joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Surnud 19. detsembril

Siin loetletakse 19. detsembril surnud tuntud isikuid.

401 – Anastasius I, paavst aastatel 399–401
1370 – Urbanus V, paavst aastatel 1362–1370
1741 – Vitus Bering, vene maadeuurija
1836 – Martin Bartels, matemaatik
1848 – Emily Brontë, inglise kirjanik
1915 – Alois Alzheimer, saksa neuroloog ja psühhiaater
1930 – Louis Villecourt, Prantsuse jurist ja diplomaat
1934 – Georg Türk, Eesti politseinik
1940 – Kyösti Kallio, Soome president 1937–1940
1941 – Jaan Piiskar, Eesti kooliõpetaja, haridusjuht ja poliitik
1941 – Aleksandr Vvedenski, vene luuletaja ja näitekirjanik
1944 – ‘Abbās II, Egiptuse kediiv
 1944 – Emil Kursk, Eesti sõjaväelane
1950 – Théodore Steeg, Prantsusmaa õigusteadlane ja poliitik
1961 – Adalbert Wirkhaus, eesti dirigent, helilooja ja pedagoog
1963 – Alan Gardiner, inglise egüptoloog ja arheoloog
1966 – Betty Kuuskemaa, eesti näitleja
1970 – Mihkel Müller, eesti maadleja
 1970 – Stig Blomberg, rootsi skulptor
1976 – August Kõhelik, Eesti sõjaväelane
 1976 – Giuseppe Caselli, itaalia maalikunstnik
1978 – Albert Seppel, eesti õpetaja
1981 – Elmar Saar, eesti jalgpallur, treener ja kohtunik
1982 – Edgar Puusepp, eesti maadleja ja treener
1987 – August Mälk, eesti kirjanik
1990 – Michael Oakeshott, inglise filosoof
1990 – Jaan Kilp, eesti näitleja
1994 – Eduard Ertis, eesti kirjandusteadlane
1996 – Marcello Mastroianni, Itaalia filminäitleja
1996 – Ervin Kivi, Eesti sõjaväelane
1996 – Juri Kisseljov, vene teatrilavastaja, näitleja ja teatripedagoog
1997 – Uldis Ģērmanis, läti ajaloolane ja kirjanik
1999 – Desmond Llewelyn, briti näitleja, "Q" James Bondi filmides
2000 – Toivo Kuldsepp, eesti kirjandusteadlane ja riigiametnik
2002 – Hanswilhelm Beil, saksa arst ja amatöörgeoloog
2004 – Herbert C. Brown, USA keemik
2004 – Renata Tebaldi, itaalia laulja
2006 – Jack Burnley, USA koomiksikunstnik
2006 – Danuta Rinn, poola lauljatar
2006 – Norik Širõn, tatari päritolu Krimmi ajakirjanik ja ühiskonnategelane
2007 – Lennart Maurer, eesti arst
2008 – Tana Schanzara, saksa näitleja
2008 – Bernard Crick, Briti politoloog
2008 – Carol Chomsky, USA keeleteadlane, Noam Chomsky abikaasa
2008 – James Bevel, USA inimõiguslane
2008 – Matt Kofler, USA jalgpallur
2009 – Lincoln Gordon, USA diplomaat 
2009 – Alice Schiller, USA tantsija
2009 – Tony Bukovich, USA jäähokimängija
2009 – Charles Birch, Austraalia geneetik
2009 – Ḩoseīn ‘Alī Montaz̧erī, Iraani ajatolla 
2009 – Loren Singer, USA kirjanik
2009 – Donald Pickering, Briti näitleja
2009 – Roger Rawson, USA poliitik
2009 – Zeki Ökten, türgi filmilavastaja
2009 – Kim Peek, USA mälugeenius
2013 – Ester Heinaste, eesti tõlkija
2013 – Al Goldstein, USA kirjastaja
2013 – Ester Heinaste, eesti tõlkija
2014 – Igor Rodionov, Venemaa kindral ja poliitik
2015 – Kurt Masur, saksa dirigent
 2015 – Karin Söder, Rootsi poliitik
2016 – Andrei Karlov, Venemaa diplomaat
2019 – Ivalo Randalu, eesti muusikaajakirjanik ja -uurija
2021 – Robert Grubbs, Ameerika Ühendriikide keemik 
2021 – Ruta Arumäe, eesti majandusanalüütik

Detsember, 19.
May-Britt Moser

May-Britt Moser (sündinud 4. jaanuaril 1963 Fosnavågis) on Norra neuroteadlane ja Trondheimis asuva Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli juurde loodud Kavli Süsteemide Neurobioloogia Instituudi direktor. May-Britt Moser jagas koos oma abikaasa Edvard Moseri ja Suurbritannia neuroteadlase John O'Keefe'iga 2014. aasta Nobeli füsioloogia- ja meditsiiniauhinda imetajate ajus ruumitaju vahendavate närvirakkude avastamise eest. May-Britt Moser on alates 1996. aastast Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli psühholoogia ja neurobioloogia professor.

Moser sai koos oma abikaasaga tuntuks imetajate koha ja ruumitaju vahendavate neurobioloogiliste mehhanismide uurimisega. Moserite labor leidis näriliste entorinaalsest ajukoorest närvirakud, mis on tundlikud ruumilise keskkonna teatud omadustele ja vahendavad imetajates ruumitaju. Sealhulgas kirjeldasid nad esmakordselt nii võrerakud (ingl. k. grid cells) kui piirderakud (ingl. k. border cells). Võrerakud on tundlikud loomade teatud ruumipiirkondades viibimisele aktiveerudes kui loom läbib vastava raku "aktiivsusvälja" (ingl. k. firing field, vahel ka place field). Piirderakud on närvirakud, mis aktiveeruvad, kui loom puutub keskkonnas kokku mingi füüsilise barjääriga.

Moser sai psühholoogias kraadi 1990. aastal Oslo Ülikoolis. 1995. aastal kaitses ta professor Per Anderseni juhendamisel samas ülikoolis teadusdoktori kraadi (PhD). Moser oli järeldoktorant Richard Morrise laboris Edinburghi ülikoolis 1994–1996 ja külalisteadur John O'Keefe'i laboris University College Londonis. Edvard ja May-Britt naasid Norrasse 1996. aastal, kus nad asutasid oma labori Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli juures.

Tunnustus
2005 – valiti Norra Teaduste Akadeemia liikmeks
2010 – valiti Norra Tehnikateaduste Akadeemia liikmeks
2011 – valiti Academia Europaea liikmeks
2014 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
2015 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
2015 – valiti USA Rahvusliku Meditsiiniakadeemia välisliikmeks
2016 – valiti Leopoldina välisliikmeks
2017 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Viited

Välislingid

Norra teadlased
Neuroteadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1963
Edvard Moser

Edvard Moser (sündinud 27. aprillil 1962 Ålesundis) on Norra neuroteadlane ja Trondheimis asuva Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli juurde loodud Kavli Süsteemide Neurobioloogia Instituudi direktor. Edvard Moser jagas koos oma abikaasa May-Britt Moseri ja Suurbritannia neuroteadlase John O'Keefe'iga 2014. aasta Nobeli füsioloogia- ja meditsiiniauhinda imetajate ajus ruumitaju vahendavate närvirakkude avastamise eest. Edvard Moser on alates 1996. aastast Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli psühholoogia ja neurobioloogia professor.

