joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Riia Püha Kolmainu peakirik

Riia Püha Kolmainu katedraal (läti keeles Rīgas Svētās Trīsvienības katedrāle) on Läti Õigeusu Kiriku Riia piiskopkonna peakirik (endine katedraal) Lätis Riia linnas Grīziņkalnsi asumis Riia Püha Kolmainu nunnakloostri juures aadressil Krišjāņa Barona iela 126. 18. detsembrist 1998 on kirikuhoone riikliku kaitse all olev arhitektuurimälestis.

Kirikuhoone

Hoone on viie kupliga ristikujulise põhiplaaniga vene-bütsantsi stiilis ehitis. Hoone fassaadi ehivad juugendstiilile iseloomulikud detailid, juugendi mõjutustega on ka kiriku interjöör. Kiriku ikonostaas asus algselt Liepājas, viidi sealt aastal 1939 Riia Kristuse Sündimise katedraali üle ja toodi püha Kolmainu kirikusse aastal 1961. Liepāja Püha Nikolai katedraalist pärineb ka ikonostaasi ees asuv pronksist küünlajalgade komplekt.

Ajalugu

Aastal 1891 asutas õigeusu kirik Riiga tüdrukutele ja naistele mõeldud ühiselamu tüüpi varjupaiga, mis aastal 1901 sai kloostri staatuse. Aasta hiljem hakati kloostri juurde ehitama ka kirikut. Nikolai II eraldas ehituse tarbeks 75 000 rubla. Ülejäänud ehituskulud kattis kloostri esimene ülem iguumenja Sergija (sünninimega Jekaterina Mansurova). Hoone projekteerisid arhitektid Konstantīns Pēkšēns ja Aleksandrs Vanags. Hoone valmis aastal 1907. Aastal 1910 maeti kiriku all asuvasse krüpti vürst Boriss Mansurov, aastal 1914 maeti sinna ka Marija Mansurova.

Seoses sellega, et nõukogude võimud Kristuse Sündimise katedraali sulgesid, kujunes Riia Püha Kolmainu kirik Riia peapiiskoppide uueks katedraaliks (kirik sai katedraali staatuse aastal 1961). Aastal 1992 kujunes piiskopi residentsiks taas Kristuse Sündimise katedraal.

Viited

Välislingid

Katedraali ajaloost
Katedraal portaalis CitaRiga

Riia pühakojad
Ance vald

Ance vald (läti keeles Ances pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Pope, Puze ja Tārgale vallaga, samuti ka Talsi piirkonna Dundaga ning Kolka vallaga.

Valla pindala on 398 km². 2016. aasta seisuga elas seal 656 inimest. Valla keskus on Ance küla. Vallavanemaks on Aira Kajaka.

Ajalugu

Ance vald moodustati aastal 1925, mil see eraldati Pope vallast. Aastal 1935 oli valla pindala 374,9 km² ja seal oli 3302 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Ance, Lielirbe, Lonaste ja Rinda külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Ance külanõukoguga likvideeritav Rinda, aastal 1954 aga likvideeritav Lonaste külanõukogu ja osa Lielirbe külanõukogu maid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Irbene külas tegutseb Ventspilsi Rahvusvaheline Raadioastronoomiakeskus. Seal on üks 32-meetrine ja üks 16-meetrine paraboolraadioteleskoop. Pärast Nõukogude Armee taandumist 1994. aastal võttis selle üle Läti Teaduste Akadeemia. Samas on Irbenet nimetatud ka kummituslinnaks, kuna varasemast suurusest on vähe järel.

Loodus

Suurimad jõed on Irbe jõgi ja selle lisajõed Rinda jõgi ning Stende jõgi. Järvedest asuvad vallas 14 hektari suurune Zigatezers, 4,7 hektari suurune Stulbezers, 18 hektari suurune Skarbezers, 12 hektari suurune Makšķerezers, 4,8 hektari suurune Lukņezers, 1,8 hektari suurune Kalpezers, 7,1 hektari suurune Dūmezers, 4 hektari suurune Bočezers, 5 hektari suurune Bēržezers ja 20 hektari suurune Garais ezers (Pikkjärv). Valla pindalast katvad metsad 87,7 %.

Looduskaitse all on Plūdoņi tammed, Saulstari tammed, Riekstukalnsi tammed, Pasakase tamm, Ailankase tammed, Ailankase luha tammed, Ailankase lähistel asuv põlispuude kasvuala, Upeslejase mänd, Būvmeisteri mänd, Tiltkalni saar, Iercemsi tamm, Liepkalni tammed, Liepkalni silla tammed, Vičaki vanajõe tamm, Vičaki vana tamm, Vičaki kõver tamm ja Lagāti mänd, samuti mõned nimetud looduskaitsealused põlispuud. Valla idaosas asub osaliselt Raķupe oru hoiuala, põhjaosas aga samuti osaliselt Ance soode ja metsade hoiuala ning  Ovīši hoiuala.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Ance mõisa elumaja uksehinged, Rinda kiriku uksed, altar ja kantsel koos selle maalingutega, hiiepaik  Mazistabase Stieguļi mägi, Angerminde (Rinda) keskaegne linnus ja Ance muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Mazistabase keskaegne kalmistu, Upeslīči muinaskalmed, Pēterlauki palumetsa muinaskalmed ja Viesturi muinaskalmed.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 610 lätlast, 10 venelast, 6 ukrainlast ja 3 leedulast, lisaks veel 1 valgevenelane ja 1 poolakas.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla koduleht
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Ance

Ance on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Ance valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 21 meetri kõrgusel. Seal asuvad põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu.

Ance oli varem Ance mõisa keskuseks. Aastal 1798 suri seal Academia Petrina professor Johann Nicolaus Tiling. Nõukogude ajal sai külast kohaliku kolhoosi keskasula.

Ance mõisa uksehinged ja Ance muinaskalmed on muinsuskaitse all. Külas asub Ance bussipeatus.

Aastal 2017 oli külas 323 elanikku.

Viited

 
Ventspilsi piirkonna külad
Henryk Kowalczyk

Henryk Kowalczyk (sündinud 15. juulil 1956) on Poola poliitik, ta kuulub erakonda Õigus ja Õiglus. Ta on alates 9. jaanuarist 2018 Poola keskkonnaminister.

Ta lõpetas aastal 1980 Varssavi ülikooli matemaatikateaduskonna.

9. jaanuarist 2018 on ta Poola keskkonnaminister.

Poola poliitikud
Sündinud 1956
Pope vald

Pope vald (läti keeles Popes pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ance, Ugāle, Puze ja Tārgale vallaga.

Valla pindala on 168 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1040 inimest. Valla keskus on Pope küla. Vallavanemaks on Mārtiņš Libkovskis.

