joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valga Sõjaväeringkond

Valga Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Valga Kaitseringkond) asus Valgamaal. 

Ringkonna staap asus Valgas Maleva tänav 5a, esimene ülem oli kolonel Friedrich-Karl Pinka.

Valga Kaitseringkonna Staap moodustati 1. veebruaril 1919, kui Valga vabastati Eesti Vabadussõjas Eesti vägede poolt. Komandantuur oli üks esimesi asutusi, mis vabastatud linnas tööd alustas. Valga linna ja maakonna komandandiks määrati kornet Kornel.

1. aprillil 1937 jõustunud Sõjaväeteenistuse seaduse alusel asendati kaitseringkonna nimetus sõjaväeringkonna nimetusega.

Ülemad
kornet Karl Kornel, 1. veebruar 1919 –
kolonel Friedrich-Karl Pinka 1936
kolonel Verner Trossi −31.01.1939
kolonel Jakob Vende 31.01.1939–8.11.1939
kolonel Eduard Liibus 8.11.1939–

Riigivanema otsusega 1940. aastast, alates 1. veebruarist jaotati Eesti Vabariigi maa-ala neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 
1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 
2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa.
3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa.
4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga.

Vaata ka

Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939)

Viited

2. Diviis
Eesti sõjaväeringkonnad
Valga maakonna ajalugu
Sakala Üksik Jalaväepataljon

Sakala Üksik Jalaväepataljon oli Eesti sõjaväeosa asukohaga Viljandis.

Sakala üksiku jalaväepataljon loomise ajaks loetakse, 1918. aasta 25. detsembrit, kui moodustati alampolkovnik Hans Kurvitsa juhtimisel Viljandis, Viljandi kaitsepataljon. Aasta hiljem laiendati pataljon Sakala Partisanide polguks.

Pataljoniülemad
4. mai 1919 – 24. detsember 1919, alamkapten Otto Oidermann, Sakala Partisanide pataljoni ülem
kapten Villem-Kustav Marder
alamkapten Jaan Riisenberg
polkovnik Siegfried Pinding
alampolkovnik Ludvig-Karl Jakobsen
kolonelleitnant Verner Trossi
kolonelleitnant Oskar-Johannes Schmidt
major August Kivi
kolonelleitnant Hans Matson
kolonelleitnant Johannes-Aleksander Raud
kolonelleitnant Aleksander Ratas

Vaata ka
Sakala Partisanide Pataljoni koosseis

Viited

 
2. Diviis
4. Diviis
Võru-Petseri Sõjaväeringkond

Võru-Petseri Sõjaväeringkond (kuni 1937. aastani Võru-Petseri Kaitseringkond) asus Võru- ja Petserimaal. 

Võru-Petseri Kaitseringkonna eellasteks olid Võru kaitseväe asutis (asutatud 21. november, Petseri  kaitseväe asutis (asutatud 8. veebruar)/Petseri Kaitseväeringkond.

Juhid
kolonel Verner Trossi, 1936–1938;
kolonel Paul Triik, 1938–1939
kolonel Johannes Remmel,  8. novembril 1939– .

Riigivanema otsusega 1940. aastast jagati alates 1. veebruarist Eesti Vabariigi territoorium neljaks diviisi rajooniks ja viimased omakorda sõjaväeringkondadeks järgmiselt: 
1. diviisi rajoon: Narva Sõjaväeringkond, kuhu kuulus idapoolne osa Virumaast, ja Viru-Järva Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid läänepoolne osa Virumaast ja Järvamaa. 
2. diviisi rajoon: Tartu Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Tartumaa, ja Võru-Petseri Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Võru- ja Petserimaa.
3. diviisi rajoon: Harju Sõjaväeringkond, kuhu kuulus Harjumaa, ja Lääne-Saare Sõjaväeringkond, kuhu kuulusid Lääne- ja Saaremaa.
4. diviisi rajoon: Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkond Pärnu- Ja Viljandimaaga ja Valga Sõjaväeringkond Valgamaaga.

Sõjaväeringkonna väed
7. Jalaväerügement: ülem kolonel Oskar Pajusoo
8. Üksik Jalaväepataljon: ülem kolonelleitnant Jüri Kõrge

Vaata ka
Eesti sõjaväe ja Sõjaministeeriumi organisatsioon (1939)

Viited

Eesti sõjaväeringkonnad
2. Diviis
Võru maakonna ajalugu
Petseri maakond
Aleksander Täheväli

Aleksander Täheväli (Aleksander Sternfeldt; 23. november 1888 Mäksa vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – 30. jaanuar 1955 Stockholm) oli eesti vaimulik.

Ta õppis aastail 1914–1918 ja 1920 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, läbis prooviaasta Viljandi Pauluse koguduse juures, ordineeriti 23. jaanuaril 1921.

Ta oli Sangaste koguduse õpetaja aastail 1921–1924, Tallinna Jaani koguduse 2. pihtkonna õpetaja 1924–1944, Tallinna praost 1941–1944, konsistooriumi assessor 1939–1944. 

Aleksander Täheväli põgenes 1944. aastal Rootsi, oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Stockholmi koguduse õpetaja 1945–1955 ja Rootsi praostkonna praost 1953–1955.

Isiklikku 
Tema tütre Maria abikaasa oli Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop Konrad Veem, teise tütre abikaasa oli diakon Tarvo Kass, tütrepoeg on Cleveland-Ohio koguduse õpetaja Ando Martin Kass.

Kirjandus 
Konrad Veem. Eesti vaba rahvakirik. Eesti Vaimulik Raamat, Stockholm, 1990, lk. 459.

Sangaste Püha Andrease koguduse vaimulikud
Tallinna Jaani koguduse vaimulikud
Tallinna praostid
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1888
Surnud 1955
Manivald Heinam

Manivald Heinam (kuni 1936. aastani Friedrich Emmanuel Manivald Heiman; 1. veebruar 1894 Rabivere, Hageri kihelkond – 30. mai 1969 Vancouver) oli eesti vaimulik.

Ta sündis Hageri kihelkonnas Rabivere koolimajas kihelkonnakooli juhataja pojana. Ta lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi aastal 1914 hõbeaurahaga. Aastail 1914–1916 ja 1920–1922 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 1916–1920 teenis Vene ja Eesti sõjaväes, võttis osa Vabadussõjast. Oli prooviaastal Tartu Pauluse ja Tartu Ülikooli koguduses, ordineeriti õpetajaks 29. jaanuaril 1923.

Manivald Heinam oli Kanepi Jaani koguduse õpetaja aastail 1923–1944, Võru praostkonna abipraost 1930–1931 ja praost 1933–1944.

Põgenes Saksamaale 1944. aastal, teenis DP laagrites ja oli Lübeckis laagri kooli usuõpetaja. Läks 1950. aastal Kanadasse, oli Vancouveri ja Victoria eesti koguduse asutaja õpetaja 1950–1963. Lisaks pidas ta aastal 1953 teenistusi Dunsani ja Victoria koguduses saksa keeles ning Nanaimo koguduses inglise keeles.

Viited

Välislingid 
Meenutusi praost Manivald Heinamist
http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1000

Kanepi Jaani koguduse vaimulikud
Võru praostid
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Kanadas
Sündinud 1894
Surnud 1969
Peterseni graaf

Peterseni graaf on üks lihtne, kuid huvitavate omadustega regulaarne graaf, mille konstrueeris 1898. aastal Taani matemaatik Julius Petersen kontranäitena ühele tollasele regulaarseid graafe puudutavale teoreemile. Selle graafi omadusi on uuritud eri aspektidest ja uurimine veel jätkub.

Üldised parameetrid 
Peterseni graaf on harilik (st mittesuunatud) kuupgraaf (st 3-valentsregulaarne). See 10-tipuline ja 15 servaga graaf on konstrueeritav kui 5-täisgraafi servagraafi täiend. Selle kromaatiline arv on 3, kromaatiline klass 4, st ei kujuta endast kolme 1-faktori summat.