Moser sai koos oma abikaasaga tuntuks imetajate koha ja ruumitaju vahendavate neurobioloogiliste mehhanismide uurimisega. Moserite labor leidis näriliste entorinaalsest ajukoorest närvirakud, mis on tundlikud ruumilise keskkonna teatud omadustele ja vahendavad imetajates ruumitaju. Sealhulgas kirjeldasid nad esmakordselt nii võrerakud (inglise keeles grid cells) kui ka piirderakud (inglise border cells). Võrerakud on tundlikud loomade teatud ruumipiirkondades viibimisele, aktiveerudes sii, kui loom läbib vastava raku "aktiivsusvälja" (inglise firing field, vahel ka place field). Piirderakud on närvirakud, mis aktiveeruvad siis, kui loom puutub keskkonnas kokku mingi füüsilise barjääriga.

Moser sai psühholoogia kraadi 1990. aastal Oslo Ülikoolis. 1995 kaitses ta professor Per Anderseni grupis samas ülikoolis teadusdoktori kraadi (PhD). Moser oli koos oma abikaasaga järeldoktorant Richard Morrise laboris Edinburghi ülikoolis 1994–1996 ja külalisteadur John O'Keefe'i laboris University College Londonis. Nii Edvard kui May-Britt naasid Norrasse 1996. aastal, kus nad asutasid oma labori Norra Teaduste ja Tehnoloogia Ülikooli juures.

Tunnustus
2004 – valiti Norra Teaduste Akadeemia liikmeks
2010 – valiti Norra Tehnikateaduste Akadeemia liikmeks
2011 – valiti Academia Europaea liikmeks
2014 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
2015 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
2016 – valiti Leopoldina välisliikmeks
2016 – valiti USA Rahvusliku Meditsiiniakadeemia välisliikmeks
2017 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Viited

Välislingid

Norra teadlased
Neuroteadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1962
Sergio Mattarella

Sergio Mattarella (sündinud 23. juulil 1941 Palermos) on itaalia jurist ja poliitik, kes valiti 31. jaanuaril 2015 neljandas valimisvoorus 665 poolthäälega Itaalia 12. presidendiks. 29. jaanuaril 2022 valiti ta kaheksandas valimisvoorus 759 häälega veel üheks ametiajaks Itaalia presidendiks. 

Ta lõpetas aastal 1964 juristina Rooma ülikooli La Sapienza. Aastast 1965 luges ta konstitutsiooniõigust Palermo ülikoolis. Aastal 1967 võeti ta vastu Palermo advokaatide kolleegiumi liikmeks. Alates 2011. aastast oli ta üks viieteistkümnest Itaalia põhiseaduskohtu (Corte costituzionale della Repubblica Italiana) kohtunikust.

Tunnustus
 2018 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Isiklikku 
Tema isa Bernardo Mattarella (1905–1971) oli Itaalia poliitik, vend Piersanti Mattarella (1935–1980) oli Itaalia poliitik ja Sitsiilia kuberner, tapeti Cosa Nostra poolt.

Sergio Mattarella oli abielus Palermo ülikooli endise rektori, Rooma ajaloo professori Lauro Chiazzese tütre Marisaga (surnud 2012). Sergio vend Piersanti oli abielus Marisa õe Irmaga. Üks Sergio ja Marisa kolmest lapsest, George Bernard, on Siena ülikooli professor ja on samuti tegev riigiametis.

Viited 

Itaalia presidendid
Itaalia juristid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1941
Maia Kivisaar

Maia Kivisaar (sündinud 2. juunil 1960) on eesti mikrobioloog ja geneetik, Tartu Ülikooli mikroobigeneetika professor.

Hariduskäik
Kivisaar lõpetas 1978. aastal Vändra Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 

Ta kaitses 1992. aastal Tartu Ülikoolis doktoritööd molekulaarbioloogia erialal. Doktoritöö teema oli "Studies on phenol degradation genes of Pseudomonas sp. strain". 1994. aastal lõpetas Kivisaar EMBO lühiajalise järeldoktorantuuri Uppsala Ülikoolis.

Töökäik
Aastast 2008 on Kivisaar Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna molekulaar- ja rakubioloogia instituudi geneetika õppetooli professor.

Ta on Tartu Ülikooli senati ja Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna nõukogu liige. Lisaks on ta ajakirjade "Applied and Environmental Microbiology" ja "Central European Journal of Biology" toimetaja.

Teadustöö põhisuunad
Bio- ja keskkonnateadused, geneetika, mikrobioloogia, bakterioloogia, viroloogia ja mükoloogia (stressivastus ja mutageneesimehhanismid bakterites).

Tunnustus
1992 – riiklik teaduspreemia kollektiivi liikmena. Kollektiivi juht Ain Heinaru. "Biodegradatsiooniplasmiidide molekulaar-geneetiline uurimine ja baktertüvede kasutamine praktikas"
2005 – riiklik teaduspreemia uurimuste tsükli "Bakterigenoomi mutagenees-adaptatsioonimehhanism keskkonna stressi tingimustes" eest

Kirjandus
2000 – "Kivisaar, Maia". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A – Ki. Tallinn 2000. Lk 660

Välislingid

Eesti geneetikud
Eesti mikrobioloogid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1960
Inna Taarna

Inna Taarna-Länts (kuni 1939 Inna Trankmann; 20. august 1926 – 30. jaanuar 2015) oli eesti näitleja ja teatripedagoog.

Ta lõpetas aastal 1949 Eesti Riikliku Teatriinstituudi.

Lavategevust alustas ta aastal 1943 Jaroslavlis Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites. Aastatel 1949–1976 oli ta Eesti Draamateatri näitleja.

Aastatel 1973–1988 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi režiikateedris õppejõud.

Ta oli ka teatrilooliste raamatute autor.

Tunnustus 
Eesti Näitlejate Liidu auliige
2004 Priit Põldroosi nimeline auhind

Isiklikku
Tema ema oli tantsija, koreograaf ja tantsupedagoog Nadežda Taarna, isa Nõukogude Liidu spioon Nikolai Trankmann. 

Aastatel 1948–1958 oli ta abielus näitleja Jüri Järvetiga, hiljem Kaarel Karmiga.

Välislingid
Suri näitlejanna ja teatripedagoog Inna Taarna

Eesti Draamateatri näitlejad
Eesti teatripedagoogid
Tallinna Ülikooli õppejõud
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 2015
Belvederise mõis

Belvederise mõis (Belvederio dvaras) on endine mõis Leedus Jurbarkase rajoonis Seredžiuse vallas Belvederises.

Kuni XIX sajandini kuulus mõis Tyszkiewiczite suguvõsale. Aastal 1820 ostis selle Kleopas Burba. Tema alustas ka sajandi kolmekümnendatel aastatel mõisakompleksi väljaehitamist ja nimetas selle Belvederiseks (it. belvedere – 'ilus vaade'). Aastal 1863 sai mõisa omanikuks tema poeg Kletas Burba, seejärel Antanas Burba ja Andrius Burba. Pärast aastat 1990 läks mõis Ona Burbaitė-Puzinienė järglaste kätte. Pärast esimest maailmasõda tükeldati mõis taludeks.

Peahoone, Toscana-pärane villa, valmis XIX sajandi kolmekümnendatel aastatel, seda renoveeriti sama sajandi kuuekümnendatel aastatel. Pärast mõisa likvideerimist oli romantilises stiilis hoones algul põllumajanduskool, hiljem piimandust ja loomakasvatust õpetav kool. Aastail 1961–1969 oli seal põllumajandustehnikum, seejärel aiandus- ja mesinduskool. Aastast 2005 on see eraomandis.

Peahoone ümber paikneb 7 hektari suurune park, mida ehivad looklevad alleed. Pargist viib alla Nemunase orgu 372 astmega trepp.

Pargi servas paiknevad kõrvalhooned. Säilinud on kontor, teenijate maja, kaks tootmishoonet, kaks lauta (kolmas laut on varemetes), kabel-mausoleum, mida ühendab aidaga puidust rõdu.