Ajalugu

Pope vallast eraldati aastal 1925 Ance vald. Aastal 1935 oli valla pindala 177,23 km² ja seal oli 1961 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Pope ja Vēde külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Pope külanõukoguga likvideeritav Vēde külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Loodus

Suurimaks jõeks on Rinda jõgi. Järvedest asub Tārgale valla piiril 60 hektari suurune Klāņezers. Vald ise asub Kursi madalikul, Pope lähistel Pope linnamäel asub valla kõrgeim koht (69,1 m), mida ümbritsevad keskmiselt 50 meetri kõrgused alad, ühtlasi on tegemist kogu Ventspilsi piirkonna kõrgeima tipuga. Valla pindalast katvad metsad 79,1 %.

Looduskaitse all on mitmed Pope allee pärnad, Pope allee, Pope metskonna allee pärnad ja kaks Mežābelese lähistel asuvat põlispuude kasvuala, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Valla lääneosas asub osaliselt Klāņi soo hoiuala, vallas asub 78 hektari suurune Pope madalsoo hoiuala.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Pope luteri kirik (sealhulgas sealne tornikell oma maalingutega, altar, kantsel, portaal ustega, orel, orelirõdu ja kirikuliste pingid), Pope mõisa hoonetekompleks (sealjuures park, laut, pesumaja, allee, tall, veski, tall-teenijate maja, ait, uus ait, moonakamaja, kutsarimaja, arsti maja, mõisavalitseja maja, mõisniku elumaja ja jahiloss, lisaks veel elumaja ahi, kamin ja viis uksekomplekti), Kalnenieki talu hooned, Pope linnamägi ja Nabeļi muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Raibkrogsi keskaegne kalmistu ja Dambkalnsi muinaskalmed.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 947 lätlast, 20 venelast, 4 valgevenelast, 5 ukrainlast, 2 poolakat ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla koduleht
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Puze vald

Puze vald (läti keeles Puzes pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ance, Pope, Ugāle ja Usma vallaga, lisaks Talsi piirkonna Dundaga, Valdgale ning Ģibuļi vallaga.

Valla pindala on 207 km². 2016. aasta seisuga elas seal 920 inimest.  Vallavanemaks on Santa Šēniņa. Valla keskus on Blāzma küla.

Ajalugu

Puze  mõisavallaga ühendati aastal 1891 Puzenieki mõisavald ja see pani aluse Puze vallale. Aastal 1935 oli Puze valla pindala 261,2 km² ja seal oli 2041 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Puze, Amele ja Mode külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Puze külanõukoguga likvideeritav Amele külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Loodus

Suurimad jõed on Rinda jõgi ja Stende jõgi. Järvedest asuvad vallas 4,2 hektari suurune Ieriņezers, Ugāle valla piiril asuv 4,4 hektari suurune Dūņezers, 6,9 hektari suurune Dzilene järv, 7,8 hektari suurune Zutene järv, 20,4 hektari suurune Seklene järv, 19,6 hektari suurune Dižiere järv ja 520 hektari suurune Puze järv. Usma valla piiril asub Vasnieki soo pindalaga 497 ha. Vald ise asub Kursi madalikul, põhjaosa ka Rannikumadalikul, kõrgeim koht asub Amele lähistel ja ulatub 56,5 meetrit üle merepinna. Valla pindalast katavad metsad 76,7%.

Looduskaitse all on Akmeņkalnsi kuradi jalajäljega kivi, Puze ja Puzenieki mõisade juures kasvab ka mitu nimetut looduskaitsealust põlispuud. Valla idaosas asuvad osaliselt Raķupe oru hoiuala ja Stikli soode hoiuala, lääneosas asub 8 hektari suurune Puze liiviku konnade elupaiga hoiuala.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Puze kirikumõisa hooned (õpetaja maja ja majandushoone), Puze linnamägi ja Puze luteri kirik koos sealse nelja vapireljeefiga. Kohaliku kaitse all on Buči keskaegne kalmistu, Kapši muinaskalmed ehk Mušīteri kalmistu, Jaunviecīši muinaskalmed, Lejaskrogsi muinaskalmed, Strīķi muinaskalmed ehk Kalmemägi ja Purmaļi muinaskalmed ehk Pingāļi kalmistu.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 855 lätlast, 22 venelast, 5 valgevenelast, 6 ukrainlast, 2 poolakat ja 7 leedulast.
Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla kodulehekülg
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Matrei in Osttirol

Matrei in Osttirol on linn ja vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 975 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 277,8 km². See on pindalalt suurim vald Lienzi ringkonnas. 1. jaanuaril 2016 elas seal 4675 inimest. See paikneb umbes 29 km Lienzist põhjas Kõrg-Tauerni mäestikus Kesk-Ida-Alpides. Valla territooriumile jäävad osaliselt Granatspitze rühm ja Venedigeri rühm, kus kõrgeim tipp on Großvenediger (3657 m). Elanikkond sõltub suuresti turismist, hooajalisest põllumajandusest ja metsandusest.

Ajalugu 

Asulat Matereie on esmakordselt mainitud 1170. aasta dokumendis, selle nimi tuleb indoeuroopa sõnast mater ("ema"). 1335. aastal esines see kui Windisch Matrei, siiski ei viita nimetus Wendish pikalt assimileeritud alpislaavlaste populatsioonile, vaid eristab seda Põhja-Tirooli Matrei am Brennerist. See jäi ametlikuks vallanimeks aastani 1921.

8. sajandi keskpaigas liidendas slaavlaste Karantaania vürstkonna saksa Baieri hõimuhertsogkond, mis ise muutus 788. aastal frankide Karolingide impeeriumi osaks. Ida-Tirooli ala Drava jõge pidi alla ristiusustati misjonäride poolt, kes tulid põhjast Salzburgi peapiiskopkonnast, selle mõjusfääri kinnitas keiser Karl Suur 811. aastal. Pärast Karolingide killustumist 9. sajandil kuulus see Lurngaule, taasloodud Baieri hertsogkonna krahvkonnale Ida-Frangi riigis.

976. aastal said maad Kärnteni hertsogkonna osaks, kuigi Salzburgi peapiiskopid valdasid 1207. aastast alates Matrei isandkonda, tehes sellest Salzburgi eksklaavi Alpi veelahkmest lõunas ja okka Tirooli krahvide poolele, kes laiendasid oma valdusi ümbruskonnas. 1252. aastal okupeeris krahv Meinhard I ala, kuid lõpuks pidi loobuma oma nõuetest Matrei mõisale Salzburgi kasuks. Piiskopivalitsuse eest hoolitses Weißensteini lossis resideeriv linnusekrahv.