Peterseni graafi:
 Spekter on −2, −2, −2, −2, 1, 1, 1, 1, 1, 3.
 Karateristlik polünoom .
 Kromaatiline polünoom

Regulaarsused ja sümmeetria 
Peterseni graaf on 3-valentsregulaarne, 2-distantsregulaarne ja 5-vööregulaarne. Kolmevalentseid vööregulaarseid graafe nimetatakse kage’ks (inglise: cage). Peterseni graafis on kaksteist 5-vööd. Iga tipp esineb 6 vöös ja iga serv esineb 4 vöös.

Peterseni graafi 'täiend' on 4-klikkregulaarne, selles on viis lõikuvat 4-klikki. Iga tipp esineb kahes klikis ja iga serv esineb ühes klikis.

Peterseni graaf ja selle täiend on transitiivne ja sümmeetriline. Sellest tuleneb ka nende n-ö tugev regulaars, mis antud juhul tuleneb otseselt nende bisümmeetriast (kõik bisümmeetrilised graafid on tugevregulaarsed, kuid mitte vastupidi).

Graafi automorfismirühm on S5.

Teisi omadusi 

Peterseni graaf on mittetasandiline ja hüpohamiltonlik. See graaf on seotud värvitavuse probleemiga (inglise: vertex and edge colouring). Räägitakse Peterseni fenomenist ja Peterseni perekonnast graafides. Viimase puhul on püütud konstrueerida 14-, 18-, … tipulisi graafe, mis säilitavad 5-vööregulaarsuse (kuid ei säilita bisümmeetriat).

Peterseni graafi nagu mõnda teistki on uuritud erinevate inimeste poolt väga spetsiifilistest külgedest. Kokkuvõtvat kirjutist sellest ei leidu. Üks kokkuvõtlikumaid suundi näitavaid artikleid sellest on inglise Wikipedias.

Graafi struktuuri ja sümmeetriaomaduste uurimiseks sobivad nende semiootilised mudelid.

Kirjandust 
 J. A. Bondy, U. S. R. Murty. 2008. Graph Theory. Springer, ISBN 9781846289699.
 J.-T. Tevet. 2010. Graafide varjatud külgi. SERR, ISBN 9789949213108.
 A. Dharwadker, B. Pirzada. 2011. Graph Theory. Amazon Books, ISBN 9781466254992.

Graafiteooria
Lembitu tänav (Tallinn)

Lembitu tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Sibulaküla asumis. Tänav kulgeb Rävala puiesteelt Liivalaia tänavale ja on 434 meetrit pikk.

Lembitu tänava paralleeltänavad on ühel pool Lauteri tänav ja teisel pool Kaupmehe tänav.

Suurem osa Lembitu tänava omaaegsest hoonestusest hävis märtsipommitamise tagajärjel 1944. aastal.

Lauteri ja Lembitu tänava vahel asub Lembitu park ja tänava ääres peamiselt 1950. aastatel ehitatud hooned ning Lauteri ja Liivalaia tänava nurgal Olümpia hotell.

Hoonestus 
Lembitu tänav 2 asus kahekorruselise puumaja, mis lammutati 2006. aasta. Lembitu tänav 2 ja 4 kruntidele kavatseti ehitada hotell.

Lembitu tänav 3 asub 1938. aastal Eugen Sachariase projekti alusel ehitatud esindustraditsionlistlik Voldemar Vunderi maja. Üks väheseid säilinud hooneid 1944. aasta märtsipommitamises totaalselt hävinud piirkonnas. Hoone oli kasutuses Eesti NSV Välisministeeriumi hotellina, 2006. aastast oli kasutusel välisministeeriumi tööruumidena ja 2001. aastal moodustati Lembitu 3 asuva hoone baasil Hotell Lembitu AS.

Lembitu tänav 6 asub 1952. aastal ehitatud 4-korruseline kortermaja.

Lembitu tänav 7 kinnistul paikneb 5-korruseline äriruumidega korterelamu.

Lembitu tänav 8 asub 1952. aastal ehitatud 5-korruseline kortermaja.

Lembitu (Suur-Balesna 12) tänav 10a asus Wilhelm Knüpfferi Knüpfferi naistekliinik ja Eesti NSV ajal Eesti NSV Siseministeeriumi polikliinik.

Lembitu 10 asub, Lembitu 10/12 kinnistul paiknenud endisest haiglahoonest ja 1973. aastal valminud büroohoonest ümberehitatud Hotell L'Embitu.

Lembitu tänav 14 asub 1958. aastal ehitatud 5-korruseline kortermaja.

Ajalugu 
Lembitu tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi Suur-Balesna tänav, Suur-Baleasna tn, Balesna tn, Paliasna uulits, (saksa keeles Grosse Baleasnoi-Strasse, Große Baleasnoistraße, Palesnaja Straße, Balesnowoi-Straße, Bolesnoy Straße, Pimenowsche Straße, Lapinskoy Straße, vene keeles Большая Балясная улица, Полесная ул.).

Nimi tulenes mereväe erukaptenleitnandi Nikolai Pantelejevitš Baleasnoi nimest, kellel oli seal maja, mis tema võlgade katteks 1807. aastal oksjonil maha müüdi. Vahel kasutati ka teiste majaomanike nimedest tuletatud nimesid, näiteks 1813. aastal – Lapinskoi Strasse, 1833. aastal – Pimenowsche Strasse (kaupmees Ivan Pimenovitš Derikovi isanime järgi) jne, kuni 1876. aastal fikseeriti Baleasnoi-Strasse nimi.

Praeguse Lembitu tänav nime sai tänav 17. jaanuaril 1923.

Viited

Välislingid 

Kesklinna linnaosa tänavad
Ants Lauteri tänav

Lauteri tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosa Maakri ja Sibulaküla asumis. Tänav kulgeb Rävala puiesteelt Liivalaia tänavale. 

Lauteri ja Lembitu tänava vahel asub Lembitu park.

Hoonestus

Lauteri tänava ja Rävala puiestee nurgamaja keldris Lauteri 1 asus aastatel 1997–2010 restoran Eesti Maja, mida pidas Viido Polikarpus.

Lauteri 3 hoone on ehitatud Nõukogude ajal Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi jaoks, praegu paikneb selles hoones Estonian Business School.

Lauteri 5 hoone oli Nõukogude ajal Õmblustootmiskoondis Baltika ühiselamu, selles hoones on 1990. aastail paiknenud kindlustusfirma Bico, hilisem ERGO Kindlustus, Lloyds' Registeri Eesti esindus ja muid asutusi.

Lauteri tn 7 asub 1958. aastal Udo Ivaski ja Paul Härmsoni projekti järgi ehitatud Heliloojate maja, mille eraldi numbriga tiivas Lauteri 7c paikneb Eesti Heliloojate Liit.

Ajalugu
1979. aastal avastati Härjapea jõe piirkonnas, Kaasani kiriku värava juures üsna ulatuslik asulakoht, kui trassi kaevamisel tuli päevavalgele tulease, mis osutus uurimiste käigus ligikaudu 2300 aasta vanuseks. Rootsi ajast kuni 1830. aastateni oli tihedama hoonestusega linnakehandi piiriks Liivalaia tänav.

Alates 1846. aastast kandis A. Lauteri tänav nimesid: Suur-Arehna (saksa keeles Große Arefjewstrasse, vene k. Большая Арефьевская ул), Arefjevi, Orechowi, Orehhovi. Nimetused tulenesid sealse piirkonna majaomaniku kapten Nikolai Arefjevi nimest. 17. jaanuaril 1923 nimetati tänav Imanta tänavaks . 
 

Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee otsusega 13. veebruarist 1976 sai tänavnäitleja Ants Lauteri järgi nime . nimetati Lenini puiesteelt Kingissepa tänavale  kulgenud Imanta tänav Ants Lauteri järgi Ants Lauteri tänavaks.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Lembitu park (Tallinn)

Lembitu park asub Tallinnas Lauteri tänava, Kauka tänava,  Vambola tänava ja Lembitu tänava vahel, Sibulaküla asumis.

Lembitu pargi pindala on 0,9 ha. Park rajati 1953. aastal, hiljem on tehtud veel juurdeistutusi. Pargis kasvab 17 taksonit puittaimi: puude perekondadest on arvukamad vaher, pärn, kask, viirpuu ja tamm. Suurimad puud on hobukastan, mägivaher, läänepärn ja tamm. 
Märkimisväärsemad Lembitu pargis kasvavad suured puud: hariliku tamme kultivar „Cupressoides”, võimas hobukastan ja mägivaher. Põõsastest on haruldasemad võimsad pahklike tüvedega ja igal aastal rohkelt õitsvad ungari sireli tüvikud. Neid kasvab teisteski pärast sõda rajatud Tallinna parkides ja just need puukujuliseks kasvatatud sirelid annavad Tallinna kesklinna parkidele isikupära.

                       
Eesti NSV ajal asus pargi Vambola tänava poolses otsas Hans Pöögelmanni ausammas. 2012. aastast asub Lembitu pargis Juta Eskeli skulptuur "Kolhoosineiu" ehk "Tütarlaps kausiga".

2022. aasta aprillis otsustati Lembitu parki rajada Ukraina väljak.

Ajalugu
Lembitu park praegusel kujul rajati pärast Teist maailmasõda, põhiosas 1953. aastal. Mõned suured vanad puud pärinevad varem siin asunud majade aedadest. Eelnevalt paiknesid samal alal enamasti 18. sajandil ehitatud puumajad, kuid peaaegu kõik selle piirkonna ehitised hävisid 1944. aasta 9. märtsi pommitamises. Pärast sõda varemed lammutati, osa ümbruskonna kvartaleid hoonestati suurte kivimajadega, linnaosa keskele aga rajati planeerimiskava järgi üldkasutatav park.

Park on range geomeetrilise kujundusega ja stalinistliku pargikujunduse paremaid näiteid Tallinnas. Algselt hõlmas see ka praeguse Välisministeeriumi (endise EKP keskkomitee) hoone ala, nii et moodustus katkematu haljasvöönd (nn roheline rist), mis võttis enda alla Lembitu pargi, Rävala (tookord Lenini) puiestee ja Teatri väljaku.
Oma praegused mõõtmed sai park 1969. aastal. 

Praegust nime kannab Lembitu park ametlikult alates 12. aprillist 1996. Varem on sama pargi nimed olnud Vambola park ja Pöögelmanni park.

Viited

Välislingid
Lembitu park Tallinnas saab valgustuse, Äripäev Online, 25. oktoober 2004
IRL soovib Tallinnasse Ronald Reagani parki, Tallinna Postimees, 18. november 2010

Tallinna pargid
Kesklinna linnaosa
Liis Ilula-Niinemets

Liis Ilula-Niinemets (sündinud 14. aprillil 1987) on Eesti tantsija ja lavastaja. 

2010. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia tantsukunsti osakonna.

Tantsulavastused 
 "Sina ja mina ja kõik keda teame" – tantsija (2010, lavastaja Ina Stockem)
 “Valdner” – lavastaja, Kanuti Gildi saal (2010)
 “älis mnimedemaal” – lavastaja, Kanuti Gildi saal (2010)
 “Bodylounge” – tantsija (2008, lavastaja Ina Stockem)
 "Sotsia“ – koreograaf, tantsija (2008)
 „Adra seatud aeg“ – tantsija (2008, lavastaja Teet Kask)
 „Kunst on see, mis toidab“, lavastaja (2008)
 „Alkus“ – tantsija (2006, lavastaja Sandra Z)

Isiklikku
Tema abikaasa on näitleja Tõnis Niinemets.

Välislingid 
Kultuuriakadeemia tudeng lõi parima tantsu, Sakala, 10. märts 2009

Eesti koreograafid
Eesti tantsupedagoogid
Sündinud 1987
Johannes Teksal

Johannes Teksal (10. mai 1902 Jõhvi vald, Virumaa – 29. juuli 1936) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Ta teenis 1. Jalaväerügemendis ja Kaitseliidu Viru malevas.

Kirjandus 
Ltn. Joh. Teksal †. Virumaa Teataja, 31. juuli 1936, nr. 85, lk. 2.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

1. Jalaväerügemendi koosseis
Kaitseliidu Viru maleva liikmed
Sündinud 1902
Surnud 1936
Ernst Otto Matisoo

Ernst Otto Matisoo (kuni 1936. aastani Ernst Otto Mattisson; 8. juuni 1896 – 21. jaanuar 1938 Petseri) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Ta teenis 6. Jalaväepolgus ja 7. Jalaväerügemendis, suri südamehaigusse.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
7. Jalaväerügemendi koosseis
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1896
Surnud 1938
August Michelson

August Michelson (pärast eestistamist August Mihklisoo; 6. juuli/18. juuli 1880 Aegviidu – 4. september 1952 Tallinn) oli eesti näitleja ja tantsija. 

Ta õppis Karl Jungholzi teatrikursustel ja täiendas end tantsu alal Peterburis Aleksandr Tšekrõgini (:ru:Чекрыгин, Александр Иванович) juures.

Michelson tegutses aastatel 1897–1906 karskusseltsis "Valvaja", kuulus 1906–1948 Estonia teatri truppi ja 1948–1952 tegutses Draamateatris.

Michelson ja Erika Tetzky olid Eesti esimesed kutselised tantsijad. 1910. aastail tegi ta liikumisseadeid operettidele.

August Mihklisoo maeti 17. septembril 1952 Metsakalmistule.

Ta on üks Andrus Kiviräha romaani "Liblikas" peategelastest ja minajutustaja.

Isiklikku
Ta oli aastatel 1916–1918 abielus Erika Tetzkyga.

Viited

Välislingid
 Estonia tantsu- ja muusikateatri areng
 "Kaksikjuubel "Estonias"" Postimees, 14.12.1932

Eesti näitlejad
Eesti tantsijad
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1880
Surnud 1952
Jevgeni Kafelnikov

Jevgeni Aleksandrovitš Kafelnikov (vene keeles Евгений Александрович Кафельников; sündinud 18. veebruaril 1974 Sotšis) on endine Venemaa tennisist.

Jevgeni Kafelnikov on esimene Venemaa tennisist, kes võitis suure slämmi turniiri (Roland Garros – 1996). Peale selle on ta võitnud ka 1999. aasta Australian Openi. 3. mail 1999 tõusis Jevgeni Kafelnikov ATP edetabelis esikohale.

2000. aasta suveolümpiamängudel võitis Venemaa tennisist kuldmedali. Finaalmängus alistas Kafelnikov Tommy Haasi.

Tunnustus
1996 – Venemaa teeneline meistersportlane

Venemaa tennisistid
Golfimängijad
Sündinud 1974
Lembitu park (Paide)

Lembitu park on park Paides, Pärnu tänava ääres.

Park planeeriti aastatel 1936–1937, oma praeguse kuju sai ta 1980. aastatel.

1975. aastal püstitati parki kõrge Nõukogude sõjaväelase Johannes Raudmetsa monument, mis teisaldati 2007. aastal ja viidi Eesti ajaloomuuseumi.

Pargis asub Järvamaa muuseum, kohe pargi naabruses asuvad Järvamaa Haigla ja veetorn-elamu.

Viited

Paide
Eesti pargid
Katšanovi üksikpataljon

Katšanovi üksikpataljon oli Eesti Vabadussõja ajal 1919. aastal Eesti-Vene piiriregiooni Pihkva kubermangu Ostrovi maakonna Katšanovi valla elanikest moodustatud väeüksus, Eesti sõjaväe koosseisus.

