joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Capitis deminutio maxima

Capitis deminutio maxima (õigusvõime suurim piiramine) tähendas Vana-Rooma õiguses inimese täielikku õigusvõime kaotust. Õigusvõime suurimal piiramisel jäi inimene ilma oma vabadusest. Vabadust on peetud läbi ajaloo inimese kõige kallimaks varaks ja sellest ilma jäämine on millegi väga suure ning olulise kaotamine. Nii oli see ka Roomas, kus capitis deminutio maxima puhul kaotas inimene kõik peale elu – ta jäi ilma vabadusest, perekonnast, senisest positsioonist suguvõsas ja ka oma varandusest.

Arvatakse, et capitis deminutio maxima oli eelastmeks surmanuhtlusele. Vanema õiguse ajal ei olnud võimalik vabale kodanikule surmanuhtlust kohaldada ja selleks, et inimest saaks kuriteo eest karistusena hukata, tuli ta eelnevalt orja seisusesse viia.

Klassikalisel ajal oli capitis deminutio maxima võimalik järgmistel viisidel 
 sõjavangi langemine;
 naised, kes elasid ilma orja omaniku loata orjaga kokku;
 karistusena tsensusest (rahvaloendusest) kõrvale hoidmise eest.

Justinianuse Institutsioonide järgi oli capitis deminutio maxima võimalik järgmistel juhtudel 
 orjastamise karistusena kuritegude eest;
 vabakslastu tänamatul käitumisel patrooni suhtes;
 kokkuleppimisel enda orjaks müümisel, et pärast müügist saadud kasu pooleks teha.

Rooma kodanik võis, nagu teisedki, muutuda orjaks nt kui ta oli süüdimõistetud kuriteos või võetud vangi sõjas. Rooma kodanik, kes suri vangistuses, oli surma hetkel mitte Rooma kodanik, vaid ori. Corneliuse seaduse järgi loeti Rooma kodanik, kes suri vangistuses surnuks juba vangistamise hetkel (Dig. 28.1.12 ja Dig. 49.15.18). Kui Rooma kodanik naasis vangistusest, sai temast otsekohe uuesti Rooma kodanikuks ja tal taastusid kõik õigused, mis ta oli kaotanud õigusvõime piiramisega (Dig. 49.15.16). Ta muutus perekonnapeaks (paterfamilias) oma lastele, omanikuks oma varale jne. Ühesõnaga, temast sai kõigi õigussuhete subjekt, mille vangistamine tema jaoks kustutas.

Dig. 49.15.16 Ulpianus 13 ad sab. Retro creditur in civitate fuisse, qui ab hostibus advenit.

Dig. 49.15.16Ulpianus 13 ad sab. Kui keegi naaseb vaenlase käest [vangistusest] peetakse teda tagasipöördunuks oma kodakondsuse [järgsetesse õigustesse].

Dig. 28.1.12 Iulianus 42 Dig. Lege cornelia testamenta eorum, qui in hostium potestate decesserint, perinde confirmantur, ac si hi qui ea fecissent in hostium potestatem non pervenissent, et hereditas ex his eodem modo ad unumquemque pertinet.

Dig. 28.1.12 Iulianus 42 Dig. Corneliuse seaduse järgi kinnitatakse nende testamentide kehtivust, kes surid vaenlase võimuses olles nii, nagu nad ei oleks vaenlase võimu alla läinud: ja nende pärand läheb üle neile, kellel on sellele õigus testamendi sätete alusel.

Dig. 49.15.18 Ulpianus 35 ad sab. In omnibus partibus iuris is, qui reversus non est ab hostibus, quasi tunc decessisse videtur, cum captus est.

Dig. 49.15.18 Ulpianus 35 ad sab. Kõigi õigusnormide järgi peetakse seda, kes ei naase vaenlase juurest, vangistamise hetkest alates surnuks.

Viited
Tiiu Kaarlõp

Tiiu Kaarlõp (esinejanimega räppar Tiiu, sündinud 21. septembril 1988) on Eesti räppmuusik.

Eesti räpparid
Sündinud 1988
2G

Teise põlvkonna mobiilside (2G) on digitaalsidel põhinev mobiilside tehnoloogia, mis on peamiselt disainitud hääle serverite ja aeglase andmevahetuse jaoks.

Eestis avas esimese GSM-võrgu EMT (AS Eesti Mobiiltelefon) 1998. aastal.

Teisele põlvkonnale eelnes esimene generatsioon. Uuendus võrreldes esimese põlvkonnaga oli krüpteerimine ja mobiilandmeside, näiteks SMS ehk kiirsõnumid. 
Kuigi tänapäeval on kasutusel uuema põlvkonna mobiilside, leidub ka kohti maakeral, kus on ikkagi kasutusel teise põlvkonna tehnoloogia.

Eelised
Kuigi teise põlvkonna raadiotornide vahel olid võrreldes esimese omaga kasutusel digitaalsignaalid, andis selle kasutamine ka telefoni ja raadiotorni vahelistel ühendustel parema kõne kvaliteedi. Digitaalsete kõnede puhul esines staatilisi ja soovimatuid taustahelisid palju harvem. 
Digitaalside võimaldas ka krüpteerimise (mis lubas ainult ettenähtud saajal sõnumit vastu võtta ja lugeda) ja mobiilandmeside nt SMS (nii pilt- kui ka tekstsõnumid) või MMS. Seda kõike oli võimalik teha väga väikse aku kasutusega. Suurenes ka süsteemide läbilaskevõimsus, kuna digitaalsignaali on võimalik kompressida, efektiivsemalt multipleksida ja see vähendas koormust, kuna digitaalsignaaliga süsteemid olid disainitud edastama nõrgemaid raadiosignaale.

Puudused
Kui kasutusel oli mittetagasipööratav kompressioon, siis halvendas see heli kvaliteeti. 
Vastavalt kasutusel olevale sagedusele, mida kõrgemal kasutada, oli teise põlvkonna puuduseks see, et kui signaal ei olnud piisavalt tugev, siis ei saanud seda edastada. 
Lisaks katkes digitaalside kohe levialast väljumisel, samas kui analoogside läheb üle sujuvalt.

Standardid 

Sellel põlvkonnal on olemas mitmed standardid, mis jagunevad multipleksimise tüübi alusel: 
GSM – pärineb Euroopast, seda kasutas suurem osa maailmast väljaspool Põhja-Ameerikat.  
CDMA – Ameerikas ja mõnes Aasia osas kasutusel, paljud migreerisid üle GSM-i peale.
PDC – kasutusel Jaapanis.
iDEN – kasutusel Nexteli poolt Ameerika Ühendriikides ja Telus Mobility poolt Kanadas.
TDMA – oli Ameerikas kasutusel, aga paljud migreerisid üle GSM-i peale.

Innovatsioon
General Packet Radio Service ehk GPRS (n-ö 2,5G) – siiani kasutati ühenduse hoidmiseks kasutajaga ühte stabiilset ühendust, võimaldas see tehnoloogia jagada ühte ühendust mitme kasutaja vahel. See saavutati tänu sellele, et ühendus ise muudeti väikesteks pakkideks.
EDGE (n-ö 2,75G) – GPRS-süsteemi põhjal väljaarendatud võrk, kus ühe ühebitise pakikese asemel hakati saatma kolmebitiseid pakikesi, suurendades läbilaskekiirust raadiotorni ja kasutaja vahel. 
Teoreetiline maksimaalne andmevahetuse kiirus on GPRS-i kasutamise korral 50 kbit/s ja EDGE-i kasutamise korral 1 Mbit/s. Aga tegelikult oli GPRS-i kiirus 40 kbit/s ja EDGE-i oma 500 kbit/s.