Kuigi Matrei sai turuõiguse, jäi see naabrusesolevatest Tirooli territooriumitest eraldatuks ja ei olnud kergesti saavutatav külgnevast Salzburgi Pinzgau piirkonnast üle Kõrg-Tauerni mäekurude. Kauplemine oli kehvalt arenenud ja maaelanike olukord oli õnnetu, kulmineerudes mitmes vastuhakus piiskopivõimu vastu, alates Saksa talurahvasõjast 1525. aastal kuni 18. sajandini. Napoleoni sõdade ajal põgenes viimane Salzburgi vürstlik peapiiskop krahv Hieronymus von Colloredo 1800. aastal Viini, peapiiskopkond sekulariseeriti 1803. aastal ja läks 1805. aasta Pressburgi rahuga Austria keisririigile.

1814. aastal seadustas keiser Franz I Matrei ühendamise Tirooli kroonimaaga, lõpetades sellega 600-aastase eraldatuse. Sellest hoolimata jäi see maapiirkonnaks, 19. sajandi keskpaigast lisandus alpinismiturism, mida tähistab Großvenedigeri tipu esmavallutus 1865. aastal. Ligipääsetavus paranes, kui 1967. aastal ehitati Felbertauern maanteetunnel.

Viited

Välislingid 

 Matrei in Osttirol - turismiinfo veebileht
 www.matrei-ost.tirol.gv.at

Tirooli liidumaa vallad
Andreas Veerpalu

Andreas Veerpalu (sündinud 24. mail 1994 Otepääl) on eesti murdmaasuusataja.

Ta on Andrus Veerpalu poeg.

Maailmakarika debüüdi tegi Veerpalu 17. jaanuaril 2015 Otepää klassikasprindis, saavutades 67. koha.

2019. aasta veredopinguskandaal 

2019. aasta 27. veebruaril korraldas Austria kriminaalpolitsei suusaalade MM-i võistluslinnas Seefeldis dopinguga seotud läbiotsimise, mille käigus peeti kinni Andreas Veerpalu. Kokku vahistati Seefeldis viis sportlast, sealhulgas teine eestlane Karel Tammjärv, kasahh Aleksei Poltaranin ning kaks austerlast – Dominik Baldauf ja Max Hauke. Samal päeval vahistati Saksamaal Erfurdis veel kaks inimest, kellest üks oli spordiarst Mark Schmidt. Viimast on juba varem kahtlustatud veredopingu vahendamises. Veerpalu ja Tammjärv vabanesid vahi alt 28. veebruaril, olles tunnistanud seotust dopinguga.

Saavutused

Olümpiamängudel 
2018  Pyeongchangis
 38. koht 50 km klassikas
 47. koht suusavahetusega sõidus
 12. koht 4×10 km teatesõidus

Maailmameistrivõistlustel 
 2017  Lahtis
 36. koht 15 km klassikas
 51. koht 50 km vabatehnikas

Isiklikku 
Tema isa on suusataja Andrus Veerpalu, õde suusataja Anette Veerpalu.

Viited

Välislingid 
Andreas Veerpalu andmed Rahvusvahelise Suusaliidu kodulehel

Eesti murdmaasuusatajad
Sündinud 1994
Tārgale vald

Tārgale vald (läti keeles Tārgales pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ance, Ugāle, Piltene, Pope ja Vārve vallaga, lisaks veel Ventspilsi linna ning Talsi piirkonna Kolka vallaga.

Valla pindala on 364 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1845 inimest. Valla keskus on Tārgale küla. Vallavanemaks on Mārcis Laksbergs.

Ajalugu 

19. sajandi teisel poolel moodustati Sarkanmuiža vald (Rothof). 20. sajandi kahekümnendatel aastatel ühendati selle Lībciemsi ja Dzirtniekciemsi küla ning osa Kuldīgasse viiva tee ümbruskonnast Ventspilsi linnaga. Aastal 1935 oli valla pindala 308,2 km². Aastal 1939 nimetati vald ümber Venta vallaks. Aastal 1945 moodustati vallas Tārgale, Liepene ja Venta külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Venta külanõukoguga likvideeritav Liepene külanõukogu. Aastal 1961 liideti osa Venta külanõukogust Tārgale külanõukoguga, aastal 1964 Venta külanõukogu aga likvideeriti ja suurem osa selle maadest liideti Tārgale külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 1996 liideti Maurciemsi küla Ventspilsi linnaga. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Loodus 

Suuremad jõed on Venta jõgi ja Irbe jõgi. Järvedest asub Pope valla piiril 60 hektari suurune Klāņezers, lisaks asub vallas 8,3 hektari suurune Puterezers. Vald ise asub Rannikumadalikul. Valla pindalast katvad metsad 76,2%.

Looduskaitse all on Skanste mänd, Brandi Püha pärn, Grīži Kuradipink, Mazbelti kask, Belti mänd ja Tārgale park, lisaks kasvab vallas mõni nimetu looduskaitsealune põlispuu. Valla põhjaosas asuvad osaliselt Ance soode ja metsade hoiuala ja Ovīši hoiuala, idaosas aga osaliselt Klāņi soo hoiuala. Täielikult jääb valda 455 hektari suurune Platene soo hoiuala. Valla rannik jääb Irbe väina kaitstavale merelalale.

Kaitstavad mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Oviši tuletorn ning Kraupi pärnast ja saarest ja Puuslikupärnast koosnev hiiepaik. Kohaliku kaitse all on Nabeļkalnsi piirimägi, Lielirbe muinaskalmed, Mazgalenieki muinaskalmed, Tārgale kirikuase, Cīruļi muinaskalmed ja Lorumi muinaskalmed.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1532 lätlast, 104 venelast, 23 valgevenelast, 32 ukrainlast, 5 poolakat ja 23 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla kodulehekülg
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Obertilliach

Obertilliach on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1450 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 65,13 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 688 inimest.

Vald paikneb Ida-Tiroolis Gaili jõe ülemjooksu kõrges orus Kartitschi sadulast idas, Gailtali Alpid (Lienzi Dolomiidid) jäävad põhja ja Karni Alpid lõunasse. Orust alla idas asub naabervald Untertilliach, mäehari lõunas tähistab piiri Venezia Cadore piirkonnaga Itaalias.

Valla territoorium koosneb päris Obertilliachist St Ulrichi kihelkonnakiriku ümber ning väikestest küladest Bergen, Leiten ja Rodarm. Võrreldes Pusteri oruga Kartitschi sadulast läänes, valitseb kõrgemas piirkonnas rohkem Alpi kliima karmide talvedega, kuid rohke päikesepaistega. Algselt põllumajandusliku alana sõltub Obertilliach tänapäeval suuresti turismist ning on populaarne sihtkoht laskesuusatajatele ja murdmaasuusatajatele, suvel ka matkajatele, alpinistidele ja tiibvarjuritele.

