joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dormagen

Dormagen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Düsseldorfi ringkonnas Neussi Reini-kreisis. Asub kolmnurgas Düsseldorf-Köln-Mönchengladbach. Piirneb põhjas Neussiga, kirdes ja idas Reini jõega.

Dormagen jaguneb 16 linnaosaks.

Elanike arv on 63 100 (2008). Neist umbes 50% on katoliiklased ja 20% protestandid.

Välislingid 

Dormageni koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad
Andro Roos

Andro Roos (sündinud 2. augustil 1983) on Eesti majandusteadlane ja ühistegelane. Ta on Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse esimees.

Haridus 
Andro Roos on omandanud teadusmagistrikraadi Tartu Ülikoolis. Alates 2008. aastast omandab doktorikraadi majandusteaduses.

Liikmesus 
Andro Roos kuulub Rahva Raadio Seltsi, Eesti Majandusteaduse Seltsi, korporatsiooni Fraternitas Tartuensis, Eesti Klubisse, Nõmme Haridus- ja Rahvamajaseltsi. Roos on Vanemuise Seltsi esimees, Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi esimees ning Eesti Ühistegevuse Liidu esimees.

Välislingid
 ARVAMUS: Hakkame, mehed, elama!
 Raha ja pendel
 Andro Roos, Objektiiv "Unustagem minakeskne sonimine ja taastagem terve peremehetunne" 2016
 Andro Roos, Objektiiv: "Usaldada tuleb kodanike algatusel loodud meediat, nagu seda on Objektiiv" 2017
 ANDRO ROOS AINULT MEIE MAAS: Meie maa – kui meie sa oled?
 Andro Roos, Pealinn: "Eesti maksusüsteem toodab vaeseid" 2016
 Andro Roos, Pealinn "Eesti maksusüsteem on nagu virtuaalne kartul, süüa ei saa, aga statistiliselt on olemas" 2016
 Andro Roos, Pealinn: "Eesti riigi iseseisvus on müüdud väliskapitalistidele" 2016
 Pealinn. Andro Roos: "Eesti pangad on tasude tõstmise kiusatuse ees" 2015

Andro Roos ühistegevusest ja hoiu-laenuühistutest
Andro Roos ETV "Aktuaalses kaameras" teemal "Hoiu-laenuühistud pakuvad pankadele alternatiivi

Eesti majandusteadlased
Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liikmed
Sündinud 1983
Paat (ajakiri)

Paat on Eestis alates 2006. aastast ilmuv ajakiri alapealkirjaga "Üks tõsine paadiajakiri". 

Ilmub neli korda aastas. Peatoimetajad on olnud Randel Kreitsberg ja Jaano Martin Ots, alates 2017. aastast on peatoimetaja Hanno Kask. Väljaandja on OÜ Zero Gravity. 

Aastail 2015-2016 andis toimetus välja ka ajakirja Meremees. Alates 2017. aastast on ajakirja päises määratlus "Paat & Merendus".

Viited

Välislingid
Ajakirja Paat koduleht

Eesti tehnikaajakirjad
Merendusajakirjad
Eesti merendus
Aivar Õun

Aivar Õun (sündinud 15. märtsil 1959 Rakveres) on Eesti poliitik.

Ta lõpetas aastal 1982 Eesti Põllumajanduse Akadeemia.

Aivar Õun oli Külvar Mandi asendusliikmena X Riigikogu liige. Ta kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu.

2021.a. kohalike omavalitsuste valimistel on Elva Valla volikogusse kandideerijana ülesse antud EKRE nimekirjas.

2009–2017 oli ta Konguta vallavanem.

Viited

Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Sündinud 1959
Eesti vallavanemad
X Riigikogu liikmed
Striimer

Striimer võib tähendada mitut asja:
Striimer on plasmafüüsika protsess gaaslahenduses 
Striimer ehk lindiseade on andmekandja

Vaata ka
Striiming
Radio Mania

Radio Mania oli ainus Eesti rokiraadio, asutati 2002. aastal. Levis ainult Tallinnas ja Harjumaal. 

Radio Mania eelkäija oli raadio V6, mis asutati 1999. aastal. Radio Mania järeltulija on Rock FM.

Meeskond 
 Margus Pilt – Radio Mania juht ja hommikuprogrammi “Torpeedo” saatejuht. 2000. aastal alustas Eesti esimese rokiraadio V6 juhtimist. 2002. aastal jätkas sama raadio Radio Mania nime all.
 Toomas Ross – muusikatoimetaja. Eesti esimese rokiraadio V6 idee autor.
 Andres Oja – “Mania Grandioso” saatejuht. 1972. aastast trummar. 1990. aastast ansambli Kolumbus Kris trummar.
 Monika Tõnisson – uudistetoimetaja. Uudiseid loeb alates 2008. aasta jaanuarist.

Vaata ka 
 Eesti raadiojaamade loend

Viited

Välislingid 
 Radio Mania veebikodu
 15 aastat Radio Maniat juhtinud Margus Pilt: oli paremaid ja halvemaid aegu, kuid selle jaama üleval hoidmine oli vahel suur agoonia, Õhtuleht, 5. november 2017. AS SL Õhtuleht

Eesti raadiojaamad
Jaak Lipso

Jaak Lipso (sündinud 18. aprillil 1940 Tallinnas) on eesti korvpallur ja treener.

Jaak Lipso võitis Nõukogude Liidu koondises hõbemedali 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel ja pronksmedali 1968. aasta México olümpiamängudel.
 
Maailmameistrivõistlustelt sai ta 1967. aastal kuldmedali ja 1970. aastal pronksmedali. Aastatel 1963, 1965 ja 1967 tuli ta Euroopa meistriks.

Aastatel 1963 ja 1968 võitis ta AKSK koosseisus Eu­roo­pa klu­bi­de ka­ri­ka.

Ta on ka kuue­kord­ne Nõukogude Lii­du meis­ter (1962–1966 ja 1969) ja viie­kord­ne Eesti meis­ter (1958, 1959, 1971, 1974 ja 1979).

Ta on töötanud treenerina.

Jaak Lipso mängis peaosa 1971. aasta filmis "Mina – uurija".

Tunnustus
 2001 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
 2007 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia – silmapaistvate saavutuste eest tippsportlasena korvpallis)
 2009 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Viited

Kirjandus
 Tiit Lääne. "Jaak Lipso". Eesti Olümpiakomitee 2010. ISBN 9789949905102

Välislingid
 
Tutvustus Basketpedya lehel (inglise keeles)
Ilmus raamat korvpallur Jaak Lipsost. neljas.ee, 20. aprill 2010

Eesti korvpallurid
Nõukogude Liidu korvpallurid
Eesti korvpallitreenerid
Eestlased Venemaal
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1940
Olli Mäki

Olli Johan Oskari Mäki (22. detsember 1936 Kokkola – 6. aprill 2019 Kirkkonummi vald) oli Soome poksija.

Mäki oli kokku neljakordne Soome meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1955. aastal ja kergekaalus (kuni 60 kg)  aastatel 1957–1959.

Ta võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks ning sai 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Kazimierz Paździorile (Poola).

Elukutselisena

Mäki poksis oktoobrist 1960 kuni augustini 1973 elukutselisena. Ta pidas kokku 50 kohtumist, millest võitis 28 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 14 (neist 2 nokaudiga) ning viigistas 8 kohtumist.

Ta oli 14. veebruarist 1964 kuni 1. veebruarini 1967 Euroopa meister I kergekeskkaalus (140 naela ehk kuni 63,5 kg)

Mäki oli ainuke Soome poksija, kes on võitnud Euroopa meistri tiitli nii harrastajana kui ka hiljem elukutselisena. Ta tegutses hiljem poksitreenerina, muuhulgas on ta olnud ka Amin Asikaise treener.

