joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Roman Mugur

Roman Mugur (sündinud 23. jaanuaril 1950 Suure-Jaanis) on Eesti poliitik, endine Tartu linnapea.

Esimesest kooliaastast kasvas Mugur Viiratsi lastekodus. Seejärel õppis ta Kaagvere Tehnilises Kutsekoolis nr 1 ja Tallinna Spordiinternaatkoolis. 1973. aastal lõpetas Mugur Tallinna Polütehnilise Instituudi peenmehaanikainsenerina. 

1986. aastani töötas ta mitmel ametikohal TA Füüsika Instituudis, kus pälvis 1980. aastal Nõukogude Eesti teaduspreemia  vaakumspektraalaparatuuri väljatöötamise eest.

1990. aastal sai Mugurist Tartu linnavalitsuse ehitusnõunik, 1993. aastal Riigikogu aseesimehe ning 1995. aastal Riigikogu esimehe nõunik.

24. aprillist 1997 kuni 10. septembrini 1998 oli Roman Mugur Tartu linnapea.

Seejärel töötas ta kümmekond aastat aktsiaseltsis Tarkon. 2009. aasta kevadest on ta Tartu Teaduspargi täppismehaanika pooltööstusliku labori Protolab juhataja.

Roman Muguri fotodega on illustreeritud muusikateadlase Johannes Jürissoni postuumne artiklikogumik "Metsateel" (Tartu: Ilmamaa, 2009).

Poliitiline tegevus
Mugur on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Varem on ta kuulunud Reformierakonda ja Eestimaa Rahvaliitu (07.12.2002 kuni 27.12.2010).

Isiklikku
Roman Mugur on EMÜ meeskoori Gaudeamus president. Ta tegeleb ka purjetamise, suusatamise ja võrkpalliga. 1997. aastast kuulub ta Tartu Rotary klubisse.

Ta on abielus ja tal on kolm last.

Viited

Välislingid
 Roman Mugur (kandidaat nr 450) Postimehe valimislehel
 Martin Pau "Tartu linnapeaks valiti Roman Mugur" Õhtuleht, 18. aprill 1997
 Roman Mugur "Tartu, teine linn Eesti- ja Liivimaal. Ka Lätis" Postimees, 24.01.2007

Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Tartu linnapead
Sündinud 1950
Rahvaliidu poliitikud
Roopa tänav

Roopa tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis.

Tänav algab Koidu tänavalt, ristub Villardi tänavaga ja lõpeb natuke enne Tehnika tänavale jõudmist. Roopa tänav on enam-vähem ida-läänesuunaline ja ligikaudu 315 meetrit pikk.

Roopa tänava hoonestus on mitmekesine. Leidub nii kahekorruselisi puumaju kui ka 20. sajandi lõpul ja 21. sajandi algul ehitatud korterelamuid.

Tänava nimi

Tänava esialgne nimi oli Starcksche Strasse (1875) (Starcki tänav) maamõõtja Robert Starcki järgi, kes tükeldas temale kuulunud maa-ala ja rajas tänava. 1907. aastal sai tänava nimeks Siini tänav (esines ka nimekuju Schiini tänav, saksa keeles Schienenstrasse, vene keeles Рельсовая улица). Roopa nime sai tänav 17. jaanuaril 1923. 25. septembril 1959 pandi selle tänava nimeks Alma Tiivase tänav. 22. aprillil 1960 taastati tänava endine nimi ja Alma Tiivase tänava nimi anti Kase tänavale Hiiul.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Kassisaba (Tallinn)
Ardila jõgi

Ardila jõgi (hispaania keeles Río Ardila) on Hispaania ja Portugali jõgi, Guadiana vasakpoolne lisajõgi. Üks lõik Ardila jõest on ühtlasi ka Hispaania ja Portugali piirijõgi.

Hispaania jõed
Portugali jõed
Vilzēni mõis

Vilzēni mõis (saksa keeles Wilsenhof, läti keeles Vilzēnu muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Matīši kihelkonnas. Praegu asub Lätis Aloja piirkonnas Braslava vallas Valmiera-Heinaste maantee ääres.

Ajalugu
Mõisa on esmakordselt mainitud aastal 1672, mil see kuulus Oxenstiernadele. Anna Ivanovna andis selle mõisa 29. septembril 1736 krahv Löwenwolde valdusesse, ent aastal 1742 sai sellest taas riigimõis. Hiljem said selle omanikeks Rumjantsevid. Mõis kuulus aastast 1757 kuni võõrandamiseni Sieversi aadlisuguvõsale.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 12 ja 1/4 adramaad, sellele allus 332 mees- ning 301 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 12 ja 1/4, aastal 1734 aga 8 ja 3/8. Aastal 1688 oli mõisa suurus kaksteist adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 10 ja 2/5, aastal 1881 aga 7 ja 10/80, lisaks veel 14 ja 48/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.

Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Legzdiņš (Landsberg) ja Ķuzis (Kusche, ka Kuse). Hiljem lisandusid veel Buļļi (Bulle) ja Blankaskrogsi karjamõisad.

Mõisaansambel

Häärber ja kõrvalhooned
Mõisa peahoone hävis Teise maailmasõja ajal, säilinud on mõisavalitseja maja ja veel mitmed kõrvalhooned.

Üheksa uksekomplekti Vilzēni mõisas (üks elumajas, ülejääänud mõisavalitseja majas) on kunstimälestistena riikliku kaitse all.

Park
Mõisa pargis kasvab Läti suurim Euroopa lehis, mille ümbermõõt on 4,6 ja kõrgus 33 meetrit.. Looduskaitse all on veel teinegi Vilzēni mõisa pargi lehis, samuti ka sealsed tammed ja pähklipuu.

Pargi pindala on koos tiigiga 5,62 ha; valdavalt kasvavad seal saared ja vahtrad, ent seal on ka pärnasid, sookaski, kuuski ja jalakaid. Alleedel kasvab ka võõrliike.

Vaata ka
Fideikomiss

Viited

Välislingid 
Vilzēni mõis Läti mõisate võrguküljel pilis.lv

Limbaži piirkonna mõisad
Volmari kreis
Matīši kihelkond
Vidzeme
Pärnu Uue Kunsti Muuseum

Pärnu Uue Kunsti Muuseum on Pärnus tegutsev kunstimuuseum, mis eksponeerib peamiselt 20.–21. sajandi kunsti. Muuseumi juht on Mark Soosaar.

Muuseum asutati 1992. aastal Chaplini Kunstikeskuse nime all.

Viited

Välislingid
 Pärnu Uue Kunsti Muuseumi koduleht
 "Volikogu otsustas osa Pärnu jõest muuseumile anda" Pärnu Postimees, 26. detsember 2017
 "Pärnu uue kunsti muuseum peab augustiks ruumid vabastama: muuseumi võlg on 600 000 eurot" ERR kultuur, 14. juuli 2020
 "Mark Soosaare valede kunst" Eesti Ekspress, 7. oktoober 2020

Eesti kunstimuuseumid
Pärnu maakonna muuseumid
Aisne'i jõgi (Belgia)

Aisne on jõgi Ardennides. See suubub Ourthe'i jõkke Bomali küla juures Luxembourg'i provintsis Belgias.

Märkused

Välislingid 
Meediafailid Aisne'i jõe kohta Commonsis 

Belgia jõed
Maasi jõgikond
Kaarel Vanamölder

Kaarel Vanamölder (sündinud 23. veebruaril 1981) on eesti ajaloolane.