Ajalugu 

Bajuvaaride asustust piirkonnas on esmakordselt mainitud 11. sajandi lõpus. Varakeskajal kasutasid Itaalia talupojad Cadorest lõunanõlvu veiste karjatamiseks. 8. sajandil loovutas Baieri hertsog Tassilo III ülemise Gaili oru benediktiini munkadele Innicheni kloostrist. Tilliachi ala omandasid Brixeni vürstlikud piiskopid umbes 1075. aastal.

Umbes 1100. aastast koondasid Lienzis resideerivad Baieri Meinhardiinid, nimeliselt Brixeni piiskoppide vasallid, oma võimu Tilliachi piirkonna üle, seistes vastu nii Salzburgi vürstlikele piiskoppidele kui ka Sponheimi Kärnteni hertsogitele idas. Kui viimane Görzi krahv 1500. aastal suri, läksid tema valdused Lienzi ümbruses Habsburgist keisrile Maximilian I-le ja liidendati Tirooli krahvkonda.

Kauaaegne tüli Venezia vabariigiga lahenes, kui piir Venezia Domini di Terrafermaga rajati piki Karni mäeharja. Brixeni vürstlikud piiskopid rõhusid oma feodaalõigustele Tilliachi orus kuni piiskopkonna sekulariseerimiseni 1803. aastal; kuid kauget piirkonda ei suudetud tõhusalt kontrollida. Tänapäevane vald loodi aastal 1852.

Viited

Välislingid 

 www.obertilliach.gv.at

Tirooli liidumaa vallad
Kustas Põldmaa

Kustas Põldmaa (22. jaanuar (4. veebruar) 1897 Nigula talu, Salutaguse küla, Koluvere vald – 2. august 1977 Tartu) oli eesti õpetaja, kirjanik ja loodushoidja. Käsitles süvendatult loodusõpet, propageeris loodushoidu ja loodusteadusi, korraldas loodusmatku ja metsapäevi, innustas koole rajama kooliaedu ja korrastama kooliümbrust, avaldas ajakirjanduses palju loodusvesteid, kirjutas õppekirjandust ja loodusraamatuid. 

Õppis Maidla algkoolis, 1916. aastal lõpetas Haapsalu linnakooli ja omandas õpetaja kutse Tartu Ülikooli juures toimunud õpetajate ettevalmistuskursustel. Töötas õpetajana Maidlas, Liivil, Haapsalus, Abjas, Hageris (1928-34) ja Tartus kolmes koolis (1934-58).

Looming
„Väike elektrimees” (1933)
„Minu kodutiik” (1933)
„Noor katsetaja” (1933)
„Minu mikroskoop” (1933)
„Kodu- ja kooliaed” (1934)
„James Watt: aurumasina leiutaja” (1935)
„Kolm lindu: jutustused lindude elust” (1935)
„Mikroobide jahil” (1935)
„Vangistatud päike: leiutiste ahel lõkkest elektrini” (1935)
„Kodulugu: 1. ja 2. õppeaasta” (1936)
„Kodumets” (1937)
„Sõnad ja teod: saateainet klassijuhataja-tundideks” (1939)
„Koduvetel: veekogude elustikust” (1973)
„Nurmelt ja niidult” (1976)

Viited

Välislingid
 Fotod Kustas Põldmaast
 Foto: Gustav-Kustas Põldmaa oma 70. sünnipäeval
 Eesti Filmi Andmebaas: Ringvaade “Nõukogude Eesti” nr 2, 5/5. Pedagoog ja literaat Kustas Põldmaa 80-aastane. (1977)
 Põldmaa, K. “Ilust meis ja meie ümber". Edasi, 03.08.1977

Eesti õpetajad
Eesti kirjanikud
Eesti loodusajakirjanikud
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1897
Surnud 1977
Kool Keith

Kool Keith (kodanikunimega Keith Matthew Thornton (sündinud 7. oktoobril 1963 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide räppar, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent.

Ameerika Ühendriikide räpparid
ameerika Ühendriikide muusikaprodutsendid
Sündinud 1963
4 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 4 sõidab Väike-Õismäe ja Tiskre vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Ajalugu 
Liin avati aastal 1998 samal marsruudil. 01.02.2020 lisati liinile Vana-Rannamõisa tee peatus ja 28.09.2020 lisati Rannaniidu peatus.

Peatuste loend

Väike-Õismäe > Tiskre
 Väike-Õismäe parkla
 Väike-Õismäe
 Rukkilille
 Meelespea
 Sinilille
 Sinilille
 Haabersti ring
 Sõba
 Pikaliiva
 Tähistaeva
 Printsu tee
 Tiskre oja
 Vana-Rannamõisa tee
 Jõeküla
 Tiskre

Tiskre > Väike-Õismäe

 Tiskre (Vahepere tn)
 Rannaniidu
 Keskpäeva tee
 Tiskre (Klooga mnt)
 Vahepere
 Jõeküla
 Vana-Rannamõisa tee
 Tiskre oja
 Printsu tee
 Tähistaeva
 Pikaliiva
 Sõba
 Haabersti ring
 Päevalille
 Sinilille
 Meelespea
 Rukkilille
 Väike-Õismäe
 Väike-Õismäe parkla

Vaata ka
 Tallinna ühistranspordiliinid

Välislingid 
 4. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
5 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 5 sõidab Männiku asumi ja Pirita-Kose (Metsakooli tee bussipeatuse) vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Ajalugu

Välislingid 
 5. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
7 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 7 sõidab Seli asumi ja Sõjamäe asumi vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub esmaspäevast laupäevani.

Ajalugu

Välislingid 
 7. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
8 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 8 sõidab Viru keskuse bussiterminali ja Äigrumäe vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Ajalugu 

8. veebruar 2021 - 16.aprill 2021 sõitis teetööde tõttu liin nr 8 taas marsruudil Balti Jaam - Äigrumäe

Välislingid 
 8. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
9 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 9 sõidab liinil Kadaka – Priisle.

On teada, et juba 1976. aastal teenindas liin 9 marsruuti Kadaka tee – Kaubamaja. 1. juunil 2020 liideti bussiliiniga 9 bussiliin 53, pikendades ekspressliini Kaubamajast Lasnamäel asuva Priisle asumini välja.

Ajalugu

Viited

Välislingid 
 9. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
10 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 10 sõidab Väike-Õismäe ja Vana-Pääsküla vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel. 

Aastal 2020 oli liinil katseperioodil Solarise elektribuss

Ajalugu

Välislingid 
 10. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
11 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 11 sõidab Kadaka asumi ja Gonsiori tänava (Kivisilla bussipeatus) vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäevil. Bussiliin on ekspressliin.

Ajalugu

Välislingid 
 11. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
12 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 12 sõidab Väike-Õismäe ja Priisle vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liin on käigus iga päev.

Bussiliin oli varem ekspressliin.

