joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Christoph Schneider

Christoph "Doom" Schneider (sündinud 11. mail 1966 Berliinis) on Saksa muusik, tuntud ansambli Rammstein trummarina.

Biograafia 
Tema isa oli muusik. Schneider kasvas seitsmelapselises peres: tal on üks vanem vend ja viis õde. Aastal 1980, kui ta oli 14-aastane, andis vend talle trummi, mille ta oli teinud alumiiniumpurkidest. 

Aastal 1984 astus ta Saksa sõjaväkke. Ta on ainus Rammsteini liige, kes on teeninud sõjaväes.

24-aastaselt kuulus ta ansambli Die Firma koosseisu ja veel mõnda bändi.

Saksamaa muusikud
Trummarid
Sündinud 1966
Rammstein
Ivar Grünthal

Ivar Grünthal (8. juuni 1924 Tartu – 14. veebruar 1996 Göteborg) oli eesti kirjanik, arst ja poliitik.

Elulugu 
Õppis Hugo Treffneri Gümnaasiumis aastatel 1932–1941. Pärast seda jätkas õpinguid Tartu, Helsingi ja Lundi ülikoolis, õppides arstiteadust. Lõpetas Lundi ülikooli meditsiinilitsentsiaadi kraadiga 1951. aastal. Astus Rootsis paguluses olles aastal 1945 EÜS Põhjala liikmeks.

Teise maailmasõja ajal teenis Soome armees, kuuludes Eesti vabatahtlike rügemendi JR 200 koosseisu, pärast ohvitserikoolituse läbimist ülendati lipnikuks (vänrikki).

Töötas aastatel 1952–1958 Visbys arstina. Aastast 1959 oli sotsiaalarst Göteborgis.
Aastatel 1957–1966 oli kultuuriajakirja Mana toimetaja ja väljaandja. 1956–1962 oli ta Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu liige.
Tõlkis eesti luulet rootsi keelde, avaldas rohkelt artikleid ja arvustusi ajakirjades.

1. jaanuaril 1962 nimetas peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis August Rei Ivar Grünthali portfellita ministriks ja sotsiaalministri kohusetäitjaks peaministri asetäitja Aleksander Warma juhitavas Vabariigi Valitsuses eksiilis.

Teosed

Luulekogud 
 "Uni lahtiste silmadega". Orto, Göteborg/Toronto 1951
 "Müüdid mülka põhja kadunud maast". Vaba Eesti, Stockholm 1953
 "Must pühapäev". Vaba Eesti, Stockholm 1954
 "Meri". Vaba Eesti, Stockholm 1958
 "Lumi ja lubi". Vaba Eesti, Stockholm 1960
 "Mõõt on täis". Vaba Eesti, Stockholm 1964

Koondkogu "Neitsirike" sisaldab tervikuna kõik varem ilmunud luulekogud. Koostanud ja eessõna: Hando Runnel. Ilmamaa, Tartu 1995

Värssromaanid 
 "Peetri kiriku kellad". Göteborg 1962
 "Laulu võim" – ajakirjas Mana 1966–1986, nr. 31, 43–52 ja 54–55

Kriitika, esseistika 
 "Müütide maagia". Koostaja ja järelsõna: Mall Jõgi. Sari Eesti mõttelugu, nr 40, Ilmamaa, Tartu 2001

Tunnustus 

 1960 – Henrik Visnapuu preemia ("Meri")
1996 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia (luule valikkogu „Neitsirike“)

Isiklikku 
Ivar Grünthal oli ajakirjanik Vera Poska-Grünthali ja jurist Timotheus Grünthali teine laps, riigimees Jaan Poska lapselaps.

Tal oli vanem õde Constancia (1920–2005) ja noorem õde Vera (1925–2018) ning noorem vend Timotheus Grünthal jr (1930–2008). Tema onu Villem Grünthal-Ridala oli eesti luuletaja, tõlkija ning keele- ja folklooriuurija.

Abikaasa Virve Grünthal (Lasberg), tütred Anne, Pia ja Kristiina, poeg Ivar-Hendrik.

Viited

Kirjandus 
 Arne Merilai, "Ropp ja harras Ivar Grünthal" – Keel ja Kirjandus 1993, nr. 4, lk. 193–198
 Mall Jõgi, "Taevaste ja vaevaste ratsanike mail. Vaateid Ivar Grünthali kriitikasse" – Looming 1994, nr. 6, lk. 826–843
 Hellar Grabbi, "Tulgu uus taevas". Virgela, Tallinn 1999, lk. 41–49, 108–111, 242–245
 Hellar Grabbi, "Ivar Grünthal: mälestusi, märkmeid, mõtteid" – Keel ja Kirjandus 2006, nr. 2, lk. 139–148
 Jaan Poska oma ja meie ajas. Tallinn, 2010, 527 lk. (ISBN 978-9949-21-171-5)

Välislingid 

 Janika Kronberg, raamatu "Neitsirike" arvustus
 Janika Kronberg, raamatu "Müütide maagia" arvustus

Eesti arstid
Eesti kirjanikud
Soome 200. jalaväerügemendi koosseis
Lundi Ülikooli vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestlased Rootsis
Sündinud 1924
Surnud 1996
Eesti poliitikud
Arvo Horm

Arvo Horm (kuni 1935 Arnold Horn, 25. september/8. oktoober 1913 Vastseliina mõis, Võrumaa – 15. aprill 1996 Örnö Stockholmi lähedal) oli Eesti poliitik, majandusteadlane ja ajakirjanik.

Õppis 1934–1938 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikoolis majandusteadust. EÜS Põhjala vilistlane.

Põgenes 1943 Soome kaudu Rootsi.

Majandusminister 1. märtsist 1963 kuni 24. augustini 1977 Vabariigi Valitsuses eksiilis, seejärel minister.

Eesti Rahvusfondi juhatuse liige, 1971–1996 ajalehe Teataja toimetaja.

Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

Välislingid 
 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti eksiilvalitsuse liikmed
Eesti majandusteadlased
Eesti ajakirjanikud
EÜS Põhjala liikmed
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1913
Surnud 1996
Ohvitser

Ohvitser (ladina sõnast officium, 'amet') on vastava auastmega isik, kes kuulub relvajõudude, korrakaitsejõudude või sõjaväeliste ametkondade juhtivkoosseisu.

Eesti ohvitserid 

Ohvitser on sõjaväejuht, kes on omandanud vastava ettevalmistuse ja kellele peamiselt tugineb Vabariigi iseseisvuse, sõltumatuse ja julgeoleku ning Vabariigi kehtiva seadusliku korra kaitse teostamine, milleks tema on kohustatud igal silmapilgul valmis olema oma elu ohverdama.

Ohvitseride ametikohad on sõjaväelist kõrgharidust või kõrgharidust ja sõjalist väljaõpet nõudvad sõjaväelise auastmega ametikohad. Ohvitseride ametikohad jagunevad vastavalt haridusele ja ülesannetele:

1) riviohvitserid – juhivad allüksusi ja üksusi või teenivad staapides; omavad ohvitseri sõjaväelist kõrgharidust.

2) erialaohvitserid – konkreetse valdkonna spetsialist (näiteks arst, tehnik); vastaval erialal tsiviilkõrgharidus ja kursustel omandatud ohvitseri baasteadmised.

Ohvitseride põhiametikohad Eesti kaitseväes 

1) kindrali auastmega ametikoht – kaitseväe ülemjuhataja ametikoht; 

2) kindralleitnandi auastmega ametikoht – kaitseväe juhataja ametikoht; 

3) kindralmajori auastmega ametikoht – Kaitsejõudude Peastaabi ülema ametikoht ja maaväe ülema ametikoht; 

4) brigaadikindrali auastmega ametikoht – õhuväe ülema ametikoht ja mereväe ja Kaitsevae Uhendatud Oppeasutuste ülema ametikoht   ; 

5) koloneli auastmega ametikoht – brigaadi (varem rahuaja kaitseringkonna) ülema ametikoht; 

6) kolonelleitnandi auastmega ametikoht – pataljoniülema ametikoht; 

7) majori auastmega ametikoht – staabiohvitseri ametikoht; 

8) kapteni auastmega ametikoht – kompaniiülema ametikoht;

9) leitnandi auastmega ametikoht – rühmaülema ametikoht.

