joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Herman Treial

Herman Treial, ka Jaan Treial, kuni 1937. aastani Hermann Treier (21. oktoober 1904 Tartu – 9. veebruar 1951 Helsingi) oli Eesti (leitnant) ja Saksa (kapten) sõjaväelane.

Herman Treial lõpetas 1929 sõjakooli, teenis 7. Jalaväerügemendis, Sõjavägede Varustusvalitsuses ja Eesti piirivalves. 

Teise maailmasõja ajal teenis H. Treial 184. Eesti Julgestusgrupis ja Saksa sõjaväes 660. Idapataljonis ja 660. Eesti Pataljonis, 

Aastatel 1945–1949 oli Herman Treial metsavend.

28. juunil 1949 põgenes ta koos Artur Lõokesega Soome, arreteeriti seal ja suri vangla haiglas. Tema põrm maeti Helsingi Hietaniemi kalmistule. Artur Lõoke anti Nõukogude Liidule välja ja hukati.

Kirjandus 
Jussi Pekkarinen, Juha Pohjonen. Läbi Soome kadalipu. Inimeste väljaandmised Nõukogude Liidule 1944-1981. Tallinn, 2008, lk. 174–176. 
Jaak Pihlau. Maapõgenemised okupeeritud Eestist. Tuna, 2001, nr. 3, lk. 58–71.
Rein Riitsalu. Kahe eestlase kannatustee. Herman Treiali ja Artur Lõokese juhtum. Stockholm, 1962.
 Tuuli Reijonen, "Kes on süüdi", tlk Valev Uibopuu, Stockholm: Vaba Eesti, 1962

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
7. Jalaväerügemendi koosseis
Eesti piirivalvurid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti metsavennad
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eestlased Soomes
Hietaniemi kalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 1951
Valgeselg-kirjurähn

Valgeselg-kirjurähn (Dendrocopos leucotos, sünonüüm Picoides leucotos) on kirjurähni perekonda rähniliste sugukonda kuuluv linnuliik.  

Ta sarnaneb paljus Eesti kõige tavalisema rähniliigi suur-kirjurähniga. 

Soomes ja Rootsis on valgeselg-kirjurähn liiga intensiivse metsamajanduse tulemusena muutunud haruldaseks. Eestis on liigi seisund veel küllaltki hea.

Välimus
Valgeselg-kirjurähnile on iseloomulik tugev valge ristvöödistus seljasulestikus ja roosakaspunane sabaalune. Isaslinnu pealagi on punane, emaslinnul must.

Levik ja elupaik

Valgeselg-kirjurähn on levinud Euraasia metsavööndis Skandinaaviast Kaug-Idani. 

Eestis hinnatakse valgeselg-kirjurähni pesitsusaegset arvukust 3000–6000 paarile, talvist arvukust 4000–8000 isendile.

Viited

Välislingid 
 

Eesti linnud
Rähnlased
II kaitsekategooria loomaliigid
Friedrich Walter

Friedrich Heinrich Boris von Walter (25. veebruar 1907 Tallinn – 20. veebruar 1933 Tartu) oli viimane duellil hukkunud Tartu üliõpilane. 

Ta lõpetas 1926. aastal Tartu A. Walteri Saksa Ühisgümnaasiumi. Õppis alates 1928. aastast Tartu Ülikoolis loomaarstiteadust ja oli Korporatsioon Livonia liige. 

Sai Vorbuse metsas 18. veebruaril 1933 Oswald von Schmidtiga peetud püstoliduellil surmavalt haavata ja suri 20. veebruaril 1933 Mellini kliinikus. Tartu-Võru rahukogu mõistis 20. oktoobril 1933 Oswald Schmidti kaheks aastaks kindlusvanglasse.

Viited

Kirjandus
Kahevõitluses haavatud üliõpilane suri. Postimees nr 43, 21. veebruar 1933. Lk 1
Suudlus, mis maksis surmahinda. Uudisleht, 27. veebruar 1933. Lk 3 ja 4
Auasjade lahendamine verega. Postimees nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 3
Kahevõitlus naise pärast. Kaja nr 247, 21. oktoober 1933. Lk 5

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti inimesed
Baltisakslased
Korporatsioon Livonia liikmed
Sündinud 1907
Surnud 1933
Karl Parek

Karl Parek (15. aprill 1903 Velise vald, Läänemaa – 3. juuli 1941 Tallinn) oli pedagoog ja Eesti sõjaväelane (kapten). 

Alates 1928. aastast Üliõpilasselts Liivika liige. 

Arreteeriti NKVD poolt 24. juunil 1941. Hukati vangistuses.  

Tema abikaasa oli kunstiajaloolane Elsbet Parek, nende noorem tütar on dissident ja Eesti ühiskonnategelane Lagle Parek, nende vanema tütre Eva-Marju poeg on Heiki Ahonen.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
Eesti pedagoogid
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1903
Surnud 1941
Moritz Raack

Moritz Fritz Paul Raack (2. august 1905 Halahalnja mõis, Senno vald, Petserimaa – 7. veebruar 1932 Tartu) oli Tartu üliõpilane.

Õppis Tartu Ülikoolis alates 1928. aastast metsandust, oli korporatsiooni Fraternitas Academica liige.

Tapeti kaasvõitleja Johannes Sellbergi poolt. Seetõttu on teda (ilmselt ekslikult) peetud eelviimaseks duellil hukkunud Tartu üliõpilaseks.

Kirjandus 
"Verine kurbmäng Tartu "Grand-Hotellis"". Postimees, 9. veebruar 1932, nr. 33, lk. 3
"Kolmekordne mõrtsukatöö Tartus". Wirumaa Teataja, 9. veebruar 1932, nr 15, lk 1 DIGAR

Eesti inimesed
Korporatsioon Fraternitas Academica liikmed
Sündinud 1905
Surnud 1932
Ants Laasi

Ants Laasi (kuni 1937 Hans Laasi, 5. september 1909 Riisipere vald, Harjumaa – 18. veebruar 1989 Santa Rosa, California, USA) oli eesti geograaf.

Õppis Tartu ülikoolis 1926–1935 geograafiat, lõpetas 1935 cum laude, 1937 kaitses samas magistrikraadi loodusteaduste alal (Vormsi maastikuline kirjeldus). Üliõpilasselts Raimla vilistlane.

Ta oli ajakirja Eesti Loodus ja koguteose "Eesti" peatoimetaja ning 1940–1944 Tartu Ülikooli geograafia instituudi assistent. 

Põgenes 1944 Saksamaale, sealt siirdus 1949 USA-sse.

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti geograafid
Eesti ajakirjanikud
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Üliõpilaste Selts Raimla liikmed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1909
Surnud 1989
Aadu Tillissoo

Aadu Tillissoo (kuni 1935 Adalbert Tillisson, 25. märts 1892 Aru vald, Tartumaa – 23. november 1947 Sverdlovski oblast, Venemaa) oli Eesti politseinik.

Oli 1913–1914 Rannu ja 1914–1915 Tähtvere vallakirjutaja. 1915–1917 osales Esimeses maailmasõjas, alates 1918. aastast teenis Eesti politseis. 

Õppis 1926–1930 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas 1930, korporatsiooni Sakala vilistlane.

1918–1920 Tartu kriminaalpolitsei ametnik, 1920–1921 Viljandi, 1921–1932 Pärnu ja 1932–1940 Tartu kriminaalpolitsei komissar. 

Arreteeriti NKVD poolt 1941 Tartus, suri vangistuses Venemaal.

Kirjandus 
Album Academicum Universitatis Tartuensis. II köide, Tartu, 1994, lk. 430.

Eesti politseinikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1892
Surnud 1947
Gustav Ernesaks (tõstja)

Gustav Ernesaks (2. august 1896 Harjumaa – 2. september 1932 Sydney) oli eesti tõstja ja maadleja.

Tõstjana
1921 tuli Ernesaks 378,1 kg Eesti tõstmises meistriks. Sellel võistlusel esindas ta Tallinna Valvajat.

1. maailmameistrivõistlused tõstmises toimusid 1922. aastal Tallinnas. Võistlused peeti viies tõsteviisis, mille tulemused liideti. Ernesaks võistles sulgkaalus (kuni 60 kg). Esimese võistluspäeva järel juhtis eestlane Alfred Schmidt šveitslase Heinrich Grafi ees, kuid teisel päeval esitas Graf protesti, paludes Schmidti uuesti kaaluda. Selgus, et Schmidt on ettenähtust siiski 0,2 kg raskem, ja ta diskvalifitseeriti. Graf võitis suure eduga, kuid kaks medalit tuli siiski Eestisse. Karl Kõiv sai 367½ kiloga hõbeda ja Ernesaks 365 kiloga pronksi, kuigi edestas Kõivu kolmes tõsteviisis. Ernesaksa tulemused tõsteviiside järjekorras: kahe käega surumine 65 kg, ühe käega rebimine 60 kg, ühe käega tõukamine 75 kg, kahe käega rebimine 77½ kg ja kahe käega tõukamine 87½ kg.

1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis saavutas Ernesaks sulgkaalus 6. koha. Tema tulemused olid 60 + 80 + 67½ + 72½ + 92½, kokku 372½ kg. Ühtlasi saavutas Ernesaks 9 olümpiarekordit. Kolm eesti tõstjat on veel rohkem olümpiarekordeid püstitanud: Alfred Neuland 14, Harald Tammer 13 ja Jaan Kikkas 10. Ühe käega rebimises saavutas Ernesaks 60 kg. Ühe käega tõukamises püstitas ta kolm olümpiarekordit: 72½, 77½ ja 80 kg. Surumises püstitas ta samuti kolm olümpiarekordit: 60, 65 ja 67½ kg. Rebimises püstitas ta olümpiarekordi 72½ kg ja viievõistluses 372½ kg. Kuid tema rekordid ületati juba samal võistlusel.

Maadlejana
Ernesaks võistles ka maadluses, kuigi sel alal ei pääsenud ta kunagi Eesti koondisse. 1925 tuli ta kärbeskaalus Eesti meistriks klassikalises maadluses. Sellel võistlusel esindas ta Tallinna Sporti.

Sporditegelasena
21. märtsil 1922 moodustati Eesti Spordi Liidu raskejõustiku osakonna juhatus, mille viie liikme hulka kuulusid nii Schmidt Kõiv kui ka Ernesaks.

Edasine elukäik
Ta töötas Tallinnas pagarina. Ta emigreerus 1926. aastal Brasiiliasse ja sealt edasi Austraaliasse. Ta suri Sydneys kollatõppe.

Viited

Välislingid
 
 

Eesti tõstjad
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Eesti maadlejad
Eestlased Austraalias
Sündinud 1896
Surnud 1932
Richard Õunap

Richard Õunap (26. veebruar 1892 Tartu – 4. juuli 1957 Simuna) oli eesti arst.

Õppis Tartu Ülikoolis 1913–1917 ja 1920–1922 arstiteadust (lõpetas 1922) ja 1923–1927 õigusteadust (lõpetas 1927), korporatsiooni Sakala vilistlane.

1922–1923 oli Õunap Tallinna Linna Keskhaigla arst, 1923–1928 Hargla jaoskonnaarst, alates 1928 Tartu linna kutsevaliku büroo juhataja, 1936–1944 Tartu Ülikooli kriminalistika õppejõud. Tema teadustöö põhisuund oli jälgede uurimine kuriteopaigal. 1942-1944 Rahvakasvatuse Büroo Tartu osakonna juhataja.

1944 põgenes Richard Õunap Saksamaale. Ta sattus Saksamaal Nõukogude Liidu okupatsioonitsooni, tagasi Eestis. Arreteeriti NKVD poolt 1945 Tartus, viibis vangistuses, vabanes 1956.

Viited

Kirjandus
 "Album Academicum Universitatis Tartuensis", II köide, Tartu 1994, lk 119

Välislingid
 Jälgede uurija Õunapi väärikas kingitus. Tartu Linnaleht, 9. detsember 2008, lk 10

Eesti arstid
Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud
Eesti represseeritud isikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Sündinud 1892
Surnud 1957
Mart Arold

Mart Arold (kirjanikunimega Leo Levala; 12. august 1944 Saare vald – 15. jaanuar 2014) oli eesti publitsist.

Mart Arold lõpetas 1973. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
 
Ta kandideeris kohalike volikogude valimistel 1999. ja 2002. aastal erakonna Isamaaliit nimekirjas Saare vallas. Aastatel 1999–2008 kuulus ta IRL-i.

1993 aastal registreeris Tartus kirjastuse Tungal, mille kaudu avaldas peamiselt publitsistikat kommunistidest ja nende korda saadetud kuritegudest. Koostanud kogumikud "Sortside saladused" (4 osa), "Pärnumaa kommunistid kutsetööl" (1996) ja "Sortside saladused" (6 osa), "Võrumaa ja Setumaa kommunistid kutsetööl" (1997).

Tunnustused
2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Viited

Välislingid 

Vastasseis Kultuur ja Elu
"Härra Rüütel, mul on uued raamatud kommunistide kuritegudest. Lugege, mida nad, kuradid, tegid!" Õhtuleht 14. juuli 2007

Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Eesti kirjastajad
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Torma kalmistule maetud
Sündinud 1944
Surnud 2014
Dietrich Kra

Dietrich Kra oli Liivi ordu maamarssal aastatel 1422–1427.

Kra pärines Meißeni markkrahvkonnast Grimmast Leipzigi lähedalt. Tema suguvõsa tegutses piirkonnas juba 12. sajandil ning oli alates 13. sajandist Kra nime all tuntud. 

1412. aastal sai Kra Mortegis Preisimaal kalameistriks, 1415. aastal oli ta aga linnusekomtuuriks Christburgis (Dzierzgońis). Seejärel saatis kõrgmeister ta aga Liivimaale, et oma mõju seal tugevdada. 1420. aastal sai Kra seal Miitavi komtuuriks, 1422. aastal aga Kuldīga komtuuriks. Juba samal aastal tõusis ta aga ka maamarssali ametikohale. Sellest ametist lahkus ta viis aastat hiljem ning seejärel teated temast lõppevad.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 506 (lk 389).

Miitavi komtuurid
Kuldīga komtuurid
Liivi ordu maamarssalid
Walrabe von Hunsbach

Walrabe von Hunsbach oli Liivi ordu maamarssal ja Saksa ordu suurkäsknik 15. sajandi alguses.

Walrabe vanemad olid oletatavasti Wigand von Hunsbach ja Jutta. Ta pärines Nassau krahvkonnast Hunsbachist Weilburgi ja Wetzlari lähedalt, kus ta suguvõsa alates 1340. aastatest tegev oli. Tema oletatav lähisugulane Friedrich von Hunsbach oli temaga samaaegselt tegev Saksa ordus. Tema suguvõsa kuulus kohaliku väikeaadli hulka.

1412. aastal oli Hunsbach metsnik Schlochaus (Człuchów) Preisimaal, olles samaaegselt ka kohaliku komtuuri kumpan. 1416. aastal oli ta aga linnusekomtuuriks Ragnitis (Neman), 1419. aasta paiku sama ameti peal Thornis (Toruń). Seejärel läks ta aga Liivimaale ning sai 1420. aastal Kuldīga komtuuriks ja veel samal aastal ka maamarssaliks. Sellest ametist loobus ta aga juba kahe aasta pärast järgmise Preisimaalt tulnud tegelase, Dietrich Kra kasuks, ning läks tagasi Preisimaale, kus oli aastatel 1423–1424 suurkomtuur ja 1424–1428 ordu kõrgeim marssal, seejärel veel aasta Oberster Spittler. Seejärel aga teated temast lõppevad.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 452 (lk 355–356).

Kuldīga komtuurid
Liivi ordu maamarssalid
Hermann Vincke

Hermann Vincke oli Liivi ordu maamarssal aastal 1410.

Hermanni vanemad olid tõenäoliselt Albert Vincke ja Clemencia, sest teda samastatakse Johann ja Albert Vincke abiellumata venna Hermanniga, kes esineb Vestfaali allikates aastatel 1365–1373. Ta pärines tõenäoliselt Osnabrücki lähedalt Ostenwaldest.

Vincke teenistuskäik on säilinud äärmiselt lünklikult. 1391 oli ta Rakvere foogt, 1398–1399 on teda märgitud Järva foogtina ja 1410. aastal maamarssalina. Seejärel teated temast lõppevad.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 909 (lk 675).

Rakvere foogtid
Järva foogtid
Liivi ordu maamarssalid
Sündinud 14. sajandil
Surnud 15. sajandil
Gottschalk Vincke

Gottschalk Vincke (ka Gustav; enne 1540 – umbes 1635) oli Liivi ordu rüütelvend selle eksistentsi viimasel kümnendil.

Gottschalcki vanemad olid Jobst Vincke ja Hadwig von der Recke. Ta pärines Osnabrücki lähedalt Ostenwaldest. Ka tema vanem vend Rudolf Vincke oli Liivi ordu liige. Tema suguvõsa oli olnud ministeriaalidena juba 13. sajandil Osnabrücki piiskopi ja Ravensburgi krahvi teenistuses. Hiljem kuulus see piirkonna olulisemate suguvõsade hulka.

1554. aastal on Vincket märgitud rüütelvennana Kuldīgas, sel ajal pidi ta olema vähemalt 14-aastane. 1561. aastal oli ta aga rüütelvennaks Tallinnas. Ta jäi ordule ustavaks kuni selle lõpuni ning sai 1566. aastal lääne Kuramaal. Samast aastast kuni 1572. aastani oli ta alampeamees ka Sēlpilsis. Sel aastal päris ta aga maavaldusi Melles Osnabrücki lähedal ja siirdus seetõttu tagasi Vestfaali. Seal abiellus ta Margarete Plateriga. 1635. aastal tegi ta Mindenis testamendi ning suri tõenäoliselt ligi saja-aastasena varsti pärast seda, olles kuni sinnani ilmselt viimane elusolev endine Liivi ordu liige.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 908 (lk 673–675).

Liivi ordu rüütelvennad 16. sajandil
Surnud 1630. aastatel
Tiia Selli

Tiia Selli (sündinud 26. detsembril 1959 Rakveres) on eesti kirjanik.

Teosed

Näidendid
"Marionettnukud" (2004, situatsioonikomöödia)
"Laps räägib siis..." (2005, tragikomöödia)
"Linnud laulavad ikka" (2007, draama)
"Mäng" (2009, kuuldemäng)
"Päästja" (2012, draama)
"Redel" (2017)
"Inimene, looduse kuningas" (2018)
"Kohver" (2019, komöödia)

Raamatud
"Neletriin ja Kapi-Kaarup" (Tänapäev, 2008)
"Kass Kriibik" (Tänapäev, 2009)
"Kuningas Lambapea ja Piripoti Kuningriik" (Tänapäev, 2011)
"Rõõmus Miia" (Dolce Press, 2012); läti keeles "Mia ir priecīga", tõlkija Maima Grīnberga (Jāņa Rozes apgāds, 2017)
"Pelle parim päev" (Minimal House, 2017)
"Väike piss" (Minimal House, 2018)
"Härra politseinik Jasper ja kõrvits Kusti" (Eesti Raamat, 2021)

Tunnustus
2005 – Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse äramärgitud töö ("Laps räägib siis...")
2007 – Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistluse ergutuspreemia ("Linnud laulavad ikka")
2008 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse, ajakirja Täheke ja kirjastuse Tänapäev korraldatud lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" III koht ("Neletriin ja Kapi-Kaarup")
2009 – ergutuspreemia Raadioteatri kuuldemänguvõistlusel (kuuldemäng "Mäng")
2009 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse, ajakirja Täheke ja kirjastuse Tänapäev korraldatud lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" äramärgitud töö ("Kuningas Lambapea ja Piripoti Kuningriik")
2018 – rahvusvaheline Läänemere piirkonna Jānis Baltvilksi lastekirjanduse auhind raamatu „Mia ir priecīga” ("Rõõmus Miia") eest.

Publikatsioonid
"Olu­dest Tal­lin­ki lae­va­del", Ärileht, 26. september 2008
"Alkohooliku naine elab oma mehe elu", Eesti Naine, aprill 2008

Välislingid
Külli Koppelmaa, "Raasiku Lustiring pidas 10. sünnipäeva esietendusega", Sõnumitooja, mai 2008
Kadri Haavajõe, "Kirjanik Tiia Selli usub laste tarkusse", Virumaa Teataja, jaanuar 2010

Eesti kirjanikud
Eesti lastekirjanikud
Sündinud 1959
Vigo

Vigo on linn Hispaanias Galicias Pontevedra provintsis. Linn asub Atlandi ookeani ääres.

Vigo on Galicia piirkonna suurim linn ja oluline sadamalinn. Linnas elas 2007. aastal 294 772 inimest.

Linna elanike peamiste tegevusalade hulgas on kalapüük ja laevaehitus. Vigos asub muu hulgas Galicia suurim tööandja Peugeot Citroëni autotööstus.

Vigo sadam on Euroopa suurim kalasadam, kus asub ka maailma suurim kalapüügiettevõte Pescanova.

Linnas asub Vigo Ülikool. Vigo jalgpallimeeskond Celta de Vigo mängib Hispaania kõrgliigas.

Viited

Välislingid

 Linna koduleht

 
Sadamalinnad
Juudi kalmistu

Eestis on juudi kalmistuid mitmes paigas:
Juudi kalmistu (Tallinn)
Lohkva juudi kalmistu
Tartu juudi kalmistu
Pärnu juudi kalmistu asub Pärnu Alevi kalmistu vanemas osas
Viljandi juudi kalmistu asub Viljandi vallas Vana-Võidu külas Piimal
Priit-Kalev Parts

Priit-Kalev Parts (sündinud 25. detsember 1972) on rahvusliku ehituse õppejõud Viljandi Kultuuriakadeemias.

Ta lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskona eesti ja soome-ugri filoloogia erialal.

Kirjutisi
"Väärtuse määratlemine maastikul". Akadeemia 2/ 2004. Lk 236–277
"Kultuurilise tootmise tehnoloogia poole: kultuuripärandi näide". Akadeemia 2/ 2007. Lk 227–271

"Vaateid pärandimajandusele teoorias ja praktikas". Kirikiri, 2007
"Priit-Kalev Parts: Kalevipoegade ja allaandjate Eesti". Maaleht, 2. mai 2014
"Kliima. Kellu. Kultuur". Sirp, 10. september 2021

Tõlketöö
Ta on tõlkinud eesti keelde mitmeid Pentti Linkola kirjutisi.

Välislingid
Tutvustus Kultuuriakadeemia lehel
"PRIIT-KALEV PARTS: kodus peab olema võimalus toimetamiseks, varude soetamiseks, nii koos kui omaette olemiseks". Sakala, 7. jaanuar 2006

Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
EYS Veljesto liikmed
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1972
Koreli oja

Koreli oja (ka Korõli oja) on läbi Võru linna voolav oja.

Vaata ka
Koreli tänav

Välislingid

Võru maakonna jõed
Võru
Tallinna Taksopark

Tallinna Taksopark oli Eesti NSV Autotranspordi ja Maanteede Ministeeriumi Reisijateveo Valitsuse sõidutaksovedude ettevõte, mis tegutses aastatel 1950–1991. Kontor asus Tallinnas Tulika tänav 33. 1991 Taksopark erastati ja sellest kujunes 1993 Tallinna suurim taksofirma AS Tulika Takso. Täna tegutseb kontsern AS Tulika Grupp.

Ajalugu

1961 valmisid Endla ja Tulika tänava nurgal uued tootmishooned ja garaažid. Taksopark teenindas linnadevahelisi liine (16 liini, sh. 5 kaugliini), kus sõitsid väikebussid ja Tallinna 10 siseliini, kus sõitsid liinitaksod (marsruuttaksod). Kõik liinid algasid Viru väljakult (tänase Viru Keskuse maa-alalt). 1969 alustas tööd taksojaam. 1973. aastast juhtis liiniautode väljasaatmist automaatsüsteem. Dispetšerpunkte oli 3 (esimene alustas tööd 1956). 1990 oli Tallinna Taksopargis tööl 3000 töötajat. Autosid ja väikebusse oli 1200.

Autopark
 GAZ 24 "Volga"
 RAF 2203 (marsruuttakso)

Kasutatud kirjandus
 Tallinn : lühientsüklopeedia / [toimetuskolleegium: V. Valt... jt.]. Tallinn : Valgus, 1979. lk. 287
 Tallinn : entsüklopeedia. 1., A-M / (peatoimetaja Jaan Tamm ; märksõnastiku koostaja Robert Nerman ; eessõna: Hardo Aasmäe). Tallinn : Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2004. lk. 204-205

Tallinna endised ettevõtted
Eesti NSV majandus
Rudolf Henzi

Samuel Gottlieb Rudolf (Rudolph) Henzi  (7. september 1794, Bern – , Tartu) oli Šveitsi usuteadlane ja orientalist. Õppis 1810–18 Berni, Tübingeni ja Göttingeni ülikoolis filosoofiat, teoloogiat ja ajalugu ning Pariisis araabia, pärsia ja sanskriti keelt. Tegi seejärel Bernis uurimistööd ja esitas 1820 Tübingeni ülikoolile doktoriväitekirja Beidawi Koraani kommentaaride kohta. Oli 1820–29 Tartu Ülikooli eksegeetika ja idakeelte professor, valiti korduvalt usuteaduskonna dekaaniks. Aastast 1821 oli Venemaa Piibliseltsi Tartu osakonna direktor, aastast 1822 Tartu Ülikooli koolikomisjoni liige.

Kirjandust 

Martin Hallik, Olaf-Mihkel Klaassen, "Unustatud orientalist professor Samuel Gottlieb Rudolf Henzi". - "Ajalooline Ajakiri" 1999: 2, lk. 31-36

Välislingid 

 Biograafia ja bibliograafia

 Rudolf Henzi kiri Karl Morgensternile

 Hans Henzi, "Zwei Bernerinnen fahren nach Livland und begegnen Albert Bitzius", lk 62 kuni 68

Saksa teoloogid
Eesti teoloogid
Eesti orientalistid
Orientalistid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Sündinud 1794
surnud 1829
Georg von Landesen

Georg Wilhelm Rudolf von Landesen (27. detsember 1866/8. jaanuar 1867 Aleksejevka, Saraatovi kubermang – 13. detsember 1935 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti keemik.

Georg Landesen õppis Tartu Ülikoolis keemiat, olles professor Gustav Tammanni õpilane. Ta lõpetas ülikooli 1892. Magistrikraadi omandas ta Peterburi Ülikoolis 1906. Ta töötas Tartu ülikooli keemiaosakonnas 1891–1932. Ta valiti Tartu Ülikooli korraliseks keemiaprofessoriks 1917. Aastail 1918–1923 oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi president.

Üheks ta uurimistöö teemaks oli vee ja vesilahuste soojuspaisumine.

Ta on maetud Tartusse Vana-Jaani kalmistule.

Pere
Tema vend oli Haapsalu teedeinsener Erich von Landesen.

Viited

Eesti keemikud
Baltisaksa teadlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna professorid
Eesti Looduseuurijate Seltsi presidendid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Estonia liikmed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1867
Surnud 1935
Leedu Eurovisiooni lauluvõistlusel

Leedu tegi debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 1994. aastal Dublinis, kus Ovidijus Vyšniauskas lõpetas võistluse viimasel 25. kohal null punktiga. Pärast seda ei osalenud Leedu lauluvõistlusel kuni 1999. aastani.  

2005. aastal jäi Leedu Kiievis toimunud lauluvõistluse poolfinaalis viimaseks. Leedut esindas Laura and the Lovers lauluga "Little by Little". Sel korral õnnestus Leedul koguda 17 punkti. 

2006. aastal Ateenas esindas Leedut LT United, kes esitas laulu "We are the Winners". Esimest korda kvalifitseerus Leedu finaali, kus saavutati 162 punktiga 6. koht. See on praeguse hetkega Leedu parim koht läbi aegade.  

2009. aastal Moskvas esindas Leedut Sasha Son, kelle esituses kõlas laul "Love". Üks osa laulus esitati eurolaval vene keeles. Laul pääses napilt poolfinaalist finaali, saavutades II poolfinaalis 9. koha. Finaalis aga nii edukalt läinud ning Leedu pidi leppima 23. kohaga.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        

2016. aastal Stockholmis esindas Leedut Donny Montell lauluga "I´ve Been Waiting For This Night". Laul pääses edasi poolfinaalist neljandana ning finaalis saavutati üheksas koht  200 punktiga.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                        

2020. aastal valiti Leedut esindama The Roop, kuid lauluvõistlus jäi koroonapandeemia tõttu ära. Sama ansambel esindas Leedut ka 2021. aasta võistlusel, kus saadi 8. koht.

Osalused

Hääletamise ajalugu
1994. – 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Leedu andnud kõige rohkem punkte järgnevatele riikidele:

1994. – 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Leedu saanud kõige rohkem punkte järgnevatelt riikidelt:

Välislingid
 Eurovisioon.ee – Leedu 

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
E
Randar Hiir

Randar Hiir (16. detsember 1928 – 10. juuli 1984) oli KGB vanemohvitser ja VEKSA Ühingu sekretär. Tema viimane teadaolev auaste KGB-s oli kapten. 

Lõpetas aastal 1947 Tartu 1. Keskkooli ja 1952. a TÜ õigusteaduskonna.

Osales Enn Tarto ja teiste Eesti Noorte Maleva liikmete arreteerimisel 1956. aastal Tartus.

Isiklikku
Randar Hiir oli kirjanik Erni Hiire ja bibliograaf Aimi Hiire poeg. Tema õde Lili-Ann oli Riivo Sinijärve abikaasa. 

Ta oli Karl Martin Sinijärve onu.

Hiir oli abielus Moidela Tõnissoniga.

Randar Hiir suri 10. juulil 1984 ja ta maeti 13. juulil 1984 Tallinna Pärnamäe Kalmistule.

Viited

KGB töötajad Eestis
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 1984
Rodion Gataullin

Rodion Gataullin (sündinud 23. novembril 1965 Taškendis Usbeki NSV-s) on endine teivashüppaja, kes esindas NSV Liitu ja hiljem Venemaad. Ta on Sergei Bubka järel teine mees, kes sai jagu kuuest meetrist ning esimene kes ületas selle sisevõistlustel. Ta isiklikud tippmargid on 6.00 (väljas) ja 6.02 (sees).

Sisetingimustes tuli ta kahekordseks maailma- (1989 ja 1993) ning kahekordseks Euroopa (1990 ja 1994) meistriks. Välitingimustes oli ta samuti kahekordne Euroopa meister (1990 Splitis ja 1994 Helsingis). 1987. aastal Rooma maailmameistrivõistlustel oli ta kolmas ning 1988. aastal Sŏuli olümpial teine. 

Tema noorem vend Ruslan esindab Venemaad kaugushüppes.

Venemaa teivashüppajad
Nõukogude Liidu teivashüppajad
Sündinud 1965
Tim Lobinger

Tim Lobinger (sündinud 3. septembril 1972 Rheinbachis Nordrhein-Westfaleni liidumaal) on Saksamaa teivashüppaja. 

Ta oli 2003. aasta sisemaailmameister. Tema isiklik rekord teivashüppes on 6 meetrit.

Saksamaa teivashüppajad
Sündinud 1972
Gunnar Bärlund

Gunnar Richard Bernhard Bärlund (hüüdnimi GeeBee; 9. jaanuar 1911 Helsingi – 2. august 1982 Palm Beachi maakond, Florida osariik) oli Soome ja Ameerika Ühendriikide poksija. Poksiga tegelemist alustas ta 1925. aastal, juba 16-aastasena tegi spordiühingu TUL koondises kaasa oma esimese välisvõistluse (1927). Ta osales Soomet esindades seitsmetel maavõistlustel, neist 1932. aastal Helsingis ja 1933. aastal Tallinnas Eesti koondise vastu.

Bärlund osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel, kus tema sekundant oli tuntud eesti poksija Valter Palm. Ta kaotas 1. ringis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Alberto Lovellile (Argentina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Bärlund võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Elukutselisena
Bärlund hakkas pärast Euroopa meistriks saamist elukutseliseks (USA-s 1936. aastast). Ta poksis septembrist 1934 kuni aprillini 1948 elukutselisena ning pidas kokku 87 kohtumist. Ta võitis neist 56 (neist 28 nokaudiga) ja kaotas 30 (neist 10 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta kohtus 29. detsembril 1937 ringis uuesti Lovelliga (kes oli samuti vahepeal elukutseliseks hakanud) ning võitis teda nüüd punktidega. Bärlund tõusis 1938. aastal teiseks tiitlipretendendiks, kuid MM-i tiitlimatš jäi tal pidamata.

Isiklikku
Bärlund jäi elama USA-sse ja võttis ka USA kodakondsuse. Ta põdes elu lõpuaastail Alzheimeri tõbe. Tema mälestuseks peetakse alates 1982. aastast Helsingis iga-aastast poksiturniiri "GeeBee Turnaus". Talle püstitati 1991. aastal Helsingis Vallila linnaosas mälestusmärk (kujur Niilo Rikola).

Viited

Välislingid
 
 

Bärlund, Gunnar
Bärlund, Gunnar
Sündinud 1911
Surnud 1982
Aadma mõis

Aadma mõis (saksa keeles Ahdma) oli mõis Käina kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Hiiu maakonda Hiiumaa valla territooriumile.

Mõisa keskus oli Aadma külas.

Ajalugu
Aadma mõis eraldati 1797. aastal Putkaste mõisast ning see kuulus algselt Aderkasidele. Hiljem läks mõis Gernetite omandusse. 1882. aastal ostis Aadma mõisa Alexandrine von Richter. Tema järel kuulus mõis Pahlenitele.

20. sajandi alguseks oli Aadma mõis muutunud Vaemla mõisa kõrvalmõisaks.

Mõisakompleks
Aadma mõisa peahoone ehitati ilmselt 1800. aasta paiku. Härrastemaja kujutas endast ühekorruselist poolkelpkatusega puithoonet.

Tänapäeval on hoone hävinud ning sellest on järel vaid mantelkorstna rusuhunnik.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Välislingid 
Aadma mõis Eesti mõisaportaalis

Aderkaside mõisad
Gernetite mõisad
Läänemaa mõisad
Hiiumaa vald
Käina kihelkond
Hiiumaa mõisad
Buzuki

Buzuki (kreeka μπουζούκι bouzouki, arvatavalt türgikeelsest sõnast bozuk) on kreeka näppekeelpill, millest on saanud moodsa kreeka muusika nurgakivi.

See on pirnikujulise kõlakoja ja väga pika kaelaga keelpill. Muus osas sarnaneb buzuki mandoliiniga. Pillil on 3 või 4 (vastavalt τρίχορδο μπουζούκι ja τέτραχορδο μπουζούκι) metallist paariskeelt ja seda mängitakse plektrumiga, mistõttu on sellel terav metalse kõlaga heli. Keelte häälestus on kolmekeelsel D3D4–A3A3–D4D4 ja neljakeelsel C3C4–F3F4–A3A3–D4D4. Madalamate keelepaaride keeled on omavahel häälestatud unisooni.

Oktavi võrra kõrgema häälestusega on saatepillina kasutatav väiksem kolmekeelne baglamas (μπαγλαμάς).

Teraskeelte kasutamine võimaldab kasutada (magnet)elektrilist helipead, nagu see on kasutusel elektrikitarri puhul. Mõned andmed viitavad elektrilise buzuki kasutamisele juba 1945. aastal rebetikomuusikute Tsitsanise ja Papaioannou esituste salvestustel.

Olulise edu elektrilise buzuki (μπουζούκι ηλεκτρικό) levikul tõi kaasa buzukivirtuoosi Manolis Chiotise tegevus 1950. aastatel ja 1960. aastate alguses. Tema poolt edasi arendatud neljakeelsest buzukist (τέτραχορδο μπουζούκι) sai ka Kreeka rahvaliku muusika laïka (λαϊκά) ja populaarse muusika uue laine (neo kyma, νέο κύμα) ning éntechno põhiline sooloinstrument, analoogiliselt elektrikitarrile mujal maailmas. Kuid erinevalt elektrikitarrist, ei kasutata elektrilise buzuki puhul signaali moonutamist.

Elektrilise buzuki kasutamisel on ilmselt olnud märkimisväärne mõju elektrikitarrimuusikale. Otseseks vihjeks võib pidada Dick Dale'i poolt idapoolsetes Vahemere maades tuntud loo "Misirlou" ("Egiptlanna") salvestamist. (See lugu oli ka üks varaseid kreeka immigrantide poolt Ameerika Ühendriikides plaadistatud lugusid 1920. aastatel.)

Elektrilise buzuki võtsid hiljem kasutusele ka Iiri muusikud (irish bouzouki).

Buzuki on kasutusel ka kui klassikalise sümfoonilise muusika instrument. Buzukit silmas pidades on oma laule ja teoseid kirjutanud heliloojad Manos Hatzidakis ja Mikis Theodorakis.

Välislingid
 Misirlou
 Manolis Chiotis (Μανώλης Χιώτης, 1921–1970)
 Rebetiko https://en.wikipedia.org/wiki/Rebetiko Rebetiko

Näppekeelpillid
Kordofonid
Kreeka muusika
Endokrinoloogia

Endokrinoloogia ehk sisesekretsiooniõpetus (ladina endocrinologia) on teadus ja bioloogia haru ning sisemeditsiini eriala, mis uurib endokriinsüsteemi ja selle osade ehitust, funktsioone, signaalmolekule (hormoone) ja nendega seotud haiguslikke seisundeid ja haigusi ning diagnoosimist ja ravivõimalusi.

Endokrinoloogiaga tegelev eriarst või teadlane on endokrinoloog.

Meditsiinierialana

Endokrinoloogiat erialana on kirjeldatud esmakordselt 1905. aastal. Tänapäeval on endokrinoloogia kliiniline meditsiinieriala, mis tegeleb peamiselt hormonaalsete häiretega.

Viited

Välislingid 
A. P. CAWADIAS, The History of Endocrinology, Section of the History of Medicine, December 4, 1940
Sotsiaalministri määrus,Eriarstiabi erialade loetelu
Eesti Maaülikooli loomakliinik

Eesti Maaülikooli loomakliinik asub Tartus Fr. R. Kreutzwaldi tänav 62. Loomakliinik kuulub Veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi koosseisu, olles Maaülikooli õppebaasiks. Ühtlasi osutatakse tasulist raviteenust haigetele loomadele.

Eesti Maaülikooli loomakliinik ravib nii väikeloomi kui ka suurloomi.

Viited

Välislingid
Eesti Maaülikooli loomakliiniku kodulehekülg

 

Loomakliinikud
Loomakliinik
Eesti tervishoiuasutused
Eesti veterinaaria
Keskuse tänav (Tallinn)

Keskuse tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Mustamäe asumis.

Tänava nimi võeti kasutusele 1966. aastal. Nimi tuleneb sellest, et algselt kavandati tänava ümbruskonda Mustamäe linnaosa keskuseks. Tänav algab Sõpruse puiesteelt ja kulgeb ümber Männi pargi. Keskosas ristub Mustamäe teega ja lõpeb Ehitajate teega. Tänava pikkus on umbes 660 meetrit.

Tänava ääres asuvad viie- ja üheksakorruselised paneelelamud. 2007 valmis Keskuse 14a seitsmekorruseline elamu (tellija OÜ Fine Kinnisvara, ehitas AS Harju Ehitus).

Keskuse tänavat mööda kulgevad Tallinna trollibussiliin 4 (Keskuse – Balti jaam) ja bussiliin 72 (Keskuse – Kopli). Keskuse 5 kinnistul asub trolliliini lõppjaama dispetšerihoone. Tänavale jäävad peatused: Männi ja Keskuse.

Keskuse 18 asub Tallinna Mustamäe Gümnaasium.

Viited

Vaata
 Keskuse tänav
 Sõpruse puiestee (Tallinn)
 Mustamäe tee
 Ehitajate tee (Tallinn)
 Männipark

Mustamäe linnaosa tänavad
Rwanda vapp

Rwanda vapp on Rwanda Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel alates aastast 2001.

Vapp on lipuvärvides. Sinine, kollane ja roheline värv tähistavad vastavalt rahu, arengut ja heaolu ning kolme rahvusrühma, hutude, tutside ja batvade rahumeelset kooselu.

Kollasel lindil on riigi ruandakeelne nimi ja rahvuslik deviis "Ubumwe, umurimo, gukunda igihugu" ("Ühtsus, töö, patriotism").

Riigi sümboolika vahetuse põhjustas asjaolu, et vana lippu ja vappi hakati seostama Rwanda genotsiidiga. Ka vana vapp oli vana lipu värvides, aga 2001. aastal lipu värve muudeti.

Vaata ka
 Rwanda lipp

Rwanda sümboolika
Piljard

Piljard on sportmäng, milles kiiga lüües veeretatakse kuule piiretega laua külgedel ja nurkadel asetsevatesse aukudesse.

Piljardit mängitakse mitmel viisil, eri reeglite ja varustusega. Populaarsemad alad on ameerika pool, snuuker, püramiid ja karambool.

Piljardile lähedaste alade hulka kuulub näiteks koroona.

 
Spordialad
Haldusüksuste loend

Siin loetletakse maailma riikide ja suurimate sõltlasalade haldusüksuste nimetusi. Riigid ja sõltlasalad on tähestiku järjekorras eesti keeles.

Haldusjaotus
Geograafia loendid
4 (Tallinna trolliliin)

4. trolliliin on Tallinna trolliliin, mis teenindab reisijaid marsruudil Keskuse (Mustamäe) – Balti jaam. Liin avati 1970. aastal ning pikendati Balti jaamani 1971.

Marsruut
Liin läbib 4 linnaosa : Kesklinn, Põhja-Tallinn, Kristiine ja Mustamäe. Marsruut kulgeb mööda järgmiseid tänavaid: Keskuse tänav, Ehitajate tee, Sõpruse puiestee, Tulika tänav, Tehnika tänav, Paldiski maantee, Endla tänav, Toompuiestee, Rannamäe tee.

Peatused

Keskuse – Balti jaam
Keskuse, Liivaku, Vambola, Lepistiku, Siili, Linnu tee, Tedre, Koskla, Taksopark, Ülase, Ristiku, Tehnika, Toompark, Balti jaam.

Balti jaam – Keskuse 
Balti jaam, Kelmiküla, Tehnika, Endla, Koskla, Tihase, Tedre, Linnu tee, Siili, Lepistiku, Vambola, Liivaku, Ehitajate tee, Männi, Keskuse.

Trolliliini ajalugu

1966. aastal sai selgeks, et Mustamäele trammiliine ei tule ja nii alustati trolliliinide välja arendamist. Balti jaama liini said trollid hakata proovima 6. novembrist 1970. Kuna trollipargi ehitus oli pooleli ja 79 trollist käiku antud vaid 56, ei jätkunud esialgu trolle Mustamäe – Balti jaama liini jaoks. Nii hakkas 15. detsembrist sõitma liin nr 4 Balti jaamast Estonia teatrini.

24. märts 1971 lasti käiku kavandatud Balti jaama liin nr 4. Liikudes mööda Sõpruse puiesteed kuni Mustamäe lõppjaama. Endine 4. liin (Estonia – Balti jaam) suleti, kuna sõitjaid oli vähe ja liin kattus bussiliiniga nr 22 (Balti jaam – Lennujaam).

1982. aastal kavandati välja ehitada täiendavad kontaktliinid Sõpruse puiesteele. 1987 valmis Keskuse tänaval lõppjaam, mis anti käiku 1991.

Trolliliini ajaloolised marsruudid 
1970–1971 sõitis liinil Estonia – Balti jaam, marsruudil Estonia puiestee – Võidu väljak (tänapäeval Vabaduse väljak) – Aleksandr Suvorovi puiestee (tänapäeval Kaarli puiestee) – Juri Gagarini puiestee (tänapäeval Toompuiestee) – Balti jaam.

1971–1991 sõitis liinil Mustamäe – Balti jaam. Kuni 1987. aastani liikus marsruudil Balti jaam – Juri Gagarini puiestee (tänapäeval Toompuiestee) – Tehnika tänav – Paldiski maantee – Tulika tänav – Sõpruse puiestee – Akadeemia tee lõppjaam. Alates 1987. hakkasid trollibussid Mustamäele sõitma Tehnika tänav – Endla tänav kaudu. Balti jaama suunal jäi marsruut samaks.

1991 kuni tänaseni sõidab liin nr 4 marsruudil Keskuse – Balti jaam. Kuni 1992. sisenesid trollid uude lõppjaama Keskuse tänavale Sõpruse puiesteelt peale Liivaku peatust. Alates 28. novembrist 1992 kulgeb liin ümber Männi pargi mööda Ehitajate teed ja Keskuse tänavat.

Vaata ka
Trolliliiklus Tallinnas
Tallinna ühistranspordiliinid

Viited

Kirjandus
 Aare Olander. Tramm, buss ja troll Tallinnas. Tänapäev 2008

Tallinna trolliliinid
Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkester

Tallinna Muusikakeskkooli sümfooniaorkester on sümfooniaorkester, mille koosseisu moodustavad Tallinna Muusikakeskkooli 9.–12. klassi õpilased. 

1987. aastal Toomas Kapteni (peadirigent kuni 2006. aastani) eestvedamisel asutatud orkester annab aastas neli-viis kontserti. Repertuaaris on nii klassikaline kui ka tänapäevane orkestri- ja oratooriumirepertuaar.

Sümfooniaorkestrit on külalisdirigentidena juhatanud Arvo Volmer, Jüri Alperten, K.-H. Färber, R. König, J. Ahvenainen, Anu Tali, Mikk Murdvee jpt.

Orkestri peadirigent on aastast 2017 Jaan Ots.

Peadirigendid

 1987–2006 Toomas Kapten
 2006–2011 Risto Joost
 2011– 2015 Mikk Murdvee
 2015–2017 Edmar Tuul
 2017– ... Jaan Ots

Orkestriteosed 
 Meisterwerk 2003 (8´). Eesti Muusika Infokeskus. 2 tšellot, sümfooniaorkester: 2202, 2200, 1, klaver, keelpillid
Esiettekanne: Villu Vihermäe (tšello), Andreas Lend (tšello), Tallinna Muusikakeskkooli Sümfooniaorkester, dirigent Toomas Kapten; 21.06.2003, Tallinn, Estonia kontserdisaal.

Viited

Välislingid 
 Maria Mölder. Kivimäe virtuoosid vanalinnas. / Sirp, 2. märts 2007

 
Eesti orkestrid
Sümfooniaorkestrid
Timo Steiner

Timo Steiner (sündinud 6. mail 1976) on eesti helilooja ja koolijuht. 

Timo Steiner lõpetas 1994. aastal Tallinna Muusikakeskkooli kompositsiooni erialal (õpetajad René Eespere, Toomas Trass, Mati Kuulberg) ja 1999. aastal professor Jaan Räätsa õpilasena Eesti Muusikaakadeemia. 1999–2001 õppis ta Eesti Muusikaakadeemia magistrantuuris Raimo Kangro juures. 

1997. aastal asutas Timo Steiner Poogenklaveri Ansambli ning oli selle kunstiline juht kuni tegevuse lõpetamiseni aastal 2000.

1999. aastal pani Steiner koos Ülo Kriguliga aluse Eesti Muusikaakadeemia Sügisfestivalile ning on alates 2003. aastast festivali kunstiline juht. 

1996. aastast töötas Steiner Tallinna Muusikakeskkoolis kompositsiooni ja muusikateoreetiliste ainete õpetajana, alates 2005. aasta sügisest kuni 2021. aasta kevadeni oli ta ka Tallinna Muusikakeskkooli direktor. 13. aprillil 2021 valiti Timo Steiner Tallinna Muusika- ja Balletikooli direktoriks. Sellesse ametisse astus ta 2. mail 2021. 

Eesti Heliloojate Liidu liige aastast 1999.

Aastatel 2012–2015 oli ta Eesti Televisiooni muusikasaate "MI" autor ja saatejuht. ning aastatel 2005–2006 eesti heliloojaid portreteeriva ETV saatesarja "Elus helid elus" autor ja saatejuht. Ta on olnud saatejuht või esineja ka paljudes muudes kultuurisaadetes.

Tunnustus
2002 Heino Elleri nimeline muusikapreemia
2006 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Ülo Kriguliga, festivali Eesti Muusika Päevad korraldamise ja Eesti nüüdismuusika propageerimise eest)
2011 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (isikupärase uusooperi ning tõhusa tegevuse eest publitsistikas ja haridusmaastikul)
2019 Eesti Muusikanõukogu muusikapreemia (piire laiendav looming)

Viited

Välislingid
Timo Steiner Eesti Muusika Infokeskuse veebilehel (vaadatud 12.07.2012)

Eesti heliloojad
Eesti muusikapedagoogid
Sündinud 1976
Jägala koonduslaager

Jägala koonduslaager oli Tallinnast 30 km kaugusel Harju maakonnas Jõelähtme vallas asunud välilaager. See loodi Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aasta augustis endise Eesti sõjaväe suurtükigrupi baasi ja see tegutses kuni 1943. aasta septembrini.

Jägala laagri komandant oli Aleksander Laak, komandandi asetäitja Ralf Gerretz ja valvur Jaan Viik.

Laager koosnes neljast barakist, mis olid ümbritsetud okastraadiga ja mille nurkades asusid valvetornid.

Hukkamiskoht asus Kalevi-Liival. Kokku hukati Kalevi-Liival umbes 2000 inimest.

1942. aasta septembris toodi Tallinna lähedale Raasiku raudteejaama kaks ešeloni Tšehhi ja Saksamaa juute, kokku 2051 inimest. 5. septembril 1942 saabus rongiešelon umbes 1500 Tšehhoslovakkiast Terezini getost pärit juudi rahvusest isikuga, kaks nädalat hiljem rongiešelon Berliinist ja Frankfurdist pärit juudi rahvusest isikuga.

Rongiga Eestisse Raasiku raudteejaama saabunud isikud jaotati kahte rühma – ühte mehed, teise naised ja lapsed. Noored ja tööjõulised isikud (umbes 600 inimest) viidi autobussidega laagrisse, ülejäänud aga toimetati Kalevi-Liivale, kus nad hukati. Järgmise kolme kuu jooksul sorteerisid laagris kinnipeetavad hukatutel kaasas olnud esemeid ning pagasit, kust leitud väärisesemed edastati laagri juhtkonnale.

Inimsusevastaste Kuritegude Uurimise Eesti Rahvusvahelise Komisjoni andmetel on andmed ešelonide koosseisu kohta jälgitavad Saksamaa arhiivimaterjalides. Kokku saabus 2100–2200 vangi, kellest 1600–1700 hukati Kalevi-Liiva polügoonil juba saabumise päeval. Ülejäänud rakendati tööle. Haigeid või laagri juhtkonnaga konflikti sattunuid hukati Kalevi-Liival ka järgnenud kuude jooksul. Kokku hukati Kalevi-Liival umbes 2000 inimest, mis on enamik Eestisse toodutest. Lisaks hukati sealsamas ka umbes 100 mustlast. Laager suleti 1943. aasta septembris, allesjäänud vangid viidi Tallinna Keskvanglasse. Laagri ülem Aleksander Laak jätkas Tallinna Töö- ja Kasvatuslaagri ülemana.

Vaata ka 
 Kalevi-Liiva fašismiohvrite mälestusmärk

Viited 

Eesti vanglad
Saksa okupatsioon Eestis (1941–1944)
Holokaust Eestis
Koonduslaagrid
Jõelähtme vald
Tunnete allee

"Tunnete allee" on Eesti laulja Luisa Värgi debüütalbum. 

Albumi autoriteks on Elmar Liitmaa (helilooja) ning Liis Lass (sõnade autor).

Lugude nimekiri 
Kui sa teaks
Lahkumise päev
Lihtne viis
Miks möödunule mõtleme
Kaotatud ja jälle leitud
Kivist südamed
Tühjus toas ja südames
Sangria vein ja Margariita
Võõras
Nüüd minema ma pean
Surnud ring
God Inside Your Soul (feat. Tarvi Kull)
God Inside Your Soul (feat. Margus Vaher) <small>(boonus lugu)

2008. aasta albumid
Eesti albumid
Tallinna–Pääsküla rongiliin

Tallinna–Pääsküla rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin lõpp-peatustega vastavalt Tallinnas Balti jaamas ja Pääskülas. See on ainus rongiliin, mille nii algus- kui ka lõpp-punkt asub Tallinnas.

Tallinna–Pääsküla rongiliin oli esimene elektrifitseeritud rongiliin Eestis, kus elektrirongid sõidavad aastast 1924.

Aastast 1962 asub Pääskülas rongide depoo. Pääskülast liigub Balti jaama suunas tööpäeviti 19, puhkepäeviti 16 reisirongi, vastupidises suunas tööpäeviti 22, puhkepäeviti 16 koosseisu. Arvestades ka läbisõites liine, on rongikoosseise rohkem.

Peatused, tsoonid ja hinnad
Liinile jääb 9 peatust: Tallinn (Balti jaam), Lilleküla, Tondi, Järve, Rahumäe, Nõmme, Hiiu, Kivimäe ja Pääsküla. Kõik peatused asuvad 1. tsoonis. Seisuga 7. detsember 2008 maksis liini mistahes peatuste vahel täispilet 12 ja sooduspilet 11 krooni. Seisuga 1.05.21 maksab I tsooni tavapilet 1,40 € ja sooduspilet 1 €, Tallinna linna registreeritud elanikele on sõit (rohelise ühistranspordikaardi esitamise korral) kogu liinil tasuta.

Vaata ka
 Tallinna–Keila raudtee
 Balti jaam

Viited 
https://elron.ee/wp-content/uploads/2019/06/Hinnakiri-alates-1.08.2019-%c3%bche-korra-piletid-2.pdf

Välislingid 
Elroni koduleht

Eesti rongiliinid
Tallinna ühistransport
Georgij Alafuzoff

Georgij Alafuzoff (vene keeles Георгий Борисович Алафузофф; sündinud 15. septembril 1953 Helsingis) on Soome endine mereväelane, kontradmiral (kontra-amiraali). Alates aprillist 2013 on ta Euroopa Liidu sõjaväeluure juht.

2007–2013 oli ta Soome kaitseväe luurejuht. Ta on üks Soome mõjuvõimsamatest ohvitseridest ja tähtsamaid Venemaa sõjanduse asjatundjaid.

Tunnustused
2013 Kotkaristi II klassi teenetemärk

Soome sõjaväelased
Kotkaristi II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1953
Videvik (romaan)

"Videvik" ("Twilight") on USA kirjaniku Stephenie Meyeri vampiiriromaan samanimelisest sarjast. 

Raamat ilmus 2005. aastal inglise keeles. See on "Videviku" saaga esimene raamat, mis räägib 17-aastasest Isabella (Bella) Swanist, kes kolib päikeselisest Arizonast vihmasesse Forksi linna ja seab oma elu ohtu, armudes vampiir Edward Cullenisse. Raamatule on kirjutatud kolm järge – "Noorkuu" ("New moon"), "Päikesevarjutus" ("Eclipse") ja "Koidukuma" ("Breaking Dawn"). Viienda osa "Keskööpäike" ("Midnight Sun") kirjutamine jäi pooleli.

Eesti keeles andis romaani 2008. aastal välja kirjastus Pegasus, selle tõlkis Marge Paal (ISBN 9789949442492).

Sisukokkuvõte 

Isabella Swan kolib Arizonast Forksi oma isa Charlie juurde. Ta teeb seda oma ema Renee pärast, et too saaks reisida koos oma uue pesapallurist abikaasa Phil Dwyeriga. Bella saab oma isaga väga hästi läbi.  

Uues koolis sõbruneb Bella kiiresti teiste õpilastega, kuid tal on raskusi mõningate õppeainetega. Näiteks läheb tal kehalise kasvatuse tunnis oma kohmakuse tõttu üsna kehvasti. Vastupidi Bella ootustele üritab nii mõnigi koolivend tema tähelepanu võita. 

Kui Bella istub esimesel koolipäeval Edward Culleni kõrvale, tundub talle, et noormees tõrjub teda. Pärast seda, kui Bella saab peretuttavalt Jacob Blackilt  teada hõimulegendi, hakkab ta kahtlustama, et Edward ja tema perekond on vampiirid, kes joovad inimeste vere asemel loomade oma. Edward paljastab peagi, et ta tõrjus Bellat sellepärast, et Bella lõhn on tema jaoks väga ihaldusväärne. Peagi Bella ja Edward armuvad. Nende armastus on alguses pisut kummaline. Edward kardab, et võib ühel hetkel kontrolli kaotada ja Bellat rünnata, ning hoidub füüsilisest lähedusest tüdrukuga. 

Kui linna tuleb vampiir James, Cullenite suguvõsa surmavaenlane, muutub Bella ja Edwardi suhe täielikult. Cullenid plaanivad Bellat kaitsta, ajades Edwardi ja Bella lahku ning peites Bella hotelli. James helistab Bellale ning ütleb, et tüdruku ema on tema käes ja selleks, et ema päästa, peab Bella end Jamesi kätte andma. Bella läheb Jamesi juurde, kuid James ründab teda. Õnneks suudavad Edward ja tema pere Bella päästa enne, kui James ta tapab. Peagi avastavad Cullenid, et James on Bella kätt hammustanud. Edward imeb haavast mürgi välja, et Bella vampiiriks ei muutuks. Tuleb välja, et James ei võtnudki Bella ema vangi. Ta vaid teeskles seda, et Bella kätte saada. Nad naasevad Forksi, kus toimub Edwardi ja Bella lõpuball. Bella käsi on Jamesi hammustusest viga saanud ja tema jalg kipsis. Bella otsustab, et tahab saada vampiiriks, kuid Edward keeldub teda muutmast. 

Ulmeromaanid
Ameerika Ühendriikide romaanid
2005. aasta kirjandusteosed