joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mastiit

Mastiit ehk udarapõletik on ühe või mitme udaraveerandi põletik, mis tekib peamiselt patogeensete mikroorganismide sattumisel läbi nisajuha udaraveerandisse.

Mastiiti võivad põhjustada mitmed bakterid (Staphylococcus aureus, Streptococcus uberis, Escherichia coli), mükoplasmad (Mycoplasma bovis), pärmseened (Candida spp.) ja vetikas Prototheca spp.

Lisaks patogeenidele soodustavad udarapõletike teket söötmis-, pidamis- ja lüpsmisvead. Mastiiti haigestumine sõltub ka udara ja nisade ehitusest ning pärilikkusest.

Haigustekitajad 

Mastiidi põhjustajateks on mitmed bakterid, mükoplasmad ja pärmseened. Kõige sagedasemad mastiiti põhjustavad mikroorganismid saab jagada kahte ulatuslikku gruppi: nakkuslikud patogeenid, mis levivad loomalt loomale ning keskkonnapatogeenid, mida leidub kõikjal looma elukeskkonnas.

Staphylococcus aureus on üks kõige levinum kroonilise mastiidi haigustekitaja. Mõnel loomal esineb ta kliinilise mastiidina, kuid enamasti jääb ta subkliiniliseks, põhjustades somaatiliste rakkude arvu kasvu. Piimas ning udaras enamasti muutusi ei täheldata. Bakter püsib nakatunud looma piimanäärmes, nisakanalis, kahjustunud nisas ning on nakkav. Bakter ei allu antibiootikumi ravile hästi ning nakatunud lehmad tuleb kas karjast eraldada või praakida.

Streptococcus uberis on väga mitmekülgne haigustekitaja. Ta võib nakatada lakteerivaid lehmi, kinnislehmi, mullikaid kui ka teisel või rohkemal laktatsioonil olevaid lehmi. Põhjustab nii kliinilist kui ka subkliinilist mastiiti. S. uberise puhul ei pruugi looma somaatiliste rakkude arv piimas kasvada. Teda kirjeldatakse kui keskkonnapatogeeni ning potentsiaalselt nakkavat haigustekitajat.

Escherichia coli võib varieeruda subkliinilisest mastiidist kuni tõsise süsteemse haiguseni. Haiguse tõsidus on indiviiditi erinev. Haiguse kulgu mõjutavad erinevad tegurid nagu näiteks looma vanus ja laktatsioonietapp.

Sümptomid 

Kliinilise mastiidi kaks peamist muutust on nähtavad udaras ning piimas. Udar võib olla paistes, kuum, kõva, punetada ning katsudes põhjustada loomale valu. Piimas võib esineda helbeid, klompe, mäda ning piim võib olla vesine. Teisesed sümptomid, mis olenevalt haiguse tõsidusest ning kui süsteemseks on haigus muutunud, on piimatoodangu langus, palavik, isupuudus, aukus silmad, kõhulahtisus, dehüdratatsioon ning aktiivsuse langus.

Ravi ja ennetamine 

Mastiiti on võimalik ravida antibiootikumiga. Selleks on kaks võimalust: intramammaarne ravimi manustamine või intramuskulaarne/nahaalune ravimi manustamine. Intramammaarset manustamist tuleks eelistada loomadel, kellel on kerge udarapõletik vaid ühes veerandis. Intramuskulaarset/nahaalust manustamist loomadel, kellel on nakatunud rohkem kui üks udaraveerand, kellel on näha udaras muutusi ning loomal, kes on nähtavasti haige. Mastiidi ennetamiseks tuleb loomadele luua puhas ja stressivaba keskkond. Optimaalse piimatoodangu saamiseks kasutavad loomad oksüdotsiini, mida stimuleeritakse stressivabas keskkonnas kõige tõhusamalt. Puhas laut aitab kaasa mastiiditekitajate vähenemisele. Enne lüpsi tuleb nisad puhastada ja pesta, et vältida haigustekitajate sattumist nisakanalisse.

Viited 

Loomade haigused
Krista Jaakson

Krista Jaakson (sündinud 1. oktoobril 1974) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli juhtimise teadur. 

Tema peamised uurimisteemad on organisatsiooni väärtused, organisatsioonikultuur, indiviidi väärtused ja tööstussuhted.

Haridustee 
 
Jaakson lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ning 1999. aastal sai magistrikraadi Stockholmi Ülikoolist ärijuhtimise erialal (kiitusega). 

2009. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktorikraadi teemal "Management by values: the analysis of influencing aspects and its theoretical and practical implications" ("Väärtuspõhist juhtimist mõjutavate aspektide analüüs ning selle teoreetilised ja praktilised järeldused", juhendaja Maaja Vadi).

Töökäik  

Krista Jaakson oli Eesti Pangas 1999–2000 majanduskoolitusjuht ning 2000–2005 arenduskoordinaator. 2005–2006 oli ta Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS külalisuurija ning 2008–2011 Eesti Rakendusuuringute Keskuse CentAR analüütik. 

Ta oli Tartu Ülikooli majandusteaduskonna juhtimise teadur 2012–2017, arendusprodekaan 2013–2014 ning asejuhataja õppe alal 2014–2017. Jaakson oli teadur Vietnami Ton Duc Thang Ülikoolis aastatel 2017–2018. 

Alates 2018. aastast on Krista Jaakson Tartu Ülikooli majandusteaduskonna juhtimise teadur ning juhtimise õppetooli juhataja.

Tunnustus 

2016, 2019 – Tartu Ülikooli ettevõtluse ja tehnoloogia juhtimise magistrantide lemmikõppejõud 

2017 – Tartu Ülikooli aumärk 

2019 – Emeraldi tunnustus: Baltic Journal of Management toimetuse soovitatud artikkel

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Jaakson oli Eesti Suhtlemistreenerite Ühingu liige 2003–2013 ning asjaajaja 2009–2012. Aastatel 2015–2018 oli ta Eesti Kõrg- ja Kutsehariduse Kvaliteediagentuuri hindamisnõukogu liige ning 2020. aastal doktoritöö hindamiskomisjoni liige Aarhusi Ülikoolis. 

Alates 2003. aastast on ta retsensent mitmetes teadusajakirjades nagu Social Responsibility Journal, Baltic Journal of Management, Journal of Retail and Consumer Services ning Journal of International Business Studies.  

2004. aastast on Jaakson ISSWOV (International Society for the Study of Work and Organizational Values) liige.

Viited

Välislingid 

 Krista Jaakson Google Scholar lehekülg

 Krista Jaakson ResearchGate lehekülg

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1974
Andres Kuusik

Andres Kuusik (sündinud 16. juulil 1975) on eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna turunduse õppetooli juhataja ja TÜ neuroturunduse labori asutaja. Ta on ärifestivali sTARTUp Day ning Delta Majanduskonverentsi ideede autor ja ellukutsuja. 

Tema peamine uurimisteema on tarbijakäitumine (kliendi lojaalsus, ostuotsuse kujunemine ja mõjutamine poekeskkonnas, neuroturundus).

Haridustee 
 
Kuusiku haridustee sai alguse Viljandi 5. Keskkoolist, mille lõpetas 1993. aastal hõbemedaliga. Õppis 1993–1997 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas turundust ja välismajandust, oli aastatel 1997–1998 EuroFaculty majandusmagistrant ning 1998–2000 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna välismajanduse õppetooli magistrant. 

