Mudel (muusika)

Mudel on muusikas abstraktsioon, mis on aluseks olemasoleva heliteose analüüsimisel või uue loomisel.

Muusika ajaloos on teoseid, mis põhinevad kas tervenisti või osaliselt varasema teose mudelil. Selline mudel võib kujutada varasema teose struktuuri, meloodilist või rütmilist põhimõtet, vormi või protsesse. Mudeli järgi heliteose loomisele on lähedased ka laenamine, tsiteerimine, parafraseerimine, parodeerimine ja allusioonide loomine, kuid modelleerimist võib pidada sügavamaks kui lihtsat jäljendamist.

Mudeli alusel kirjutati muusikat tavaliselt samas žanris (näiteks kindla mudeli järgi loodud sümfoonia osa) või faktuuris (näiteks polüfooniline missatsükkel, mis põhines polüfoonilisel laulul), kuid eksisteerib ka seoseid žanrite vahel. Uue teose ja mudeli seos on tihti ambivalentne, kuna mõned elemendid võivad olla otsesed tsitaadid ning teised põhjalikult muutunud. 

Lääne traditsioonis on heliloojad kirjutanud mudeli abil neljal põhilisel moel:
 õppides, kuidas kirjutada teatud stiilis või žanris ning järgides seejärel stiili või žanri reegleid;
 imiteerides mõnda edukat või tähelepanuväärset heliteost;
 jäljendades olemasolevat heliteost, konkureerides sellega või avaldades sellele austust, lisades oma teosesse kommentaarina fragmendi jäljendatavast teosest;
 vihjates tuntud teosele ning selle tähendusele.

Need põhimõtted võivad esineda nii üksikult kui ka kombineeritult. Esimesed kaks on ilmselt sama vanad kui muusika ise, sest peaaegu kogu muusika põhineb kas improviseerija või helilooja kogemusel varasemast muusikast ja selle mudelitest. Viimased kaks sõltuvad rohkem helilooja individuaalsest stiilist ja töömeetoditest.

Mudeli järgi muusika kirjutamist, mille eesmärgiks on õppida teatud stiilireegleid või kompositsioonitehnikaid, kohtab näiteks Claudio Monteverdi varastes madrigalides, mis kas tervenisti või osaliselt põhinevad Luzzasco Luzzaschi, Luca Marenzio madrigalidel. Näiteks Igor Stravinski varane Klaverisonaat F-duur põhineb Tšaikovski, Aleksandr Glazunovi ja Aleksandr Skrjabini klaverisonaatidel. Juba Musica enchiriadis (u 850–900) ja Guido Arezzost Micrologus de disciplina artis musicae (1026–1032) sisaldavad teoseid, mida autorid tõid esile kui mudeleid sellest, kuidas teatud stiilis improviseerida või komponeerida. Ka klassitsismiaja heliloojate teatud žanris esimesed teosed põhinevad kindlatel mudelitel: näiteks Mozarti Requiemi terved lõigud on kirjutatud Michael Haydni Requiemi c-moll (1771) eeskujul. Mudel puudutab nii instrumentatsiooni, vokaalpartiide jaotumist kooriks ja Soolodeks, faktuuri, struktuure, teksti viisistamist, harmoonilist plaani ning muid tehnilisi ja stiiliaspekte. 

Eeskujuks oleva teose imiteerimist kohtab palju renessansiaja populaarsete šansoonide, samuti olemasolevate missade ümbertöötluste puhul uuteks kas vokaal- või instrumentaalteosteks. Muusikaajaloo suurteosed, nagu Monteverdi kaebelaulud, Händeli Messias, Haydni Loomine, Beethoveni IX sümfoonia, Stravisnki Püha kevad, on andnud ainest paljudele järgijatele. 

Sama toimub ka levimuusikas: mõni eriliselt edukas teos kutsub esile palju imitatsioone, nagu näiteks Biitlite album Sergeant Pepper's Lonely Hearts Club Band on inspireerinud paljusid järgijaid alates Rolling Stones'i Their Satanic Majesties' Request kuni terve rea The Who, Pink Floyd ja paljude teoste kontseptuaalsete albumiteni.

Heliloojad tihti austavad, võistlevad või ka kommenteerivad oma eelkäijate loomingut, kasutades nende teoseid mudelina. Guillaume de Machaut kasutab sellisel moel Philippe de Vitry isorütmilisi motette, laenates neist nii talea, color-i kui ka struktuurse plaani. Samasugust praktikat võib leida juba keskaja poeetide austuses ja rivaalsuses loodud lauludes. Renessansiajast kohtab palju polüfoonilisi mudeleid, mis rändavad kas sulandudes, võisteldes või austust avaldades teosest teosesse. Mõnikord võivad sellised teosed olla esmapilgul oma jumaldamise objektist esteetiliselt üsna kaugel. Sellise teose näiteks on Wagneri "Tristani ja Isolde" eeskujul loodud "Pelleas ja Melisande", mida võib tõlgendada nii oma eeskuju kommentaari kui ka kriitikana.

Neljanda võimaluse näitena sobiks Beethoven keelpillikvarteti osa pealkirjaga "Heiliger Dankgesang eines Genesenen an die Gottheit", mis on kirjutatud pärast helilooja tõsist haigestumist. Selle teose juurest on olemas selge link Béla Bartóki hilise loomingu juurde. Ka Haydni "Loomises" olev idee, pimedusest valguse poole, on inspireerinud näiteks Beethovenit looma oma Viiendat sümfooniat ja Brahmsi oma Saksa reekviemi.

Vaata ka
 Mudel

Muusika