Välislingid
Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Belvederise mõis
Infot mõisa kohta (leedu keeles)

Jurbarkase rajoon
Leedu mõisad
Smalininkai

Smalininkai () (saksa keeles ka Schmalleningken) on linn Leedus Jurbarkase rajoonis, Smalininkai valla halduskeskus. Linn asub Nemunase jõe kaldal Väike-Leedu ajaloolises piirkonnas.

Linnas on põhikool, kool erivajadustega lastele, kultuurimaja ja raamatukogu. Linnas on luteri kirik ja 1936. aastal ehitatud katoliku kirik. Vaatamisväärsusteks on veel Leedu suurim tammeallee (koosneb 212 tammest) ja vanim hüdromeetriajaam Leedu territooriumil (tegutseb järjepidevalt alates 1811. aastast, vanas asukohas asub mälestuskivi, praegune kompleks valmis aastail 1924–1926.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Smalininkai elanikest leedulasi 97,7% ja teiste rahvaste esindajaid 2,33%.

Ajalugu 

Esimesed kirjalikud andmed asula kohta pärinevad XV sajandist. 1422. aastal hakkas asula alt jooksma Leedu ja Preisimaa vaheline piir. Varasemal ajal asusid asula ümber suured metsad, kohalikud elanikud tegelesid tõrva ajamisega (kohalikus murdes smala), sellest ka asula nimi.

1811. aastal rajati Smalininkaisse hüdromeetriajaam. 1902. aastal valmis asulat Tilsitiga ühendav raudtee, mis tegutses 1942. aastani. Kuigi raudtee on demonteeritud, on toonane jaamahoone elumajaks ümber ehitatuna säilinud.

1946. aastal sai Smalininkaist linn. Nõukogude ajal oli see kohaliku sovhoostehnikumi keskus. 2009. aastal püstitati linna alla 250 kW tuulegeneraator.

Viited

Välislingid 

Linn portaalis vietoves.Lt
Linna kodulehekülg
Vanad pildid Smalininkaist (saksa keeles)

Leedu linnad
Jurbarkase rajoon
Riyad Mahrez

Riyad Mahrez (sündinud 21. veebruaril 1991 Sarcelles'is) on Prantsusmaal sündinud Alžeeria jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib alates 2018. aastast Inglismaa kõrgliiga klubis Manchester City.

Klubikarjäär 
Mahrez alustas karjääri Prantsusmaa amatöörliigas. 2010. aastal liitus ta klubiga Le Havre, kuid mängis esialgu selle duubelmeeskonnas. 2011. aastast mängis ta klubi põhimeeskonnaga Prantsusmaa tugevuselt teises liigas.

2014. aasta jaanuaris sõlmis ta Leicester Cityga lepingu kolmeks ja pooleks aastaks. Leicester Citys tegi debüüdi vahetusest 25. jaanuaril 2014 mängus Middlesbrough'ga. Debüüdi Premier League's tegi ta 16. augustil 2014 ja lõi seal esimese värava sama aasta 4. oktoobril.

Hooajal 2015–2016 tuli ta Leicester Cityga Premier League'i võitjaks. Samal hooajal valiti Mahrez Premier League'i parimaks mängijaks nii mängijate kui ka fännide poolt. 2016. aastal valiti ta lisaks Aafrika aasta jalgpalluriks.

2018. aasta juulis sõlmis ta Manchester Cityga viie aasta pikkuse lepingu. Hooajal 2018–19 tuli ta Manchester Cityga Inglismaa meistriks

Koondisekarjäär 
Debüüdi Alžeeria rahvuskoondises tegi 31. mail 2014 sõprusmängus Armeeniaga ja 2. juunil nimetati ta maailmameistrivõistlustele sõitvale meeskonda. Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 15. novembril 2014 Aafrika karikavõistluste valikkturniiri mängus Malawiga.

2015. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste viimases alagrupimängus 27. jaanuaril lõi ta värava Senegali vastu

2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus 15. jaanuaril lõi ta kaks väravat Zimbabwe vastu.

2019. aastal tuli ta Alžeeria koondisega Aafrika meistriks.

Saavutused 
Leicester City
 Premier League: 2015–16
Football League Championship: 2013–14
Manchester City
Premier League: 2018–19
FA Cup: 2018–19
EFL Cup: 2018–19
FA Community Shield: 2018

Viited

Välislingid 

Alžeeria jalgpallurid
Le Havre AC mängijad
Leicester City FC mängijad
Manchester City mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1991
Lihula monument

Lihula monument on aastast 2005 Harju maakonnas Rae vallas Lagedil asuv mälestusmärk neile eestlastele, kes võitlesid teises maailmasõjas Saksa sõjaväes Punaarmee vastu.

Ausammas avati 2002. aastal Pärnus, ent võeti valitsuse võimuga üheksa päeva hiljem maha, sest peaminister Siim Kallas oli mõistnud samba hukka. Seejärel püstitati sammas 2004. aastal Lihulas. Ausamba eemaldamine 2. septembril 2004 Lihula kalmistult peaminister Juhan Partsi korraldusel tekitas ühiskonnas suurt poleemikat. Asjaolu, et see toimus öösel ning politsei kasutas ausammast kaitsma tulnud ja korda rikkunud (nt tekitati kehavigastusi kraanajuhile) rahva vastu jõudu, põhjustas paljudes eestlastes pahameelt ning mõjus halvasti nii Partsi kui ka Res Publica populaarsusele. Hiljem viidi ausammas Lihulast Lagedile, kus avati 15. oktoobril 2005.

Viited

Välislingid
Olev Remsu: Monument peaks olema, kuid mitte Lihulas. Eesti Päevaleht, 19. august 2019

monument
monument
Rae vald
Eesti mälestusmärgid
Esimene leedi

Esimene leedi (inglise keeles first lady) on mittemonarhist (mees)riigipea abikaasa mitteametlik aunimetus (tiitel).

Ajalugu 

Esimest korda nimetati esimeseks leediks Martha Washingtoni (1731–1802), kes oli 1789–1797 esimese Ameerika Ühendriikide presidendi George Washingtoni abikaasa, aga juhtus see alles aastal 1838. Teist korda kasutas seda mõistet Dolley Madisoni (1768–1849) kohta, kes oli 1809–1817 neljanda USA presidendi James Madisoni abikaasa, USA kaheteistkümnes president Zachary Taylor, tehes seda Dolley Madisoni matusekõnes.

Seejärel hakati seda mõistet USA ametisoleva presidendi abikaasa kohta kasutama ka nende eluajal. Üks esimesi säilinud kirjalikke allikaid selle kohta on 1863. aastat pärit päevikusissekanne Washingtonis liikuvate kuulujuttude kohta, kus päevikupidaja nimetas esimeseks leediks Abraham Lincolni abikaasat Mary Todd Lincolni. Juba varem, 1860 kasutas ajakiri Illustrated Monthly seda terminit USA presidendi James Buchanani õetütre Harriet Lane'i (1830–1903) kohta – Buchanan ise oli vanapoiss.

Sajandivahetuse paiku hakati esimeseks leediks nimetama ka teiste riikide riigipeade abikaasasid. Kõigepealt juhtus see USA ajakirjanduses naaberriikide riigipeade abikaasade kohta. 1896 nimetati esimeseks leediks Carmen Romero Rubiot (1864–1944), kes 1884–1911 oli Mehhiko presidendi Porfirio Díazi abikaasa. 1902 nimetati esimeseks leediks Mary Caroline Greyd, kes 1898–1904 oli Kanada kindralkuberneri Gilbert Elliot-Murray-Kynynmoundi abikaasa.