Juhtkond ja koosseis
Jaan Kõue, pataljoni formeerija ja ülem
Artur Saueselg, pataljonikomandör;
Tõnis Koern, pataljoni staabiülem
1. rood,
2. rood,
3. rood,
4. rood,
5. rood,
kuulipildujarood
Välisuurtükipatarei/Katšanovi patarei-  Patareiülem leitnant Aleksander Sobolev.
Patareis olid kaks Vene 1895. aasta 3,42’’ (87 mm) välisuurtükki ja kaks 1902. aasta 3’’ (75 mm) kiirlaskesuurtükki. 

1919. aasta septembris oli polgu isikkoosseis umbes 1300 meest.

Väeosa moodustamine
1919. aasta suvel moodustati Pihkva kubermangu Ostrovi maakonna Katšanovi vene rahvusest bolševikevastaselt meelestatud elanikest Katšanovi polk, mis hiljem isikkoosseisu suurenedes (kui väeosaga liideti ka Pankjavitsa maakonna vene rahvusest elanikest moodustatud polk) nimetati 1919. aasta oktoobris ümber Katšanovi üksikpataljoniks.  

Pärast 1920. aastal sõlmitud Tartu rahulepingu sõlmimist liideti Katšanovo piirkond Katšanovi vallana Läti Vabariigi Abrene maakonnaga.

Vaata ka 
Eesti Vabadussõjas osalenud väeosade loend

Välislingid
Igor Kopõtin, Katšanovi üksikpataljon

Eesti endised väeüksused
Eesti Vabadussõda
Vene kodusõda
Ott Kartau

Ott Kartau (sündinud 8. jaanuaril 1988 Tartus) on eesti näitleja.

Elulugu 
Ott Kartau lapsepõlv möödus Otepää lähedal Pühajärve külas.

Aastatel 1995–2007 õppis ta Otepää Gümnaasiumis. Samal aastal astus Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemiasse, kust 2011. aasta suvel sai näitleja kutsetunnistuse.

Ta on lõpetanud ka Otepää Lastemuusikakooli viiuli erialal ning on omal käel õppinud mängima veel mitut pilli. 1998–2009 laulis Ott Kartau Eesti Meestelaulu Seltsi üle-eestilises poistekooris Kalev ning tegeleb näitlemise kõrval muusikaga nüüdki. Ta on kirjutanud muusika lavastusele "Välek" (Veikko Täär, SA Kalevipoja Koda, 2010) ja tantsulavastusele "Valdner" (Liis Ilula, Kanuti Gildi Saal, 2011).

Kuulus 2010. aastal asutatud ansambli Estonian Voices algkoosseisu.

Rollid

Teatrilavastused 
Aednik – Jevgeni Švarts "Draakon", lav. Helen Rekkor, Kuressaare Linnateater 2008
Näitleja – Jim Ashilevi "Et kõnelda sinuga", Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia 2010
Edgar – William Shakespeare "Kuningas Lear", lav. Peeter Jalakas, Von Krahli Teater 2010
Tahtejõud – Uku Uusberg "Jõud", "R.A.A.A.M." 2010
Ott – Lars von Trier ja Juhan Ulfsak "Idioodid", Von Krahli Teater 2010
Kuningas – Loore Martma ja Rene Eespere "Metsluiged", Eesti Kontsert 2011
Ejlert Løvborg – Henrik Ibsen "Hedda Gabler", lav. Mara Kimele, Von Krahli Teater 2011
Üks Karamazovitest – Kristian Smeds "12 Karamazovit", Von Krahli Teater 2011
Onupoeg – Federico Garcia Lorca "Lillede keel", lav. Rainer Sarnet, Von Krahli Teater 2011
Eri rollid – Tallinna koolide 7. klasside õpilased, "13", lav. Jim Ashilevi, Von Krahli Teater 2012
Vaimulik – T. S. Eliot "Nibud ehk Hetk meie elude katkematus reas", lav. Peeter Jalakas, Von Krahli Teater 2012
Pime poiss Ping Pong – "Von Krahli muinasjutud", lav. Mart Koldits, Von Krahli Teater 2012
 Albert – "Bloody Mary", lav. Kertu Moppel, Von Krahli Teater 2013
 "Life is very hard", lav. Robert M. Johanson, Marit Sirgmets, Simona Bieksaite, Von Krahli Teater 2014
 Prints Lennart Laineplekk – "Käbekärp", lav. Tero Jartti, Von Krahli Teater 2014

Lühifilmid 
Simmo – Annamari Kenk ja Tiina Haak "The Reflection", BFM 2010
Gunnar – Margus Raid "Renessanss", BFM 2012
Turvamees – Tanel Toom "Missioon M-314", Produktsioonigrupp 2012
Tõnu – Moonika Siimets "Oled see sina?", BFM 2013
Noormees – Helen Takkin "Circles" (Ewert and The Two Dragonsi muusikavideo), Allfilm 2015

Teleseriaalid 
Otto Elias – "Kättemaksukontor" 2010
Eduard – "Elu keset linna" 2010
Konstaabel Lepp – "Nöbinina" 2011
Kusti – "Naabriplika" 2014

Viited

Von Krahli Teatri näitlejad
Eesti lauljad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1988
Mats Erdell

Mats Erdell (1792–1847) oli esimene eestlasest pandimõisa pidaja.

Mats sündis 1792. aastal Karksi kihelkonna Pöögle valla Erdo (Ärtu) talus. Varsti viidi pere üle Taagepera mõisa, kus sai perekonnanime Ertel (Erdell) sünnitalu järgi. 

1830. aasta paiku rentis ta Tõrva lähedale Patküla mõisa. 1833. aastal sai ta variisiku (Voltveti mõisniku von Stryki abil) Roobe mõisa pandipidaja õigused. 

Mats suri 1847. aastal ja maeti Ala kalmistule ning tema mälestuseks on püstitatud Mats Erdelli kabel.

Pärast rüütlimõisate omamise vabaksandmist kõigi seisuste liikmetele ostis tema poeg Hans Erdell 1867. aastal Roobe mõisa päriseks ja temast sai esimene eesti soost rüütlimõisaomanik.

Viited

Välislingid
Olav Renno. Mõisnik Mats Erdell oli puhast talupojatõugu. Sakala, 27. august 2005

Liivimaa inimesed
Sündinud 1792
Surnud 1847
SN2 reaktsioon

{{PEALKIRI:SN2 reaktsioon}}
Orgaanilises keemias tähendab SN2 reaktsioon keemilise ühendi funktsionaalrühma asendumist mingi teise funktsionaalrühmaga, kusjuures see protsess toimub kooskõlamehhanismi järgi, s.t. teist järku nukleofiilse asendusena (bimolecular (2) nucleophilic (N) substitution (S)). 

Vaba elektronpaari omav reagent – nukleofiil – atakeerib substraadi R-X molekuli, millel on polaarne side Cδ+-Xδ-, ning protsessi tulemusena substraadi molekulis mingi aatom või aatomite rühm asendub mõne teise aatomi või rühmaga.
 Nu- + R-X → R-Nu + X- 
See on keemiline reaktsioon, mille kiirust limiteerivas staadiumis osalevad kaks reageerivat osakest – substraat (keemia) ja nukleofiil. Sellele reaktsioonile on iseloomulik, et substraadi molekulile nukleofiili liitumine ja lahkuva rühma eraldumine toimub samaaegselt. See on teist järku reaktsioon, s.t. reaktsiooni kiirus v sõltub mõlema osakese kontsentratsioonist:
v = k[RX][Nu-] 
kus k on kiiruskonstant ning [RX] ja [Nu-]on substraadi ja nukleofiili kontsentratsioonid.