2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi teemal "Segmentation of Repeat Visitors Using Passive Mobile Positioning Data" ("Korduvkülastajate segmenteerimine passiivse mobiilpositsioneerimise abil", juhendajad Urmas Varblane ja Rein Ahas).

Töökäik  

Andres Kuusik töötas aastatel 1995–1997 AS Raatuse Kaubamajas turundusjuhina. Sealt edasi siirdus 1998. aastal AS Eesti Telefoni, kus töötas aastani 2002 erakliendi turundusosakonna juhatajana ning sealt edasi müügistrateegia osakonna juhatajana. Aastast 2003 Elion Ettevõtted ASis võrguinvesteeringute ja müügivõimaluste planeerimise valdkonnajuhina. 

2007. aastal alustas ta töötamist Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas ettevõttemajanduse instituudi erakorralise teadurina, vahemikus 2008–2013 oli ta turunduse lektor ja teadur ning on aastast 2013 turunduse dotsent. 

On olnud aastatel 2015–2017 Tartu Ülikooli ettevõtlus- ja innovatsioonikeskuse juhataja ning aastatel 2015–2016 Äripäeva Turunduskäsiraamatu peatoimetaja.

Tunnustus  

2010 – Erich Rannu stipendium
2011 – Rein Otsasoni Fondi stipendium
2012 – Raefondi preemia
2018 – Tartu Ülikooli aumärk 
2019 – Tartu teerajaja

Viited

Välislingid 
 Andres Kuusik ResearchGate lehekülg

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1975
Jaan Masso

Jaan Masso (sündinud 2. oktoobril 1975) on eesti majandusteadlane. Ta on Tartu Ülikooli majandusteaduskonna majanduse modelleerimise õppetooli juhataja, matemaatilise majandusteaduse magistrikava programmijuht ja rakendusökonomeetria vanemteadur. 

Tema peamised uurimisteemad on tööökonoomika, ettevõtete tootlikkus, otsesed välisinvesteeringud, ettevõtete innovaatiline tegevus, teaduse rahastamine avaliku sektori poolt.

Haridustee 

Masso lõpetas 1998. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureuseõppe cum laude ning 2001. aastal sai sealsamas magistrikraadi cum laude. 2005. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktoritöö teemal "Labour reallocation in transition countries: efficiency, restructuring and institution" ("Tööjõu ümberpaiknemine üleminekuriikides: efektiivsus, restruktureerimine ja institutsioonid"), juhendajad Raul Eamets, Otto Karma.

Töökäik  

Jaan Masso oli aastatel 1998-2001 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas õppeülesande täitja ning 1999. aastal Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži õppeülesande täitja. Ta oli Tartu Ülikooli majanduse modelleerimise õppetooli teadur aastatel 2001-2006, ökonomeetria teadur 2003-2006, ökonomeetria vanemteadur aastatel 2006-2016 ja rakendusökonomeetria vanemteadur alates 2016. aastast. 

Alates 2014. aastast on Masso Tartu Ülikooli matemaatilise majandusteaduse magistriõppe programmijuht ja 2013. aastast majandusteaduskonna majanduse modelleerimise õppetooli juhataja.

Tunnustus 

 2001 – Haridusministeeriumi teaduspreemia sotsiaalteaduste valdkonnas (teine preemia) 
 2011 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi Teaduste Akadeemia Fondi noore teadlase stipendium
 2012 – Tartu Ülikooli aumärk
 2014 – "Highly Commended Paper Award" kirjastuselt Emerald
 2015 – Tartu Ülikooli aasta programmijuht
 2016 – Ernst Jaaksoni mälestusfondi stipendium

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Masso on olnud erinevate erialaühingute liige, nagu Eesti Majandusteaduse Selts, Euroopa Tööökonomistide Assotsiatsioon (European Association of Labour Economists), Euroopa Võrdlevate Majandusuuringute Assotsiatsiooni liige (European Association for Comparative Economic Studies). Ta on hetkel Balti Majandusteadlaste Assotsiatsiooni (Baltic Economic Association) nõukogu liige Tartu Ülikooli esindajana.  

Ta on olnud retsensent enam kui 25 teaduslikus ajakirjas ning retsenseerinud Eesti, Läti, Leedu, Poola ja Euroopa Komisjoni teadusagentuuridesse esitatud projektitaotlusi. 

Jaan Masso on saanud erinevaid siseriiklikke ja Euroopa Komisjoni teadusgrante.

Viited

Välislingid 

 Jaan Masso Google Scholar lehekülg

 Jaan Masso ResearchGate lehekülg

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1975
Mervi Raudsaar

Mervi Raudsaar (sündinud 8. jaanuaril 1975) on eesti sotsioloog, majandusteadlane ning Tartu Ülikooli ettevõtluse dotsent. 

Tema peamised uurimisteemad on ettevõtlus, ettevõtlusõpe ja -metoodika, kolmas sektor, sotsiaalne ettevõtlus, Eesti diasporaa ning noorsootöö.

Haridustee  

Raudsaar lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli sotsiaaltöö bakalaureuseõppe ning 2004. aastal sealsamas sotsiaaltöö ja -poliitika magistriõppe. 

2016. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis sotsioloogia doktorikraadi teemal "Developments of social entrepreneurship in Estonia" ("Sotsiaalse ettevõtluse arengud Eestis", juhendajad Tõnis Mets ja Judit Strömpl).

Töökäik  

Mervi Raudsaar oli aastatel 1997-2000 raamatukaupluse Krisostomus tegevjuht ja 2002-2007 Tartu Teoloogia Akadeemia teadussekretär ja noorsootöö lektor. 

2007. aastal oli ta Tartu Ülikooli ettevõtluskeskuse spetsialist, 2007-2011 projekti koordinaator. 2010-2013 oli ta Tartu Ülikooli ettevõtluskeskuse ettevõtluse assistent ning 2013-2014 nooremteadur.  

M. Raudsaar oli Tartu Ülikooli majandusteaduskonna õppetooli juhataja 2014-2016. Alates 2013. aastast on ta ettevõtluse lektor, 2014. aastast majandusteaduskonna peaspetsialist ja 2017. aastast ettevõtluse dotsent. 2020. aasta veebruarist on ta ettevõtluse õppetooli juhataja.  

Raudsaar on ka ettevõtja ning tegutseb koolitajana ettevõtluse ja äriplaanide alal.

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Mervi Raudsaar on osalenud rahvusvahelistes võrgustikes eesti sotsiaalse ettevõtluse eksperdina , nagu OCDE, Nordic NoE: Social entrepreneurship Network ja EMPOWER-SE (Empowering the next generation of social enterprise scholars) Network.

Viited

Välislingid 

Mervi Raudsaar Google Scholar lehekülg

Mervi Raudsaar ResearchGate lehekülg

Eesti majandusteadlased
Eesti sotsioloogid
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1975
Anne Reino

Anne Reino (sündinud 30. märtsil 1972) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli juhtimise dotsent. 

Tema kui teadlase peamised uurimisteemad on organisatsioonikultuur, organisatsiooni väärtused, ärieetika ja organisatsiooni innovatiivsus.

Haridustee 
 
Reino lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ning 1998. aastal omandas sealsamas magistrikraadi. 2009. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktoritööd teemal "Manifestations of organizational culture based on the example of Estonian organizations" ("Organisatsioonikultuuri avaldumine Eesti organisatsioonide näitel", juhendaja Maaja Vadi).