Vanamölder õppis 1999–2007 Tartu Ülikoolis ajalugu, 2003. aastal omandas ta bakalaureuse- ja 2007. aastal magistrikraadi. Tema magistritöö teemaks oli "Maanõunik Otto Fabian von Wrangelli Eesti- ja Liivimaa kroonika käsitlusvõimalustest", tema juhendajateks olid Sulev Vahtre ja Tiit Rosenberg. 2012. aastal sai Vanamölder Tartu Ülikoolist doktorikraadi, tema dissertatsiooni teemaks oli "Kommunikatsiooniväli Rootsi Läänemere-provintsides 17. sajandi lõpul – Revalsche Post-Zeitung varauusaegse informatsioonikandjana".

2003–2004 töötas Vanamölder Eesti Ajalooarhiivis, seejärel on ta töötanud Tartu Ülikooli Narva kolledžis. Alates 2015. aastast töötab Vanamölder Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudis. 

Vanamölderi peamiseks uurimisteemaks on varauusaegse Baltikumi lugemiskultuur ja trükisõna, sealjuures ka varajane ajakirjandus.

Tunnustused
2013 Friedrich Puksoo auhind

Välislingid 
 
Kaarel Vanamöldri magistritöö PDF
Mis on kommunikatsiooniajalugu? Intervjuu Kaarel Vanamöldriga

Eesti ajaloolased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1981
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Durbuy vald

Durbuy (; vallooni keeles Derbu) on vald Belgias  Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.

1331. aastal linnaõigused saanud Durbuy oli keskajal tähtis kaubandus- ja tööstuskeskus. Megaliitide poolest on tuntud Wéris ja Oppagne, Bomali küla juures suubub  Ourthe'i jõkke Aisne'i jõgi.

Durbuy' valla sõpruslinnaks on Valga.

Viited

Välislingid

Koduleht (prantsuse, hollandi, saksa ja inglise keeles)

Luxembourgi provintsi vallad
Keskkonnateadus

Keskkonnateadus (vananenud kirjanduses ka enviroonika, environtoloogia) on interdistsiplinaarne teadus keskkonna füüsilise, keemilise ja bioloogiliste komponentide omavahelisest vastastikusest toimimisest. Eriline tähelepanu on inimese tegevuse mõjudel loomulikule keskkonnale ja loodusele ning püüdmine lahendada keskkonnaprobleeme.

Keskkond
Loodusteadused
Oppagne

Oppagne on asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis Durbuy' vallas. Kahe kilomeetri kaugusel kirdes on Wérisi küla. Lisaks muudele vaatamisväärsustele on mõlemad asulad tuntud megaliitide poolest.

Välislingid 

 Le mégalithisme en Wallonie (prantsuse keeles)

Belgia külad
Luxembourgi provints
Tõstamaa kihelkond

Tõstamaa kihelkond (lühend Tõs) on ajalooline kihelkond Pärnumaal ja Liivimaa kubermangu, Pärnu kreisis.

Tõstamaa kihelkonda kuulub ka Kihnu saar.

Tõstamaa kihelkonna mõisad
Tõstamaa kirikumõis (saksa keeles Pastorat Testama)
Kastna mõis (Kastna) linnamõis
Kihnu mõis (Kühno) riigimõis, jagati 19. sajandi lõpul taludeks
Kõpu mõis (Keppo) Pootsi kõrvalmõis
Pootsi mõis (Podis) rüütlimõis
Seliste mõis (Sellie) riigimõis
Tõstamaa mõis (Testama) rüütlimõis

Tõstamaa kihelkonna vallad
Kastna vald
Kihnu vald
Pootsi  vald
Seliste vald
Tõstamaa vald

Tõstamaa kihelkonna kalmistud
Kastna kalmistu
Kihnu kalmistu
Kõpu kalmistu
Seliste kalmistu
Tõhela kalmistu
Tõstamaa kalmistu
Tõstamaa mõisa kalmistu
Tõstamaa II maailmasõja matmispaik

Kihelkonna alad tänapäeval
Tõstamaa kihelkonna ala kattub suuremas osas Pärnu maakonna Pärnu linna ja Kihnu vallaga.

Kirjandus

Välislingid 
Tõstamaa kihelkond portaalis "Eesti mõisad"
Iisaku kihelkond

Iisaku kihelkond (lühend Iis, saksa keeles Kirchspiel Isaak) oli kihelkond Virumaal ja Viru kreisis Eestimaa kubermangus.

Kihelkond moodustati 1654. aastal Jõhvi ja Vaivara kihelkonna osadest. Sellistes piirides eksisteeriris kihelkond iseseisvana aastani 1744 ning aastatel 1744–1867 kuulus piirkond Jõhvi ja Viru-Jaagupi kihelkondadesse.

Kihelkond asutati uuesti 1867. aastal peamiselt Jõhvi kihelkonna hõredate lõunapoolsete alade baasil. Väiksel määral hõlmati ka Viru-Jaagupi kihelkonna idaosadest. Kihelkond oli pindalalt suur, kuid hõreda asustusega.

Iisaku kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 10 mõisat – 1 kirikumõis, 4 rüütlimõisast peamõisat koos 4 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis. Lisaks veel 1 karjamõis.
Iisaku kirikumõis (Pastorat Isaak)
Iisaku mõis (Isaak), rüütlimõis
Kauksi mõis (Kauks), rüütlimõis
Luiska mõis (Luiska), poolmõis
Oonurme mõis (Onorm), Tudulinna kõrvalmõis
Permisküla mõis (Permesküll), Pagari kõrvalmõis
Pootsiku mõis (Potzik), Iisaku kõrvalmõis
Puhatu mõis (Pühhato) – Ohakvere mõisa karjamõis
Rannapungerja mõis (Ranna-Pungern), Pagari kõrvalmõis
Tagajõe mõis (Tagojõe) Tudulinna mõisa karjamõis
Tudulinna mõis (Tuddolin), rüütlimõis
Tuusna mõis (Tusna) Ohakvere mõisa karjamõis
Tärivere mõis (Terrefer), rüütlimõis
Uhe (Uhhe) poolmõis (kuni 1874. aastani rüütlimõis)
Väike-Pungerja mõis (Klein-Pungern), rüütlimõis

Iisaku kihelkonna kalmistud
Alajõe kalmistu
Illuka kalmistu
Iisaku kalmistu
Tudulinna kalmistu

Iisaku kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseumi vanavarakogujad läksid Iisaku kihelkonda juba muuseumi sünniaastal – 1909. Korjajad olid kunstnik Nikolai Triik ja matemaatikatudeng Eduard Pedak. Matkal koguti 104 eset.

Iisaku kihelkonnas kanti erinevalt teistest Virumaa kihelkondadest kahte tüüpi rahvarõivaid. Iisaku ümbruses kujunes 17.– 18. sajandi paiku välja
kakskeelne rahvastik, kes rääkis eesti ja vene segakeelt ning keda kutsuti poluvernikuteks. 

Järgmine vanavarakogujate kogumismatk toimus 1920. aastal, koguja oli Tartu Reaalkooli õpilane Theodor Vaas. Praegu on Iisaku kihelkonnast muuseumis 358 eset, 8 kogumismatkapäevikut, 85 etnograafilist joonist, umbes 1000 fotot jm.

Kihelkonna alad tänapäeval
Kihelkonna maad jäävad tänapäeval Ida-Viru maakonna aladele. Kihelkonna keskosa moodustab endise Iisaku valla. Kihelkonna edelapoolsed alad Tudulinna ümbruses moodustavad Alutaguse valla. Kihelkonna lõunaservas asuv Peipsi järve rannikuäär moodustab Alajõe valla peamise osa.