Ohvitseride auastmed jagunevad noorem-, vanem- ja kõrgemate ohvitseride auastmeteks. 

Nooremohvitseride auastmed on ülenevas järjestuses: 

1) maa- ja õhuväes – lipnik, nooremleitnant, leitnant, kapten; 

2) mereväes – lipnik, nooremleitnant, leitnant, vanemleitnant.

Vanemohvitseride auastmed on ülenevas järjestuses: 

1) maa- ja õhuväes – major, kolonelleitnant, kolonel; 

2) mereväes – kaptenmajor, kaptenleitnant, mereväekapten.

Kõrgemate ohvitseride auastmed on ülenevas järjestuses: 

1) maa- ja õhuväes – brigaadikindral, kindralmajor, kindralleitnant, kindral; 

2) mereväes – kommodoor, kontradmiral, viitseadmiral, admiral.

Kaitseväeteenistuse seadus § 22.§ 30.

Vaata ka
 Kaadriohvitser
Kõrgema Sõjakooli lõpetanud ohvitseride loend
Kindral
Allohvitser
Sõdur
Ohvitseridekogu
Ohvitseri asetäitja

Viited

Kirjandus 
 J. Sepp. Ohvitser. Tallinn, J. Pals, 1933.
 Kui ohvitser võtab naist. Esmaspäev, 8. jaanuar 1934, nr. 2, lk. 5.
 Kuidas elab Eesti ohvitser. Uus Eesti, 27. september 1935, nr. 10, lk. 10.

Välislingid 

Eesti ohvitserid 1918–1940
Ohvitseride andmekogu
 Eesti Kaitseväe õlakud
Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused
Ohvitserimõõga kandmine ja käsitsemine. Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR.
 Ohvitseri koduleht

Sõjaväelised auastmed
Sõjaväeline kord
Arved Ruusa

Arved Ruusa (varasema nimega Arved Ruus; 28. august 1900 Ebro talu, Aakaru küla, Kambja vald, Tartumaa – 15. detsember 1992 Stockholm) oli Eesti Vabariigi riigisekretär eksiilis 8. maist 1971 kuni 9. aprillini 1990.

Osales Vabadussõjas. Ta lõpetas Tartu Kommertsgümnaasiumi ja Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal. Töötas noorena Eesti politseis konstaablina, hiljem riigiametniku ja prokurörina. Saksa okupatsiooni ajal oli Läänemaa abimaavanem. EÜSi liige alates 1924.

Põgenes 1944 perega Haapsalu kaudu Rootsi, oli Eesti Rahvusfondi juhatuse liige.

Tunnustused
Valgetähe V klassi teenetemärk, 1938

Isiklikku
Arved Ruusa abiellus 1937. aastal Tartu Ülikooli lõpetanud juristi Veronika Kallasega. Neil sündis kaks last: Ene (1940) ja Jaan (1952).

Arved ja Veronika Ruusa on maetud Kambja surnuaeda.

Välislingid
 Toivo Ärtis, Arved Ruusa elutöö rikkus ootab avastamist Kambja valla ajaleht Koduvald.ee, 27. august 2008 
 TÜ üliõpilased

Eesti juristid
Eesti prokurörid
Eesti riigisekretärid
Eesti politseinikud
Vabadussõja veteranid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Rootsis
Kambja kalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1992
Mihkel Truusööt

Mihkel Truusööt (kuni 1936 Mihkel Traugot Treuhold; 5. november 1903 Risti – 23. märts 1993 Stockholm) oli Eesti poliitik ja ettevõtja. Ta oli 1937. aastal Rahvuskogu liige ja Johannes Sikkari valitsuses majandusminister (12. jaanuarist 1953 kuni 10. septembrini 1956). 

Põgenes 15-aastaselt kodunt ja osales alaealisena Vabadussõjas, võitles Scoutspataljoni D-kompaniis. Sai raskesti haavata. 

Ta lõpetas Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusteaduse osakonna 1929. Akadeemiliselt kuulus Korp! Rotaliasse. 

Hiljem töötas ta Viljandi Eesti Põllumajanduse Seltsi Kaubanduse Osakonna (VEPSKO) kaubamaja ärijuhina Viljandis, kujundades sellest esimese universaalkaubamaja Eestis. Oli ajalehtede Sakala ja Oma Maa kaasomanik, samuti Kaitseliidu Sakala Maleva Üksiku Raskekuulipilduja Kompanii pealik Viljandis.

Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.

Tunnustus
Eesti Vabadussõja mälestusmärk
Eesti Vabariigi Põhiseaduse mälestusmärk, 1937
Kotkaristi teenetemärgi V klass, 1938
Kaitseliidu Valgeristi III klass

Isiklikku
Mihkel Truusööt abiellus 1928 Benita Rammoga, kes lõpetas Tartu Ülikooli temaga samal erialal. Nende lapsed: dipl. insener Ants Truusööt (1929–2013), sekretär Õie Wikmark (1938) ja jurist Jüri Sven Truusööt (1947).

Kirjandus
Scouts Rügement Vabadussõjas. Koostanud: Aarne Võting. Tallinn: Selts "Scouts-Rügement", 1936.
J[üri] Adila, M. Truusööt 70-aastane. Eesti Päevaleht (Stockholm), 2. november 1973.
Mõttevahetus: A. Ots contra M. Truusööt. Eesti Päevaleht (Stockholm), 28. august 1976, lk 5.

Eesti ettevõtjad
Eesti majandusministrid
Eesti eksiilvalitsuse liikmed
Kaitseliidu Sakala maleva liikmed
Scouts Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Rotalia liikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1903
Surnud 1993
Tallinna Mustamäe Gümnaasium

Tallinna Mustamäe Gümnaasium (varasem nimi Tallinna 44. Keskkool) on üldhariduskool Tallinnas. Koolihoone asub Tallinnas aadressil Keskuse 18. Hoone arhitekt on Mart Port.

Kool on inglise keele, reaalainete ja loodusteaduste kallakuga. Õpetajate hulgas on aasta õpetaja 2006 Malle Solnson.

Direktorid

Kooli on juhtinud järgmised direktorid:

 Ellen Kuum (1965–1983)
 Valeri Aava (1983–1984)
 Kaidor Damberg (1984– )

Tuntud vilistlasi

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Tallinna koolid
Mustamäe linnaosa ehitised
Tranquillo Barnetta

Tranquillo Barnetta (sündinud 22. mail 1985 Sankt Gallenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis St. Gallen.

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris ta 8. septembril 2004 mängus Iirimaa vastu. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 1. märtsil 2006 mängus Šotimaa vastu, mis lõppes tulemusega 3:1 Šveitsi kasuks.

Karjäär

Tranquillo Barnetta hakkas jalgpalli mängima juba nelja-aastaselt FC Rotmonteni juures. 11-aastasena läks ta üle FC St. Galleni meeskonda, 16-aastasena sai aga temast Euroopa noorte meister kategoorias U-17. Mõne kuu pärast sõlmis Barnetta juba elukutselise mängija lepingu St. Galleni jalgpalliklubiga. 

Aastal 2004 debüteeris ta Šveitsi rahvuskoondises ja osales Euroopa noorte meistrivõistlustel kategoorias U-21. Samal aastal võttis Tranquillo Barnetta vastu parema pakkumise Saksamaa klubilt Bayer Leverkusen, kuid viimane laenutas ta kohe aastaks välja teisele saksa klubile Hannover 96. Selle klubi koosseisus lõi ta Bundesligas mängitud 7 matši jooksul 2 väravat.