Ajalugu 
Aastatel 2000-2002 oli liini number 13A

Aastatel 2000-2016 oli liin ekspress

Aastatel 2000-2020 sõitis liin ainult tööpäevadel

Välislingid 
 12. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
13 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 13 sõidab Väike-Õismäe ja Seli asumi vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Ajalugu

Välislingid 
 13. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
15 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 15 sõidab Viru keskuse bussiterminali ja Sõjamäe vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Ajalugu

Välislingid 
 15. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
Usma vald

Usma vald (läti keeles Usmas pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna  Ugāle ja Puze vallaga, samuti ka Kuldīga piirkonna Renda ning Rumba vallaga ja Talsi piirkonna Ģibuļi vallaga.

Valla pindala on 219,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 538 inimest. Valla keskus on Usma küla. Vallavanemaks on Gendrihs Šķesters.

Ajalugu

Tsaariajal oli valla saksakeelne nimekuju Usmaiten. Aastal 1935 oli Usma valla pindala 101,4 km² ja seal oli 934 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Usma külanõukogu, mis aastal 1947 likvideeriti, ent kui aastal 1949 vald likvideeriti, moodustati külanõukogu taas. Aastal 1951 liideti Usma külanõukoguga likvideeritav Vecbirznieki külanõukogu, aastal 1954 aga likvideeritav Cirkale külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Loodus

Suurimad jõed on Baņģeva, Riekte ja Spāre jõgi. Järvedest asuvad vallas 6,5 hektari suurune Aburga järv,  45 hektari suurune Tirukšezers, 4,2 hektari suurune Pelcene järv, 1 hektari suurune Paegļi järv, 34,7 hektari suurune Lakši järv, 20,6 hektari suurune Ilziķis ja 34,692 km² suurune Usma järv. Usma valla piiril asub Vasnieki soo pindalaga 497 ha. Valla pindalast katvad metsad 70 %.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Muižgali muinaskalmed ja Beģi muinasasula. Looduskaitse all on Puuslikupärn ja paar nimetut looduskaitsealust põlispuud. Valda jäävad 304 hektari suurune Viskūži saare hoiuala ja 56 hektari suurune Pelcīši soo hoiuala, valla põhjaosas asub osaliselt Stikli soode hoiuala, lõunaosas  asuvad aga osaliselt Pluči raba hoiuala ja Druviņi raba hoiuala. Valda jääb ka Moricsala looduskaitseala.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 480 lätlast, 10 venelast, 3 valgevenelast, 14 ukrainlast ja 4 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla koduleht
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Põlva vald

Põlva vald on vald Põlva maakonnas.

Põlva vald moodustati 22. oktoobril 2017 Ahja valla, Mooste valla, Laheda valla, Põlva valla ja Vastse-Kuuste valla ühinemisel.

Vallavalitsus asub Mammaste külas ja Põlva linnas.

Ajalugu

Juhtimine

Põlva vallavolikogu esimees 

 2018- Lennart Liba
 2018-2018 Anne Nook - uue volikogu esimehe valimiseni volikogu esimehe ülesannetes
 2017-2018 Igor Taro
 2013-2017 Kuldar Leis

Põlva vallavanem 
2017 - 2021 - Georg Pelisaar

2021 - Martti Rõigas

Asustus

Linn 
Põlva

Alevikud 
Vallas on 3 alevikku: Ahja, Mooste ja Vastse-Kuuste

Külad 
Vallas on 70 küla:

Aarna – Adiste – Akste – Andre – Eoste – Himma – Himmaste – Holvandi – Ibaste – Jaanimõisa – Joosu – Kaaru – Kadaja
– Kanassaare – Karilatsi – Kastmekoja – Kauksi – Kiidjärve – Kiisa – Kiuma – Koorvere –
Kosova – Kähri – Kärsa – Lahe – Laho – Leevijõe – Logina – Loko – Lootvina – Lutsu – Mammaste – Meemaste – Metste – Miiaste – Mustajõe – Mustakurmu – Mõtsküla – Naruski – Nooritsmetsa – Orajõe – Padari – Partsi – Peri – Pragi – Puskaru – Puuri – Rasina – Roosi – Rosma – Savimäe – Soesaare – Suurküla – Suurmetsa – Säkna – Säässaare – Taevaskoja – Terepi – Tilsi – Tromsi – Tännassilma – Uibujärve – Valgemetsa – Valgesoo – Vana-Koiola – Vanaküla – Vanamõisa –
Vardja – Viisli – Vooreküla

Sõpruslinnad 
  Kannus, Soome
  Balvi, Läti

Vaata ka 
 Põlva vald (1991-2017)

Viited

Välislingid 
 Põlva valla koduleht

Põlva maakonna vallad
Kanepi vald

Kanepi vald on vald Eestis Põlva maakonna lääneosas. Kanepi vald moodustati haldusreformi tulemusel 2017. aastal Valgjärve valla, Kõlleste valla ja Kanepi valla vabatahtlikul ühinemisel.

Valla pindala on ligikaudu 525 ruutkilomeetrit ja elanike arv 4780 inimest. Vald piirneb põhjas Kambja valla, lõunas Võru valla, edelas Antsla valla, läänes Otepää valla ja idas Põlva vallaga.

Valda läbib riiklik Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee.

Valla keskus asub Kanepis, mis on rahvaarvult valla suurim asula ja ainus alevik.

Kanepi vallavanem on Mikk Järv.

Sümboolika 

2018. aasta jaanuaris valiti rahvahääletusel vallale vapp, lipp ja logo. Võitjaks osutus kavand, mis kujutas hõbedast kanepilehte rohelisel taustal. Tollane Kanepi vallavanem Andrus Seeme kinnitas, et rohkem kui 15 000 hääletanust 12 000 pooldas võitnud kavandit. Hääletuses osalenud inimeste arv ületas mitmekordselt valla enda elanike arvu, mis Eesti Statistikaameti andmetel oli 4886. Seega oli valimiste osalusprotsent 307% ja võitnud kavandi toetus 246%.

Asustus 
Vallas on üks alevik ja 48 küla. Peale valla keskuse toimivad teenuskeskused (rasvases kirjas) ka kõigis endistes vallakeskustes.

Viited

Välislingid 
 Kanepi valla koduleht

Põlva maakonna vallad
Guðni Thorlacius Jóhannesson

Guðni Thorlacius Jóhannesson (nime lühivorm Guðni Th. Jóhannesson; sündinud 26. juunil 1968 Reykjavíkis) on Islandi ajaloolane ja poliitik, riigi kuues president alates 2016. aasta augustist.

Ta sai bakalaureusekraadi ajaloos Warwicki Ülikoolis 1991. aastal ja magistrikraadi ajaloos Islandi Ülikoolis 1997. aastal ning magistrikraadi ajaloos Oxfordi Ülikoolis 1999. aastal. Doktorikraadi ajaloo alal sai ta 2003. aastal Londoni Ülikoolis.