Vaata ka
Esimese põlvkonna mobiilside
Kolmanda põlvkonna mobiilside
Neljanda põlvkonna mobiilside
Viienda põlvkonna mobiilside

Viited 

Mobiilside
Elsa Värte

Elsa Värte (10. märts 1930 – 20. juuni 2011) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

Aastatel 1959–1981 oli ta Tallinna 4. Keskkooli direktor. Ta on ka õpetanud näiteks vene keelt ja ajalugu.

Tunnustus
1966 medal "Töövapruse eest"
1977 Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Elsa Värte, ELKNÜ Tallinna LK töötaja 1950. aastatel, hiljem koolidirektor
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna 4. Keskkooli direktor, Eesti NSV teeneline õpetaja Elsa Värte (1977)
Haud Hiiu-Rahu kalmistul

Eesti õpetajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi õpetajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi direktorid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Hiiu kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2011
Vapper Sirk

Vapper Sirk (23. veebruar 1930 – 3. mai 2011) oli eesti õpetaja.

Töötas Tallinna Merekooli, hiljem Tallinna Merekolledži õpetaja ja metoodikuna.

Ta on kirjutanud õpiku "Insenerigraafika I. Joonestustehnika, tasapinnalised konstruktsioonid ja kujutav geomeetria".

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustused
1988 Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited

Eesti pedagoogid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2011
Põhiheli (meetrum)

Põhiheli (saksa keeles Hauptnote) on muusikas meetrilisse struktuuri kuuluv heli. 

Põhiheli juurde võivad kuuluda kaunistavad helid ehk kõrvalhelid, mis moodustavad ornamendi.

Vaata ka
 kõrvalheli
Muusika
Ornament (muusika)

Ornament on muusikas meloodia põhihelide hulka mittekuuluvatest kaunistavatest kõrvalhelidest koosnev helide kogum.

Muusika
Theodore Caplow (sotsioloog)

Theodore Caplow (1920 New York – 4. juuli 2015 Charlottesville, Virginia) oli USA sotsioloog ja kauaaegne Virginia Ülikooli professor. 

Ta võttis osa Teisest maailmasõjast, sõdis Uus-Guineal ja Filipiinidel. 1945. aastal viibis Hiroshimas, varsti pärast tuumapommi plahvatamist. 2010. aastal kirjutas ta oma viimase raamatu – "Armageddon Postponed: A Different View of Nuclear Weapons", mis algab meenutusega sellest  sündmusest.

Haridustee ja töökäik
Ta lõpetas 1939. aastal Chicago Ülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogias ja majandusteaduses. 1946. aastal kaitses ta Minnesota Ülikoolis doktorikraadi  sotsioloogias ja majandusteaduses.

Ta töötas sotsioloogiaprofessorina aastatel 1954–1960 Minnesota Ülikoolis, 1961–1970 Columbia ülikoolis ja 1973–2005 Virginia Ülikooli sotsioloogiaosakonnas (Commonwealth Professor). Ta emeriteerus 2005. aastal. Ta on töötanud külalisprofessorina Bordeaux' (1950), Aix-en-Provence'i (1951), Utrechti (1954–1955), Stanfordi (1956–1957), Puerto Rico (1959),  Bogotá (1961), Pariisi (1968–1969) ja Oslo Ülikoolis (1986) ning Sciences Pos (1983).

Tunnustus
1998 – valiti Hispaania  Kuningliku Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia välisliikmeks
2003 – valiti Balli ülikooli audoktoriks

Isiklikku
Tema meelisala oli purjetamine, ta on purjetanud üle Atlandi ookeani (1974. aastal koos sõpradega ja 1992. aastal perega) ning Vahemere piirkonnas. 1987. aastal ületas ta Atlandi ookeani koos sõbraga ühemootorisel lennukil. Tema hobide hulka kuulusid ka tennis ja golf ning musikaalse inimesena mängis ta klaverit ja flööti..

Tema poeg Theodore Caplow on keskkonnainsener ja leiutaja.

Raamatud
1964: The Urban Ambience (kaasautorid Sheldon Stryker ja Samuel E. Wallace), Bedminster Press
1968: Two Against One: Coalitions in Triads, Prentice-Hall
1974: Old Men Drunk and Sober (kaasautor H.M. Bahr), New York University Press
1975: Toward Social Hope, Basic Books
1983: All Faithful People: Change and Continuity in Middletown's Religion (kaasautorid Howard M. Bahr ja Bruce A. Chadwick), University of Minnesota Press
1989: Peace Games, Wesleyan University Press
1991: American Social Trends, Harcourt Brace Jovanovich
1991: Recent Social Trends in the United State 1960–1990, (kaasautorid Howard M. Bahr, John Modell ja Bruce a. Chadwick) Frankfurt am Main, Campus Verlag 
1994: Perverse Incentives: The Neglect of Social Technology in the Public Sector, Praeger
1995: Systems of War and Peace (kaasautor Louis Hicks), University Press of America
2000: Sociologie Militaire (kaasautor Pascal Venesson), Paris: Armand Colin
2001: Introduction to a new edition of The Academic Marketplace (kaasautor Reece McGee) New Brunswick NJ: Transaction Press
2001: The First Measured Century (kaasautorid Louis Hicks ja Ben Wattenberg), AEI Press
2010: Armageddon Postponed: A Different View of Nuclear Weapons, Hamilton Books

Viited

Välislingid
Theodore Caplow. amazon.com

Ameerika Ühendriikide sotsioloogid
Sündinud 1920
Surnud 2015
Husqvarna Motorcycles

Husqvarna Motorcycles GmbH on ettevõte, mis töötab välja, toodab ja müüb Husqvarna kaubamärki kandvaid motokrossi, enduuro, supermoto ja tänavasõidu tüüpi mootorrattaid. 2018. aasta seisuga kuulus Husqvarna Motorcycles Austria ettevõttele KTM.

Husqvarna mootorrataste tootmise alguseks loetakse juba 1903. aastat, ehkki sel ajal toodeti küll veel motoriseeritud jalgrattaid. Mootorrattad ei olnud Husqvarnal kaugeltki mitte esimene tootmisvaldkond, näiteks alustas ettevõte 1689. aastal tööd relvade tootmisega. 1872. aastal hakati tootma kõrge kvaliteediga õmblusmasinaid ja köögiseadmeid, näiteks hakklihamasinad. 1896. aastal ilmusid tootmisse ka Husqvarna jalgrattad ning sellest juba paar aastat hiljem toodetigi esimene mootoriga jalgratas.

Kui Husqvarna esimese mootorratta valmimisest oli möödunud 30 aastat, siis 1933. aastal tänavasõidu hooajal olid need mootorrattad juba regulaarselt võimelised võistlema poodiumikohtade eest.

Sõjajärgses Euroopas tekkis uus mootorrattasõidu liik, mis ristiti motokrossiks. Juba 1953. aastaks oli hakatud korraldama mootorratastele mõeldud maastikuvõidusõite üle kogu Euroopa. Krossimootorrattad olid ühesilindrilised ja kerged mootorrattad. Motokrossiks kasutati sageli Husqvarna tänavasõidumootorrattaid, sest neid oli üsna kerge ümber teha. Juba 1959. aastal tuli Rolf Tibblin Husqvarnaga maailmameistriks motokrossis.

1960. ja 1970. aastatel muutus mootorrataste maastikusõit kogu maailmas väga populaarseks. Sel perioodil tuldi just Husqvarna mootorratastega 14 korda maailmameistriks motokrossis, 24 korda Euroopa meistriks enduuros ja võideti 11 korda Baja 1000 sari.