Olli Mäki kunstis
2010 Olli Mäe elu kujutav näidend "Unelmista suurin" (eesti keeles "Suurim unistus"; autor Sami Parkkinen) esietendus 11. septembril 2010 Kokkola linnateatris (lavastaja Vihtori Rämä). Peaosas oli Kai Vaine
2016 Olli Mäe elu ühel ajajärgul (kus olulisel kohal oli poksikohtumine David Moore'iga, mille Mäki kaotas) põhineb film "Hymyilevä mies" eesti keeles "Naeratav mees"; eesti kinos pealkirjaga "Kõige õnnelikum päev Olli Mäki elus"; režissöör Juho Kuosmanen) sai Cannes'i filmifestivali ühe preemia Un Certain Regard. Peaosas oli Jarkko Lahti

Viited

Välislingid
Olli Mäki lehel BoxRec
Olli Mäki filmiandmekogus IMDb

Soome poksijad
Sündinud 1936
Surnud 2019
Justin Petrone

Justin Carroll Petrone (sündinud 20. novembril 1979 New Yorgis) on Ameerika-Eesti ajakirjanik, kirjanik, blogija ja muusik. 

Ta on lõpetanud George Washingtoni Ülikooli ajakirjandusosakonna. Ta oli soul ansambel Spanish Inquisitioni basskitarrist. Ta on ansambel Amigos Parecidos basskitarrist.

Teosed 
 Minu Eesti. 1. osa, Kas lubate elada?, tõlkija Raivo Hool, Petrone Print, 2009, ISBN 9789985999646
 Minu Eesti. 2. osa, Mida sa tahad?, tõlkija Raivo Hool, Petrone Print, 2011, ISBN 9789949479269
 Montréali deemonid, tõlkija Raivo Hool, Petrone Print, 2012, ISBN 9789949511075
 Misjonäripoos, tõlkijad Raivo Hool ja Epp Petrone, Ajakirjade Kirjastus, 2013, ISBN 9789949502660
 Reisikirju, tõlkijad Raivo Hool ja Kadri Pettai, Petrone Print, 2014, ISBN 9789949511860
 Minu Eesti. 3. osa, Mis juhtus?, tõlkijad Raivo Hool ja Kadri Pettai, Petrone Print, 2015, ISBN 9789949556144
 Kirju Eestist, tõlkijad Tiia Falk, Raivo Hool ja Kadri Pettai, Petrone Print, 2016, ISBN 9789949587223
 Peegelmees, tõlkijad Raivo Hool ja Epp Petrone, Petrone Print, 2017, ISBN 9789949608591
 Minu Viljandi, tõlkija Raivo Hool, Petrone Print, 2020, ISBN 9789916605417
 Jõulumees ja muid tõestisündinud lugusid, Petrone Print, 2021, ISBN 9789916605899

Teosed inglise keeles 
 My Estonia. Passport forgery, meat jelly eaters and other stories. Petrone Print, 2009, ISBN 9789985999684
 My Estonia 2. Berry junkies, Nordic elves and real estate fever. Petrone Print, 2011, ISBN 9789949907656
 Mission Estonia, Ajakirjade Kirjastus, 2013, ISBN 9789949502899
 My Estonia 3. What happened?, Petrone Print, 2015, ISBN 9789949556106
 Sketches of Estonia, Petrone Print, 2017, ISBN 9789949608331

Välislingid 

 Justin Petrone blogi: North!
 Justin Petrone blogi: Itching for Eestimaa
 Justin Petrone intervjuu Radio Free Finlandile, 10. detsember 2006 (inglise keeles)

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Ameerika Ühendriikide muusikud
Eesti ajakirjanikud
Eesti blogijad
Eesti muusikud
Sündinud 1979
Liki Toona

Liki Toona (aastani 1934 Enno; 23. november 1910 Valga – 31. detsember 1984 London) oli eesti näitlejanna.

Lõpetas 1931 Haapsalus Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis 1931–1932 Tartu Ülikoolis arstiteadust ja 1935–1938 Tallinna Töölisteatri õpperühmas. Töötas 1938–1944 Tallinna Töölisteatris. 

Põgenes 1944 Saksamaale, aastast 1947 elas Inglismaal, tegutses Londoni eesti näiteringis (lavastas, tõlkis, dramatiseeris, oli klaverisaatja). Teinud kaastööd ajalehele Eesti Hääl (pseudonüüm Mihkel Muhk). Kirjutanud näidendeid ("Sõlmjaam", 1953; "Põrgu", 1953 (koos J. Kuldkepiga))

Isiklikku
Liki Toona oli abielus näitleja ja lavastaja Enn Toonaga. Tema tütar on kirjanik ja teatritegelane Elin Toona, isa luuletaja Ernst Enno.

Rolle 
 1935 – Helga (Henrik Ibsen "Peer Gynt")
 1936 – Galja (Trigeri "Õnnelik abielu")
 1937 – Sally (Gay, Brechti ja Weilli "Kolmekrossiooper"); Sirje (Adsoni "Karu läheb mee lõksu")
 1938 – Iige (Tammlaane "Raudne kodu")
 1939 – Polja (Fjodor Dostojevski ja Baty "Kuritöö ja karistus")
 1940 – Mati (Tarmeli "Vanaisa jutustus")
 1941 – väike Mari (Kitzbergi "Libahunt")

Lavastusi
 1969 – Mägi "Neli õuna"

Viited

Töölisteatri näitlejad
Eestlased Suurbritannias
Sündinud 1910
Surnud 1984
Eve Kivi

Eve Kivi (õieti Eeve Kivi, enne eestistamist Stein; sündinud 8. mail 1938 Paides) on eesti filminäitleja.

Ta lõpetas aastal 1959 Tallinna Draamateatri õppestuudio. Ta on mänginud umbes 50 filmis.

Ta töötab Kanal 2 reklaamitoimetuses. Ta osales tõsielusarjas "Džunglistaar".

Filmirolle
 1957 "Tagahoovis"
 1958 "Esimese järgu kapten"
 1959 "Vallatud kurvid"
 1959 "Sampo"
 1959 "Eelõhtul"
 1961 "Laulu sõber"
 1961 "Kaks elu"
 1961 "Balti taevas"
 1961 "Ohtlikud kurvid"
 1962 "Lend 713 palub luba maandumiseks"
 1962 "Sa ei ole orb"
 1966 ""Tobago" muudab kurssi"
 1969 "Punane telk"
 1969 "Viimne reliikvia"
 1969 "Ta ei olnud üksi"
 1970 "Residendi saatus"
 1971 "Don Juan Tallinnas"
 1971 "Inimene läbikäiguhoovis"
 1972 "Ruslan ja Ludmilla"
 1972 "Teie aadress"
 1972 "Väike reekviem suupillile"
 1973 "Paradiisiõunad"
 1974 "Ohtlikud mängud"
 1975 "Milline naeratus!"
 1975 "Ei või olla!"
 1975 "Briljandid proletariaadi diktatuurile"
 1976 "Ferdinand Lüssi elu ja surm"
 1977 "SOS taiga kohal"
 1978 "Eriliste tundemärkideta"
 1980 "Iga kolmas"
 1980 "Ideaalne mees"
 1981 "Sõrmus Amsterdamist"
 1981 "Granaatsaartel"
 1982 "Kondori langus"
 1983 "Lurich"
 1983 "Ohujoonel"
 1992 "Need vanad armastuskirjad"
 1994 "Tulivesi" (Lulu)
 2014 ""

Tunnustus
 Eesti NSV teeneline kunstnik 1983
 Tallinna teenetemärk 2013

Isiklikku
Eve Kivi isa oli Johannes Kivi (1912–1955), kes oli Nõukogude julgeolekutöötaja (Eesti NSV RJRK Viru maakonnaosakonna ülem) ja hiljem usukultusasjade volinik Eesti NSV-s.