Viited

Kirjandus
Alide Amandus. Iisaku kihelkonna suulist ajaloolist traditsiooni 1932. a. suvel. Eesti Kirjandusmuuseum. 2005

Välislingid
Iisaku kihelkonna ajalugu ja kirikud 

 
Virumaa kihelkonnad
Väike-Maarja kihelkond

Väike-Maarja kihelkond (lühend VMr, saksa keeles Kirchspiel Klein-St. Marien) on ajalooline kihelkond Virumaal ja Viru/Rakvere kreisis Eestimaa kubermangus.

Piirkonna ajalugu
Kihelkond asutati 14. sajandi keskpaigas. Enamik selle aladest kuulus varem Simuna kihelkonda.

Esmakordselt avati Väike-Maarjas kihelkonnakool 1723. aastal, teist korda 1750. aastal, kuid püsima jäi alles 1873. aastal.

Väike-Maarja kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 18 mõisat – 1 kirikumõis, 11 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ja 3 poolmõisat. Lisaks oli seal 6 karjamõisat.
Araski mõis (Arraska) rüütlimõis
Ebavere mõis (Ebbafer) Äntu mõisa karjamõis
Ilmandu poolmõis (Ilmando) poolmõis eraldati Raigu mõisast 1911
Kaarma (Kaarmann) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Karunga mõis (Karrunga) Lasila mõisa karjamõis
Kiltsi mõis (Schloß Aß) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Kivistiku mõis (Kiwistik) Kaarma mõisa karjamõis
Koonu mõis (Kono) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Kullenga mõis (Kullenga) Porkuni mõisa karjamõis
Kärsa mõis (Kersel) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Lammasküla mõis (Lammasküll) poolmõis, eraldati Varangu mõisast 1860. aastal, Väike-Maarja vald
Müüriku mõis (Marienhof) poolmõis, Väike-Maarja vald
Nõmme (Nömme) poolmõis, kuni 1865. aastani rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Pandivere mõis (Pantifer) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Porkuni mõis (Schloß Borkholm) rüütlimõis, Tapa vald
Põdrangu mõis (Pöddrang) rüütlimõis, Tapa vald
Pärenhofi poolmõis (Pärenhof), eraldati Kaarma mõisast
Raeküla mõis (Raeküll) Pandivere kõrvalmõis, Väike-Maarja vald
Sootaguse mõis (Soentagk) eramõis
Triigi mõis (Ottenküll) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Uhe mõis (Uhhe) Kärsa mõisa karjamõis
Uniküla mõis (Unniküll) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Uuemõisa mõis (Charlottenburg) Vao mõisa karjamõis
Vao mõis (Wack, Wakk) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Visila mõis (Wistla) Porkuni mõisa karjamõis
Vorsti mõis (Sternhof) Kiltsi kõrvalmõis, Väike-Maarja vald
Väike-Maarja kirikumõis (Pastorat Klein-St. Marien), asukoht tänapäeval Väike-Maarja vald
Äntu mõis (Engdes) rüütlimõis, Väike-Maarja vald
Ärina mõis (Errinal) Koonu kõrvalmõis, Väike-Maarja vald.

Väike-Maarja kihelkonna vallad

Väike-Maarja kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseumi kogudes on Väike-Maarja kihelkonnast 567 eset: rahvarõivaste osi, ehteid, käsitööesemeid, töövahendeid, põllutööriistu jne. Fotokogus on ligi 400 fotot, millel on jäädvustatud rõivastust, käsitööesemeid, sündmusi ja tegevusi (sõnnikuvedu, kartulivõtmine jne), inimesi (nt sportlased), hooneid. Esimest korda käisid muuseumi vanavarakogujad kihelkonnas 1910. aasta augustis.

Väike-Maarja keskuses 19. sajandil ehitatud endises kihelkonnakooli hoones asub Väike-Maarja muuseum, kus olev väljapanek tutvustab Väike-Maarja kihelkonna kultuuripärandit.

Kihelkonna alad tänapäeval
Kihelkond jääb tänapäeval tervikuna Lääne-Virumaa aladele. Kihelkonna enamiku katab Väike-Maarja vald. Kihelkonna loodeserv kuulub Tapa valda.

Viited

Kirjandus

Olga Männik. Ajalooline pärimus Väike-Maarja kihelkonnast 1931-1932 Eesti Kirjandusmuuseum. 2004.

Välislingid
Väike-Maarja kihelkond Eesti Entsüklopeedias

Virumaa kihelkonnad
Ingrid Puusta

Ingrid Puusta (sündinud 8. novembril 1990 Tartus) on Eesti purjesportlane (surfar).

Puusta on treeninud Pirita surfiklubis, tema treener oli seal Jaak Lukk. Puusta koduklubi on Noblessneri Jahtklubi Purjetamiskool (NYCS).

Haridus 
Ta lõpetas Tallinna Ühisgümnaasiumi 2010. aastal ja Aarhusi äriakadeemia (inglise Business Academy Aarhus) biotehnoloogia erialal 2015. aastal Taanis. 2016. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli magistriõppes ja teeb uurimistööd molekulaarse biokeemia alal.

Saavutused 
Ta esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängude purjeregatil Portlandis RS:X klassis. Ingrid Puusta sai 15. koha.

2016. aastal võitis Puusta Eesti Jahtklubide Liidu Purjetamise Eesti meistrivõistluste sarja Tallinna Nädala regati RS:X klassi.

Puusta lõpetas Rio de Janeiro olümpiaregati 11. kohaga. Tokyo 2020 suveolümpiamängudel saavutas sportlane stabiilsete sõitudega 16. koha.

25. septembril 2016 ületas Ingrid Puusta purjelaual Läänemere, olles esimene naine, kes seda teinud. Ta alustas teekonda Gotlandi külje all asuvalt Farö saarelt ja lõpetas Türju lähedal Saaremaal. Puusta startis Rootsist hommikul kell 7.37 ja finišeerus kell 21.25. Tema 164,5 km pikkuse sõidu ajaks kujunes vaiksete tuuleolude tõttu 13 tundi ja 48 minutit. Purjetamise eesmärk oli juhtida tähelepanu puuetega inimeste purjetamisvõimalustele.

2019. aastal Jaapanis Enoshimas peetud eelolümpia Ready Steady Tokyo purjeregatil sai Ingrid Puusta medalisõidus kolmanda ja regati üldarvestuses kaheksanda koha. Järgnenud MK-etapilt tuli 12. koht. RS:X klassi MMilt Garda järvel Itaalias naasis ta 28. kohaga, olles võtnud kuldgrupis ka ühe sõiduvõidu. 2020. aasta RS:X klassi MMil Sorrentos Austraalias sai sportlane 16. koha.

2020. aasta oktoobris Garda järvel Campiones toimunud uue, Pariisi olümpiamängudel kavva tuleva purjelauaklassi iQFOiL maailmamängudel sai olümpiasurfar Ingrid Puusta 65 konkurendiga võisteldes 25. koha. Oma esimestel uue olümpiaklassi iQFOil Euroopa meistrivõistlustel Marseilles's Prantsusmaal purjetas ta 68 võistleja hulgast 46. kohale.

2020. aasta RS:X Euroopa meistrivõistlustel, mis peeti 22.–28 novembril Portugalis Vilamouras, sai sportlane 13. koha.

Eesti meister
 2007 purjelaual U20 (tüdrukute arvestuses)
 2008 RS:X (naiste arvestuses)
 2009 Raceboard (naiste arvestuses)
 2017 RS:X (naiste arvestuses)
 2017 talisurf (naiste arvestuses)
 2018 RS:X (üldarvestuses)
 2019 RS:X (üldarvestuses)

Isiklikku 
Puusta on sündinud Tartus. Tema elukaaslane ja treener on lõuna-aafriklasest purjetamistreener Matthew Rickard. Puusta tutvus temaga 2011. aastal Austraalias toimunud purjetamise MM-il. Hiljem käisid nad kordamööda teineteisel külas Suurbritannias ja Taanis, kuna Rickard töötas Londonis ja Puusta õppis Aarhusis.