1970. aastate lõpus oli mootorrattatööstusest saamas üha laienev tootmisharu. Husqvarna tootmise ostis ära Rootsi ettevõte Electrolux, aga 1987. aastal müüdi tootmine omakorda Itaalias tegutsevale ettevõttele MV Agusta Motor, kes tootis ühtlasi ka Cagiva mootorrattaid. Seejärel hakkasid rootslased taas tootma oma mootorrattaid, aga seekord Husabergi nimega. 2007. aastal ostis BMW Husqvarna 93 miljoni euro eest. 2013. aastal müüdi tootmine taas algsele tootjale Rootsi. Seega hakkasid taas Husqvarna mootorrattad välja tulema Husabergiga samast tehasest. Praeguseks on Husqvarna mootorratastega tuldud maailmameistriks üle 82 korra.

Husqvarna mudelid

Enduuro  
 TX 125
 TE 250
 TE 300
 FE 250
 FE 350
 FE 450
 FE 501
 701 Enduro

Motokross  
 TC 50 
 TC 65 
 TC 85 
 TC 125 
 TC 250 
 FC 250 
 FC 350 
 FC 450

Supermoto  
 FS 450
 701 Supermoto

Viited
József Pápai

Pápai József (sündinud 22. septembril 1981 Mezőkövesdis) on ungari laulja. Ta on päritolult mustlane.

Ta esindas Ungarit 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Origo", kus sai finaalkontserdil 200 punktiga kaheksanda koha ning esindas 2019. aasta Eurovisioonil Tel Avivis taas Ungarit, kuid finaali ei pääsenud.

Ungari lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1981
Madis Järvi

Madis Järvi (sündinud 6. aprillil 1988) on eesti vioolamängija, helilooja ja dirigent. 

Madis Järvi alustas viiuliõpingud Eestis 1994. aastal Ivi Tiviku klassis, 1995. aastast õppis Soomes Pertti Sutineni juhendamisel. 2008. aastast õppis vioolamängu Lahti Konservatooriumis. 

Madis Järvi kirjutab ka heliloomingut ja dirigeerib. Dirigeerimist hakkas ta õppima 11-aastaselt Jüri-Ruut Kanguri juhendamisel. Heliloomingu õpetajateks on tal olnud Kari Karjalainen (orkestratsioon), Harri Ahmas ja Toivo Tulev. 

2008. aastal asutas ta oma orkestri Lahden Nuori Kamariorkesteri. Tema teoseid on esitatud nii Eestis, Soomes kui ka näiteks Saksamaal. Madis Järvi on osalenud mitmetel meistrikursustel. Teda on õpetanud näiteks Klaus Christa, Juhani Palola, Pertti Sutinen, Mikhail Zemtsov, Tatjan Liberova, Atso Almila, Neeme Järvi, Paavo Järvi, Leonid Grinn. 

2011. aastal esitas ta Soomes oma esimese vioolakontserdi koos Lahti kõrgkooli sümfooniaorkestriga Esa Heikkilä dirigeerimisel. 2012. aasta kevadel võitis ta Lahti Kõrgkooli heliloomingukonkursi teosega "White Dwarf" sümfooniaorkestrile. 2013. aastal lõpetas ta Soomes kõrgkooli vioola erialal.  

Aastal 2022. juunis kandis ette Neeme Järvi oma juubeli kontserdil, koos Eesti Riikliku sümfooniaorkesteriga Madis Järvi teose "Morbiidne Sümfoonia". Tegu on kaheosalise sümfooniaga.  

Novembris 2013 asus ta tööle Rahvusooper Estonia vioolarühma (2014. aastast vioola 3. kontsertmeister). 

Madis Järvi on ka ansambli Järvi Instrumentalists ja Härrasmeeste Ansambli liige.

Looming 
Madis Järvi on kirjutanud lisaks 6. keelpillkvartetti, 2 flöödikvartetti, klaverikvintett, klaveri trio, Pühenduslaul Narvale(2017), Kontsert oboele ja orkestrile (2022), Kontsert tromboonile ja orkestrile (2019), Morbiidne Sümfoonia (2021) ja suurel hulgal muid suuremaid ja väiksemaid heliteoseid.

Isiklikku 

Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi. Madis Järvil on kolm tütart.

Välislingid 
 Pilt Madis Järvist
 Madis Järvi, Pärnu Linnaorkester, Youtube, 27. august 2010
 Madis Järvi, "White Dwarf", Youtube, 22. aprill 2013
 Madis Järvi, Klaveri trio, Youtube, 5. mai 2017
 Madis Järvi "Morbiidne sümfoonia" 9. juuni 2022
 Madis Järvi "On the brightside" 27. juuli 2022
 Madis Järvi „Morbiidne sümfoonia“ Neeme Järvi jõulises tõlgenduses 17. juuni 2022

Eesti vioolamängijad
Eesti heliloojad
Eesti dirigendid
Sündinud 1988
Järvide suguvõsa
Miina Järvi

Miina Järvi (sündinud 1983) on eesti viiuldaja

Alustas viiuliõpingud TMKK-s Ivi Tiviku klassis. 1995 jätkas ta Lahtis Pertti Sutineni käe all. 2010 lõpetas ta Sibeliuse Akadeemia (Erkki Kantola, hiljem Mari Tampere-Bezrodny klass). 

Miina Järvi on esinenud solisti, orkestrisolisti ja kammermuusikuna mitmel pool Euroopas ja Venemaal. Aastal 2000 saavutas ta II koha kammermuusika konkursil „Juvenalia“ ning III koha ja eripreemia Erkki Melartini kammermuusika konkursil Soomes. Miina on esinenud solisti, orkestrisolisti ning kammermuusikuna eri koosseisudes Euroopa maades ning Venemaal. Nt 2013 oli ta Hulencourt’i solistide kammerorkestri solist Brüsselis, 2012 ERSO ja Järvi Festivaliorkestri solist. 

Ta kuulub ansamblisse Järvi Instrumentalists. Aastast 2009 korraldab Miina Järvi kammermuusika festivali Lihula Muusikapäevad, aastast 2013 FIMM-festivali Fääri saartel.

Isiklikku 

Tema vanaisa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, isa on tšellist Teet Järvi, vanaonu on dirigent Neeme Järvi ning ema on pianist Mari Järvi.

Välislingid 
 Pilt Miina Järvist
 Järvid sõidavad hiinlaste kõrvu rõõmustama, Postimees, 12. mai 2017
 Miina Järvi Brahmsi scherzo, Youtube, 30. detsember 2010

 
Sündinud 1983
Eesti viiuldajad
Järvide suguvõsa
Andrus Järvi

Andrus Järvi (sündinud 11. veebruaril 1953 Tallinnas) on eesti vioolamängija

Õppis aastatel 1961–1970 Tallinna Muusikakeskkoolis viiulit ning lõpetas 1973 Tallinna Muusikakoolis Paul Purga ja 1978 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Herbert Laane vioolaklassi. Ta on mänginud 1972–1974 Estonia orkestris ja 1975. aastast ERSO-s, kus oli 1985–1990 vioolarühma kontsertmeister. Alates 1990. aastast töötab Soomes, aastatel 1995–2003 oli Oulu Sinfonia vioolarühma kontsertmeister. Esinenud solistina ja kaasa teinud mitmes kammeransamblis nii Eestis kui ka välismaal. Andrus Järvi oli Tallinna Keelpillikvarteti asutajaliige.

Isiklikku 

Tema isa oli Järvide dünastia alusepanija ja dirigent Vallo Järvi, onu on dirigent Neeme Järvi ning noorem vend on tšellist Teet Järvi.

