järgmised bussipeatused: Tiskre oja, Kaluri, Tiskre, Kallaste, Tabasalu, Mere tee, Rannamõisa, Sõrve, Maasika, Ilmandu, Ranna tee, Muraste, Suurupi, Vääna-Viti, Vääna-Jõesuu, Viti, Naage, Türisalu, Metsakool, Keila-Joa, Med.punkt, Meremõisa, Tornimäe, Laulasmaa, Side tee, Klooga II, Treppoja ja Klooga.

Teega ristub 7. kilomeetril Ranna tee, 9. kilomeetril Harku–Rannamõisa tee, 10. kilomeetril Liikva–Rannamõisa tee, 16. kilomeetril Suurupi tee, 17. kilomeetril Kiia – Vääna-Viti tee, 18. kilomeetril Viti tee, 27. kilomeetril Vääna – Keila-Joa tee ja Keila – Keila-Joa tee, 29. kilomeetril Keila-Joa siseteed, 33. kilomeetril Laulasmaa–Lohusalu tee ja Klooga aiandusühistu tee, 35. kilomeetril Klooga aiandusühistu tee ning 37. kilomeetril Klooga suvilate ja Kloogaranna mere tee.

Tee on täies ulatuses asfaltkattega. Tee klass on kuni Liikva–Rannamõisa teeni III, edasi kuni Vääna jõeni on IV ja kuni Laulasmaa–Lohusalu teeni on V, kuid tõusul Türisalu pangale on tee klass III. Lõpuosa on klassita.

Kuni Suurupi külani on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi kuni Vääna-Jõesuu külani 3000–6000 autot ööpäevas ja tee lõpuosas 1000–3000 autot ööpäevas.

Kiiruspiirangud on Tabasalu alevikus (50 km/h), Liikva–Rannamõisa teeristil (70 km/h), Vääna-Jõesuus (50 ja 70 km/h), Keila-Joal (50 km/h) ja Kloogaranna külas (50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

2020. aasta liiklussageduseks hinnati selle maantee kolmel lõigul üle 10 000 auto/ööpäevas, millega see oli üks suurima liikluskoormusega kõrvalmaanteedest Eestis.

Viited 

Eesti kõrvalmaanteed
Tallinn
Harku vald
Lääne-Harju vald
In Spe

In Spe oli progressiivset rokki viljelev Eesti ansambel. 

Ansambli algatas Erkki-Sven Tüür 1979. aastal. In Spe algkoosseisu kuulusid peale tema veel Anne Tüür, Mart Metsala, Toivo Kopli, Arvo Urb, Riho Sibul ja Peeter Brambat. Ansambliga on musitseerinud Jaanus Nõgisto, Ilmar Laisaar, Alo Mattiisen jpt.

Viited

Välislingid 
 In Spe algkoosseis tuleb üheks kontserdiks kokku, ekspress.delfi.ee, 6. veebruar 2009
 In Spe | Muusika.ee 
 In Spe :: Ruja.ee
 

Eesti rock-ansamblid
Renessanssfilosoofia

Renessansi filosoofia oli periood Euroopa filosoofia ajaloost, mis jäi umbes keskaja ja valgustusaja vahele.

Renessansiajastu oli alguseks uusaja filosoofilise mõtlemisele. 15. sajandi lõpus ja 16. sajandi alguses toimus enamikus Lääne- ja Kesk-Euroopa riikidest vaimne ja kultuuriline murrang ning alguse sai tänapäevane teadus. Tolleaegse kultuuri iseloomulikud jooned on ilmalikkus, humanism ja antiikkultuuri juurde naasmine. 

Itaalias kestis renessansiajastu 14. sajandist kuni 16. sajandini ja teistes riikides 15. sajandi lõpust kuni 16. sajandini. Tehti mitmeid avastusi ja leiutisi, ärkas rahvustunne ning tekkisid rahvusriigid ja suured usulis-poliitilised liikumised. 

Itaalia filosoofilist mõtlemist rikastasid uute ideede ja seisukohtadega Niccolò Machiavelli, Francesco Petrarca, Bernardino Telesio, Francesco Patrizzi, Tommaso Campanella ja Giordano Bruno.

Kui Itaalias leidsid viljastavat vastukaja peamiselt platonism ja uusplatonism, siis Prantsusmaal pigem hilisemad antiikfilosoofia suunad, eriti epikureism ja skeptitsism. Prantsusmaa tuntud filosoofid olid näiteks Michel Eyquem de Montaigne, Pierre Charron ja Francisco Sanches. 

