joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vello Kaunismäe

Vello Kaunismäe (20. juulil 1940 Tallinn – 17. märts 2015) oli eesti poksija. 

Kaunismäe poksis aastatel 1954–1966 Tallinna "Kalevis", tema treener oli Raimond Turja. Ta pidas kokku 166 kohtumist ja võitis neist 133.

Kaunismäe oli I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kokku kolmekordne Eesti NSV meister aastatel 1959, 1960 ja 1963.

Ta osales neli korda Eesti NSV–Soome sõpruskohtumistel poksis. Ta kaotas kergekaalus (kuni 60 kg) oma kohtumise 1958. aastal, I kergekeskkaalus (kuni 67 kg) võitis oma kohtumise 1959. aastal ja kaotas 1960. aastal ning I keskkaalus (kuni 71 kg) võitis oma kohtumise 1966. aastal.

Tunnustused
1960 Nõukogude Liidu meistersportlane

Isiklikku
Tema isa oli poksija Ralf Kaunismäe ja vend oli poksija Toivo Kaunismäe.

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid

Vello Kaunismäe sporditulemused

Eesti poksijad
Sündinud 1940
Surnud 2015
Freemani väin

Freemani väin (norra keeles Freemansundet) on väin Teravmägedes.

Freemani väin ühendab Storfjordenit Olga väinaga ning eraldab Barentsi saart Edgeøya saarest.

Freemani väina pikkus on umbes 35 km ja laius umbes 6 km.

Väin on peamine laevatee Hinlopeni väina läbivate laevade jaoks. See on lai ja hästi laevatatav, kuid lõunaosas tugeva vooluga.

Väin sai oma nime 17. sajandi alguses tegutsenud vaalaküti Ralph Freemani auks. . 

Freemani väina geograafilised koordinaadid on .

Pildid

Viited

Välislingid
Norra Polaarinstituut Place names in Norwegian polar areas

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Freeman Strait seisuga 10. aprill 2009 ja norrakeelset artiklit :no:Freemansundet seisuga 23. aprill 2009.

Svalbard
Peeter Noppel

Peeter-Jaan Noppel (28. juuli 1945 Tartu – 19. september 2015) oli eesti poksija ja poksitreener.

Ta lõpetas 1965. aastal Tartu 1. Keskkooli. Ta õppis aastatel 1965–1966 Eesti Põllumajanduse Akadeemias ning lõpetas 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta poksis aastatel 1959–1974 Tartu Kalevis, kus tema treener oli Vello Kade. Ta pidas 197 kohtumist ja võitis neist 162.
 
Noppel oli II keskkaalus (kuni 75 kg) Eesti NSV meister (1971) ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1972 ja 1974). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel II koha I keskkaalus (kuni 71 kg) 1966. aastal ja II keskkaalus (kuni 75 kg) 1970. aastal ning III koha II keskkaalus (kuni 75 kg) 1969. aastal.

Treenerina
Noppel töötas alates 1973. aastast Tartus poksitreenerina, tema õpilaste hulgas oli ka Priidu Isak, Alar Roos, Artur Sinilill, Sergei Škatov jt.

Tunnustused
1971 NSV Liidu meistersportlane

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2018. Lk 441–442

Välislingid
Eesti spordi biograafiline leksikon
Haud Tartu Maarja kalmistul

Eesti poksijad
Eesti poksitreenerid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1945
Surnud 2015
Maarja kalmistule maetud
Sigbjørn Obstfelder

Sigbjørn Obstfelder (21. november 1866 Stavanger – 29. juuli 1900 Kopenhaagen) oli norra kirjanik.

Sigbjørn Obstfelder on tuntud eelkõige luuletajana. Esimese luulekogu avaldas ta 1893. aastal. Kogumikku peetakse üheks esimeseks modernistlikuks teoseks norra kirjanduses.

Tugevaid mõjutusi sai ta prantsuse luuletajalt Charles Baudelaire'ilt. Obstfelderi töid on sageli nimetatud Edvard Munchi maalide kirjanduslikuks vasteks. Obstfelder ja Munch olid sõbrad. 

Suurema osa elust elas Obstfelder vaesena, vahetades tihti elukohti. Tema vaimne tervis polnud hea, tihti elas ta üle närvivapustusi. 

Aastal 1898 abiellus Obstfelder taani lauljanna Ingeborg Weekega. Abielu kujunes lühiajaliseks ja rahutuks. 

Ta suri 29. juulil 1900 Kopenhaageni haiglas Kommunehospitalet tuberkuloosi. Ta maeti Kopenhaageni Frederiksbergi kalmistule. Matusepäeval sündis tema tütar Lili.  

Aastal 1917 valmis sõprade tellimusel tema hauasammas, mille tegi Gustav Vigeland.

Teosed
 "Digte" ('Luuletused'), 1893 
 "To novelletter" ('Kaks novelletti'), 1895 
 "Korset" ('Rist', romaan), 1896 
 "De røde dråber" ('Punased tilgad', näidend), 1897 
 "En præsts dagbog" ('Pastori päevik'', romaan), poolik, avaldati postuumselt 1900 
 "Efterladte arbeider" ('Tööd pärandist'), 1903 
 "Samlede skrifter I-III" ('Kogutud teosed'), 1950, sisaldab palju varem mitteavaldatud materjali

 
Norra kirjanikud
Luuletajad
Sündinud 1866
Surnud 1900
Hans Linstow

Hans Ditlev Franciscus von Linstow (1787–1851) oli taani päritolu Norra arhitekt.

Hans Linstowi tuntumad tööd on Oslo kuningaloss ja kümned Norra kirikud.

Hans Linstow õppis algul Kopenhaagenis kunsti ja õigusteadust. 1812. aastal läks ta Norrasse Kongsbergi, kus alustas sõjaväeinseneriks õppimist, kuid katkestas õpingud. Ta õppis samaaegselt ka arhitektuuri. 

Kui Taani 1814. aastal Norrast loobuma pidi, töötas Linstow õukonnas. Ta otsustas seejärel Norrasse kolida ning töötas aastatel 1815–1820 sõjaväejuristina.

Seejärel õpetas ta Christiania kunstikoolis kipsi valamist ja ehitust.

Aastal 1823 sai Hans Linstow ülesande projekteerida Norra kuningaloss ja seda ümbritsev park. Loss valmis aastal 1849.

Aastatel 1828–1835 töötas ta välja kirikute tüüpprojekte. Tema projektide järgi ehitati Norras umbes 80 kirikut.

Välislingid

Taani arhitektid
Norra arhitektid
Sündinud 1787
Surnud 1851
Bertine Zetlitz

Bertine Axeliane Robberstad Zetlitz ehk Bertine Zetlitz (sündinud 9. aprillil 1975) on norra poplauljanna. Ta on üks norra populaarseimaid meelelahutajaid.

Biograafia
Bertine alustas oma muusikukarjääri juba varajases nooruses. Peale põhjaliku klassikalise muusika õppimist ja muusika instituudi lõpetamist, pühendus ta rohkem oma pikaajalisele unistusele saada lauljaks-lauludekirjutajaks. 

Tema debüütalbum oli "Morbid Latenight Show", millele järgnes Tore Johansson (The Cardigans) 2000. aastal produtseeritud album "Beautiful So Far". Tema kolmas album "Sweet Injections" ilmus aastal 2003, produtseeritud Howie B & Magnus Fiennes ja produtsent Richard X (Sugababes, Rachel Stevens) poolt. Album sisaldas hittsinglit "Girl Like You" millele kaasnes laialdane kriitikute heakskiit ja kaubanduslik edu. Tema neljas album "Rollerskating" sisaldas singlit "Fake Your Beauty", mis saavutas edetabelites esikohti. Bertine avaldas oma viienda albumi "My Italian Greyhound" septembris 2006.