Välislingid 
 Pilt Andrus Järvist.

 
Eesti vioolamängijad
Järvide suguvõsa
Sündinud 1953
Eet Tuule

Eet Tuule (sündinud 31. juulil 1941) on Eesti kirjanik ja ornitoloog.

Lindude süstemaatilise vaatlemisega tegi ta algust 1950. aastate keskel. Pole teada ühtegi teist asjaarmastajat ega ka professionaalset ornitoloogi Eestis, kes oleks nii kestvalt teinud loendusi, pealegi aastaringselt.

Ta on alates 2003. aastast Eesti Ornitoloogiaühingu auliige.

Alates 2014. aastast tegutseb vabakutselise kirjanikuna.

Raamatud
 "Trompetid udus" (2014)
 "Tagalaane valitsejad" (2015)
 "Poisike rukkis" (2015)
 "Sundsuvitaja" (2016)
 "Juured ja võrsed" (2017) 
 "Keset ilu ja valu" (2017) 
 "Eraku eksitus" (2018) 
 "Jaanituli Käopesas" (2018) 
 "Metsatalu saladused" (2018)
 "Kuristik raiesmikul" (2019)
 "Päevikukütid" (2019)
 "Tiivuline tunnistaja" (2019)
 "Kimalased Piksekivil" (2020)
 "Valede veski" (2020)
"Saatuslik ratsukäik" (2020)
"Rästikuvälu" (2021)
"Peeglikillud" (2021)
"Luhtunud piknik" (2022)
"Ahistavad saladused" (2022)

Viited

Välislingid
 2003 - Eet Tuule. Eesti Ornitoloogiaühing.
 Laimjalas pakub kõneainet salapärane kirjanik, Saarte Hääl, 18. jaanuar 2017

Eesti kirjanikud
Eesti ornitoloogid
Sündinud 1941
Aasta sammal

Aasta sammal on samblaliigile antav aunimetus. Aasta samblaks valivad Eesti brüoloogid (samblasõbrad) huvipakkuva sambla, millele aasta jooksul nii meedias kui ka oma tegevuses tähelepanu pöörata.

Aasta sammal valiti esmakordselt 2017. aastal.

Aasta samblad Eestis
2017 – harilik karusammal ehk käolina
2018 – harilik laanik
2019 – Wulfi turbasammal
2020 – harilik valvik
2021 – harilik lehviksammal (Ptilium crista-castrensis)
2022 – sulgjas õhik (Neckera pennata)

Aasta samblad mujal
Aastast 2016 valitakse Aasta sammalt Lätis.
2019 – viltjas udesammal

Vaata ka
Samblasõber

Viited

Brüoloogia
Looduskaitse
Eesti aunimetused
Kõrvalheli

Kõrvalheli (saksa keeles Nebenton ehk Nebennote) on muusikas mitmetähenduslik sõna
 kõrvalheli on akordi (harmoonia) väline heli, mis võib esineda kui abiheli (Wechselnote), läbiminev heli (Durchgang), pideheli (Vorhalt) või ennakheli (Vorausnahme)
 kõrvalheli on ornamenti moodustav heli, mis on seotud põhiheliga.
Kaunistav heli

Kaunistav heli, ka kõrvalheli, on muusikas ornamenti moodustav heli.

Kaunistav heli kuulub põhiheli juurde.

Muusika
Saunametsa kalmistu

Saunametsa kalmistu on kalmistu Järvamaal Türi linna edelaosas samanimelise metsa serval.

Kalmistu avati 13. augustil 1951. aastal ning aastatel 1952–1960 maeti ainult sinna, peamiselt endise Türi kihelkonna elanikke. Matmiste arv vähenes pärast Kõrgessaare kalmistu avamist 1960. aastal.

Kalmistut laiendati aastatel 1994-1995.

Kalmistule maetuid 
 Ado Treufeldt (1874–1954), fotograaf.
 Avelinius-Friedrich Tõnisson (1878–1959), kaupmees, fotograaf ja kandlemeister.
 Hugo Mürk (1907–1962), Türi kiriku köster-organist, muusikaõpetaja.
 Silvi Luukas (1916–1968), õpetaja, koorijuht.
 Johan Luukas (1881–1968) pasunakoori juht, Türi linnapea aastatel 1934–1935.
 Ants Sillar (1917–1974), Kabala Mittetäieliku Keskkooli ja Türi Keskkooli direktor.
 August Seitam (1900–1980), kooliõpetaja, fotograaf.
 Alfred Amerikas (1906–1982), Türi postkontori juhataja, kunstnik.
 Silver Anniko (1929–1982), kirjanik.
 Edgar Kreedemann (1907–1987), Türi piirkonna lastearst.
 Johannes Luo (1910–1993), õpetaja, koori- ja orkestrijuht.

Vaata ka 
 Türi kesklinna kalmistu
 Türi kirikuaed
 Türi Kõrgessaare kalmistu
 Türi vana kalmistu

Viited

Välislingid 
 Paide rajooni Türi Saunametsa kalmistu III inventariseerimine (1986)

 Türi valla kalmistud

Türi kihelkonna kalmistud
Türi
Jean-Pierre Raffarin

Jean-Pierre Raffarin (sündinud 3. augustil 1948 Poitiers's) on Prantsuse konservatiivne poliitik, aastatel 2002–2005 Prantsusmaa peaminister.

Ta sündis ja kasvas üles Poitiers's Vienne'i departemangus. Õppis õigusteadust Pariisi 2. Ülikooli (Université Panthéon-Assas), hiljem lõpetas ta ESCP Europe'i äriülikooli. Karjääri alustas ta turunduses.

Aastatel 1986–2004 oli ta Poitou-Charentesi piirkonna deputaat. Aastal 1989 valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks, aastal 1994 valiti ta tagasi Euroopa Parlamenti; Euroopa Parlamendi liige oli ta aastatel 1989–1995. 18. maist 1995 kuni 4. juunini 1997 oli ta Prantsusmaa kaubandus- ja tööstusminister (Alain Juppé esimeses ja teises valitsuses). Aastatel 1995 ja 1997–2002 oli ta Prantsusmaa Senati liige. 6. maist 2002 kuni 31. maini 2005 oli ta Prantsusmaa peaminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe lapse isa. Tema isa Jean Raffarin oli põllumajanduse aseminister (Pierre Mendès France'i valitsuses).

Prantsusmaa peaministrid
Prantsusmaa poliitikud
Prantsusmaalt valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1948
Jean-Baptiste Vuillaume

Jean-Baptiste Vuillaume (7. oktoober 1798 – 19. märts 1875) oli auhinnatud prantsuse keelpillimeister. Ta valmistas üle 3000 pilli ning oli ka ärimees ja leiutaja.

Elulugu 
Vuillaume sündis Mirecourtis, kus tema isa ja vanaisa olid pillimeistrid.

1818. aastal kolis Vuillaume Pariisi François Chanot' juurde töötama. Kolm aastat hiljem liitus ta Simon Lété, François-Louis Pique' väimehe meistritöökojaga Rue Pavée St. Sauveur' tänaval. Vuillaume'ist sai Lété partner ning 1825. aastal koliti uude töökohta Rue Croix des Petits-Champs' tänaval. Töökoja nimeks sai Lété et Vuillaume. Vuillaume'i esimesed sildid pärinevad 1823. aastast.

1827. aastal, uusgootika kõrgajal, hakkas Vuillaume järgi tegema vanu pille. Samal aastal võitis ta hõbemedali Pariisi universuminäitusel ning aasta hiljem hakkas ta pidama oma äri.