Töökäik 

Anne Reino oli aastatel 2002–2019 Tartu Ülikooli teadur ning 2008–2014 organisatsioonikäitumise, organisatsioonikultuuri ja ärieetika lektor. Alates 2014. aastast on ta Tartu Ülikooli juhtimise dotsent ning 2019. aastast majandusteaduskonna asejuhataja õppe alal. 

Lisaks on Reino Tartu Ülikooli majandusteaduskonna toimetiste seeria toimetaja ja majandusteaduskonna nõukogu liige.

Tunnustus 
 2007 – Erich Rannu perekonna stipendium, Tartu Ülikooli Sihtasutus 
 2010 – Voldemar Jaanbergi stipendium, Tartu Ülikooli Sihtasutus 
 2010 – Üliõpilaste riiklik teadustööde konkurss, 2. koht sotsiaalteaduste ja kultuuri valdkonnas doktoritööde kategoorias 
 2012 – Tartu Raefondi preemia 
 2014 – Tartu Ülikooli majandusteaduskonna parim õppejõud  
 2018 – Tartu Ülikooli majandusteaduskonna preemia õpetamiskvaliteedi eest (teaduskonna tunnustus)

Teaduskorralduslik tegevus  

Reino on toimetanud ja retsenseerinud rahvusvahelisi artikleid ja kogumikke. 

Ta on üliõpilaskorporatsiooni Amicitia vilistlaskogu liige. Alates 2010. aastast on ta ajakirjade EBS Review ja Baltic Journal of Management retsensent ning alates 2016. aastast ajakirja Akadeemiake toimetuskolleegiumi liige.  2020. aastast kuulub ta vabaühendusse Korruptsioonivaba Eesti.

Viited

Välislingid 
 Anne Reino Google Scholari veebileht
 Anne Reino ResearchGate'i veebileht

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1972
Franz (Pommeri)

Franz (24. märts 1577 - 27. november 1620) oli Pommeri-Stettini hertsog ja Kammini piiskop.

Elu 

Franz oli hertsog Bogislaw XIII ja selle naise Clara poeg. Isa õhutusel sai ta parima võimaliku hariduse. Ta näitas juba varases nooruses, et tema huvid kalduvad rüütellikkuse ja sõjaasjanduse poole. Tema plaanid minna Saksi õukonda nurjas aga Johann Friedrich, kes tõi ta Kammini piiskopkonda. 1592. aastal määrati ta piiskopkonna koadjuutoriks; 1593. aastal osales ta üleriigilisel sinodil. 1594. aastal tegi ta reisi Viini ja Ungarisse. Ta võttis osa Esztergomi kindluse piiramisest Matthiase käe all, kellest hiljem sai Austria ertshertsog. Ta läks 1596. aastal Itaaliasse ja tuli siis Pommerisse tagasi.

Pärast seda, kui onu Kasimir 1602. aastal Kammini piiskopi kohalt tagasi astus, valiti Franz hoolikalt ettemääratud valimistel järgmiseks piiskopiks. Tema residents oli Köslin (nüüd Koszalin), kus ta lasi lossi vastavalt varustada.

Kui Rootsi kuningas talle 1604. aastal Rootsi-Poola sõjas 3000 jalamehe ja 1000 ratsamehe juhtimist pakkus, pidi ta Pommeri erapooletust silmas pidades keelduma.

1607. aastal tegi ta uue reisi. See viis ta kõigepealt Prahasse ning sealt Šveitsi ja Prantsusmaa kaudu Hispaania piirile. Ta tuli tagasi Inglismaa, Šotimaa ja Madalmaade kaudu. Oma piiskopkonna piiride turvamiseks rajas ta 1614. aastal väikese sõjaväe. Pärast oma venna Philipp II surma pärijateta 1618. aastal järgnes Franz talle kui Pommeri-Stettini valitseja. Kammini piiskopkond läks tema vennale Ulrichile.

Tema pingutused Pommeri kaitsevõime tugevdamiseks olid seisuste vastuseisu tõttu suuresti edutud. Nad lükkasid tagasi tema nõude Stettini arsenali varustamiseks relvade ja varustusega ning keeldusid ka Pützerlinis 1619. aasta novembris väljakuulutatud kontrollist.

Ta ei jaganud oma eelkäija Philipp II huvi teaduse vastu. Geograafia või rahvusliku ajaloo projektid nagu Valentin von Wintheri Pomeranographia, leidsid Franzi poolt vähe toetust. Ta pühendus intensiivselt valitsuse ja Stettini linna asjadele. Tema allkirja nõudvaid dokumente kontrolliti alati põhjalikult. Oma lahkuse ja heatahtlikkuse tõttu alamatega suhtlemisel oli ta elanike seas väga populaarne.

Hertsog Franzi valitsemisajal süüdistati 80-aastast nunna Sidonia von Borcket Marienfließi kloostrist nõidumises. Teda süüdistati hertsogite Philipp II ja Georg II varase surma põhjustamises ning hertsog Bogislaw XIII teiste poegade lastetuks jäämises. Ta leiti süüdi olevat ja hukati. Kolm kuud hiljem jäi hertsog Franz haigeks. Ta oli hommikul veel terve, jäi pärastlõunal haigeks ja suri mõni päev hiljem.

1610. aastal abiellus hertsog Franz Saksi kuurvürsti Christian I tütre Sophiega. Abielu jäi lastetuks.
Mihhail Žvanetski

Mihhail Žvanetski (vene keeles Михаил Михайлович Жванецкий, tegelik isanimi Маньевич; 6. märts 1934 Odessa – 6. november 2020 Moskva) oli vene kirjanik, satiirik, humorist ja näitleja.

Ta sai tuntuks ühiskonnakriitiliste, satiiri ja huumori piiril kirjutatud aforismidele sarnanevate monoloogide ja lühijuttudega igapäevaelu teemadel.

Žvanetski sündis 1934. aastal Odessas arstide perekonnas. Juba üliõpilasena alustas ta miniatuuride ja monoloogide kirjutamist üliõpilasteatrile, kus ta sageli need ka ise ette kandis. Oma tööelu alustas ta inseneri- ja projekteerimisbüroos, kuid õige pea keskendus ta ainult humoreskide ja aforismide kirjutamisele.

1963. aastal tutvus ta teatri- ja filminäitleja Arkadi Raikiniga, kes võttis Žvanetski tööd oma miniatuuride teatri repertuaari ja kutsus ta järgmisel aastal juhtima teatri kirjandusosakonda. Peagi järgnesid sooloesinemised Odessa filharmoonias ja Ermitaaži teatris Moskvas. 1990. aastal avas Žvanetski Odessa kodanikele mõeldud maailmaklubi. Ta oli ka enda loodud Moskva miniatuuride teatri kunstiline juht ja paar viimast aastakümmet seotud mitmete telesaadetega Venemaa telekanalites RTR ja Russia-1.

Žvanetski on külastanud ka Eestit. 2014. aastal esines ta Tallinnas Nokia Kontserdimajas ja 2019. aastal Tartu kirjandusfestivalil Prima Vista.

Alates 1990. aastast surmani oli ta ülemaailmse odessiitide klubi president.. 
Odessas on tema järgi nimetatud ka bulvar. 