Bertine on öelnud: "Album "My Italian Greyhound" on nagu koer: elegantne, humoorikas, sale ja hästilõhnav, koos sarmika vihjega neuroosile."

2007. aasta jaanuaris sündis tema esimene tütar Lill. Peale tütre sündi tegi ta laulmisesse vaheaja, et hakata täiskohaga emaks. Hiljem avaldas ta oma laulude kogumiku. Norra lavadele asus ta taas 2008. aasta alguses.

Viited

Norra lauljad
Sündinud 1975
Maria Mena

Maria Viktoria Mena (sündinud 19. veebruaril 1986) on norra poplauljatar.

Elulugu
Maria Mena sündis loomingulises perekonnas. Tema norralannast ema kirjutas näidendeid ja nicaragualasest isa oli trummar. Isa on mänginud mitmes Oslo bändis. 

Maria ja ta vend Tony said nime Leonard Bernsteini muusikalist "West Side Story". Nende vanemad lahutasid, kui Maria oli üheksane, mistõttu tekkis tal depressioon ja arenes välja ka toitumishäire. 

Pärast 13-aastaseks saamist läks Maria elama isa juurde. Ta laulis ja kirjutas laule oma tunnetest ja pettumustest. Mitte kõikidest päevikusse kirjutatud lugudest pole saanud laule, aga "My Lullaby" on üks nendest, väljendades tema valu vanemate lahutuse pärast. 

Maria anus isa, et ta korraldaks ta demo tegemise. Isa võttiski ühendust muusikatööstuse esindajatega lootuses lasta Maria laule salvestada. Ta esitles Maria laule mitmele plaadifirmale. Sony Music allkirjastas Maria Menaga lepingu. Aastal 2002 esitles ta Norras oma debüütsinglit "Fragile (Free)", mis ei jõudnud edetabelitesse. 

Teine singel „My Lullaby“ saavutas Norra muusikaedetabelites 5. koha. Noorel lauljannal kogunes kiiresti palju fänne ja peagi tähendas see populaarsus plaatinaplaati. Pärast suurt edu avaldas ta oma debüütalbumi „Another Phase“, mis saavutas Norra edetabelites kuuenda koha. 

20. juulil 2004 tegi Mena etteaste David Lettermani saates oma esimese rahvusvahelise albumi "White Turns Blue" esitlemiseks. "You're the Only One" ja "Just a Little Bit" olid laulud, mis jõudsid edetabelite tippu.

Diskograafia
Stuudioalbumid
"Another Phase" (2002)
"Mellow" (2004)
"White Turns Blue" (2004)
"Apparently Unaffected" (2005)
"Cause and Effect" (2008)

Viited

Välislingid

Norra lauljad
Sündinud 1986
Kvalsundi sild

Kvalsundi sild (norra keeles Kvalsundbrua) on rippsild Norra Troms og Finnmargi maakonnas Hammerfesti vallas. Sild ületab Kvalsundeti, ühendades maismaa ja Kvaløya saare. Sild on 741 m pikk.

Kvalsundi sild on pikkuselt 63. rippsild maailmas.

Sild avati liiklusele 1977. aastal.

Norra sillad
Troms og Finnmargi maakond
Dagbladet

Dagbladet on Oslos ilmuv Norra suuruselt kolmas ajaleht. Lehe keskmine tiraaž väljaande kohta ulatus 2008. aastal 123 383 eksemplarini, mis on 12 228 võrra vähem kui 2007. aastal. 

Sõna "Dagbladet" tähendab otsetõlkes 'päevaleht'.

Ajaleht asutati 1869 ja läks 1983. aastal üle tabloidformaadile. 

Aastatel 1884 kuni 1977 oli leht seotud Norra Liberaalse Parteiga (Venstre). Alates 1977. aastast on "Dagbladet" poliitiliselt sõltumatu.

Dagbladet ilmub seitsmel päeval nädalas. Veebiväljaanne Dagbladet.no on üks Norra külastatumaid veebiportaale keskmiselt 3,6 miljoni päringuga kuus.

Ajalehe peatoimetaja oli 2014. aasta alguses John Arne Markussen.

Vaata ka
 Norra ajalehtede loend

Viited

Välislingid 

Dagbladeti veebiväljaanne

Norra ajalehed
Tallinna kalmistud

Tallinna kalmistud on Tallinnas paiknevad matmispaigad.

Tänapäev
Praegusajal toimuvad matmised kaheksal kalmistul. 
 Siselinna kalmistu (Toonela tee 3). Asutatud 1775, üldpindala 18,3 ha. 
 Aleksander Nevski kalmistu 
 Vana-Kaarli kalmistu
 Kaitseväe kalmistu (Filtri tee 14). Asutatud 1887, üldpindala 2,6 ha.
 Rahumäe kalmistu (Rahumäe tee 5b, 8 ja 58c (koos juudi osaga)). Asutatud 1903, üldpindala 33 ha. 
 Hiiu-Rahu kalmistu (Hiiu-Suurtüki tänav 1). Asutatud 1920, üldpindala 2,3 ha.
 Metsakalmistu (Kloostrimetsa tee 33 ja 36 (kontori osa)). Avati ametlikult 1939, üldpindala 48,3 ha.
 Pirita kalmistu (Rummu tee 7a). Asutatud 19. sajandi lõpp, .
 Pärnamäe kalmistu (Pärnamäe tee 36 (kontori osa) ja Muuga tee 2). Asutatud 1963, üldpindala 104,4 ha.
 Liiva kalmistu (Kalmistu tee 34 (kontori osa) ja Valdeku tee 134). Asutatud 1935, üldpindala 90,5 ha.

Ajaloolised
Antoniuse kalmistu
Barbara kalmistu
Gertrudi kalmistu
Hiiu baptistide kalmistu
Jaani seegi kalmistu
Vana juudi kalmistu
Jälgimäe mõisa kalmistu
Kalamaja kalmistu
Vana katoliku kalmistu (vt. Poolamägi)
Kose mõisa kalmistu
Koolerakalmistu
Kopli kalmistu
Kopli loodearmeelaste kalmistu
Maarjamäe Saksa sõjaväekalmistu
Vana muhamedi kalmistu
Pirita sõjavangide kalmistu
Pirita vana kalmistu
Tuletõrjeühingu kalmistu
Mõigu kalmistu
Vana vanausuliste kalmistu
Viimsi mõisa kalmistu

Viited

Kirjandus
 Tallinna Kalmistute arengusuunad aastani 2012. Tallinna Linnavolikogu 20. detsembri 2004. a määrus nr 59 / Elektrooniline Riigi Teataja
Carl-Dag Lige ja Oliver Orro,  IGAVIKU PAIGAD KAASAEGSES LINNARUUMIS. Tallinna hüljatud kalmistud, lk 84-92. MUINSUSKAITSE 2 0 0 7. A A S T A R A A M A T. Väljaandjad: Muinsuskaitseamet, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, EKA Muinsuskaitse ja restaureerimise osakond. ISSN 1736-468X

Välislingid

 Eesti kalmistute kodulehekülg

 
Tallinna loendid
Tammiku segaansambel

Tammiku segaansambel on Eesti ansambel, mis loodi 1999. aastal.

Proove tehakse Tammiku rahvamajas (Jõhvi vald, Ida-Virumaa). Kontserdigeograafias on Soome, Belgia, Norra, Rootsi, Saksamaa (ESTO 2009, Münster), Poola, Valgevene, Läti.