Viited

Välislingid
 
 ERR: Ingrid Puusta
 Ingrid Puusta - teema viimased uudised - Postimees
 Ingrid Puusta - Delfi Teemalehed

Eesti purjetajad
Tartust pärit sportlased
Sündinud 1990
Rahumäe tee

Rahumäe tee on tänav Tallinnas Kristiine ja Nõmme linnaosas.

Tänav algab A. H. Tammsaare teelt ja suundub lõunasse, kulgeb läbi Rahumäe kalmistu, teeb kaks käänakut ning lõpeb Raudtee tänaval. Rahumäe tee ristub Tuisu, Elektroni, Energia, Tervise, Piiri tänavaga.

Enne 1940. aastat, mil Nõmme oli eraldi linn, kandis tänav nime Rahumäe tänav.

Välislingid 

Kristiine linnaosa tänavad
Nõmme linnaosa tänavad
Jüri-Mikk Udam

Jüri-Mikk Udam (sündinud 14. mail 1994 Tallinnas) on eesti sõudja. Ta on osalenud Londoni ja Tokyo olümpiamängudel.

Udam lõpetas aastal 2013 Tallinna Reaalkooli ja 2017 mehaanikainseneri erialal USA-s Harvardi ülikooli, kus ta oli ka osa ülikooli sõudemeeskonnast.

Sportlaskarjäär
Harrastanud 2000–2007 Bruno Nopponeni õpilasena ujumist, tegelnud 2002–2005 ka võistlustantsuga. Sõudetreeninguid alustas 2008 Jaarek Konsa käe all, hiljem treeninud Igor Prosvirnini (2009–2011), Reet Palmi (2011-2015), Matti Killingu (2017-2019) ja Veikko Sinisalo (2019-2021) juhendamisel.

Tulemused

Tokyo OM 2020 neljapaadis 6. koht.
Londoni OM 2012 kahepaadis 13. koht.
EM 2021 neljapaadis kolmas koht, 2020 4. koht ja 2019 8. koht.
MK 2021 neljapaadis etapivõit.
MM 2017 paarisaerulisel kahepaadil 20. 
Universiaadil paarisaerulisel kahepaadil 2013 7. ja 2015 5. koht
U-23 MM 2013 paarisaerulisel neljapaadil 11., 2014 ühepaadil 24. ja 2015 paarisaerulisel kahepaadil 11.
U-19 EM 2012 M2x koos Geir Suursillaga Euroopa noortemeister
U-19 MM 2011 ühepaadil 16. ja 2012 paarisaerulisel kahepaadil 4.,

Tunnustus
Tallinna parim meessportlane 2021 
Sõudeliidu parim sõudja 2020-2021, juunior (U-23) 2015 ja noorsõudja 2012. 
SA Vabariigi presidendi Kultuurirahastu noore sportlase preemia (2012).

Viited

Välislingid
Biograafia ESBL-is

Eesti sõudjad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1994
Bas-Rhini departemang

Bas-Rhini departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Kirde-Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. Eestikeelne mööndav nimevariant on Alam-Reini departemang.

1871. aastal, peale Prantsuse-Preisi sõda, annekteeris Preisimaa departemangu täies ulatuses, kuna seal räägiti saksa dialekte. Departemang taasloodi 1919. aastal peale esimest maailmasõda, kui Alsace-Lorraine Prantsusmaale tagastati.

2015. aastani kuulus departemang Alsace'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult viieks ringkonnaks:

2015. aasta haldusreformi käigus ühendati Hagenau ja Wissembourgi ringkond ning Strasbourg-Ville'i ringkond ja osa Strasbourg-Campagne'i ringkonna valdadest.

Vaata ka 
 Bas-Rhini departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Haut-Rhini departemang

Haut-Rhini departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Kirde-Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. Eestikeelne mööndav nimevariant on Ülem-Reini departemang.

Peale Prantsuse-Preisi sõda annekteeriti departemang Saksa keisririigi koosseisu, kuna seal kõneldi saksa dialekte. Erandiks oli departemangu edelaosas Belforti ümbrus, mis oli peamiselt prantsuskeelne ja jäi Prantsusmaale, kus sellest moodustati Belforti territoorium. Peale esimest maailmasõda tagastati Alsace-Lorraine Prantsusmaale ja departemang taastati, kuid Belforti sellega ei taasliidetud, sellest moodustati omaette departemang.

2015. aastani kuulus departemang Alsace'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult neljaks ringkonnaks:

2015. aasta haldusreformi käigus ühendati Colmari ja Ribeauvillé ringkond ning Thanni ja Guebwilleri ringkond.

Vaata ka 
 Fessenheimi tuumaelektrijaam
 Haut-Rhini departemangu haldusüksuste loend

Prantsusmaa departemangud
Dordogne'i departemang

Dordogne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas. 

Departemang on nime saanud Dordogne'i jõe järgi.

Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:

Vaata ka 
 Dordogne'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Abielulahutus

Abielulahutus (ka lahutus) on abielu lõpetamine seadusega kehtestatud korras abielupoolte eluajal. Abielulahutusega lõppevad abikaasade vastastikused abielulised kohustused.

Abielulahutust reguleerivad seadused on maailma riikides erinevad, kuid neist enamik nõuab lahutusprotsessis kohtu või muu määratud institutsiooni sekkumist.

Abielu lahutamisega võivad kaasneda vara jagamise, laste hooldusõiguse, elatise küsimuste lahendamine.

Abielulahutus võimaldab endistel abikaasadel abielluda kellegi teisega.

Abielu lahutamisest erineb abielu kehtetuks tunnistamine.

Eesti
Abielu saab lahutada perekonnaseisuasutuses abikaasade vastastikusel kokkuleppel. Abielu lahutatakse kohtus, kui abikaasad vaidlevad abielu lahutamise või lahutusega seotud asjaolude üle (lapsi, ühisvara jagamist, elatise väljamõistmist vms puudutavad vaidlused).

Soome
Abielulahutuse võivad algatada mõlemad abikaasad koos või üks abikaasa üksi. Kui lahutust taotleb ainult üks abikaasa, saadab kohus taotluse teisele abikaasale teadmiseks. Abielu lahutatakse ka juhul, kui teine abikaasa on selle vastu. Võimalik on valida ka vabatahtlik pereasjade korraldamine ilma kohtuprotsessita.

Vaata ka 
 Abielu lahutamine Vana-Roomas
 Elatis
 Abielu juriidiline lõppemine

Viited

Välislingid

Perekonnaõigus
Aube'i departemang

Aube'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Kirde-Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas.

Departemang sai nime Aube'i jõe järgi.

2015. aastani kuulus departemang Champagne-Ardenne'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Aube'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Mariann Raisma

Mariann Raisma (sündinud 2. juulil 1974) on eesti ajaloolane ja museoloog.

1981–1992 õppis Raisma Tallinnas Kopli Kunstikeskkoolis, 1992–1997 ajalugu Tartu Ülikoolis ning 2000–2002 Reinwardti akadeemias Hollandis. 2003. aastal omandas ta Hollandis magistrikraadi museoloogias.

2006. aastal asus Raisma tööle Eesti Ajaloomuuseumi arendusdirektorina, 2010. aastal sai ta Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi direktoriks.

Isiklikku 

Tema vanavanaisa oli ärimees Isaak Citron.