Eve Kivi teine abikaasa oli olümpiavõitja Ants Antson. Eve Kivil oli pikaaegne suhe Ameerika Ühendriikide laulja Dean Reediga.

Viited

Kirjandus 
 Lea Arme, Eve Kivi, "Ma olen elanud". Ajakirjade Kirjastus, Tallinn 2010, 280 lk; ISBN 9789949454952; Eve Kivi filmograafia lk 19, 23 ja 27

Välislingid

Eve Kivi tee kinoekraanile sai alguse Viru tänava lilleputkast. SLÕhtuleht Online. 8. oktoober 2007
Meelis Kapstas. Eve Kivi noore operaatori lummuses. Kroonika. 16. märts 2010
Paavo Kangur. Eve Kivi, kuulus kodust eemal. Kroonika. 26. juuni 2007

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1938
Mihkel Simmo

Mihkel Theodor Simmo (2. september 1922 Tori vald – 13. aprill 2017 Stockholm) oli eesti sõjaväelane ja luuraja, üks Erna salga liikmetest.

Tunnustus
 1998 – Kotkaristi III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
 Telegrafisti päevik lehel Erna.ee

Eesti sõjaväelased
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1922
Surnud 2017
Manivalde Lubi

Manivalde Kornelius Lubi (9. detsember 1901 Võru – 3. jaanuar 1976) oli eesti keelemees ja õpetaja. 

Temalt pärinevad sõnad: 

hõivama
hõlvama
küülik (1932)
olme
raal (viitega Ivar Kullile)

Viited

Kirjandus
Manivalde Lubi. – Emakeele Seltsi Aastaraamat, VII, 1961, lk 238–239
V. Muhel. Manivalde Lubi 70. – Edasi, 9. detsember 1971, lk 4
Henn Saari. Manivalde Lubi. – Emakeele Seltsi Aastaraamat, 17, 1971, lk 228–229
Manivalde Lubi. – Keel ja Kirjandus, 1976, nr 4, lk 276.
Rein Kull. Manivalde Lubi. – Emakeele Seltsi Aastaraamat, 22, 1976 (1977), lk 223–225

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti õpetajad
Sündinud 1901
Surnud 1976
Star Alliance

Star Alliance on maailma suurim, 1997. aastal loodud lennufirmade ühendus. Ühenduse embleemil on kujutatud viis selle asutanud lennufirmat. Need on Air Canada, Lufthansa, Scandinavian Airlines, Thai Airways International ja United Airlines. Star Alliance'il oli 2020. aastal 26 liiget. Ühenduse peakontor asub Frankfurdis Saksamaal. 

Päeva jooksul lennatakse Star Alliance'i lennukiga rohkem kui 21 400 reisi maailmas. 2020. aastal oli Star Alliance'i reisijate koguvoog 762 miljonit inimest.

Lennufirmade ühenduse vajalikkus 
Lennufirmade ühendus on partnerlusleping mitme vedaja vahel. Esialgu on see vajalik firmadele selleks, et vähendada kulu ja optimeerida teenuseid. Kõige lihtsam näide on see, et lennufirmad saavad pakkuda keerulisemat marsruuti, sest marsruudi eri osi teostavad partnerid alliansist. Sellistel tingimustel pole lennufirmal vaja osta rohkem lennukeid, sest nad saavad kasutada teiste firmade omi.

Koostöö 
 Püsikliendiprogramm integreerib reisijate püsikliendiprogramme. See võimaldab ükskõik millise alliansi lennuettevõtte boonusprogrammi liikmel koguda miile ja kasutada neid teiste alliansi lennufirmade lendudel. 
 Koostöös arendatakse infotehnoloogiat. 
 Alliansi lennufirmade sõiduplaanid on maksimaalselt ühtlustatud, nii et transiitreisijad kulutavad ümberistumistele vähem aega. 
 Äriklassi reisijatel on samal tasemel teenused kõigis lennujaamades. 
 Lennundusliidu liikmed kasutavad ühiseid tegevusvõimalusi, ühiseid broneerimissüsteeme, ühist personali ja ostavad koos seadmeid. 
 Alliansi liikmetel on ühtlustatud klienditeenindus ja lennuettevõtjad vahetavad omavahel kogemusi.

Probleemid 
Alliansi tihe koostöö äratas kahtlust, et nende tegevus võib rikkuda üldtunnustatud reegleid ja konkurentsi standardeid. Euroopa Liidu Komisjon kontrollis ja tegi selgeks, kuidas ühendused peavad käituma. Kui Euroopa õiguse nõudeid leevendatakse, võivad alliansi lennuettevõtjad ühineda üheks korporatsiooniks. Aga 2009. aastal Euroopa Liidu Komisjon ei andnud selleks luba.

Liikmed

Praegused liikmed

Viited
Rahvusvahelised lennundusorganisatsioonid
Oneworld

Oneworld (turustatud nime all oneworld; CRS: *O) on lennufirmade ühendus, mis loodi 1. veebruaril 1999. 
Ühenduse peamine eesmärk on olla esimese-valiku lennufirmade liit. Oneworldi peamine kontor asub praegu New Yorgis Ameerika Ühendriikides. Ühenduse liikmeteks on Air Berlin, American Airlines, British Airways, Cathay Pacific, Finnair, Iberia, Japan Airlines, LAN Airlines, Malaysia Airlines, Qantas, Qatar Airways, Royal Jordanian, S7 Airlines, SriLankan Airlines, TAM Airlines ja umbes 30 partnerlennufirmat. Seisuga 31. märts 2014 oli Oneworld, kellega reisis aastas 512,8 miljoni reisijat, üks kolmest suurimast ülemaailmsest lennufirmade ühendusest. Eespool olid vaid Star Alliance (637,6 mln) ja SkyTeam (588 mln). Oneworldi tunnuslause on "An alliance of the world's leading Airlines working as one" (eesti k. "Maailma juhtivate lennufirmade, kes töötavad kui üks, ühendus")
Seisuga oktoober 2013 oli Oneworldi liikmetel kokku umbes 3 300 lennukit, mis teenindasid tuhandeid lennujaamu üle 150 riigis. Aastas teenindati 475 miljonit reisijat, iga päev väljus 14 000 lendu, mis tõid kokku üle 140 miljardi dollari tulu.

Ühenduse asutasid 1999. aastal American Airlines, British Airways, Canadian Airlines, Cathay Pacific ja Qantas Airways. Alliansi suurim laienemine toimus aastal 2007, kui Jaapan Airlines, Malév ja Royal Jordaaniaian liitusid täisliikmete ning Cathay Pacifici tütarlennufirma Dragonair, Jaapan Airlinesi viis tütarlennufirmat ja LAN Airlinesi kaks tütarlennufirmat partnerliikmetena. See on ainuke ühendus, kuhu kuulub liikmeid igalt mandrilt (peale Antarktise).

Aegade jooksul on kolm lennufirmat lahkunud Oneworldist. Asutajaliikme Canadan Airlinesi ostis ära Air Canada, kes kuulub lennufirmade ühendusse Star Alliance, ja 2000. aastal läks sinna ka Canadan Airlines. Iirimaa riiklik ettevõte Aer Lingus lahkus äristrateegia muutumise tõttu: ta kujundas ennast ümber odavlennufirmaks, mis Oneworldi ei kuulu. Ungari riiklik lennuettevõte Malév läks 2012 pankrotti.

Oma tegutsemise 10. aastapäeva puhul kehtestas Oneworld 2009. aasta veebruaris lennukite ühtse välimuse eeskirjad, mille järgimine pole liikmesettevõtetele siiski kohustuslik. Lennukitele peab olema ligi 2 meetri kõrguste tähtedega olema kirjutatud lennufirmade ühenduse nimi "Oneworld" ja logo, mis peavad asuma valgel või helehallil taustal. Lennuettevõtte enese nimi peab asuma väiksemate tähtedega standardses kohas lennuki esiosas alliansi nime ja logo all. Lennuki saba võivad kõik liikmesettevõtted oma äranägemise järgi kujundada.