Koosseis
Sopranid: Kadi Rebban, Evi Pinna, Mare Aadumäe
Aldid: Tiina Küttis, Heli Vähk, Piret Unt, Küllike Šapovalov
Tenorid: Ivo Tamm, Tõnu Randmer,  Andrus Rekor
Bassid: Hannes Konsa, Aare Rebban, Andre Lüüde
Juhendaja: Anu Kaljusaar

Endised liikmed
Tiit Salvan
Ardo Vildak
Kaido Türkson
Andres Karp

Eesti vokaalansamblid
Juhitav tankitõrjeraketisüsteem

Juhitav tankitõrjeraketisüsteem (juhitav tankitõrjerakett, tankitõrjeraketisüsteem, tankitõrjeraketikompleks) - JTTRS - on peamiselt soomustehnika vastu mõeldud relv või relvasüsteem, mis koosneb stardiseadmest ja juhitavast või isesihtuvast raketist. 

Tankitõrjeraketisüsteemid on reeglina kandesõidukil (näiteks soomuk, maastur või kerge taktikaline veoauto) veetavad, mõnikord ka jalaväelaste poolt kantavad. Neid on samuti paigaldatud lennuvahenditele.

Esimesed tankitõrjeraketid töötati välja Saksamaal 1944-1945. Nende kasutamisest pole teavet, kuid võitjariigid võtsid projektist eeskuju oma relvastuse arendamisel. Esimene tegelik lahinguline kasutus toimus 1956. a. Iisraeli-Egiptuse konfliktis. Tänapäeval moodustavad tankitõrjeraketisüsteemid iga sõjaväe tankitõrje lahutamatu osa.

Jalaväerelvad
Juhitavad tankitõrjeraketid
Arnljot Eggen

Arnljot Eggen (13. august 1923 Tolga – 4. veebruar 2009 Oslo) oli norra kirjanik. 

Ta kirjutas luuletusi, näidendeid ja lasteraamatuid.

Arnljot Eggeni debüütluulekogumik "Eld og is" ilmus 1951. aastal. 

Ta on saanud Norra kirjanduskriitika auhinna (norra Den norske Kritikerprisen for litteratur või Kritikerprisen) lasteraamatu "Den lange streiken" eest. Melsomi auhinna on ta saanud lauluraamatu "Bakside-viser" eest 1971. aastal ja luulekogumiku "Det flyktige varige" eest 1995. aastal. 

Ta kirjutas nii bokmål'is kui ka nynorsk'is.

Tunnustus 
 Melsomi auhind (1971, 1995) 
 Norra kirjanduskriitika auhind (1981) 
 Doblougi auhind (1985) (jagas auhinda Bergljot Hobæk Haffiga)

Norra kirjanikud
Sündinud 1923
Surnud 2009
Padrun

Padrun on vint- või sileraudsetes tulirelvades kasutatav laskemoonaliik.
Süütepõhimõtte järgi liigitatakse padruneid ääretulepadruniks ja kesktulepadruniks.

Padrun koosneb reeglina kuulist, hülsist ("kestast") koos süütekapsliga ja hülsis asuvast heitelaengust püssirohust. Monoliitse heidetava kuuli asemel võivad hülsis olla haavlid või kartetšid, samuti näiteks valgus/singnaal leeklaengud.

Padrunid jaotuvad eesmärgilt: 

lahingpadrunid /teravmoon), 
paukpadrunid, 
gaasipadrunid.

Vastavalt relvale ehk kaliibrile eristatakse:

vintpüssipadruneid ehk kuulipildujapadruneid, 
(poolpikki) automaadipadruneid, 
revolvripadruneid, 
püstolipadruneid, mida kasutatakse püstolites ja püstolkuulipildujates
sportrelvapadruneid.

Paukpadruneid kasutatakse lasu imiteerimiseks ja neil kas puudub kuul või on kuul tehtud materjalist, mis puruneb hõlpsalt tulistamisel relva raua suudmele paigaldatud lõikuri abil.

Õppepadrunid on kahjutud ja neid kasutatakse väljaõppes kas näidistena või laadimisharjutusteks.

NATO
5.56×45mm NATO, eellane on .223 Remington
7.62×51mm NATO, eellane on .308 Winchester
9×19mm NATO ehk Parabellum
12.7×99mm NATO ehk .50 BMG Browning machine gun

Venemaa
5.45×39mm AK-74, A-91, AK-101, AK-102
7.62×39mm, AK-47, AKM, A-91, RPD, RPK
7.62×54mmR Mossin-Nagant, SVD-63, SV-98
9×18mm Makarov, selle eellane on 9×18mm Ultra, Makarovi püstol
12.7×108mm DŠK, ŠVAK, Berezin UB, Afanasjev A-12.7, JakB-12.7

Vaata ka

 C.I.P. Commission Internationale Permanente pour l'épreuve des armes à feu portatives, Permanent International Commission for the Proof of Small Arms

Viited

 
Jahindus
Grip

Grip on mahajäetud kaluriküla Norras, see asub Kristiansundi valla koosseisu kuuluva Gripi saarestiku suurimal, Gripholmeni saarel.

Esimesed märkmed asustusest Gripis pärinevad 9. sajandist. Hansa liidu ajal hoogustus kalaeksport Norra kaluriküladest, kaasa arvatud Gripist. Küla kuulus enne reformatsiooni 1536. aastal Norra peapiiskopile. 

1728. aastal ostis Trondheimi kaupmees Hans Horneman kuningas Frederik IV käest Gripi küla. Külas elanud kalamehed pidid oma saagi müüma kaupmeestele nende määratud hinna eest. Kokkulepe kehtis 1893. aastani. 

1796. aastal hävitas torm suurema osa kalurikülast ning sama juhtus ka 1804. aastal. Esimesed muulid rajati aastal 1882 ja sadam, kus olid võimelised randuma väikesed laevad, ehitati aastal 1950. 

Rahvaarv saarel on kõikunud juba sajandeid. Praegune tühi küla oli kunagi asustatud ja toimekas koht. Kalapüügi kõrghooaegadel elas seal ligi 2000 kalameest, kes purjetasid ja sõudsid Gripi kõikjalt, et püüda turska. II maailmasõja ajal rahvaarv kahanes. Grip jäi inimtühjaks, kui Hildur ja Kasper Larsen sealt viimasena 1974. aastal enne jõule lahkusid. Hüljatud kalurimajadest on saanud populaarsed suvilad. Suviti on Gripis ligikaudu 250 alaliselt elavat inimest. Saarel puudub veeallikas, kogutakse vihmavett, tualettides lastakse peale merevett ja pesupesemiseks sõidetakse linna. Vanasse koolimajja on ehitatud võõrastemaja ja postkontor.

Viited

Norra asulad
Kristiansundi vald
René Dubos

René Jules Dubos (20. veebruar 1901 Saint-Brice-sous-Forêt – 20. veebruar 1982 New York) oli prantsuse-ameerika mikrobioloog ja rohelise ideoloogia arendaja.

Ta sündis ja kasvas Île-de-France'is. Tema isal oli nii kodukülas kui ümberkaudsetes külades lihapoode. Dubos lõpetas algul keskkooli ja siis Pariisis Riikliku Agronoomiainstituudi. 1927 asus ta tööle USA-sse ja võttis hiljem ka USA kodakondsuse.

Ta pühendas suurema osa oma elust bakteriaalsete haiguste empiirilisele uurimisele ning sellele, et analüüsida keskkonna ja sotsiaalsete olude mõju inimeste heaolule.