Tunnustus
2004 – Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (koos Kadi Polli ja Juhan Maistega; uurimus Tartu Ülikooli arhitektist Johann Wilhelm Krausest, mille tulemusena ilmus raamat “Alma Mater Tartuensis”)
2019 Tartu Ülikooli aumärk

Viited

Välislingid

Tartu Ülikooli ajaloo muuseumi direktoriks saab Mariann Raisma

Eesti ajaloolased
Eesti kunstiteadlased
Eesti museoloogid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1974
Heletilder

Heletilder (Tringa nebularia) on kurvitslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012).

Eestis on ta harv haudelind, keda võib leida Põhja- ja Vahe-Eestis, läbirändajana kohtab teda kogu riigis. Ta on esimene Eesti karjääris pesitsev linnuliik, keda kohati esmakordselt 3. juunil 2012. Peamisteks elupaikadeks on rabad ja siirdesood.

Viited

Välislingid 
 

Kurvitslased
Eesti kurvitsalised
Karvasjalg-viu

Karvasjalg-viu ehk taliviu (Buteo lagopus) on haugaslaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud III kaitsekategooriasse (2012). 

Eestis on harv kuni väikesearvuline läbirändaja, Lääne-Eestis võib olla ka harvaks talikülaliseks.

Vaata ka
hiireviu

Viited

Välislingid 

 

Haugaslased
Eesti linnud
Fantastiline nelik (täpsustus)

"Fantastiline nelik" ("Fantastic Four") on mitmete teoste pealkiri:

"Fantastiline nelik", Marvel Comicsi poolt aastail 1961–2011 avaldatud koomiksisari, kokku 588 numbrit

Selle koomiksisarja alusel on valminud aga ka terve rida muid teoseid:

"Fantastiline nelik" ("The Fantastic Four"), 1994. aastal valminud film, mis aga pole kunagi ekraanidele jõudnud
"Fantastiline nelik", 2005. aastal esilinastunud film
"Fantastiline nelik ja Hõbesurfar" ("4: Rise of the Silver Surfer"), 2007. aastal esilinastunud järg eelmisele filmile
Karvasjalg-kakk

Karvasjalg-kakk (Aegolius funereus) ehk laanekakk on kaklaste sugukonda kuuluv lind. Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (2012). 

Eestis on ta harv kuni väikesearvuline haudelind, keda võib kohata loodusmaastikulaamades.

Viited

Välislingid 
 

Kaklased
Eesti linnud
II kaitsekategooria loomaliigid
Itum-Kale

Itum-Kale on küla Tšetšeenias, Itum-Kale rajooni keskus. Asub vabariigi lõunaosas, 20 km Šatoist lõuna pool.

Tšetšeenia
Morbihani departemang

Morbihani departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Bretagne'i piirkonnas. Departemang on nime saanud Morbihani lahe järgi (bretooni Mor-Bihan 'väike meri).

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Morbihani departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Ülo Altermanni salk

Ülo Altermanni salk oli Eesti metsavendade salk, mis tegutses 1948-1954 varem Eesti Leegioni kuulunud Ülo Altermanni juhtimisel.

Lisaks Altermannile kuulusid salka Voldemar ja Aime Juga, Heinrich ja Evi Mihkelson, Elmar ja Johanna Martins, Hans Sapp ja Erich Teor. Kõik nad varjusid mobilisatsiooni, küüditamise või arreteerimise eest 1948-50.

Salgale sai saatuslikuks Nõukogude julgeoleku surve. 17. aprillil 1954 langes Ülo Altermann varitsuses, mille korraldasid salga varustaja, julgeoleku poolt 30. septembril 1953 värvatud Lembit Markus, ning salga liige, Markuse ämm Johanna Martins. 

Pärast seda jäid metsa vaid Hans Sapp ja Evi Mihkelson, kes varjasid end üksi. Mihkelson legaliseerus 30. detsembril 1955. Viimasena andis Nõukogude võimule alla Hans Sapp, kes legaliseerus alles 7. septembril 1958.

Metsavendlus
Lõunasiil

Lõunasiil (Erinaceus roumanicus) on perekonda siil kuuluv loomaliik. 

Eestis esineb ta Läti piiri lähedal.

Putuktoidulised
Eesti imetajad
Siil (perekond)

Siil (Erinaceus) on perekond siillaste sugukonnast, putuktoiduliste seltsist.

Eesti liigid
Eestis esineb kaks siililiiki:
harilik siil (Erinaceus europaeus)
lõunasiil (Erinaceus roumanicus)

Putuktoidulised
Siillased

Siillased (Erinaceidae) on sugukond putuktoiduliste seltsist.

Sugukonnas on kaks alamsugukonda: Erinaceinae ja Galericinae. Esimesse kuulub Eestis levinud perekond siil, meil esindatud kahe liigiga: harilik siil, Erinaceus europaeus, ja kaelussiil, Erinaceus concolor.

Putuktoidulised
Putuktoidulised

Putuktoidulised (Insectivora, ka Eulipotyphla, või Lipotyphla, varem ka Soricomorpha) on endine selts loomi imetajate klassis, mis oma polüfüülia tõttu on nüüdseks jagatud kolmeks erinevaks seltsiks.

Eesti liigid
Eestis oli selts esindatud kaheksa liigiga kolmest sugukonnast: siillased (2 liiki), karihiirlased (Soricidae) (5 liiki, sealhulgas vesimutt)  ja mutlased (Talpidae) (üks liik, kelleks on harilik mutt). Tänapäeval on molekulaargeneetiliste andmete põhjal siilid ühe ja karihiired ning mutid teise seltsi esindajad.

Viited
Ķekava piirkond (2009–2021)

Ķekava piirkond (läti Ķekavas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.

Piirkonna keskus oli Ķekava küla.

Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Ķekava piirkonna elanikest lätlasi 73,08%, venelasi 17,32%, valgevenelasi 2,33%, ukrainlasi 1,85%, leedulasi 1,27% ja teistest rahvustest inimesi 1,26%. Rahvus oli teadmata 1,71% inimestel.

Ķekava piirkond moodustati 2009. aastal Baloži linnast ning Ķekava ja Daugmale vallast. 2021. aastal moodustati senisest Ķekava piirkonnast ja Baldone piirkonnast uus Ķekava piirkond.

Viited

Läti endised piirkonnad
Creuse'i departemang

Creuse'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas.

Departemang on nime saanud Creuse'i jõe järgi.

Departemang jaguneb halduslikult kaheks ringkonnaks:

Vaata ka 
 Creuse'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Meurthe-et-Moselle'i departemang

Meurthe-et-Moselle'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. See on nime saanud Meurthe'i ja Moseli jõgedelt. 

Departemang moodustati 7. septembril 1871 peale Prantsuse-Preisi sõda Prantsusmaale jäänud Meurthe'i (Nancy, Lunéville ja Touli ringkonnad) ja Moselle'i departemangude alast (Briey ringkond), nimeks pandi meelega Meurthe-et-Moselle, et rahvale meenutada kaotatud departemange. Peale esimest maailmasõda säilitati departemang senisel kujul, Prantsusmaale tagastatud aladest taasloodi Moselle'i departemang. Aastani 2015 kuulus ta Lorraine'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:

Vaata ka 
 Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Meuse'i departemang

Meuse'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. Ta on nime saanud Meuse'i jõe järgi.

Meuse'i aladel toimusid esimese maailmasõja ohvriterohkemad lahingud, seda eriti Verduni linna ümbruses.

2015. aastani kuulus departemang Lorraine'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Meuse'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Moselle'i departemang

Moselle'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas. 

See on nime saanud Moseli jõe järgi.

