joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Silvi Ait

Silvi Ait (kodanikunimi aastatel 1976–1991 Silvi Pukk, aastast 1991 Silvi Aule; 9. veebruar 1954 Haapsalu – 7. märts 2006) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1972. aastal Haapsalu 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (8. lend).

Silvi Ait töötas aastatel 1978–1998 Vanemuise Teatris. Hiljem mängis Tartu Lasteteatris ning juhendas kooliteatrite truppe.

Viited

Eesti näitlejad
Sündinud 1954
Surnud 2006
Tartu Linna-tütarlastekool

Tartu Linna-tütarlastekool (saksa keeles Stadttöcherschule zu Dorpat) oli aastatel 1804–1893 Tartus tegutsenud saksakeelne õppeasutus tütarlastele.

Eellugu
1803. aastal kinnitati Venemaa keisri Aleksander I poolt Venemaa Keisririigi "Rahvahariduse esialgsed eeskirjad", mille kohaselt moodustati Venemaa keisririigis kolmeastmeline haridusasutuste süsteem: kihelkonnakoolid ehk elementaarkoolid või rahvakoolid maapiirkondades; maakonna- ehk kreisikoolid maakonnalinnades ja kubermangugümnaasiumid kubermangulinnades. Avalike koolide kõrval olid lubatud ka elementaarkooli-, kreisikooli- või gümnaasiumikursusega eraõppeasutused.

Kool asutati Tartu magistraadi poolt varasema Tartus asunud saksakeelse tütarlastele ettenähtud kooli asemel.

Linna-tütarlastekooli avamine
Tartu Linna-tütarlastekool avati Tartus 14. oktoobril 1804. 

Algselt asus linna-tütarlastekool Rüütli tänaval, pärast kooli reorganiseerimist Kõrgemaks Linna-tütarlastekooliks, aga kolis kool Suurel turul asuvas Bokovnevi majja. 1857. aastal kolis kool Rüütli tänava ja Gildi tänava nurgal asuvasse hoonesse, kus asuti 1892. aastani.

Linna-tütarlastekooli tegevust juhtis kreisikooli inspektor: 1871–1888 pastor Theodor Pfeil; 1888–1893 Woldemar Schneider. Kooli juhatajannad olid 1853–1866 Emilie Feldmann; 1866–1888 Emma von Riekhoff ja 1888–1893 Amalie Kemmerer.

Õppetegevus
Algselt oli Linna-tütarlastekool üheklassiline, 1815. aastast kaheklassiline. 1853. aastal reorganiseeriti tütarlastekoolid ja ka Tartu Linna-tütarlastekool neljaklassiliseks Kõrgemaks Linna-tütarlastekooliks. Klasse nimetati alates madalamatest klassidest quarta, tertia ja secunda ning 1854. aastal avati ka lõpuklass prima. 1874. aastal lisati veel kaks klassi – quinta ja sexta. 

Õppeained olid järgmised: usuõpetus, prantsuse keel, saksa keel, aritmeetika, ajalugu, geograafia, loodusõpetus ja ilukiri, joonistamine ja käsitöö.

Tartu Linna-tütarlastekooli likvideerimine
1880. aastail Venemaa keisri Aleksander III algatatud venestamispoliitika käigus kinnitas keiser 10. aprillil 1887 dokumendi "Vene õppekeele tarvitusele võtmisest Tartu õpperingkonna riiklikes keskõppeasutustes", mille kohaselt pidid ka kõik Läänemere kubermangude riiklikud õppeasutused järk-järgult üle minema saksakeelselt õppetöölt venekeelsele õppetööle.

Protestiks kooli sunniviisiliselt venekeelsele õppetööle üleviimise eest lõpetas Tartu saksakeelsetest linnajuhtidest Tartu magistraat kooli finantseerimise ja kool oli sunnitud tegevuse lõpetama 1893. aastal.

Vaata ka
Linnakool (1428–1805)
Eesti koolide loend

Kirjandus
Allan Liim. Saksa koolidest Tartus 19. sajandil. "Tartu, baltisakslased ja Saksamaa". Artiklite kogumik. Koostajad: Helmut Piirimäe, Claus Sommerhage. Tartu Ülikool, saksa filoloogia õppetool. Tartu Ülikooli Kirjastus, 1998.
  

Liivimaa kubermang
Tartu endised koolid
Rimi Baltic

Rimi Baltic on Eestis, Lätis ja Leedus tegutsev super- ja hüpermarketite kett, mis kaupleb peamiselt toidu- ja esmatarbekaupadega. Sellele kuuluvad Rimi kaubamärki kandvad kauplused Eestis, Lätis ja Leedus ning Säästumarketid Eestis ja Supernetto poed Lätis ja Leedus. Rimi Baltic omanik on Rootsi ettevõte ICA.

Rimi Baltic moodustati, kui Soome Kesko ja Rootsi ICA ühendasid 2004. aastal enda tegevused Balti riikides. Ametlik tegutsemise alustamise kuupäev on 1. jaanuar 2005.

2006. aasta lõpus otsustas Kesko ühisettevõtte omanikeringist taanduda ja müüs oma osa ära ICA-le, kes sai alates 1. jaanuarist 2007 ettevõtte ainuomanikuks.

Eestis tegeleb Rimi poodi haldamisega Rimi Baltic tütarettevõte Rimi Eesti Food AS.

Välislingid 
 Eesti koduleht.

Eesti kaubandusettevõtted
Läti ettevõtted
Leedu ettevõtted
Judas (Lady Gaga laul)

"Judas" on Lady Gaga teine singel tema teiselt stuudioalbumilt "Born This Way".

"Judase"" remiksid (osaline) 
 Judas (Goldfrapp'i remiks) – 4:42
 Judas (Hurtsi remiks) – 3:57
 Judas (Mirrors Une Autre Monde – Nuit) – 6:14
 Judas (Guena LG Club remiks) – 7:41
 Judas (John Dahlback'i remiks) – 6:01
 Judas (Chris Lake'i remiks) – 5:09
 Judas (R3HAB remiks) – 4:56
 Judas (Röyksopp'i European Imbecile'i miks) – 3:15.

Viited

Välislingid
YouTube:  "Judas" muusikavideo
 "Judas" laulusõnad

2011. aasta singlid
2011. aasta laulud
Lady Gaga
Franz (Braunschweig-Lüneburg)

Franz (1508–1549) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog. Pärast kolmekümneaastast Braunschweig-Lüneburgi ühisvalitsemist koos oma venna Ernst Usutunnistajaga valitses ta Gifhorni lossist üle 10 aasta äsjaasutatud Gifhorni hertsogkonda aastast 1539 kuni oma surmani. Hertsogkonna andis talle pärandiosana tema vend Ernst.

Abielu ja järeltulijad 

Aastal 1547 abiellus hertsog Franz Saksi-Lauenburgi hertsogi Magnus I tütre Klaraga. Abielu kestis ainult kolm aastat, enne kui hertsog 41-aastasena suri.

 Katherine (1548 – 10. detsember 1565), oli abielus Meißeni krahvi Heinrich VI-ga.
 Clara (1. jaanuar 1550 – 26. jaanuar 1598), oli abielus Anhalt-Dessau vürsti Bernhard VII-ga ja Pommeri hertsogi Bogislaw XIII-ga

Austusavaldus 
Franzburgi linn Vorpommern-Rügeni kreisis nimetati tema auks tema väimehe Bogislawi poolt.