Pöördunud 2005. aastal tagasi Bayer Leverkusenisse, lõi ta esimesel hooajal seal 6 väravat ja sooritas 7 pealelööki, tõustes klubi silmapaistvamate mängijate hulka.

2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel osales Barnetta Šveitsi rahvuskoondise põhikoosseisus. 19. juunil 2006 toimunud mängus Togo vastu tagas ta 88. minutil löödud väravaga šveitslastele 2:0 võidu.

Isiklikku

Tranquillo Barnetta on 178 cm pikk. Ta on vallaline. Tema hüüdnimi on Quillo.

Vaata ka

Šveitsi jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid

Leverkusen who's who (biograafia, profiil ja pildid, saksa keeles)
CreditSuisse emagazine: Tranquillo Barnetta: Star Pupil (artikkel, inglise keeles)

Šveitsi jalgpallurid
Leverkuseni Bayeri mängijad
Hannover 96 jalgpallurid
FC Schalke 04 mängijad
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Sündinud 1985
Alexander Frei

Alexander Frei (sündinud 15. juulil 1979 Baselis) on endine Šveitsi jalgpallur, ründaja. Ühtlasi oli ta Šveitsi jalgpallikoondise ründaja, debüteerides rahvusmeeskonnas 24. märtsil 2001 mängus Jugoslaavia vastu. Frei oli Šveitsi rahvuskoondise kapten.

Hooajal 2004–2005 nimetati ta Šveitsi parimaks jalgpalluriks. Ühtlasi on ta kõigi aegade kõige enam väravaid löönud Šveitsi jalgpallur (42 väravat).

7. juunil 2008 toimunud Euroopa meistrivõistluste avamängus Baseli St. Jakob-Park staadionil sai Frei tõsiselt vigastada ja pidi ülejäänud meistrivõistluste mängud vahele jätma.

Klubid

FC Basel (1997–1998)
FC Thun (1998–1999)
FC Lucerne (1999–2000)
Servette FC (2000–2003)
Stade Rennais FC (2003–2006)
Borussia Dortmund (2006–2009)
FC Basel (2009–2013)

Isiklikku

Alexander Frei on 179 cm pikk ja kaalub 73 kg.

Vaata ka

Šveitsi jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid 

Alexander Frei ametlik veebileht (saksa keeles)

Šveitsi jalgpallurid
FC Baseli jalgpallurid
Stade Rennais FC jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
Ligue 1 mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1979
HSH Nordbank Arena

HSH Nordbank Arena, tuntud ka nimega Volksparkstadion, on jalgpallistaadion Hamburgis Saksamaal. Staadion on Bundesligas mängiva Hamburgi SV kodustaadion. Staadion on ka üheks 2006. aasta maailmameistrivõistluste toimumispaigaks.

Esimene samas kohas asunud staadion avati 1925. aastal Altonaer Stadioni nime all ligi 50 000 pealtvaatajale. Teise maailmasõja ajal sai see 24. juunist 2. augustini 1943 toimunud inglise ja ameerika liitlasvägede õhurünnakute ajal kannatada. Sõja järel ehitati see uuesti üles. Volksparkstadion valmis 1953. aastal juba 75 000 pealtvaatajale. Suure tähelepanu osaliseks avar ja suur staadion siiski ei saanud.

Staadion valiti 1974. aasta maailmameistrivõistluste toimumispaigaks, kus peeti kolm alagrupi mängu. Saades ka 1988. aasta Euroopa meistrivõistluste toimumispaigaks, peeti seal üks alagrupi mäng.

Kui Saksamaa sai 2006. aasta MM-i korraldamise õigused, otsustati ebasoositud ja vananenud staadioni asemele ehitada täiesti uus. 1998. aastal alustatud ja kaks aastat hiljem valminud staadion läks maksma 97 miljonit eurot. Uueks pealtvaatajate kohtade arvuks sai 57 000 istekohta. Ehitustöid raskendas see, et tuli saada eriluba selle ehitamisel, sest staadion asus Hamburi lennujaama maandumisradade lähedal. 

2001. aastal müüdi neljaks aastaks nime õigused AOL kontsernile 15,3 miljoni euro eest. 2005. aastal pikendati lepingut veel kaheks aastaks. 2006. aasta MM-il kannab staadion nime FIFA WM-Stadion Hamburg, kuna AOL ei kuulu MM turniiri ametlike sponsorite hulka.

Staadionil mängiti 2006. aasta MM-i neli alagrupimängu ja üks veerandfinaalmäng. Staadion on ka üks UEFA viie tärni staadionist, mis annab õiguse Euroopa jalgpalli karikavõistluste finaalmängu pidamiseks.

Välislingid 

Koduleht
Piltide Imtech Arena

Saksamaa jalgpallistaadionid
Hamburg
Hamburger SV
2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste staadionid
George Lascelles, seitsmes Harewoodi krahv

George Lascelles, 7. Harewoodi krahv (George Henry Hubert Lascelles) (7. veebruar 1923 London – 11. juuli 2011) oli seitsmes Harewoodi krahv.

Sünni ajal oli ta Briti troonipärimisjärjekorras 6. kohal, surma ajal 46. kohal.

Aastatel 1929–1947 kandis ta tiitlit "vikont Lascelles". Harewoodi krahviks sai ta 23. mail 1947, kui suri tema isa.

Perekond
Ta oli Henry Lascellesi ja printsess Mary vanem poeg. Ta oli ka kuningas George V vanim lapselaps ning kuninganna Elizabeth II tädipoeg. Tema vanavanemad, kuningas ja kuninganna olid ristimise ajal tunnistajateks.

Haridus ja karjäär
Ta õppis Etoni Kolledžis, Cambridge'i ülikoolis ja teenis seejärel Briti armees. Ta edutati kapteniks ning ta võitles teise maailmasõja ajal Itaalias. 1944–1945 oli ta sakslaste käes sõjavangis Golditzi lossis.

Ooper
Muusikaarmastajana pühendas Harewoodi krahv oma elu ooperile. Ta oli aastatel 1950–1953 ajakirja Opera toimetaja ning Royal Opera House'i direktor aastatel 1951–1953 ja 1969–1972. 

Ta on kirjutanud kolm muusikateemalist raamatut: "Kobbé's Complete Opera Book" (1953), "The Tongs and the Bones" (autobiograafia, 1981) ja "Kobbé's Illustrated Opera Book" (1989).

Abielu ja lapsed
29. septembril 1949 abiellus Harewoodi krahv Marion Steiniga, kuulsa pianisti ja ooperilauljaga. Neil oli kolm poega:

 David, vikont Lascelles
 James Lascelles
 Jeremy Lascelles

Abielu lõppes lahutusega 1967, mis oli tollal suur skandaal. Marion abiellus pärast seda poliitik Jeremy Thorpe'iga. George abiellus 31. juulil 1967 Patricia Tuckwelliga, kes oli austraallasest viiuldaja. Neil oli üks poeg:

 Mark Lascelles.

Kuna Mark Lascelles sündis väljaspool abielu, ei kuulu tema ega tema järglased Briti troonipärimisjärjekorda ega pretendeeri Harewoodi krahvi tiitlile.

Briti kuninglik perekond
Sündinud 1923
Surnud 2011
Marion Stein

Marion Donata Stein (sünninimi Theresa Pamplamousse Stein; 18. oktoober 1926 Viin – 6. märts 2014) oli Austria ooperilaulja, kontsertpianist ja endine Harewoodi krahvinna. 

Marion Stein oli muusik Edward Steini tütar. 

Marion Steinil oli pikaajaline ja tunnustatud muusikukarjäär.

Isiklikku  
29. septembril 1949 abiellus ta George Lascellesiga ning neil sündis kolm poega: David, vikont Lascelles, James Lascelles ja Jeremy Lascelles.