Ta eraldas pinnases elavatest mikroorganismidest antibakteriaalseid aineid ja see viis paljude antibiootikumide avastamisele. Ta uuris tuberkuloosi ja kopsupõletikku, omandatud immuunsust ja organismi vastupanu nakkusele. Suurem osa tema teaduskarjäärist möödus Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudis, mis hiljem nimetati ümber Rockefelleri Ülikooliks, ainult aastail 1942–1944 töötas ta Harvardi ülikoolis meditsiiniteaduskonnas võrdleva patoloogia ja troopilise meditsiini professorina.

Teda peetakse loosungi "Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt" autoriks. Sellega tahetakse öelda, et ülemaailmseid majandusprobleeme saab lahendada üksnes siis, kui arvestatakse kohalikke ökoloogilisi, majanduslikke ja kultuurilisi erinevusi. Esimest korda sõnastati see lause 1978, 6 aastat pärast seda, kui Dubos oli 1972 olnud ÜRO inimkeskkonna konverentsil nõunik.

1979 rõhutas Dubos, et ökoloogiliselt jätkusuutlik käitumine peab algama kodust. Ta uskus, et maailmas tuleb kehtestada kord, kus "looduslikud ja sotsiaalsed üksused säilitavad või saavad tagasi oma identiteedi ja suhtlevad ometi üksteisega arenenud sidesüsteemi kaudu".

Dubos pälvis 1948 Albert Laskeri meditsiini alusuuringute auhinna pinnasebakterite antibiootiliste omaduste avastamise eest ja 1969 Pulitzeri auhinna mitteilukirjanduse kategoorias.

Tunnustused
René Jules Dubos valiti 1954. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.

Teosed
René Dubos. "So Human an Animal: How We Are Shaped by Surroundings and Events". New York 1968: Charles Scribner's Sons; 1998 kordustrükk Transaction Publischers New Brunswick, [http://books.google.ee/books?id=sy-2Gw_YnE0C&printsec=frontcover&dq=So+Human+an+Animal:+How+We+Are+Shaped+by+Surroundings+and+Events&hl=et&sa=X&ei=oag5UsrpOpT04QTpuYCAAg&redir_esc=y#v=onepage&q=So%20Human%20an%20Animal%3A%20How%20We%20Are%20Shaped%20by%20Surroundings%20and%20Events&f=false Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 18.09.2013) (inglise keeles)] Barbara Ward, René Dubos. "Only One Earth: The Care and Maintenance of a Small Planet''". Suffolk 1972: Penguin Books.

Ameerika Ühendriikide bioloogid
Sündinud 1901
Surnud 1982
Balabanovo

Balabanovo on linn Venemaal Kaluga oblastis. Asub Protva jõe kaldal, 76 km Kalugast kirdes.

Balabanovo küla on esmakordselt mainitud 17. sajandil. 1972. aastal sai Balabanovo linnaõigused. 

Linnas asub tikuvabrik ja Stora Ensole kuuluv pakenditehas.

Balabanovot läbib Moskva-Brjanski raudtee. 6 km linnast loodes asub Jermolino lennuväli.

Viited 

Kaluga oblasti linnad
Pühalepa kihelkond

Pühalepa kihelkond (lühend Phl; saksa keeles Kirchspiel Pühhalep) oli kihelkond Läänemaa koosseisu kuulunud Hiiumaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Piirkonna ajalugu 

Kihelkonna ala kuulus 1234. aastast Saare-Lääne piiskopkonda, pärast 1254. aasta maadejagamist Liivi ordule (Maasilinna foogtkonna Pühalepa ametkond keskusega Suuremõisa ordumõisas).

Kihelkonnakirik ehitati eeldatavalt aastatel 1255–1260. Kirikukihelkonda on esmakordselt mainitud 1519 kui kerspel to sunte Laurencius (Püha Laurentiuse kihelkond). 1522 on kihelkonda mainitud esmakordselt Pühalepa nimega seoses Saare-Lääne piiskopi Johannes Kieveli visitatsiooniga.

Rootsi võimu ajal (1563–1710) oli kihelkond 1620. aastast kuni reduktsioonini de la Gardie'de valduses. Tähtsaks sai lubjapõletus- ja laevaehituskoht Suursadam. Hiljem arendasid samu alasid ka Ungern-Sternbergid, kes asutasid Hiiu-Kärdla kalevivabriku. Selle juurde tekkinud asula oli peagi Hiiumaa suurim (Kärdla). 18. sajandi teisel poolel levis kihelkonnas vennastekoguduseliikumine. Aastail 1885–1887 toimus hoogne õigeusku siirdumine. 1890. aastal ehitati Kuri külasse õigeusu Pühalepa Issanda Taevaminemise kirik.

Pühalepa kihelkonna mõisad 
Pühalepa kihelkonnas paiknes ajalooliselt 11 mõisat – neist 1 kirikumõis ja 3 rüütlimõisast peamõisat koos 5 kõrvalmõisaga ning 3 karjamõisat.
Pühalepa kirikumõis (Pastorat Pühhalep)
Hiiessaare mõis (Hienhof)
Kassari mõis (Kassar) rüütlimõis
Kärdla mõis (Kertel) rüütlimõisa staatuses Hiiu-Kärdla kalevivabrik (Kertel Fabrik)
Kärdlamõisa mõis (Kertelhof) Suuremõisa kõrvalmõis, endine rüütlimõis
Loja mõis (Loja) Suuremõisa kõrvalmõis
Partsi mõis (Pardas) Suuremõisa kõrvalmõis
Randvere mõis (Randefer)
Soonlepa mõis (Soonlep) Suuremõisa kõrvalmõis
Suuremõisa ehk Hiiu-Suuremõisa mõis (Großenhof, Dagö-Großenhof) rüütlimõis
Vilivalla mõis (Williwalla) Suuremõisa kõrvalmõis

Pühalepa kihelkonna vallad 
Kärdla vald (Kertel) (1866–1920; seejärel korraldati ümber Kärdla aleviks)
Suuremõisa vald (Grossenhof) (1866–1950; 1935. aastast Pühalepa vald)
Kassari vald (Kassar) (1866–1893; siis liideti Käina vallaga)

Kihelkonna alad tänapäeval 
Tänapäeval kattub kihelkonna ala endise Pühalepa valla alaga, v.a enamus Kassari saarest (Kassari mõis), mis kuulus Käina valda.

Viited

Välislingid 
Pühalepa kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Läänemaa kihelkonnad
Retsitatiiv

Retsitatiiv on muusikas tavaliselt ühehäälne vokaalmuusika žanr, mida iseloomustab sõnalise teksti lausumise jäljendamine lauldes. 

Retsitatiiv võib olla number suurvormides, näiteks ooperis, oratooriumis.

Vaata ka
Kõnelaul

Lauluvormid
Jawaharlal Nehru

Jawaharlal Nehru (hindi जवाहरलाल नेहरू Javāharlāl Nehrū; 14. mai 1889 – 27. mai 1964) oli India poliitik, esimene India peaminister aastatel 1947–1964.

Tema tütar Indira Gandhi ja lapselaps Rajiv Gandhi olid samuti India peaministrid.

Teosed eesti keeles 
 "India avastamine. Valitud esseed". Inglise keelest tõlkinud Maret Kark. Eessõna lk 5–7 ja kommentaarid lk 134–138: Linnart Mäll. Loomingu Raamatukogu 1978, nr 24–26, 144 lk 
 "Kesköötunni lüües, kui maailm magab, ärkab India elule ja vabadusele" (kõne Indiale iseseisvuse andmisel 14. augustil 1947) – kogumikus "Kõned, mis muutsid maailma", kirjastus Pegasus, Tallinn 2006, lk 120–123

Välislingid 
 Ivari Vee, "Nädala juubilar Jawaharlal Nehru 120" – Kesknädal 11. november 2009, lk 12

India peaministrid
Sündinud 1889
Surnud 1964
Piprasamblik

Piprasamblik (Rinodina (Ach.) Gray) on samblike perekond rosettsamblikuliste sugukonnast.