Moselle'i departemang oli üks Prantsusmaa originaalsest 83 departemangust aastal 1790. Toonane departemang hõlmas tänase departemangu põhjaosa ja koosnes neljast ringkonnast: Metz, Briey, Sarreguemines, and Thionville.

Peale Prantsuse-Preisi sõda annekteeris Saksa keisririik pea kogu departemangu, kuna enamus inimesi selles alas rääkis saksa dialekte. Prantsusmaale jäi ainult Briey ringkond, mis nüüd kuulub Meurthe-et-Moselle'i departemangu. Hiljem kahetsesBismarck, et ka Briey ringkonda ei annekteeritud, kuna seal olid suured rauamaagivarud. Moselle'i departemang lakkas eksisteerimast 18. mail 1871, allesjäänud Briey ringkond liideti Meurthe'i departemangu Prantsusmaale jäänud osaga ja loodi uus Meurthe-et-Moselle'i departemang, nimesse lisati meelega Moselle, et meenutada rahvale kaotatud Moselle'i departemangu.

Peale esimest maailmasõda, kui Versailles' rahulepinguga tagastati Alsace-Lorraine Prantsusmaale, departemang taastati, kuid mitte endistes piirides - Meurthe-et-Moselle'i departemangu ei puututud, Moselle'iga liidendati hoopis endisest Meurthe'i departemangu Sarrebourgi ja Château-Salinsi ringkonnad.

2015. aastani kuulus departemang Lorraine'i piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult kuueks ringkonnaks:

2015. aastal ühendati Ida- ja Lääne-Thionville'i ringkond, Metz-Ville'i ja Metz-Campagne'i ringkond ning Forbachi ja Boulay-Moselle'i ringkond. 2016. aastal liideti Château-Salinsi ringkond Sarrebourgi ringkonnaga.

Vaata ka 
 Moselle'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Vosgesi departemang

Vosges [voož] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Grand Esti piirkonnas.

Departemang oli üks Prantsusmaa esimesest 83 departemangust, mis loodi aastal 1790. 1795 liideti departemanguga Bas-Rhini departemangust eraldatud Schirmecki ala.

Peale Prantsuse-Preisi sõda annekteeris Saksa Keisririik ligi 4% departemangust selle idaosas - Schirmecki ala ja Saalesi kantoni põhjaosa, kus räägiti peamiselt saksa dialekte, mis lülitati Preisimaa Reichsland Elsass-Lotringi koosseisu. Kui peale esimest maailmasõda sai Prantsusmaa Alsace-Lorraine'i tagasi, siis ala Vosgesile ei tagastatud ja see jäi taasloodud Bas-Rhinile.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Vosgesi departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Anni Mäger

Anni Mäger (sündinud 31. augustil 1977) on eesti kunstnik.

1995. aastal lõpetas ta Tallinna Pelgulinna Keskkooli kunstiklassi ja 1999. aastal Eesti Kunstiakadeemia graafilise disaini erialal. 2002. aastal sai ta samas magistrikraadi.

Tema joonistatud on limonaadisiga Limpa.

Kujundatud raamatuid
Andrus Kivirähk. "Limpa ja mereröövlid". Varrak 2004
Urmas Lennuk. "Sööärasöö!". Varrak 2007
Siiri Pärkson. "Ämblike kool". Ilo 2009
Wimberg. "Suur pidusöök". Maalehe Raamat 2009
Urvi Grossfeldt. "Mai tänava hiired". Ilo 2010
Markus Saksatamm. "Ruubert, lohe ja laevapoisid". Tänapäev 2010
"Maailma muinasjuttude kuldraamat". TEA Kirjastus 2011
Jaan Rannap. "Nelja nimega koer". TEA Kirjastus 2011
Reeli Reinaus. "Tavalised hambahaldjad". Tänapäev 2011
Markus Saksatamm. "Postiljon ja kanad".  Päike ja Pilv 2014
Urve Tinnuri. "Koprapoiss Kaur läheb kooli". TEA Kirjastus 2016
Jana Maasik. "Frida ja Lonni üksinda kodus". Tänapäev 2016
Juhan Kunder. "Imelik peegel". TEA Kirjastus 2016
Markus Saksatamm. "Viieküüruline kaamel ja teisi naljajutte". Tänapäev 2016
Wimberg. "Salasõna". Pegasus 2017
Priit Põhjala. "Onu Mati, loomaarst". Tänapäev 2018
Markus Saksatamm. "Kaisa sada vanaisa". Rahva Raamat 2018

Tunnustus 

 2006 Nukitsa konkurss, 1. koht kunstnike kategoorias ("Limpa ja mereröövlid")
2008 Nukitsa konkurss, 2. koht kunstnike kategoorias ("Sööärasöö")
2012 Nukitsa konkurss, 3. koht kunstnike kategoorias ("Mai tänava hiired")
2013 Põlvepikuraamatu konkurss, III koht („Postiljon ja kanad”, tekst Markus Saksatamm)

Välislingid
Koduleht

Eesti kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1977
Roheline hiidkupar

Roheline hiidkupar (Buxbaumia viridis) on hiidkupralaadsete seltsi hiidkupraliste sugukonda kuuluv lehtsammaltaim. 

Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (2012).

Eestis on ta väga haruldane. Ta kasvab kraavikallastel, karjamaadel nii savikal või liivasel mullal kui ka laialehistes ja segametsades kõdupuidul.

Viited

Välislingid 

 

Hiidkupralised
Eesti samblad
I kaitsekategooria taimeliigid
Vecumnieki piirkond

Vecumnieki piirkond (läti Vecumnieku novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Zemgales. Piirnes lõunas Leeduga.

Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Vecumnieki piirkonna elanikest lätlasi 80,24%, venelasi 7,45%, leedulasi 6,32%, valgevenelasi 2,21%, ukrainlasi 1,38%, poolakaid 1,02% ja teistest rahvustest inimesi 1,38%.

Piirkond moodustati 2009. aastal. 2021. aastal liideti Vecumnieki piirkond Bauska piirkonnaga.

Viited

Läti endised piirkonnad
Valdis Birkavs

Valdis Birkavs (sündinud 28. juulil 1942 Riias) on Läti poliitik.

1957. aastal lõpetas Valdis Birkavs Riia 47. Keskkooli. 1961. aastal lõpetas ta Riia Tööstusliku Polütehnikumi tehnik-tehnoloogi erialal. 1969. aastal lõpetas ta kiitusega Läti Riikliku Ülikooli õigusteaduse erialal. Teaduste kandidaadi kraadi kriminoloogia alal sai ta 1978. aastal Moskva Kriminoloogia Instituudis.

3. augustist 1993 kuni 15. septembrini 1994 oli ta Läti peaminister, 19. septembrist 1994 kuni 16. juulini 1999 Läti välisminister.

Tunnustus
1999 Aasta eurooplane Lätis

Viited

Läti peaministrid
Sündinud 1942
Läti välisministrid
Sinihall luga

Sinihall luga (Juncus inflexus) on loaliste sugukonda loa perekonda kuuluv õistaim. 

Sinihall luga on areaalitüübilt eurosiberi levilaga, Eestis areaali kirdepiiril. Ta kasvab niisketel niitudel ja soodes, ka märgades avakooslustes. Kirjandusallikates on Eestist  esmakordselt mainitud 1839, ent tõendav herbaarmaterjal puudub. Tõendatud esmasleid ja pikka aega ainuke leiukoht oli Jõhvi vana prügimäe juures Tallinna–Narva maantee lähedal, avastatud 1982. aastal.  Seda peeti hävinuks, sest viimati leiti taimi sealt aastal 1987. Hilisemate otsingute ajal (1995, 2001 ja 2003) polnud sealt enam taimi leitud ning sinihall luga arvati esimese kaitsekategooria liikide nimekirjast välja (2014).