Abielu lõppes 1967. aastal lahutusega ning samal aastal abiellus George uuesti. Marioni teiseks abikaasaks sai 1973. aastal poliitik Jeremy Thorpe.

Austria lauljad
Pianistid
Sündinud 1926
Surnud 2014
David Lascelles, kaheksas Harewoodi krahv

David Henry George Lascelles, Harewoodi krahv (sündinud 21. oktoobril 1950 Paddingtonis Londonis) on 8. Harewoodi krahv ning filmi- ja televisiooniprodutsent.

Ta on Briti troonipärimisjärjekorras 2019. aasta seisuga 60. kohal.

Kuni oma isa surmani 11. juulil 2011 kandis ta tiitlit "vikont Lascelles".

Perekond ja noorus
Ta on George Lascellesi ja tema esimese abikaasa Marion Steini vanim poeg ning kuningas George V tütrepojapoeg.

David Lascelles ristiti All Saintsi kirikus Harewoodis. Tema ristivanemad olid Elizabeth II (sel ajal Edinburghi hertsoginna), kuninganna Mary, Margaret Hamilton-Russell (Boyne'i vikontess), Benjamin Britten ja Gerald Lascelles.

Abielu ja lapsed
12. veebruaril 1979 abiellus Lascelles Margaret Rosalind Messengeriga (s. 1948). Neil oli neli last:

 Emily Lascelles (s. 1975)
 Benjamin Lascelles (s. 1978)
 Alexander Lascelles (s. 1980)
 Edward Lascelles (s. 1982)

Kuna Emily ja Benjamin Lascelles on sündinud enne oma vanemate abielu, ei kuulu nad troonipärimisjärjekorda ega oma õigusi Harewoodi krahvkonnale. Abikaasad lahutasid 1989. 

1990. aastal abiellus David Diana Jane Howse'iga. Neil pole lapsi.

Lascelles
Sotsialistlik Internatsionaal

Sotsialistlik Internatsionaal (SI) on rahvusvaheline organisatsioon, mis ühendab sotsiaaldemokraatlikke ja sotsialistlikke parteisid ja organisatsioone.

Alates 2006. aastast on SI president Geórgios Papandréou Kreekast. Talle eelnes António Guterres Portugalist, kes oli SI president alates 1999. aastast.

Sotsiaaldemokraatia
Sanaa

Sanaa on Jeemeni pealinn.

Sanaa asub 2200 meetri kõrgusel merepinnast.

Sanaa vanalinn on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Linn on asustatud üle 2500 aasta. Seal paikneb üle 100 mošee, mis on ehitatud enne 11. sajandit. Vanalinn on tihedasti täis tambitud savisegust ja põletatud tellistest torne kivist ehitatud madalamate korruste kohal.

Ühe legendi järgi asutas linna Noa poeg Seem.

Viited

Välislingid 

Jeemeni linnad
Pealinnad
U9 (Berliin)

U9 on Berliini metrooliin. Sellel sõudavad laiade vagunitega rongid ja see ühendab Osloer Straßet Rathaus Steglitziga.

Peatused:
Osloer Straße U8
Nauener Platz
Leopoldplatz U6
Amrumer Straße
Westhafen S41, S42, S45, S46, S47
Birkenstraße
Turmstraße
Hansaplatz
Zoologischer Garten S5, S7, S75, S9, U2
Kurfürstendamm U1
Spichernstraße U3
Güntzelstraße
Berliner Straße U7
Bundesplatz S41, S42, S45, S46, S47
Friedrich-Wilhelm-Platz
Walther-Schreiber-Platz
Schlossstraße
Rathaus Steglitz S1

Berliini metroo
Eintracht Frankfurt

Eintracht Frankfurt (eesti keeles ka Frankfurdi Eintracht) on Saksamaa linna Maini-äärse Frankfurdi 1899. aastal asutatud spordiühing, mis on tuntud oma jalgpallimeeskonna poolest.

Frankfurdi Eintrachti jalgpallimeeskond mängib Saksamaa kõrgliigas Bundesliga. 1959. aastast pärineb Frankfurdi Eintrachti ainus Saksamaa meistritiitel. Hooajal 1963/64 mängis Frankfurdi Eintracht Bundesliga avahooajal. Saksamaa karikavõistlused on võidetud viis korda, viimati hooajal 2017/18. 1980. aastal võitis Eintracht UEFA karika, kui finaalis alistati Mönchengladbachi Borussia. 2022. aastal võideti UEFA Euroopa Liiga, kui finaalis alistati penaltiseeria järel Šotimaa klubi Rangers.

Frankfurdi Eintrachti naiskond mängib Saksamaa naiste kõrgliigas Frauen-Bundesliga ning on tulnud Saksamaa meistriks seitsmel korral.

Praegune koosseis
Seisuga 4. september 2022

Saavutused 
Saksamaa meister
Võitja: 1959
Teised kohad: 1932
DFB-Pokal
Võitja: 1973–74, 1974–75, 1980–81, 1987–88, 2017–18
Teised kohad: 1963–64, 2005–06, 2016–17
2. Bundesliga
Võitja: 1997–98
Teised kohad: 2011–12
DFB/DFL-Supercup
Teised kohad: 1988, 2018
Euroopa karikas
Teine koht: 1959–60
UEFA karikas/UEFA Euroopa Liiga
Võitja: 1979–80, 2021–22
Intertoto karikas
Võitja: 1967

Mängijad

Uue staadioni avamise puhul valisid fännid oma klubi kõigi aegade parimad mängijad ühte koosseisu.

Viited

Välislingid 

Koduleht

 
Frankfurdi Eintracht
Frankfurt
Rahvuskogu (täpsustus)

Rahvuskogu on mitme riigi seadusandliku kogu või muu esinduskogu nimetus:

Rahvuskogu (Melli Shura) on Afganistani 351-liikmeline kahekojaline parlament
Rahvuskogu (Assembleia Nacional) on Angola 220-liikmeline ühekojaline parlament.
Rahvuskogu (Azgajin Žoghov) on Armeenia 131-liikmeline ühekojaline parlament.
Rahvuskogu (Milli Məclisi) on Aserbaidžaani 125-liikmeline ühekojaline parlament.
Rahvuskogu (Assemblée nationale) on Benini 83-liikmeline ühekojaline parlament.
Rahvuskogu (Tshogdu) on Bhutani 154-liikmeline ühekojaline parlament.
Rahvuskogu (Народно събрание) on Bulgaaria 240-liikmeline ühekojaline parlament. 
Rahvuskogu (Assemblée Nationale) on Burkina Faso 111-liikmeline ühekojaline parlament.
Rahvuskogu (Assemblée Nationale) on Burundi parlamendi alamkoda
Rahvuskogu oli Eestis 1937. aastal tegutsenud kahekojaline rahvaesindus.
Rahvuskogu (Assemblée Nationale) on Gaboni parlamendi alamkoda.
Rahvuskogu nime all on tuntud Iraagi rahvaesindused ja parlamendid riigi ajaloo eri perioodidel; käesoleval ajal on tegu 275-liikmelise rahvaesindusega.
Rahvuskogu on Keenia parlamendi alamkoda.
Rahvuskogu (Antenimieram-Pirenena, Assamblée  Nationale) on Madagaskari parlamendi 160-kojaline ülemkoda. 
Rahvuskogu on Malawi parlament.
Rahvuskogu on Namiibia parlamendi alamkoda.
Rahvuskogu on Nigeeria kahekojaline 469-liikmeline parlament. 
Rahvuskogu on Prantsusmaa parlamendi alamkoda alates 1946. aastast.
Rahvuskogu oli Prantsusmaa esinduskogu Prantsuse revolutsiooni ajal.
Rahvuskogu on Prantsuse parlamendi alamkoda.
Rahvuskogu on Sambia parlament.
Rahvuskogu on Seišellide ühekojaline 34-liikmeline parlament.  
Rahvuskogu (Assemblée nationale) on Senegali kahekojalise parlamendi alamkoda. 
Rahvuskogu (Országgyűlés) on Ungari parlament. 
...
Tootsi Teataja

Tootsi Teataja on Tootsi alevi ajaleht. Leht ilmus aastatel 1999–2000 ja ilmub uuesti 2009. aasta detsembrist. Lehe toimetajaks on Lev Suni ja see ilmub kord kuus. Vallalehe keskmine tiraaž on umbes 150 eksemplari.