Eesti liigid
Eestis kasvab 16 liiki piprasamblikke:
R. archaea (Ach.) Arnold
R. bischoffii (Hepp) A. Massal. - Bischoffi piprasamblik
R. confragosa (Ach.) Körb.
R. conradii Körb.
R. degeliana Coppins
R. efflorescens Malme
R. exigua Gray - hallikas piprasamblik
R. gennarii Bagl.
R. immersa (Körb.) Arnold
R. interpolata (Stirt.) Sheard
R. milvina (Wahlenb.) Th. Fr.
R. parasitica H. Mayrhofer & Poelt (see liik on lihhenikoolne seen)
R. pyrina (Ach.) Arnold - pisi-piprasamblik
R. septentrionalis Malme
R. sophodes (Ach.) A. Massal. - harilik piprasamblik
R. turfacea (Wahlenb.) Körb.

Välislingid
Fotosid Rinodina liikidest

Rosettsamblikulised
Samblikud
Aksel Artus

Aksel Artus (sündinud 23. mail 1990) on eesti purjetaja.

2009. aastal lõpetas ta Kuressaare Gümnaasiumi.

Ta purjetab Saaremaa Merispordi Seltsis.

2002. aastal võitis ta purjetamise Eesti noorte meistrivõistlusel Optimist klassis kulla U14 vanuseklassis.

Mais 2007 sai ta Laser 4,7 võistlusklassis esikoha Kevadregatil.

Ta sai 2007. aasta augustis Austrias toimunud purjetamise Zoom8 klassi maailmameistrivõistlustel parima Eesti purjetajana 18. koha.

6.–8. aprillil 2009 Itaalias Garda järvel toimunud Zoom8 klassi Euroopa noorte meistrivõistlustel võitis Aksel Artus pronksmedali.

Viited

Eesti purjetajad
Sündinud 1990
Nigul Karits

Nigul Karits (kuni 24. aprillini 1936 Nikolai Kapustin; 23. oktoober 1911 Narva – oktoober 1944; jäi II maailmasõjas teadmata kadunuks) oli Eesti poksija. Ta alustas poksimist Tallinna Poksiklubis 1933. aastal.

Karits sai keskkaalus (kuni 72,6 kg)  Eesti meistrivõistlustel II koha (1935).

Karits osales seitse korda Eesti koondises (1933–1936). Ta oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kahekordne Baltimaade meister (1934 ja 1935).

Karits osales keskkaalus (kuni 72,6 kg)  IV Euroopa meistrivõistlustel 1934. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise punktidega. Tema vastane Alf Jackson (Suurbritannia) langes hiljem välja veerandfinaalis.

Karits mobiliseeriti Punaarmeesse 27. juulil 1941. Ta jäi oktoobris 1944 Eesti Laskurkorpuse võitlejana (reamees) teadmata kadunuks.

Isiklikku
Nigul Karitsa poeg on võrkpallur ja piirivalvur Henn Karits.

Kirjandus 
Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001.
Rein Pajur. "Poksimeistrid maailmas ja Eestis 1719–2000". Revelex. Tallinn 2005.

Välislingid 
 

Eesti poksijad
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Kadunuks jäänud 1940. aastatel
Sündinud 1911
Surnud 1944
Målselva

Målselva on 140 kilomeetri pikkune jõgi Norras Tromsi maakonnas. 

Målselva saab alguse Lille Rostavatni järvest, ning suubub Malangeni fjordi harufjordi Målselvfjordenisse. Enne suuet voolavad temasse Divielva, Tamokelva ja Barduelva jõgi.

Målselva on andnud nime Målselvi vallale ning Målselvdaleni orule.

Jõe valgla on 6144 km².

Viited

Välislingid

Målselvi valla koduleht (norra keeles)

Norra jõed
Norra mere vesikond
Osvald Vahtra

Osvald Vahtra (8. juuni 1893 Vana-Koiola vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 17. august 1965 Tallinn) oli eesti riigiametnik.

Töökäik
1919, 15. märts teenistusse töökaitse alal (töökaitse komissari asjaajaja)
1920 töökaitse komissar 
1927 töökaitse ala ümberkorraldamise puhul abitööinspektor
1936 töökaitse 3. jaoskonna tööinspektor Rakveres

Tunnustused
1936 Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärk

Viited

Kirjandus
"Tööinspektor O. Vahtra tööjuubel". Uus Eesti nr 72, 14. märts 1939. Lk 7

Välislingid
Eesti Vabariigi teenetemärkide kavalerid
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti riigiametnikud
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1965
Cuyahoga Valley rahvuspark

Cuyahoga Valley rahvuspark on Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis asuv rahvuspark. Läbi rahvuspargi voolab Cuyahoga jõgi.

1974. aastal loodi seal 134 km² suurune riiklik puhkeala. 11. oktoobril 2000 tehti sellest rahvuspark.

Lähim linn on Akron.

Välislingid 

http://www.nps.gov/cuva

Ameerika Ühendriikide rahvuspargid
Ohio geograafia
Christopher Alexander

Christopher Wolfgang Alexander (4. oktoober 1936 Viin – 17. märts 2022) oli Austria päritolu Ameerika Ühendriikide arhitekt.

Ta elas Ameerika Ühendriikides alates 1958. aastast.

Teoreetilised seisukohad
Ta on tuntud kui ajatu ehitusviisi teoreetik. Ta on avaldanud neljaköitelise teose "The nature of Order" (2002–2004), milles esitab ja põhjendab ruumi kujundamise viisi, mida ta nimetab elusaks. 

Ta eristas 15 struktuurset omadust, mis ilmuvad, kui on tegu elususega:
 mastaabi tasandid,
 rõhutatud keskmed,
 piirid,
 vahelduvad kordused,
 positiivne ruum,
 kaunis kuju,
 lokaalsed sümmeetriad,
 sügav põimumine ja ebamäärasus,
 kontrast,
 gradiendid,
 robustsus,
 kajad,
 tühikud,
 lihtsus ja seesmine rahu,
 seotus.

Tunnustused
1980 – valiti Rootsi Kuningliku Kaunite Kunstide Akadeemia välisliikmeks
1996 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks

Ameerika Ühendriikide arhitektid
Sündinud 1936
Surnud 2022
Jørgen Moe

Jørgen Engebretsen Moe (22. aprill 1813 – 27. märts 1882) oli Norra vaimulik ja kirjanik.
Ta on tuntud eelkõige kogumiku "Norra muinasjutud" (Norske Folkeeventyr) järgi, mille ta andis välja koos Peter Christen Asbjørnseniga. 

Moe ja Asbjørnsen tegid ära suure töö; lisaks norra muinasjuttude kogumisele ning nende toimetamisele aitasid nad kaasa ka norra keele arengule. "Norske Folkeeventyri" stiil mõjutas oluliselt bokmål'i arengut.

Moe sündis rikka haritud farmeri pojana Mo farmis Ringerike vallas Holes. Ta kohtus Peter Asbjørnseniga 13–14-aastasena ning üsna pea avastasid nad ühise huvi folkloori vastu.

Alates aastast 1841 veetis Moe peaaegu iga suve Lõuna-Norras ringi rännates ning folkloori kogudes. Ta õppis teoloogiat praeguses Oslo ülikoolis ja 1845. aastal määrati ta teoloogiaprofessoriks Norra Sõjaväeakadeemias.