Žvanetski maeti 9. novembril 2020 Moskva Novodevitšje kalmistule näitlejate ja lavastajate Galina Voltšeki ja Mark Zahharovi kõrvale. Koroonapandeemia tõttu toimus hüvastijätt kinnises režiimis.

Tunnustus  
 1994 – Rahvaste Sõpruse orden 
 1994 – Arkadi Raikini karikas 
 1997 – Odessa aukodanik 
 1999 – Ukraina rahvakunstnik 
 2001 – Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstitegelane 
 2009 – orden "Teenete eest Isamaa ees", 4. järk 
 2012 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik  
 2019 – orden "Teenete eest Isamaa ees", 3. järk

Viited 

Venemaa kirjanikud
Venemaa näitlejad
Humoristid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1934
Surnud 2020
Ektoderm

Ektoderm on embrüo varase arengu käigus moodustunud kolmest primaarsest lootelehest kõige välimine looteleht. Teisteks lootelehtedeks on mesoderm (keskmine kiht) ja endoderm (sisemine kiht). 

Ektodermi diferentseerumise käigus moodustuvad teatud tüüpi epiteelkoed - näiteks naha välimine kiht ehk epidermis, aga ka närvisüsteem (seljaaju, perifeersed närvid ja aju). Ektodermist moodustuvad ka suu, päraku, ninasõõrmete, higinäärmete, juuste ja küünte pindmised kihid. Teised epiteliaalsed struktuurid moodustuvad endodermist.

Selgroogsete ektoderm koosneb neljast osast: välimine ektoderm, mida tuntakse ka pinnaektodermina, neuraalplaat, neuraalhari ja ektodermaalsed plakoodid. Neuraalplaat ja neuraalhari on tuntud neuroektodermina.

Viited 

Arengubioloogia
Bogislaw XIV (Pommeri)

Bogislaw XIV (31. märts 1580 – 10. märts 1637) oli viimane Pommeri hertsog. Ta oli ka Kammini piiskopkonna luterlik administraator.

Elulugu 

Bogislaw sündis Barthis Pommeri dünastia liikmena. Ta oli hertsog Bogislaw XIII ja selle naise Clara kolmas poeg. Pärast isa surma 1606. aastal said tema ja ta noorem vend Georg II Rügenwalde (Darłowo) kaasvalitsejateks. Georg II suri 1617. aastal ja Bogislawist sai ainuvalitseja. 1620. aastal liidendati tema valdus Stettini hertsogkonnaga, mille ta päris pärast oma vanema venna Franzi surma. 1625. aasta alguses sai temast kogu Ees-Pommeri valitseja, kui suri viimane Wolgasti hertsog Philipp Julius, ja 19. veebruaril abiellus ta Schleswig-Holstein-Sonderburgi hertsogi Johann II tütre Elisabethiga (24. september 1580 – 21. detsember 1653).

Hoolimata püüdest vältida Kolmekümneaastasesse sõtta sattumist, oli Bogislaw Franzburgi kapitulatsiooniga sunnitud 1627. aastal lubama Albrecht von Wallensteini juhitud keisrivägedel kasutada oma territooriume baasina. Järjekorras sattusid tema maad sõtta, koos kõigi selle katastroofiliste tagajärgedega. 1630. aastatel püüdsid paljud kohalikud aadlikud tema võimu vähendada ja see probleem hõivas Bogislawi 1630. aastate alguses, põhjustades insuldi, mis jättis ta osaliselt halvatuks. 1634. aastal loobus ta troonist ilma selge järglaseta, mille tulemuseks oli põhiseaduslik võimuvõitlus tema sugulaste ja valitsusnõukogu vahel. Põhiseaduslikud küsimused lahendamata, ilma tunnustatud meessoost järglaseta ja praktiliselt kogu Pommeri Rootsi ja keisrivägede poolt okupeeritud, suri Bogislaw 1637. aastal. Pommeri kui hertsogkonna isikliku ja põhiseadusliku järgluse ning üldise tuleviku ümber käivad konfliktid ja probleemid olid nii tõsised ja keerukad, et nende tulemusel lükati Bogislawi surnukeha matmine peaaegu 20 aastaks edasi.

Järglus tema maadele oli peamiselt Brandenburgi kuurvürsti Georg Wilhelmi, kes oli pärija kahe perekonna vahelise 1464. aasta pakti kohaselt, ja tema õemehe Rootsi kuninga Gustav II Adolfi vahel, kes oli okupeerinud enamuse Pommerist 1629. aastal Kolmekümneaastasesse sõtta astudes. Bogislawi testamendi järgi, kui Pommeri dünastial puudub järglane, pidid tema maad minema Rootsile, mitte Brandenburg-Preisimaale. Nii Rootsi kui ka Brandenburg kasutasid ära mitte ainult oma positsiooni kõrgema sõjalise ja okupatsioonivõimuna, vaid ka pärimiskonflikte Pommeri dünastias endas. Seega, kui Vestfaali rahuga, mis sõja 1648. aastal lõpetas, otsustati territooriumi jaotamine, tükeldati Pommeri ning territooriumid jaotati Rootsi ja Brandenburgi vahel. See tähendab, et Vestfaali rahu tähistas Pommeri kui autonoomse poliitilise üksuse lõppu.

25. mail 1654, peaaegu seitse aastat pärast Pommeri iseseisvuse kaotamist ja alles pärast Bogislawi naise Elisabethi surma sai Bogislawi surnukeha lõpuks Stettinis puhata.
Alfred North Whitehead

Alfred North Whitehead (15. veebruar 1861 – 30. detsember 1947) oli inglise matemaatik ja filosoof.

Ta oli üks protsessifilosoofia arendajaid.

Koos Bertrand Russelliga kirjutas ta matemaatika aluste alase mõjuka teose Principia Mathematica (avaldati kolmes köites aastail 1910–1913),

Vaata ka
logitsism
spekulatiivne filosoofia

Välisedlingid

Inglise filosoofid
Suurbritannia matemaatikud
Sündinud 1861
Surnud 1947
Tarmo Volt

Tarmo Volt (sündinud 10. detsember 1957 Tartu) on eesti käsipallur, käsipallitreener ja sporditegelane.

Lõpetas 1975 Põlva Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Treeneritöö 
1979–1993 käsipallitreener ja spordijuht.

1993–2004 Põlva Serviti ja 2004-2009 Tallinna käsipalliklubi treener (7. kutsetase (2005)).

2002–2003 Eesti meeste käsipallikoondise peatreener ja 2012–2014 abitreener.

Õpilasi: (U27, 1992) Andres Neeme, Aavo Pai, Jaanus Rätsep, Aivar Silm; (Eesti U15, 1992) Marko Troon, Indrek Vaheoja, Marko Volt; (U18, 1999) Risto Lepp, Martin Lillepea

Organisatoorne tegevus 
1979–2004 spordiühingu Jõu rajooninõukogu esimees, Põlva Maakonna Spordiseltsi esimees ja Põlva maavalitsuse spordi-peaspetsialist.

1992–1997 Eesti Spordi Keskliidu juhatuse liige.

1990 alates Eestimaa Spordiliidu Jõud juhatuse liige.

1998–2006 Käsipalliliidu juhatuse liige.

2006 alates Ühenduse Sport Kõigile juhatuse.

2006 alates Eesti Regionaalse Spordinõukogu juhatuse liige.

2001–2005 ja aastast 2008 Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu.