Lehe esimene ilmumisperiood
Esmakordselt hakkas Tootsi Teataja ilmuma 1999. aasta suvel. Kokku ilmus 12 numbrit. Vallavalitsus eesotsas Kaljo Ahmaniga peatas lehe ilmumise 2000. aasta juunis, kuna lehes ilmuma hakanud arvamussari "Ega mitte ääremaaks...?" ei sobinud kokku vallavalitsuse vaadetega. Samuti oli Tootsi vallavalitsusele vastumeelt asjaolu, et 2000. aasta suvel hakkas sõltumatuna ilmuma Tootsi Teataja võrguväljaanne, mis oli üks esimesi elektroonilisi vallalehti Eestis. Tootsi Teataja võrguväljaannet toimetas Raivo Suni. Tootsi Teataja elektroonilist versiooni uuendati aktiivselt 2000. aasta oktoobrini.

Suletud paberväljaande asemel avaldasid Lev Suni ja Raivo Suni eraalgatuslikult 40 numbrit Tootsi ajalugu käsitlenud kuukirja "Kodukant", millest kasvas hiljem välja kodulooline dokumentaaluurimus "Ameerika Tootsi rabas".

Lehe teine ilmumisperiood
Tootsi Teataja hakkas uuesti ilmuma 2009. aasta detsembris pärast kohalike omavalitsuste valimisi, kui Tootsi vallas tuli võimule valimisliit Kodukant Tootsi. Lehe taaskäivitamine oli valimisliidu üks lubadusi.

Viited

Eesti ajalehed
Tootsi vald
Sacramento

Sacramento on Ameerika Ühendriikide California osariigi pealinn ja Sacramento maakonna halduskeskus.

Linn asub Sacramento jõe kaldal.

Linna peetakse üleujutustest eriti ohustatuks. USA suurlinnadest on veelgi ohtlikumas seisus üksnes New Orleans.

Sacramento kohale jõudis esimese eurooplasena Hispaania maadeavastaja Gabriel Moraga kas 1799 või 1808. Ta oli vaimustuses selle koha ilust ja andis talle nimeks Sacramento sakramendi järgi.

2010. aastal elas Sacramentos 466 488 inimest.

Sacramento korvpallimeeskond Sacramento Kings mängib liigas NBA.

Kliima 

Sacramentos on vahemereline kliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on +16,2 °C. Kõige palavama kuu, juuli, keskmine temperatuur on +24,1 °C, kõige külmema kuu, detsembri, keskmine temperatuur on +7,7 °C.

Aastas sajab keskmiselt 470 mm sademeid. Need jaotuvad väga ebaühtlaselt. Kõige sajusemad kuud on jaanuar (93 mm) ja veebruar (88 mm), kõige kuivemad juuli (0 mm) ja august (1 mm). Kõige rohkem sajupäevi on jaanuaris (10,3) ja detsembris (9,9), kõige vähem juulis (0) ja augustis (0,3).

Lund sajab linnas harva. Seda juhtus näiteks 7. detsembril 2009 ja enne seda viimati 28. jaanuaril 2002.

1992. aasta veebruaris sadas Sacramentos 16 päeval järjest. Nende päevade jooksul langes 163 mm sademeid. Kuid 20. aprillil 1880 sadas linnas üheainsa päeva jooksul 184 mm vihma.

Aastas paistab päike keskmiselt 3614 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on juuli (440 tundi) ja juuni (420 tundi), kõige pimedamad detsember (143 tundi) ja jaanuar (146 tundi). Sacramento on juulikuus maailma kõige päikesepaistelisem koht: päike särab seal 98% võimalikust ajast.

Vaata ka
Sutter's Fort
California indiaanimuuseum

Viited

Välislingid 

 Sacramento linna koduleht

 
California linnad
Bartosz Bosacki

Bartosz Bosacki (sündinud 20. detsembril 1975 Poznańis) on Poola endine jalgpallur. Ta mängis Poola jalgpallikoondises poolkaitsja positsioonil.

Klubikarjäär 

Bosacki debüteeris Poznańi Lechis 1995. aasta aprillis. 1998 läks ta üle Wronki Amicasse. 2004–2006 mängis ta 1. FC Nürnbergis, pärast seda jälle Lechis.

Ta on Poola karikavõistlused võitnud viis korda: 1998–2000, 2004 ja 2009. 2009 võitis ta ka Poola superkarika. Meistriks ta tulnud ei ole, parim tulemus on 2009 saadud pronksmedal.

Koondisekarjäär 

Poola koondise peatreener Paweł Janas valis Bosacki meeskonda 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal, kui FK Moskvas mängiv Damian Gorawski ei saanud meeskonnaga liituda, sest arstid avastasid tal süveneva astma.

Bosacki debüteeris Poola rahvuskoondises 10. veebruaril 2002, kui mängiti Fääri saarte meeskonnaga. Ta on 27. märtsi 2010 seisuga mänginud koondises 20 korda ja löönud 2 väravat. Mõlemad väravad lõi ta 2006. aasta MM-i alagrupi viimases mängus Costa Rica meeskonnaga. Mäng lõppes 2:1 Poola kasuks ja Bosacki tunnistati kohtumise parimaks mängijaks. Rohkem väravaid Poola koondis MM-il ei löönudki ning langes 1 võidu ja 2 kaotusega alagrupist välja.

Isiklikku 

Bartosz Bosacki on 189 cm pikk.

Välislingid 

Bartosz Bosacki (90minut.pl)

Poola jalgpallurid
1. FC Nürnbergi jalgpallurid
Sündinud 1975
Õendus

Õendus on tervishoiu valdkonda kuuluv iseseisev kutseala ja teadusharu (õendusteadus), mille ülesandeks on aidata inimest, nii haiget kui tervet, tema tervise kaitsmisel ja taastamisel ning haiguste preventsioonil. Tugineb meeskonnatööle.

WHO 5 taset 
 Tervise edendamine ja säilitamine
 Haiguste ennetamine
 Varajaste sümptomite avastamine
 Rehabilitatsioon
 Reparatiivne õendus

Ajalugu 

Keskajal tekkisid õenduse põhialused. Hooldus oli meditsiinist eraldi. Tol ajal hoolitseti haigete eest kloostrites.

Tänapäevase õenduse sünniks loetakse aastat 1820. Esimese tänapäeva meditsiiniõdede kooli ja instituudi asutas 1860. aastal Florence Nightingale.

Eestis on termin "õendus" kasutusel aastast 1996.

Õenduse teoreetikud ja teooriad 
 Florence Nightingale – esimene õendusteoreetik
 Virginia Henderson – õenduse definitsioon
 Hildegard E. Peplau – õe ja patsiendi vaheline suhe õendusprotsessis, suhtlemisteooria
 Dorothea Orem – enesehooldusteooria õenduses
 Marta Rogers – inimene kui ühtne tervik
 Callista Roy – adaptatsiooniteooria
 Nancy Roper – inimese elamise mudel

Õendusharidus Eestis 
 Tartu Tervishoiu Kõrgkool – põhiõpe, täiendõpe, magistriõpe
 Tallinna Tervishoiu Kõrgkool – põhiõpe, täiendõpe, magistriõpe
 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õendusteaduse osakond – magistriõpe; osakonda on juhatanud Ilme Aro ja Kristi Toode.