Saksamaa ülikoolides kujunesid filosoofia põhijooned reformatsiooniga seotud sündmuste ja vaimsete otsingute taustal ning mõjutusel. Huvid olid olulisel määral seotud usulise ja teoloogilise mõttemaailmaga, mistõttu oli puhtfilosoofilised probleemid siin tagaplaanil. Näiteks Martin Luther oli algul pigem mõjustatud nn saksa müstika mõttesuunast. Saksa müstika üheks huvitavamaks kehastajaks oli Jakob Böhme. Protestiliikumine kirjatähe ortodoksliku kultuse vastu kujunes Saksa müstikast. Johann Calvin ilmutas augustinismi oma mõtlemises järjekindlamalt kui Luther. Üheks radikaalsemaks ortodoksluse vastaseks ja müstiliste taotluste toonitajaks oli Sebastian Franck.

Tuntud renessansiaja filosoofe 

 Francesco Petrarca (1304–1374) 
 Leonardo Bruni (1374–1444)
 Nicolaus Cusanus (1401 – 1464) 
 Lorenzo Valla (1405–1457)
 Marsilio Ficino (1433–1499)
 Pietro Pomponazzi (1462–1525)
 Giovanni Pico della Mirandola (1463–1494)
 Erasmus Rotterdamist (1466–1536)
 Niccolò Machiavelli (1469–1527)
 Mikołaj Kopernik (1473–1543)
 Thomas More (1478–1535)
 Francisco de Vitoria (c.1480–1546)
 Martin Luther (1483–1546)
 Huldrych Zwingli (1484–1531)
 Juan Luis Vives (1492–1540)
 William Tyndale (1494 – 1536)
 Franciscus Patricius (1529–1597)
 Michel de Montaigne (1533–1592)
 Giordano Bruno (1548–1600)
 Francisco Suárez (1548–1617)
 Francis Bacon (1561–1626) 
 Galileo Galilei (1564–1642)
 Tommaso Campanella (1568 – 1639)
 Hugo Grotius (1583–1645)

Renessansifilosoofia koolkondi  
Heliotsentrism
Hermetitsism
Humanism
Uusplatonism
Sekularism

Kirjandus 
Elmar Salumaa. Filosoofia ajalugu III. Uusaja filosoofia I. Renessansiajastu filosoofia. Tallinn, 1995.

Filosoofia
Renessanss
Ridali lennuväli

Ridali lennuväli on murukattega lennuväli Põlva maakonnas Põlva vallas Suurkülas, mida haldab MTÜ Ridali Lennuklubi.

Välislingid 
 Ridali lennuväli
 Ridali lennuvälja maa-ala eraldamise dokument, 1956
 Ridali lennuväli linnulennult

Eesti lennuväljad
Põlva vald
Lennundusvaldkonnas tegutsevad Eesti ettevõtted ja organisatsioonid
Glehni rahula

Nikolai von Glehni perekonna rahula asub Tallinnas Nõmme linnaosas, aadressil Lossi 13.

Nikolai von Glehn rajas kalmistu 1896. aastal pärast oma abikaasa Carolina Henriette Marie von Glehni surma. Hiljem maeti sinna ka tema poja Manfredi lapsed Barbara Maria ja Ulrich. 
Ka Glehn soovis leida siin oma viimase rahupaiga, aga elu viis ta Brasiiliasse, kus ta 1923. aastal suri.

Nõukogude okupatsiooni ajal purustati rist ja kalmistu hävitati.

Augustis 2005 taastati park aiandusarhitektide Ülle Grišakovi ja Triin Järve projekti kohaselt. Puhastati tiigid, remonditi sillad ning rajati uued pargiteed. Esialgu paigutati parki puust rist.

21. mail 2008 avati taastatud marmorrist. Rist taastati Nõmme Koduloohuviliste Koja, mitmete firmade ja eraisikute abil.

Viited

Välislingid

Aastaid räämas olnud Glehni rahulast sai kena metsapark
Nõmmel asuv von Glehnide rahula korrastatakse puhkealaks Nõmme linnaosa arengukava 2008-2012

Keila kihelkonna kalmistud
Nõmme linnaosa kalmistud
Tallinna kultuurimälestised
Tallinna pargid
Eesti mõisakalmistud
Akiharu Tsukiyama

Akiharu Tsukiyama (sündinud 5. jaanuaril 1984) on jaapani meeslaulja, ansambli An Cafe solist Miku nime all.

Info 
Miku liitus An Cafega mais 2003. Enne seda oli ta bändi Reverie vokalist. Miku on kirjutanud pea kõik An Cafe laulusõnad.

Välislingid
 Soomekeelne fännileht

Jaapani lauljad
Sündinud 1984
Karl Kortelainen

Karl Kortelainen (vene Карл Ефремович Кортелайнен; 1. aprill 1930 Väike-Estonia küla, Kemerovo oblast – 3. mai 2020 Moskva) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane ning riikliku julgeoleku organite töötaja ja piirivalvur. 1982–1990 oli ta Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees (kindralleitnant 1982).