Eesti esimene leedi

Eesti presidendi naissoost abikaasat on samuti nimetatud esimeseks leediks.

Tiitlid
Nadežda Taarna

Nadežda Taarna (aastani 1925 Nadežda Tsõgankova, aastatel 1925–1939 Nadežda Trankmann; 20. mai 1906 Peterburi – 1. juuni 1978 Tallinn) oli Eesti tantsija, koreograaf ja tantsupedagoog.

Ta lõpetas aastal 1922 Tallinna vene gümnaasiumi ja aastal 1925 Jevgenia Litvinova balletistuudio, õppis aastatel 1921–1924 Tallinna Konservatooriumis klaverit.

Ta esines aastatel 1928–1931 soolotantsijana. Aastatel 1931–1934 töötas ta karaktertantsuõpetaja- ja koreograafina Gerd Neggo tantsustuudios. Aastatel 1934–1938 juhtis ta Narvas oma tantsustuudiot, olles aastatel 1934–1936 ühtlasi Narva Teatri tantsujuht.

Aastatel 1946–1978 töötas ta Tallinna Koreograafilise Kooli õppejõuna.

Nadežda Taarna suri 1. juunil 1978 Tallinnas ja ta maeti 6. juunil 1978 Metsakalmistule.

Isiklikku 
Ta oli abielus sõjaväelase Nikolai Trankmanniga, nende tütar oli  näitlejanna ja teatripedagoog Inna Taarna.

Tunnustus 
 1962 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Välislingid 

Eesti tantsijad
Eesti koreograafid
Eesti tantsupedagoogid
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1906
Surnud 1978
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Digitaalallkiri Eestis

Digitaalallkiri võimaldab kasutajatel elektrooniliselt teha toiminguid, mida eelnevalt tuli allkirjastada paberil. Eesti digitaalallkirja süsteem on aluseks mõnedele riigi populaarsematele e-teenustele, sh ettevõtte registreerimine võrgus, e-pangad, e-hääletamine ja elektrooniline maksude esitamine – sisuliselt mistahes teenused, millel on kehtivuse tõestamiseks vaja allkirja.

Ajalugu

Esimene digitaalallkiri anti 2002. aastal. Lõppkasutajate ja süsteemiintegraatorite jaoks lasti välja mitmeid vabavaraprogramme. Kõik tarkvara komponendid töötlesid sama dokumendiformaati, milleks oli Digidoc.

Oktoobris 2014 võttis Riigikogu vastu seaduseelnõu, mis annab inimesele tema kodakondsusest või elukohast olenemata võimaluse taotleda Eesti digitaalset identiteeti (E-residentsus), et anda digitaalseid allkirju ja kasutada Eesti internetiteenuseid. Seadus jõustus 1. detsembril 2014.
2013. aasta oktoobri seisuga oli Eestis antud üle 130 miljoni digitaalse allkirja.

2014. aastal alustas tööd SignWise Portal, aadressil https://portal.signwise.org/, mis võimaldab anda digiallkirju Eesti, Šveitsi, Belgia, Soome, Läti, Leedu ja Portugali riigi poolt väljastatud eID omanikele. 

2015. aastal alustas tööd SignWise Services, aadressil https://signwiseservices.com/, mis võimaldab digiallkirjastada dokumente digitaalsete identiteetidega järgmistest riikidest: Austria, Eesti, Läti, Belgia, Leedu, Hispaania, Portugal, Island, Soome, Norra, Omaan, Armeenia, Georgia, Luksemburg, Rootsi ja Türgi.

Eesti Digitaalallkirja seadus muutus kehtetuks 26. oktoobril 2016 ja selle asemel võeti vastu E-identimise ja e-tehingute usaldusteenuste seadus.

Vaata ka
 Digiallkiri

Viited

Internet Eestis
Krüptograafia
Dokumendid
Padise vald (Harju-Madise kihelkond)

Padise vald (ka Kloostri vald) oli vald Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Padise küla territooriumil.

1866. aasta vallaseadusega muutus Padise kloostri mõisavald mõisast sõltumatuks haldusüksuseks.

1891. aastal liideti Padise vallaga Vasalemma, Leetse-Pallaste, Ämari ja Põllküla vald. 1893. aastal liideti veel endiste Risti ja Hatu mõisa maad, mis eraldati Nõva vallast, ning Laoküla ümbrus.

1935. aastal oli Kloostri vald pindalalt riigi suurim ja rahvaarvult Harjumaal teisel kohal.

1938. aastal nimetati Kloostri vald ümber Padise vallaks.

1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Padise valla koosseisu, välja arvatud Margareta Saub maatüki, Põllküla asundustalude nr. A-30 ja Vanaasema nr. A-31, põhja pool Tallinna-Keila raudteed asuvate Põllküla asunduse heinamaade, Klooga aedlinna osa, valla lahusosa – Valgeristi mets nr. 61 talu – ja heinamaatükkide nr. 40, A-18 ja A-30 maa-alad.

Viited

Välislingid

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Harju-Madise kihelkond
Harju maakonna endised vallad
Jeruusalemma algkogudus

Jeruusalemma algkogudus on aasta 30 m.a.j kevadel jeesusliikumise mõjul tekkinud esimene rühmitus Juudamaal, mis püsis kuni 132 m.a.j.

Peale Jeesuse surma hakkasid tema sõbrad kogunema Maarja Magdaleena maja teisel korrusel (nn "ülemine tuba"), Jeruusalemma ida osas. Jeruusalemma koguduse tuumiku moodustasid Jeesuse valitud (üli)õpilased ja Jeesuse sugulased.

Jeruusalemma kogudus kujunes kiiresti. Aeglane kujunemine oleks Jeruusalemmas (kui juutluse keskmes) kiiresti summutatud, sest kujunevat kristlust peeti ohtlikuks, ülemprestritele ja saduseride erakonna esindajatele. Seda näitavad Stefanose surm ja Pauluse (Sauluse) innukus koguduse tagakiusamisel. Koguduse rajamine pidi toimuma küllalt kiiresti. Kui arvestada Jeesuse surma ajaks kevadpühad aastal 30 ja Pauluse pöördumise tõenäoliseks ajaks aastad 32–34, siis Jeruusalemma koguduse hellenistliku erakonna vaenamine ja linnast minema ajamine võis toimuda enne Pauluse pöördumist. Seega kogudus pidi üsna kiiresti saavutama sellise mõjukuse, et vaenamisele vastu pidada.

Uku Masing arvab, et lisaks Jeruusalemma kogudusele oli algusest peale oluline ka Galilea kogudus. Nende koguduste vahel valitses võistlus esikoha pärast. Masing arvab, et Galilea koguduse tähtsus on maha vaikitud (kuid peegeldub veel mõningates evangeeliumide pärimuskihistustes). Vaikimise põhjus võis olla Jeruusalemma algkoguduse juhtide soov olla ainus algkogudus. Apostlite tegudes kajastatakse peamiselt Pauluse tegevust, Jeruusalemma kogudust aga ainult seoses Paulusega. Galilea kogudusi ei mainitagi. (Vaikitakse ka Jeruusalemma koguduse esimesest juhist, sest paavstide loend algab Siimon Peetrusest (Galilealane), mitte Jaakobusest.)

Kuna juudakristlased (natsareenid) ei osalenud 66. aasta ülestõusus, siis pidid nad Simon bar Kochba ülestõusu eest põgenema 132. aastal Süüriasse, Jordani jõe idakaldal asuvasse Pellasse. Peale ülestõusu kaotust ei tohtinud juudid Jeruusalemma naasta.