Tänapäeval toimub Eestis õdede koolitus vastavalt Euroopa Liidu programmidele ja normidele. Eestis on võimalus saada magistrikraadi õenduses ning aastast 2005 võimalik spetsialiseeruda ehk saada õde-spetsialistiks. Õed, kes on saanud hariduse vanade programmide järgi võivad saada täiendkoolitust ja omandada õenduslikku kõrgharidust.

Õdede tegevus Eestis 
Õenduse kutseala arendamisega tegeleb Eesti Õdede Liit.

Vaata ka
Humaansus

 Õendus
Friedrich Simon

Friedrich Simon (1. veebruar 1866 – 8. september 1937) oli aastail 1893–1935 Tartu Ülikooli peahoone uksehoidja, oma eluajal Tartus tuntuim ülikooli teenistuses seisnud isik.

Kirjandus 
 Ülikooli Peetruse juures. Esmaspäev, 5. oktoober 1931, nr. 40, lk. 4.
 Tartu tähtsad mehed pensionile. Vaba Maa, 23. juuli 1935, nr. 171, lk. 2.

Liivimaa inimesed
Tartu Ülikool
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1866
Surnud 1937
AC Milan

Associazione Calcio Milan (lühemalt AC Milan või ka lihtsalt Milan) on Itaalias Milanos asuv jalgpalliklubi.

AC Milan loodi 16. detsembril 1899 briti Alfred Edwardsi eestvedamisel. Algne nimi oli Milan Cricket and Football Club. 1919. aastal sai klubi nimeks Milan Football Club, millest 1939. aastal sai fašistliku režiimi survel itaaliapärane Associazione Calcio Milano. Pärast sõda loobuti kirjapildist Milano, kuid Associazione Calcio säilis. Järjepidevust hinnates on klubi hoidnud nimes ingliskeelset kirjapilti Milan itaaliakeelse Milano asemel. Edwards valis ka klubi võistlusvormi värvid, mida kasutatakse siiani: punase, et tema sõnul vastaseid hirmutada, ja musta, et kutsuda appi saatanat.
 
Klubi kodustaadion on 80 018 istekohaga Giuseppe Meazza. See on ka Milano teise suurklubi Milano Inter kodustaadion. Kuna Meazza oli Interi mängija, siis nimetavad AC Milani poolehoidjad staadioni San Siroks.

Aastatel 1986–2004 ja 2006–2008 oli klubi esimees Silvio Berlusconi.

AC Milan on võitnud seitsmel korral Euroopa karika või UEFA Meistrite Liiga ning neljal korral kaotanud finaalis. Sellega on ta Madridi Reali järel Euroopa teine klubi. Kontinentidevahelise karika võitis AC Milan kolmel korral. 2007. aastal tuldi jalgpalliklubide maailmameistriks.

Klubi on võitnud 18 korda Itaalia Serie A, millega ta jagab teist kohta teise Milano klubi, Interiga. Esikohal on Torino Juventus, kes on meistriks tulnud 36 korda. Itaalia karika on klubi võitnud viiel korral ja Itaalia superkarika seitsmel korral. Itaalia superkarika võitude arvult on Milan Juventuse järel paremuselt teine klubi.

Praegune meeskond
Seisuga 5. oktoober 2020

Saavutused

Itaalia
Itaalia meister:
Võidud (19): 1901, 1906, 1907, 1950–51, 1954–55, 1956–57, 1958–59, 1961–62, 1967–68, 1978–79, 1987–88, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1998–99, 2003–04, 2010–11, 2021/22
Teised kohad (16): 1902, 1910–11, 1911–12, 1947–48, 1949–50, 1951–52, 1955–56, 1960–61, 1964–65, 1968–69, 1970–71, 1971–72, 1972–73, 1989–90, 1990–91, 2004–05
Serie B:
Võidud (2): 1980–81, 1982–83
Coppa Italia
Võidud (5): 1966–67, 1971–72, 1972–73, 1976–77, 2002–03
Supercoppa Italiana:
Võidud (7): 1988, 1992, 1993, 1994, 2004, 2011, 2016

Euroopa
Euroopa karikas ja UEFA Meistrite Liiga:
Võidud (7): 1962–63, 1968–69, 1988–89, 1989–90, 1993–94, 2002–03, 2006–07
Teised kohad (4): 1957–58, 1992–93, 1994–95, 2004–05
UEFA karikavõitjate karikas
Võidud  (2): 1967–68, 1972–73
Euroopa superkarikas/UEFA superkarikas:
Võidud (5): 1989, 1990, 1994, 2003, 2007
Intercontinental Cup:
Võidud (3): 1969, 1989, 1990
Klubide maailmameistrivõistlused:
Võidud (1): 2007

Kohtumised Eesti klubidega
29. augustil 1998 pidas Milan Sitsiilias sõpruskohtumise FC Floraga (2:1), mille ajakiri Sporditäht paigutas selle aasta tähelepanuväärsemate spordisündmuste edetabelis teisele kohale, nimetades seda "Eesti jalgpalliajaloos seni ainulaadseks sündmuseks".

Viited

Välislingid 
Koduleht
AC Milani fännileht

 

Itaalia jalgpalliklubid
Serie A klubid
Milano
Joe Cole

Joe Cole (õieti Joseph John Cole; sündis 8. novembril 1981 Londonis) on Inglismaa jalgpallikoondise endine poolkaitsja.

Cole on West Ham Unitedi kasvandik. Ta sai väga noorelt kuulsaks, kui lõi Inglismaa noortekoondises Hispaania vastu 7 väravat inglaste 8-st. Ta mängis sarnases stiilis nagu tollane inglaste täht Paul Gascoigne ja talle ennustati suurt kuulsust.

Cole debüteeris West Hami esinduskoosseisus 17-aastaselt. 21-aastaselt sai ta klubi kapteniks; samal aastal kukkus West Ham Premier League'ist välja.

2003. aastal siirdus Cole 6,6 miljoni naelsterlingi suuruse lepingusumma alusel Chelseasse. Esialgu, Claudio Ranieri käe all, oli Cole'il raskusi põhikoondisse pääsemisega. Kui Chelsea peatreeneriks sai José Mourinhost, sai Cole koha põhirivistuses. Hooajal 2004–2005 lõi ta 10 väravat, tuli Inglismaa meistriks ja võitis liiga karika. 

Chelseas mängis ta kuni 2010. aasta juunini. 2010. aasta kolis Cole  Liverpooli. Järgmisel suvel laenutati poolkaitsjat Prantsusmaa Ligue 1 klubile Lille OSC.

Cole debüteeris Inglismaa rahvuskoondises 25. mail 2001 Mehhiko vastu. Ta kuulus 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste ja 2004. aasta Euroopa meistrivõistlustel meeskonda, kuid ei pääsenud kummalgi platsile. Cole osales ka 2006. aasta maailmameistrivõistlustel Saksamaal. Seal osales ta ühes mängus, alagrupi avamängus Paraguay vastu. 13. juuni 2009 seisuga on ta koondises mänginud 53 korda ja löönud 10 väravat. Oma avavärava Inglismaa meeskonnas lõi ta 3. juunil 2003 sõprusmatšis Serbia ja Montenegro vastu. Matš lõppes 2:1 ja Cole lõi viimase, võiduvärava.

6. juunil 2007 lõi Cole avavärava ka Tallinnas EM-valikmängus Eesti jalgpallikoondisega. Kohtumise võitis Inglismaa 3:0.

Cole tuli Inglismaa meistriks 2005, 2006 ja 2010 ning teiseks 2004, 2007 ja 2008. Inglismaa karikavõistlused jalgpallis võitis ta 2007 ja 2008. Liiga karikafinaali võitis ta 2005 ning 2010 ja teiseks tuli ta 2008.

2008 valiti ta Chelsea aasta mängijaks.

Saavutused
 West Ham Unitedi aasta mängija: 2003
 Chelsea aasta mängija: 2008

Isiklikku 
Joe Cole on 175 cm pikk.

Cole abiellus 20. juunil 2009 personaaltreener Carly Zuckeriga.