Välislingid 
 Hertsog Franz Welfide dünastia kodulehel
 Hertsog Ernst Usutunnistaja Welfide dünastia kodulehel

Braunschweig-Lüneburgi hertsogid
Sündinud 1508
Surnud 1549
Tallinna Humanitaargümnaasium

Tallinna Humanitaargümnaasium on Tallinnas Koidu tänav 97 tegutsev munitsipaalkool.

Ajalugu
Kool avati 1. septembril 1963, majas varemasunud Tallinna 4. Keskkool kolis praegusel aadressil Nõmme tee 28 asuvasse värskeltvalminud koolimajja.

Aastatel 1963–1968 kandis kool nime Tallinna 26. 8-klassiline Kool. Aastatel 1963–1966 toimus õppetöö 1. kuni 4. klassini eesti keeles ja 5. kuni 8. klassini vene keeles. 1966. aastal muutus kool ainult venekeelse õppega kooliks. 

1968. aastal avati 9. klassid ja kool muutus Tallinna 26. Keskkooliks. A ja B klassides alustati inglise keele õpet esimesest klassist, aga vanemates klassides õpetati mõningaid ained inglise keeles. 1996. aastast kannab kool nime Tallinna Humanitaargümnaasium.

Pildid

Välislingid 
Kooli kodulehekülg

Tallinna koolid
Karjamaa Põhikool

Karjamaa Põhikool on 1964. aastast Tallinnas tegutsev kool. 1964–1998 kandis nime Tallinna 15. Keskkool. Aastatel 1998–2014 kandis nime Karjamaa Gümnaasium. 1. septembril 2014 muutus kool põhikooliks.

Kooli direktor on Anna Krõlova.

Välislingid
Kooli kodulehekülg

Põhja-Tallinna koolid
Karjamaa
Ehte Humanitaargümnaasium

Ehte Humanitaargümnaasium on 1. septembril 1963 avatud vene õppekeelega kool Põhja-Tallinnas.

Aastatel 1963–1991 tegutses kool nime all Tallinna 31. Keskkool ja 1991–1997 kui Tallinna Ehte Keskkool. Alguses toimus õppetöö praeguse Sõle Gümnaasiumi ruumides, kuid 1973. aastal kolis kool vastvalminud hoonesse Ehte tänaval, kus asutakse ka tänapäeval.

2014. aastal ühendati Ehte Humanitaargümnaasiumiga suletud Tallinna Ranniku Gümnaasium (endine Kari Gümnaasium).   

2021. aasta 15. septembril avas uksed Põhja-Tallinna kogukonnamaja (Kari 13), kus asuvad tööle Põhja-Tallinna linnaosavalitsus ja Tallinna Kopli Huvikool. Hoone rajati endise Tallinna Ranniku Gümnaasiumi lammutatud hoone territooriumile. Kogukonnamaja moodustub kolmest hooneosast: idatiivas asub Põhja-Tallinna valitsus (u 2720 m2), läänetiivas Kopli huvikool (u 2230 m2) ja keskosas kohvik-söökla (u 110 m²). Linnaosavalitsuse ja huvikooli ruumid paiknevad 1.-3. korrusel, neljas korrus on mittetulundusühingute kasutuses.

Välislingid 
 Kooli kodulehekülg   https://eestielu.goodnews.ee/avati-ule-8-miljoni-maksnud-pohja-tallinna-kogukonnamaja/

Põhja-Tallinna koolid
Simon Pegg

Simon Pegg (sünninimi Simon John Beckingham; sündinud 14. veebruaril 1970 Brockworthis) on Inglismaa filminäitleja, stsenarist, koomik ja kirjanik. Simon Pegg on tuntud eelkõige oma rollidega filmides "Shaun of the Dead", "Valusad võmmid" (inglise "Hott Fuzz"), "Star Trek" ja "Paul".

Simion Pegg on koos Edgar Wrightiga kirjutanud stsenaariumi zombikomöödiale "Shaun of the Dead" ja filmile "Hot Fuzz". Koostöös Nick Frostiga valmis filmi "Paul" stsenaarium. Nendes kolmes filmis mängis Simon Pegg peaosa koos Nick Frostiga.

2005. aastal Simon abiellus Maureen McCanniga. 2009. aastal sündis neil tütar.

Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1970
Lüneburgi pärilussõda

Lüneburgi pärilussõda () oli konflikt, mis puhkes 1370. aastal Põhja-Saksamaal ja kestis koos vaheaegadega 18 aastat. Sõda käis Lüneburgi vürstkonna pärilusliini üle.

Taust
Pärast Lüneburgi vürsti Wilhelm II surma 1369. aastal ilma meessoost pärijateta hääbus Lüneburgi vanem liin. Vastavalt Welfide dünastia reeglitele ja Wilhelmi soovidele oli Magnus Torquatus Braunschweigist (Magnus II) õigusjärgne pärija. Keiser Karl IV leidis aga, et keiserlik lään (Reichslehen) langes tagasi keisri kätte ning läänistas vürstkonna Saksi-Wittenbergi Albrechtile ja tema onu Wenzelile, ajendades sellega Lüneburgi pärilussõja.

Võitlus

Kuna Braunschweigi Magnus II (Magnus Torquatus) ei saanud rahuldada oma nõuet Lüneburgi vürstkonnale rahumeelsete vahenditega, algatas ta vaenutegevuse ning hõivas 700 rüütli ja nende paažidega Lüneburgi. Võitluses, mis nüüd puhkes, kutsus Magnus välja peamiselt Askania dünastiast Saksi-Wittenbergi hertsogi Albrechti. Lüneburgi, Harburgi, Winsen an der Luhe, Uelzeni ja Hannoveri linn läksid Albrechtile, misjärel vaenutegevus nihkus Wolfsburgi linnuse ümbrusse. Aastail 1371–1372 ehitas Braunschweigi hertsog Neuhausi linnuse. 24. juunil 1372 kohtusid vastasjõud lahinguväljal Heßlingeni küla lähistel, kuid edu ei saavutanud kumbki pool. Aastal 1906 avastati külas massihaud 72 surnuga. 25. juulil 1373 tapeti hertsog Magnus lahingus Gehrdeni lähistel.

Lahendus 

Pärast Magnuse surma sõlmiti kokkulepe ühelt poolt kuurvürst Wenzeli ja tema vennapoja Albrechti ning teiselt poolt Magnuse lese ja tema poegade vahel. Lepiti kokku, et maa kuulub jagamatuna kahele Askanialasele ja pärast nende surma antakse need Magnuse poegadele. Ning pärast Welfide surma läheksid maad jälle Askanialastele. Et plaani ka peresidemetega tugevdada, abiellus Saksi-Wittenbergi Albrecht 1374. aastal Magnus II lese Katharinaga ja valis koduks Celle, mille tegi aastal 1378 residentsiks. Kaks veel alaealist poega abiellusid ka Askanialastega aastal 1386. Hertsog Friedrich abiellus kuurvürst Wenzeli tütre hertsoginna Annaga ja hertsog Bernhard laulatati samuti Wenzeli tütre hertsoginna Margaretega.

Vaenutegevuse jätkamine ja lõpetamine 
Sõjategevus algas taas, vaatamata rahulepingule. Aastal 1385 piirati ümber Ricklingeni loss, kus pesitses röövelparun Mandelsloh. Kui kiviheitemasinaga heidetud hiiglaslik rahn tabas hertsog Albrechti vägesid, sai ta sellega pihta ja suri 28. juunil 1385.