Viited 

Religiooniteadus
Judaism
Jeruusalemm
Varakristlus
Panemunė loss

Panemunė loss (Panemunės pilis) on loss Leedus Jurbarkase rajoonis Skirsnemunė vallas Pilis I külas.

Ajalugu 

Algselt asus lossi kohal Saksa ordu kindlus, mis valmis aastal 1343. Pärast Tannenbergi lahingut oli ordu sunnitud kindlusest loobuma.

Aastal 1597 ostis ungari aadlik Janusz Eperjesz piirkonna selle varasemalt omanikult Stanislovas Stankevičius-Bielevičiuselt. Tema asus aastal 1604 vana kindluse asemele uut lossi ehitama, mis sai talle kuuluva Panemunė mõisa keskuseks. Kindlustatud loss valmis aastaks 1610. Arvatakse, et renessansiajastule omase kindlustatud elamu arhitektiks oli hollandlane Peter Nonhardt.

Aastal 1753 ostis lossi Leon Igelström, aga aastal 1759 sai selle omanikuks Antanas Gelgaudas. Tema võttis käsile ka vahepeal tühjaks jäänud lossi renoveerimise, rajades sellest oma residentsi. Hoone sai klassitsistliku ilme, ühtlasi rajas ta selle juurde pargi.

Pargis paiknes kasvuhoone, seda liigendas viiest eri tasandil tiigist kaskaad. Pargis asusid kabehirvede tarandikud. Hoone akendest avanesid kaunid vaated pargile ja Nemunase jõele.

Aastal 1831 juhatas Antanas Gelgaudas leedulaste ülestõusu. Pärast ülestõusu purustamist jäi loss tühjalt seisma, Antanas Gelgaudasest sai aga riiklik kurjategija, kelle varad võõrandati. 

Aastal 1867 said ümbruskonna maade omanikuks Pusłowskid, kes aga osalt varemeis lossi asemele uue mõisakompleksi rajasid. Paar ruumi korrastasid nad ka Panemunė lossis, kuid üldiselt jäi see kasutuskõlbmatuks. Aastal 1903 külastas lossi Nikolai Roerich.

Aastal 1925 sai lossi omanikuks Leedu riik, see müüdi oksjonil Antanas Petraitisele, kes aga peagi suri. Seejärel asus lossi juures klooster, mis suleti Teise maailmasõja ajal. Aastal 1927 loss põles, aastaks 1934 oli see varemetes. Aastal 1935 omandas lossi haridusministeerium, see asus lossi korrastama ja sellest ajast peale on see kuulunud eri kultuuriasutustele.

XX sajandil tehti lossis mitmel korral restaureerimis- ja konserveerimistöid. Põhjalikumalt hakati lossi taastama aastal 2009. Tänapäeval kuulub loss Vilniuse Kunstiakadeemiale.

Välislingid

Loss (leedu keeles)
Lossi koduleht (leedu, inglise ja vene keeles)
Video lossist

Jurbarkase rajoon
Leedu linnused
Boeing C-17 Globemaster III

Boeing C-17 Globemaster III on USA-s loodud neljamootoriline suur sõjaväe transpordilennuk, mille esmalend tehti 1991. aastal. Neid lennukeid valmistati aastatel 1995–2015. 

Peale USA õhujõudude on lennuk kasutusel ka Suurbritannia, Austraalia, Kanada, Katari, Araabia Ühendemiraatide, India ja Kuveidi õhujõududes. Lisaks on kolm lennukit kasutusel NATO-s.

Kirjeldus
C-17 on 53 meetrit pikk ja 52-meetrise tiivaulatusega. Lennuki jõuallikateks on neli Pratt & Whitney PW2000 turboventilaatormootorit. Iga mootor annab 180 kN tõukejõu. Mootorite reverseerimisel ruleerimise ajal suunatakse mootori düüsist väljuvad gaasid üles ette. Nii vähendatakse võimaliku võõrkeha mootorisse sattumist, lennuk on võimeline oma mootorite reversil ka tagurpidi ruleerima.

Lennuki meeskond koosneb kolmest liikmest (2 pilooti ja laadungispetsialist). Varustust saab lennukile laadida kere tagumise, rambiga varustatud luugi kaudu. Ramp kannab ka 63-tonnist M1 Abramsi tanki. Lastiruum on 26,8 meetrit pikk, 5,5 meetrit lai ja 3,7 meetrit kõrge. Lastiruumi põrand on varustatud rullikteega kaubaaluste või konteinerite lükkamise lihtsustamiseks. Rullikuid ümber pöörates saab tekitada tasase põranda, mis sobib sõdurite ja sõidukite paigutamiseks.

C-17 stardi- ja maandumisraja minimaalne pikkus on 1064 meetrit ja laius 27 meetrit. Lennuk võib õhku tõusta ka kõvakatteta lennuväljalt.

Kasutajad

 Austraalia
 6 kasutusel ja 4 tellitud

 Kanada
 4 kasutusel ja 1 tellitud

 India
 10 tellitud, millest 6 on tellijale tarnitud

 NATO
 3 kasutusel NATO SAC-programmis. Kõik lennukid asuvad Ungari õhuväebaasis

 Kuveit
 1 kasutusel ja 1 tellitud

 Katar
 4 kasutusel

 AÜE
 6 kasutusel

 Suurbritannia
 8 kasutusel

 USA
 223 kasutusel

Militaartranspordilennukid
Ameerika Ühendriikide lennukid
Boeing
Karl-Erik Palmér

Karl-Erik Palmér (17. aprill 1929 Malmö – 2. veebruar 2015 Malmö) oli rootsi jalgpallur (poolkaitsja).

Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Malmö FF. Aastatel 1951–1958 mängis ta Itaalia klubis Legnano ning seejärel lühikest aega veel Torino Juventuses.

Palmér kuulus Rootsi jalgpallikoondisesse 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja võitis pronksmedali. Ta lõi nendel maailmameistrivõistlustel viies mängus kolm väravat.

Karl-Erik Palmér mängis rahvuskoondises 14 korda ja lõi 10 väravat.

Rootsi jalgpallurid
Malmö FF jalgpallurid
Torino Juventuse mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1929
Surnud 2015
Hasse Jeppson

Hans Olof Jeppsson; tuntud kui Hasse Jeppson (10. mai 1925 Kungsbacka – 22. veebruar 2013 Rooma) oli Rootsi jalgpallur.

Jeppson kuulus Rootsi jalgpallikoondisesse 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja võitis pronksmedali. 

Hasse Jeppson mängis rahvuskoondises 12 mängus ja lõi 9 väravat.

Aastail 1952–1956 kuulus Itaalia jalgpalliklubi SSC Napoli koosseisu ja lõi 112 mängus 52 väravat.

Rootsi jalgpallurid
Charlton Athletic FC jalgpallurid
Atalanta BC mängijad
SSC Napoli mängijad
Torino FC jalgpallurid
Sündinud 1925
Surnud 2013
Ingvar Rydell

Gustav Ingvar Rydell (7. mai 1922 – 20. juuni 2013) oli Rootsi jalgpallur (ründaja).

Rydell kuulus pronksmedali võitnud Rootsi jalgpallikoondisesse 1950. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja 1952. aasta suveolümpiamängudel. 

Ingvar Rydell mängis rahvuskoondises 13 mängus ja lõi 9 väravat.

Rootsi jalgpallurid
Malmö FF jalgpallurid
Sündinud 1922
Surnud 2013
Dan Clark

Daniel Gregory Clark (tuntud nimega Dan Clark; sündinud 3. juulil 1976) on inglise näitleja, koomik, stsenarist, režissöör ja laulja.

Kõige rohkem tuntakse teda Don Danbury kehastajana BBC Three situatsioonikomöödiast "How Not To Live Your Life" ('Kuidas mitte elada oma elu'). Ta osales sarjas ka stsenaristi ja režissöörina.