2014. aastal Eesti uue taimeatlase välitööde käigus selgus, et sinihalli loa populatsioon Jõhvi juures on endiselt elujõuline.  Taimeatlase välitöödel on teda leitud ka Klooga lähedalt (üksik taim) ning suurem elujõuline populatsioon Saaremaal Sõrve poolsaarel.

Viited

Välislingid 

 

Loalised
Eesti katteseemnetaimed
Tumekimalane

{{Taksonitabel
| nimi = Tumekimalane
| pilt = Bombus ruderarius- Linaria vulgaris - Valingu.jpg
| pildi_seletus = 
| värvus = putukad
| riik = Loomad Animalia
| hõimkond = Lülijalgsed Arthropoda
| klass = Putukad Insecta
| selts = Kiletiivalised Hymenoptera
| alamselts = Rippkehalised Apocrita
| sugukond = Mesilaslased Apidae
| perekond = Kimalane Bombus
| liik     = Tumekimalane| binaarne = Bombus ruderarius
| binaarse_autor = 
}}Tumekimalane' (Bombus ruderarius) on mesilaslaste sugukonda kuuluv kimalaseliik. 

 Levik 
Tumekimalast leidub Euroopas ja Loode-Aasias Iirimaalt läänes kuni Siberi ja Loode-Hiinani idas, Põhjalahe ja põhjapolaarjooneni Skandinaavias ning lõuna suunas Põhja-Aafrikas, Lõuna-Itaalias, Kreekas ja Balkani poolsaarel. Jaotus on ebaühtlane – Põhja-Aafrikas peetakse teda väga haruldaseks, samas kui Püreneede idaosas on tumekimalane väga levinud, moodustades enam kui poole kõigist kimalastest selles piirkonnas.

 Välimus
Tumekimalane on väliselt sarnane kivikimalasega, sametkimalasega (Bombus confusus'') ja sorokimalase alamliigiga, kellel kõigil on rindmik ja tagakeha eesmine osa mustad, tagakeha tipp aga oranžikaspunane. Oluline erinevus on tagumiste jalgade suirakorvikest ümbritsevaid karvade värvuses – tumekimalasel on need oranžikaspunased, ülejäänud sarnastel liikidel aga süsimustad.

Tumekimalase suised on keskmise pikkusega.

Elupaigad 
Tumekimalane pesitseb maapinnal (nt samblas, kompostihunnikus) või pinnases maapinna lähedal endistes hiireurgudes. Pesakond ei ole kuigi suur, sinna kuulub alla 100 töölise. Elupaik on avatud, mille hulka kuulub ka prahitaimkond. Tumekimalane väldib väga metsaseid alasid.

Esinemine ja kaitse Eestis 

Eestis on ta sage ja kuulub kuue arvukaima liigi hulka. Ta on meil arvatud III kaitsekategooriasse.

Viited

Välislingid 

 

Mesilaslased
Eesti kiletiivalised
Karastusjook

Karastusjook on ilma alkoholita või väga väikese alkoholisisaldusega gaseeritud jook.

Karastusjooke
Baikal
Coca-Cola
Fanta
gaseeritud vesi
Jaffa
jäätee
limonaad
mineraalvesi
Pepsi-Cola
RC Cola
soodavesi
Sprite
tarhun
toonik

Joogid
City Plaza

City Plaza on kõrghoone Tallinnas aadressil Tartu maantee 2. Hoones on bürooruumid.

Hoone üldpind on 13 450 m². Maja projekteeris OÜ Alver Trummal Arhitektid arhitekt Tiit Trummal. City Plaza valmis 2004. aasta mais.

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna kõrghooned
Eesti Füüsikaüliõpilaste Selts

Eesti Füüsikaüliõpilaste Selts (lühendina FÜS) on Eesti Füüsika Seltsi (EFS) osakond.

See ühendab ja esindab Eesti Vabariigis füüsikat ja sellega seotud erialasid õppivaid üliõpilasi. FÜS-i asutasid 2012. aasta kevadel Tartu Ülikooli füüsikaüliõpilased. Selts kuulub ka OLE ROHKEM koostöövõrgustikku ja Eesti Noorteühenduste Liitu.

FÜSi visioon iseenda jaoks on olla platvorm, kus tudengid saavad end kui ka oma ideid ja soovitud projekte teostada. FÜS-i pinnalt on kerkinud mitmed projektid, mis on olulised tudengitele ja meie erialale. Samuti korraldatakse erialaseid üritusi, mille hulka kuuluvad ka näiteks jõulupidu, kevadpidu ja sügiskoolid. Igapäevaselt tegutseb FÜS õppekvaliteedi parendamisega, füüsikaliste kõrghariduste õppe populariseerimisega (projekt “Tudeng koolitundi”) ja püüab parandada tudengite, õppejõudude ja teadlaste omavahelist suhtlust.

Kindlasti on ka märkimisväärne füüsikaüliõpilaste poolt algatatud ja juurutatud mentoriprogramm. Selle programmi raames määratakse esmakursuslastest gruppidele mentoriteks vanema kursuse tudengid, kes aitavad kohaneda ülikoolieluga ja on abiks, kui tekib küsimusi õppetöös või muus osas. Mentorlus parandab ka kursustevahelist suhtlust ja annab võimaluse leida häid sõpru. Praeguseks on mentoriprogrammist lisaks füüsikutele osa võtnud ka materjaliteaduse, keemia, informaatika, matemaatika ja matemaatilise statistika tudengid.

Inimesed 
FÜSi liikmeks võivad astuda kõik Eesti füüsika- või sellega seotud erialadel õppivad üliõpilased. Kuna FÜS on EFSi osakond, siis on kõik FÜSi liikmed ka EFSi liikmed. FÜS valib igaks semestriks endale juhatuse. 

19/20 õppeaasta sügissemestril said alguse FÜSi töörühmade tegevused. Erinevates töörühmades saavad liikmed osa võtta seltsi tegevusest, luua ja teostada projekte ning aidata seltsil nii seada kui ka täita oma eesmärke. Üks töörühm, mis on pigem töörühma ja programmi piirimaal, on Õpiabi.

Õpiabi programm pakub tudengitele teiste vanemate tudengite poolt tehtavat konsultatsiooni, et parandada õpet, anda võimalust omandada õpetamiskogemust, sisendada juhendavasse tudengisse väärtustunnet teda rahaliselt toetades, luua kogukonnatunnet füüsika, keemia ja materjaliteaduse (FKM) erialas ning põhjustada struktuurseid muudatusi füüsika instituudis (FI), et noori kaasataks rohkem õppetöösse õppeassistentidena. Kõige olulisem on sealjuures, et programmi juhib selle initsiatiivi algataja, kes ise oli toona just 1. aastat lõpetamas, ning on tänaseni n.ö. lihtliige. Teisisõnu, see on programm liikmeskonnalt liikmeskonnale. Teiste oluliste projektide seas on mitmed üritused ja programmid, kus turundame meie eriala noortele, et kasvatada huvi füüsika, keemia ja materjaliteaduse õppe vastu, muutes õppekava ja Eesti ühiskonda tugevamaks.

Tänu heale koostööle füüsika instituudiga saavad liikmed kasutada Physicumis asuvat sauna, jõusaali ning seltsile on eraldatud eraldi tudengiruum, kus liikmed saavad vaikselt hubases keskkonnas õppida.

Välislingid 
FÜSi koduleht
FÜSi Facebook
FÜSi Instagram

Füüsika
Eesti üliõpilasorganisatsioonid
Eesti teadusseltsid
Tartu Ülikool
Materjaliteadus
Keemia
Helena Bonham Carter

Helena Bonham Carter (sündinud 26. mail 1966 Londonis) on inglise näitleja.