Teenistuskäik 
Karl Kortelainen alustas teenistust NSV Liidu riiklikes julgeolekuorganites 1948. aastast:
1951. aastal lõpetas Mahhatškala piirivalve sõjakooli;
aastatel 1951–1957, teenis Karjala ANSV (Viiburi) 102. piirivalvekordoni ülema asetäitjana ja ülemana (102 (Выборгскй) ПОГО им. С.М.Кирова);
1960. aastal lõpetas NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Sõjalise Instituudi ja teenis 11. (Kingisepa) piirivalvesalga (11-го (Кингисеппского) ПОГО) staabis ohvitserina, ülema asetäitjana ning staabiülemana; 
1969. aastast teenis 1. (Sortavala) piirivalvesalga ülemana (1-го (Сортавальского) ПОГО, в/ч 2121 - 1-й Сортавальский пограничный отряд Краснознаменная воинская часть КСЗПО). Punalipu ordeniga autasustatud piirivalvesalga kodulehekülg
kuni 1974. aastani õppis K. J. Vorošilovi nimelises NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Akadeemias;
1974–1975 NSV Liidu Loode piirivalvepiirkonna staabiülema asetäitja;
1975–1979 NSV Liidu Kaug-Ida piirivalvepiirkonna piirivalvevägede ülema asetäitja, seejärel staabülem - NSV Liidu Kaug-Ida piirivalvepiirkonna ülema 1. asetäitja;
juuli 1979–september 1981 NSV Liidu Taga-Baikali piirivalvepiirkonna piirivalvevägede ülem;
september 1981–juuni 1982 NSV Liidu Kaug-Ida piirivalvepiirkonna piirivalvevägede ülem;
15. juuni 1982 kuni 4. märts 1990 Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees 
1990–1991 töötas Moskvas NSV Liidu Piirivalvevägede Peavalitsuse ülema esimese asetäitjana;
1991. aasta Augustiputši ajal läks jäägitult putšistide poole, mille eest ta pensionile saadeti.
2000. aastast oli Venemaa Föderaalse Piirivalveteenistuse direktori konsultant.

Alates 1990. aastast elas Moskvas.

Auastmed

Tunnustus

Ordenid
 Punatähe orden (1977)
 Oktoobrirevolutsiooni orden (1985)

Medal
 Rinnamärk "Venemaa Föderatsiooni teeneline piirivalvur" (2000)

Viited

Kirjandus 
 И. П. Папуловский, В. Р. Мюрк, Операция "Синий треугольник" : рассказы о чекистах Эстонии, ISBN 5450005326

Välislingid
 Аннотация: Депутат Совета Национальностей ВС СССР по округу № 474, генерал-лейтенант, Председатель КГБ Эстонской ССР Кортелайнен Карл Ефремович (портрет). Источник поступления: Президиум ВС СССР, Дата съемки: 1984 г., Место съемки: Россия, Москва г.
 КОРТЕЛАЙНЕН Карл Ефремович
 КГБ Эстонской ССР
 депутат Верховного Совета СССР 11 созыва

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
KGB töötajad Eestis
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Nõukogude Liidu piirivalve Eestis
Trojekurovo kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2020
Princetoni Ülikool

Princetoni Ülikool on eraülikool, mis asub kolmes maakonnas Princetoni piirkonnas New Jerseys USAs. Kool asub Princetonis, Princetoni vallas ja Lääne-Windsori vallas ja on üks kaheksast Ivy League'i kuuluvast ülikoolist.

Algselt asutati see 1746. aastal Elizabethis New Jerseys nimega New Jersey kolledž (College of New Jersey). 1756. aastal viidi kool üle Princetoni ja aastal 1896 nimetati see ümber Princetoni ülikooliks. Princeton on vanuselt neljas kõrgharidust andev asutus USAs. Nii Princetoni ülikool kui ka Pennsylvania ülikool soovivad mõlemad olla neljandad. Pennsylvania ülikool kasutas esialgu asutamisaastat 1749, mis jättis selle viiendaks, kuid 1899. aastal otsustati, et asutamisaasta on hoopis 1740..

Erinevalt teistest tol ajal rajatud ülikoolidest polnud Princetoni ülikool ametlikult religioosse kallakuga. Sellel on küll olnud sidemeid presbüteri kirikuga, kuid praegu tudengitele mingeid religioosseid nõudmisi ei esitata. 

Ülikoolil on oma kunstimuuseum, kus on ligi 60 tuhat originaalteost kogu maailmast, erinevatest ajastutest ja erinevatest liikidest. Osa skulptuure on paigutatud ka õue ühiselamute ümbrusse.

Ülikoolil on gooti stiilis kabel, kus toimuvad ava- ja lõpuaktused. Seda hinnatakse maailmas suuruselt kolmandaks ülikoolikabeliks.

Princetoni ülikool on oma rahastatuselt maailma rikkaimaid ülikoole tänu oma lõpetajate ja sponsorite annetustele. Osa sellest rikkusest on paigutatud ka kunstiteostesse sellistelt kunstnikelt nagu Claude Monet ja Andy Warhol.