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1976
Staabikapten

Staabikapten on mitmes riigis kasutusel olnud sõjaväeline auaste.

Ajalooline kasutus

Tšehhoslovakkia 
Staabikapten (tšehhi keeles: štábní kapitán, slovaki keeles: štábny kapitán) oli kuni 1953. aastani auaste Tšehhoslovakkia armees, olles kapteni auastmest kõrgem ja majori auastmest madalam.

Eesti 
Staabikapteni auaste oli Eesti sõjaväes kasutusel lühikest aega 1918. aastal. Kuna Eestit okupeerinud Saksamaa sõjaväes selline auaste puudus, võrdsustati staabikaptenid kaptenitega. 27. märtsil 1919 loodi staabikapteni auastme asemele alamkapteni auaste.

Iirimaa 
Staabikapteni (iiri keeles: captaen na foirne) auaste oli kasutusel Iiri Vabariiklikus Armees Iiri revolutsiooniperioodi (1917–1923) ajal.

Preisimaa 
Staabikapten (saksa keeles: Stabskapitän või Stabshauptmann) oli auaste kuninglikus Preisi armees.

Auaste oli vanemleitnandi (saksa keeles: Premierleutnant, hiljem Oberleutnant) auastmest kõrgem ja kapteni (saksa keeles: Hauptmann/Rittmeister) auastmest madalam. Selle hoidja võttis üle kapteni ja kompanii komandöri kohustused ning juhtis kompaniid nende äraolekul või kui nende ülesannete eest vastutavad ohvitserid, kes olid tihti aadlisoost, ei tundnud huvi kompanii juhtimise vastu, kuid isegi sel juhul jäid hauptmanile alles ta auaste, staatus ja munder.

Venemaa 
Venemaa keiserlikus armees oli staabikapten (vene keeles: штабс-капитан) kasutusel leitnandi (vene keeles: лейтенант) ja kapteni (vene keeles: капитан) vahele jääva auastmena, n-ö leitnant-kaptenina, kes juhtis enamasti kompaniisuurust üksust.

Ühendkuningriik 
Staabikapten (inglise keeles: algul Master of the fleet ja hiljem Staff Captain) oli kasutusel Briti Kuninglikus Mereväes, olles kapteni auastmest madalam.

Praegu kasutusel

Soome 
Kasutusel on staabikapteni auastmega sarnanev vanemleitnandi (soome keeles: yliluutnantti) auaste, mis on leitnandi (soome keeles: luutnantti) auastmest kõrgem ja kapteni (soome keeles: kapteeni) auastmest madalam.

Saksamaa 
Staabikapten (saksa keeles: Stabshauptmann) on kõrge auaste Bundeswehris.

Vaata ka
Staabiülem

Viited

Sõjaväelised auastmed
Professionaalse Psühholoogia Erakool

Professionaalse Psühholoogia Erakool oli Tallinnas asuv rakenduslik erakõrgkool, mis annab teadmisi psühholoogiast. 2015. aastal oli kooli tegevus peatatud ja õppetööd ei toimunud.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Eesti psühholoogia
Eesti kõrgkoolid
Tallinna koolid
Eesti erakoolid
Micro Channel Architecture

Micro Channel Architecture (MCA) oli IBM-i loodud 16- või 32-bitine arvutisiin. MCA loodi 1987. aastal ning seda kasutati 1990. aastate keskpaigani.

MCA oli mõeldud asendama ISA-siini ja selle vahetas välja PCI-siin.

Välislingid
 MCA (Micro Channel Architecture), vallaste.ee

Arvutisiinid
Edvarts Virza

Edvarts Virza (õieti Jēkabs Eduards Liekna; 27. detsember 1883 – 1. märts 1940) oli läti kirjanik ja tõlkija.

Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Taevaredel: aasta vanas Semgale talus" (originaali pealkiri "Straumēni", läti keelest tõlkinud Mart Pukits, Tartu: Noor-Eesti, 1938, 2. trükk Tallinn: Eesti Raamat, 1992).

Edvarts Virza on maetud Riia metsakalmistule.

Isiklikku
Tema abikaasa oli kirjanik ja tõlkija Elza Stērste. Kirjanik, tõlkija ja diplomaat Anna Žīgure on nende tütretütar.

Läti kirjanikud
Läti tõlkijad
Sündinud 1883
Surnud 1940
Eesti äärmuspunktid

Eesti äärmuspunktid on geograafilised punktid, mis on Eesti alal kõige äärmised punktid põhjas, lõunas, idas ja läänes.

Kogu Eestis (sh veeala)
 Põhjas 59°49′ pl: Vaindloo saar, Vainupea, Haljala vald, Lääne-Viru maakond 
 Põhjapoolseim linnaline asula: Loksa, Harju maakond 
 Lõunas 57°30′ pl: Karisöödi, Rõuge vald, Võru maakond 
 Lõunapoolseim linnaline asula: Misso, Rõuge vald, Võru maakond 
 Läänes 28°13′ ip: Nootamaa, Atla, Saaremaa vald, Saare maakond 
 Läänepoolseim linnaline asula: Kihelkonna, Saaremaa vald, Saare maakond 
 Idas 21°46′ ip: Narva, Ida-Viru maakond

 
Eesti statistika
Mart-Peeter Erss

Mart-Peeter Erss (sündinud 11. aprillil 1969) on eesti sotsiaaltöötaja ja ametnik.

Haridus
Lõpetas 2008. aastal Tallinna Ülikooli sotsiaaltöö eriala magistriõppe ja kaitses magistrikraadi tööga „Tallinna sotsiaalhoolekande struktuuriorganisatsiooni muutmise vajadus ja võimalused“ (juhendaja professor Lauri Leppik).

Töö
Töötab 2001. aastast Põhja-Tallinna Valitsuse sotsiaalhoolekande osakonna juhatajana.

Ühiskondlik tegevus
Eesti Üliõpilaste Seltsi liige 1993. aastast.

Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni (ESTA) eestseisuse liige. Kutsekoja sotsiaaltöötaja ja hoolekande asutuse juhi kutsekomisjoni liige. 2012. aastast EAPN Eesti (Vaesuse Vastu Võitlemise Euroopa Võrgustiku) eestseisuse liige.

Tunnustused
2011 Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni aasta hoolekandeasutuse juht
2015 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
2016 Tallinna teenetemärk

Viited

Välislingid
Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsioon. Mart-Peeter Erss
Mart-Peeter Erss. Vigade hind võib vahel olla väga kõrge. Postimees, 13. märts 2009
Mart-Peeter Erss. Vaja on hoolduskindlustust. Eesti Päevaleht, 8. mai 2013
Mart-Peeter Erss. Baby P juhtum kui mõtteaine sotsiaaltöötajatele ja nende esindusorganisatsioonidele. Sotsiaaltöö 2013/6

Eesti sotsiaaltöötajad
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti ametnikud
Sündinud 1969
Jevgeni Kaljundi

Jevgeni Kaljundi (kuni 1936 Jevgeni Grigorjev; 13. juuni 1931 Tartu – 18. august 2011 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane, muinsuskaitsja, maletreener ja sporditegelane.

Elulugu
Ta sündis arsti peres.

Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi. Aastatel 1952–1955 õppis ta Leningradi Sideinstituudis ja 1960–1965 I. Repini nimelises Kunstiinstituudis.

Ta töötas Tallinna Telefonivõrgus side alal ning 1963–1993 ajaloolasena Eesti Ehitusmälestistes, aastast 1993 AS-is Restauraator.