Isiklikku
1994. aastal filmi "Mary Shelly Frankenstein" võtete ajal algas Bonham Carteri ja Kenneth Branagh' armusuhe, kuigi Branagh oli siis veel abielus Emma Thompsoniga. Thompson ja Branagh lahutasid abielu. 1999. aastal lõppes Bonham Carteri ja Branagh' armusuhe. Aastatel 2001–2014 oli Carter abielus Tim Burtoniga, neil on ühised lapsed: poeg William Raymond (s 2003) ja tütar Nell (s 2007).

Filmirolle

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1966
Julie Walters

Julia Mary Walters (sündinud 22. veebruaril 1950) on inglise näitleja.

Ta on tuntud Molly Weasleyna Harry Potteri filmidest.

Mängis ka filmis "Mamma Mia!" Rosie Mulligan￼i.

Viited

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1950
Yves Rocher

Yves Rocher (7. aprill 1930 – 26. detsember 2009 Pariis) oli prantsuse ärimees ja omanimelise kosmeetikafirma asutaja.

Prantsusmaa inimesed
Ettevõtjad
Sündinud 1930
Surnud 2009
Postkaart

Postkaart on nelinurkne paksema paberi või papi tükk, mis on mõeldud postiga saatmiseks ilma ümbrikuta. Ehk postkaart on avatud kiri, valge korrespondentskaart.

Postkaardi ühel poolel on tavaliselt pilt. Teisele küljele kirjutatakse sõnum, saaja ja saatja aadressid ning kleebitakse postmark.

On ka selliseid postkaarte, millele on margi kujutis juba trükitud (tervikasi). Nende puhul sisaldub margi väärtus postkaardi hinnas. 

Eestis algas postkaardi ajalugu 1. oktoobril 1872, mil Tsaari-Venemaa võttis ametlikult postkaardi  riigisiseselt kasutusele. 1894. aastal tulid Eestis esmakordselt käibele linnavaadetega postkaardid. Nagu kõik trükitooted, allusid ka postkaardid kuni 1906. aastani eeltsensuurile. Aastatel 1894–1905 võis teksti kirjutada ainult postkaardi esi- ehk pildiküljele, tagumine, margi pool oli üksnes aadressi jaoks. 

Mõne aastaga sai piltpostkaartide saatmine väga populaarseks ja kirjastajad hakkasid lisaks vaatekaartidele välja andma ka temaatilisi postkaarte: jõulud, uusaasta, lihavõttepühad jne. Esimesed Eesti kohalike kunstnike kujundatud postkaardid ilmusid 1920. aasta paiku. 1930. aastatel oli kodumaine trükitööstus suuteline valmistama postkaarte enam-vähem samal tasemel kui välismaised. Kunstnikud oli enamasti tundmata, kuna tol ajal ei peetud seda tööd eriti mainekaks, veel vähem tõotas see tuntust. Oli ka erandeid, näiteks õed Ada ja Lidia Jürisson (signatuur Ady-Lydi) ja Axel Roosmann.

Postkaartide kogumine on filokartia.

Viited  

Post
Paberitooted
Poropoorik

Poropoorik ehk lapi torik (Amylocystis lapponica) on sugukonda Fomitopsidaceae poropooriku perekonda kuuluv seeneliik.

Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012).

Eestis võib teda leida naadi kasvukohatüübist. Eestist on teda leitud kuuest kohast (Muraka, Järvselja ja  Alam-Pedja looduskaitsealadelt ning Karula rahvuspargist). Järvselja põlismetsast avastas ta Erast Parmasto 1969. aastal.

Ta kasvab põlismetsade kuuskede lagunevatel lamatüvedel.

Keskkonnamet koostas 2018. aastal poropooriku kaitse tegevuskava.

Viited

Välislingid

Eesti torikulaadsed
I kaitsekategooria seeneliigid
Taigapässik

Taigapässik (Inonotopsis subiculosa) on seeneliik.

Ta on Eestis arvatud I kaitsekategooriasse (seisuga 2012).

Eestis võib teda leida kas laanemetsade tüübirühma või salumetsade tüübirühma kasvukohtadest.

Viited

Välislingid

I kaitsekategooria seeneliigid
Taelikulaadsed
Mart Jürmann

Mart Jürmann (1. august 1856 – 24. detsember 1905) oli jõuka Palsu talu peremees Järvamaal Vaali külas Päinurme karjamõisa maadel.

Vaali küla oli 1905. aasta rahutuste keskus Koeru kihelkonnas ja Mart Jürman koos vanema poja Voldemariga seisis nende eesotsas. Nad hukati jõululaupäeval 1905 ilma kohtuta karistusekspeditsioonile saadetud mereväelaste poolt. 

Mart Jürmanni noorem poeg August Jürima oli Eesti poliitik ja suri Nõukogude repressioonide käigus.

Eesti inimesed
Eesti represseeritud isikud
1905. aasta revolutsioon Eestis
Sündinud 1856
Surnud 1905
Sēja vald

Sēja vald (läti keeles Sējas pagasts) on vald Lätis Saulkrasti piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Saulkrasti linna ja Saulkrasti vallaga, Ādaži piirkonna Ādaži vallaga, Limbaži piirkonna Skulte ja Vidriži vallaga ning Sigulda piirkonna Inčukalnsi ja Krimulda vallaga.

Valla pindala on 227,9 km². 2017. aasta seisuga elas seal 2185 inimest. Valla keskus on Loja küla.

Vallas on kolm avalikku raamatukogu: Lojas, Pabažis ja Ainavase talu juures.

Ajalugu

Sēja vald moodustati Krimulda kihelkonda kuulunud Jaunāmuiža ja Sēja mõisade maadele. Aastal 1935 oli Sēja valla pindala 104,7 km² ja seal oli 1344 elanikku. 1945 moodustati selle aladele Sēja ja Loja külanõukogud, vald ise aga likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954  liideti Sēja külanõukoguga likvideeritav Loja külanõukogu, aastal 1977 aga likvideeritav Pabaži külanõukogu ja osa Saulkrasti ning Vidriži külanõukogudest. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Sēja vald, mis kuulus Riia rajooni. 2006. aastal moodustati vallaga samades piirides Sēja piirkond (1. järgu haldusüksus). 2021. aastal liideti Sēja piirkond Saulkrasti piirkonnaga, kus moodustab taas Sēja valla.

Mälestised

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Murjāņi muinaskalmed ja Stēderi muinaskalmed.

Loodus

Vald asub Rannikumadalikul, idaosa jääb Kesk-Läti madalikule. Kõrgeim koht (68,8 m) asub Loja lähistel. Suuremad jõed on Koiva jõgi, Ķīšupe jõgi ja Pēterupe jõgi. Valda jääb Pabaži järv (38,2 ha), läänepiirile ka Lilaste järv.

Looduskaitse all on Gāršlejase tamm, Gāršmuiža tamm, Murjāņi tamm, Lejasvīlētāji tammed, tamm maantee A3 ääres, Beltese tamm ja Grāvmelderi tammed. Valda jääb ka arvukalt nimetuid põlispuid. Vallas asub 2533 ha suurune Dzelvese-Kroņi soo hoiuala. Valla idaosa jääb osaliselt Ādaži kaitstavale maastikule, kaguosa aga Gauja rahvusparki.

Asustus

Aastal 2011 moodustasid valla elanikest lätlased 87,8 %, venelased 7,5 %, valgevenelased 1,5% ja ukrainlased 1%.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid
 Piirkonna koduleht

Läti vallad
Saulkrasti piirkond