Magnuse pojad võtsid nüüd Lüneburgis võimu üle. Kuurvürst Wenzel, kes vastavalt keiserlikule seadusele tiitlit kandis, püüdis oma väimeest Bernhardit enda poole värvata. Kuid noorem vend Heinrich Leebe ei toetanud tema valitsemist ja pärast viljatuid katseid kokku leppida lahvatas sõda 1388. aasta kevadel taas. Wenzel pani ise, ilma Bernhardi abita, väed kokku, milles teda toetas Lüneburgi linn. Lahkudes Winsen an der Allerist, kavatses ta rünnata Cellet, mida hoidsid oma käes Heinrich ja tema ema. Ettevalmistuste käigus haigestus Wenzel tõsiselt. Legendi kohaselt ta ilmselt mürgitati. Igal juhul ei suutnud ta sõda jätkata, nii et 28. mail 1388 oli Heinrich lõpuks võidukas.

Sõjad
14. sajand
Saksamaa ajalugu
AIDA Cruises

AIDA Cruises on Saksamaa laevakompanii.

Ettevõte asutati Saksa DV-s 1960. aastal nimega Deutsche Seereederei. Esialgu pakkus see kruiise laevaga Völkerfreundschaft, mis oli 1956. aastal nime Stockholm all läbi teinud õnnetuse (põrganud kokku laevaga Andrea Doria, mis uppus).

1990. aastal ettevõte erastati ja see otsustas oma tegevust laiendada uute laevade ehitamise abil. 1996. aastal valmis esimene uus laev, mis esialgu, aastani 2001 kandis nime "AIDA – Das Clubschiff". Hoolimata laeva heast täituvusest, ei suutnud Deutsche Seereederei kasumisse jõuda ja likviidsuse parandamiseks müüs ettevõte AIDACara 1997. aasta augustis 234 miljoni marga eest ettevõttele Norwegian Cruise Line, kuid jäi ise laeva edasi kasutama.

2000. aastal võttis ettevõtte Deutsche Seereederei üle P&O Princess Cruises, kes ostis ettevõttest 51%. P&O ostis kohe laeva "AIDACara – Das Clubschiff" tagasi ja andis talle praeguse nime "AIDAcara". 2003. aastal liitus P&O Princess Cruises ettevõttega Carnival Corporation ja niimoodi moodustati maailma suurim kruiise korraldav ettevõte Carnival Corporation & plc. Liitumise järel läks ettevõtte AIDA Cruises juhtimine üle Costa Cruises Groupile, mis on Carnival Corporation & plc tütarettevõte ja vastutab korporatsiooni Euroopa kaubamärkide eest. Seetõttu läksid kõik Costa Cruises Groupi laevad 2004. aastal Itaalia lipu alla ja ettevõtte peakorter on samast ajast Milanos.

AIDA Cruises on üks 11 kaubamärgist, mis kuulub Carnival Corporationile. See annab korporatsiooni sissetulekutest 6,5%. Ettevõtte iga laeva nimi algab sõnaga AIDA. See on valitud Giuseppe Verdi ooperi "Aida" järgi, mille kohta on levinud vääruskumus, et see on kirjutatud Suessi kanali avamise puhul, mistõttu ooperi nimi seondub meresõiduga. AIDA Cruises on keskendunud saksakeelsele turule.

See ettevõte registreeriti Rostockis 1999. aastal kui Seetours ja nimetati ümber aastal 2004. AIDA Cruises on Carnival Corporation & plc tütarfirma . Emafirma on aga osa Costa Crociere S.p.A.-st . Ettevõtte AIDA Cruises peakorter asub Rostocki Linnasadama vanades laohoonetes. Itaalia lipu all sõitvate AIDA laevade kodusadam on Genova.

Laevastik

Ettevõtte AIDA Cruises endised laevad 
Nimekiri ei ole täielik.

Viited

Välislingid 

Ettevõtte veebisait

Laevandusettevõtted
Täitsa lõpp!

"Täitsa lõpp!" on Eesti 2011. aasta tragikomöödia, mis on valminud rahvaalgatuslikus korras MTÜ Kinobuss eestvedamisel. Film esilinastus 111 Eesti kinos 11. novembril 2011 kell 20.11. 

Filmi loomine kestis umbes aasta. 2011. aasta alguses pandi internetipõhiselt-interaktiivselt kokku stsenaarium. Aprillis ja mais valiti Kanal 2 saatest "Kinotehas" peaosi täitma Märt Koik ja Ester Korkiasaari, juunis ja juulis loodi dekoratsioonid, leiti  võttepaigad ja valiti kõrvalosatäitjad. Augustis võeti kokku 15 maakonnas üles materjal. Septembris ja oktoobris toimus montaaž.

Viited

Välislingid 
Filmitalgute blogi
"Algav aasta toob üleriigilised filmitalgud". Postimees, 28. detsember 2010
Gerli Romanovitš "Filmitalgud täidavad inimeste filmis osalemise unistuse". Põhjarannik, 22. märts 2011
Kaarel Kressa "Filmitalgud jäädvustavad hetke enne ilmalõppu". Eesti Päevaleht, 3. august 2011
Karri Kaas "Täitsa lõpp ehk esimene vasikas läheb ikka aia taha". Pärnu Postimees, 18. november 2011

Eesti filmid
2011. aasta filmid
Eesti komöödiafilmid
Hendrik Naar

Hendrik Naar (sündinud 28. novembril 1973 Taeblas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Hendrik Naar on töölise poeg.

1992. aastal lõpetas Naar Taebla Keskkooli, 1997 Tallinna Tehnikaülikooli tehnilise füüsika erialal, 2002 Helsingi Tehnikaülikooli laevaehituse alal ning 2006 samas doktorantuuri. 2000. aastal kaitses ta TTÜ-s loodusteaduste magistri ja Helsingi Tehnikaülikoolis tehnikalitsentsiaadi kraadi, 2006. aastal aga Helsingis tehnikadoktori kraadi laevaehituses väitekirjaga "Ultimate strength of hull girder for passenger ships" (Espoo, 2006).

Naar oli 1996–99 Helsingi Tehnikaülikooli laevalabori teadur ja 1999–2003 vanemteadur, ühtlasi 1998 Balti Laevaremonditehase insenerikeskuse konstruktor, 2004–06 TTÜ mehaanikainstituudi tehnilise mehaanika õppetooli erakorraline assistent, 2006– dotsent.

Teadustöö
Hendrik Naari peamised uurimisvaldkonnad on konstruktsioonide piirkoormus, jäigastatud plaatide piirkoormus ja stabiilsus ning mitmetekiliste laevade üldtugevus. 2003. aastast on ta International Ship and Offshore Structures Congressi (ISSC) piirkoormuse töörühma liige.

Teoseid
 Comparison of the crashworthiness of various bottom and side structures (kaasautor). // Marine Structures 15 (2002)
 A theory of coupled beams for strength assessment of passanger ships (kaasautorid P. Varsta, P. Kujala). // Marine Structure 17 (2004) 8

Viited

Kirjandus
 Eesti teaduse biograafiline Leksikon, 3. köide

Välislingid

Eesti tehnikateadlased
Sündinud 1973
Jaak Naber

Jaak Naber (2. jaanuar 1952 Tartu – 18. oktoober 2021 Tallinn) oli eesti ajaloolane.

Elukäik
Jaak Naber oli teenistuja poeg.

1969. aastal lõpetas Naber Tallinna 7. Keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-osakonna ja 1993. aastal Uppsala Ülikooli ajalooinstituudi teaduskraadiõppes. Aastatel 1996–2000 oli ta Uppsala Ülikooli doktorant. 1994. aastal sai ta Uppsalas filosoofialitsentsiaadi kraadi väitekirjaga "Statlig svenskhetspolitik och tyskt lokalvälde i stormaktstidens Estland" (Uppsala, 1994).