Liikmed

Praegused liikmed

Kandidaadid

Endised liikmed

Viited

Välislingid
Oneworldi koduleht
Surnud 1939

''Siin on loetletud 1939. aastal surnud tuntud inimesi.

Jaanuar
1. jaanuar – Aleksei Pavski, Narva Issanda muutmise koguduse ülempreester 
7. jaanuar – Aleksander Pallas, eesti advokaat
28. jaanuar – William Butler Yeats, iiri kirjanik

Veebruar
2. veebruar – Bernhard Gregory, Eesti maletaja
8. veebruar – Karl von Mensenkampff, Tarvastu mõisnik
10. veebruar – Pius XI, paavst 
11. veebruar – Ali Kelmendi, Albaania poliitik
20. veebruar – Helene Poska-Niinemann, eesti advokaat

Märts
19. märts – Elieser Traugott Hahn, baltisaksa päritolu Eesti vaimulik
21. märts – Evald Aav, eesti helilooja ja koorijuht

Aprill
14. aprill – Mart Meier, eestlasest nõukogude sõjaväelane
23. aprill – Mart Lepaste, eesti kirjanik ja ajakirjanik

Mai
10. mai – Enrico, Parma hertsog
16. mai – Anders Lindstedt, rootsi astronoom, matemaatik ja statistik

Juuli
5. juuli – Olaf Luiga, eesti maadleja ja tõstja
8. juuli – Voldemar Palitser, Eesti politseinik ja majandustegelane
9. juuli – Eduard von Dellingshausen, baltisaksa poliitik

August
11. august – Alphonse Osbert, prantsuse kunstnik
23. august – Germán Busch, Boliivia president

September
3. september – Edvard Westermarck, soome filosoof ja sotsioloog
6. september – Arthur Rackham, inglise kunstnik, raamatuillustraator
13. september – Olav Duun, Norra kirjanik
22. september – Werner von Fritsch, Wehrmachti ohvitser
23. september – Sigmund Freud, Austria psühhiaater

Oktoober
6. oktoober – Hans Horst Meyer, saksa arst ja farmakoloog
9. oktoober – Oskar Pärli, eesti õpetaja
10. oktoober – Ilmar Tõnisson, Eesti poliitik
14. oktoober – Konstantin Trakmann, Eesti sõjaväelane 
15. oktoober – Evald Mähle, eesti insener
29. oktoober – Johan Stahl, Eesti sõjaväelane

November
12. november – Jaak Jürine, eesti ajakirjandustegelane

Detsember 
1. detsember – Jorma Gallen-Kallela, soome kunstnik ja ohvitser
12. detsember – Douglas Fairbanks, Sr., ameerika näitleja
23. detsember – Anton Fokker, hollandi-ameerika lennukitööstur
Armin Kõomägi

Armin Kõomägi (sündinud 5. juulil 1969) on eesti kirjanik ja ettevõtja.

Teoseid
 "Amatöör". Pegasus 2005. ISBN 9789949409839
 "Nägu, mis jäi üle". Pegasus 2007. ISBN 9789949425464
 "Pagejad". Jumalikud Ilmutused 2009. ISBN 9789985992906
 "Hea firma". Jumalikud Ilmutused 2011. ISBN 9789949912971
 "Minu Mustamäe". Tuum 2013. ISBN 9789949918690
 "Lui Vutoon". Tuum 2015. ISBN 9789949960552
 "Minu erootika saladus". Sebastian Loeb 2017. ISBN 9789949815548
 "Perifeeria kangelased". Loomingu Raamatukogu. Nr 27-28. 2020. ISBN 9771406051118

Tunnustus
 2006 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Anonüümsed logistikud". Looming, 2005, nr 4)
 2007 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (isikliku panuse eest Eesti filmikunsti)
 2015 Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistluse I koht (käsikiri "Lui Vutoon")
 2018 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Goglomov". Kogumikus "Minu erootika saladus", 2017, lk 182–201)
 2019 August Gailiti nimeline novelliauhind ("Goglomov")

Viited

Välislingid
 Armin Kõomägi Estonian Literature Centre lehel

Eesti ettevõtjad
Eesti kirjanikud
Sündinud 1969
Rahvusvaheline geofüüsika aasta

Rahvusvaheline geofüüsika aasta (inglise keeles International Geophysical Year, lühend IGY) oli geofüüsikauuringutele pühendatud periood, mis kestis 1. juulist 1957 kuni 31. detsembrini 1958. Samal ajal tähistati ka kolmandat rahvusvahelist polaaraastat.

Geofüüsika aasta pidamise idee algatasid 1950. aastal kümmekond tippteadlast, nende seas James Van Allen, Lloyd Berkner, Fred Singer ja Ernest Harry Vestine. Projekti teostamiseks valiti aeg, mil Päikese aktiivsus oli võimalikult suur. 

Ühisprojektide peamised uurimisvaldkonnad olid virmalised, kosmiline kiirgus, Maa magnetväli, glatsioloogia, gravitatsioon, ionosfäär, pikkus- ja laiuskraadide täpne määramine, meteoroloogia, okeanograafia, raketiteadus, seismoloogia ja Päikese aktiivsus. 

Projektides osales 67 riiki. Suurematest riikidest oli Hiina ainuke, kes osa ei võtnud.

Geofüüsika aastal saadeti maailmaruumi esimesed Maa tehiskaaslased. 4. oktoobril 1957 lähetas Nõukogude Liit kosmosse esimese tehiskaaslase Sputnik 1, hiljem ka Sputnik 2 ja Sputnik 3. Ameerika Ühendriigid saatsid oma esimese satelliidi Explorer 1 teele 31. jaanuaril 1958. Hiljem järgnesid sellele Vanguard 1, Explorer 3 ja Explorer 4. 

Explorer 1 sooritatud mõõtmiste tulemusel avastati Van Alleni kiirgusvööd.

Geofüüsika aastal avastati ka ookeani keskahelik, mille olemasolu kinnitas laamtektoonika teooriat, mis tollal veel üldist heakskiitu polnud leidnud.

29. juulil 1958 loodi NASA.

Ulatuslikumalt uuriti ka polaarpiirkondi nii Arktikas kui ka Antarktikas. Antarktika jää paksuse mõõtmised andsid senisest oluliselt täpsema pildi Maal leiduva vee koguhulgast.

Teravmägede saarestikus Kirdemaal rajati Murchisoni fjordi rannikule geofüüsika aasta raames Rootsi, Soome ja Šveitsi ühine uurimisjaam (Kinnvika jaam).

Viited

Välislingid
 Earth System Research Laboratory, Global Monitoring Division 
 The International Geophysical Year
 Projektiga seotud dokumendid Dwight Eisenhoweri raamatukogus

Geofüüsika
1957
1958
Rahvusvahelised aastad
Kurilsk

Kurilsk (vene Курильск) on linn Venemaal Sahhalini oblastis, Kuriili rajooni keskus. Asub Iturupi saarel Ohhoota mere kaldal.

Asula põliselanikud olid ainud. 18. sajandi lõpus asusid sinna elama vene kolonistid. Aastal 1800 rajasid jaapanlased külla sõjaväegarnisoni. Aastatel 1855–1945 kuulus Shimoda lepingu järgi Jaapanile. 

1947. aastani oli asula nimi Shana (jaapani keeles 紗那村 (Shana-mura), vene keeles Sjana (Сяна)). Nimi Shana ligikaudne tähendus ainu keeles on 'suur asula jõe alamjooksul'. Aastal 1947 sai asula koos jaapanipäraste nimede kaotamise kampaania käigus antud uue nimega Kurilsk ka linna staatuse. 