2001–2002 Eesti Regionaalse Spordinõukogu esimees.

1995–1999 Põlva Maakonna Spordiliidu president ja 1999–2004 asepresident.

1995–1999 Põlva Käsipalliklubi asepresident.

2004 Tallinna käsipalliklubi president.

2004–2007 Eestimaa Spordiliidu Jõud projektijuht ja aastast 2007 peasekretär.

Saavutused

Mängijana 
Võitnud Eesti meistrivõistlustel käsipallis Tartu Riikliku Ülikooli meeskonnas 2 hõbedat ja 1 pronksi.

Treenerina 
1998, 2000–2002 Põlva Serviti Eesti meister.
2005 Tallinna käsipalliklubi Eesti meister.
1990–2002 Põlva Serviti Eesti karikas.
2006 ja 2009 Tallinna käsipalliklubi Balti liiga 2. koht.

Tunnustus 
1998 Eesti parim käsipallitreener.
1995, 1998, 2001 Põlvamaa parim treener.
2013 Riiklik spordipreemia.
2015 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia.

Allikad 
Ajaleht Koit, 1987 – 1995
Biograafia ESBL-is

Eesti käsipallurid
Eesti treenerid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1957
Pfizer

Pfizer Inc. (ameerika inglise keeles ; saksa keeles ) on Ameerika Ühendriikides asuv ravimifirma peakorteriga New Yorgis.

Ajalugu
Ettevõtte nime all "Chas. Pfizer & Co. Inc" asutasid Ludwigsburgist (Württemberg) pärit nõod Karl Christian Friedrich Pfizer (USA-s kasutas nime Charles Pfizer; 1824–1906) ja Karl Erhart (USA-s kasutas nime Charles F. Erhart; 1821–1891) 1849. aastal tollases Brooklyni linnas New Yorgi osariigis.

Koroonavaktsiin
2020. aasta 9. novembril teatas ettevõtte esindaja dr Bill Gruber saavutustest koroonavaktsiini väljatöötamisel.

Ühendkuningriigi Riiklik tervishoiuteenistus (NHS) andis Pfizeri/BioNTechi väljatöötatud koroonavaktsiinile kasutusloa 2. detsembril 2020 ning elanikkonna vaktsineerimist alustati 2020. aasta 50. nädalal.

Viited

Välislingid

 Pfizeri ja BioNTechi vaktsiin Comirnaty
 Tozinameran vaktsineeri.ee
 Sarah Boseley ja Philip Oltermann, Covid-19 vaccine candidate is 90% effective, says Pfizer, TheGuardian.com, 9. november 2020
 Covid vaccine: Pfizer applies for first approval in US, BBC News, 20. november 2020

Ameerika Ühendriikide ettevõtted
ABS-CBN

ABS-CBN on Filipiini telekanal, mille omanik on Lopez Groupi alla kuuluv meediakonglomeraat ABS-CBN Corporation. Selle peakontor asub Quezon Citys.

Filipiinide ettevõtted
Filipiinide telekanalid
Meediaettevõtted
GMA Network

GMA Network või GMA on Filipiini telekanal, mille omanik on GMA Network, Inc. Selle peakontor asub Quezon Citys.

Filipiinide ettevõtted
Filipiinide telekanalid
Meediaettevõtted
Tiia Vissak

Tiia Vissak (sündinud 11. aprillil 1975) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli rahvusvahelise ettevõtluse vanemteadur. 

Tema peamised uurimisteemad on mittelineaarsed ja lineaarsed rahvusvahelistumise protsessid, võrgustike ja otsustamisloogikate mõju ettevõtete rahvusvahelistumisele ning juhtumianalüüsi rakendamine rahvusvahelistumise uurimiseks.

Haridustee 

Vissak lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli turunduse ja välismajanduse eriala cum laude, 1999. aastal sai sealsamas majandusteaduse magistrikraadi cum laude ning 2003. aastal kaitses doktorikraadi teemal "The Internationalization of Foreign-owned Enterprises in Estonia: an Extended Network Perspective" ("Välisosalusega Eesti ettevõtete rahvusvahelistumine: laiendatud võrgustikukäsitlus", juhendaja Janno Reiljan).

Töökäik  

Tiia Vissak oli aastatel 1999-2003 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna välismajanduse teadur ja 2004-2011 välismajanduse vanemteadur. 2008-2011 oli ta rahvamajanduse instituudi vanemteadur. Alates 2012. aastast on ta rahvusvahelise ettevõtluse vanemteadur.

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Vissak on 2004. aastast AIB (Academy of International Business) ja 2006. aastast EIBA (European International Business Academy) liige. 2013. aastast on ta AIB (Academy of International Business) CEE (Central and Eastern Europe) allorganisatsiooni asejuht teadusürituste korraldamise alal. 

Aastatel 2014-2019 oli ta Eesti esindaja EIBAs (European International Business Academy).

Viited

Välislingid 

 Tiia Vissak Google Scholar lehekülg
 Tiia Vissak ResearchGate lehekülg
Foreign market entries, exits and re-entries: The role of knowledge, network relationships and decision-making logic. Vissak, T., Francioni, B., Freeman, S.
The interplay of entrepreneurial and non-entrepreneurial internationalization: an illustrative case of an Italian SME. Nummela, N., Vissak, T., Francioni, B.
Recommendations for Using the Case Study Method in International Business Research. Vissak, T.
Export patterns: Typology development and application to Estonian data. Vissak, T., Masso, J.

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1975
Kristi Klaas

Kristi Klaas (sündinud 1980) on Eesti keskkonnaametnik.

Alates 2018. aastast töötab ta Keskkonnaministeeriumi asekantslerina, kus ta tegeleb kliimamuutuste valdkonnaga. Ta on tegelenud ka muude keskkonnakaitse küsimustega.

Viited

Eesti keskkonnakaitsjad
Sündinud 1980
Piia Kalamees

Piia Kalamees (sünninimi Piia Karu, sündinud 10. juunil 1983) on eesti õigusteadlane ja Tartu Ülikooli tsiviilõiguse dotsent. 

Tema peamised uurimisteemad on tarbijaõigus, lepinguõigus ja Euroopa Liidu digitaalse ühisturuga seotu.

Haridustee 
Kalamees lõpetas 2002. aastal Tallinna Reaalkooli hõbemedaliga, 2005. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduse eriala, 2007. aastal sai sealsamas magistrikraadi ning 2013. aastal kaitses doktorikraadi teemal "Hinna alandamine õiguskaitsevahendite süsteemis" (juhendajad Karin Sein ja Kalev Saare).

Töökäik 
Piia Kalamees oli aastatel 2008–2010 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna eraõiguse instituudi tsiviilõiguse assistent ja 2010–2015 tsiviilõiguse lektor. Alates 2015. aastast on ta tsiviilõiguse dotsent ning 2020. aastast õigusteaduskonna bakalaureuse- ja magistriõppe programmijuht.

Teaduskorralduslik tegevus 
Alates 2016. aastast on Kalamees Tarbijavaidluste komisjoni esimees. 

Ta on osalenud teadus- ja arendusprojektides, näiteks „Eesti õigusruum globaalses õigusruumis (1.01.2006−31.12.2011)“, „Tarbijakrediidi aktuaalsed probleemid Eestis ja Norras (3.09.2013−30.06.2016)“ ning „Tarbijate õiguste kaitse digitaalses ühisturus - lepinguõiguslikud aspektid (1.01.2018−31.12.2021)“.