Naber oli aastatel 1975–1988 Ajaloo Instituudi nooremteadur, 1988–1995 teadur, hiljem vabakutseline tõlkija.

Teadustöö
Jaak Naberi peamised uurimisvaldkonnad on Rootsi riigivõimu poliitika Eestis 16.–18. sajandil ning Eesti kooli- ja hariduslugu 16.–18. sajandil. Ta on osalenud Rootsi-Eesti ühisprojektis "Riik, ühiskond ja kirik 17. sajandil Rootsis ja Baltimail".

Naber on "Eesti kooli ajaloo" I köite (1989) põhiautoreid. Ta on tõlkinud ajalookirjandust rootsi keelest (J. Steffensson "Elu Ruhnul" 1994) ning avaldanud üle 20 teadustrükise, sh 1 monogaafia.

Teoseid
 Riiklikud ehitus- ja kindlustustööd Tallinnas XVII sajandi lõpul, vaadelduna majanduslikust aspektist. // Ajalooalaseid töid: TÜ ÜTÜ ajalooringi kogumik, 6. Tartu 1977
 Tallinna Gümnaasiumi asutamine ja algus. // Keel ja Kirjandus (1981) 5
 Tallinna 1. Keskkool. 1631–1981 (kaasautor). Tallinn 1981
 Esimeste koolide tekkimine (13. sajand – 19. sajandi algus). // Eesti kooli ajalugu I. Tallinn 1989
 Koolid Rootsi riiki ühendatud Eesti alal (17. sajandi teine veerand – 1710. aasta). // 
 Koolid Eesti Venemaaga ühendamise järel (1710 – 19. sajandi algus). // 
 Keskaja ajalugu (kuni 15. sajandini. Õpik 7. klassile (kaasautor). Tallinn 1991, ²1995 (ka vene keeles)
 Swedish government authorities and school education in Estonia. // Studia Baltica Stockholmiensia 11 (1993)
 Motsättningarnas Narva. Statlig svenskhetspolitik och tyskt lokalvälde i ett statsreglerat samhälle, 1581–1704. Uppsala, 1995. (Opuscula historica Upsaliensia 15)
 Volksbildung und Schulen der Esten in Est- und Livland im Zeitalter der Aufklärung. // Quellen und Studien zur baltischen Geschichte 15 (1996)

Tunnustus
 1997 Arthur Puksovi Fondi auhind
 Svenska Instituudi ja Knut ja Alice Wallenbergi Fondi stipendium õpinguteks Rootsis

Viited

Välislingid
 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1952
Surnud 2021
Abel Nagelmaa

Abel Nagelmaa (1939. aastani Abel Nagelmann, pseudonüüm A. Bell; 9. mai 1926 Kureküla, Räpina vald, Võrumaa – 1. veebruar 2013 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik.

Elukäik
Abel Nagelmaa oli talupidaja poeg.

1948. aastal lõpetas Nagelmaa Tartu 6. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna ning 1956 samas aspirantuuri (väitekiri "Eduard Vilde näitekirjanikuna" jäi kaitsmata).

Nagelmaa oli 1945–1946 Petserimaal ja Räpinas algklassiõpetaja, 1956–1958 Eesti Kirjandusmuuseumi teadur, 1958–1959 teadussekretär, 1969–1972 käsikirjade osakonna juhataja, 1972–1983 Keele ja Kirjanduse Instituudi nooremteadur, 1983–1991 kirjastuse Eesti Raamat teadustoimetaja.

Teadustöö
Abel Nagelmaa peamised uurimisvaldkonnad olid eesti kirjanduse ajalugu ja näitekirjandus, peamiselt Eduard Vilde elu ja looming, teatrialane tegevus ja näidendid. Ta kirjutas kirjandus- ja teatriarvustusi ning artikleid eesti kirjanikest, kirjandusteadlastest, kultuuritegelastest jts (kokku üle 80). Nagelmaa toimetas ja kommenteeris Johannes Vares-Barbaruse ja Johannes Semperi kirjavahetust, ta oli ka üks Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjavahetuse ja Otto Wilhelm Masingu kirjade teaduslike publikatsioonide koostajaid. Samuti oli ta ENE kaasautor.

Teoseid
Üle 30 teadustrükise.
E. Vilde maailmavaatelisest pöördest 1895–1896. // Keel ja Kirjandus (1964) 8
Eduard Vilde "Tabamata ime". // Paar sammukest III. Tartu 1964
Eduard Vilde teatrist ja näitekirjandusest. // Vaateid Vilde elusse. Tallinn 1965
Eduard Vilde sõnas ja pildis (koostajaid). Tallinn 1966
Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus I. Tallinn 1976 (koostajaid)
Fr. R. Kreutzwaldi kirjavahetus VI. Tallinn 1979 (koostajaid)
Otto Wilhelm Masingu kirjad Johann Heinrich Rosenplänterile 1814–1832. I–IV ja registrid (üks koostajaid). Tartu 1995–1997

Liikmesus
Ta oli Eesti NSV Teatriühingu (1966–87) ja Eesti Teatriliidu liige (aastast 1987), Eesti Raamatuühingu liige (aastast 1982) ning Tartu Bibliofiilide Klubi esimees (1982–2002), samuti üks Eesti Kirjanduse Seltsi taastajaist (1992).

Tunnustus
1982 Eesti NSV riiklik preemia (kollektiivis)
1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia (kollektiivis)

Isiklikku
Abel Nagelmaa abikaasa oli kirjandusteadlane Silvia Nagelmaa.

Viited

Kirjandus
Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
Meelik Kahu. Juubilar on Abel Nagelmaa. // Looming 1986, nr 5, lk 706–707
Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995, lk 369
Ühest Võrumaalt võrsunud kirjanduse uurijast (küsimused esitanud Ülo Tonts) // Viruskundra: Võrumaa Teataja kultuurilisa, 1996/juuni, lk 2
Eesti Vabariigi teaduspreemiad, 1998, 71–79
Eesti entsüklopeedia, 14, Tallinn 2000, lk 319
Eesti kirjanike leksikon. Tallinn 2000, lk 368
Heino Puhvel, Abel Nagelmaa kirjandusteadlase ja bibliofiilina // Raamat on... II: Eesti bibliofiilia ja raamatuloo almanahh: pühendatud Eesti Raamatu Aastatele / koostanud Eerik Teder, Tallinn 2002, lk 238–242

Välislingid
Heli Laanekask, "Mälestades Abel Nagelmaad (9. V 1926 – 1. II 2013)", Keel ja Kirjandus 4, 2013, lk 309–311

Eesti kirjandusteadlased
Eesti kriitikud
Eestistatud nimega inimesed
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1926
Surnud 2013
Nordic Yards

Nordic Yards on Saksamaa laevatehaste grupp. Laevaehitamise kõrval on Nordic Yards ka mereplatvormide tootja. Peakorter asub Mecklenburg-Vorpommernis Wismaris Saksamaal.

Nordic Yardsi ainus omanik ja peadirektor oli Vitali Jussufov, Nordic Yards on asutatud pankrotti läinud Wadan Yardsi Saksa laevatehaste asemele.

2016. aastal ostis Nordic Yardsi aktsiad Genting Group Malaisiast 230,6 miljoni euro eest.

Tütarfirmad

Nordic Yards Wismar

Nordic Yards Warnemünde

Nordic Yards Stralsund

Viited

Välislingid 
Nordic Yards (inglise, saksa ja vene keeles)
Saksamaa ettevõtted
Laevatehased
Jakob Sildnik

Jakob Sildnik (4. veebruar 1883 – 25. märts 1973) oli Eesti fotograaf ja filmimees. 