Linnas asuvad kalakasvatused, kus kasvatatakse peamiselt gorbuušat. 

Kurilskis asub seismoloogiajaam.

Viited 

Venemaa linnad
Sahhalini oblast
Bosna jõgi

Bosna on jõgi Euroopas. 

Jõgi algab Dinaari mäestikust, voolab valdavalt põhja, suubub paremalt Savasse.

Välislingid

Bosnia ja Hertsegoviina jõed
Doonau jõgikond
Maarja Nummert

Maarja Nummert (sündinud Maarja Kannistu; 24. aprillil 1944 Antsla vallas) on eesti arhitekt. 

Maarja Nummerti isa oli raamatupidaja ja ema õpetaja. Pere elas Lääne-Virumaal Malla mõisashäärberis, kus asunud 7-klassilises koolis töötas ema ning kus algas ka Maarja Nummerti koolitee. Seejärel õppis ta Kunda Keskkoolis. Isa innustusel kunstist ja arhitektuurist huvitatuna proovis ta 1962. aastal kunstiinstituuti astuda, kuid pääses sinna alles 1964. aastal.

Ta lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal 1969. aastal ning suunati tööle Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi Spetsiaalkonstrueerimisbüroosse. 1975. aastast töötas Eesti Maaehitusprojektis, siis Humana Projektis ning alates 1999. aastast töötab OÜ-s Pikoprojekt. Ta on Eesti Arhitektide Liidu liige.

Maarja Nummert on projekteerinud eramuid, kortermaju, kauplusi, büroohooneid, kuid eelkõige on ta tuntud paljude koolimajade projekteerijana.

Uue hingamisega koolimajad
1980. aastatel võitsid auhindu tema projekteeritud koolimajad muu hulgas Ääsmäel, Noarootsis, Kolgal, Uhtnas, mis eristusid selgelt selleaegsetest üldlevinud tüüpkoolidest. 

Hilisema aja töödest on silmapaistvamad Nissi Põhikool ja Käru Põhikool; Hageri Algkooli ja Aruküla Põhikooli juurdeehitused; Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi, Tallinna Teeninduskooli, Tõnismäe Reaalkooli renoveerimine. Nendes kõigis on ta ka sisekujunduse autor. 

Ta on projekteerinud ka Tartu Salemi kiriku.

Maarja Nummerti loomingule on omased mängulisus, orgaanilisus, inim- ja loodussõbralikkus.

Tunnustus
Eesti NSV riiklik preemia
1986 – Sirbi arhitektuuripreemia (maakoolihooned Kolgas ja Uhtnas)

Isiklikku
Maarja Nummert on abielus, tal on kaks last. Tema õde oli disainer ja graafik Vaike Pääsuke.

Viited

Välislingid
 Pille Nagel. Orgaanilised puidust külakoolid. Ajakirja Ehitaja lisa "Puit ehituses". 2004. (PDF-fail)

Eesti arhitektid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1944
Margit Viirma

Margit Viirma (sündinud 26. juunil 1992 Paides) on eesti kabetaja ja laulja. 

Ta on olnud mitmekordne Eesti noortemeister nii rahvusvahelises kui ka vene kabes. Ta on ainuke naine, kes on osalenud Eesti meeste meistrivõistluste finaalturniiril rahvusvahelises kabes (2008). Ta esindab Lasnamäe Male-Kabeklubi.

Muusikat on ta õppinud Tallinna Muusikakeskkoolis ja soololaulmist hiljem WAF-koolis. WAF-koori koosseisus tegi ta kaasa ka telesaates "Laululahing". 

Lauljana sai ta tuntuks lauluga "Jõugu liider" (kaver ansambli The Shangri-Las laulust "Leader of the Pack"). 

2011. aastal osales ta lauljate võistluses telesaates "Tallinn, olen kuulus", kus saavutas kolmanda koha.

2011. aastal lõpetas ta Tallinna Nõmme Gümnaasiumi ning asus õppima Tallinna Ülikooli filosoofia erialal.

Isiklikku
Ta on Piret Viirma tütar.

Filmograafia

Välislingid
Margit Viirma Eesti Kabeliidu saidil
Kaspar Käänik, Nooruke Margit Viirma tõi tagasi vanakooli rock'n'rolli, Õhtuleht, 25. mai 2009
Mari-Leen Albers, Uus tõusev staar Margit Viirma ahvib Katy Perryt, Õhtuleht, 14. oktoober 2009

Eesti kabetajad
Eesti lauljad
Eesti näitlejad
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1992
Jüri Roosaare

Jüri Roosaare (sündinud 4. veebruaril 1953 Tartus) on eesti geograaf.

Ta lõpetas aastal 1971 Pärnu 2. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli aastal 1976 geograafia erialal.
Ta on töötanud pikka aega Tartu Ülikooli geograafia osakonnas õppejõuna.

Välislingid

Eesti geograafid
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1953
Lynn White

Lynn Townsend White, Jr. (29. aprill 1907 – 30. märts 1987) oli ameerika ajaloolane, uurimisalaks keskaegne tehnoloogia areng.

Ta artikkel "Meie ökoloogilise kriisi ajaloolised juured" ("The Historical Roots of Our Ecological Crisis", 1967) on üks keskkonnaeetika klassikalisi tekste.

Tunnustused
Lynn Townsend White valiti 1968. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Ameerika Ühendriikide ajaloolased
Sündinud 1907
Surnud 1987
2A19 T-12

100 mm kahur 2A19 T-12 on Nõukogude Liidus toodetud tankitõrjekahur.

T-12 vahetas välja Teise maailmasõja päevilt pärit tankitõrjekahurid BS-3. Tootmist alustati 1955. aastal ja relv oli kasutuses kuni 1980. aastate lõpuni, mil vahetati välja uuema versiooni MT-12 vastu. Mõnedesse riikidesse, peamiselt endisesse sotsialismileeri, on vanem versioon veel relvastusse jäänud.

Versioonid
 T-12A – modifitseeritud versioon alates 1972. aastast, ühilduv vedukiga MT-LB.
 Tüüp 86 – Hiina Rahvavabariigis toodetud versioon.
 MT-12 – märkimisväärselt uuendatud ja sileraudne versioon.

Tankitõrjekahurid
Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
Peter Essen

Krahv Peter Essen (vene Пётр Кириллович (Христианович) Эссен; 22. august (vkj 11. august) 1772 Liivimaa – 5. oktoober (vkj 23. september) 1844 Peterburi) oli Pärnu linnakodanikest põlvnev Venemaa Keisririigi sõjaväelane ja riigitegelane.

Ta oli Lübeckist pärit Johann Leonhard Esseni pojapoeg, Riia garnisoni kapteni Karl (Kirill) Esseni (1729–1783) ja Jevdokija Ivanovna (surnud 1792) poeg, Viiburi garnisonirügemendi ülem, Soome inspektsiooni jalaväe inspektor, Viiburi, Orenburgi ja Peterburi sõjakuberner, jalaväekindral (1.1.1819), ning 1830. aastast Riiginõukogu liige.

1. juulil 1833 sai ta krahvitiitli.

Tema ametiajal Peterburi sõjakubernerina olles avati 30. septembril 1837 Peterburi ja Tsarskoje Selo vaheline raudtee.

Autasud

 Püha Anna ordeni 3. järk (28. jaanuar 1798)
 Püha Anna ordeni 1. järk (3. oktoober 1799)
 Püha Georgi ordeni 3. järk (8. aprill 1807) (Napoleoni-vastase Eylau lahingu eest)
 Preisimaa Punase Kotka ordeni 1. järk (1807)
 Püha Vladimiri ordeni 2. järk (28. veebruar 1808)
 Püha Aleksander Nevski orden (19. detsember 1809)
 Püha Andrease orden (22. aprill 1834)
 Püha Andrease orden briljantidega (1841)
 Musta Kotka orden (11. juuli 1842)

Perekond
Peter Essen oli abielus Orjoli kubermangust pärit Jekaterina Nikolajevna Lvovaga (surnud 1829). Nende ainus poeg Alexander Essen (1798–1828) hukkus polkovniku auastmes Vene-Türgi sõja 1828. aasta Varna piiramise ajal ja nende tütar Alexandrine Essen (1816–1868) abiellus 1835 krahv Pontus Stenbock-Fermoriga (1806–1866), kellega said õiguse ühisele perekonnanimele krahv Essen-Stenbock-Fermor.