Ülikooli ühiselamustes on kohti kõigile tudengitele kogu nelja-aastaseks õppeks ja üle 95 protsendi üliõpilastest elabki seal, kuna piirkonnas on üüripinnad kallid.

Bakalaureuseõppes on võimalik lõpetada kas Bachelor of Arts (A.B.) või Bachelor of Science insenerialal (B.S.E.).

Magistriõppes (Graduate School) saab õppida humanitaar-, sotsiaalteaduste, loodusteaduste ja insenertehnilistes programmides. Doktoriõpe on samuti kõigil neil programmidel.

Viited

Välislingid

Koduleht
 
Ameerika Ühendriikide ülikoolid
New Jersey
Berwick-upon-Tweed

Berwick-upon-Tweed on linn Inglismaal Northumberlandi krahvkonnas. Ta on Inglismaa põhjapoolseim linn. 

Linn asub Tweedi jõe suudmes. Aastal 2001 elas linnas 11 665 inimest. 

Linna on tuntuks teinud legend, mille järgi ta oli alates Krimmi sõjast kuni 1966. aastani sõjas Venemaa ja Nõukogude Liiduga.

Suurbritannia linnad
Soome penikoorem

Soome penikoorem (soome peninkulma) on ajalooline teekonna pikkusühik Soomes, mis vastab tänapäeval täpselt 10-kilomeetrisele teekonnale. Sõna "penikoorem" tuleneb tõenäoliselt soome-eesti ühiskeelest.

Algupärane soome penikoorem oli umbes 5-kilomeetri pikkune teekond, kuid selle pikkus varieerus piirkonniti. 1665. aastal võeti soome penikoorma pikkuseks rootsi miil (rootsi mil), mis oli siis umbes 10 kilomeetrit pikk. Soome minekul Venemaa koosseisu muutus ka soome penikoorma pikkus ja selleks sai 10 versta ehk 10 688 meetrit.

Kui Venemaa läks 1881. aastal üle meetermõõdustikule, siis jäi penikoorem Soomes endiselt tarvitusele, kuigi rahvusvahelisse süsteemi see ei kuulunud. Soome penikoorma pikkuseks sai täpselt 10 000 meetrit. Tänapäevane Soome mõõtühikute süsteem soome penikoormat ei tunne.

Soome keeles kasutatakse sama ühiku vastena lihtsalt sõna peninkulma, eesti keeles on "penikoorma" ette lisatud täiend "soome", et teda mitte segi ajada teiste penikoorma nime kandvate ühikutega.

Pikkusühikud
Soome
Harry Tillmann

Harry Tillmann (9. märts 1912 Vana-Antsla – 25. oktoober 1986 Giessen) oli eesti loomaarst.

Lõpetas 1931 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1937 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna cum laude. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Tartuensis liige.

Aastal 1941 lahkus Saksamaale. Töötas Saksamaa ülikoolides, alates 1958. aastast Giesseni Justus Liebigi nimelise Ülikooli veterinaargünekoloogia professor.

Kirjandus 
Helmuth Riispere. Prof. Harry Tillmann In memoriam. Teataja (Stockholm), 6. detsember 1986, nr. 23, lk. 12.

Välislingid 
 TÜ üliõpilased

Eesti loomaarstid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liikmed
Sündinud 1912
Surnud 1986
Oskar Luiga

Oskar Luiga VR I/2, VR II/2, VR II/3 (28. september 1894 Pangodi vald, Tartumaa – 24. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülem Vabadussõjas.

Teenistuskäik
Oskar Luiga sündis 1894. aastal Pangodi mõisas metsavahi peres, õppis Tartu Linnakoolis, metsanduskoolis ja Peterburi lipnike koolis, töötas mõnda aega Novgorodi kubermangus abimetsaülemana. Võttis osa Esimesest maailmasõjast, siirdus staabikaptenina Eesti rahvusväeosade 1. Eesti jalaväepolku, kus oli roodu- ja pataljoniülemaks 1918. aasta aprillini. 

Eesti Vabadussõja ajal määrati ta Tallinna 1. löögipataljoni ülema abiks ja seejärel teenis soomusrongil, 7. jaanuarist 1919 määrati ta laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülemaks, kellena teenis 27. jaanuarini 1920. 

1920. aasta veebruaris teenis alampolkovniku auastmes Kalevlaste maleva ülemana ja 6. Jalaväepolgu ülema abina. 

1921. aastal lahkus ta kaitseväeteenistusest kolonelleitnandi aukraadis ning töötas Rakvere metskonna metsaülemana. Oskar Luiga oli Rahvusliku Keskerakonna liige ja Rakvere osakonna esimees, kuid heideti erakonnast välja 29. septembril 1933.

Oskar Luiga vahistati 27. novembril 1940 ja hukati NKVD poolt arvatavasti 24. juunil 1941 Kosel Scheeli villas. O. Luiga on maetud Tallinna Kaitseväe kalmistule.