Vuillaume'i töökoda sai Pariisis üheks tähtsamaks ning paarikümne aastaga kogus tuntust ka Euroopas. Suuresti aitasid tema edule kaasa 1855. aastal 80 000 frangi eest ostetud 144 Itaalia meistrite pilli, mille hulka kuulusid ka Messiah-Salabue Stradivari viiul ning veel 24 Stradivari instrumenti.

1858 kolis Vuillaume Ternese lähedale Rue Pierre Demours' tänavale, et vältida puidu importimisel Pariisi tollimaksu maksmist.

Vuillaume suri karjääri kõrgajal 1875. aastal.

Pillid 
Jean-Baptiste Vuillaume valmistas enam kui 3000 muusikainstrumenti ja kauples muusikatarvetega. Ta oli andekas leiutaja, kelle leiutisi sai näha mitmel suurel näitusel nii Londonis kui ka Pariisis. Ta on välja töötanud uusi pille ja mehhanisme, millest tähtsaimaks võib pidada suurt vioolat, mille ta nimetas contraltoks, ning kolmekeelelist 3,48 meetri kõrgust octobassi.

Auhinnad 
 1827 – Pariisi riikliku tööstusnäituse hõbemedal
1834 – Pariisi näituse hõbemedal
 1844 ja 1849 – Pariisi näituse kuldmedal
 1851 – Londoni rahvusvahelise näituse nõukogu medal
 1855 – Pariisi rahvusvahelise näituse kuldmedal

Viited 

Pillimeistrid
Montmartre'i kalmistule maetud
Sündinud 1798
Surnud 1875
Jaan Rannap (õpetaja)

Jaan Rannap (kuni 1936. aastani Jaan Reinbach; 24. aprill 1888 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 22. märts 1955 Viljandi rajoon) oli eesti õpetaja.

Õppis 1904–1908 Tartu Õpetajate Seminaris, alates 1917 Helme kihelkonnakooli õpetaja.

Isiklikku
Tema pojad on helilooja Heino Rannap ja kirjanik Jaan Rannap. 

Eesti õpetajad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1888
Surnud 1955
Rudolf Hippius

Rudolf Werner Georg Hippius (9. juuni 1905, Schadriza, vn Жадрицы, Pihkva kubermang – 23. oktoober 1945 Praha) oli baltisaksa psühholoog.

Ta õppis Tallinna Toomkoolis (1919) ja  Tartu Ülikoolis (filosoofiat, 1924–1929). Ta kaitses väitekirja Tartu Ülikoolis aastal 1934, ja elas Eestis kuni aastani 1939. Oli aktiivne natsionaalsotsialistlikus liikumises.

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti psühholoogid
Baltisakslased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Estonia liikmed
Tallinna Toomkooli vilistlased
Sündinud 1905
Surnud 1945
Eric Harris ja Dylan Klebold

Eric David Harris (9. aprill 1981 – 20. aprill 1999) ja Dylan Bennet Klebold (11. september 1981 – 20. aprill 1999) olid massimõrvarid, kes tapsid 13 inimest ja haavasid 24 inimest 20. aprillil 1999, Columbine'i Keskkoolis, Columbine Colorados. Nad olid varustatud tulirelvade ning nugadega. Nad olid 12. klassi õpilased selles samas koolis. Koolitulistamist tuntakse Columbine'i veresauna nime all. Harris ja Klebold sooritasid kooli raamatukogus enesetapu, kus nad eelnevalt tapsid 10 oma ohvritest.

Elulugu

Eric Harris
Harris sündis Wichitas, Kansases. Harrise perekond kolis tihti ümber. Ericu isa Wayne Harris oli õhuvägede transpordipiloot. Ericu ema Katherine Ann Poole oli koduperenaine. Perekond kolis Wayne Harrise erruminekul 1993. aasta juulis New Yorgi osariigist Colorado osariiki.
Harrise perekond elas üüritud majutuses Colorados esimesed kolm aastat. Sellel ajal kohtas Eric Dylan Kleboldit. 1998 Harrise perekond ostis Columbine'i Keskkooli lähedusse maja. Ericu vanem vend Kevin käis samal ajal Colorados ülikoolis.

Dylan Klebold
Klebold sündis Lakewoodis, Colorados. Ta vanemad, Thomas ja Susan Klebold olid patsifistid ja nad käisid mõlema lapsega luterlikus kirikus. Dylan ja ta vanem vend Byron käisid luterliku traditsiooni kohaselt leeris. Dylan sai oma nime ühe kõmri luuletaja järgi.
Kodus järgisid Kleboldid mõningaid rituaale, hoidmaks Kleboldi emapoolse vanaisa juudi pärandust au sees.

Columbine'i Keskkool
Keskkoolis osalesid Harris ja Klebold koolinäidendites, tegelesid videoproduktsiooniga ja olid kooli arvutisüsteemide assistendid.
Esimeste koolitulistamiste aruannete kohaselt olid Harris ja Klebold väga ebapopulaarsed õpilased ja kiusatavad. Allikad küll viitavad poiste vastu suunatud kiusamisele, kuid aruandlused nende "väljaheidetu" staatuse üle on ümber lükatud.
Algselt teati, et Harris ja Klebold on liikmed isehakanud grupis Trenchcoat Mafia, kuigi tegelikult polnud neil selle grupiga mingit seost. Poisid ei olnud ka 1998. aastaraamatus selle grupi seltskonnafoto peal. Harrise isa väitis, et ta poeg on selle grupi liige, kui ta helistas hädaabisse 20. aprillil 1999. Klebold võttis kooli lõpuballist osa kolm päeva enne tulistamist koos oma klassikaaslase Robyn Andersoniga.

Välislingid
 Ingliskeelne veebileht Columbine'i koolitulistajate kohta

Sündinud 1981
Surnud 1999
Ameerika Ühendriikide kurjategijad
Mare Saare

Mare Saare (sündinud 6. jaanuaril 1955 Tallinnas) on eesti klaasikunstnik, Eesti Kunstiakadeemia klaasikunsti osakonna juhataja 1993 - 2018, Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor, Eesti Kunstnike Liidu ( auliige alates 2019) ja Eesti Klaasikunstnike Ühenduse liige 1991 - 2018.

Ta alustas kooliteed Tallinna 46. Keskkoolis, kuid lõpetas aastal 1973 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1979 ERKI cum laude klaasikunsti erialal.

Tunnustus
2001 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus Tallinna Linnagaleriis ja klaasinäituse Nordic Glass koordineerimine)
2004 Tunnustatud klaasikunstnik
2010 Silver prize Glass Kanazawa, Jaapan
2011 Kristjan Raua preemia (silmapaistev pâte de verre'i tehnikas klaasinstallatsioon „Maailmalõppu ei tule” rühmanäitusel „Tasakaaluhetk” Tartu kunstimuuseumis ning näituse-, eksperdi- ja pedagoogilise tegevus)

Viited 

Eesti klaasikunstnikud
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia professorid
Sündinud 1955
Vardzia

Vardzia (gruusia keeles: ვარძია) on 12.–13. sajandil Kura jõe kaldakaljusse rajatud koobaskloostri ja -linna kompleks Lõuna-Gruusias, Ahhalkhalakhi linnast 60 km kaugusel. 

Vardzia koobaslinn on rahvuslik kultuurimälestis ja Gruusia üks külastatumaid vaatamisväärsusi. 

Aastal 1893 sai Vardziast vabaõhumuuseum. 1999. aastast on Vardzia taas tegutsev klooster. 