Viited

Liivimaa inimesed
Baltisakslased
Baltisaksa sõjaväelased
Venemaa keisririigi jalaväekindralid
Venemaa keisririigi kindralid
Napoleoni sõdade Venemaa sõjaväelased
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmed
Punase Kotka I klassi ordeni kavalerid
Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavalerid
Sündinud 1772
Surnud 1844
Incertae sedis

Incertae sedis ehk ebakindla paigutusega on bioloogilises süstemaatikas kasutatav väljend taksonite puhul, mille asend süsteemis pole selge. Niisugused ebaselge paigutusega rühmad loetletakse siis väljaspool süsteemi, märkega incertae sedis.

Kasutatakse ka lühendina inc. sed., või ka näiteks määratlemata paigutusega perekonna puhul genus inc. sed. (vahel lühendatult G.I.S.) – genus incertae sedis, või näiteks ebakindla paigutusega sugukonna puhul familia inc. sed.

Ebaselge paigutusega taksonoomilisi üksusi
Dendrogramma
Diehliomyces
Multiclavula
Xylogone

Biosüstemaatika
Ladinakeelsed väljendid
Hartvig Helilaid

Hartvig Helilaid (24. aprill 1910 Venemaal Novgorodi kubermangus – 15. mai 1973) oli eesti vaimulik.

Hartvig Helilaid sündis Venemaal Novgorodi kubermangus Pelgeri vallas Malinovka külas, kus tema isa oli kooliõpetaja ja täitis ühtlasi köstri kohustusi. Aastal 1922 kolis pere Eestisse Järvamaale. Pärast Karinu algkooli lõpetamist õppis Hartvig Rakvere Õpetajate Seminaris ja Tartu Õpetajate Seminaris. Pärast lõpetamist asus õpetajana tööle Tartu linna 3. algkoolis ja õppima Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ning hiljem Tallinna konservatooriumis, kus lõpetas eksternina oreliklassi. 1934–1936 töötas Hartvig Helilaid õpetajana Nabala algkoolis.

Detsembris 1935 valiti Hartvig Helilaid Viru-Jaakobi koguduse organisti-asjaajaja ametisse. Lisaks pidi ta täitma ka köstri kohustusi (lapsi ristima, surnuid matma, leeritunde andma ning õpetaja äraolekul jumalateenistusi pidama. Lisaks oli ta sealse noortekoondise juhataja.

1944. aasta alguses mobiliseeriti Helilaid Saksa sõjaväkke ja viidi voorikoosseisus Saksamaale. Pärast väljaõpet pandi ta tööle laatsaretti, kuni ta pärast Saksamaa langemist kodumaale repatrieeriti. Septembris 1946 sai ta taas asuda oma endisele kohale Viru-Jaagupis. 1. novembril 1948 vabastati Helilaid omal soovil Viru-Jaakobi köstri ametist.

Juulis 1948 valiti Helilaid Märjamaa Maarja koguduse jutlustajaks, aga sama aasta juunis oli ta vastu võetud EELK Usuteaduse Instituuti. Harjutusaastal määrati aseõpetaja kutse kandidaat Raplasse õpetaja Evald Saagi juurde, kes iseloomustuses kirjutas, et kandidaat on "võitnud tubli ja asjaliku mehena koguduse ja valitsusorganite usalduse ja rahulolu".

1949 ordineeriti Hartvig Helilaid Tallinna toomkirikus aseõpetajaks. Tööle jäi ta Märjamaa Maarja Koguduse juurde. Õpetaja kutseõiguse sai ta aastal 1959. Aastast 1968 surmani oli ta Lääne praostkonna abipraost.

Välislingid 
Rita Puidet, "Meenutades Hartvig Helilaidu 100. sünniaastapäeval". – Eesti Kirik 21. aprill 2010

Märjamaa Maarja koguduse vaimulikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1910
Surnud 1973
Essen af Zellie

Essen af Zellie (von Essen a. d. H. Sellie) on Vestfaalist pärit Rootsi ja Soome aadlisuguvõsa, mis on oma nime saanud Saaremaa Kihelkonna kihelkonna Selgase mõisa (saksa k. Zellie) järgi.

Suguvõsa vanimaks teadaolevaks esivanemaks on Vestfaali Essenburgi mõisast pärit Jürgen von Essen, kes suri 1502 Liivimaal ja oli abielus Margareta Uexkülliga.

1572. aastal sai Diedrich von Essen meeslääniõiguse järgi Saare-Lääne piiskop Magnuselt Saaremaa Pidula vakusest Selgase külast 3 tühja adramaad ja kaks üksjalga ning Rahtla külast ühe üksjala.  

17. novembril 1663 sai Selgase mõisnik ja Kuramaa Bauska komandant Dietrich von Essen (1620–1678) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1664 Rootsi rüütelkonda (Nr. 723). 

21. novembril 1751 naturaliseeriti Rootsi Kuningliku Mõõgaordu rüütel Gustaf Johan von Essen (1700–1774) Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1752 Rootsi rüütelkonda (Nr. 1919), kuid tema suguvõsaharu hääbus tema surmaga.

26. jaanuaril 1818 immatrikuleeriti Gustav Johan von Esseni (1735–1823) suguvõsaharu ka Soome rüütelkonda (Nr. 58).

Vapp
Erinevalt Essenite põlis (uradel) aadlisuguvõsa vapil kujutatud öökullist oli Selgase mõisa Essenite punasel vapikilbil rüütlikiiver ja 4 sinist kuuli.

Suguvõsa liikmeid
 Johan von Essen (1611–1661), Selgase mõisast pärit Rootsi sõjaväelane, Oppelni komandant, Malmö esimene rootsi kuberner (komandant 1658), Alnarpi lossi omanik, kindralmajor (1659), Nõva mõisast pärit Anna von Lepschi (Leps) abikaasa, Rootsi aadlisuguvõsa Nr. 1919 esivanem.
 Dietrich von Essen (1620–1678), Rootsi rüütelkonda immatrikuleeritud Selgase mõisnik, Kuramaa Bauska komandant, Hämeenlinna rügemendi ülem 
 Georg Didrich von Essen (1689–1759), Liivimaa aadlilipkonna ooberstleitnant (1720), Rootsi Kuningliku Mõõgaordu rüütel ja komandör, jalaväe kindralmajor (1755)
 Odert Reinhold von Essen (1663–1714), Rootsi sõjaväelane, kes sai 1682 kuninganna Kristiinalt aadlikirja von Essen af Zellie nimele
 Odert Reinhold von Essen (1755–1837), kindraladjutant, tegelaskuju Runebergi "Lipnik Ståli lugudes", näitleja Siri von Esseni vanaisa 
 Diedrich Adolf von Essen (1814–1856), Turu õuekohtu auskultant
 Johan August von Essen (1815–1873; fi), Kuopio lääni kuberner
 Carl Gustaf von Essen (1815–1895; fi), Soome vaimulik, Keiserliku Aleksandri-ülikooli teoloogia professor, Espoo Hieda mõisnik
 Siri von Essen (1850–1912; fi), Soome-Rootsi näitleja

Vaata ka
Essen (aadlisuguvõsa)
Essen-Stenbock-Fermor

Viited

Kirjandus
 Genealogisches Handbuch der Oeselschen Ritterschaft 1935, lk. 656
 Sveriges ridderskaps och adels kalender 1923, lk. 315-319
A. W. Rancken: Betraktelser kring Diedrik von Essens anvapen från Hollola kyrka. Genos 8(1937), lk. 47-58
"Ätterna von Essen på Sveriges Riddarhus" Genealogisk Tidskrift 13(2):25-29, 1958
Ätten von Essens historia : från Westfalen via Ösel till Norden / red.: Agneta von Essen, Carl François von Essen, Lennart Söderlund, Helsingfors : Släktföreningen von Essen i Finland, 2000, ISBN 952-91-2743-X libris.se

Aadlisuguvõsad
Saaremaa mõisnikud
Rootsi aadlisuguvõsad

de:Essen (Adelsgeschlecht)
fi:Von Essen
Peet Nõmmik

Peet Nõmmik (18. veebruar 1900 Sipelga talu, Taevere vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 6. mai 1947 Norillag, Krasnojarski krai) oli eesti vaimulik. 