Isiklikku
Oskar Luiga vend Johannes Luiga oli üks nooremaid Vabadussõjas langenud võitlejaid.

Viited

Kirjandus
"Eesti Vabadusristi kavalerid". Stockholm: Välis-Eesti & EMP, 1984, lk 60–61. 
Mati Õun, Jaak Pihlak. "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased." II kogumik, Tallinn 2002, lk 47–48.
Jaak Pihlak, "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad". Jaak Pihlak ja Viljandi Muuseum, 2010.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti soomusrongiväeosade ülemad
1. Eesti jalaväediviisi koosseis
Eesti metsaülemad
Kaitseliidu Vanematekogu liikmed
Kaitseliidu Viru maleva liikmed
II Riigivolikogu vastaskandidaadid
Rahvusliku Keskerakonna poliitikud
Eesti Vabadussõjalaste Liidu poliitikud
Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Vabadusristi II liigi 2. järgu kavalerid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabaduse Risti Vendade Ühenduse liikmed
Karutapja ordeni kavalerid
Vabadussõja-aegsed sõjaväeosade ülemad
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1894
Surnud 1941
Rosoboroneksport

Föderaalne Riiklik Unitaarettevõte Rosoboroneksport (ФГУП «Рособоронэкспорт») on Venemaa riiklik relvakaubandusettevõte, kellel on ainuõigus varustada välisturgu.

Välislingid
Firma lehekülg
 USA valitsus kehtestas Vene riiklikule relvaeksportöörile majandusembargo, Postimees 5. jaanuar 2007
 Vene relvaeksportijad loodavad müüa Ladina-Ameerikasse väikelaevu, Postimees, 28. märts 2008

Venemaa ettevõtted
Venemaa sõjandus
Sõjatööstus
Sudeedimaa

Sudeedimaa (saksa keeles Sudetenland, tšehhi keeles Sudety) on ajalooline piirkond Loode-Tšehhis, mis on nime saanud Sudeedi mägede järgi. Sudeedimaa hõlmas Böömimaa ja Määrimaa piirialasid, Böömimaaga piirnevaid Sileesia osi.

Teise maailmasõja eel oli piirkond asustatud sakslastega (umbes 25% Tšehhoslovakkia elanikkonnast), kes olid sinna jäänud pärast Esimese maailmasõjale järgnenud Austria-Ungari ja Saksa keisririigi lagunemist ja rahvusriikide tekkimist. Aastal 1938 anti Sudeedimaa Müncheni kokkuleppega Saksamaale. Pärast Teist maailmasõda sudeedisakslased deporteeriti.

Välislingid 

Tšehhi ajaloolised piirkonnad‎
Tšehhoslovakkia Teises maailmasõjas
Erzurum

Erzurum (armeenia Կարին (Karin)) on linn Türgis Ida-Anatoolia piirkonnas, Erzurumi provintsi keskus. 

Linna nimi tuleb pärsia keelest (tähendas 'roomlaste maad'). 

Linn asub 1750 meetri kõrgusel merepinnast.

Erzurumi rahvaarv oli 2000. aasta rahvaloendusel 361 235. 

Erzurum on Bakuu-Thbilisi-Erzurumi gaasijuhtme praegune lõpp-punkt ning Nabucco gaasijuhtme planeeritud alguspunkt.

Külma sõja vältel asus Erzurumis NATO kagupoolseim õhujõudude baas.

Linn on olemas antiikajast, olnud Armeenia, Pärsia, Rooma, Seldžukkide ning Osmanite impeeriumi koosseisus.

Türgi linnad
Point de Suture

"Point de Suture" on prantsuse lauljatari Mylène Farmeri seitsmes stuudioalbum ja üleüldse neljateistkümnes album.

Lugude nimekiri 
Dégénération 5:25
Appelle mon numéro 5:32
Je m’ennuie 4:22
Paradis inanimé 4:25
Looking for my Name (duett Mobyga) 4:19
Point de Suture 4:49
Réveiller le monde 4:15
Sextonik 4:38
C’est dans l’air 4:33
Si j’avais au moins... 5:31
Ave Maria 4:58

Singlid

Sertifikatsioonid ja müügid

Edetabelid

Viited

2008. aasta albumid
Mylène Farmeri albumid
Christopher Stringini

Christopher Richard Stringini (ka Richie Stringini; sündinud 28. novembril 1986 Chicagos) on USA näitleja, tantsija ja laulja.

Ta kuulus aastatel 2005–2010 tegutsenud ansamblisse US5, mis andis välja neli stuudioalbumit.

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1988
Harvardi ülikool

Harvardi Ülikool (inglise keeles Harvard University) on eraõiguslik ülikool, mis asub Cambridge'is Massachusettsi osariigis Ameerika Ühendriikides. Ülikool asutati 1636. aastal. Harvardi Ülikool on Ameerika Ühendriikide vanim kõrgharidust pakkuv asutus. Ülikool on Ivy League'i liige. 