Viited

Inglismaa jalgpallurid
West Ham Unitedi mängijad
Chelsea FC mängijad
Liverpool FC mängijad
Lille OSC mängijad
Aston Villa FC mängijad
Coventry City FC jalgpallurid
Premier League'i mängijad
Ligue 1 mängijad
League One'i mängijad
Sündinud 1981
Hof

Hof on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal Ülem-Frangimaal. Asub Saale kaldal. 

Hof oli tuntud kui õllepruulijate linn. Seal on asunud kuni 12 iseseisvat pruulikoda. Linnas on ka arenenud tekstiilitööstus.

Ajalugu 

Hof tekkis 1080. aasta paiku Rekkenze nimelise külana. Asulat mainiti kirjasõnas esmakordselt 1214. aastal. Linnaõigused saadi 1319. aastal.

Linn langes 1792 preislaste kätte ja 1806 läks see prantslaste võimu alla. Alates 1810. aastast kuulus Hof Baieri kuningriigi koosseisu. 1823. aastal hävis linn peaaegu täielikult tules.

Pilte

Viited

Välislingid 

Hofi koduleht

Baieri linnad
Baieri vallad
Ghana jalgpallikoondis

Ghana jalgpallikoondis on Ghana rahvuskoondis jalgpallis.

Ghana jalgpallikoondis on kaks korda osalenud maailmameistrivõistluste finaalturniiridel (FIFA MM 2006 ja MM 2010)

Saavutused 
 Aafrika rahvaste karika võitja (4): 1963, 1965, 1978, 1982
 1992. aasta Barcelona olümpiamängud: pronksmedal

Vorm
Koondise põhivorm: kollane särk, kollased püksid, kollased põlvikud

Koondise varuvorm: valge särk, mustad püksid, mustad põlvikud

Praegune koosseis
Ghana jalgpallikoondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Väravavahid: Richard Ofori, Lawrence Ati-Zigi, Felix Annan
Kaitsjad: Joseph Attamah, Jonathan Mensah, Lumor Agbenyenu, Kasim Nuhu, Joseph Aidoo, Baba Rahman, John Boye, Andy Yiadom
Poolkaitsjad: Thomas Partey, Afriyie Acquah, Christian Atsu, André Ayew (kapten), Mubarak Wakaso, Samuel Owusu, Kwadwo Asamoah, Thomas Agyepong
Ründajad: Asamoah Gyan, Owusu Kwabena, Jordan Ayew, Caleb Ekuban

Endised peatreenerid
Milovan Rajevac

Vaata ka 
 Ghana jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel
Ghana jalgpallikoondis 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid 
 Koduleht

Jalgpallikoondised
Ghana jalgpall‎
Jalgpallikoondis
Virtuaalbänd

Virtuaalbänd (inglise keeles 'virtual band') on muusikaline kollektiiv, mille liikmed pole lihast ja luust inimesed, vaid multimeedia vahenditega loodud karakterid. Muusika, mida selline bänd "teeb", on sisse mänginud siiski päris muusikud, kuid muusikapalu eksponeeritakse ainult kujutluslike karakterite abiga, nt muusikavideotes, plaadiümbristel, muusikaajakirjades, intervjuudes ja ka kontsertidel.

Kujutluslik karakter võib olla nii arvutustehnika abil modelleeritud (nt JuJu Eyeballs) kui ka käsitsi joonistatud (nt kollektiivide The Archies ja Gorillaz liikmed).

Esimeseks virtuaalbändiks peetakse USA kollektiivi Alvin and the Chipmunks, mille loomise eest sai Ross Bagdasarian 1959. aastal kolm Grammy auhinda.

Samas on pseudonüümid ja rollivahetused popmuusikas üldiseks tavaks ning on raske täielikult eristada virtuaalbändi ja tavalise bändi fantaasiaküllast eneseprojektsiooni. Nt David Bowiele tuntuse toonud album räägib kosmilisest staarist Ziggy Stardust (1972), kuid siin seisab oma loomingu kõrval siiski "päris" popiidol – virtuaalbändi puhul on aga päris autor esitusest kõrvaldatud.

Vaata ka
 Idoru
 Staar

Muusikatööstus
Angola jalgpallikoondis

Angola jalgpallikoondis on Angola rahvuskoondis jalgpallis.

Saavutused 
COSAFA Cup-i võitja (Lõuna-Aafrika jalgpalli liit) (3): 1999, 2001, 2004

Mängud Eesti koondise vastu

Vaata ka 
Angola jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid 
Kodulehekülg

Jalgpallikoondised
Angola sport
Elevandiluuranniku jalgpallikoondis

Elevandiluuranniku  jalgpallikoondis on Elevandiluuranniku rahvuskoondis jalgpallis. Koondise peamine kodustaadion on Stade Félix Houphouët-Boigny Abidjanis.

Elevandiluuranniku jalgpallikoondis on kaks korda osalenud maailmameistrivõistluste finaalturniiridel (FIFA MM 2006 ja MM 2010)

Mängijad
Elevandiluuranniku meeskond 2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused 
1992: Aafrika rahvaste karika võitja
2015: Aafrika rahvaste karika võitja

Vorm
Koondise põhivorm: oranž särk, valged püksid, rohelised põlvikud

Koondise varuvorm: roheline särk, rohelised püksid, rohelised põlvikud

Vaata ka 
Elevandiluuranniku jalgpallikoondis 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel

Välislingid 
Kodulehekülg

Jalgpallikoondised
Elevandiluuranniku jalgpall‎
Sagedusmuundur

Sagedusmuundur on seade vahelduvvoolu sageduse muutmiseks. Euroopas on elektrivõrgust tuleva elektrivoolu sagedus 50 Hz (hertsi), Ameerikas 60 Hz. Tavaliselt on sagedusmuunduriga võimalik vahelduvvoolu sagedust muuta piirides 0–650 Hz.

Sagedusmuundurite liigid

Sagedusmuundurite liigid:
Alalisvoolu vahelüliga sagedusmuundurid: 
vooluvaheldiga (osaliselt juhitavate türistoridega kõrgepingelistes türistor-sagedusmuundurites), 
pingevaheldiga (tööstuses- ja transpordis kasutatavates madalpingelistes elektriajamites), 
näivtakistusallikaga e Z-allikaga.
Enamik tänapäeva elektriajamites kasutatavaid sagedusmuundureid on alalisvoolu vahelüliga. Paljud suurema võimsusega vahelduvvooluajamite sagedusmuundurid võimaldavad lülitamist alalisvooluvõrku (vt ABB Industrial Multidrives). Alalisvooluvõrk võimaldab rekuperatiivpidurduse tõhusamat kasutamist.

Vahetud sagedusmuundurid
tsüklokonverterid (ülimadala sagedusega 16⅔ Hz pinge saamiseks raudtee elektrivõrkudes Saksamaal ja Rootsis, samuti mõnedes tööstuses kasutatavates elektrimootorite sujuvkäivitites), 
kaksik-pulsilaiusmodulatsiooniga sagedusmuundurid,
maatriks-sagedusmuundurid.

Pingevaheldiga sagedusmuundurid jagunevad omakorda ühe- või mitmetasandilisteks.

Sagedusmuundurite kasutamine

Tänapäevase sagedusmuunduri peamine ülesanne on lühisrootoriga asünkroonmootori juhtimine ja kaitsmine. Asünkroonmootori pöörlemiskiirus sõltub eelkõige toite sagedusest, mille muutmisega saavutatakse sujuv mootori pöörlemiskiiruse juhtimine. Pöördemomenti juhitakse pingega.
Sagedusmuundur alaldab toitepinget dioodsilla abil, kasutades kondensaatoreid puhvrina ja IGBT transistore väljundis annab vajaliku sagedust ja pinget. Mootorit juhitakse mõlema (pinge ja sageduse) parameetri reguleerimisega ning jälgides töövoolu tagasisidena.