Ta on töötanud õppejõuna Islandi Ülikoolis, Bifrösti Ülikoolis ja Londoni Ülikoolis.

Guðni Thorlacius Jóhannesson valiti islandi presidendiks 25. juunil 2016, mil ta kogus 39,1% häältest. Presidendi ametikohuseid asus ta täitma 1. augustil 2016.

27. juunil 2020 valiti ta presidendiks tagasi 92,2% häältega.

Viited

Islandi presidendid
Sündinud 1968
Sillian

Sillian on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Lienzi ringkonnas. Vald asub 1103 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 36,26 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 2046 inimest.

Asend 

Vald on peamine asuala Ida-Tirooli Hochpustertalis, Pusteri oru idaosas, mis ulatub läänes Lienzist üles piirini Itaalia Lõuna-Tirooliga. Asustus paikneb Drava jõe ülemjooksust põhja pool, Villgrateni mägede päikeselistel nõlvadel. Lõunas ulatub org Lienzi Dolomiitideni ja Karni Alpideni.

Kliima 
Silliani ilm on selle asukoha tõttu äärmiselt muutlik ja võib kiiresti muutuda soojast ja rahulikust nulli-aluseks.

Ajalugu 

Ala kuulus hertsog Tassilo III poolt 769. aastal Innicheni kloostrile antud valdusesse. Esmakordselt 1000. aasta paiku mainitud Silano valdust pidasid 13. sajandist alates Meinhardiinidest Görzi krahvid. Kihelkonnakirik pühitseti 1326. aastal. Krahv Leonhard von Görz andis kodanikele 1469. aastal laadaõigused. Pärast liini hääbumist 1500. aastal hõivas Silliani Habsburgist kuningas Maximilian I ja liidendas selle Tirooli krahvkonda.

Esimese maailmasõjani oli Sillian Austria-Ungari armee garnisonilinn. 1919. aasta Saint-Germaini rahuga sai sellest piirilinn Itaalia kuningriigi Lõuna-Tirooli maade kõrval.

Tuntud inimesi 

Noor Richard Strauss veetis alates 1872. aastast mitu suve Sillianis ja kirjutas seal isegi muusikat. Väidetavalt mängis ta kirikus orelit, samuti Schwarzer Adleri ('must kotkas') võõrastemajas klaverit.

Majandus 

Silliani majandus põhineb peamiselt puidutööstusel ja turismil. Külastajaid saadakse majutada kõigis kategooriates, kokku on neile pakkuda 1200 voodikohta.

Viited

Välislingid 
 www.marktgemeinde-sillian.at

Tirooli liidumaa vallad
2014. aasta Malaisia Grand Prix

2014. aasta Malaisia Grand Prix oli 2014. aasta Vormel 1 hooaja teine etapp, mis peeti Malaisias Sepangi ringrajal 30. märtsil 2014.

Sõideti 56 ringi kogupikkusega 310,408 km.

Nii kvalifikatsiooni kui ka võistluse võitis Mercedese sõitja Lewis Hamilton, kes sai kirja ka parima ringiaja (1:43,066; 53. ringil).

Enne võistlust peeti 1 minuti pikkune leinaseisak Malaysia Airlinesi lennu 370 kadumise tõttu.

Vaata ka
Malaisia Grand Prix

2014. aasta Vormel 1 hooaeg 
Malaisia sport
Johann Martin

Johann Martin (21. detsember 1892/2. jaanuar 1893 (ukj) Riia – 21. detsember 1959 Tallinn) oli Venemaa ja Eesti kergejõustiklane (teivashüppaja) ning Eesti kiiruisutaja ja sporditegelane.

Ta lõpetas 1911. aastal Riias kommertskooli. Töötas alates 1911. aastast Riias, hiljem Tallinnas ja Tartus raamatupidajana.

Sportlasena
Sportima hakkas ta 1905. aastal Tartus spordiseltsis Aberg vendade Oskar ja Paul Liidi eestvedamisel. Ta harrastas kergejõustikku (teivas-, kõrgus- ja kaugushüpet), ujumist, uisutamist, võimlemist ja jalgrattasõitu. Hiljem harrastas ka jääpalli ja kiiruisutamist.

Parimaid tulemusi: kergejõustikus 60 m jooks 7,2, kõrgushüpe 1.72, teivashüpe 3.50 (1914); kiiruisutamises 500 m 48,1, 1500 m 2.37,5, 5000 m 9.14,0. 

Ta sai Eesti meistrivõistlustel 1920. aastal kõrgushüppes 3. koha.

Kuulus jääpallis Eesti meistrivõistlustel 2. koha saanud Tartu Kalevi meeskonda.

Teivashüppajana
Parimaid tulemusi saavutas teivashüppes. Ta osales Venemaa eest 1912. aastal Stockholmi olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel teivashüppes, kus tal jäi eelvõistlusel algkõrgus ületamata. 

Kordas 1910. aastal 3.36-ga Venemaa rekordit, oli aastatel 1913 ja 1914 Venemaa meistrivõistlustel 1., aastatel 1910 ja 1911 2. ning aastatel 1915 ja 1916 3. 

Ta osales Eesti eest 1920. aastal Antwerpeni olümpiamängude kergejõustikuvõistlusel samuti teivashüppes, kus tal samuti jäi eelvõistlusel algkõrgus ületamata.

Eesti meistrivõistlustel võitis ta aastatel 1918–1927 2 kulda (1920 ja 1925), 1 hõbeda ja 2 pronksi. Kuulus 2 korda Eesti koondisse.

Kiiruisutajana
Kiiruisutamise Eesti meistrivõistlustel võitis mitmevõistluses 4 hõbedat ja 7 pronksi ning üksikdistantsidel 19 hõbedat ja 21 pronksi, jäädes peamiselt alla oma andekatele õpilastele Aleksander Mitile ja Christfried Burmeistrile. 1934. aastal kuulus ta esimesel Eesti-Läti maavõistlusel 41-aastasena Eesti koondisse, järgmisel maavõistlusel (1935 Tartus) oli ta juba peakohtunik.

Sporditegelasena
Oli 1920–1925 Tartu Kalevi esimees, alates 1926. aastast Tartu Veespordiklubi esimees; Tartumaa Spordiliidu asutaja (1932) ja spordinõunik (1933), Kergejõustikuliidu revisjonikomisjoni esimees (1935). Oli aastatel 1945–1958 Kiiruisutamissektsiooni juhatuses ja kohtunikekogu esimees. 1958. aastal juhtis korralduskomisjoni esimehena Tallinna Spordiveteranide Koondise põhikirja koostamist ja asutamiskoosolekut.