Järgneval  reaktsiooni mehhanismi skeemil on kujutatud nukleofiili (HO-) atakk bromoetaani molekulile ja samaaegne lahkuva rühma (Br-) eraldumine.

SN2  protsessis nukleofiili atakk toimub lahkuva rühma suhtes teiselt poolelt. Seetõttu on SN2  reaktsioonidele iseloomulik, et (mahukad) asendusrühmad substraadi reaktsioonitsentris, s.t. steerilised takistused viivad konkureeriva SN1 mehhanismi suunas. Ja kiraalse substraadi korral esineb asendusrühmade konfiguratsiooni muutumine (Waldeni inversioon).

Vaata ka
SN1 reaktsioon
Nukleofiilne asendusreaktsioon
SN2’ reaktsioon

Orgaanilised reaktsioonid
Rüütli tänav (Paide)

Rüütli tänav on tänav Paides.

Rüütli tänav on umbes 470 meetrit pikk. 

Tänav algab Posti tänavalt ja kulgeb lõunasse, kus ristub Pika tänavaga ja lõpeb.

Osa tänavast on kaetud munakivisillutisega.

Rüütli tänavaga ristuvad Vee ja Vainu tänav.

Nõukogude perioodil nimetati tänav ümber Jaan Järvekülgi tänavaks.

Rüütli tänaval paiknevad asutused
Järva maavalitsus (Rüütli 25)

Paide tänavad
Tribute

"Tribute" on Ozzy Osbourne'i album aastast 1987.

Albumi lood salvestati kontsertidel aastatel 1980 ja 1981. Album kavatseti algselt avaldada aastal 1982, kuid lükati määramata ajaks edasi kitarrist Randy Rhoadsi hukkumise tõttu lennuõnnetuses. "Tribute" avaldati Rhoadsi mälestuseks viis aastat pärast tema surma.

Albumist anti uusversioonid välja aastatel 1995 ja 2002.

Lood
Lugude autorid on Ozzy Osbourne, Randy Rhoads ja Bob Daisley, kui pole teisiti märgitud.
 "I Don't Know" – 5:40
 "Crazy Train" – 5:19
 "Believer" – 5:08
 "Mr. Crowley" – 5:37
 "Flying High Again" (Osbourne, Rhoads, Daisley, Lee Kerslake) – 4:17
 "Revelation (Mother Earth)" – 5:58
 "Steal Away (The Night)" – 8:04
 "Suicide Solution" – 7:46
 "Iron Man" (Osbourne, Tony Iommi, Geezer Butler, Bill Ward) – 2:50
 "Children of the Grave" (Osbourne, Iommi, Butler, Ward) – 5:57
 "Paranoid" (Osbourne, Iommi, Butler, Ward) – 2:59
 "Goodbye to Romance" – 5:33
 "No Bone Movies" (Osbourne, Rhoads, Daisley, Kerslake) – 4:02
 "Dee" (Rhoads) – 4:22

1987. aasta albumid
Ozzy Osbourne'i albumid
Kiyoo Mogi

Kiyoo Mogi (茂木清夫, 28. detsember 1929 Jaapan – 6. juuni 2021) oli jaapani seismoloog. 

Ta hoiatas korduvalt Jaapani avalikkust, et Tōkai maavärinad korduvad, ning kutsus üles võtma tarvitusele meetmeid nende tagajärgede leevendamiseks.

Jaapani teadlased
Seismoloogid
Sündinud 1929
Surnud 2021
Vanaarmeenia keel

Vanaarmeenia keel (armeenia keeles գրաբար grabar, "kirjanduslik") on armeenia keele vanim tuntud vorm.

Esmakordselt kirjutati vanaarmeenia keeles 5. sajandi alguses pKr, sellest kuni 18. sajandini on kogu armeenia kirjandus vanaarmeenia keeles. Paljud muistsed kreeka, pärsia, heebrea, süüria ja ladina käsikirjad on säilinud vaid armeeniakeelses tõlkes. Vanaarmeenia keel on tänini Armeenia apostelliku kiriku liturgiline keel, sageli õpivad seda ka piibli- ja patristikauurijad. Samuti on vanaarmeenia keel tähtis Indoeuroopa algkeele rekonstrueerimise seisukohalt, kuna selles on säilinud hulk vanapäraseid jooni.

Vanaarmeenia keelt kõneldi peamiselt Armeenia mägismaal. Seda kirjutatakse armeenia kirjas. Kõnekeelena on vanaarmeenia keel välja surnud, sellest arenes välja 12.-18. sajandil tarvitatud keskarmeenia ehk kiliikia armeenia keel, millest 18. sajandil sündis omakorda tänapäevane armeenia keel.

Kirjandus
 Acharian, Hrachia. (1971-79) "Etymological Root Dictionary of the Armenian Language" Vol. I – IV. Yerevan: Yerevan State University.
 Meillet, Antoine. (1903) "Esquisse d'une grammaire comparée de l'arménien classique"
 Thomson, Robert W. (1989) "An Introduction to Classical Armenian" Caravan Books. (ISBN 0-88206-072-4)

Armeenia
Indoeuroopa keeled
Keeleajalugu
Otto Tunder

Otto Tunder (aprill 1650 Tallinn – 30. aprill/11. mai 1708 Käina) oli Eesti vaimulik.

Tunder ordineeriti 28. jaanuaril 1674 õpetajaks. Aastatel 1674–1677 oli ta Haapsalu Püha Johannese koguduse abiõpetaja ning samaaegselt Haapsalu kooli rektor ja saksa koguduse kantor. Aastatel 1677–1682 oli ta (kutsuti 24. augustil 1677, introdutseeriti 11. novembril 1677) Pühalepa Laurentsiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1683–1708 oli ta (kutsuti 16. septembril 1682) Käina Martini koguduse õpetaja. Aastatel 1683–1708 oli ta veel (sai praostiks 16. veebruaril 1683) Saarte-Lääne praostkonna praost. 26. jaanuaril/6. veebruaril 1703 sai Senior ministerii'ks. Ta pidas jutlusi eesti keeles.

Tunder võttis osa Uue Testamendi tõlkimisest.

Isiklikku 
Ka tema poeg Johann Samuel Tunder ja pojapoeg Wilhelm Friedrich Tunder olid Käina Martini koguduse õpetajad.

Viited 

Haapsalu Püha Johannese koguduse vaimulikud
Käina Martini koguduse vaimulikud
Pühalepa Laurentsiuse koguduse vaimulikud
Saarte-Lääne praostid
Eestimaa vaimulikud
Sündinud 1650
Surnud 1708
Simple Express

Simple Express oli Lux Expressi noortele suunatud odavkaubamärk. Simple Expressi Scaniad ja Irizar Centuryd sõitsid muu hulgas Tallinnast läbi Läti ja Leedu Varssavisse. Pileteid müüdi kõigisse Euroopa suurlinnadesse.

1. augustist 2019 ei kasuta Lux Express enam Simple Expressi kaubamärki.

Viited 

Kaubamärgid
Mercedes-Benz Sprinter

Mercedes-Benz Sprinter on autotootja Mercedes-Benzi sõidukite hulka kuuluv, valdavalt väiketarbesõidukite mudelite klass. Mercedes-Benz Sprinterite tehnilised näitajad ja mootori tüübid, lisavarustus jms võivad iga sõiduki puhul erineda. Mercedes-Benz Sprintereid toodetakse Mercedes-Benz T 1 järglasena alates 1995. aastast. Põlvkonnad
 Esimene põlvkond (1995–2006)
 Teine põlvkond (2006–2018)
 Kolmas põlvkond (2019–)

Tootjad
Tuntuimad tootjad on Daimler-Benz, DaimlerChrysler, Daimler AG, Volkswagen AG.