Viited

Välislingid
 Piia Kalamees Google Scholaris
 Piia Kalamees doktoritöö "Hinna alandamine õiguskaitsevahendite süsteemis"

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1983
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Valijavalimine

Valijavalimine (inglise keeles gerrymandering) on üks valimispettuse viisidest, kus valimisringkondadega spetsiifilist viisi manipuleerides on võimalik anda ühele osapooltest ebaaus eelis, kui tegu on majoritaarse valimissüsteemiga, st. süsteemiga kus vähemusse jääv osapool jääb esindamata.

Valijavalimise läbiviimiseks on kaks peamist taktikat:

 vastaspoole toetajate hääletusvõime lahjendamine paljude valimisringkondade vahel;
 vastaspoole hääletusvõime koondamine ühte piirkonda, et vähendada nende häälte osakaalu teistes ringkondades.

Illustratsioonil on (vasakul ülal) näide sellest, kuidas enamuserakond kasutab oma paremaid valimistulemusi selleks, et tagada vähemuserakonna valimiskaotus igas piirkonnas.

Lisaks soovitud valimistulemuste saavutamisele konkreetse partei jaoks võib valijate valimist kasutada ka teatud demograafiliste rühmade, näiteks etniliste, rassiliste, keeleliste, usuliste või klassirühmade aitamiseks või takistamiseks. Põhja-Iirimaal kasutati valijavalimist protestantlike unionistide enamuse tagamiseks.

Ingliskeelne mõiste gerrymandering on tuletatud Ameerika poliitiku Elbridge Gerry nimest, kes 1812. aastal kirjutas alla seaduseelnõule, millega loodi Bostonis valimisringkond, mida võrreldi salamandri kujuga.

Viited

Valimised
Korruptsioon
Tezlaw

Tezlaw, ka Tetzlav, Tetzlaw ja Tetislaw (enne 1163 – 1170. ja 1181. aasta vahel) oli Rügeni vürst.

Elu 

Pommeri krooniku Thomas Kantzowi sõnul oli ta ranide kuninga Ratislaus von Rügeni (1105−1140) poeg. Isegi enne Tezlawi esimest kirjalikku mainimist Rügeni saare kuningana 1164. aastal Saxo Grammaticuse poolt oli ranide hõim Taani kuninga Valdemar I ja Saksi hertsogi Heinrich Lõvi mitme kampaania sihtmärk. Tezlaw ja tema kaasvalitsejast vend Jaromar pidid iga kord oma vallutajate süseräänsust tunnistama. Näiteks võtsid nad 1162. aastal osa Valdemari sõjatetkest Wolgasti vastu ja 1163. aastal Lübecki toomkiriku pühitsemisest Heinrich Lõvi poolt.

Pärast seda, kui taanlased 1168. aastal Valdemar I ja piiskop Absaloni juhtimisel Jaromarsburgi vallutasid, alistusid Tezlaw ja Jaromar oma peamises residentsis ja templipaigas Charenzas pärast läbirääkimisi ilma võitluseta. Taani kuninga süseräänsuse tunnistamise ja ristiusku pöördumisega tagasid nad oma võimu Rügenil. See ilmnes eelkõige Svantoviti preestrite vabastamise kaudu, kes seni oli olnud ilmalike valitsejate staatuses. Tezlaw oli edaspidi Rügeni vürst. Taanlaste vasallidena osalesid ranid peagi uuesti sõjakäikudes pomoraanide vastu, sealhulgas Stettini piiramine Valdemar I poolt 1170. aastal.

1170. aastal mainitakse Tezlawit viimast korda kirjalikes ürikutes. 1181. aastal sai tema vend Jaromar I ainsaks Rügeni vürstiks. Tetzlawstraße tänav Stralsundis kannab tema nime.
Age Värv

Age Värv (sündinud 1. juulil 1974) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli võlaõiguse dotsent ning õigusteaduskonna asedirektor. 

Tema teaduslik uurimishuvi on intellektuaalomandi ja võlaõiguse seosed, ärisaladuse kaitse, võrdlev eraõigus ja õigusharidus.

Haridustee 
Age Värv on lõpetanud Toila Keskkooli (kuldmedaliga) ning õppinud Tartu Ülikoolis norra keelt ja õigusteadust. 1997. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, 1998. aastal sai ta rahvusvahelise äriõiguse magistrikraadi (LLM) Kesk-Euroopa Ülikoolist ning 2013. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktoritööd teemal "Kulutuste kondiktsioon: teise isiku esemele tehtud kulutuste hüvitamine alusetu rikastumise õiguses" (juhendaja Martin Käerdi).

Töökäik 
Aastatel 1996–1998 oli Age Värv Justiitsministeeriumis rahvusvahelise õiguse osakonna nõunik, 1998–2002 kohtute osakonna arendustalituse juhataja ning 2002–2005 kohtute osakonna nõunik. 2005–2007 oli ta Sisekaitseakadeemia lektor ja eraõiguse õppetooli juhataja. 

Alates 2007. aastast töötab Age Värv Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, 2007–2010 töötas ta tsiviilõiguse assistendina, 2010–2015 tsiviilõiguse lektorina ning alates 2015. aastast on ta võlaõiguse dotsent. 

Alates 2016. aastast on Age Värv õigusteaduskonna asedirektor ning bakalaureuse- ja magistriõppe programmijuht.

Tunnustus 
2014 – üliõpilaste riikliku teadustööde konkursi 2. preemia ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas doktoriõppe üliõpilaste astmes 

2015 – Tartu ülikooli hea õpetamise grant 

2018 – Tartu Ülikooli aumärk

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Age Värv on Eesti Juristide Liidu ja Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi liige.

Viited

Välislingid 
Age Värv Google Scholar lehekülg

Age Värv ResearchGate lehekülg

Age Värv Academia.edu lehekülg

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1974
Margit Keller

Margit Keller (sündinud 2. augustil 1971) on eesti tarbimissotsioloog, Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni vanemteadur ja ühiskonnateaduste instituudi juhataja.

Tema peamised uurimisteemad on argielu sotsiaalsed praktikad, tarbimine ja sotsio-tehniliste süsteemide siire (sh nt energeetika- ja transpordisüsteemi üleminek kestlikumale toimimisele).

Haridustee 
Keller lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli (TÜ) inglise filoloogia bakalaureuseõppe, 1999. aastal kaitses TÜs meedia ja kommunikatsiooni magistrikraadi ning 2004. aastal kaitses meedia ja kommunikatsiooni doktorikraadi teemal "Representations of Consumer Culture in Post-Soviet Estonia: Transformations and Tensions" (juhendaja prof Marju Lauristin).

Töökäik 
Margit Keller oli aastatel 1994–1999 avalike suhete spetsialist Eesti Erastamisagentuuris ja 1995–1999 Hill & Knowlton Eesti vanemprojektijuht. Aastatel 2000–2007 oli ta Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni õppetooli lektor ja 2004–2007 avalikkussuhete ja teabekorralduse lektor. 

Ta töötas 2015–2016 ühiskonnateaduste instituudi kommunikatsioonijuhtimise programmijuhina ja oli 2016. aastal sama instituudi asejuhataja teadus- ja arendustegevuse ning turunduse alal. 

Alates 2007. aastast on ta Tartu Ülikooli sotsiaalse kommunikatsiooni vanemteadur ja 2016. aastast TÜ ühiskonnateaduste instituudi juhataja. 