Alates aastast 1853 oli ta kümme aastat vaimulik Sigdali vallas. Moe esimene kogudus inspireeris teda looma mitmeid nüüdseks tuntud luuletusi ("Den gamle Mester", "Sæterjentens Søndag"). Aastal 1863 kolis ta Drammenisse ning sai Bragernesi koguduse vaimulikuks, aastal 1870 kolis ta Vestre Akerisse Kristiania ehk nüüdse Oslo lähedal. Aastal 1875 sai temast piiskop Agderi piiskopkonnas Kristiansandis. Moe oli väga armastatud piiskop ning tal oli oma kaasaegsetele suur mõju. 

Jaanuaris 1882 lahkus ta piiskopi ametist kehva tervise tõttu ning suri sama aasta 27. märtsil.

Moe arvas, et kirjutamine peaks olema "objektiivne", et jutustusest puuduksid ego mõjutused. Siiski püüdis ta rajada ja säilitada oma töödes kirjanduslikku esteetikat. Moe avaldas ka proosalugusid lastele, näiteks "I Brønden og i Tjernet" ('Kaevus ja mägijärves', 1851) ja "En liden Julegave" ('Väike jõulukingitus', 1860). 

Asbjørnseni ja Moe koostöö puhul oli tavaline, et teksti jõulisus oli pärit Asbjørnsenilt ning nii-öelda sarm Moelt, samas muutus pikaaegse koostöö tulemusena nende kirjanduslik väljendus ülimalt sarnaseks.

Moe poeg Moltke jätkas isa tööd folkloori ja muinasjuttude alal ning temast sai esimene professor sellel erialal nüüdses Oslo Ülikoolis.

Viited

Välislingid
"Norske Folkeeventyri" tõlge inglise keelde: Popular Tales From the Norse, tõlkija George Webbe Dasent, 3. trükk, 1888

Norra kirjanikud
Sündinud 1813
Surnud 1882
Adukt

Keemias on adukt kahe erineva molekuli 1:1 ühinemise produkt, sõltumata sellest, mis tüüpi sidemed nende molekulide vahel tekivad. 

Enamasti kasutatakse mõistet adukt:
kui keemilises reaktsioonis lisaks soovitud molekulaarsele liitumisproduktile, see on 1:1 aduktile, moodustuvad ka kõrvalproduktid
kui moodustuv ühinemisprodukt ei ole kirjeldatav kovalentsete või iooniliste täissidemetega, näiteks 
doonor-aktseptor ühendid
koordinatsioon- ehk kompleksühendid, ioonsed kompleksid
kui ühinenud molekulid ei ole seotud klassikaliste keemiliste sidemetega, vaid näiteks hüdrofoobsed jõud, van der Waalsi jõud jm.
Vahel kasutatakse ka mõistet 1:2 adukt (harvem muud, 1:n adukt), mis tähendab, et see produkt sisaldab kaks (või n) molekuli ühte lähteühenditest.

 Keemilised ained
Strõi

Strõi (poola Stryj) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis, Strõi rajooni halduskeskus. Strõi asub Lvivist umbes 66 km lõunas.

Strõi sai 1341. aastal Magdeburgi linnaõiguse. Linn oli 15.–16. sajandil kaubateede ristil ja seal toimus majanduslik õitseng, mis hääbus 17. sajandi sõdade ajal. Strõi kuulus aastatel 1569–1772 Poola Ruteenia vojevoodkonda. Linn  läks 1772. aastal Austria valdusesse. Suure tulekahju tagajärjel 1886. aastal linn peaaegu hävis.

Pärast Esimest maailmasõda liideti linn 1919. aastal taas Poolaga. Linn oli Strõi maakonna keskus Stanõslavivi vojevoodkonnas. Linna elanikkond (umbes 30 000 inimest) koosnes ligikaudu võrdsetest osadest poolakatest, ukrainlastest ja juutidest.

Teise maailmasõja alguses liideti linn Nõukogude Liiduga. Saksa okupatsiooni ajal deporteeriti juutidest elanikud. Pärast sõda oli linna lähedal suur Nõukogude Liidu lennuväebaas.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Strõi elanikest ukrainlasi 92,1%, venelasi 5,2%, poolakaid 0,5% ja valgevenelasi 0,3%.

Viited

Välislingid 
Strõi koduleht
Stryj. – Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich, Warszawa: Filip Sulimierski i Władysław Walewski 1890, XI: Sochaczew – Szlubowska Wola, lk 429–438.

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Herbert Kütt

Herbert Kütt (20. detsember 1903 Rae vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 13. jaanuar 1924 rongis Nõmme ja Tallinna vahel) oli Eesti poksija.

Ta poksis Tallinna "Spordis".

Kütt oli Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1923. aastal. Ta osales septembris 1923 rahvusvahelisel turniiril Helsingis ning kaotas oma kohtumise Läti esindaja vastu.

Kuna ta laskis end 13. jaanuaril 1924 maha, siis aprillis toimunud 1924. aasta Eesti meistrivõistlustel poksis ei saanud ta enam osaleda, nagu on vahel ekslikult tõlgendatud võistlustest osavõtjate nimede põhjal.

Ta maeti 20. jaanuaril 1924 Tallinna Kalamaja kalmistule.

Viited

Kirjandus
"Herbert Kütt †." Päevaleht nr 13, 15. jaanuar 1924. Lk 6
"Piletita sõitja ennast wagunis maha lasknud.". Kaja nr 13, 15. jaanuar 1924. Lk 5 
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 375

Välislingid
Herbert Kütt. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 152:10
Herbert Kütt. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 152:25
Herbert Küti treeningpäevik. Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM Fp 288:2 KK 28/F4-1/28 
Herbert Küti sporditulemused

Eesti poksijad
Sündinud 1903
Surnud 1924
Kalamaja kalmistule maetud
Trygve Haavelmo

Trygve Magnus Haavelmo (13. detsember 1911 Skedsmo – 26. juuli 1999 Oslo) oli norra majandusteadlane.

Trygve Haavelmo tegeles peamiselt ökonomeetriaga. 1946 kaitses ta doktorikraadi väitekirjaga "Tõenäosuslik lähenemine ökonomeetriale". Ta omandas majandusteaduses tähtsa koha paljude matemaatilises analüüsis levinud kontseptsioonide loogilise kriitika tõttu.

Teise maailmasõja ajal töötas Haavelmo vaba Norra kaubalaevastiku abistamiseks mõeldud Londonis asutatud organisatsioonis Nortraship. Töökoht asus ettevõtte statistikaosakonnas New Yorgis.

Aastatel 1948–1979 oli ta Oslo Ülikooli majandusprofessor. Enne seda oli ta aasta aega ülikooli kaubandusosakonna juht.

1957 oli ta rahvusvahelise Ökonomeetriaühingu president. Sellel ühingul on igal kalendriaastal erinev president.

Aastal 1989 sai ta Nobeli majandusauhinna "tõenäosusteooria aluste selgitamise eest ökonomeetrias ja oma kõrvutiste majandusstruktuuride analüüsi eest".

Välislingid 
 Biograafia lehel nobelprize.org (inglise keeles)

Norra majandusteadlased
Oslo ülikooli professorid
Nobeli majandusauhinna laureaadid
Sündinud 1911
Surnud 1999
Narodnaja Volja

Narodnaja Volja oli 19. sajandil Venemaa Keisririigis tegutsenud poliitiline partei, mis kasutas poliitilises võitluses agitatsiooni kõrval ka terrorismi. Parteil oli Venemaa Keisririigis laialdane filiaalide võrgustik (90), allorganisatsioonid, mis olid suunatud talupoegade, üliõpilaste, sõjaväelaste keskkonnale ja Punase Risti organisatsioon oma liikmete abistamiseks. 