Vardzia koopad rajati 12. sajandil Gruusia kuningriigi valitseja Giorgi III käsul kindluseks ja sõjaliseks kompleksiks, mis aga muudeti usuliseks keskuseks tema tütre, kuninganna Tamari poolt 1185. aastal. Sinna rajati klooster ja koobastest kasvas välja 50 000 elanikuga linn. Mitmesaja ruumi, kambri ja koridoriga iidne koobaslinn laiub jõe kaldal 900 meetri pikkuselt. Koobastik ulatub kuni 50 m sügavusele maa alla. Linnal on kokku 13 tasandit või korrust. Läbi aegade on linna üles ehitanud paljud Gruusia valitsejad. Vardzia oli Gruusia tähtis kultuuri- ja hariduskeskus, kus kirjutati raamatuid. Selles oli umbes 600 erineva otstarbega ruumi: kirikud, kabelid, eluruumid, keldrid, saunad, hoiupaigad, raamatukogud jne. Keskajal olid koopad ja klooster varjupaigaks sissetungijate ja vallutajate eest.

1283. aastal hävitas võimas maavärin koobaslinna välimuse, seinad, trepid ja galeriid ning muistsest Vardziast järele jäänud rajatisest on praegu ehk raske aru saada. Kompleksi keskuseks on tempel, mille seintel säilinud vanad freskod on jäädvustanud mitmete ajastute valitsejad. Ajaloolaste hinnangul oli klooster väga jõukas, isegi pannid olid valmistatud kullast ja hõbedast ning ikoonid ja ristid olid kalliskividega kaunistatud.

Viited

Gruusia
Adnan Terzić

Adnan Terzić (sündinud 5. aprillil 1960 Zagrebis) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik, ta kuulub erakonda Savez za bolju budućnost BiH (tõlkes 'liit Bosnia ja Hertsegoviina parema tuleviku eest'). Ta oli 23. detsembrist 2002 kuni 11. jaanuarini 2007 Bosnia ja Hertsegoviina peaminister.

Ta lõpetas 1986. aastal Sarajevo ülikooli ehitusinsenerina.

Aastatel 1986–1990 oli ta Travniki linnavalitsuse nõunik. Aastatel 1992–1995 teenis ta Bosnia ja Hertsegoviina armees. Aastatel 1996–2001 oli ta Kesk-Bosnia kantonis asekuberner ja kuberner.

23. detsembrist 2002 kuni 11. jaanuarini 2007 Bosnia ja Hertsegoviina peaminister.

Ta kuulus 2009. aastani erakonda Stranka Demokratske Akcije (tõlkes Demokraatlike Aktsioonide Partei), 2009. aastast kuulub ta erakonda Savez za bolju budućnost BiH.

Isiklikku 
Ta on abielus ja ühe lapse isa.

Bosnia ja Hertsegoviina poliitikud
Bosnia ja Hertsegoviina peaministrid
Sündinud 1960
Malid

Malid (rootsi keeles malja) on tinast valatud kaunistused, mida Eestis kasutatakse eeskätt Saaremaa naiste abu ehk liistiku hõlmadel.

Kirjeldus 
Malid on ažuurse pinnaga ratta- või rataste kujulised ning varustatud rõngakujulise aasaga. Tina värvi tuhkjashallid metallnaastud õmmeldakse vastamisi mõlemale hõlmale punasest kaleviribast alusele, nii et aasad ulatuvad üle siilu serva.

Mustjala kihelkonna naised panid liistikule 4-5 paari malisid, Karja ja Püha kihelkonna naised liistikule või kampsunile ühe paari malisid.

Ajaloost 

Nagu nimetus osutab, on Saaremaa malid rootsi algupära: Rootsi Dalarna maakonna neidude rahvariietel on sarnased kaunistused. Kostüümiajalooliselt on Saaremaa abude malid mälestus eest nööritava pihiku moest, mis levis kõrgema seltskonna naiste seas 16. sajandi teisel poolel. Liistik on kogu Euroopas kasutatava pealisrõivana tuntud 17. sajandist. Eestis tuli see linnamoe mõjul kasutusele 18. sajandil.

Varem kasutati malisid rootslaste eeskujul hõlmade kinninöörimiseks aasadest läbiaetud paela abil, kuid 19. sajandiks oli neil vaid kaunistusotstarve. Abu peetigi rohkem iluasjaks – oli see ju malidega ehitud. Malide all oli punane kaleviriba, mille hõlmast kaugema ääre alt paistsid välja erivärvilised riideservad, nt must ja kollane. Mali aasadest seoti läbi punane pael ja sõlmiti lehvi. Räägitakse, et leina ajal kanti musta paela. Niisuguseid paelu ei mäletata ega kasutata enam.

Igas peres oli oma malide vorm ja malisid valmistati ise. Valmistajateks olid mehed. Ka malide vorm oli ise tehtud. Enamasti tahuti muster terava noaotsa või peitliga kivi ühele küljele. Mõned vormid olid aga uuristatud neljakandilise paekivi külgedele mitme eri suurusega. Vormi tegemiseks kasutati peamiselt põllukivi, mõnel pool ka dolomiiti. Malid valati seatinast, millele lisati inglistina, sest seatina üksi oli liiga pehme. Kohalikud vanemad inimesed räägivad, et tina toodi laevadega üle mere, seatina aga saadi Tuiu rauasaatmemägedest kaevandatud soomaagist.

Nõukogude ajal valmistati rahvariideid rahvakunstimeistrite koondises Uku, malid populaarsetele Mustjala rahvariietele telliti Saare tootmiskombinaadi kaudu. Tinast malide valmistajaid oli sel ajal mõni üksik. Tehti ka masinatega plekist malisid, neid tegijaid oli rohkem. Malide valmistamise oskus on ununemas – tänapäeval on mõnes kodus vorm küll olemas, kuid neid, kes malisid valada oskaks, on vähe. Samuti ei pruugi inimesed mali vorme ära tunda, pidades neid lihtsalt mustriga kivideks.

2015. aastal kanti malide valmistamine rahvusliku metallitööna Eesti vaimse kultuuripärandi nimistusse.

Viited

Välislingid
 Pilt Eesti Muuseumide Infosüsteemis
 P. Venda. Malide valmistamine ja kasutamine Mustjala kihelkonnas. Eesti Vaimse Kultuuripärandi Nimistu. 2015

Rahvakultuur
Aksessuaarid
Artur Vainola

Artur Vainola (Artur Sandt; 20. aprill 1901 – 6. mai 1944 Tallinn), eesti õpetaja ja looduskaitse usaldusmees.

Osales Vabadussõjas Kalevlaste Maleva koosseisus.

Antsla algkooli õpetaja alates 1922. ja juhataja alates 1932. aastast, skaudijuht, Võru maavolikogu liige, Antsla alevivolikogu liige ja alevivanem, looduskaitse usaldusmees, Eesti Turistide Ühingu usaldusmees, Eesti Kirjanduse Seltsi usaldusmees.

Nõukogude okupatsioonivõimu poolt määratud Petseri maavanemaks 29. juunil 1940, astus ametisse sama aasta 2. juulil. Hiljem Petserimaa täitevkomitee sekretär, EK(b)P liikmekandidaat. Arreteeriti 8. juulil 1941, surmakuupäev 6. mai 1944 on oletuslik.

Tunnustus 
Looduskaitsemärk, III järk, 1. mai 1940. 

Eesti õpetajad
Eesti linnavanemad
Petseri maavanemad
Kalevi Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kaitseliidu Petseri maleva liikmed
Looduskaitsemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1901
Surnud 1944
WannaCry

WannaCry oli 2017. aasta mais küberrünnakus kasutatud lunavara, mis levis üle maailma ja ründas opsüsteemiga Microsoft Windows arvuteid. 