Tunnustused
1931 Tartu Kalevi auliige
1940 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus
Herbert Michelson. "Johann Martin. 25 aastat võistlusväljal ning sporditegelasena.". Eesti Spordileht nr 33/34, 28. august 1931. Lk 2
Ruudi Toomsalu. "Üks kevade ja üks suvi". Tallinn 1993. Lk 174

Välislingid

Johann Martini sporditulemused
"Johann Martin teivashüppel". Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 120:593/A 2178
 
Haud Tallinna Metsakalmistul

Venemaa teivashüppajad
Eesti teivashüppajad
Eesti kiiruisutajad
1920. aasta suveolümpiamängude osalejad
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1959
Piltene vald

Piltene vald (läti keeles Piltenes pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Tārgale, Ugāle, Zlēkase, Zirase ja Vārve vallaga ning Piltene linnaga.

Valla pindala on 188 km². 2016. aasta seisuga elas seal 474 inimest. Valla keskus on Piltene linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Lielā iela 28, vallavanemaks on Jānis Abakuks.

Ajalugu

19. sajandi teisel poolel kandis vald saksa keeles nime Pilten. Aastal 1935 oli valla pindala 126 km² ja seal oli 1038 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Piltene ja Rapate külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Piltene külanõukoguga likvideeritav Gārzde külanõukogu. Aastal 1956 Piltene külanõukogu likvideeriti ja liideti Piltene linnaga, kus see moodustas Piltene linna maaterritooriumi. 2009. aastast hakkas Piltene kuuluma Ventspilsi piirkonda, aastal 2010 eraldati aga Piltene vald linnast.

Loodus

Suurim jõgi on Venta jõgi. Järvedest asub vallas Venta soot 7,5 hektari suurune Vecventa järv. Vald ise asub Rannikumadalikul, idaosa aga Kursi madalikul. Valda jäävad mitmed liivaluited, mille kõrgus on 45 meetrit, need on ühtlasi ka valla kõrgeimad kohad. Valla pindalast katvad metsad 71,9 %.

Looduskaitse all on Ķīvmeža rahn, Lodiņi pärn ja Lagzdene park, lisaks kasvab vallas arvukalt looduskaitsealuseid nimetuid põlispuid.

Kaitstavad mälestised

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Landze kirik, selle kolm uksekomplekti, altar ja kantsel, Landze kiriku muinaskalmed ning Lagzdīne linnamägi. Kohaliku kaitse all on Čunči keskaegne kalmistu ja Krītkalnsi keskaegne kalmistu.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 446 lätlast, 11 venelast, 1 poolakas ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla kodulehekülg
Kaart valla ja Piltene linna üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Aasta arst

Aasta arst on Eesti Tervise Fondi poolt välja antav auhind. 

Otsustamisel on kaasatud portaali www.arst.ee lugejaid.

Laureaadid
2002 – Urve Prits
2003 – Priit Reedik
2004 – Tina Metsar
2005 – Vello Linnamäe
2006 – Ilja Lapidus
2007 – Sven Lindström
2008 – Aivar Ehrenberg
2009 – Rein Viilu
2010 – Krista Vinkel
2011 – Urve Mardna
2012 – Ilmar Kauri
2013 – Alge Vare
2014 – Andrus Loog
2015 – Peep Talving
2016 – Reet Tooming
2017 – Karmen Joller
2018 – Jüri Teras
2019 – Mall Lepiksoo
2020 – Alice Lill
2021 – Pille Mukk

Vaata ka
Aasta õde

Eesti aunimetused
Meditsiin
Eesti tervishoid
Priit Rannut

Priit Rannut (27. jaanuar 1919 Tallinn – 12. detsember 2010 Tallinn) oli eesti vaimulik. 

Õppis 1933–1938 Tartu Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharus, 1938–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ja 1941–1944 Tallinna Tehnikaülikoolis. 

Seoses kuulumisega Otto Tiefi valitsuse tugiorganisatsiooni Priit Rannut arreteeriti 5. veebruaril 1944. Vangina töötas ta metsatöödel Arhangelskis ja Inta söekaevanduses. 1957. aasta lõpul pääses ta tagasi Eestisse, lõpetas seejärel aastal 1965 Tallinna Polütehnikumi tööstusettevõtete elektriseadmete erialal jätkas seejärel usuteaduse õpinguid EELK Usuteaduse Instituudis ja töötas Tallinna Elektrotehnika Tehases töölise, meistri ja vaneminsenerina.

14. juunil 1979 ordineeriti ta kirikuõpetajaks. Aastal 1979 oli ta Viru-Nigula ja Kunda koguduse õpetaja, aastatel 1979–2000 Märjamaa koguduse õpetaja ja aastatel 1985–1999 Nissi koguduse õpetaja. Hiljem oli abiks Nõva koguduse teenimisel ja jutlustas regulaarselt vennastekoguduse Endla tänava palvemajas. 

Ta on maetud Tallinna Rahumäe surnuaeda.

Tunnustused

Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2007
EELK teeneteristi III järk, 2007
Märjamaa aukodanik, 2007

Isiklikku

Tema abikaasa Lehte Rannut oli eesti keeleteadlane. Tema poeg Mart Rannut on eesti keeleteadlane. Tema abikaasa õe väimees on piiskop Joel Luhamets. Tema õemees oli vaimulik Hermann Hansson. Tema pojanaise kasuisa oli arst ja vaimulik Jüri Raudsepp.

Viited

Eesti luterlike koguduste vaimulikud
Viru-Nigula koguduse vaimulikud
Kunda koguduse vaimulikud
Märjamaa Maarja koguduse vaimulikud
Nissi Maarja koguduse vaimulikud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud‎
Sündinud 1919
Surnud 2010
Tinuline

Tinuline on tinast või tina ja plii sulamist valmistatud rõivakaunistuselement. Tinuliste tagaküljel on enamasti aasakesed, mille abil nad mustreid moodustavate ridade või gruppidena rõivastele õmmeldi.

Tinuliste kasutamise ajalugu

Tinulistega on Eesti aladel rõivaid kaunistatud alates hiljemalt viikingiajast. Tinuliste kasutamist seostatakse sageli eelkõige soome-ugri ja balti rahvastega. Lisaks Eesti aladele on tõendeid nende kasutamisest Venemaa Peipsi- ja Laadoga-äärsetest asulatest. Tinulistega olid rikkalikult kaunistatud latgalite ja liivlaste ning vadjalaste rõivad.

Kivivormileidude põhjal võib oletada, et ümmargusi kodaratega tinulisi valmistati Eestis juba eelviikingi- ja viikingiajal. Teise varasema grupi moodustavad silmusnelinurga motiiviga tinulised.

Baltipäraste rosetikujuliste tinuliste kasutamisest on tõendeid muinas- ja varakeskajal kasutuses olnud Siksälä kalmistult. Siksälä kalme rõivaste kaunistamisviis sarnaneb Ida-Läti omaga pronkskaunistuste, trapetsikujuliste ripatsite ja rikkalikult pronksspiraalide, helmeste ja tinulistega kaunistatud peapärgade poolest.