Tehased
Daimler Vans Manufacturing, LLC (Charleston, Lõuna-Carolina, Ameerika Ühendriigid); 
Fujian Benz Automotive Co. (FBAC) (Hiina);
GAZ-i tehas Nižni Novgorodis (Venemaa);
Mercedes-Benzi tehas González Catánis (Argentina);
Mercedes-Benz Ludwigsfelde GmbH (Saksamaa);
Xinkai Auto Manufacture Corporation (Hiina);
Mercedes-Benzi transporteritehases Düsseldorfis komplekteerib ligi 6600 töötajat keskmiselt 150 000 Mercedes-Benz Sprinteri tüüpi sõidukit aastas. 
...

Mudelid
Sprinteri mudelite valik on väga laiaulatuslik: erinevas suuruses kaubikud, erineva kabiini pikkusega raam- ja madelautod, väikebussid, politsei- ja kiirabisõidukid, reanimobiilid jmt.

Väibebuss
Toodetavad ja komplekteeritavad väikebussid on kuni umbes 20 reisijakohaga. Sprintereid kasutatakse nii linna-, valla-, maakonna- kui ka kaugliinidel. Eestis kasutavad Sprintereid näiteks Sarbuss, GoBus, Automen ja teised firmad.

Kiirabisõiduk ja reanimobiil
Mercedes-Benz Sprintereid ehitatakse ümber baasautodest (mitmes riigis, sh. ka Eestis kohapeal) kasutamiseks ka kiirabi- ja politseisõidukite ning reanimobiilidena. Eestis on levinuim kiirabisõidukimudel Mercedes-Benz Sprinter 319 CDI.

Vaata ka
Mikrobuss ja Väikebuss

Viited 

Sprinter
Sõidukid
Sareta

Sareta on Saaremaa bussifirma, mis käitab Setrate ja Mercedes-Benz Sprinteri sõidukitega regulaarliine Kuressaarest Tallinna. Viie väljumisega päevas on Sareta tihedaima graafikuga Kuressaare–Tallinna–Kuressaare liini käitaja.

Välislingid
http://www.sareta.ee/

Eesti transpordiettevõtted
Setra

Setra on Daimler AGle kuuluv bussitootja. Eestis kasutab Setra busse Sareta.

Galerii

Saksamaa ettevõtted
Bussitootjad
Lutsu tänav

Lutsu tänav (saksa keeles Quappenstraße) on tänav Tartu kesklinnas.

Tänav algab Jakobi tänavalt, ristub Jaani tänavaga, möödub Tartu Jaani kirikust jalakäijate tänavana ning lõpeb Rüütli tänaval.

Tänava pikkus on 240 meetrit.

Lutsu tänava ääres asuvad Antoniuse õu (Lutsu tänav 3, Lutsu tänav 5, Jaani tänav 6) ja Tartu Mänguasjamuuseum (Lutsu tänav 8).

Varasemad nimed

10. jaanuarist 1958 kuni 2. märtsini 1989 nimetati tänavat Võimla tänavaks.

Aastail 1958–1987 kandis (Oskar) Lutsu tänava nime Tartus varasem ja hilisem Näituse tänav.

Hooned
Lutsu tänav 8 hoones tegutses 1820. aastast 1829. aastani Tartu Kreiskool.

Välislingid 

Tartu tänavad
VanHool

VanHool on Belgia keretootja, mis tegeleb busside, trollibusside ja haagiste tootmisega.

Ettevõtte rajas Bernard Van Hool 1947. aastal Koningshooiktis Lieri lähedal Belgias. Algusaastatel müüs ettevõte oma toodangut Euroopas, kuid alates 1980. aastate keskpaigast siseneti ka Põhja-Ameerika turule, kus ettevõtte on kujunenud oluliseks tegijaks.

Välislingid 

Kodulehekülg

Belgia ettevõtted
Arnold Tols

Arnold Tols (1902 – 9. detsember 1941 ) oli Eesti vabadusvõitleja.

Aastal 1919 loodi Eesti Skautide Peastaap, mille ülemaks sai Arnold Tols.

Tunnustused 
  22. jaanuar 1931 Kotkaristi V klassi teenetemärk
  20. veebruar 1934 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk .

Kirjutatud raamatud 
 Põlevkivi põlemisgaaside analüüsimine ja resultaatide arvutamine, Tartu, 1926 
 Skoudi käsiraamat (Hans Johansoniga) Tartu, Odamees, 1921 
 Nitrogaasid, Eesti Tuletõrje, 1937, nr 5. lk 161
 Ving, Eesti Tuletõrje, 1937 nr 4, lk 131-132

Eesti tuletõrjujad
Kaitseliidu Harju maleva liikmed
Vabadussõjalaste Rahvaliikumise poliitikud
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1941
Maiasmoka kohvik

Maiasmoka kohvik on Eesti vanim praeguseni töötav kohvik. See tegutseb Tallinnas aadressil Pikk tänav 16 / Pühavaimu tänav 1 alates 1864. aastast. Maiasmoka kohviku biidermeier-interjöör on säilinud muutumatuna ligi sajandi vältel.

Kohvik pakub pagaritooteid, käsitsi valmistatud šokolaadikompvekke ja martsipankujukesi. Kohvikus tegutseb ka Kalevi martsipanituba.

Ajalugu 
Esimene pagaritöökoda Maiasmoka kohviku praeguses asukohas sündis 1806. aastal. 11. augustil 1806 sõlmitud müügilepinguga sai maja uus omanik suhkrupagar Lorenz Cavietzel kõik õigused maale ja majale, milles tänapäeval asub kohviku müügisaal.

Venemaa 1786. aasta linnaseaduse kohaselt võisid Tallinnas äriettevõtteid pidada üksnes gildi liikmed. Esmakordselt mainiti Lorenz Cavietzeli nime müügilepingus 1806. aastal. 1823. aastast jätkas äripidamist tema poeg. 

1835. aastal lõpetas Cavietzel äritegevuse Tallinnas ja kolis Riiga. Äri uueks omanikuks sai Johann Seegrön, tema järel Conrad Raeper.

1864. aastal ostis maja Narva kondiiter Georg Stude, kes ehitas selle kokku suure majaga Pühavaimu ja Pika tänava nurgal. Stude on Eesti kondiitritööstuse ajaloos tähtsal kohal, eriti hea maine omandasid tema firma martsipanitooted. 19. sajandi teisel poolel varustas Stude martsipaniga muuhulgas Venemaa keisri perekonda ja õukonda. Esimese maailmasõja eel pälvis kondiitritööstuse toodang auhindu.

1941. aastal Stude ettevõte riigistati, see liideti Brandmanni ja Riola kondiitritööstustega kompvekitehaseks Karamell. 1958. aastal liideti Karamell kondiitritoodete vabrikuga Uus-Kalev. 1962. aastal ühendati Uus-Kalev kondiitritoodete vabrikuga Kalev, mis jäi Eestis ainsaks magusatootjaks.

1997. aastal registreeriti Pikal tänaval kohvikut pidav OÜ Maiasmokk. 2004. aastal omandas selles enamusosaluse AS Kalev. Nüüdseks kuulub OÜ Maiasmokk AS-ile Kalev Chocolate Factory, mis omakorda kuulub 2007. aastast Norra kontserni Orkla. 2010. aasta lõpus ostis Kalevi šokolaadivabrik enampakkumiselt ka varem Tallinna linnale kuulunud ajaloolise Maiasmoka kohviku hoone 30 miljoni krooniga.

Viited

Kirjandus
Heino Gustavson. "AS Kalev. Eelaeg, sünd ja elu". Tallinn 1999.

Välislingid
 Maiasmoka kohviku ajalugu
 Pekka Erelt "Martsipani Georgi maiuseäri" Eesti Ekspress, 28. oktoober 2004

Eesti kohvikud
Tallinna vanalinn
Tallinna toitlustusettevõtted
Mihkel Piigert

Mihkel Piigert (3. detsember 1891 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 25. aprill 1945 Ostseebad Niehagen, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane  ja sporditegelane(kaptenmajor).