Sildnik elas Tartus. 1923. aastal valmis tal koostöös Fjodor Ljubovskiga Eesti esimene lühidraama "Must teemant".

Jakob Sildnik tapeti 1973. aastal röövi käigus.

Välislingid

Esimesed eesti kaadrid 1896–1939
Sildnikute sugupuu

Eesti filmioperaatorid
Eesti fotograafid
sündinud 1883
surnud 1973
Uus Maailm (film 2011)

"Uus Maailm" on Eesti 2011. aasta dokumentaalfilm, mille on lavastanud Jaan Tootsen. Filmi keskmes on Tallinnas asuvas Uue Maailma linnaosas tegutseva Uue Maailma Seltsi elu viie aasta jooksul.

Osalemine festivalidel 
Oktoober 2010: Jihlava rahvusvaheline dokumentaalfilmide festival (Tšehhi), programm "Between the Seas"

Tunnustus
 2012. aasta jaanuaris kuulutas Eesti Filmiajakirjanike Ühing filmi aasta filmiks 2011.

Välislingid 
Tiit Tuumalu "Film näitab uue maailma sünni võlu ja valu". Postimees, 6. oktoober 2011
Tiit Tuumalu "Jaan Tootsen: "Uus Maailm 20 aastat hiljem..."? Kõlab hästi!". Postimees, 6. oktoober 2011
Mart Niineste "Uutmoodi vanas maailmas". Eesti Päevaleht, 10. oktoober 2011
Põim Kama "Linastus unistus uuest maailmast". Tartu Postimees, 11. oktoober 2011
Jürgen Rooste "Loodusdokumentaal kodanikuühiskonnast". Sirp, 13. oktoober 2011
Veiko Märka "Joosep Toots tegutseb jälle". Eesti Ekspress, 14. oktoober 2011
Kristiina Davidjants "Idealistist kasvab Täiskasvanu". Linnaleht, lk 22, 28. oktoober 2011
 Jaanus Kulli "Režissöör Jaan Tootsen: viis aastat dokfilmi teha oli nagu koeraelu". Õhtuleht, 6. jaanuar 2012
 Olev Remsu "Lavastatud Uus Maailm" Sirp, 16. märts 2012

2011. aasta filmid
Eesti dokumentaalfilmid
Anton Arumäe

Anton Arumäe (sündinud Anton Dreimann; 12. august 1892– 9. juuli 1957) oli esimene Eesti liikluspolitseinik.

Ta määrati ametisse 1. aprillil 1929 ja reguleeris liiklust Pärnu maantee ja Estonia puiestee ristumise kohal Vabaduse väljakul. Anton Arumäe arreteeriti 1. mail 1945 ja mõisteti 10 aastaks vangilaagrisse.

Eesti politseinikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1892
Surnud 1957
Albert-Johannes Ottisaar

Albert-Johannes Ottisaar (5. september 1906 Narva – 28. mai 1942 Sverdlovsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja politseinik.

Ta oli politsei ratsareservi komissar ja Tallinna-Harju prefektuuri riviõppuse üldinstruktor. 

Albert-Johannes Ottisaar arreteeriti NKVD agentide poolt 14. juunil 1941 Tallinnas. Mõisteti surma ja hukati.

Teenetemärgid
Kotkaristi teenetemärgi IV klass (17. veebruar 1936)
Valgetähe teenetemärgi IV klass (21. juuni 1937)
Kaitseliidu Valgeristi III klass
Poola Hõbe Teeneterist  (09.05.1932)
Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu II aste Nr. 684  (06.02.1936)

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
1. Jalaväerügemendi koosseis
Eesti politseinikud
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1906
Surnud 1942
Eduard Aasmäe

Eduard Aasmäe (enne eestistamist Eduard Aamann; 17. jaanuar 1896 Märjamaa vald – 10. veebruar 1942 Krasnojarsk, Venemaa) oli Eesti politseinik.

Ta teenis Tallinna ratsapolitseis alates 1920. aastast. 5. detsembril 1924 Nehatu vallas kommunistidega peetud tulevahetuses sai ta haavata. 

Eduard Aasmäe arreteeriti NKVD poolt 20. septembril 1940. 5. märtsil 1941 mõistis sõjatribunal talle 8 aastast vangistust koos 3 aasta poliitiliste õiguste kaotusega. Suri vangistuses.

Teenetemärk
Kotkaristi teenetemärgi V klass (17. veebruaril 1936)

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti politseinikud
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1896
Surnud 1942
Eduard Loovere

Eduard Loovere (sündinud Eduard Sernov; 12. oktoober 1884 Erastvere vald, Võrumaa – 4. august 1942  Sosva laager, Sevurallag, Sverdlovski oblast BSV Liit) oli Eesti politseinik.

Ta töötas Tartu kriminaalpolitseis alates 1908. aastast. Alates 1925. aasta märtsist oli ta Tallinna-Harju prefektuuri kriminaalkomissar.

Arreteeriti NKVD poolt Tallinnas. Surmaotsus.

Teenetemärk
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk, 20. veebruar 1933

Eesti politseinikud
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid 
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1884
Surnud 1942
Nigul Pääbo

Nigul Pääbo (Nikolai Pääbo; 27. november 1895 Tallinn – 30. detsember 1981 Lund, Rootsi) oli Eesti politseinik.

Ta oli aastail 1928–1940 Viru-Järva kriminaalkomissar.

Tunnustused
1939 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti politseinikud
Kaitseliidu Lääne maleva liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1895
Surnud 1981
Juhan-Voldemar Vau

Juhan-Voldemar Vau (17. november 1891 Võnnu vald, Läänemaa – 20. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti politseinik.

Juhan-Voldemar Vau töötas alates 1909. aastast kriminaalpolitseis, lõpetas politseikoerte dresseerimise kursuse. Ta oli alates 1923. aastast Eesti piirivalve- ja politseikoerte kasvatus- ja õppeasutuse esimene juhataja.

2. juulist 1924 oli Voldemar Vau, Politsei Peavalitsuse kriminaalpolitsei osakonna juhataja, 1926–1932 Lääne-Saare ja 1932–1940 Viljandi-Pärnu prefektuuri kriminaalkomissar. 

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Pärnus. Surmaotsus.

Tunnustused
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 24. veebruar 1938

Viited 

Eesti politseinikud
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1891
Surnud 1942
Mojāhedīn-e Khalq

Mojāhedīn-e Khalq (MEK), tuntud ka kui The People's Mujahedin of Iran (PMOI), on suurim ja sõjakaim rühmitus, mis toetab islamirežiimi kukutamist Iraanis.

Ajalugu

MEK-ile pani aluse 1960ndatel grupp kõrgharidusega tudengeid, võitlemaks riigi läänemeelse juhi Shah Mohammad Reza Pahlavi’ režiimi vastu. Rühmitus osales 1979. aasta islamirevolutsioonis, mis kukutas Shah’i ning asendas selle Ayatollah Khomeini šiiitliku režiimiga. Ometi läks MEK-i ideoloogia – segu marksismist, feminismist ja islamismist – kiiresti Khomeini režiimiga vastuollu, mistõttu aastal 1981 aeti organisatsioon Iraani-Iraagi piirile ning nad asusid ümber Pariisi, kust alustasid Iraagi toetamist kaheksa-aastase Khomeini-vastase sõja vältel. 

1986. aastal viidi Prantsusmaa sunnil oma peakorterid Iraaki, kus tegutseti USA sissetungini aastal 2003.  
Sama aasta juunikuus arreteerisid Prantsusmaa võimud Pariisi lähedal 160 MEK-iga seotud inimest, sealhulgas Maryam Rajavi. 