Alates 2019. aastast on Margit Keller koos vanemteadur Laur Kangeriga Eesti Teadusagentuuri rahastatava rühmagrandi "Eesti energia-, transpordi ja telekommunikatsioonisüsteemide ümberkujundamine Teise Suure Siirde lävel" (PRG346) juht.

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Margit Keller on Euroopa Sotsioloogia Assotsiatsiooni (ESA) liige alates 2003. aastast ning oli 2012–2017 ESA tarbimissotsioloogide uurimisvõrgustiku (RN5) juht.

Margit Keller kuulub Ida-Virumaa Teadusnõukokku (loodud 2020. aastal seoses õiglase ülemineku protsessiga) ning on Arvamusfestivali nõukoja liige.

Viited

Välislingid 

 Margit Keller Google Scholar lehekülg
 Margit Keller ResearchGate lehekülg
 Margit Keller Academia.edu lehekülg

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti sotsioloogid
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1971
Kati Orru

Kati Orru (sündinud 1982 Tartus) on eesti sotsioloog, Tartu Ülikooli sotsioloogia vanemteadur. 

Tema peamised uurimisteemad on keskkonnasotsioloogia, keskkonnakasutuse sotsiaalsed aspektid, kriisihaldus ja -kommunikatsioon.

Haridustee 
Orru lõpetas 2004. aastal Tartu Ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika bakalaureuseõppe. 2003-2004 õppis ta Atlantas Oglethorpe’i Ülikoolis retoorika ja kommunikatsiooni erialal ning 2006. aastal lõpetas Tartu Ülikooli sotsioloogia ja sotsiaalpoliitika magistriõppe. 

2011. aastal kaitses ta King's College London'is riskihalduse doktorikraadi teemal "Europeanising risk regulation: Drinking water safety in Estonia and Lithuania" ("Euroopastuv riskihaldus: joogivee ohutus Eestis ja Leedus", juhendaja Henry Rothstein).

Töökäik 
Kati Orru oli aastatel 2003-2005 Peipsi Koostöö Keskuse sotsioloog. Aastatel 2006-2009 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajanduse- ja keskkonnainstituudis projektijuht ja 2009-2013 teadur. 

2015. aastal töötas Orru Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis teadurina, 2016-2017 Umeå Ülikoolis järeldoktorina. 

Alates 2011. aastast on ta King's College Londoni külalisuurija, 2017. aastast Tartu Ülikooli sotsiaalpoliitika teadur ning 2019. aastast TÜ kestlikkuse sotsioloogia vanemteadur.

Tunnustus 
2015 - ESS uuringu meeskonna tunnustus - riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Kati Orru koordineerib Eesti tegevusi Horisont 2020 teadus- ja arendusprojekti Building European Communities’ Resilience and Social Capital (BuildERS) raames. Ta on põhitäitja TÜ ühiskonnateaduste instituudi uuringus Eesti energia-, transpordi- ja telekommunikatsioonisüsteemide ümberkujundamine Teise Suure Siirde lävel (PRG346). 

Orru on Euroopa Sotsioloogia Assotsiatsiooni riski ja määramatuse uurimisvõrgustiku liige ja Eesti Sotsioloogide Liidu juhatuse liige.

Viited

Välislingid 
 Kati Orru ResearchGate lehekülg

 Kati Orru Academia.edu lehekülg

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti sotsioloogid
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1982
Kaltanėnai

Kaltanėnai on alev Leedus Švenčionyse rajoonis, Kaltanėnai valla halduskeskus. Alev asub Švenčionėliaist 10 kilomeetrit läänes merepinnast 148 meetri kõrgusel Žeimena jõe lähtel ja Zeimenysi järve kaldal. 

Alevis on postkontor ja kasvatus- ning turismikeskus. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1909. Mõisakompleksist on säilinud aastal 1838 ehitatud puidust kahekorruseline ait ja XIX sajandil rajatud pargi osad.

Elanikkond

Ajalugu 

Alevi lähistel metsas asuvad kuus muinaskalmet, mis on rajatud IX-XII sajandil.

Kaltanėnaid on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud XV sajandi keskpaigas, mil suurvürst Žygimantas Kęstutaitis selle Narbutaste valduseks läänistas. Sealset mõisa on esmakordselt mainitud aastal 1512.

XVII sajandi alguses sai asulast alev. Aastal 1633 rajasid frantsisklased sinna kloostri, mille juurde ehitati ka kirik. Klooster suleti aastal 1832. Kirik põletati XVII sajandi keskel maha, ent taastati aastal 1696. Aastail 1740–1767 ehitati vana kiriku asemele uus puidust kaheksanurkse kellatorniga kirik. Aastail  1797–1804 tegutses kiriku juures ringkonnakool, mis aastal 1804 muudeti algkooliks.

Tsaariajal olid asula venekeelne nimekuju Колтыняны. XIX sajandi teisel poolel oli see tähtis veiste ja hobustega kauplemise paik. Aastail 1855-1899 valmis alevit läbiv Pastavy-Panevėžysi kitsarööpmeline raudtee. Aastal 1905 toimusid alevis tsaarivõimu vastased väljaastumised.

Alevis oli hästi säilinud rahvakultuur, mida aitas edendada raamatusmugeldaja Jonas Burba ja mida uuris hiljem etnograad Eduards Volters.

Aastail 1920-1939 kuulus Kaltanėnai Poola koosseisu. Juulis 1941 hukati alevis elanud juudid. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad.  Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
Alev portaalis vietoves.Lt

Švenčionyse rajoon
Leedu alevid
Manuela Pihlap

Manuela Pihlap (sündinud 19. juuni 1980 Tartus) on Eesti turunduse ja kommunikatsiooni spetsialist, aastast 2021 Põhja-Tallinna linnaosa vanem.

Lõpetanud 2002. aastal Tartu Ülikooli Bioloogia-geograafia teaduskonna.

Töötanud alljärgnevatel positsioonidel:

 Viimsi kool, keemia ja bioloogia õpetaja 
 Keskkonnaministeerium, pressiesindaja
 Riigikogu kantselei, fraktsiooni sekretariaadi juht
 Silikaat Grupp AS, turundus-ja kommunikatsioonijuht
 Lasnamäe linnaosa valitsus, linnaosavanema asetäitja
 Põhja-Tallinna Valitsus, linnaosa vanem

Viited

Eesti Keskerakonna poliitikud
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1980
Artiklid

09.02.2022 https://epl.delfi.ee/artikkel/95860619/paeva-teema-endine-opetaja-manuela-pihlap-eksamitest-hakkame-ka-juhilube-jagama-lihtsalt-kohale-ilmumise-eest-tanan-ei

26.03.2022 https://www.bioneer.ee/p%C3%B5hja-tallinnas-allkirjastati-kogukonnaharidust-v%C3%B5imaldav-koost%C3%B6%C3%B6lepe

19.09.2022 https://www.err.ee/1608720598/tallinnale-on-vastukarva-rkas-i-plaan-lubada-mere-aarde-elamuid-rajada
Radi Tegova

Radi Tegova (sündinud 21. novembril 1977) on eesti mikrobioloog ja geneetik.