Suurbritannia turvaekspert Marcus Hutchins (blogijanimega MalwareTech) koos Darien Hussiga turvafirmast Proofpoint suutsid aktiveerida kill switch'i ehk tapalüliti, mis oli lunavarasse WannaCry sisse ehitatud, juhuks kui selle autor peaks tahtma ise lunavararünnakut katkestada. Tapalülitiks oli ebaloogilise nimega domeeninimi, millele lunavara esitas päringu: kui see päring tuleb tagasi positiivselt ja tõestab domeeni olemasolu, siis lunavararünnaku levik katkeb. Infoturbeekspert, kes koodist vihje leidis, registreeris domeeni kohe enda nimele ja peatas sellega praeguseks lunavara ülikiire edasise leviku. Lunavara WannaCry ('tahad nutta') esimesi versioone oli näha juba veebruaris. Esialgse info põhjal ei ole veel võimalik öelda, kuidas erinevates organisatsioonides nakatumine toimus, kuid kahtlustatakse (sihitud) õngitsuskirjade kampaaniat.

Kräkkerite korraldatud rünnakus kasutati USA luureagentuurilt NSA varastatud tarkvara EternalBlue (avalikustati internetis Shadow Brokers häkkerigrupi poolt), millega murti sisse haiglatesse, ülikoolidesse ja riigisasutustesse ning nõuti iga süsteemi taastamise eest 300–600 dollarit. Lunavara nakatas enam kui 125 000 arvutit üle kogu maailma. Pahavara kasutas ära aegunud operatsioonisüsteemide haavatavust nagu Windows XP (tootjapoolne tugi lõpetati 8. aprillil 2014), Windows Vista, Windows Server 2003 ja 2008. 15. mai seisuga oli lunavaraga nakatunud üle 200 000 kasutaja ning enam kui 230 000 arvutit, lunavaranõuded ulatusid 1200 dollarini. Kurjategijatel on õnnestunud seni kätte saada üle 40 000 dollari bitcoin'ides.
Microsofti juhi Brad Smithi sõnul "usuvad kõik asjaga kursis olevad ringkonnad", et Põhja-Korea lasi lahti pahavara, mille oli varastanud USA riiklikult julgeolekuagentuurilt (NSA).

Eestist selle lunavara rünnaku kohta ametlikke teateid esialgu polnud. Siiski oli ründe sihtmärkide seas 12 Eestis asuvat IP-aadressi ja MalwareTechi andmebaas näitas, et ka Eestis oli sellega nakatunud arvuteid. 

19. mail teatati WannaCry dekrüptorist. Benjamin Delpy, Matt Suiche ja Adrien Guinet lõid tööriista WanaKiwi, mille on heaks kiitnud meie keskkriminaalpolitsei kõrval ametlikult ka Euroopa Liidu õiguskaitseagentuur (Europol). Tarkvara põhimõte on otsida arvuti vahemälust krüpteerimiseks kasutatud infot ning selle abil failid taas lukust avada.

Vaata ka 

 Lunavara
 Kurivara
 NotPetya
 CryptoLocker

Viited

Välislingid

 WannaCry lunavaraga saadud krüptoraha läks liikvele, Geenius, 5. august 2017

Pahavara
Küberrünnakud
Väljapressimine
Karl Erjavec

Karl Viktor Erjavec (sündinud 21. juunil 1960 Aiseaus Belgias) on Sloveenia poliitik ja jurist.

Karl Erjavec sündis Belgias sloveeni immigrantide perekonnas, 1972. aastal pöördusid nad Sloveeniasse tagasi. 1985. aastal lõpetas ta Ljubljana Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta oli 3. detsembrist 2004 kuni 21. novembrini 2008 Sloveenia kaitseminister. 2008–2010 oli ta Sloveenia keskkonnaminister. Alates 10. veebruarist 2012 kuni 13. septembrini 2018 oli Karl Erjavec Sloveenia välisminister. Alates 13. septembrist 2018 kuni 13. märtsini 2020 oli ta Sloveenia kaitseminister.,

Viited

Sloveenia välisministrid
Sloveenia juristid
Kaitseministrid
Sündinud 1960
Kondid

"Kondid" ("Bones") on ajavahemikus 13. september 2005 kuni 28. märts 2017 valminud 12-hooajaline USA telesari.

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide telesarjad
Fox Broadcasting Company telesaated
Riigikogu keskkonnakomisjon

Riigikogu keskkonnakomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "menetleb riigi keskkonnapoliitikat ja -kaitset, loodusressursside kasutamist ja looduskaitset, sh keskkonnaalaste rahvusvaheliste lepingute ratifitseerimist käsitlevaid eelnõusid". Oma töövaldkonna piires kontrollib komisjon ka Eesti valitsuse tegevust.

Vaata ka
Eesti Keskkonnauuringute Keskus
Keskkonnaministeerium

Viited

Välislingid
Keskkonnakomisjon Riigikogu kodulehel

Riigikogu komisjonid
Keskkond
Riigikogu riigikaitsekomisjon

Riigikogu riigikaitsekomisjon on Riigikogu alatine komisjon, mis "tegeleb riigi julgeolekut ja kaitset reguleerivate eelnõudega, kontrollib oma valdkonna piires täidesaatva võimu teostamist ning osaleb riigi julgeoleku- ja kaitsepoliitika kujundamisel.".

Vaata ka
Kaitseministeerium
Riigikaitse

Viited

Välislingid
Riigikaitsekomisjon Riigikogu kodulehel

Riigikogu komisjonid
Riigikaitse
Edith Kotka-Nyman

Edith Evelyn Kotka-Nyman (4. mai 1932 Tallinn – 7. aprill 2017 Stockholm) oli eesti keele õpetaja ja õpikute autor, joonistusõpetaja ning kultuuritegelane Rootsis.

Sündinud Tallinnas, kasvas Edith Kotka Rakveres ja Pärnus, kuni põgenes koos vanematega 1944. aasta sügisel Rootsi. Ta alustas 1952. aastal õpinguid Stockholmis gümnaasiumis ning jätkas Stockholmi Ülikooli tarbekunstiteaduskonnas kunstiajaloo ja prantsuse keele erialal. Ülikoolist saadud joonistamisõpetaja kutsega asus ta tööle Uppsalas ning õpetas ka rootsi koolides eesti keelt kodukeelena.

Ajal, kui Edith Kotka-Nyman töötas Stockholmi Eesti Koolis, kirjutas ta koos kolleeg Mare Rebasega eesti keele õpikuid. Viimaseil aastail töötas ta Eesti Komitees büroo ja raamatukogu juhatajana ning oli Eesti Kultuuri Koondis Rootsis juhatuse liige, ühtlasi õpetas eesti keele kursustel.

Tunnustused
1998 Rakvere linna aukodanik
2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

2021. aastal avati Rakveres Edith Kotka-Nymani skupltuur.

Isiklikku 
Edith Kotka abiellus 1960. aastal Einar Nymaniga. Neil on kolm last: Hendrik, Katrin ja Helle.

Teoseid
Mare Aadli, Edith Kotka-Nyman. Samm-sammult. Rootsi-Eesti õpperaamatufond, 1985; 2005
Mare Aadli, Edith Kotka-Nyman. Samm-sammult edasi. Rootsi-Eesti Õpperaamatufond
Mare Aadli, Edith Kotka-Nyman. Eesti kirjanduse radadel. Rootsi-Eesti Õpperaamatufond, 1987

Viited 

Eesti kultuuritegelased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1932
Surnud 2017
Pauls Stradiņš

Pauls Stradiņš (17. jaanuar 1896 Viesīte – 14. august 1958 Riia) oli läti kirurg, onkoloog ja tervishoiu organisaator ning Läti Ülikooli ja Riia Meditsiiniinstituudi professor.