USA välisministeerium lisas MEK-i terrorirühmituste nimekirja 1997. aastal  ning Euroopa Liit aastal 2002, sest nende korraldatud rünnakutes hukkusid tihtipeale tsiviilisikud .

Tegemised 

 1970ndatel korraldas rühmitus Iraani territooriumil mitmeid terrorirünnakuid, mille käigus hukkus nii tsiviilisikuid kui ka mitu USA sõjaväelast   
 1979. aastal toetati revolutsionääre USA saatkonna ülevõtmisel Teheranis. 
 1981. aastal õhkis MEK Islami Vabariikliku Partei (the Islamic Republic Party) peakontoris ja peaministri kabinetis pommid, mis tapsid ligikaudu 70 Iraani kõrget ametnikku, sealhulgas president Mohammad-Ali Rajaei ja peaminister Mohammad-Javad Bahonari. 
 Aprillis 1992 rünnati peaaegu samaaegselt Iraani saatkondi 13 riigis, toetamaks Sadam Husseini Iraagi kurdide ja šiiitide ülestõusu mahasurmist aastal 1991. 
 Iraani vanglasüsteemi juhi Asadollah Lajevardi mõrv aastal 1998. 
 Iraani relvajõudude peastaabi ülema asetäitja Ali Sayyad Shirazi mõrv aastal 1999. 
 "Operation Great Bahman", mille käigus korraldati 12 relvastatud operatsiooni erinevate sõjaväeobjektide ja valitsuse hoonete vastu, 2000. aasta veebruaris. 
 Rünnak president Mohammad Khatami Teheranis asuva palee pihta aastal 2000. 
Alates 2001. aasta lõpust on MEK-i terroritegevus vähenenud.

Juhtimine

MEK-i peamine juht on Maryam Rajavi, tema abikaasa Massoud Rajavi korraldab rühmituse sõjaliste jõudude tegevust. Maryam Rajavi, sündinud 1953. aastal Iraani kõrgema keskklassi perekonda, liitus organisatsiooniga 1970ndate algul Teheranis. Pärast rühmitusega Pariisi asumist 1981. aastal valiti Maryam Rajavi MEK-i ühiseks juhiks, hiljem sai temast ka relvajõudude ülema asetäitja.

Liikmeskond
Erinevate allikate põhjal varieerub liikmete arv vahemikus 3000 – 10 000. USA ajutrusti, Välissuhete Nõukogu hinnangul oli aastal 2005 MEK-il ~10 000 liiget, kellest kolmandik või koguni pool olid võitlejad. Ajutrust arvab, et nüüdseks on liikmete arv pisut kahanenud.

Viited

Kirjandus
Abrahamian, Ervand. „The Iranian Mojahedin“, Yale: Yale Universisty Press. 1989.

Välislingid
 Organisatsiooni koduleht
 Massoud Rajavi
 Maryam Rajavi
 MEK Compound

Iraan
Rühmitused
Major League Soccer

Major League Soccer (MLS) on USA ja Kanada klubijalgpalli kõrgeim liiga.

Liigas mängib 16 USA ja 3 Kanada meeskonda.

Meeskonnad
Seisuga 30. aprill 2018

 Märkused
 Mitmeotstarbeline staadion

Jalgpalliliigad
Ameerika Ühendriikide jalgpall
California Ülikool San Diegos

California Ülikool San Diegos on California Ülikooli süsteemi kuuluv ülikool Ameerika Ühendriikides, San Diegos.

Asutatud aastal 1960.

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
San Diego
California Ülikool Irvine'is

California Ülikool Irvine'is on California Ülikooli süsteemi kuuluv ülikool Ameerika Ühendriikides, Irvine's Orange'i maakonnas Californias.

Asutatud 1965.

Selles ülikoolis on töötanud Rein Taagepera.

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
California
Estcoy-13

Estcoy-13 oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis alates novembrist 2011 kuni maikuuni 2012. 

Kompanii kuulus Šoti rügemendi 3. pataljoni (Black Watch, 3rd Battalion, Royal Regiment of Scotland) lahingugruppi.

Helmandi provintsi Nad Ali regioonis baseeruvat kompaniid juhib major Kaido Kivistik. Väeüksus mehitab patrullbaasi Wahid, kahte kontrollpunkti Limbang ja Brekna ning Loy Mandahi küla.

2004. aastal moodustatud Estcoy-13 koosnes Scoutspataljoni C-kompanii ja Vahipataljoni kaitseväelastest.

Estcoy-13 mehed naasid Eestisse 26. mail 2012. Afganistanis jätkas teenistust Estcoy-14.

Väljaõpe
13.–23. septembrini 2011 korraldati Ida-Virumaal Sirgalas õppus BAM-11. Afganistani suunduva Eesti kontingendiga koos osales väljaõppeharjutustel rahvuslik toetuselement NSE-12. Lisaks osaleti 27. septembrist kuni 4. oktoobrini Lätis Ādaži polügoonil iga-aastasel õppusel Teraskilp

Missioonid
ESTCOY-13 põhiülesanneteks oli vastase häirimine ja eksitamine koostöös Ühendkuningriigi luurerühma ja snaiprigrupiga. Osaleti teede puhastamistel isevalmistatud lõhkekehadest (IED – Improvised Explosive Device), et avada teed liikumiseks lõunast tulevatele Afganistani armee ja politsei üksustele.

Detsembrist jaanuarini osalesid Estcoy-13 liikmed koos Afganistani julgeolekujõudude ja Helmandi Väekoondise üksustega koostööoperatsioonis Talvevõit. Igapäevaste patrullide käigus avastati kuus peidikut, mis sisaldasid tulirelvi, laskemoona ja erinevaid lõhkekehade valmistamiseks vajaminevaid komponente.

Jaanuaris kümnepäevalise ühisoperatsiooni Vapper Tiiger (Loy Mandah ja Lashkar Gah vahelise magistraaltee puhastamine) käigus tehti kahjutuks kümme isevalmistatud lõhkekeha. Avastati 17 peidikut ebaseaduslike relvade, laskemoona ja lõhkekehade valmistamise komponentidega.

Vigastused
25. detsembril 2011 sai eesti kaitseväelane kergelt haavata omatehtud lõhkekeha osalises plahvatuses. 

24. jaanuaril ja 1. veebruaril 2012 ründasid mässulised Estcoy-13 jalgsi patrulli, mille käigus said kaitseväelased raskelt haavata.

Avalik tähelepanu
Jaanuaris 2012 külastas Eesti sõdureid Afganistanis Riigikogu riigikaitsekomisjoni delegatsioon, koosseisus Mati Raidma, Aivar Riisalu, Marianne Mikko, Lauri Laasi ja Ülo Tulik.

Iseseisvuspäeva eel kohtusid Balti Kaitsekolledžis telesilla vahendusel Eesti kaitseväelastega president Toomas Hendrik Ilves ja kaitseväe juhataja brigaadikindral Riho Terras.

Vaata ka
Eesti NATO sõjalistes operatsioonides
Scoutspataljon

Viited

Välislingid
 Estcoy-13. DELFI
 FOTOD: President Ilves käis Paldiskis Afganistani sõitvate kaitseväelastega kohtumas. DELFI
 Vahur Koorits. FOTOD: Kaitseväelased Afganistanis võtsid uue aasta vastu teenistuskohtadel. DELFI, 01. jaanuar 2012

Estcoy
Afganistani sõda (2001–)
Mustamäe II mikrorajoon

Mustamäe II mikrorajoon on Mustamäe asumi allasum Tallinnas Mustamäe linnaosas. Asum piirneb Ehitajate, Akadeemia, Eduard Vilde, Kadaka ja A. H. Tammsaare teega.