Harvardi Ülikooli raamatukogus on rohkem kui 15 miljonit köidet, mis on Ameerika Ühendriikide suurim akadeemiline raamatukogu. Lisaks on ülikoolis ka kunsti-, ajaloo-, bioloogia- ja muid muuseume.

Harvardi Ülikool on rahvusvaheliste ülikoolide pingeridades<ref>The Top 100 Global Universities - 2006</ref> olnud sageli esikohal. Asutus on kasumitaotluseta organisatsioonide hulgas (kui välja jätta Bill & Melinda Gates Foundation) suurima rahalise eelarvega ülikool.

Harvard Ülikool on Nobeli auhinnale esitanud 75 inimest ja alates 1974. aastast on selle saanud 19 vilistlast. Pulitzeri preemia on saanud 15 Harvardi Ülikooli üliõpilast.

Kuigi Harvardi Ülikooli on kritiseeritud kui elitistlikku ja "progressiivsete intellektuaalide vaenulikku", on seal õppinud nii tuntud konservatiive kui ka liberaale. Harvardi Ülikooli ärikooli on lõpetanud vabariiklaste president George W. Bush. Harvardi Ülikooli Kolledži lõpetasid demokraatide president John F. Kennedy ja asepresident Al Gore. 

 Teaduskonnad 

Harvardi Ülikoolis on tänapäeval üheksa teaduskonda:
Faculty of Arts and Sciences ja selle allteaduskond School of Engineering and Applied Sciences, mis teenindavad:
Harvard College, ülikooli 1. astme kõrgharidusasutus (1636)
Graduate School of Arts and Sciences (asutatud 1872)
Harvard Division of Continuing Education, sisse arvatud Harvard Extension School (1909) ja Harvard Summer School (1871)
 Meditsiiniteaduskond, millesse on arvatud Meditsiinikool (1782) ja Harvard School of Dental Medicine (1867).
Harvard Divinity School (1816)
Harvard Law School (1817)
Harvard Business School (1908)
Graduate School of Design (1914)
Graduate School of Education (1920)
School of Public Health (1922)
John F. Kennedy School of Government (1936)

1999. aastal reorganiseeriti endine Radcliffe College Radcliffe Institute for Advanced Studyks.

Harvardi Ülikool pakub kõigile soovijatele ka vaba juurdepääsuga e-kursuseid (MOOC''). E-kursuste valimisel saab lähtuda erinevatest teaduskondadest, teemadest, alustamiskuupäevadest, kestusest, raskusastmetest, õppevormitest. E-kursused võivad olla tasuta.

Viited

Välislingid

Harvardi Ülikooli koduleht
Harvardi Ülikooli e-kursused (ülikooli koduleht)
Harvardi Ülikooli MOOC (edX koduleht)

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
Massachusetts
Arnold Purre

Arnold Purre (kuni 1935 Arnold Puskov, 27. oktoober 1902 Tallinn – 16. september 1986 Stockholm) oli Eesti ja Saksamaa sõjaväelane (kapten).

Osales Vabadussõjas soomusrongi nr 2 dessantkompaniis. 

Õppis 1925 ja 1930 Tartu Ülikooli õigus- ning 1939–1943 majandusteaduskonnas, oli korporatsioon Vironia vilistlane.

Oli aastail 1934–1940 Ratsarügemendi 1. eskadroni ülem.

Põgenes Rootsi. Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu ja Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis liige.

Looming
Ta on Rootsis kirjutanud artikleid koguteostesse "Eesti riik ja rahvas Teises maailmasõjas" ning "Eesti saatusaastad 1945-1960". Tema kogutud ainest Nõukogude okupatsiooni kohta Eestis on paljuski jäänud käsikirja (andmed vabanenud Saksa sõjavangidelt, andmed Läände põgenenud eestlastelt jms).

Kirjandus 
Voldemar Palm. Arnold Purre't mälestades. Teataja nr 19, 11. oktoober 1986, lk 9

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Eesti ohvitserid 1918-1940

Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Eesti ratsaväeosade koosseis
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Korporatsioon Vironia liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1902
Surnud 1986
Stockholmi Metsakalmistule maetud
Jaroslav Stetsko

Jaroslav Stetsko (ukraina Ярослав Семенович Стецько, poola Jarosław Stećko; 19. jaanuar 1912 Ternopil – 5. juuli 1986 München) oli ukraina poliitik. 

1930ndatel sai temast üks Ukraina Rahvuslaste Organisatsiooni (OUN) juhte. 

30. juunil 1941 kuulutas OUN-B Ukraina iseseisvaks ja nimetas Stetsko peaministriks. 

12 päeva jooksul arreteerisid sakslased kõik valitsuse liikmed ja saatsid nad Sachsenhausen-Zellenbau koonduslaagrisse. Stetsko vabastati detsembris 1944.