Ta sündis aastal 1896 Viesītes käsitöölise perekonnas. Ta õppis kohalikes külakoolides, Jekabpilsi kaubanduskoolis, Jurmalas Ludis Bērziņši ja J. Šmithensi eragümnaasiumis ning lõpetas aastal 1914 kuldmedaliga Riia Aleksandri Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1919 õppis ta Petrogradi Sõjameditsiini Akadeemias, lõpetades selle kiitusega ja kaitstes Sergei Fjodorovi juhendamisel tööga "Поражения периферических нервов и их лечени" väitekirja.

Aastal 1923 pöördus ta tagasi Lätti. Aastast 1924 töötas ta Läti Ülikooli arstiteaduskonnas professor Jēkabs Alksnise juhendamisel. Aastatel 1925 ja 1926 täiendas ta ennast USA-s ja Inglismaal; aastal 1927 kaitses ta juba teist väitekirja.

Isiklikku 
Ta oli abielus ja nelja lapse isa. Tema poeg Jānis Stradiņš oli keemik, Läti Teaduste Akadeemia liige. 

Läti arstid
Onkoloogid
Kirurgid
Läti teadlased
Läti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1896
Surnud 1958
Reidi tee

Reidi tee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru ja Sadama asumis. Reidi tee algab Ahtri, Jõe, Lootsi ja Tuukri tänava ristmikult ning kulgeb edasi kirdesse ristudes Petrooleumi ja Pikksilma tänavaga, seejärel suundub Tallinna lahe kallast mööda kagu suunas kuni Narva maanteeni, millega ühineb enne Russalka monumenti.

Reidi tee sai nime 28. oktoobril 2009 Tallinna reidi järgi.

Tee planeeritud kogupikkus on 1,9 kilomeetrit ning ehitustööd algasid 23. juulil 2018. Reidi tee avati liikluseks 29. novembril 2019.

Tänaval on Uus-Sadama, Pikksilma ja Reidi tee bussipeatus, mida läbib bussiliin 66.

Vaata ka
Põhjaväil

Viited

Välislingid
Reidi tee Tallinna kodulehel
 23. oktoober 2019, 19:05, Uwe Gnadenteich, Reidi teel avastati veel üks vana laevavrakk, postimees.ee

Kesklinna linnaosa tänavad
Poordi tänav

Poordi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Poordi tänav sai nime 29. novembril 2006.

Tänav asub  Tallinna sadama Admiraliteedi basseini jalakäijate promenaadi ääres

Hoonestus 
Poordi tänav 3 asub hoonegrupp Promenaadi majad asuvad, mis on andnud majadele ka nime. Kolm eriilmelist hoonet moodustavad ühtse terviku ja ühendatud omavahel maa-aluse parkla kaudu. 

Poordi tänav 5 planeeritakse Accori hotelliketi, Novotel Living kontseptsiooniga korter-hotelli koostöös Timofey Sukonkini  Estmak Capitaliga.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Sadama
Kuunari tänav

Kuunari tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Kuunari tänav sai nime 12. detsembril 2001. Tänav on saanud nime kahe- või enammastilise purjeka kuunari järgi.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Tulimulla tänav

Tulimulla tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.

Tulimulla tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on saanud nime alepõllunduse mõiste tulimulla järgi (tulimuld – 'alepõletamise kohale jäänud tuhasegune viljakas muld').

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Sarra tänav

Sarra tänav on tänav Tallinnas Pikaliiva asumis.

Sarra tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime heinateo mõiste sarra järgi (sard – 'toestik heina või vilja kuivatamiseks').

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Alice Kriisa

Alice Kriisa (kuni 1924 Alice Pag(g)i; 26. veebruar 1903 Lustivere vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 31. mai 1981 Tallinn) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

Hariduskäik
Ta lõpetas 1923. aastal Tartu Kommerts- ja Kaubanduskooli ning 1929. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna eesti keele ja üldise kirjanduse eriala. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.

Töökäik
1932. aastani töötas ta Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi õpetajana.

Aastatel 1945–1951 oli ta Tallinna 4. Keskkooli direktor. 1951. aastast töötas ta Eesti NSV Vabariiklikus Õpetajate Täiendusinstituudis metoodikuna, hiljem sama asutuse eesti keele ja kirjanduse kabineti juhatajana.

Teoseid
Ta on koostanud kirjanduse lugemikke V ja VIII klassile (hilisemad trükid koos Leo Villandiga).

Tunnustused
1966 Eesti NSV teeneline õpetaja

Isiklikku
Tema abikaasa oli alates 13. detsembrist 1924 jurist ja politseinik Juhan Kriisa.

Ta on maetud Tallinna Liiva kalmistule.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti pedagoogid
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi õpetajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi direktorid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmed
Eesti NSV teenelised õpetajad
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1903
Surnud 1981
Saadu tänav

Saadu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.

Saadu tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on nime saanud heinateo mõiste saadu järgi.

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Rangu tänav

Rangu tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosaas Pikaliiva asumis.

Rangu tänav sai nime 23. veebruaril 2000. Tänav on saanud nime heinateo mõiste rangu järgi (rang – 'umbne heina aun').

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Simaság

Simaság on küla Vasi komitaadis Ungaris.

Viited

Ungari asulad
Vasi komitaat
Külad
Manchesteri pommiplahvatus 2017

Manchesteri pommiplahvatus toimus 22. mail 2017 kell 22.33 (kohaliku aja järgi) Manchester Arenal Manchesteris Suurbritannias.

Manchester Arenal toimus Ameerika Ühendriikide lauljanna Ariana Grande kontsert. Plahvatus toimus pärast kontserti. Manchesteri politsei arvates oli tegemist enesetapurünnakuga. Rünnakus hukkus 23 inimest (sealhulgas suitsiiditerrorist) ja üle 800 inimese sai vigastada, neist 112 hospitaliseeriti. Hukkunute ja vigastatute hulgas oli palju lapsi ja teismelisi, sest Ariana Grande on populaarne eelkõige selles vanuserühmas.

Rünnaku pani toime Salman Ramadan Abedi, 22-aastane Liibüa päritolu kohalik elanik.

Viited

Välislingid 
 OTSEBLOGI: Manchesteris sai plahvatuses surma vähemalt 22 inimest

Manchester
Terrorirünnakud
2017. aasta Suurbritannias
Jaan Kompus

Jaan Kompus (24. juuni 1858 Liivaku veski, Uderna vald, Rõngu kihelkond, Tartumaa – 7. mai 1940 Tartu) oli eesti seltskonnategelane, köster, organist ja õpetaja.

Ta õppis aastatel 1875–1878 Cimze seminaris.

Aastatel 1878–1887 oli ta õpetaja Sangaste kihelkonnakoolis, 1888–1919 Rannu kihelkonnakooli köster, õpetaja ja koolijuhataja, 1919–1926 kooliõpetaja ja köster Elvas.

Ta oli Elva kiriku ehitamise algataja ning oli Elva alevivolikogu liige, kes 28. juunil 1923 vanima liikmena juhatas alevivolikogu esimest koosolekut.

Teoseid
"Koguduse ja Elva kiriku teenistust tahan surmani jätkata. Eluloolised ülestähendused". Koostajad Mariann Rammo ja Kaspar Rammo. Ignis Fatuus. Elva 2017

Tunnustused
1938, 3. juuni Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg oli Hanno Kompus.

Viited

Välislingid
Haud Elva kalmistul

Eesti õpetajad
Cimze seminari vilistlased
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1858
Surnud 1940
Elva kalmistule maetud