Lõpetas 1913 Riia merekooli. Sõitis madrusena (sh Kihnu Jõnni laeval) ja kaptenina kaubalaevadel. Võttis mereväelasena osa I maailmasõjast ja Vabadussõjast. Oli Eesti mereväe sideülem, auastmelt kaptenmajor (1938). Läks 1939 Saksamaale.

Võistles edukalt sõudmises ja purjespordis (oma purjejahil Irvin). 
Oli Eesti Jahtklubide Liidu asutajaliige ja juhatuse sekretär, mereväe spordiringi esimees ning Tallinna Jahtklubi abiesimees. 
Tegi kaastööd Eesti Spordilehele ja spordiaastaraamatutele.

Tunnustused
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk (1933), 
Kotkaristi IV klassi teenetemärk (1936).

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu
 

Eesti purjetajad
Eesti soomusronglased
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1891
Surnud 1945
Vasaku jala reede

"Vasaku jala reede" on Eesti 2012. aasta kriminaalkomöödia, mille lavastasid Andres Kõpper ja Arun Tamm. Film esilinastus 15. veebruaril. Film räägib mitme seltskonna käekäigust ühe omapärase reedese päeva jooksul.

Film võeti üles 2011. aasta juulist augustini Tallinnas Lasnamäel, Vanalinnas, Põhja-Tallinnas ja Pirital. Võttepäevad ulatusid kohati kuni 20 tunnini. Filmiti kaameraga Red One.

Osatäitjad
Priit Võigemast – "Lihunik"
Taavi Teplenkov – "Kärn"
Priit Loog – Tõnis
Arun Tamm – Kris
Ott Lepland – Leemet
Hendrik Toompere juunior – raamatupidaja
Ivo Uukkivi – karm pätt
Raivo Trass – veteran
Risto Proosa – Glen
Gerli Rosenfeld – Cärol
Tagne Võip – Liisi
Martin Mill – Matu
Sten Karpov – pundijuht "Ketas"
Hasan Steinberg – Linnar
Mart Müürisepp – Risto
Eva Pajus – Eva
Kirke Algma – Kirke
Lauri Pedaja – noor narkomaan
Madis Veltman – vaikne narkomaan
Martin Algus – kummaline narkomaan
Katri Kitsing – tüdruksõber Katrin
Lana Vatsel – võõrasema
Mattias Naan – vend
Salme Poopuu – vanaema
Ago Roo – boss
Tiit Sukk – kaitseingel

Film arvudes 
2012. aasta jooksul käis Eesti kinodes filmi vaatamas 32 990 inimest.

Viited

Välislingid 
"Üle viiesaja noore kandideeris filmi "Vasaku jala reede"" – elu24.ee, 26. aprill 2011
"Lõppesid Eesti mängufilmi "Vasaku jala reede" võtted" – publik.ee, 19. august 2011
Anne Sääsk ""Vasaku jala reede": Elagu noored tegijad! Ja Nietzsche!" – publik.ee, 16. veebruar 2012
Leemet Prits ""Näitlejad jäid püstijalu magama. Aga töötasid tasuta!"". Õhtuleht, 17. veebruar 2012
"Uus kodumaine film "Vasaku jala reede" saavutas kinodes vaadatavuselt teise koha" – elu24.ee, 22. veebruar 2012
Peeter Piiri "Eesti filmiburger on tulnud". Sirp, 2. märts 2012

Eesti filmid
2012. aasta filmid
Eesti komöödiafilmid
Kriminaalfilmid‎
Trillerid
Noortürklased

Noortürklased (türgi keeles Jön Türkler või Genc Türkler, prantsuskeelsest nimest Les Jeunes Turcs) olid poliitiline liikumine, mis taotles Osmanite riigi reformimist. Liikumine oli sultanite absoluutse monarhia vastu ning pooldas lühiealise Kanûn-ı Esâsî põhiseaduse taastamist.

Noortürklased tõusid Türgi poliitikas esile esmalt 1876. aastal, kui neile lähedal seisev Ahmed Şefik Midhat Paşa (Mithat-paşa) korraldas riigipöörde, kukutas sultan Abdülaziz I ja pani võimule Murad V, jäädes ise troonitaguseks võimuks. Murad V valitsusaeg jäi aga lühikeseks: 93 päeva kestnud valitsusaja järel kukutas Muradi tema vend Abdul Hamid II, kes pani ta üksikvangistusse ning alustas noortürklaste vastaseid repressioone.

1908. aastal toimunud noortürklaste revolutsioon kukutas sultan Abdul Hamid II, alustades Osmanite riigi teist konstitutsioonilist perioodi. Siseriiklikele reformidele vaatamata ei saatnud noortürklaste valitsust edu välispoliitikas. Balkanil, Lääne-Armeenias ja Araabias puhkes vabadusvõitlus, Itaalia-Türgi sõjas 1911–1912 ja Balkani sõdades 1912–1913 kaotati territooriume. Läänemeelsete reformide ajastu lõppes, kui Türgi Esimeses maailmasõjas lüüa sai ning noortürklaste valitsus langes. 

Türgi iseseisvussõjas 1919–1922 võimule tulnud Mustafa Kemal Atatürk ei andnud noortürklaste juhtidele luba kodumaale naasta. Siiski langesid tema Türgi Rahvusliku Liikumise eesmärgid noortürklaste omadega suuresti kokku, mistõttu paljud noortürklased ühinesid tema Rahvusliku Vabariikliku Parteiga (Cumhuriyet Halk Partisi).

Nimi "Noortürklased" viitas Türgi ühiskonna liikmetele, kes olid progressiivsed, uuendusmeelsed ja vastustasid senise olukorra jätkumist. Liikumise taustaks oli rikkalik dissidentluse traditsioon, mis kujundas Osmanite riigi hilise ajajärgu vaimu-, poliitika- ja kunstielu kuni impeeriumi allakäigu ja lagunemiseni. Paljud noortürklased olid mitte üksnes poliitiliselt aktiivsed, vaid ka kunstnikud, riigiametnikud ja teadlased.

Tänapäeval ülistavad paljud türklased noortürklasi kui jõudu, mis algatas tänapäeva Türgi liberaliseerimise. Ehkki noortürklasi on süüdistatud tänapäeva Türgi ajaloo esimese riigipöörde toimepanekus 1913. aastal, usutakse Türgis tavaliselt siiski, et nende tegevust võib pidada progressiivseks ka praeguste standardite järgi.

Türgi ajalugu
Karuteene

Karuteene on teene, mis lõpptulemusena toob negatiivseid tagajärgi sellele, kellele püüti teha heategu.

Eestikeelne sõna, nii nagu ka saksa Bärendienst ning norra ja taani bjørnetjeneste, on tulnud 17. sajandi prantsuse kirjaniku Jean de La Fontaine'i valmist "L’ours et l’amateur des jardins". Hjalmar Falki ja Alf Torpi andmeil on valmi päritolumaa India ning algselt oli karu asemel ahv.

Eesti lugejaile on motiiv tuttav ka Ivan Krõlovi venekeelse muganduse kaudu, mis omakorda on eesti keelde tõlgitud. Krõlovi valm on kirjutatud mitte hiljem kui 1807. aasta mai alguses, kuna 4. mail 1807. aastal luges seda A. Hvostovi õhtul Ivan Krõlov. Esimest korda avaldati see Dramaatilises Teatajas 1808. aastal.

Valm räägib karust, kes enda sõbra eest kärbseid ära ajades tappis oma kohmakuse tõttu koos kärbsega ka sõbra. Krõlovi versioonis pole sõna "karuteene", kuid on lause "abivalmis loll on vaenlasest ohtlikum".

La Fontaine'i ja Krõlovi valmide sündmustikuga on nähtud paralleele ka Vana-Kreeka müüdis Deianeirast, kes kuulas kentaur Nessose pahatahtlikku soovitust ning kinkis Heraklesele koletise Lerna hüdra veres immutatud särgi. Nessose väitel pidi see rõivas tegema Heraklese haavamatuks, kuid tegelikult tappis mürgine veri Heraklese.

Kirjandus
Kaupo Karelson

Kaupo Karelson (sündinud 19. märtsil 1974 Tartus) on Eesti teleprodutsent.

Kaupo Karelson on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja omandanud Liverpooli Ülikoolis ärijuhtimise magistrikraadi. Lisaks on ta õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat.

Alates 1996. aastast on Kaupo Karelson tootnud üle 50 telesaatesarja. Tuntumad neist on "Eesti otsib superstaari", "Su nägu kõlab tuttavalt", "Laulud tähtedega", "Laulupealinn", "Tähed muusikas", "Vanad ja kobedad", "Edekabel", "Õige valik". Alates 2000. aastast on ta produtsent teletootmisettevõttes Ruut.

Isiklikku 
Tema vanemad on keemik ja akadeemik Mati Karelson ja galerist Tiia Karelson. Tema noorem vend on arst Karel Karelson.

Eesti teleprodutsendid
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1974
Percy John Heawood

Percy John Heawood (8. september 1861 Newport, Shropshire – 24. jaanuar 1955 Durham) oli Ühendkuningriigi matemaatik.

Ta omandas hariduse Ipswichi Queen Elizabeth's Schoolis ja Exeter College'is Oxfordis.

Kogu tema töine tegevus möödus Durhami ülikoolis, kuhu ta oli 1885. aastal õppejõuks määratud. Ta pidas ka mitmesuguseid muid ameteid. Teda autasustati panuse eest Durhami ajaloolise kindluse kaitsmisel.

Pea kogu oma elu pühendas ta neljavärviprobleemi lahendamisele. 1890. aastal avastas vea selle 11 aastat kehtivaks peetud Alfred Kempe tõestuses. Sellega oli neljavärviprobleem uuesti avatud ning Heawood püstitas ka ühe lihtsama – viievärviprobleemi. Probleemi tõestuseni jõuti alles 1976. aastal.

Kolleeg G. A. Dirac iseloomustab teda nii: "Välimuselt, käitumiselt ja mõttelaadilt oli Heawood ekstravagantselt ebatavaline inimene. Tal olid vägevad vuntsid, veidi küürus hoiak. Tavaliselt kandis ta iidselt kujundatud riietust ja käekotti. Tema kõnnak oli peen ja kiirustav, ja sageli saatis teda koer, kes oli lubatud ka tema loengutele. Tema läbinähtav siirus, vagadus ja heasüdamlikkus, ja tema ekstsentrilisus ning harukordne segu naiivsusest ja nutikusest tagasid tema vastu mitte ainult lummava huvi, vaid ka kolleegide austuse."  Talle meeldis ka maatöid teha, tema huvideringi kuulus heebrea keel.

Durhami ülikool tunnustab igal aastal üht edukat matemaatikatudengit Heawoodi preemiaga.

Vaata ka 
 Heawoodi graaf

Viited 

Matemaatikud
Graafiteooria
Sündinud 1861
Surnud 1955
Roman (Rumeenia)

Roman (saksa Romesmarkt, ungari Románvásár) on linn Rumeenias Neamți maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.

2002. aastal oli seal 69 483 elanikku.

Rahvastik
rumeenlasi 97,02 % 
mustlasi 2,30 %

Sõpruslinnad
 Terranova di Sibari, Itaalia 
 Tielt – Belgia 
 Cortona – Itaalia 
 Grugliasco – Itaalia

Viited

Rumeenia linnad
Neamți maakond
Seek

Seek (saksa keeles Siechenhaus 'põdurate maja') on asutus, kus inimesed saavad tasuta toitu ja peavarju. 

Tallinnas asunud seegid:
 Püha Johannese seek (asutati 1237). Algselt tegutses leprosooriumina, 14. sajandist ka seegina
 Püha Vaimu seek (esmakordselt mainitud 1319). Tegutses Püha Vaimu kiriku juures.
 Tallinna Uus seek

Vaata ka 
Jaani Seegi paviljon

Välislingid 
 Ljudmilla Atškasov. Vaestehoolekanne keskajal Tallinnas. Referaat. Põltsamaa Kodu-ja Põllutöökool Sotsiaalhoolduse eriala. Põltsamaa, 2004 
 Kadri Ratt, Oliver Õunmaa. Kui hooldekodud teenisid panga kombel kasumit. Pealinn, 07. aprill 2008 
 Kui vaene elas haigega koos ja toetus tuli tagasi maksta. Pealinn, 08. detsember 2008

Hooldekodud
Vatslav Vorovski (laev)

Vatslav Vorovski (vene keeles: Вацлав Воровский, poola keeles: Wacław Worowski) on viies Mihhail Kalinini klassi reisilaev, mis on ehitatud VEB Mathias-Thesen-Werft Wismari laevatehases Wismaris, Saksa Demokraatlikus Vabariigis Nõukogude Liidu tellimusel 1959. aastal reisideks ja kruiisideks Murmanskist.

Ajalugu 

Mihhail Kalinini klassi, projekt 101, (saksa nimetus Seefa 340; Seefahrgastschiff 340 – eesti keeles merereisilaev 340 reisijale) reisilaev Vatslav Vorovski oli üks 19 sõsarlaevast, mis ehitati aastail 1958–1964 Musta Mere Merelaevanduse (ЧМП), Balti Merelaevanduse (БМП), Kaug-Ida Merelaevanduse (ДВМП-FESCO), Murmanski Merelaevanduse (ММП-MSCO) ja Kamtšatka Merelaevanduse (KМП) jaoks.
Vatslav Vorovski oli esimene reisilaev maailmas, mis sooritas alates 5. septembrist 1966 transarktilise reisi liinil Murmansk – Hayesi saar – Dikson – Dudinka – Norilsk – Vaigatš – Solovetsi saared – Arhangelsk – Murmansk ja avas Arktikat turistidele.

Murmaskist sõitis laev ka Kuubasse üle Atlandi ookeani.
  
Aastail 1960–1985 ehk 25 aastat oli Vatslav Vorovski kapten Mihhail Kask (NSV Liidu passi järgi Mihhail Gansovitš Kask). Vatslav Vorovski viimasel reisil oli kapten G. Semjonov.

Vaata ka
Kruiisilaevade loend

Viited

  Reisilaevad
Lugo

Lugo on linn Hispaanias Galicias. See on Lugo provintsi keskus.

Elanikke on 100 000 (2011).

Lugo vanalinn ja Rooma-aegsed müürid kuuluvad 2000. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Viited

Välislingid 

 Lugo ametlik koduleht (galeegi, hispaania ja inglise keeles)

Hispaania linnad
Lugo provints
Vana-Rooma asulad
Avatud juurdepääs

Avatud juurdepääs (inglise open access) on digitaalselt avaldatud ning Interneti kaudu vabalt ja tasuta kättesaadavat teadusinformatsiooni iseloomustav mõiste. Seda tuleb eristada terminist "vaba juurdepääs" (inglise free access).

Avatud juurdepääsuga teoseid võib täies mahus ja piiramatult kopeerida, levitada, välja trükkida ning nende põhjal võib avaldada tuletatud teoseid; ainus tingimus on kohustus viidata autorile ja algallikale.

Eestis on avatud juurdepääsu eestkõnelemisega tegelenud eelkõige raamatukogud, näiteks Tartu Ülikooli Raamatukogu on tähistanud 2010. aastast alates avatud juurdepääsu nädalat.

Vaata ka
 avaandmed
 avatud teadus
 avatud lähtekood
 vaba juurdepääs

Viited

Kirjastamine