Ta osales Vabadussõjas. 

Ta lõpetas 1921 Viljandi Maakonna Reaalgümnaasiumi ja 1926 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Prooviaasta pidas ta Türi koguduses. Ordineeriti vaimulikuks 12. juunil 1927.

25. septembril 1927 valiti ta Türi koguduse täieõiguslikuks õpetajaks. Ta teenis Türi kogudust kuni 30. detsembrini 1944, mil ta arreteeriti jumalateenistuse ajal (seoses Omakaitsesse kuulumisega) ja saadeti Norilskisse vangilaagrisse, kus ta suri 6. mail 1947.

Peet Nõmmik on oma õige nime all üks tegelasi Silver Anniko romaanis "Rusikad".

Ühiskondlik ja poliitiline tegevus
Ta tegeles muu hulgas hõimuliikumisega.

Peet Nõmmik kandideeris aastal 1938 I Riigivolikogusse (Riigivolikogu 22. valimisringkond), kuid ei osutunud valituks.

II maailmasõja ajal kuulus ta Omakaitsesse.

Tunnustused
1926. aasta 7. septembri Postimees kirjutas, et viimase kursuse üliõpilane, korp! Ugala liige Peet Nõmmik on Türi jõe põhjast välja toonud ühe töölise ja oma oskust mööda tema ka ellu äratanud. Samas nimetas härra Nõmmik sündmust «ilusamaks tunniks oma elus». Uppuja päästmise eest on Eesti Punase Risti peavalitsus määranud talle hõbeauraha.

Viited

Välislingid
Rita Puidet. "Olnud ustavad töötegijad: Truu kuni surmani – Peet Nõmmik". Eesti Kirik, 31. märts 2010

Türi Püha Martini koguduse vaimulikud
Vabadussõja veteranid
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1900
Surnud 1947
Havířov

Havířov (poola Hawierzów) on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas. Asub riigi idaosas Poola piiri lähedal.

Havířov tekkis kaevandusasulana. Linnaõigused sai 1955. aastal.

Viited

Välislingid 
Havířovi koduleht

Tšehhi linnad
Morava-Sileesia maakond
Illar Lemetti

Illar Lemetti (sündinud 21. aprillil 1968) on eesti põllumajandusteadlane ja riigiametnik, alates 14. jaanuarist 2020 Viimsi vallavanem. 

Aastail 2005–2010 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi direktor.

Ta on põllumajandusmagister mullateaduse erialal.

Alates 4. aprillist 2016 kuni 25. novembrini 2019 oli ta maaeluministeeriumi kantsler, enne seda oli ta sama ministeeriumi asekantsler.

6. jaanuaril 2020 seadis Viimsi vallavolikogu valitsev koalitsioon (kuhu kuuluvad Reformierakond, Isamaa ja sotsiaaldemokraadid) ta Viimsi vallavanema kandidaadiks ning 14. jaanuaril valiti ta salajasel hääletusel 12 poolthäälega vallavanemaks. Tema koordineerida on valla üldjuhtimine, valla arengu strateegiline planeerimine, arengukavad, finantsstrateegia ja valla eelarve.

Viited

Välislingid 
 Illar Lemettiga seotud artiklid ERRis

Eesti põllumajandustegelased
Viimsi vallavanemad
Sündinud 1968
Arvamusliider

Arvamusliider on inimene, kelle arvamusega arvestatakse. See on autoriteetne isik, kes on võimeline interpreteerima oma erialal esilekerkinud uut infot või ideid, abstraheerima nende keskse tähenduse ja sisu ning selle edasi andma teistele inimestele, kes soovivad kujundada oma arvamust.

Arvamusliidritel on oluline roll avalik arvamuse kujundamisel.

Vaata ka
Arvamus
Autoriteet
Avalik arvamus

Sotsioloogia
David Coverdale

David Coverdale (sündinud 22. septembril 1951) on Briti laulja.

1973. aastal liitus David Coverdale ansambliga Deep Purple. Koos anti välja kolm stuudioalbumit: "Burn" ja "Stormbringer" 1974. ning "Come Taste the Band" 1975. aastal. 1976. aastal lahkus Coverdale Deep Purple'ist ning alustas soolokarjääri.

Koos kitarrist Micky Moodyga andis David Coverdale välja sooloalbumid "White Snake" ja "Northwinds". 1977. aastal moodustas Coverdale omaenda bändi Whitesnake (bändi esialgne nimi oli David Coverdale's Whitesnake).

Viited

Suurbritannia lauljad
Sündinud 1951
Stagnatsiooniaeg

Stagnatsiooniaeg (kõnekeeles ka stagnaaeg) oli ajajärk NSV Liidus aastatel 1964–1987. See algas Leonid Brežnevi võimuletulekuga 1964. aastal ja kestis kuni NLKP XXVII kongressini veebruaris 1986, aga veelgi täpsemalt NLKP KK jaanuaripleenumini 1987, kui riigi ametlikuks poliitikaks kuulutati perestroika. 1970. aastateks oli NSV Liidu majanduses ja ühiskonna arengus kujunenud seisak, mis oli seotud suurelt osalt majanduse ekstensiivne arendamisviisiga. Ebarentaabel majandussüsteem, lohakas suhtumine riiklikusse omandisse ning töötajate motivatsiooni puudus, ebakvaliteetse ja maailmaturgudel konkurentsivõimetu toodangu väljastamine olid viinud NSV Liidu majandusliku krahhi äärele.

Vaata ka
Stagnatsioon

Nõukogude Liit

en:Brezhnev stagnation
pt:Estagnação de Brejnev
ru:Эпоха застоя
Terje Ojaver

Terje Ojaver (sünninimi Terje Tulik; sündinud 13. oktoobril 1955 Tallinnas) on eesti skulptor.

Ta lõpetas 1985. aastal ERKI ning on seejärel töötanud vabakutselise kunstnikuna.

Tunnustus 

 1999 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus "Lend" Tallinna Kunstihoone galeriis ja esinemine näitusel Diispora Oviedos)

Isiklikku
Skulptor Jüri Ojaver on Terje Ojaveri abikaasa.

Välislingid

TERJE OJAVER: naised pole sünnilt mitte üksi tundlikumad, vaid ka vastutustundlikumad kui mehed Sakala, 10. aprill 2004 
Birgit Püve, Pekka Erelt, Tarmo Vahter. Ojaver kinnistab kabja Eesti kunstiloos Eesti Ekspress, 22. juuni 2004
Ants Juske. Terje Ojaver tõi päevavalgele Sisyphose pruudi kannatused EPL, 22. september 2009
Ojaver: Kangro ei anna aru, kus ta tööd peaks asetsema ERR, 27. aprill 2010

Eesti skulptorid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1955
Kaarel Vilbaste

Kaarel Vilbaste (22. juuni 1950 Tartu – 22. august 1986 Vändra) oli eesti bioloog.

Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.