Ta töötas Tallinna Malekoolis 26 aastat maletreenerina. Tema õpilastest on tuntumad Tuulikki Laesson, Olav Sepp, Vallo Maidla, Priit Leito ja Margit Brokko-Olde.

Teadustöö
Uurinud Eesti linnuseid ja kindlustussüsteemide ajalugu, eriti Narva vanalinna ja kindlustusi. Olnud kunstiajaloolasena tegev Narva generaalplaani koostamisel.

Kirjutisi
Viiburi lossi ajaloost. // Ehitus ja Arhitektuur (1970) 3.
Narva ajaloolised kindlustused linna arengu tunnistajatena. // Ehitus ja Arhitektuur (1985) 1, 2.
Linn piirijõel. // Horisont (1988) 7, 8; (1989) 1, 3, 6.
Kreenholmi haiglalinnak. // Eesti Arst (1990) 5.
Maja Toompeal. // Maja (1994) 2.
Tallinna Issanda Muutmise kiriku ikonostaas. // Usk ja Elu (1994) 4.
660 aastat Tallinna veeäri. Tallinn 1997.

Viited

Kirjandus
1996 – Silja Konsa. "Kaljundi, Jevgeni". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 153-154
2000 – Rein Loodus. "Kaljundi, Jevgeni". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A–Ki. Tallinn 2000. Lk 534

Välislingid

"Jevgeni Kaljundi 13. VI 1931 – 18. VIII 2011". Nekroloog. Sirp, 26. august 2011
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti arhitektuuriajaloolased
Eesti muinsuskaitsjad
Eesti treenerid
Eesti sporditegelased
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 2011
Euroopa aasta puu

Euroopa aasta puu on võistlus, mis sai alguse 2011. aastal. 

See kasvas välja Tšehhi aasta puu võistlusest. Euroopa finaali pääsevad riiklike voorude võitjad.

Euroopa aasta puu mõte on juhtida tähelepanu huvitavatele vanadele puudele kui olulisele looduslikule ja kultuurilisele rikkusele, mida inimesed peaksid hindama ja kaitsma. Erinevalt teistest võistlustest ei ole Euroopa aasta puu puhul oluline ilu, suurus ega vanus, vaid lugu ja seotus inimestega. Võistluse eesmärk on otsida puid, millest on saanud laiema kogukonna lahutamatu osa.

Kui 2011 oli osalevaid riike 5, siis 2015. aastal oli nende arv kasvanud 14ni.

Euroopa aasta puu võistlusel osalenud Eesti puud 

 2015. aastal oli kandidaatide hulgas Orissaare staadioni tamm, mis võitis aasta puu tiitli.

 2016. aastal osalenud Tamme-Lauri tamm sai 7. koha.

 2017. aastal osalenud Russalka tamm sai 11. koha.

 2022. aastal osalend Järvselja kuningamänd sai 13. koha.

Euroopa aasta puud

Viited

Välislingid
Euroopa aasta puu veebisait (15 keeles) 

Tunnustused
Looduskaitse
Balticconnector

Balticconnector on maagaasi toruühendus Soome ja Eesti vahel, mis ühendab Eesti ja Soome gaasivõrgud. Ülekandetoru suurendas Soome impordimahtusid, andes ligipääsu Läti maagaasi varudele Inčukalnsis.

Projekti algatas Soome maagaasi ettevõte Gasum koostöös Eesti Gaasiga. Pärast Euroopa Liidu kolmanda energiapaketi rakendumist vahetas Eesti Gaasi endine tütarettevõte EG Võrguteenus viimase projektist välja. Balticconnector tagab maagaasiga varustatuse Soome lahe mõlemal kaldal – Eestis ja Soomes. Lisaks võimaldab ülekandetoru piirkondliku veeldatud gaasi terminali ehitust kas Ingås (Finngulf LNG projekt) või Paldiskis (Balti Gaasi projekt).

Balticconnector avati 11. detsembril 2019.

Viited

Eesti energeetika
Gaasijuhtmed
Soome
Eesti-Soome suhted
Walter Wistinghausen

Walter Wistinghausen (kasutatud ka nimekuju Valter Vistinghausen, Walter Siegfried Nikolai von Wistinghausen; 19. juuni 1879 Tsitre mõis – 26. veebruar 1956) oli eesti-saksa näitleja, ajakirjanik, tõlkija, kirjanik.

Välislingid

"Lexikon der deutschsprachigen Literatur des Baltikums und St. Petersburgs". 1. köide Biograafia

Eestimaa aadlikud
Eesti näitlejad
Eesti ajakirjanikud
Eesti tõlkijad
Eesti kirjanikud
Saksamaa inimesed
Sündinud 1879
Surnud 1956
August Daugell

August Johann Daugell (1. jaanuar 1830 Tartu – 8. november 1899 Peterburi) oli baltisaksa graveerija. 

Sündis Tartus Daugulli aiaäri asutaja Johann Daugulli pojana. Õppis Tartus F. L. Maydelli ksülograafiatöökojas, seejärel Peterburis Kunstide Akadeemias vabakuulajana. 

Avas Peterburis oma ksülograafiatöökoja. Sidemed Eestiga säilisid, Daugell valmistas puugravüüre trükistele, näiteks „Ma-rahwa Kalender”, „Ma-rahwa Kassuline Kalender”. Illustreerinud ka Daugulli aiaäri katalooge.

Tema käe all on õppinud nt Eduard Magnus Jakobson.

Välislingid
 Puugravüüri teema Rahvusraamatukogu veebilehel. PDF-fail

Galerii 

Eesti graafikud
Baltisakslased
Venemaa inimesed
Sündinud 1830
Surnud 1899
Marko Kaasik

Marko Kaasik (sündinud 25. juulil 1966 Tartus) on eesti atmosfäärifüüsik ja erakond Eestimaa Rohelised kaasjuht (koos Johanna Maria Tõuguga).

Elulugu
Ta sündis teenistuja peres.

Lõpetas 1984 Tartu 1. Keskkooli, 1989 Tartu Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1993–1995 TÜ magistriõppes ja 1995–2000 doktorantuuris.

Töökohad:
 1989–1992 TÜ nooremteadur
 1993–1997, 1998–2002 Tartu Observatooriumi lepinguline töötaja
 1997–1998 Tartu Linnavalitsuse keskkonnateenistuse peaspetsialist
 alates 2002 TÜ Keskkonnafüüsika instituudi ja atmosfäärifüüsika labori teadur ja vanemteadur

Teadustöö
Filosoofiadoktori kraadi keskkonnafüüsikas, väitekiri "Atmosfääri piirkihi parametriseerimine õhusaastelevi numbrilises mudelis", juhendaja Rein Rõõm, kaitses TÜ-s 2000. aastal.

Uurimisalad: atmosfääriaerosooli moodustumine ja õhusaaste levik.

Avaldanud üle 40 teadustrükise.

Isiklikku
Tema abikaasa on Helle Kaasik, tütar Laila ja poeg Alo Kaasik.