Sagedusmuundur võimaldab tavaliselt eri tüüpi juhtimist: 
lineaarjuhtimine U/f – kasutatakse lihtsamates püsimomendiga ajamites; 
ruutjuhtimine, kus sagedus on sõltuvuses pinge kuubist ja M~n2 – kasutatakse tsentrifugaalpumpade ja ventilaatorite juhtimisel; 
vektorjuhtimine libistuse kompensatsiooniga, kus magnetvoo vektor on risti rootoriga – kasutatakse raskemates püsimomendiga ajamites.
Sagedusmuunduri eelis on energiasäästlikkus, sest mootori kiiruse reguleerimine saavutatakse ilma mehaaniliste lülideta (näiteks veerõhu reguleerimine siibritega). Sagedusmuundur välistab sellised otsekäivitusega seotud probleemid nagu mehaaniline tõuge, hüdrolöök jne.

Välislingid 
Sagedusmuunduri tasuvusajast
Kõrgepingelise türistor-sagedusmuunduri madalpingeline makett Tallinna Tehnikaülikooli jõuelektroonika laboris 
Lisamaterjal sagedusmuundurite kohta

Elektrimasinad
Jõuelektroonika
Lucifer

Lucifer, ka Lutsifer, on kristlikus mütoloogias Jumala vastand. Algselt olevat Lucifer olnud ingel, kes aga oma pattude pärast taevast minema kihutati. Luciferi peetakse ka Saatana nimeks. Luciferi on ka peetud esileküündivaks peaingliks, kes peamiselt uhkuse tõukel alustas mässu jumala vastu.

Sõna "lucifer" pärineb ladina keelest ja tähendab valguse kandjat (sõnadest lux – 'valgus' ja ferre – 'tooja/kandja'). Selle nimega kutsusid roomlased planeet Veenust.

Vulgata tõlkimisel 5. sajandil tõlkis püha Hieronymos kreekakeelse planeet Veenuse epiteedi heosphorus (koidutooja) ladina keelde luciferiks. Algtekstis kasutati metafoori kirjeldamaks Babüloonia kuninga "langemist" ülbuse tõttu: Jesaja 14:12 : quomodo cecidisti de caelo lucifer qui mane oriebaris corruisti in terram qui vulnerabas gentes. (Eesti keeles: "Kuidas sa ometi oled alla langenud taevast, helkjas hommikutäht, koidiku poeg, tükkidena paisatud maha, rahvaste alistaja?").
Hiljem hakati taevast alla langemist tõlgendama sõna sõnalt, mitte piltliku väljendina uhkuse ja ülbuse pärast (vrd "uhkus ajab upakile").

Rooma mütoloogias tähendab Lucifer planeet Veenust ja veel mõnda tähte. Teda seostatakse ka Hyperioniga, kes äratas ellu halbu vaime.

Siiski, langenud ingel on Araabia maades ingel, kes on taevast maapagendusse saadetud. Tihtipeale kasutati sellist väljasaatmise karistusena Jumala vastu mässamise eest.

Tuntuim langenud ingel on Saatan. Mõne rahva uskumuse järgi tulevad kõik langenud inglid maale viimsel kohtupäeval, siis heidetakse nad kõik põrgusse.

Kristlus
Inglid

ro:Luceafăr
Hamburger SV

Hamburger Sport-Verein (HSV) on 29. septembril 1887 nimega Sports Club Germania (üks praeguse klubi kolmest eelkäijast) asutatud Saksamaa spordiklubi Hamburgis. 

Klubi on tuntud eeskätt jalgpallimeeskonna poolest. Selle kodustaadion on Volksparkstadion ja peatreener Dieter Hecking.
Staadion on Volksparkstadion mis mahutab 57.000 inimest. HSV-s on võimalus tegeleda peale jalgpalli veel paljude spordialadega, mille hulka kuuluvad sulgpall, bowling, golf, jäähoki, karate, kergejõustik, korvpall, kriket, käsipall, lauatennis, maahoki, pesapall, ragbi, riistvõimlemine, rullpall, tennis, ujumine, võistlustants ja võrkpall. 

Hamburger SV on olnud kunagi ainuke klubi Saksamaa liigasüsteemis, kes on järjest olnud kõrgliigas pärast esimest maailmasõda aastal 1919 ja samuti pärast Bundesliga süsteemi loomist aastal 1963. Seda Tiitlit kaotati kui HSV langes 2018/19 hooajal esimest korda 2. Bundesligasse. Klubi on tulnud 6 korda riigi meistriks ning võitnud karikasarja DFB Pokal 3 korda ja liigakarika 2 korda.

Endisi mängijaid 
 Rafael van der Vaart
 Nigel de Jong
 Ruud van Nistelrooy

Endisi treenereid 
 Huub Stevens
 Martin Jol (2008–2009)

Välislingid 
Koduleht

 
Hamburg
Saksamaa jalgpalliklubid
Elektritarbija

Elektritarbija on elektrienergia tarbija: isik, ettevõte või asutus, kes kasutab elektrienergiat kasutuslepingu alusel.

Viited 

Elektroenergeetika
Tarbimine
Vahelduvvool

Vahelduvvool on elektrivool, mille suund perioodiliselt muutub. Iga perioodi kestel suureneb vahelduvvoolu hetkväärtus (s.t muutuva suuruse väärtus mingil hetkel) nullist tippväärtuseni ja väheneb uuesti nullini (see on voolu positiivne poolperiood); seejärel väheneb vool negatiivse tippväärtuseni ja suureneb uuesti nullini (negatiivne poolperiood). Kõige laiemalt on kasutusel siinusfunktsiooni kohaselt muutuv vahelduvvool ‒ siinusvool.

Vahelduvvoolu rahvusvaheliselt kasutatav tähis on AC (inglise keele sõnadest alternating current).

Vahelduvvoolu iseloomustavad tähtsamad suurused on järgmised:
 periood T ‒ ajavahemik, mille jooksul vool läbib ühekordselt kõik väärtused;
 sagedus f ‒ perioodide arv sekundis, mõõtühik herts;
 tippväärtus Im ‒ kummagi poolperioodi amplituudiväärtus;
 efektiivväärtus I ‒ vool, mis on efektiivsuselt, nt soojustoimelt samaväärne niisama tugeva alalisvooluga; rahvusvaheliselt kasutatav tähis on RMS (inglise keele sõnadest root mean square, voolu ruutkeskmine väärtus perioodi kestel).

Elektrienergia tootmise, jaotamise ja tarbimise seisukohalt on vahelduvvoolul alalisvoolu ees mitmeid eeliseid:
vahelduvvoolu korral on trafo abil lihtne muundada energiat ülekandekadude vähendamiseks kõrgepingeliseks ja tarbija juures tagasi vajaliku madalama väärtuseni;
vahelduvvoolugeneraatorite jõuahelad on kontaktivabad, seega puudub vajadus kanda voolu üle pöörlevalt rootorilt;
vahelduvvoolumootorid on lihtsamad, odavamad ja töökindlamad kui alalisvoolumootorid.

Vahelduvvooluenergia oluline puudus on võimsusteguri korrigeerimise (reaktiivvõimsuse kompenseerimise) vajadus ülekandekadude vähendamiseks. Jõuelektroonika kiire arengu tõttu on alates 20. sajandi lõpust hakatud tööstus- ja transpordirakendustes (kraanad, tööstusrobotid jm) üha enam kasutama alalisvoolu.

Vaata ka 
 Alalisvool
 Kolmefaasiline toitesüsteem

Välislingid 
  Vahelduvvool

Elektrotehnika
Detmold

Detmold on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Lippe kreisi halduskeskus.

Ajalugu 

Detmoldi mainitakse esmakordselt 783. aastal (Theotmalli). 1263. aastal sai linnaõigused. 

Detmold oli 1918. aastani Lippe vürstiriigi  pealinn.

Välislingid 

 Detmoldi koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad