joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
RCD Mallorca

Real Club Deportivo Mallorca on Hispaania jalgpalliklubi, mis tegutseb Baleaaride saarestikku kuuluval Mallorca saarel Palma de Mallorca linnas.

Klubi asutati 1916. aastal nime all Alfonso XIII Foot-Ball Club. See nimetati ümber Mallorca järgi 1931. aastal. Hispaania kõrgliigas mängis Mallorca esmakordselt hooajal 1960–61. Kõige edukam periood on olnud 1997–2013, mil mängiti 16 hooaega Hispaania kõrgliigasse. Selle aja jooksul lõpetati Hispaania kõrgliigas viie parima seas neljal korral. Hooaegadel 1998–99 ja 2000–01 saadi liigas kolmas koht, mis on jäänud Mallorca parimaks tulemuseks Hispaania kõrgliigas. 1998. aastal võideti Hispaania superkarikafinaalis Supercopa de España FC Barcelonat kahe mängu kokkuvõttes 3:1. 2003. aastal võitis Mallorca Hispaania karika, kui karikafinaalis alistati Recreativo de Huelva tulemusega 3:0. 1999. aastal kaotati UEFA karikavõitjate karikavõistluste finaalis Itaalia klubile Rooma Lazio tulemusega 2:1

Hooaja 2016–17 järel langes Mallorca välja ka Hispaania esiliigast ning hooajal 2017–18 hooajal mängiti pärast 36 aastat Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Sealt tõusis Mallorca kohe tagasi esiliigasse. 2019. aastal kindlustati pääs tagasi kõrgliigasse, kust Mallorca hooajal 2019–20 kohe ka välja langes. Vaid üks hooaeg hiljem jõuti taas kõrgliigasse.

Hooajal 1998–99 pälvis Mallorca väravavaht Carlos Roa auhinna Ricardo Zamora trofee, mis antakse Hispaania kõrgliigas väravavahile, kes laseb keskmiselt endale lüüa kõige vähem väravaid mängu kohta. Hooajal 2007–08 lõi Mallorca mängija Daniel Güiza Hispaania kõrgliigas 27 väravat ja oli sel hooajal liiga suurim väravakütt. Teised silmapaistavad Mallorcas mänginud mängijad on veel teiste seas Samuel Eto'o, Juan Arango ja Miguel Ángel Nadal.

Klubi kodustaadion on Visit Mallorca Estadi, mis mahutab 23 142 pealtvaatajat.

Praegune koosseis
Seisuga 3. märts 2022

 Saavutused 
Copa del ReyVõidud (1): 2002–03
Teised kohad (2): 1990–91, 1997–98
Supercopa de EspañaVõidud (1): 1998
Teised kohad (1): 2003
Segunda DivisiónVõidud (2): 1959–60, 1964–65
Segunda División BVõidud' (2): 1980–81, 2017–18
UEFA karikavõitjate karikas:
Teised kohad (1): 1998–99

Välislingid 
 Koduleht

 
Mallorca
Mallorca
CA Osasuna

Club Atlético Osasuna (baski keeles osasuna 'tervis') on Hispaania linna Pamplona jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.

Klubi on asutatud 24. oktoobril 1919. Esmakordselt mängis Osasuna Hispaania kõrgliigas hooajal 1935–36. Hispaania kõrgliigas on klubi ajaloo parimaks kohaks olnud neljas, mis on saavutatud hooaegadel 1990–91 ja 2005–06. 2005. aastal jõudis Osasuna Hispaania karikavõistlustel finaali, kus kaotati lisaajal Real Betisel tulemusega 1:2

Ajaloo jooksul on Osasuna suurimateks rivaalideks olnud Real Zaragoza, Madridi Real ja mitmed Baskimaa klubid, teiste seas Athletic Bilbao.

Klubi kodustaadion on El Sadar, mis mahutab 23 576 pealtvaatajat.

Praegune koosseis 
Seisuga 30. jaanuar 2022

Saavutused 
Copa del Rey:
Teised kohad: 2004–05
Segunda División:
Võidud (4): 1952–53, 1955–56, 1960–61, 2018–19

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

 
Hispaania jalgpalliklubid
Pamplona
Sevilla FC

Sevilla Fútbol Club, S.A.D. on Hispaania jalgpalliklubi. 

Klubi asutati 25. jaanuaril 1890 ja esimest korda mängis Sevilla Hispaania jalgpallikõrgliigas hooajal 1934–1935. Hooajal 1945–46 tuli Sevilla Hispaania meistriks, peale selle on klubi võitnud viiel korral Hispaania karika.

Klubi on kuuel korral võitnud Euroopa Liiga ja on sellega kõige edukam klubi Euroopa Liigas. Viimane Euroopa Liiga võit pärineb hooajast 2019–20, mil finaalis alistati Itaalia klubi Milano Inter.

Klubi kodustaadion on Estadio Ramón Sánchez Pizjuán, mis mahutab 42 714 pealtvaatajat.

Praegune koosseis
Seisuga 11. veebruar 2022

Saavutused 
La Liga
Võidud (1): 1945–46
Copa del Rey
Võidud (5): 1935, 1939, 1947–48, 2006–07, 2009–10
Supercopa de España
Võidud (1): 2007
Segunda División
Võidud (4): 1929, 1933–34, 1968–69, 2000–01
UEFA karikas/UEFA Euroopa Liiga
Võidud (6): 2005–06, 2006–07, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2019–20
UEFA superkarikas
Võidud (1): 2006

Peatreenerid 
 ...
  Manolo Jiménez (2007–2010)
  Antonio Álvarez (2010)
  Gregorio Manzano (2010–2011)
  Marcelino (2011–2012)
  Míchel (2012–2013)
  Unai Emery (2013–2016)
  Jorge Sampaoli (2016–2017)
  Eduardo Berizzo (2017)
  Vincenzo Montella (2017–2018)
  Pablo Machín (2018–2019)
  Joaquín Caparrós (2019)
  Julen Lopetegui (2019–)

Viited

Välislingid 

 Ametlik koduleht

Hispaania jalgpalliklubid
 
Sevilla
Sporting de Gijón

Real Sporting de Gijón on Hispaania jalgpalliklubi.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Hispaania jalgpalliklubid
Gijón
Valladolidi Real

Real Valladolid Club de Fútbol, S.A.D.  on Hispaania jalgpalliklubi, mis asub Valladolidis. Klubi mängib alates hooajast 2018–2019 Hispaania kõrgliigas La Liga.

Klubi on asutatud 1928. aastal.

Klubi kodustaadion on Estadio José Zorrilla, mis mahutab 26 512 pealtvaatajat.

Valladolidi läbi aegade parim koht Hispaania kõrgliigas on olnud neljas (hooajal 1962–63).

Praegune koosseis 
Seisuga 1. oktoober 2020

Viited

Välislingid 
 Koduleht

 
Hispaania jalgpalliklubid
Valladolid
Pamplona

Pamplona (baski keeles Iruñea, ametlikult Iruña) on linn Hispaanias, Navarra autonoomse piirkonna keskus.  Asub Arga jõe ääres.

Pamplona on Baskimaa ajalooline pealinn. Linna elanikest räägib baski keelt 8,65%.

Linn (ladina Pompaelo) rajati 74 eKr Gnaeus Pompeiuse poolt purustatud baskide asula kohale.

Iruñea on tuntud seal iga-aastaselt linna kaitsepühaku San Fermíni auks peetaval festivalil toimuva pullijooksu poolest.

Linna jalgpalliklubi on CA Osasuna.

Viited

Välislingid 

http://www.pamplona.net/

Hispaania linnad
Läti Eurovisiooni lauluvõistlusel

Läti on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel üheksa korda.  

Läti tegi Eurovisiooni-debüüdi 2000. aastal Stockholmis, kus saavutati kolmas koht lauluga "My Star" mille esitas Brainstorm. Sestsaati pole Läti vahele jätnud ühtegi võistlust. 

2002. aastal Tallinnas saavutati võit. Lauljatar Marie N laulis Läti lauluga "I Wanna" 176 punktiga esimeseks. See andis Lätile õiguse korraldada järgmise aasta lauluvõistlus ning 2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus toimuski Riia Skonto Hallis.

Osalused

Hääletamise ajalugu (2000–2017 finaalid) 
Läti on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Läti on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

Korraldatud Eurovisiooni lauluvõistlused

Viited

Välislingid 
 LTV Eurovisiooni veebileht
 Eurovisioon.ee - Läti 
 
 
 "Läti saadab Eurovisioonile venekeelse laulu", EPL Online, 2. märts 2009

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
E
Nils Stromberg

Krahv Nils Jönsson Stromberg af Clastorp (sündinud Nils Brattman) (25. märts 1646 Jönköping – 16. august 1723 Claestorpi loss, Södermanlandi lään) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane.

1667. aastast oli ta Tartu kindluse konduktor, 1699 vabahärra, 1703 kindralleitnant, 1706 krahv, Eestimaa kindralkuberner 1706–1709 ja 12. oktoobrist 1709 kuni Riia kapitulatsioonini 3/14. juunil 1710 viimane Rootsi-aegne Liivimaa kindralkuberner.

1709 andis Stockholmi valitsus talle lisaks Eestimaa kindralkuberneri kohustustele ka Rootsi vägede ülemjuhataja ülesanded kogu Eesti-, Liivi- ja Kuramaal, mille tõttu kolis ta septembris Tallinnast Riiga, määrates Tallinnas enda asemele asekuberneriks kindralmajor Dietrich Friedrich von Patkuli (surnud 10. oktoobril 1710).

1711. määrati ta Kammerkolleegiumi e Riigikontori (rootsi keeles Statskontoret) presidendiks.

Perekond

Isa: Jöns Pedersson (Persson) Brattman (suri 1670), raehärra ja postkontori ülem, Peder Gudmundsson Strömbergi (1575–1655) ja Anna Månsdotteri (1580–1630) poeg

Ema: Kristina Gudmundsdotter (suri 1694) 

Nils Stromberg abiellus 1690. aastal vabapreili Anna Katarina Fleming af Liebelitziga (1658–1718), kelle vanemad olid Rootsi vabahärra ja diplomaat, kindralmajor Göran (Jöran) Klasson Fleming af Liebelitz (1628–1667) ja vabapreili Sigrid Gyllenstierna af Lundholm (1639–1700). 

Abielust sündisid:
Anna Catharina Stromberg (1697–1731), abiellus Kronobergi lääni kuberner Anders Koskulliga (1677–1746),
Claës Stromberg (1698–1782), Rootsi poliitik, abiellus Ulla Lewenhauptiga, Claes Ulrik Strombergi isa.

Vaata ka
Eestimaa kindralkuberneride loend
Liivimaa kuberneride loend

Viited

Välislingid
Nils Stombergi korraldused Eesti Ajalooarhiivi fondides
Elulugu Nordisk Familjebokis (1913; rootsi keeles)
Elulugu Svenskt biografiskt handlexikonis (1906; rootsi keeles)
Claestorpi lossi koduleht 
Rootsi aadlisuguvõsa Strömberg

Rootsi Eestimaa kindralkubernerid
Liivimaa kindralkubernerid
Rootsi sõjaväelased
Põhjasõja väejuhid
Sündinud 1646
Surnud 1723
Atalanta BC

Atalanta Bergamasca Calcio (ka Atalanta Bergamo) on Itaalia linna Bergamo jalgpalliklubi, mis mängib alates hooajast 2011–2012 riigi kõrgliigas Serie A. 

1963. aastal võitis Atalanta Itaalia karika. Hooajal 1987–88 jõudis klubi UEFA karikavõitjate karikavõistlustel poolfinaali, mängides sel hooajal Itaalia teises liigas. Atlanta on sellega saavutanud ühe parima tulemuse madalama liiga klubina UEFA klubide sarjades. 

Hooajal 2018–19 saavutas Atalanta Itaalia kõrgliigas seni oma parima tulemuse, kui saadi kolmas koht. Järgmisel hooajal suudeti saavutust korrata. Hooajal 2019–20 lõi Atalanta Itaalia kõrgliigas 98 väravat. Esimest korda pärast 1952. aastat lõi kolm ühe klubi mängijat (Luis Muriel, Duván Zapata ja Josip Iličić) Itaalia kõrgliigas ühel hooajal vähemalt 15 väravat. Hooajal 2019–20 osaleti lisaks esimest korda UEFA Meistrite Liigal. Meistrite Liigas jõuti sel hooajal veerandfinaali, kus kaotati Prantsusmaa klubile Paris Saint-Germainile.

Praegune koosseis 
Seisuga 31. jaanuar 2022

Saavutused 
Coppa Italia
Võidud (1): 1962–63
Teised kohad (4): 1986–87, 1995–96, 2018–19, 2020–21
Serie B
Võidud (6): 1927–28, 1939–40, 1958–59, 1983–84, 2005–06, 2010–11
Teised kohad (4): 1936–37, 1970–71, 1976–77, 1999-00
Serie C1
Võidud (1): 1981–82

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

 
Itaalia jalgpalliklubid
Bergamo
Serie A klubid
Calcio Catania

Calcio Catania on Itaalia jalgpalliklubi, mis hooajal 2017/18 mängib riigi tugevuselt kolmandas liigas Serie C.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Itaalia jalgpalliklubid
Catania
Serie A klubid
ACF Fiorentina

ACF Fiorentina on Itaalia jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Serie A. Klubi kodulinn on Firenze. Alates 1931. aastast on klubi kodustaadion Artemio Franchi.

Fiorentina on kahekordne Serie A võitja (hooaegadel 1955–56 ja 1968–69). Lisaks sellele on klubi võitnud kuuel korral Itaalia karika ja üks kord Itaalia superkarika. 1961 võitis klubi UEFA karikavõitjate karika. Hooajal 1956/1957 kaotati Euroopa karika finaalis Madridi Realile. Hooajal 1990/1991 kaotati UEFA Euroopa Liiga finaalis kahe mängu kokkuvõttes Juventusele.

Praegune meeskond
Seisuga 6. oktoober 2020

Saavutused 
Serie A:
Võidud (2): 1955–56; 1968–69
Teised kohad (5): 1956–57; 1957–58; 1958–59; 1959–60; 1981–82
Serie B:
Võidud (3): 1930–31; 1938–39; 1993–94
Serie C2:
Võidud (1): 2002–03
Coppa Italia:
Võidud (6): 1939–40; 1960–61; 1965–66; 1974–75; 1995–96; 2000–01
Supercoppa Italiana:
Võidud (1): 1996
Teised kohad (1): 2001
Euroopa karikas:
Teised kohad (1): 1956–57
UEFA karikas:
Teised kohad (1): 1989–90
UEFA karikavõitjate karikas:
Võidud (1): 1960–61
Teised kohad (1): 1961–62

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Itaalia jalgpalliklubid
 
Serie A klubid
Rooma Lazio

Società Sportiva Lazio (lühendatult S.S. Lazio' või lihtsalt Lazio) on Itaalia pealinna Rooma spordiklubi, mis on eelkõige tuntud oma jalgpallimeeskonna poolest.

Klubi asutas 9. jaanuaril 1900 Itaalia armee allohvitser Luigi Bigiarelli.

Lazio värvid on valge ja helesinine.

Praegune jalgpallimeeskond
Seisuga 31. jaanuar 2022

Saavutused
 Itaalia meister (2): 1973–1974, 1999–2000
 Itaalia karika võitja (7): 1958, 1997–1998, 1999–2000, 2003–2004, 2008–2009, 2012–2013, 2018–19
 Itaalia superkarika võitja (5,): 1998, 2000, 2009, 2017, 2019
 UEFA karikavõitjate karikas võitja (1): 1999 
 UEFA Superkarika võitja (1): 1999

Peatreenerid

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Itaalia jalgpalliklubid
 
Lazio
Serie A klubid
Palermo FC

Palermo F.C. (täisnimi Palermo Football Club) on Itaalia jalgpalliklubi, mis hooajast 2014/15 mängib riigi kõrgliigas. Klubi loodi 1900. aastal Palermos ja see on Sitsiilia vanim jalgpalliklubi.

Praegune meeskond
Seisuga 20. august 2020

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

Palermo
 
US
Serie A klubid
Reggina Calcio

Reggina Calcio on Itaalia linna Reggio Calabria jalgpalliklubi, mis hooajal 2008/09 mängib riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Itaalia jalgpalliklubid
Serie A klubid
AS Roma

AS Roma (itaalia keeles Associazione Sportiva Roma) on Itaalia jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Serie A. Klubi kodulinn on Rooma.

Klubi on mänginud kõikidel hooaegadel riigi kõrgliigas, v.a hooajal 1951/52, mil langeti esiliigasse. Roma on tulnud Itaalia meistriks kolmel korral (1942, 1983, 2001), üheksa korda võitnud karika ja kaks korda superkarika.

1961. aastal võitis klubi Messilinnade karika. 1984. aastal kaotas Roma Euroopa karika finaalis Liverpoolile. Hooajal 1990/91 saadi UEFA karikavõistlustel teine koht.

Klubi kodustaadion on Stadio Olimpico, mida jagatakse Lazioga. See mahutab üle 70 000 pealtvaataja ja on suuruselt teine jalgpallistaadion Itaalias.

Praegune meeskond
Seisuga 26. november 2020

Saavutused 
Serie A:
Võidud (3): 1941–42, 1982–83, 2000–01
Coppa Italia:
Võidud (9): 1963–64, 1968–69, 1979–80, 1980–81, 1983–84, 1985–86, 1990–91, 2006–07, 2007–08
Supercoppa Italiana:
Võidud (2): 2001, 2007
Serie B:
Võidud (1): 1951–52

Viited

Välislingid 
 Koduleht

Itaalia jalgpalliklubid
 
Rooma
Serie A klubid
SS Robur Siena

Società Sportiva Robur Siena on Itaalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Sienas. Klubi mängib riigi tugevuselt kolmandas liigas Lega Pro.

2014. aastal läks klubi pankrotti. Sama aasta suvel nimetati klubi endine nimi Associazione Calcio Siena ümber Società Sportiva Robur Sienaks. Järgmist hooaeg alustati neljandast liigast Serie D.

Välislingid 
 Koduleht

Itaalia jalgpalliklubid
Siena
Serie A klubid
Torino FC

Torino FC  (täisnimi Torino Football Club 1906) on Itaalia jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Serie A.

Klubi asutati 1906. aastal nime all Foot-Ball Club Torino. Torino on läbi aegade Itaalia üks edukamaid jalgpalliklubisid, olles tulnud Itaalia meistriks seitsmel korral. Seitsmest võidust viis pärineb 1940. aastatest, mil klubi meeskonda tunti nime all Grande Torino. Klubi edu sai traagilise lõpu 1949. aastal, mil Superga lennukatastroofis hukkus kogu Torino meeskond. Pärast seda on Torinol õnnestunud Itaalia meistriks tulla korra, hooajal 1975–76. Viiel korral on võidetud Itaalia karikas. Hooajal 1991–1992 kaotati UEFA karika finaalis Amsterdami Ajaxile.

Klubi kodustaadion on Stadio Olimpico Grande Torino.

Praegune koosseis 
Seisuga 8. oktoober 2020

Saavuutsed 
Itaalia meistrivõistlused/Serie A
Võidud (7): 1927–28, 1942–43, 1945–46, 1946–47, 1947–48, 1948–49, 1975–76
Teised kohad (7): 1907, 1914–1915, 1928–1929, 1938–1939, 1941–42, 1976–77, 1984–85
Serie B
Võidud (3): 1959–60, 1989–90, 2000–01
Teised kohad (2): 2004–05, 2011–12
Coppa Italia
Võidud (5): 1935–36, 1942–43, 1967–68, 1970–71, 1992–93
Teised kohad (8): 1937–38, 1962–63, 1963–64, 1969–70, 1979–80, 1980–81, 1981–82, 1987–88
Supercoppa Italiana
Teised kohad (1): 1993
Mitropa karikas
Võidud (1): 1990–91
UEFA karikas
Teised kohad (1): 1991–92

Viited

Välislingid 
 Koduleht

 
Itaalia jalgpalliklubid
Torino
Serie A klubid
Suvorovi orden

Suvorovi orden (vene keelles орден Суворова) oli Nõukogude Liidu sõjaline autasu.

Kuulsa Venemaa väejuhi Aleksandr Suvorovi (1729–1800) järgi nimetatud autasu loodi Nõukogude Liidu Ülemnõukogu otsusega 29. juulil 1942. Ordenit anti välja 3 järgus.

1. järk
Suvorovi ordeni 1. järku anti armeekomandöridele väljapaistva juhtimise eest lahinguolukordades. Esimesena sai Suvorovi ordeni 1. järgu Georgi Žukov 28. jaanuaril 1943.

1. järgu orden valmistati 55 mm läbimõõduga plaatinatähest ja 30 mm diameetriga plaatinamedaljonist, millele oli lisatud kullast Aleksandr Suvorovi büst, tammepärg ja kiri Александр Суворов. Plaatinatähe ülemisel otsal on väike rubiintäht.

Suvorovi ordeni 1. järku anti välja 391.

2. järk
Suvorovi ordeni 2. järku anti korpuse-, diviisi- ja brigaadikomandöridele otsustava võidu eest arvuliselt ülekaaluka vaenlase vastu.

2. järgu orden valmistati 50 mm läbimõõduga kuldtähest ja 25 mm diameetriga hõbemedaljonist. Kiri Александр Суворов tehti punase emailiga. Samuti puudus ordenilt rubiintäht.

Suvorovi ordeni 2. järguga autasustati muuhulgas ka Eesti Laskurkorpuse komandöri Lembit Pärna.

Suvorovi ordeni 2. järku anti välja 2863.

3. järk
Suvorovi ordeni 3. klassi anti polgukomandöridele, nende staabiülematele ning pataljoni- ja kompaniikomandöridele väljapaistva juhtimise eest, mis tõi kaasa lahingu võidu.

3. järgu orden oli kujunduselt samasugune kui 2. järgu orden, ainult valmistatud üleni hõbedast.

Suvorovi ordeni 3. järku anti välja 4012.

Välislingid 

Põhjalik ülevaade Suvorovi ordenist (vene keeles)
 Указ Президиума Верховного Совета СССР «Об учреждении военных орденов: Ордена Суворова, первой, второй и третьей степени, Ордена Кутузова, первой и второй степени и Ордена Александра Невского» от 20 июля 1942 года // Ведомости Верховного Совета Союза Советских Социалистических Республик : газета. — 1942. — 5 августа (№ 30 (189)). — С. 1.
Nõukogude Liidu autasud
Bulgaaria Eurovisiooni lauluvõistlusel

Bulgaaria on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 2005. aastast.

2005. aastal esindas Bulgaariat džässist inspireeritud bänd Kaffe, kes aga lauluga "Lorraine" finaali ei pääsenud. 2006. aastal esindas Bulgaariat Mariana Popova, kes esitas laulu "Let Me Cry". Ka sellel korral ei pääsenud Bulgaaria finaali. 2007. aastal õnnestus Bulgaarial pääseda edasi poolfinaalist ning saavutada kõrge viienda koha. Bulgaariat esindasid Elitsa Todorova ja Stojan Jankulov, kes esitasid loo "Water". Kuna 2008. aastal korraldati kaks poolfinaali, kaotas Bulgaaria oma automaatse finaalikoha ning osales teises poolfinaalis, kus Bulgaarial ei õnnestunud pääseda finaali, vaid ta jäi poolfinaalis 11. kohale.

Pärast kahte aastat eemalolekut naasis 2016. aastal Bulgaaria Eurovisiooni lauluvõistlusele, kus Poli Genova saavutas lauluga "If Love Was a Crime" finaalis neljanda koha, mis oli Bulgaaria parim tulemus Eurovisiooni lauluvõistlusel. Aasta hiljem saavutas Kristian Kostov lauluga "Beautiful Mess" teise koha. 2019. aasta Eurovisiooni jättis Bulgaaria vahele.

2020. aastal pidi Bulgaariat lauluvõistlusel esindama Victoria, aga Eurovisioon jäeti koroonapandeemia puhangu tõttu ära.

Osalused

Hääletamise ajalugu (2005–2018)
Bulgaaria on andnud kokku kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Bulgaaria on saanud kokku kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

Galerii

Märkused

Välislingid
 Eurovisiooni lauluvõistluse koduleht
 Eurovisioon.ee – Bulgaaria

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
E
AJ Auxerre

AJ Auxerre on Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis hooajal 2011-12 mängis riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Prantsusmaa jalgpalliklubid
Stade Malherbe Caen

Stade Malherbe Caen (lühendatult SM Caen või ka lihtsalt Caen) on Prantsusmaa Caeni linna jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.

Prantsusmaa meistrivõistlustel on parima kohana saaud viies koht hooajal 1991–1992. Prantsusmaa esiliiga on võidetud kahel korral (aastatel 1996 ja 2010). Hooajal 2017–2018 jõuti Prantsusmaa karikavõistlustel poolfinaali ja 2005. aastal kaotati liigakarika finaalis Strasbourgile.

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

 
Caen
Caen
Le Havre AC

Le Havre Athletic Club Football Association on Prantsusmaa jalgpalliklubi, mis hooajal 2011–12 mängis riigi esiliigas.

Välislingid  
 Kodulehekülg

Prantsusmaa jalgpalliklubid
 
AC
Närviimpulss

Närviimpulss on närvirakkudes toimuva lühiajalise ja väga nõrga elektrilise muutuse edasikandumine mööda närvikiude ning ühest närvirakust (seejuures vahel ka ühest kehaosast) teise. Elektriline muutus tähendab täpsemalt seda, et toimub muutus närviraku membraanipotentsiaalis. Närviimpulssideks vajalik energia tuleb põhiliselt närvirakkude mitokondrites muundatud ja kogutud energiast (vt ka ATP ehk adenosiintrifosfaat).

Närviimpulss kandub ühest rakust teise sünapsi kaudu. Elektrilise sünapsiga ühenduse puhul kandub närviimpulss otse ühest rakust teise, sest kaks rakku puutuvad omavahel kokku. Kokkupuutepunktis antakse membraanipotentsiaali muutus edasi ühest rakust teise. Selline ühendus on kiirem. Teistsugused sünapsid on ajus. Nende nimetus on keemiline sünaps. Keemilise sünapsi puhul on kahe neuroni vahel õhuke vahe. See on sünaptiline pilu. Kui elektriimpulss jõuab mööda aksonjätket sünapsini, vallandab see impulssi saatva raku otsas keemiliste ainete, virgatsainete (neurotransmitterite) molekulid, mis vabanevad sünaptilisse pilusse. Molekulid liiguvad läbi pilu teise neuronini ja seonduvad seal membraanil olevate retseptoritega, mis avavad tee ioonidele vastuvõtva raku sisse. Selle tõttu muutub raku elektrilaeng (membraanipotentsiaal). 

Neuronitel võib olla väga palju (tuhandeid) ühendusi teiste neuronitega. Lisaks sellele on osade keemiliste sünapsite funktsiooniks mitte ergastav vaid hoopis inhibideeriv, vaigistav roll. Kui siis nende kõigi sünapsite kaudu saabuvate närviimpulsside koosmõju ületab teatava piiri, lävendi, saadab närvirakk elektriimpulsi mööda aksonit väljapoole, teistele neuronitele. Ajus on ühendused paljude närvirakkude vahel, nende abil moodustuvad keerulised närvirakkude võrgustikud, nende omavahelised seosed. Toetudes närviimpulsside abil edastatud seostele, loob meie aju meeleelundite abil saadud signaalidest pildi välise maailma kohta. Üldistavalt võib öelda, et närviimpulss on elektrilaengute muutumise keel, millesse tõlgitakse kogu ümbritseva maailma paljusus: valguse, helide, lõhnade, maitsete ja puudutuste kaskaad. Ilma neuronite närviimpulssideta poleks ei teadvust ega mälu. Ajuteaduse eksperimendid on veenvalt näidanud, et kogu meie vaimne aktiivsus kõrgemast filosoofiast madalatasemeliste refleksideni kulgeb neuronvõrkude aktiivsuse vahendusel.

Vaata ka 
Aktsioonipotentsiaal
Sünaps

Viited 

Närvisüsteem
Neurobioloogia
Neuroloogia
Verelible

Verelibled ehk vererakud (ladina keeles haemocytys) on paljude selgrootute hemolümfis ja selgroogsete veres ringlevate rakkude koondnimetus.

Vereliblede areng, eristumine, paljunemine, liikumine, morfoloogia , apoptoos ning  patoloogia ( sh ebanormaalne eristumine) võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.  
 
Paljude selgroogsete vererakud jaotatakse valge- ja punalibledeks ning vereliistakuteks.

Vereliblede arv on normaalsetes tingimustes üsna püsiv väärtus, sest hävinenud rakud asenduvad uutega.

Vererakkude eellasrakud eristuvad juba blastotsüstistaadiumis.

Punalibled ehk erütrotsüüdid on vajalikud hapniku vastuvõtuks kopsudes ja äraandmiseks kudedes. Vereliistakud ehk trombotsüüdid sisaldavad aineid, mis on olulised vere hüübimisel ja veresoonte ahendamisel. Valgeliblede ehk leukotsüütide ülesandeks on kahjutustada organismile võõraid, peamiselt valgulisi ühendeid.

Vererakud on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica-sse.

Vaata ka 
imetajate rakutüüpide loetelu

Viited

Välislingid 
Jonas G King, ja Julián F Hillyer, Spatial and temporal in vivo analysis of circulating and sessile immune cells in mosquitoes: hemocyte mitosis following infection, BMC Biology 2013, 11:55  doi:10.1186/1741-7007-11-55, veebiversioon (vaadatud 30.07.2014) (inglise keeles) 
 Sissekanne Terminologia Histologica-s H2.00.04.1.00001:  Haemocyti. Vererakud

Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit :de:Blutkörperchen seisuga 30.07.2014.

Bioloogia
Hematoloogia
Veri
Retseptor

Retseptor on organismis ärrituste vastuvõtjana talitlev osa.

Selle mõiste all võidakse silmas pidada:
 retseptorrakke, mis on organismi seest või väliskeskkonnast tulevaid ärritusi vastu võtvad närvirakud. Niisuguste retseptorite talitlus põhineb nõrkade elektriliste signaalide (aktsioonipotentsiaali) tekitamisel neuronis ja selle ioonkanalite vahendatud propagatsioonis (erutuse levis). Et kindlale retseptorrakule on omane kindla ärrituse vastuvõtt (modaalsus), siis vastavalt sellele jagatakse retseptorrakke mehhano-, kemo-, osmo-, termo- ja fotoretseptoriteks;
 retseptoreid, mis on raku sees või pinnal olevad valgud või valgumolekulide kooslused, mis seovad ligande ja talitlevad signaaliülekandjatena. Neid nimetatakse ka retseptorvalkudeks. Need võivad olla: 
 rakupinna retseptorid: nende hulka kuuluvad ioonkanal-retseptorid, katalüütilised retseptorid ja G-valguga seotud retseptorid;
 tuumaretseptorid;
 immunoretseptorid.

Vaata ka
eksterotseptsioon
interotseptioon
propriotseptsioon
retseptsioon

Rakubioloogia
Hispaania Eurovisiooni lauluvõistlusel

Hispaania tegi oma debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 1961. aastal, jäädes üheksandaks.

Alates 1999. aastast kuulub Hispaania "Suurde nelikusse" (koos Prantsusmaa, Saksamaa ja Suurbritanniaga) ning on automaatselt lubatud osaleda kõigis finaalides olenemata tulemustest, sest Hispaania on üks neljast suurimast EBU majanduslikest toetajatest. 2011. aastast, kui osaleb jälle Itaalia, nimetatakse seda gruppi "Suureks viisikuks".

Hispaania on saavutanud võidu kahel korral. Esimese neist 1968. aastal lauluga "La, la, la", mida laulis Massiel ja teise kohe aasta hiljem, 1969, kui Eurovisiooni võitjaid oli neli. Sellel korral tõi Hispaaniale võidu Salomé, lauluga "Vivo Cantando". Hispaania on siiski korraldanud võistlust ainult ühel korral. Seda 1969. aastal. Kuna teisel korral jagas Hispaania võitu kolme riigiga, siis loosi tahtel sai korraldamisõiguse Holland.

Hispaaniat esindas 50. aasta juubelikontserdil – "Õnnitlused: 50 aastat Eurovisiooni, nende 1973. esinduslaul "Eres Tu", mida esitas sel ajal Mocedades. Laul valiti internetihääletuse ja telefonihääletusega läbi aegade neljateistkümne parima Eurovisiooni loo hulka.

1968. aastal oleks Hispaaniat pidanud esindama algselt Joan Manuel Serrat, kuid tema soov laulda katalaani keeles ei olnud francoistlikule režiimile vastuvõetav, mistõttu ta vahetati Massieli vastu, kes laulis sama laulu hispaania keeles.

Eelvalikud 
Kuni 1999. aastani valiti Hispaania esindajad võistluseta rahvusringhäälingu TVE poolt. Olid ka erandeid nagu 1971. aastal korraldatud "Passaporte a Dublín". 2000. ja 2001. aastal korraldas TVE riikliku eelvooru "Eurocanción", kus valiti esitaja, kuid mitte laul. Aastatel 2000–2004 korraldati tõsielusaade "Operación Triunfo", kus valiti riiki esindav laul ja esitaja(d). Hiljem otsustas TVE, et seda enam ei korraldata. 2005. aastal korraldati rahvuslik eelvoor, kus rahvas valis laulu nende laulude seast, mis tundmatud artistid olid TVE-le saatnud. Tulemused ei olnud head ning 2006. aastal kasutati taas võistluseta valikut lõpetades lõppvõistlusel sama tulemusega. 2007. aastal tehti otsus, et esitaja leitaks saate "Misión Triunfo 2007" kaudu. Tulemus oli jälle sama. 

2008. aastal otsustas TVE valida Hispaania esitaja saate "Salvemos Eurovisión" ("Päästame Eurovisiooni") kaudu. Sellesse protsessi hõivati ka suhtlussait Myspace, kus loodi veebisait, kus oli võimalik kõigil laadida üles laul ning pääseda televisioonis näidatud finaali, kus õige laul ja koht leiti läbi internetihääletajate ja žürii abil. Tulemused paranesid veidike, aga mitte palju.

Osalused

Hääletamise ajalugu (1975–2019 finaalid)
Hispaania on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Hispaania on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

Korraldatud Eurovisiooni lauluvõistlused

Galerii

Välislingid
 Eurovisiooni lauluvõistluse kodulehekülg
 Hispaaniakeelne Eurovisiooni-teemaline veebisait
 Hispaania OGAE
 Eurovisioon.ee – Hispaania

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
E
Horvaatia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Horvaatia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1993. aastast.

Horvaatia esindaja Eurovisiooni lauluvõistluseks valitakse popfestivalil "Dora", mis on iga-aastane üritus, mida korraldab Horvaatia rahvusringhääling Hrvatska radiotelevizja (HRT). 

Horvaatia parim positsioon seni on olnud 4. koht, mille nad on saavutanud kahel korral: 1996. aastal, kui Maja Blagdan esindas Horvaatiat lauluga "Sveta ljubav", ja 1999. aastal, kui Doris Dragović laulis "Marija Magdalena". 

Horvaatia on olnud ka esindatud varem Eurovisioonil. Aastatel 1961–1991 osalesid Horvaatia lauljad mitu korda Jugoslaavia lipu all. Horvaatia oli Eurovisioonil kõige edukam Jugoslaavia vabariik. Horvaadid esindasid Jugoslaaviat 13 korral 27-st. Ka Jugoslaavia ainuke võitja Riva oli horvaat ning tänu sellele toimus 1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus Zagrebis.

Osalused 

* 2009. aastal pääses Horvaatia finaali žürii otsusel.

Hääletamise ajalugu (1993–2019 finaalid) 
Horvaatia on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Horvaatia on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

Galerii

Välislingid 
 Eurovisiooni lauluvõistluse veebisait (inglise keeles)
 Eurovisioon.ee – Horvaatia (eesti keeles)
 Eurovision Croatia – Eurovisiooniteemaline veebisait (horvaadi keeles)

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
Horvaatia muusika
Rennesi Stade

Rennesi Stade (prantsuse keeles ametlikult Stade rennais football club) on Prantsusmaa Rennesi linna jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas.

Rennesi Stade asutati 1901. aastal. 1932. aastal oli see Prantsusmaa liiga asutajaklubisid.

Rennesi Stade võitnud Prantsusmaa karika kolm korda, viimati 2019. aastal, kui finaalis alistati valitsev Prantsusmaa meister Paris Saint-Germain. Hooajal 2020–21 osales Rennes esimest korda UEFA Meistrite Liigas.

Rennesi Stade'il on riigi üks edukamaid jalgpalliakadeemiaid. Sealt on jalgpalluriteed alustanud teiste seas Sylvain Wiltord, Yoann Gourcuff, Moussa Sow, Yacine Brahimi, Ousmane Dembélé ja Jimmy Briand.

Klubi kodustaadion on Roazhon Park, mis mahutab 29 778 pealtvaatajat.

Praegune koosseis 
Seisuga 8. oktoober 2020

Saavutused 
Ligue 2
Võitja (2): 1955–56, 1982–83
Coupe de France
Võitja (3): 1964–65, 1970–71, 2018–19
Teised kohad (4): 1921–22, 1934–35, 2008–09, 2013–14
Trophée des champions
Võitja (1): 1971
UEFA Intertoto karikas
Võitja (1): 2008

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

 
Prantsusmaa jalgpalliklubid
Stade
FC Sochaux-Montbéliard

Football Club Sochaux-Montbéliard on Prantsusmaa linna Montbéliard'i jalgpalliklubi, mis hooajal 2012-13 mängis riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Prantsusmaa jalgpalliklubid
Valenciennes FC

Valenciennes Football Club (vapi järgi vana nimi Valenciennes-Anzin FC) on Prantsusmaa linna Valenciennes'i jalgpalliklubi, mis hooajal 2008/09 mängis riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Prantsusmaa jalgpalliklubid
FC
Maria Köster

Maria Köster (6. jaanuar 1902 Kihnu – 20. märts 2007 Kihnu) oli eesti pikaealine, läbi aegade vanim kihnlane. Saarel oli ta tuntud kui Luha Mari.

22-aastaselt abiellus ta 12 aastat vanema leskmehega, kellel oli juba kolm last, ja asus elama Lemsi küla Luha tallu, kuhu jäi surmani. Abielust sündis poeg Jaan ja väiksena surnud tütar.

1946. aastal oli ta pikalt Pärnu haiglas. Samal ajal suri mees Gustav.

Tema ärasaatmine toimus Kihnu õigeusu kirikus ning ta maeti Kihnu kalmistule abikaasa kõrvale.

Ta sai postuumselt Kihnu valla aukodaniku nimetuse.

Viited 

Eesti üle 100-aastased
Sündinud 1902
Surnud 2007
Muna (täpsustus)

Muna, koorega kaetud munarakk (enamikul lindudel ja roomajatel ning ürgsetel imetajatel) või kestaga kaetud munarakk lülijalgsetel (putukad, vähilaadsed, ämblikulaadsed)
 Muna, toiduaine
 Muna, eesnimi
 naisenimi Araabias, mida tõlgitakse tavaliselt soov või iha
 mehenimi Indias
 Muna küla, küla Võru maakonnas
 Muna, väikelinn Mehhikos Yucatáni poolsaarel
 Muna jõgi, jõgi Venemaal Murmanski oblastis Koola poolsaarel  
 Muna, jõgi Venemaal Sahhas  
 Muna jõgi, jõgi Eritreas
 Muna saar, saar Indoneesias
"Muna" on J. Oro lasteraamat.

Vaata ka 
 Silmamuna - nägemiselund
"Munad"''' on Bent Hameri film.
Ida-Madagaskar

Ida-Madagaskar on Madagaskari idaosa Madagaskari saare Kõrgplatoost ida pool.

Ajalugu
Madagaskari saare idarannikul Antongilast kuni Mananjaryni valitsesid lugematud külapealikud, kes vajaduse korral moodustasid omavahel lühiajalisi lõtvu liite. Kaitseks   Euroopa meremeeste järeltulijate vastu olid nad sunnitud ühinema, mille tagajärjel moodustus betsimisarakade etniline rühm.  

Tuule eest kaitstud Antongila laht, idaranniku ainus looduslik sadamakoht, oli Euroopa meresõitjatele teada juba 1515. aastast. Ta jäi hollandlaste tähtsaks tugipunktiks kuni 17. sajandini.  Nii tekkis jõgede suudmetes, eriti Toamasina ja Antongila vahelisel rannaribal elavatel põliselanikel varakult sagedane kokkupuude eurooplastega.Kui 1652 rajati Hollandi koloonia Kapimaal, kahanes hollandlaste huvi Madagaskari vastu märgatavalt. 

Esimene Briti Ida-India Kompanii laevastik heitis 1601 ankrusse Sainte-Marie saare juurde ning seejärel ka Antongila lahte, kus neil õnnestus saada 15 tonni riisi, 50 korvi ube, 8 veist, palju kodulinde ning suur hulk apelsine, sidruneid ja banaane. Nagu Sainte Marie saarelgi, tuli neil võidelda tsükloniga ning samuti raskete haigustega meeskonna seas.  

Prantslased, kes kinnitasid 1642 kanda lõunarannikul, ostsid kogu idarannikult riisi. 

17. sajandi lõpul kinnitasid idarannikul kanda piraadid ja orjakaupmehed, eriti Vohémaris, Sainte-Marie saarel, Mahavelonas (Foulpointe) ning ka hästi kaitstud Antongila lahes. Mõni neist tüdines võitlemisest merel ning seadsid end sisse kuival maal. Teised viibisid kuival maal selleks, et puhata ja uuteks röövretkedeks valmistuda. Piraatide kaptenitel oli tänu tulirelvadele oma kindlustatud residentsides märkimisväärne sõjaline võim, mõnest sai kohalik vürst. Sageli sekkusid nad kohalikesse konfliktidesse ning sõlmisid ajutisi liite kohalike valitsejatega. Omavahel nad enamasti ei sõdinud. Piraadid abiellusid ka kohalike naistega, sageli klannipealike tütardega. 

Esimene Madagaskari piraat oli John Avery, kes kaaperdas India lähedal suurmoguli aardeid täis laeva ning asus 1695 Antongilasse. Inglise laevadel ei õnnestunud teda välja ajada. Mõni laevakaptenitest, näiteks William Kidd, hakkas ise piraadiks. Kaubeldi röövitud aaretega ning veiste ja orjadega. Üks ori maksis 25 piastrit või viis värvilist taskurätikut või viis püssi.

Välislingid
Franz Stadelmann. Symbiose zwischen Gestern und Heute, ptk 17 (allikas)

Madagaskari geograafia
Batüskaaf

Batüskaaf ehk süvasukelaparaat on iselaskuv autonoomne sukelaparaat, mis on mõeldud süvamerre laskumiseks ja selle uurimiseks. Tüüpiline batüskaaf koosneb mingi vedelikuga täidetud metallkorpusest (kandekehast) ja sellele kinnituvast meeskonnakabiinist. Batüskaafiga sarnaneb batüsfäär, millel aga puudub eristatav kandekeha.

Esimese batüskaafi ("FNSRS-2") konstrueeris Šveitsi füüsik August Piccard.

Vaata ka 
Batüsfäär
Mesoskaaf

Okeanograafia
Allveelaevad
Desinformatsioon

Desinformatsioon on eksitav või vale teave, mida levitatakse teadlikult kellegi kasuks. Desinformeerimine tähendab tahtlikult teisele osapoolele spetsiaalselt ettevalmistatud tõele mittevastava informatsiooni edastamist.

See mõiste leiab kasutust salajase teabehanke ja sellele mitteõigustatud isikute ligipääsu tõkestamisega tegelevate asutuste ja organisatsioonide tegevuse kirjeldamisel.

Termin "дезинформация" pärineb KGB propagandaosakonnast ning selle teemaga hakati Venemaal tegelema juba 1920. aastatel. See muutus peagi KGB jaoks üheks olulisemaks tegevuseks ning sellele kulutati märkimisväärne osa organisatsiooni eelarvest ja inimtöötundidest.

Ühe kuulsaima ja edukaima näitena on teada Operatsioon Infektion, mille käigus levitas KGB teavet, just nagu oleks HIV ja selle põhjustatav AIDS loodud Ameerika Ühendriikides biorelvana.

Ingliskeelsetesse sõnastikesse jõudis mõiste alles 1980. aastate lõpus ja selle laiem teadvustamine lääneriikides leidis aset alles 21. sajandi alguseses.

Venemaa on jätkuvalt aktiivne desinformatsiooni levitaja. Näiteks 2019.–2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemia ajal levitatakse teavet justkui oleks see viirus inimeste loodud, kuigi selle teke on igati looduslik.

Üks suuremaid teadaolevaid vene desinformatsioonikeskusi on Peterburis tegutsev Internet Research Agency, mis on tähelepanu kogunud seoses katsetega mõjutada 2016. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimisi.

Euroopa Liidus tegeleb Venemaalt lähtuvate ja Euroopa Liidu vastu suunatud desinformatsioonikampaaniate tuvastamisega Idasuunalise strateegilise kommunikatsiooni rakkerühm. Eesti-vastase propaganda paljastamisega tegeleb vabatahtlike hallatav Propastop.

Vaata ka 
 misinformatsioon
 infosõda
 libauudis
 süvavõltsing
 allikapesu

Viited

Välislingid 
 Фактор стабильности - стратегическая дезинформация
 Disinformation in 2021: top embarrassing moments EU vs Disinfo, 3. jaanuar 2022
 ""Pealtnägija": kuidas alternatiivtegelased üleöö Moskva-meelseks muutusid" ERR, 2. märts 2022

Luure
Kornilovi mäss

Kornilovi mäss oli 1917. aastal Esimese maailmasõja aegse Vene sõjaväe ülemjuhataja Lavr Kornilovi sõjaväeline riigipöördekatse, millega ta püüdis kehtestada sõjaväelise diktatuuri, et taastada Veebruarirevolutsiooni järel kord Venemaal ja eelkõige selle pealinnas Peterburis. 

Oma poliitilistes suunitlustes ei esitanud ta soovi taastada monarhiat, vaid oli vastu Venemaa Ajutise Valitsuse ja Petrogradi Nõukogu poolt tekitatud anarhiale, kaksikvõimule ja Vene armee lagundamisele soldatikomiteede loomise ja ning kõrgemate väejuhtide kõrvaldamise teel. Korra ja sõjaväe võitlusvõimelisuse taastamiseks kavatses ta taastada surmanuhtluse ning militariseerida raudtee. 

Kornilovi ja tema toetajate programmilised teesid:
 valitsusvõimu kehtestamine, mis oleks sõltumatu kõigist vastutustundetutest organisatsioonidest kuni Asutava Kogu moodustamiseni;
 sõja jätkamine kuni peatse liitlastega ühise rahu sõlmimiseni;
 võitlusvõimelise sõjaväe taasloomine ilma poliitikata, komiteede ja komissaride vahelesegamiseta sõjategevusse, kindla distsipliini taastamine;
 raudteetranspordi normaalse töö taastamine;
 toitlustusolukorra parandamine kooperatiivide ja kaubandusaparaadi kaasamisega.

Kornilov oli algusest peale Veebruarirevolutsiooni Aleksandr Kerenski juhitud Venemaa Ajutise Valitsuse toetaja, kuid ta pettus selles üha enam, mõistes, et Venemaa on langemas alles areneva ning nõrga demokraatia tõttu kaosesse ning suurimat kasu lõikavad sellest sihikindlad ja hästiorganiseeritud Lenini juhitud bolševikud. Nii otsustas ta 1917. aasta septembris Vene poliitikasse sekkuda, nõudes Kerenskilt diktatuuri kehtestamist. Seetõttu kuulutas peaminister Kerenski Lev Kornilovi valitsusvastaseks mässuliseks ning edastas talle rindele telegrammiga otsuse asendada ta 27. augustil 1917 armee ülemjuhataja kohal A. Lukomskoiga. 

28. augustil 1917 vastas Kornilov avaldusega, et Kerenski telegramm on "suur provokatsioon" ning ta keeldub allumast kodumaa reetnud valitsusele. 

Kerenski kutsus appi kõik väeüksused, mis pealinnas olid, ka bolševike Punakaardi. Koondatud väed suutsidki Kornilovi väed peatada. Kindral ise ja tema mõttekaaslane, Edelarinde juhataja Anton Denikin vahistati. 19. novembril 1917. Uus ülemjuhataja Nikolai Duhhonin vabastas Kornilovi ja Denikini vahi alt.

Mässud
Loodearmee
Valgekaartlased
1917. aasta Venemaal‎

ar:الجنرال كورنيلوف
Otto von Rehbinder

Vabahärra Otto von Rehbinder (arvatavasti 1640 – oktoober 1710) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja poliitik.

Otto von Rehbinder sündis Soome kindralkuberneri, kindralmajor Heinrich von Rehbinderi ja Hildegard Elisabeth von Uexkülli pojana.

Otto von Rehbinder teenis Rootsi armees, kus sai oobersti auastme.

Ta oli Virumaa meeskohtunik, 1680–1687 Eestimaa rüütelkonna peamees, Eestimaa maanõunik (1692),  22. jaanuarist 1701 Järva maarügemendi ülem, ning 1710. aastal Tallinna komandant. Põhjasõja ajal langes ta 1704 Narva piiramisel ja 29. septembril 1710 Tallinna kapituleerumisel venelaste kätte vangi.

Otto von Rehbinder suri 1710. aastal katku ja on maetud Tallinna Niguliste kirikusse.

Talle kuulusid Udriku, Liigvalla (aastast 1676) ja Tamsalu Eestimaal, ning Kawandtholmi ja Pyhtää valla Kullagårdi mõis Soomes.

Perekond

Otto von Rehbinder abiellus kahel korral:
Esmalt 1660. aastal Gertruta Helena von Tiesenhauseniga. Abielust sündisid:
Bernhard Otto von Rehbinder (1662–1742), Sardiinia kindralfeldmarssal (Vt: itaalia wiki: Rehbinderi rügement)
Heinrich Georg von Rehbinder, Hollandi ja Rootsi sõjaväelane
Fabian Wilhelm von Rehbinder (surnud 1746), Hollandi sõjaväelane
Hildegrad Lisbeth von Rehbinder (sünd. 1665), abiellus Otto Gustav von Delwigiga
Frommhold Johann von Rehbinder (1671–1697), Rootsi lipnik
Gustav Magnus von Rehbinder (1673–1734), Eestimaa rüütelkonna peamees
Anna Helene von Rehbinder (sünd. 1674)
Andreas Reinhold von Rehbinder
Charlotte Dorothea von Rehbinder, abiellus esmalt Georg Erich von Stiernhielmiga ja hiljem Frommhold von Bergiga
Teist korda abiellus Otto von Rehbinder Margaretha Elisabeth von Bellingshauseniga.

Sugupuu

Esivanemad

Vaata ka
Rehbinder

Viited

Välislingid 
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Biograafia Svenskt biografiskt handlexikonis (rootsi keeles)

Eestimaa rüütelkonna peamehed
Eestimaa maanõunikud
Udriku mõisnikud
Baltisaksa sõjaväelased
Otto
Surnud 1710
Henn Elmet

Henn Elmet (4. aprill 1941 Tartu – 29. august 2002 Tartu) oli Eesti sõudja ja majandusteadlane.

Ta lõpetas 1964. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna insener-maakorraldaja eriala, 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi. 

Ta töötas insener-maakorraldajana, majandusmatemaatika keskinstituudis ja majandusinstituudis, aastail 1991–1992 oli ta tööl Tartu Ülikooli geograafia instituudis.

Aastatel 1992–1993 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli maainseneriteaduskonna dekaan, valiti 1993. aastal professoriks, oli 1993–1998 ülikooli teadusprorektor ja aastatel 1998–2002 Eesti Põllumajandusülikooli rektor.

Henn Elmeti üks olulisemaid tegevusi ülikooli juhina oli Maaülikooli linnaku kujundamine ja väljaehitamine Tähtveres ning ülikooli koondamine sinna.

Ta oli Eesti Vabariigi Presidendi juures tegutseva akadeemilise nõukogu liige. 1997. aastal valiti ta Balti riikide põllumajandusülikoolide rektorite nõukogu esimeheks.

Tunnustus
 1971 NSV Liidu meistersportlane
 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 Norra kuninglik teenetemedal

Karjäär sõudmises
190 cm, 88 kg
Sportima hakkas 1954 koolis õpetaja Eduard Sauvere ja spordikoolis tennisehuvilisena Voldemar Turba käe all. Sõudmisele pühendus 1961 Ülo Tölbi juhendamisel, aastast 1965 oli tema treener Jüri Kurul. 

Tulemused
1962 NSV Liidu meistrivõistluste II grupis kaheksapaadil 1. koht,
1965 NSV Liidu meistrivõistluste aü-te 1965 roolijaga nelja- ja kaheksapaadil 3. koht
1968 NL KV 1968 roolijaga kahepaadil 3. koht
Tuli 8 korda Eesti meistriks:
1970 roolijaga kahepaadil
1962, 1964–1965 ja 1967–1970 kaheksapaadil
Meistersportlane (1971)

Kuulus 1983–1989 Sõudespordiföderatsiooni presiidiumi ja 1989–1990 Sõudeliidu juhatusse, 1991–2002 oli Sõudeliidu asepresident. 
Rahvuskategooria sõudekohtunik (1993).

Viited

Välislingid
H. Elmeti haud Tartus Vana-Jaani kalmistul
 
Henn Elmeti sporditulemused

Eesti sõudjad
Eesti põllumajandusteadlased
Eesti Maaülikooli metsanduse ja maaparanduse teaduskonna vilistlased
Eesti Maaülikooli professorid
Eesti Maaülikooli rektorid
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1941
Surnud 2002
Juhan Raud

Juhan Raud (a-ni 1935 Osvald Johannes; 26. jaanuar 1905 Tealama talu, Torma, Võtikvere vald, Tartumaa – 8. juuli 1988 Stockholm) oli eesti õigusteadlane.

Lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, töötas 1933–40 Riigikontrollis revidendina, 1941 ETK kapitaalehituse osakonnas ning 1942–44 Eesti Omavalitsuse arveosakonna ametnikuna. Põgenes 1944. aastal Saksamaale ning sealt 1946. aastal Rootsi, kus töötas pikalt L. M. Ericssoni telefonivabrikus. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

Kirjandus 
 Arvo Horm. Juhan Raud lahkus. Teataja, 6. august 1988, nr. 14, lk. 9.

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti õigusteadlased
Riigikontrolli koosseis
Eestlased Rootsis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1905
Surnud 1988
Johannes Sonin

Johannes Sonin (28. jaanuar 1899 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 31. oktoober 1987 Florida) oli eesti jurist.

Osales Vabadussõjas. Lõpetas 1928. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, täiendas end Berliinis. 

1940. aastani oli ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktor. 1940–1941 Eesti NSV Töö Rahvakomissariaadi töökaitseosakonna juhataja. Saksa okupatsiooni ajal 22. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse Sotsiaaldirektooriumi tööosakonna asejuhataja.

Ta oli üks parimaid Eesti töö- ja sotsiaalkindlustusõiguse tundjaid, Sotsiaalse Arengu Eesti Ühingu esimees.

1944. aastal põgenes Saksamaale, hiljem elas Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku 
Tema abikaasa oli alates 1938. aasta jaanuarist näitlejanna Mae Sonin.

Viited

Kirjandus 
Bernhard Mäelo. Johannes Sonin'it mälestades. Teataja, 28. november 1987, nr 22, lk 9

Eesti õigusteadlased
Eesti Olümpiakomitee liikmed
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1899
Surnud 1987
Serbia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Serbia tegi oma debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 2007. aastal, mil Serbia ka võistluse võitis. Varem oli Serbia osalenud Eurovisioonil osalenud Jugoslaavia (1961–1991), Jugoslaavia Föderatiivse Vabariigi (1992) ja Serbia ja Montenegro (2004–2006) koosseisus.

Serbia esimene esinduslaul oli "Molitva", mida esitas Marija Šerifović. Laul võitis võistluse 268 punktiga. Tänu sellele sai Serbia õiguse korraldada Belgradis 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust.

Järgmisel aastal esindas Serbiat Jelena Tomašević, kes esitas loo "Oro", mis platseerus Belgradis 6. kohale, kogudes 160 punkti.

Ajalugu 

Alates Serbia ja Montenegro lagunemisest on Serbia on võtnud osa Eurovisiooni lauluvõistlusest. Riik tegi oma soolodebüüdi 2007. aastal, mille Serbia esindaja võitis.

2004. ja 2005. aastal Serbia osales võistlusel Serbia ja Montenegro koosseisus. Nende esimene esindaja oli Željko Joksimović, kes pärines Serbiast ja saavutas 2. koha. 2006. aastal pidi riik eemalduma võistlusest, kuna liitriik ei suutnud otsustada, millist kandidaati saata.

Osalused

* Ei pääsenud žürii otsusel finaali.

Hääletamise ajalugu (2007–2016 finaalid) 
Serbia on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Serbia on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

Korraldatud Eurovisiooni lauluvõistlused

Vaata ka
Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Viited

Välislingid 
 Eurovisioon.ee – Serbia

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
E