Publikatsioone
 Liiv, Siiri; Kaasik, Marko (2004). Trace metals in mosses in the Estonian oil shale processing region. Journal of Atmospheric Chemistry, 49(1–3), 563–578.
 Orru, H.; Teinemaa, E.; Lai, T.; Tamm, T.; Kaasik, M.; Kimmel, V.; Forsberg, B.; Merisalu, E.; Kangur, K. (2008). Health impact assessment of locally emitted particulate matter in Tallinn using clustering and modeling techniques . In: Epidemiology: ISEE 20th Annual Conference; Pasadena, California; October 12–16, 2008. , (6), s226.
 Sofiev, M.; Kaasik, M.; Hongisto, M. (2003). Model simulations of the alkaline dust distribution from Estonian sources over the Baltic Sea basin. Water Air and Soil Pollution, 146(1–4), 211–223.
 Ruuskanen, T.M.; Kaasik, M.; Aalto, P.P.; Hõrrak, U.; Vana, M.; Mårtensson, E.M.; Yoon, Y.J.; Keronen, P.; Mordas, G.; Ceburnis, D.; Nilsson, E.D.; O’Dowd, C.; Noppel, M.; Alliksaar, T.; Ivask, J.; Sofiev, M.; Prank, M.; Kulmala, M. (2007). Concentrations and fluxes of aerosol particles during the LAPBIAT measurement campaign in Värriö field station. Atmospheric Chemistry and Physics, 7(14), 3683–3700.
 Kaasik, M.; Room, R.; Royset, O.; Vadset, M.; Soukand, U.; Tougu, K.; Kaasik, H. (2000). Elemental and base anions deposition in the snow cover of north-eastern Estonia – The impact of industrial emissions. Water Air and Soil Pollution, 121(1–4), 349–366.

Viited

Välislingid
 

Eesti atmosfäärifüüsikud
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Erakonna Eestimaa Rohelised poliitikud
Sündinud 1966
Oleg Toompuu

Oleg Toompuu on eesti geneetik.

Ta töötas Harkus Eksperimentaalbioloogia Instituudis, sealhulgas teadusdirektorina.

Teosed
Kask, Tiiu; Laanmets, Malle; Pihelgas, Vello; Toompuu, Oleg (koost.) 1997. Eksperimentaalbioloogia Instituut 40. 

Eesti bioloogid
Eesti geneetikud
Sünniaeg puudub
Eagle Guardian

Operatsioon Eagle Guardian on NATO regionaalne salajane plaan, et kaitsta Poolat ja Balti riike Venemaa võimaliku sõjalise ründamise korral. Plaan sai valmis 2010. aastal.

Ehkki plaan oli salastatud, siis WikiLeaksi kaudu jõudis see avalikkuseni.

Välislingid
Wikileaks: kuidas murdus NATO-s jää Balti riikide kaitseplaani koostamiseks. Delfi, 8. detsember 2011

NATO
Eesti sõjandus
Läti sõjandus
Leedu sõjandus
Poola sõjandus
Baltimaad
Juan Cuadrado

Juan Guillermo Cuadrado Bello (sündinud 26. mail 1988 Necoclís) on Colombia jalgpallikoondise ja Juventuse äärepoolkaitsja.

Klubikarjäär 
Cuadrado alustas klubikarjääri Colombia jalgpalliklubis Independiente Medellín. Aastal 2009 kolis jalgpallur Euroopasse ja tema uueks koduklubiks sai Itaalia Serie A Udinese. Hooaja 2011–2012 veetis Cuadrado laenul Lecces, aga klubi langes Serie A-st välja ja mängija tuli tagasi Udinesesse.

2012. aasta juulis sõlmis Cuadrado lepingu Fiorentinaga. Hooaja 2011–2012 lõpetas ta 5 värava ja 6 resultatiivse sööduga, aidates klubi Serie A neljandale kohale.

Jaanuaris 2015 ostis Londoni Chelsea colombialase 23,3 miljoni naelsterlingi eest. Vastassuunas liikus laenule Fiorentinasse Mohamed Salah, Chelsea poolkaitsja. 7. veebruaril 2015 tegi Cuadrado debüüdi Londoni klubis, tulles platsile Aston Villa vastu vahetusest viimaseks kümneks minutiks. Järgmist mängu alustas Cuadrado põhikoosseisus ning Chelsea alistas Evertoni 1:0.

Ta tuli hooajal 2014–2015 Chelseaga Inglismaa meistriks.

Hooajad 2015–2016 ja 2016–2017 veetis ta laenul Itaalia klubis Juventus. 2017. aasta mais sõlmis ta Juventusega püsiva lepingu.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Colombia rahvuskoondises tegi Cuadrado 3. septembril 2010 sõprusmängus Venezuelaga, kus lõi ka oma esimese värava.

2014. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta penaltist värava Jaapanile. Turniiri jooksul andis ta kokku neli resultatiivse söötu, millega oli ta Toni Kroosi kõrval enim resultatiivseid sööte andunud mängija.

2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Poola vastu.

Ta on kuulunud Colombia koondisse ka 2011. ja 2015. aasta Copa Américal ning 2016. aasta Copa América Centenariol, mil saavutati kolmas koht.

Saavutused
Chelsea
 Inglismaa meistrer (1): 2014–15
 Football League Cup (1): 2014–15

Juventus
 Itaalia meistrer (4): 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
 Coppa Italia (3): 2015–16, 2016–17, 2017–18
 Supercoppa Italiana (1): 2018

Viited

Välislingid 

Colombia jalgpallurid
Udinese Calcio mängijad
ACF Fiorentina mängijad
Chelsea FC mängijad
Torino Juventuse mängijad
Serie A mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1988
Friedrich Amelung

Friedrich Amelung (ka Friedrich Ludwig Balthasar Amelung; 11. märts 1842 Tartu – 9. märts 1909 Riia) oli baltisaksa tööstur, kultuuriloolane ja maletaja. Amelung oli Rõika-Meleski peeglivabriku direktor.

Ta oli 1898. aastal Balti maleliidu (saksa keeles Baltischer Schachbund) üks asutajaid ja ühtlasi 1898–1901 liidu esimene sekretär. Toimetas 1888–1908 maleajakirja "Baltische Schachblätter". 

Amelung on maetud Kolga-Jaani kalmistule.

Teoseid
"Bilder zur baltischen Kulturgeschichte" (1879)
"Revaler Altertümer" (1884)
"Baltische Kulturstudien" (1885)
"Baltischer kulturhistorischer Bilderatlas" (1886)
Geschichte der Stadt und Landschaft Fellin von 1210 bis 1625 (1898)
Die Kenntnisz des gestirnten Himmels bei dem ehstnischen Landvolk und der altehstnische Kalender (1881)
Der Dichter Paul Fleming und seine Beziehungen zu Reval (1881)
Baltische Schachblätter Heft 1-4(1889)
Baltische Schachblätter Heft 5-8 (1898)

Viited

Välislingid
Biograafia raamatus "Eesti biograafiline leksikon", Tartu: Loodus, 1926-1929  

Eesti majandustegelased
Eesti kultuuriloolased
Eesti maletajad
Baltisaksa maletajad
Kolga-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1842
Surnud 1909
FC Sheriff Tiraspol

FC Sheriff Tiraspol on Moldova jalgpalliklubi, mille kodulinn on Tiraspol. Klubi mängib Moldova kõrgliigas Divizia Națională.

Klubi asutati 4. aprillil 1997. Klubi koduväljak Stadionul Sheriff avati 2002. aastal. See mahutab 12 746 pealtvaatajat ja on seega Moldova suurim.

See on Moldova kõige edukam jalgpalliklubi, olles tulnud riigi meistriks 17 korral ja võitnud Moldova karika 10 korral. Sheriff Tiraspol sai hooajal 2009–10 esimeseks Moldova klubiks, mis jõudis Euroopa Liiga alagrupiturniirile.

Saavutused 
Moldova meister (20): 2000–01, 2001–02, 2002–03, 2003–04, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017, 2018, 2019, 2020/21, 2021/22
Moldova karikas (10): 1998–99, 2000–01, 2001–02, 2005–06, 2008–09, 2008–09, 2009–10, 2014–15, 2016–17, 2018–19
Moldova superkarikas (8): 2003, 2004, 2005, 2007, 2013, 2015, 2016, 2017

Viited

Välislingid
Ametlik koduleht

Moldova jalgpalliklubid
Tiraspol