Hiliseimad andmed tinuliste kasutamisest pärinevad 19. sajandi algusest. 18. sajandi lõpul ja 19. sajandil Lõuna- ja Ida-Eestis veel kasutuses olnud vaipseeliku sõukese alläärt on kaunistatud kandiliste tinulistega ehk tinaloppidega (ERM A 292: 305 ja 306, ERM 4243; tabel 1: 30, 31). Nelinurksed tinaplaadikesed kinnitati tõenäoliselt ühes või kahes reas kangale nii, et tagakülgedel olevad kannad suruti läbi riide ja teisel pool kangast tõmmati aasadest kahes reas nöör läbi.

Tinuliste valmistamisest

Tina ja tina-plii sulameid on võimalik tänu nende madalale sulamistemperatuurile valada korduvalt kasutatavatesse kivivormidesse. Vormid koosnesid kahest osast – ühe poole sisse oli süvendatud tinulise pealmine, kaunistatud külg, teise sisse süvendid aasade jaoks. Tina sulatati ja valati I aastatuhande teisel poolel kohalikust savist valmistatud sulatuskulbis. 13. sajandi alguses kadusid savist lusikakujulised sulatuskulbid käibelt, asendudes oletatavalt metallist kulpidega.

Tinulised rõivastel

Tinulistega on olnud kaunistatud sõbad, õlalinad, kuubede kaelused ja ääred ning mitmesugused peakatted (linikud, mütsid ja peapärjad) ning vaipseelikud. Tinulistest moodustatud ornamentide täpne paigutus rõivaesemetel on taastatav vaid üksikutel juhtudel, kuna tina säilib maapinnas väga halvasti. Eesti aladelt pärit tinulistega kaunistatud rõivaleidude põhjal on rekonstrueeritud Siksälä peapärg, 19. sajandi vaipseelik ja Parisselja rabakuub.

Vaata ka
Naast

Viited

Kirjandus

 Keeman, Margit 2017. Tuhat aastat tinulisi Eesti aladel: kasutamine ja valmistamine. Studia Vernacula 8. Leivanumber. Tartu Ülikool, lk 66-93.
 Rätsepso, Signe 2014. Rekonstruktsioon Siksälä naiste peapärjast. Diplomitöö. Viljandi: Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia rahvusliku käsitöö osakond. Käsikiri Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia raamatukogus.

Etnograafia
Ehted
ELO

ELO või Elo võib tähendada järgmist:
Noorteühendus ELO, Eesti noorteorganisatsioon
Electric Light Orchestra, Inglise rokkansambel
Elo-reiting või ELO-reiting, mõiste malest
Elo (eesnimi)
Vārve vald

Vārve vald (läti keeles Vārves pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Užava, Zirase, Piltene ja Tārgale vallaga, lisaks veel Ventspilsi linnaga.

Valla pindala on 125 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1763 inimest. Valla keskus on Ventava küla. Vallamaja asub aadressil Skolas iela 1, vallavanemaks on Gunita Ansone.

Ajalugu 

19. sajandi teisel poolel loodi Sarkanmuiža vald (Rothof). Vārve vald eraldati sellest Esimese maailmasõja ajal. Aastal 1935 oli valla pindala 50,8 km² ja seal oli 798 elanikku.  Aastal 1945 moodustati vallas Vārve külanõukogu, mis aga aastal 1947 kaotati, aastal 1949 aga vald likvideeriti ja külanõukogu moodustati taas. Aastal 1954 liideti sellega likvideeritav Zūrase külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Loodus 

Suurim jõgi on Venta jõgi. Vald ise asub Rannikumadalikul. Valla pindalast katvad metsad 33,8 %.

Looduskaitse all on Leči park, Zūrase mõisa allee ja Kakspuu tamm, lisaks kasvab Leči pargi lähistel üks nimetu looduskaitsealune põline pärn.

Kaitstavad mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Pasiekste tuuleveski, Pasiekste muinaskalmed ja Dumbrinieki muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Reiņi keskaegne kalmistu ja Bēķi keskaegne kalmistu.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1548 lätlast, 44 venelast, 16 valgevenelast, 15 ukrainlast, 20 poolakat ja 17 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla kodulehekülg
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond
Ventava küla

Ventava on küla (vidējciems) Lätis Ventspilsi piirkonnas, Vārve valla halduskeskus. Küla asub Piltene linna vastas Venta jõe kaldal merepinnast 8 meetri kõrgusel. Seal asub Zūrase põhikool. Külas on mälestusmärk saksa  vägede vastu võidelnud kohalikele elanikele. Seal asub Ventava bussipeatus.

Aastal 2017 oli külas 362 elanikku.

Viited

 

Ventspilsi piirkonna külad
Užava vald

Užava vald (läti keeles Užavas pagasts) on vald Lätis Ventspilsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Vārve, Zirase ja Jūrkalne vallaga.

Valla pindala on 125,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 566 inimest. Valla keskus on Užava küla. Vallavanemaks on Laima Erliha-Štranka.

Ajalugu 

Užava vald eraldati Zirase vallast Esimese maailmasõja ajal. Aastal 1935 oli valla pindala 138 km² ja seal oli 1947 elanikku.  Aastal 1945 moodustati vallas Lībciemsi, Užava ja Sārnate külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1950 liideti Užava külanõukoguga likvideeritav Lībciemsi külanõukogu, aastal 1961 aga osa Jūrkalne külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Ventspilsi piirkonda.

Loodus 

Suurim jõgi on Užava jõgi. Järvedest asub vallas 1 hektari suurune Pāžezers. Vald ise asub Rannikumadalikul. Užava vallas asub Läti suurim rändluide. Valla pindalast katvad metsad 45,9 %.

Looduskaitse all on Hõbepaju. Valda jääb 3012 hektari suurune Užava hoiuala, valla lõunaossa jääb ka osaliselt Sārnate soo hoiuala. Lisaks jääb osa valla kaguosast Užava alamjooksu maastikukaitsealale.

Kaitstavad mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Celmi ümbruskond, Užava luteri kirik, selle uksed ja altar, Užava majaka torn ja masinahoone, Sārnate muinasasula, hiiepaik Užava Puuslikupärn ja Puuslikuoja, Užava muinaskalmed ja Silkāji muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Sāmīši keskaegne kalmistu ja Birznieki muinaskalmed.

Looduskaitse all on kolm nimetut põlispuud.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 570 lätlast, 14 venelast, 2 valgevenelast, 4 ukrainlast, 2 poolakat ja 4 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Valla kodulehekülg
Kaart valla üldplaneeringuga

Läti vallad
Ventspilsi piirkond