Ta töötas TA Zooloogia ja Botaanika Instituudi merebioloogia sektoris, kus uuris mere fütoplanktoni produktiivsust. Ta koostas aparatuuri mere fütoplanktoni algproduktsiooni mõõtmiseks 14C meetodil.

Ta hukkus liiklusõnnetuses.

Pere
Tema isa oli Juhan Vilbaste ja ema Asta Vilbaste. Tema abikaasa oli Sirje Vilbaste.

Viited

Eesti bioloogid
Eesti hüdrobioloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1950
Surnud 1986
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sirje Vilbaste

Sirje Vilbaste (sünninimega Põlendik, sündinud 10. oktoobril 1951) on eesti bioloog.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1975. aastal hüdrobioloogia erialal.

Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudis Arvi Järvekülje töörühmas ning Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudis.

Ta on algoloog, tegelenud fütobentose ja Eesti ränivetikate uurimisega.

Teoseid
Vilbaste, Sirje 2004. Bentilised ränivetikakooslused ja neid mõjutavad ökoloogilised tegurid. Doktoritöö.
Vilbaste, Sirje 1996. Bentiliste mikrovetikate kooslused Eesti rannikumeres ja jõgedes. Tartu: Tartu Ülikool, zooloogia ja hüdrobioloogia instituut.
Timm, Henn; Järvekülg, Rein; Pall, Peeter; Vilbaste, Sirje 2019. Eesti jõed. Tallinn: Varrak.
Vilbaste, Sirje; Tiivel, Toomas; Kull, Kalevi (toim.), Kuidas bioloogiat õpiti ja õpetati 1970ndate alguse Tartu Ülikoolis. Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus.

Isiklikku
Tema abikaasa oli Kaarel Vilbaste.

Viited

Välislingid

Eesti bioloogid
Algoloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1951
Konrad Freifeldt

Conrad Raimund Freifeldt (13. märts 1847 Tartu – 31. mai 1923 Petrograd) oli luterlik kirikuõpetaja (muuhulgas ka Peterburi eesti koguduses) ja piiskop Venemaal.

Ta lõpetas gümnaasiumi Tartus ja õppis 1866–1869 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, teoloogiakandidaat (1870).

Töötas 1870–1871 usuõpetajana Peterburis (Sankt-Petri-Schule). Ordineeriti 31. jaanuaril 1871 pastoriks. Oli aastatel 1871–1875 eragümnaasiumi direktor (Dir. d. Wiedemann-Anst.(Privatgymn.). Aastatel 1874–1875 adjunkt Mihkli kirikus. 1875–1877 abiõpetaja Tartu Jaani koguduses, samaaegselt ülemõpetaja gümnaasiumis.

Conrad Raimund Freifeldt oli 1877–1880 Peterburi Jaani koguduse õpetaja (u. estn. Garde-Div-Pred.). 1880–1910 Peterburi Püha Anna koguduse pastor, olles 1887–1892 Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumi assessor, 1892. aastast kindralsuperintendent ja Peakonsistooriumi abipresident aastail 1892–1917.

Freifeldt oli alates 25. jaanuarist 1896 piiskop. 1904–1905 Evangeelsete välilaatsarettide komitee viitsepresident. 1920 Venemaa Piiskopikonverentsi eesistuja. 13. detsembril 1921 pühitses Konrad Freifeldt Oskar Palsa Eesti Luterliku Kiriku piiskopiks Nõukogude Liidus.

Viited

Luteriusu piiskopid
Tartu Jaani koguduse vaimulikud
Peterburi Jaani koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Peterburi konsistoriaalringkonna vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Estonia liikmed
Sündinud 1847
Surnud 1923
Arsenjev

Arsenjev on linn Venemaal Primorje krais. 

Linn asub Vladivostokist 160 km kirde pool Arsenjevka jõe paremal kaldal.

Arsenjev rajati 1902. aastal Semjonovka külana. Linnaõigused ja praeguse nime sai 1952. Linn sai nime Kaug-Ida uurija ja kirjaniku Vladimir Arsenjevi (1872–1930) järgi.

Välislingid 

http://www.arsenevmis.ru/

Primorje krai linnad
Lembit Mägedi

Lembit Mägedi (28. jaanuar 1923 Rakvere – 31. august 2008) oli eesti näitleja ja kaitseliitlane.

Lembit Mägedi sündis Rakveres meisterkondiitri pojana, lõpetas Rakveres gümnaasiumi ja 1946. aastal Rakvere teatri õppestuudio. 

Aastal 1933 astus ta Kaitseliidu noorkotkaste Roela rühma ridadesse. 1938. aastal avastas oma taibukuse ja energilisusega Kaitseliidu Roela üksikrühma pealiku korterisse tunginud murdvarga ja pälvis selle eest tunnustust.

Teise maailmasõja ajal sai temast Narva pataljoni võitleja. 

Ta töötas aastatel 1946–1950 Rakvere teatris, 1950–1951 Lõuna-Eesti Teatris, 1951–1952 Ugalas, 1952–1961 Vanemuises, 1961–1988 Endlas, mänginud Endla lavastustes ka hiljem.

Taasiseseisvunud Eestis sai Lembit Mägedist üks Kaitseliidu taasellukutsujaid, Pärnumaa maleva asutajaliige ning esimene taastamisjärgne pealik. Ta oli ka noorkotkaste maleva pealik. Tema viimane ametikoht oli Soontagana malevkonna formeerimismeeskonnas.

Poliitiline tegevus 
Mägedi oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei, Isamaaliidu ning Isamaa ja Res Publica Liidu liige.

Tunnustus

 1995 Pärnu vapimärk (teenekas vabadusvõitleja, kaitseliidu asutajaliige, Endla teatri näitleja 1961–1988)

 1998 Kaitseliidu Valgeristi II klassi teenetemärk

 2001 Kotkaristi V klassi teenetemärk

Isiklikku
Elanud koos Ellen Kaarmaga, kellega oli ühine poeg Tõnu Kilgas. Alates 1968. aastast oli ta abielus Reet Leissar-Mägediga.

Rolle
 Eric (John Boynton Priestley "Inspektor tuli", 1946)
 Galileo Galilei (Ivan Personov / Gavriil Dobržinski "Suur ketser", 1950 Lõuna-Eesti Teatris)
 Peeter (Hindi ja Särevi "Tuuline rand", 1952 "Ugalas")
 Angelo (Shakespeare'i "Mõõt mõõdu vastu", 1954)
 Karida Hindrek (Uustulndi "Vana paat", 1962)
 professor Vlassov (Razdolski "Tülikas juubilar", 1966)
 Tarum (Vaheri "Otsitakse õnne", 1966)
 Dong (Brdečka, Hála ja Rychliku "Limonaadi Joe", 1968)
 Horace Vandergelder (Hermani "Hallo, Dolly!", 1974)
 Mats Mürk (Kitzbergi ja Simmi "Kosjasõit", 1974)
 Brown (Brechti ja Weilli "Kolmekrossiooper", 1975)
 Padron Toni (Goldoni "Märul Chioggias", 1975)
 Salomon Tenipelli (Lassila "Tark neitsi", 1978)
 Mulk (Koidula "Säärane mulk", 1978)
 Sergei Petrovitš (Gorki "Vassa Železnova", 1980)
 Alberigo (Lope de Vega "Tantsuõpetaja", 1982)
 Siponen (Paasilinna ja Murdmaa "Ulguv mölder", 1988)
 Ülem (Kaugveri "Saturnuse lapsed", 1989)
 Madisson (C. R. Jakobsoni "Arthur ja Anna", 1991)
 kapten Kerttunen (Smuuli "Kihnu Jõnn", 1997)

Viited

Eesti näitlejad
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud
Kaitseliidu Pärnumaa maleva pealikud
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Noorte Kotkaste liikmed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1923
Surnud 2008