Narodnaja Voljal olid allorganisatsioonid ka välismaal – Pariisis ja Londonis, kus partei andis välja tolle aja kohta suure tiraažiga (3000–5000) 3–5 ajalehte ja ajakirja.

Partei tekkis 1879. aastal senise poliitilise liikumise Zemlja i Volja («Земля и воля») lagunemisel. Partei nõudis Venemaa Keisririigis (monarhi ainuvõimuga riigis) demokraatlike muudatuste tegemist: Asutava Kogu kokkukutsumist, üleüldise valimisõiguse võimaldamist, alalise rahvaesindusorgani moodustamist, sõna-, trüki-, südametunnistusevabadust, armeeteenistuse asendamist vabatahtlikkuse alusel moodustatava sõjaväega ja maa andmist talupoegadele.

Liikumise juhid
Narodnaja Volja Täitevkomitee liikmed (liikmete arv tõusis ajutiselt kuni 31 liikmeni):
Andrei Željabov (1851–1881)
Aleksandr Mihhailov (1855–1884)
Aleksandr Kvjatkovski (1853–1880),
Sofia Perovskaja (1853–1881)
Veera Finger (1852–1942)
Lev Tihhomirov (1852–1923)
Mihhail Frolenko (1848–1938)
Aleksandr Barannikov (1858–1883)
Saveli Zlatopolski (1855–1885)
Mihhail Gratševski (1849–1887)

Terrorism 
Oma aktiivse terroriperioodi jooksul aastail  (1879–1884) tapeti Narodnaja Volja Sõjalise organisatsiooni poolt:
 Venemaa keisri Aleksander II tapmiskatse Peterburis Talvepalees;
 Venemaa keiser Aleksander II – tapja Ignacy Hryniewiecki
 Venemaa salapolitsei Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemangu Peterburi kaitsejaoskonna ülem Georgi Sudeikin (1850–1883) – tapjad Stavrodski ja Konaševitš 
 Venemaa sõjakohtu prokurör V. Strelnikov
 Narodnaja Volja liikumisest osavõtja ja salapolitsei informaator S. Preim (С.И. Прейм)
 Narodnaja Volja liikumisest osavõtja ja salapolitsei informaator F. Škrjab (Ф.А. Шкряб)
 Narodnaja Volja liikumisest osavõtja ja salapolitsei informaator A. Žarkov

Vaata ka 
 14 protsess

Välislingid 
"Народная Воля"
Народная воля
ПРОГРАММА ВОЕННО-РЕВОЛЮЦИОННОЙ ОРГАНИЗАЦИИ

Venemaa keisririigi poliitika
Terrorirühmitused
Halden

Halden on linn Norras Vikeni maakonnas, Haldeni valla keskus. Halden asub Iddefjordi rannikul Tista jõe delta lähedal.

Halden asub Rootsi piiri lähedal ja minevikus oli tal tähtis kaitseülesanne.

Kuni 1928. aastani oli linna nimi Fredrikshald.

1. jaanuaril 1838 loodi Haldeni linnast Haldeni vald. 1. jaanuaril 1967 ühendati linnaga Bergi ja Iddi vallad.

Linnas asub Fredriksteni kindlus, mida ei ole kordagi vallutatud. Küll sai kindluse piiramisel surma Karl XII.

Halden on ainus linn, mida on mainitud Norra hümnis:

Thi vi heller landet brente
enn det kom til fall;
husker bare hva som hendte
ned på Fredrikshald.

Tänapäeval on Halden populaarne turismikeskus, eriti suvel, kui seal korraldatakse festivale ja kontserte.

Haldenist pärineb bänd The Kovenant.

Nimi 
Linn sai oma nime väikese Halleni talu järgi (hall tähendab 'tõus' või 'nõlv'). Asulat mainiti 1629. aastal taanipärase nimega "Halden". Aastal 1665 sai Halden linnaõigused ning selle nimele lisati Taani-Norra kuninga Frederik III nimi. Linna uueks nimeks sai Fredrikshald.

Aastal 1928 muudeti linna nimi tagasi Haldeniks. Hiljem on juttu olnud Fredrikshaldi nime tagasivõtmisest.

Viited

Välislingid 

Norra linnad
Haldeni vald
Hobøli vald

Hobøli vald oli vald Norras Østfoldi maakonna kirdeosas. Valla keskus oli Elvestadi küla.

Hobøli vald loodi 1. jaanuaril 1838.

Hobøli valla suurim küla oli Tomter, kus asub raudteejaam. Valla koosseisu kuulusid ka Knapstadi ja Ringvolli küla.

2020. aastal liideti Hobøli vald Indre Østfoldi vallaga.

Nimi 

Hobøli vald sai oma nime vana Hobøli talu (muinaspõhja: Hóbœli) järgi, kuna sinna rajati paikkonna esimene kirik. Talunime esimene osa hór ehk hár tähendab 'kõrg-' ja lõpp  bœli tähendab  'talu'. Niimoodi tähendab nimi 'talu, mis paikneb kõrgemal'. Aastani 1889 kirjutati nimi Haabøl.

Sümboolika 
Hobøli valla vapp kinnitati 30. augustil 1985. Rohelisel kilbil on kujutatud hall looklev jõgi jõeloogedega. Vapp näitab valla kujutist ülaltpool. Valla territoorium on üldiselt suur jõeorg, kus lookleb Hobølelva jõgi.

Sõprusvallad 
 Rõngu vald, Tartu maakond, Eesti

Viited 

Østfoldi maakonna endised vallad
Veikkausliiga

Veikkausliiga (rootsi keeles Tipsligan) on Soome klubijalgpalli kõrgeim liiga. Liiga peasponsor on lotofirma Veikkaus, millest tuleneb ka nimi. Veikkausliiga asutati 1990. aastal varasema kõrgliiga Mestaruussarja asemele, mis oli alates 1930. aastast amatöör- ja poolprofiliiga. Aastatel 1908–1930 otsustati meistrivõistlused karikavõistlustega.

Ykkönen (esiliiga) on olnud Soome tugevuselt teine liiga alates 1973. aastast.

1990 ja 1991 hooajad mängiti Veikkausliiga nime all "Futisliiga" (rootsi keeles Fotbollsligan).

Sarnaselt mitmete teiste külmema kliimaga Euroopa riikidega peetakse suurem osa liigamängudest suveperioodil. Hooaeg algab tavaliselt aprillis ja lõpeb novembris. Formaat ja meeskondade arv on pidevalt muutunud. 2021. aasta hooajal osales liigas 12 meeskonda, kus meeskonnad mängisid iga vastasega kaks korda (ühe korra kordus ja ühe korra võõrsil). Seejärel jagati klubid liigatabeli alusel pooleks ning 1.–6. ja 7.–12. kohal olnud klubid mängisid oma tabelipoole klubidega veel ühe korra läbi. Hooaja lõpus langeb viimase koha saavutanud meeskond Ykköneni, mille võitja tõuseb Veikkausliigasse, ning tagantpoolt teine meeskond peab üleminekumänge Ykköneni teise koha meeskonnaga.

2010. aastal oli mängijate keskmine palk 24 400 eurot. Veikkausliiga on Euroopa Jalgpalliliigade ühenduse asutajaliige.

Klubid 

2022. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:

Veikkausliiga meistrid

Eestlased Soome jalgpalli kõrgliigas

|-
|

Viited

Välislingid
Veikkausliiga koduleht
Soomekeelne jalgpallifoorum FutisForum² / Veikkausliiga

Jalgpalliliigad
Soome jalgpall
Eik Albri

Eik Albri (kuni 22. jaanuar 1940 Erich Alber; 21. juuni 1908 Domkino eesti küla, Oudova maakond, Peterburi kubermang (praegune Domkino II küla, Strugi Krasnõje rajoon, Pihkva oblast, Venemaa – 20. mai 1982 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitegelane.