Hariduskäik 
1993–1996 õppis Tegova Tamme Gümnaasiumis Tartus, 1996–2002 Tartu Ülikoolis geenitehnoloogiat bakalaureuseastmes, 2002–2004 magistrantuuris ning 2004–2007 doktorantuuris. Radi Tegova kaitses doktorikraadi (PhD) 2009. aastal ja tema doktoritöö teema oli "DNA polümeraas Pseudomonas putida rakkudes toimuvates mutatsiooniprotsessides", juhendajad Maia Kivisaar ja Andres Tover.

Töökäik 
2004 oli Radi Tegova Eesti Biokeskuse laborant. 2006–2009 töötas ta Tartu Ülikooli Geneetika õppetooli erakorralise- ja geeni teadurina. 2009-2020 oli ta laborant ja teadur biotehnoloogia ettevõttes. Alates 2015. aastast on ta on Hiina meditsiini keskuse administraator.

Isiklikku 
Radi Tegoval on kooselust Marko Trooniga poeg Ramon (sündinud 1997).

2001. aastast elab ta koos mikrobioloog Andres Toveriga.

Viited

Eesti geneetikud
Eesti mikrobioloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1977
Jama (jumalus)

Jama (sanskriti ja paali keeles yama; tiibeti keeles gshin rje)' on india mütoloogias surma ja allilma jumal.

«Rigveedas» räägitakse temast kui esimesest inimesest, kes suri. Hiljem muutus Jama surnute kohtumõistjaks ja nende pattude karistajaks.

Jamat kujutatakse rohelisena, punaste silmade ja sama värvi rõivastega. Ta kannab valitsuskeppi, mida ehib pealuu. Kaks neljasilmset koera valvavad tema kuningriigi väravaid; tema sõnumiviijateks on vares ja tuvi.

Budismi mütoloogias on Jama samuti surmajumal, põrgute valitseja, kes vaeb pärast surma olendite tegusid ja otsustab, missugust ümbersündi nad väärivad.

Paali tekstides räägitakse mõnikord mitmest (kahest, neljast) Jamast.

Vadžrajaanas peetakse Jamat üheks tähtsamaks seadmusekaitsjaks. Teda kujutatakse hirmuäratavana, ta on ehitud pealuudest vanikutega ja ümbritsetud tuleleekidega. Vasakus käes hoiab ta tegudepeeglit, kus igaüks näeb oma tegusid, paremas käes aga mõistmisemõõka.

Viited 

Hinduism
Budism
Jumalad
Kirsti Akkermann

Kirsti Akkermann (sündinud 18. augustil 1975) on eesti psühholoog, Tartu Ülikooli kliinilise psühholoogia kaasprofessor.

Tema peamised uurimisteemad on geenide ja keskkonna koosmõju psühhopatoloogia kujunemisel; söömishäirete biomarkerid, söömishäirete riskifaktorid ja arengulised trajektoorid, söömishäirete dimensionaalsed mudelid; liigsöömise ja emotsionaalse söömise mehhanismid, pidurduslik kontroll ja tähelepanukalle häirunud söömiskäitumise ja kehataju püsimisel; emotsioonide regulatsiooni roll toimetuleku kujundamisel, psühholoogiline heaolu ja elukvaliteet krooniliste haigustega lastel, tervisetehnoloogiad, psühholoogiliste sekkumiste mõju hindamine.

Haridustee 
Akkermann lõpetas 2000. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia eriala, 2003. aastal sai sealsamas magistrikraadi ning 2010. aastal kaitses Tartu Ülikoolis psühholoogia doktorikraadi teemal "Serotonin-related Biomarkers and Symptoms of Eating Disorders" ("Serotoniinisüsteemi talitluse biomarkerid ja söömishäirete sümptomid", juhendajad Jaanus Harro, Anu Aluoja).

Töökäik 
Kirsti Akkermann alustas praktiseeriva psühholoogina aastatel 2000–2001 Lõuna-Eesti Haiglas, töötas 2001–2010 Tartu Ülikooli Kliinikumi psühhiaatriakliinikus ja aastatel 2009–2016 Ambromed Kliinikus kliinilise psühholoogina. Alates 2017. aastast jätkab ta kutselist tegevust Kognitiivse ja Käitumisteraapia Keskuses.

Aastatel 2004–2014 töötas ta Tartu Ülikooli kliinilise psühholoogia lektori ja neuropsühhofarmakoloogia teadurina. Alates 2014. aastast on ta Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi kliinilise psühholoogia dotsent ja osakonna juhataja, kliinilise psühholoogia kutseaasta programmijuht, ning 2020. aastast Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna teadus-arendusprodekaan.

Ta on litsentseeritud kliiniline psühholoog-psühhoterapeut, superviisor.

Tunnustus 
 2008 – Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi publikatsioonipreemia (parim doktorandi artikkel)
 2009 – Dr. Ruta Kruuda Fondi stipendium
 2010 – Tartu Ülikooli Käitumis-, sotsiaal- ja terviseteaduste doktorikooli publikatsioonipreemia
 2018 – Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna publikatsioonipreemia
 2019 – Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna tunnustus ühiskondliku tegevuse eest

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Kirsti Akkermann on alates 2003. aastast Eesti Kognitiivse ja Käitumisteraapia Assotsiatsiooni juhatuse liige ja rahvusvaheline esindaja, aastatel 2019–2021 assotsiatsiooni president. Ta on Eesti Käitumis- ja Tervisteaduste Keskuse, Eesti Psühhiaatrite Seltsi, Eesti Psühholoogide Liidu ja Eesti Kliiniliste Psühholoogide Ametiühingu liige. Ta osaleb VATEK-i eksperdigrupi töös.  

Akkermann on osalenud ravijuhendite ja söömishäirete raviprogrammide väljatöötamisel.

Viited

Välislingid 
 Kirsti Akkermann Google Scholaris
 Kirsti Akkermann ResearchGate'is
 Kirsti Akkermann portaalis Academia.edu

Eesti psühholoogid
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna õppejõud
Sündinud 1975
Evelyn Kiive

Evelyn Kiive (sündinud 8. märtsil 1977) on eesti psühholoog ja Tartu Ülikooli eripedagoogika professor.

Tema peamised uurimisteemad on erivajadusega inimeste õpetamine ja eripedagoogika.

Haridustee 
Kiive lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli psühholoogia eriala, 2001. aastal sai sealsamas magistrikraadi cum laude ning 2005. aastal kaitses doktorikraadi teemal "Studies on peripheral markers of central serotonergic activity and behaviour" (juhendaja Jaanus Harro).

Töökäik 
Evelyn Kiive oli aastatel 1999–2001 Tartu Ülikooli psühholoogia osakonnas laborant ja 2001–2005 lektor. Aastatel 2005–2008 oli ta sotsiaalteaduskonna dekanaadi administratiivtöötaja ning käitumis- ja terviseteaduste doktorikooli projektijuht.  

2008–2013 oli Kiive psühholoogia instituudi psühhofüsioloogia teadur, 2012–2015 psühhofüsioloogia dotsent ning 2013–2016 käitumise neurobioloogia vanemteadur. Alates 2015. aastast on ta haridusteaduste instituudis eripedagoogika professor.

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Evelyn Kiive on 2002. aastast Eesti Psühholoogide Liidu ning 2011. aastast Society for Neuroscience liige.

Viited

Välislingid 

 Evelyn Kiive Google Scholar lehekülg
 Evelyn Kiive ResearchGate lehekülg

Eesti psühholoogid
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1977