Kirjandus 
Vaba Ukraina peaminister Jaroslav Stetsko surnud. Teataja, 27. september 1986, nr. 18, lk. 5.

Ukraina poliitikud
Sündinud 1912
Surnud 1986
Einar Kiviste

Einar Kiviste (kuni aastani 1923 Einar Steinfeldt; 15. oktoober 1906 Tallinn – 10. juuni 1986 Sydney) oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku vaimulik.

Elulugu
Einar Kiviste lõpetas Narvas Gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta 1925–1932. Oli prooviaastal Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti praost Aleksander Kapi poolt õpetajaametisse 10. septembril 1933.

Oli aastatel 1933–1934 praost Aleksander Kapi isiklik adjunkt. 1933–1934 oli tegev Tallinna Toompea Kaarli koguduse noorsootöö õpetajana. Oli 1937–1944 Narva Peetri koguduse õpetaja.

Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Oli 1944–1947 põgenikelaagrites õpetaja. Lahkus aastal 1947 Saksamaalt Inglismaale. Asutas Kesk-Inglismaa koguduse ja Bolton-Prestoni pihtkonna ning teenis neid aastatel 1948–1960.

Lahkus aastal 1961 Inglismaalt Austraaliasse. Töötas Sydney Jaani koguduse õpetajana 1961–1986 ja oli Austraalia praost 1972–1986.

Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni esimehe abi.

Isiklikku 
Einar Kiviste isa Georg Kiviste oli Teškovo-, Harju-Jaani- ja Narva Peetri koguduse õpetaja. Tema vend Georg Wilhelm Kiviste oli Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Tema ristiisadeks olid isa ametivennad Aleksander Kapp ja Harald Põld.

Viited

Kirjandus 
Praost Einar Kiviste mälestuseks. Teataja, 16. august 1986, nr 15, lk 11.

Välislingid 
Külli Saard: Auväärne risti kavaler. Koguduse diakonõpetajast Einar Hilarius Kivistest

Narva Peetri koguduse vaimulikud
Tallinna Toompea Kaarli koguduse vaimulikud
Austraalia vaimulikud
Narva linnavolikogu liikmed
Eesti tuletõrjujad
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Suurbritannias
Eestlased Austraalias
Sündinud 1906
Surnud 1986
Eduard Poom

Eduard Rudolf Poom (kuni 1935. aastani Eduard Rudolf Bomm, 19. september 1902 Tallinn – 13. juuni 1986 Stockholm) oli eesti majandusteadlane.

Haridus
Lõpetas Tallinna Ühisgümnaasiumi reaalharu 1924, Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduste osakonna 1929 (cum laude); Tartu Ülikooli teaduslik stipendiaat kodu- ja välismaal 1929–33; Berliini Kaubandusülikool 1933–34.

Teaduskraad
mag. rer. oec. 1933 (TÜ)

Teenistuskäik
1930ndail Kõrgema Sõjakooli lektor; TÜ õppeülesande täitja, dotsent 1934–37, erakorraline professor 1937–40, 1941/42–44 ja majandusteaduskonna esimene dekaan 1938–40.

TTÜs 1937–1938, 1940/41: õppeülesande täitja majandusõpetuse alal 1937–38; ettevõtete organiseerimise ja planeerimise kateedri professor 1940/41. 
TÜ käitismajandusteaduse õppetooli professor 1941–44. 
Stockholmi Kaubandusülikooli teadur 1945–59; Stockholmi Ülikooli käitismajanduse õppejõud 1959–70.

1944 põgenes Rootsi. Aastatel 1945–1947 töötas ta arhiiviassistendina. Aastatel 1947–1959 oli ta Stockholmi kaubandusülikooli riiklik stipendiaat, aastatel 1959–1970 oli ta Stockholmi Ülikooli lektor.

Teadustöö põhisuunad
Ettevõtteökonoomika, sotsiaalpoliitika ja demograafia; Eesti NSV ja NSV Liidu majanduselu.
Avaldas töid nõukogude majandusest Saksamaa ja Rootsi ajakirjades.

Teadusorganisatoorne ja erialane tegevus
Oli TÜ majandusteaduskonna rajajaid 1938 ja ettevõtteökonoomika õpetamise algatajaid Eestis; "Eesti Entsüklopeedia" majandustoimkonna liige ja toimetaja 1932–37; Eesti Riikliku Töötülide Lahendamise Komisjoni majandusekspert 1936–38, esimees 1938–40; Eesti Majandusministeeriumi ratsionaliseerimiskomitee nõunik 1936–40; Riigi Statistika Keskbüroo nõunik. Akadeemilise Majandusteaduse Seltsi juhatuse liige; Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse liige, abiesimees; Eesti Majandusseltsi Rootsis rajajaid ja esimees;Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis auliige.