Mustamäe II mikrorajooniga külgnevad Mustamäe asumi I ja IV mikrorajoon ning Kadaka asumi Akadeemia ja Kadaka II kvartal. Allasumi-keskus Mustamäe Kultuurikeskus Kaja paikneb E. Vilde tee ääres. 

Asumisiseseid kergliiklusteid (peateed) on 1,4 kilomeetrit.

Mikrorajooni idaossa jääb 19,3 hektarile Kadaka parkmets, kus peamiselt kasvavad okaspuud (mänd).

Ühistranspordiühendus 
Mustamäe II mikrorajooni sõidavad liinibussid: 9, 20, 20A, 24, 36 (Eduard Vilde tee); 10, 12, 13, 26, 26A, 27, 28, 33, 61 (Tammsaare tee); 10, 26, 26A, 28 (Ehitajate tee); 9, 11, 20, 20A, 23, 36 (Akadeemia tee); 13 (Kadaka tee).

Trollibussid: 1, 2 Trollibuss nr 2 lõpetas töö 2011 talvel, 5 (Eduard Vilde tee). 

Allasumisse jäävad mööda Eduard Vilde teed liikudes peatused Akadeemia tee ja Kaja. Ehitajate tee äärde jääb E.Vilde tee ja Kadaka teele Kadaka.

Ettevõtlus ja endised asutused 
Sellesse mikrorajooni Eduard Vilde tee äärde rajati Mustamäe esimene mitmeotstarbeline ühiskondlik kaubanduskeskus. Madalas kandilise U-kujulise asetusega hoonetes paiknesid toidukauplus Tuluke, teenindusettevõtted (nt teeninduskombinaadi Kiir keemiline puhastus), restoran ja kohvik Schwerin ning Mustamäe Mängude Maja. Lähedusse jäi ka piirkonna ainuke kino Kaja.

Lasteaiad ja koolid 
Piirkonda on rajatud kaks lasteaeda ja üks kool. Täna tegutsevad mikrorajoonis Lasteaed Männikäbi (endine Tallinna 118. Lastepäevakodu, avatud 1967) asukohaga Kadaka tee 115 ja Kadaka (Tallinna 119. Lasteaed, avatud 1967) Akadeemia tee 66.

Aastal 2007. lõpetas piirkonnas tegevuse vene õppekeelega Tallinna 63. Põhikool (Eduard Vilde tee 120). Samas hoones asus ka Tallinna Linna Oktoobri Rajooni RSN Täitevkomitee Haridusosakond.

Aadressil Kadaka tee 153 asusid nõukogude ajal Lastekodu nr. 3 ja Eriinternaatkool nr. 2 (tänane Tallinna Lastekodu).

Asutused mikrorajoonis 
 Spordiklubi Rafter. Kadaka tee 131
 Tallinna Lastekodu (Mustamäe Keskus). Kadaka tee 153
 Tallinna Männikäbi Lasteaed. Kadaka tee 155
 Mustamäe Kultuurikeskus Kaja (endine kino Kaja). Vilde tee 118
 Haabersti Vene Eragümnaasium ja Haabersti Eramuusikakool. Vilde tee 120
 Y2K Ararat kauplus (endine kauplus Tuluke). Vilde tee 124 
 Peetri Pizza. Vilde tee 128
 Maitimi spordiklubi. Vilde tee 139
 Tallinna Kadaka Lasteaed. Akadeemia tee 66

Viited

Välislingid
 Mustamäe Linnaosa arengukava 2007 – 2015. Tallinna Linnavolikogu, Tallinna Linnavalitsus, Mustamäe Halduskogu, Mustamäe Linnaosa Valitsus. Tallinn; Mustamäe 2007.
 Mustamäe II mikrorajoon (Tallinn). Wikimapia
 Mustamäe kaart. Tallinn

Mustamäe linnaosa
Tallinna allasumid
II liiga 2011

II liiga 2011 Eesti jalgpalli II liiga 2011. aasta hooaeg. II liiga on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga, mis jaguneb kaheks tsooniks – ida/põhi ja lõuna/lääs.

II liiga ida/põhi Tabel

Edukamad väravakütid

II liiga lõuna/lääs Tabel

Edukamad väravakütid

Vaata ka
Meistriliiga 2011
Esiliiga 2011
III liiga 2011
IV liiga 2011

Viited

II liiga hooajad
2011. aasta Eesti spordis
Täpptaelik

Täpptaelik ehk punkttaelik (Phellinus punctatus) on taelikuliste sugukonda taeliku perekonda kuuluv seeneliik.

Seen kasvab lehtpuude (eelkõige pajude, toominga, sarapuu) elavatele või surnud tüvedele või okstele tihedalt liibununa. Viljakeha on mitmeaastane, puitunud, pruuni sametja pinnaga. Viljakeha läbilõige on padjakujuline. Pinnal nähtavad peened poorid on sageli viljakeha pinna suhtes kaldu.

Seen põhjustab ulatuslikku südamemädanikku.

Viited

Välislingid
 

 Täpptaelik eelistab kiivas kasvukohti Eesti Loodus

Taelikulaadsed
Eesti seened
Wilma Rudolph

Wilma Glodean Rudolph (23. juuni 1940 – 12. november 1994) oli USA kergejõustiklane, kolmekordne sprindi olümpiavõitja.

Ta sündis paljulapselise pere kahekümnenda lapsena. Lapseeas põdes Wilma lastehalvatust ja oli ka muidu põdura tervisega. Kaheteistaastasena oli tema tervis, sealhulgas lastehalvatuse tagajärjel esialgu kõverdunud jalg, nii palju paranenud, et ta sai hakata sporti harrastama. Vanema õe eeskujul hakkas Wilma esialgu tegelema korvpalliga. Wilma juhtimisel tuli tema keskkooli korvpallivõistkond Tennessee osariigi meistriks.

1956. aastal Melbourne'i olümpiamängudel kuulus Wilma Rudolph pronksi võitnud USA 4×100 meetri jooksu teatevõistkonda. Neli aastat hiljem Rooma olümpiamängudel võitis ta kuldmedali nii 100 ja 200 meetri jooksus kui ka 4×100 meetri teatejooksus.

Pärast sportlaskarjääri lõppu tegutses ta muu hulgas treeneri ja spordikommentaatorina.

Rudolph on valitud IAAFi kuulsuste halli liikmeks.

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1940
Surnud 1994
Prantsuse Lõunaalad

Prantsuse Lõunaalad (ametlikult Prantsuse Antarktilised ja Lõunaalad; prantsuse Terres australes et antarctiques françaises) on 1955. aastast Prantsusmaale kuuluv meretagune territoorium, mis koosneb paljudest väikestest saartest ning maa-alast Antarktika mandril. 

Territooriumi pindala on 439 781 km², halduskeskus on Port-aux-Français. Saartel ei ole alalist elanikkonda, asustajate arv sõltub aastaajast. Ühelgi saarel pole sadamat, lennukitel on võimalik maanduda neljas paigas.

Lõunaalade kõrgeimaks punktiks on 1850 meetri kõrgune Mont Ross.

2004. aasta detsembrist on Prantsuse lõunaaladel ka oma esindaja, asukohaga Saint-Pierre’s Reunioni saarel. Igal piirkonnal on vastutaja, kes peab arvet sündide-surmade üle ning täidab ühtlasi ka politseiametniku ülesandeid.