Albri alustas poksimist 1924. aastal Narva Võitlejas, tal ei olnud korralist treenerit.

Ta sai 1928. aasta Eesti meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 3. koha. Ta võitis 1929. aasta Narva–Tallinna linnavõistlusel kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) selle aasta Eesti meistrit Hugo Soaseppa.

Albri oli Narva spordi- ja eriti poksielu üks organisaatoreid. Ta oli Võitleja juhatuse liige ja poksitreener ning tegutses kaua aega poksikohtunikuna.

Isiklikku
Tema õe Linda mees oli Eesti Ingeri rahvusliku liikumise tegelane Leander Reijo.

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 363

Välislingid
"Poksija E. Alber (Albri)". Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 152:22/album
Valerian Loik. 7. Eesti Laskurdiviisi välileivatööstuse autojuht Eik Albri portree. 1943. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu

Eesti poksijad
Eesti poksitreenerid
Eestistatud nimega inimesed
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1982
Johann Kokla

Johann Kokla  (13. jaanuar 1892 – 30. märts 1933) oli Eesti riigiametnik ja Läänemaa politseiprefekt.

Johann Kokla lõpetas Tallinnas linnakooli. Pärast kooli lõpetamist 1909. aastal asus Kokla tööle ametnikuna Märjamaa posti-telegraafikontoris. Kuid varsti lahkus ta seal ning läks põllutööle. Maist novembrini 1914 oli ta Haapsalu 2. politseijaoskonna noorem kirjatoimetaja (asjaajaja).

Novembris 1918 asus Kokla taas tööle Eesti miilitsasse; pärast selle ümbernimetamist politseisse. Esialgu oli ta Läänemaa miilitsaülema sekretär, seejärel abi. Märtsis 1919 suunati senine miilitsaülem Villem Väeden teisele tööle ning Läänemaa korravalvureid hakkas juhtima Johann Kokla. 

Aastal 1926 loodud Lääne-Saare prefektuuri juhtis ta kuni oma surmani 30. märtsil 1933.

Välislingid 
 Johann Kokla, esimese iseseisvusaja pikima staažiga politseijuht

Eesti politseiprefektid
Sündinud 1892
Surnud 1933
Hugo Okasmaa

Hugo Okasmaa (kuni 1935 Hugo Ordlik; 2. detsember 1901 Vao vald, Virumaa – 24. aprill 1978 Stockholm) oli Eesti (kapten) ja Saksa sõjaväelane.

Õppis Kiltsi vallakoolis ja Väike-Maarja kihelkonnakoolis, 1923 lõpetas Treffneri Gümnaasiumi Tartus ja 1926 Sõjakooli Tallinnas. Õppis 1930–1935 Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Osales Vabadussõjas. 1926–1935 teenis Auto-tankirügemendis, 1935–1940 Sõjaringkonnakohtus ja Sõjaministeeriumis, alates 3. aprillist 1940 1. jaoskonna sõjaväekohtu-uurija. 1940-1941 talupidaja Vao vallas. 1941-1942 Eesti Julgeolekupolitsei referentuuri B-IV-A juhataja, 1942-1944 Tallinna 1. jsk kohtu-uurija, 1944 Saksa armees. Sügisel 1944 põgenes Rootsi, töötas elektrimontöörina. 1970 läks pensionile.

Sõjaministeeriumi koosseis
Auto-Tankirügemendi koosseis
Vabadussõja veteranid
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1901
Surnud 1978
ERP

ERP (ettevõtte ressursside planeerimine, inglise keeles Enterprise resource planning) on tarkvaralahendus, mille abil juhitakse ettevõtte tegevust. Ettevõtte käivitamiseks on alati vaja ressursse.

Ressursid, mille üle arvestust peetakse, on:
inimtööjõud;
seadmed;
hooned;
materjalid;
raha.

Viited

Majandustarkvara
Tõnis Martma

Tõnis Martma (kuni 1937 Tõnis Martinson, 5. august 1898 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – 16. juuli 1980 Viljandi) oli Eesti kohtunik.

Osales Vabadussõjas.

Õppis 1922–1926 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

1932–1934 Tõrva, 1934–1939 Petseri 1. jaoskonna, 1939–1940 Viljandi 2. jaoskonnakohtunik, alates 6. juunist 1940 Viljandi Ringkonnakohtu liige.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Viljandi Ringkonnakohtu liikmed
Eesti jaoskonnakohtunikud
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1898
Surnud 1980
Anders Larsson Botilast

Anders Larsson Botilast (rootsi keeles Anders Larsson till Botila; soome keeles Antti Laurinpoika, Puotilan herra; surnud 1613) oli Östergötlandist pärit Rootsi sõjaväelane (rittmeister), Karl IX ja Gustav II Adolfi aegne Tallinna linnuse ja lääni asehaldur (1603–1612).

1594. aastal sai ta eluaegsesse valdusse 55 taluga lääni Somero ümbruskonnast Soomes. Sinna asutas ta Jurvala ja Härkälä mõisa (soome keeles Härkälän kartano, :fi).

Perekond
Abikaasa Brita Tönnesdotter Wildeman (surnud 1608), kes oli Viiburi asehaldur Tönne Olofsson Wildemani (umbes 1510–1584) ja Brita Henriksdotter Risbiti (umbes 1520–1592) tütar, Pernå Tjusterby mõisniku, admirali ja Nyslotti, Kexholmi ja Nöteborgi asehaldur Arvid Tönnesson Wildemani (surnud 1617) õde. Abielust sündisid:
Lars Andersson Botilast (langes 1611 Kuressaares), rittmeister, Käkisalmi asehaldur 1611. Abiellus Margareta Munckiga Fulkilast (Munck af Fulkila), kes peale mehe surma abiellus Kristoffer Assersson Mannersköldiga (1583–1628) (Nils Assersson Mannersköldi vend)
Elin Andersdotter (surnud 1630), abiellus šotlasest Ihamäe ja Pitkäjärvi mõisniku, Rootsi rittmeister John (Hans, Johan Alexandersson) Ramsay'ga (surnud 1649), rittmeister Johan Ramsay (surnud 1648) ema.

Viited

Välislingid
Elulugu (1922), lk. 196 Nordisk familjebok (rootsi keeles)
Vello Helk: Ilmar Arensi uurimus Kalmari sõda Eestis 1611 – 1613 saaremaa.ee
Toinen Puolan sota (1600–1629): I vaihe Sota Baltiassa (1600–1618) pohjanprikaatinkilta.fi

Rootsi sõjaväelased
Rootsi Eestimaa kubernerid
Surnud 1613
Ants Käspre

Ants Käspre VR II/3 (kuni 1936 Hans Käsebier, 26. aprill 1896 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 21. veebruar 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli eesti agronoom, Agronoomide Koja esimees.

Õppis 1919–1928 (lõpetas) Tartu Ülikoolis agronoomiat, mag. agr. 1935 (Põldsinep ja selle tõrje, eriti otstarbekohase maaharimise abil). Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Osales Vabadussõjas. 

1919–1922 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi juhataja, 1922–1929 Tartu Ülikooli taimehaiguste katsejaama assistent ja abijuhataja, 1929–1934 Kuusiku katsejaama juhataja, seejärel abijuhataja. 26. jaanuaril 1940 valiti Agronoomide Koja esimeheks. 

Arreteeriti NKVD poolt 1941, sama aasta juunis mõisteti 15 aastat vangilaagrit ja 5 aastat asumist. 

Suri Venemaal vangilaagris.

Välislingid 
 

Eesti agronoomid
Agronoomide Koja liikmed
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surnud 1942