Ühiskondlik tegevus
Eesti Rahvusnõukogu ja Eesti Rahvuslaste Klubi asutajaid, Eesti Rahvusfondi juhatuse liige Rootsis.
Eesti Vabaduskapitali ajutise juhatuse esimees 1968–1973. Esindas Eesti Rahvusnõukogu juhatuses Eesti Rahvusliku Liitu.

Viited

Kirjandus 
Arvo Horm. Prof. Eduard Poomi mälestades. Teataja, 12. juuli 1986, nr. 14, lk. 9.
EE 2000, 14; 
Eesti teadlased väljaspool kodumaad. Stockholm, 1984, lk 94–95; 
Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tln, 1986, lk 86, 330, 339; 
Krinal, V. Tartu Ülikooli majandusteaduskonna minevikust ja tänapäevast. Trt, 1999, lk 40, 55–57, 65.

Välislingid
 Tartu Rotary klubi liikmed 1932–40
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli professorid
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Eesti Teadusliku Instituudi õppejõud
Riigikantselei koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1902
Surnud 1986
Sitakoti Mats

Sitakoti Mats (ka Sitta Kodt Matz, surnud 1621 Kullamaa kihelkonnas) oli Eestimaa talupoeg, kes maeti Kullamaa kiriku juurde. Tema hauale püstitati rõngasrist, mida peetakse Eesti vanimaks säilinud dateeringuga rõngasristiks.

Päritolu 
Mats oli rahvapärimuse järgi suurekasvuline talupoeg, kes korjas hobusepabulaid, millega väetas oma põldu. Ta sai rukkikasvatamisega jõukaks meheks ja ostis end kohaliku mõisniku käest pärisorjusest vabaks.

Ta kinkis Kullamaa kirikule kroonlühtri.

Matsi jõukust kinnitab asjaolu, et ta maeti kirikuaeda ja tema hauale pandi rõngasrist.

Kalev Jaago oletab, et Sitakoti võis olla talu või küla nimi. Ilmar Jõesoo andmetel võis ta pärineda Sassi-Jaani talust. 

Teise versiooni järgi on ristil olev tekst rannarootsikeelne ja tähendab: "Siin on Jumalas Mats". Sel juhul on "Sitakoti" rahvaetümoloogiline arusaamatu sõna seletuskatse.

Matsi mälestuseks korraldatakse Sitakoti Matsi turniiri.

Rist 

Kullamaa kirikuaias asuv rõngasrist on kinnismälestis, mis võeti kaitse alla Eesti Vabariigi kultuuriministri määrusega nr 36. 3. juulil 1997. Rist on Muinsuskaitseametis arvel 4. aprillist 1998. Kultuurimälestise tunnuseks on piirkonna ajastu tüüpilise hauatähise näide.

Kinnismälestise registrinumber on 16265 (enne oli 476).

Rõngasristi kõrgus maapinnast on 106 cm, ratta maksimaalne laius 82,5 cm.

Rist on tehtud raidtehnikas paekivist. See asus varem kirikust vahetult idas, kuid tõsteti praegusesse asukohta seoses koori ümberehitusega. Rist on oma praeguses asukohas aastast 1868.

Rõngasrist on ažuurne laienevate otstega ladina rist, mille ülaosa läbib rõngas. Rõngas jätab ristihaara otsad rõngast välja. Haarasid on algselt kaunistanud poolsfäärilised näsad. Rist on monteeritud betoonalusele. Risti jalamilt ja ka ratta osast puuduvad killud, külgmised näsad puuduvad, kuid ülemine on säilinud osaliselt.

Esiküljel ülal keskel on daatum A° 1621, jalamil kiri "SITTA / KODT/ MATZ".

Viited 

Eesti inimesed
Eestimaa inimesed
Kullamaa kihelkond
Surnud 1621
Larnaca rahvusvaheline lennujaam

Larnaca rahvusvaheline lennujaam (IATA: LCA, ICAO: LCLK) on Küprose peamine rahvusvaheline lennujaam. Asub Larnaca kesklinnast kaheksa kilomeetrit edelas, samanimelise soolajärve lähedal. Lennujaam on Küprose peamine rahvusvaheline õhuvärav ning Paphose kõrvale saareriigi suurimaid kaubalennujaamu. Selle ehitus algas 1975, pärast seda kui pealinna Nicosia lennujaam jäi vastloodud Põhja-Küprose Türgi Vabariigi territooriumile. Lennujaamas puuduvad jalakäijatunnelid, mistõttu pääsevad reisijad lennukisse bussiga. Uus terminal avatai 11. novembril 2009. aastal.

Küprose ehitised
Larnaca
Lennujaamad
Nõudluskõver

Nõudluskõver on majandusteaduses graafik, mis näitab mingi kauba hinna ja tarbijapoolse nõudluse suhet. Üldiselt väheneb tarbijate hulk, kes on valmis sama kaupa kõrgema hinna juures ostma ja vastupidi. 

Majandusteooriad

no:Etterspørsel#Ettersp.C3.B8rselskurven
pt:Demanda