Peamised tuluallikad on kalandus ja jõevähkide püüdmine. Ülepüügi ohu tõttu on kalapüügiluba antud vaid vähestele kaluritele Réunioni saarel.

Jagunemine
Saared ja osake Antarktikast jagunevad viieks alaks (sulgudes keskus):
Kerguelen (Port-aux-Français) –  vulkaanilised saared India ookeani lõunaosas, Aafrikast kagus
St. Pauli ja Amsterdami saared (Martin-de-Viviès) – Kerguelenist põhja pool asuvad saared
Crozet' saared (Alfred Faure) – saared India ookeani lõunaosas, Madagaskarist lõunas
Adélie maa (Dumont d'Urville Station) –  Prantsusmaa osa Antarktika kontinendist
Éparses'i saared (Saint-Pierre) –  saared Madagaskari rannikul

Kliima

St.Paul’i ja Amsterdami saared – ookeaniliselt tuuline ja väga niiske kliima 

Crozet’ saared – tuuline, jahe, niiske, pilvine 

Kerguelen – ookeaniliselt jahe ja tuuline  

Eparses’i saared – valdavalt troopiline

Reisimine

Eesti kodanik võib viisavabalt Prantsuse Lõunaaladel viibida kuni 30 päeva.  

Prantsuse lõunaaladel ei ole Eesti saatkonda.

Viited 

Prantsusmaa ülemereterritooriumid
Maarius Pärn

Maarius Pärn (sündinud 18. septembril 1982 Põltsamaal) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas 2001. aastal Jõgeva Gümnaasiumi ning 2009. aastal näitlejana Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti 7. lennu. 

Töötab Improteatris. Ta on mänginud ka Ugala, Rakvere Teatri, Kuressaare Linnateatri ja Teatrilabori etendustes.

Eesti näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1982
Tartu Kolgata Baptistikogudus

Tartu Kolgata baptistikogudus
Endise kogudusehoone esikülg
Tartu Kolgata baptistikogudus on üks kuuest baptistikogudusest Tartus. Kogudus kuulub Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liitu.

Koguduse pastor on Leho Paldre, juhatuse esimees on Daire Tiigivee, noortetööd juhib Sander Tulk, lastetööd Erika Ridaliste, muusikatööd Tähti Lehtsaar. Venekeelseid teenistusi juhib Juri Kobzar.

Kolgata kogudus tegutseb kaasaegses avaras kirikuhoones Veski 40, mis kuni 2013. aastani kuulus Tartu Uusapostlikule kirikule. Enne seda tegutses Kolgata kogudus pikka aega (1931–2013) Karlova linnaosas, aadressil Tähe 66 asunud palvelas. Avajumalateenistus peeti uues kirikuhoones 10. novembril 2013.

Koguduses toimub igal nädalal tegevusi lastele, eri vanuses noortele eesti ja vene keeles, toimuvad Alfa-kursused ja muu kogudusetöö.

Ajalugu
Enne Teist maailmasõda oli Tartus eri aegadel neli baptistikogudust: üks sai alguse 1901, teine 1906 ja kolmas 1911. Immaanueli baptistikoguduse palvemaja asus praeguse Kvartali kaubanduskeskuse alal, see palvela põles sõja ajal maha. Peeteli kogudusel ei lubanud nõukogude võim pärast sõda enam rendiruume kasutada. Nii liitusid kolme baptistikoguduse liikmed ainsasse allesjäänud baptistipalvelasse: Kolgata kogudusse, millel oli oma palvela (avatud 1931. aastal).

Avalikult tuntud Kolgata koguduse liikmeid
Tõnu Lehtsaar
Tiidrek Nurme

Pildid

Vaata ka
Tartu Kolgata baptistikoguduse palvemaja
Tartu Kolgata kirik

Välislingid

Tartu Kolgata baptistikogudus
Audiojutlused Tartu Kolgata baptistikoguduselt

Eesti baptistikogudused
Tartu kogudused
Kesklinn (Tartu)
Elatusmajandus

Elatusmajandus (inglise subsistence economy) on majandussüsteem, kus inimesed toodavad suurema osa vajalikest toodetest ja teenustest ise.

Elatusmajanduse puhul on pered nii tootjad kui ka tarbijad. 

Enamasti tugineb selline majandussüsteem põllundusel.

Elatusmajandustingimustes ei põhine jõukus mitte rahal, vaid loodusvaradel, ja seetõttu tegutsetakse looduskeskkonna taastootmisvõime piires. 

Suurem osa maailma vaestest elatub praegu sellisest majandamisviisist.

Vaata ka
 Mitteametlik majandus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 23.11.2011)

Maamajandus
Vitali Nagirnõi

Vitali Nagirnõi (sündinud 19. märtsil 1959 Tšernivtsi linnas Ukrainas) on Eesti füüsik.

Elulugu
Vitali Nagirnõi on ukrainlane, teadlaste poeg.

1976. aastal lõpetas Nagirnõi Tšernivtsi 20. Keskkooli, 1981 Tartu Ülikooli füüsika osakonna ja 1985 TÜ aspirantuuri. 1985. aastal kaitses ta TÜ-s füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Поляризованная А-люминесценция и структура триплетного возбужденного состояния ртутеподобных центров в щелочно-галоидных кристаллах".

Nagirnõi oli 1985–86 Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi nooremteadur, 1986–96 teadur ja 1996. aastast vanemteadur.

Teadustöö
Vitali Nagirnõi peamised uurimisvaldkonnad on fundamentaalnähtused laia keelutsooniga materjalides ja nende rakendusperspektiivid, elektronergastuste evolutsioon keerulistes oksiidides, metallioksiidide ja fluoriidide aeglahutusega polarisatsioonspektroskoopia. Ta on avaldanud üle 140 teadustrükise.

Nagirnõi on olnud sünkrotronkiirguse kasutamisega seotud Eesti-Rootsi koostööprojektide juht (2001–07), Eesti TA ja Ungari TA ühisprojektide Eesti-poolne juht (2004–06, 2007-09) ning Elsevieri ajakirja Vacuum toimetuskolleegiumi liige.

Teoseid
 Effect of magnetic field on the decay kinetics and polarization of the AT emission of KCl:Ga at 0.38 K (kaasautor). // Physica Status Solidi B-Basic Research 120 (1983)
 New off-centre system: Jahn-Teller mercury-like impurities in alkali halides (kaasautor). // Physica Status Solidi B-Basic Research 152 (1989)
 A new model for the visible emission of CsI:Tl crystal (kaasautor). // Chemical Physics Letters 227 (1994);
 Polarization spectroscopy of potassium halide crystals doped with divalent germanium ions (kaasautor). // Physics Review B 50 (1994)
 Peculiarities of triplet relaxed excited state structure and luminescence of CsI:Tl crystal (kaasautor). // Journal of Physics: Condensed Matter 7 (1995)
 Relaxed excited state structure and luminescence of thallium-doped cesium chloride and bromide (kaasautor). // Journal of Physics: Condensed Matter 8 (1996)
 Excitonic and recombination processes in CdWO4 and CaWO4 scintillators under synchrotron irradiation (kaasautor). // Radiation Measurements 29 (1998)
 Separation of excitonic and electron-hole processes in tungstates of heavy metals (kaasautor). // Journal of the Luminesence, 102–103C (2003)
 Utilisation des matériaux luminescents pour la métrologie des faisceaux intenses UVX d’impulsions ultracourtes (kaasautor). //  de Physique IV 138 (2006)

Viited

Kirjandus
 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid

Eesti füüsikud
Sündinud 1959