joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mustsaba-hirv

Mustsaba-hirved jagunevad kahte alamliiki. Üheks alamliigiks on Columbia mustsaba-hirv (Odocoileus hemionus columbianus) ja teiseks alamliigiks Sitka hirv (Odocoileus hemionus sitkensis). Mustsaba-hirved kuuluvad sõraliste seltsi, hirvlaste sugukonda.

Välimus 
Mustsaba-hirved on väiksemad ja tumedamad kui nende sugulane valgesaba-pampahirv. 

Mustsaba-hirved on suvel punakaspruunid ning talvel hallikaspruunid. Äratuntavaks muudab neid nende pealt must või tumepruun saba, mis on alt valge. Sarved on ainult isastel hirvedel, emastel sarvi ei ole. Sarved on tumepruunid ning sümmeetrilised. Sarved hakkavad hirvedel kasvama kuue kuni kaheksa kuu jooksul peale sündimist. Hirved lasevad sarved maha detsembri ja märtsi vahel ning nende asemele kasvavad uued sarved aprilli ja augusti vahel.

Columbia mustsaba-hirve keha on tavaliselt jässakas ning nende jalad pikad ja peenikesed. Isaste hirvede kaal võib ulatuda 60 kilogrammist ligikaudu 90 kilogrammini ning emaste kaal 40 kilogrammist kuni 60 kilogrammini. Sitka hirved (Odocoileus hemionus sitkensis) on Columbia mustsaba-hirvedest väiksemad, kus emase hirve kaal on ligikaudu 36 kilogrammi ning isaste kaal ligikaudu 55 kilogrammi.

Elupaik 
Columbia mustsaba-hirvesid võib kohata Põhja-Ameerika lääneosas, California põhjapoolsest osast USA loodeosani ja Briti Columbia rannikul Kanadas.

Sitka hirvesid leidub Briti Columbia rannikul, Alaska kaguosas ja Alaska lõunaosas (kuni Kodiaki saareni).

Elupaigaks on peamiselt tumedate metsade või rannikupuudega metsade servad. Päeval puhkavad nad veevoogude ümbruses. Talvel asuvad nad tavaliselt madalamatel kõrgustel ja suvel kõrgematel aladel. Mustsaba-hirved on pigem üksikud loomad, harva on nad nähtavad väikestes karjades.

Toitumine 
Mustsaba-hirved toituvad metsade ääres, kus nad saavad ohu korral sügavamale metsa põgeneda. Ta on mäletsejaline, mis tähendab, et tema söömise protsess on jagatud kaheks osaks. Kõigepealt neelatakse toit alla ning hiljem tuuakse see närimiseks tagasi. Toiduks on peamiselt põõsaste lehed ja oksad. Veel söövad nad tammetõrusid, marju, seeni, samblikke ja pähkleid.  Nad ei lahku kunagi enda elupaigast, isegi kui sööda kvaliteet halveneb. See võib aga tähendada, et nad peavad alatoitumise tõttu surema.

Paljunemine 
Paaritumisperiood kestab novembrist detsembrini.  Poegi on tavaliselt kaks (harvem üks või kolm) ja nad sünnivad mais või juuni alguses. Pojad kaaluvad 2,7 kuni 4 kg. Emased hirved poegivad terve eluea jooksul ning iga aasta poegib ligikaudu 90% hirvedest. Tavaliselt sureb 45-70% poegadest ning ainult mõned nendest elavad kaheksa kuni kümne aastaseks. Põhilisteks surma põhjusteks on kisklus, nälgimine ja jahtimine.

Viited
Robert Villatte des Prûgnes

Robert Villatte des Prûgnes (16. aprill 1869 Montluçon, Allier' departemang – 24. veebruar 1965 Vallon-en-Sully, Allier' departemang) oli prantsuse agronoom ja kirjanik. 

Robert Villatte sai 1885. aastal agronoomi diplomi. 

Ta tegeles talupidamisega, oli ka jahimees, kalamees, loodusuurija ja kirjamees, avaldas kokku üle 40 raamatu. Osales Esimeses maailmasõjas, kus  oli suurtükiüksuse ülem.

1812. aasta Napoleoni kampaania ajalugu
Villatte des Prûgnes tegeles ka sõjaajalooga. 1913. aastal ilmus tema mahukas artikkel "Les effectifs de la Grande Armée pour la campagne de Russie de 1812". Ajaloodoktor Vladimir Zemtsov on leidnud, et see publikatsioon oli esimene tõsine katse kriitiliselt läheneda 1812. aastal Venemaale tunginud Grande Armée' arvulise suuruse määramisele.

Tunnustus
 Auleegioni rüütli klassi orden (1817)
 Auleegioni ohvitseri klassi orden (1821)
valiti Prantsusmaa Põllumajanduse Akadeemia korrespondentliikmeks (1921)
 Auleegioni komandöri klassi orden

Publikatsioone

Raamtuid
 La vie rustique, Moulins, Crépin-Leblond, 1913, 238 pages.
 Les chasses au marais, Paris, Émile Nourry, 1929, 204 pages
 Les chasses au bois, Moulins, Crépin-Leblond, 1930, 214 pages.
 Les chasses en plaine, Moulins, Crépin-Leblond, 1931, 276 pages. 
 Pêcheurs, pêchons !, Moulins, Crépin-Leblond, 1931, 253 pages.
 En Bourbonnais. Ma vieille maison rose, autour, dedans, alentour, Moulins, Crépin-Leblond, 1945, 202 p.
 Les chasses à courre, préface du baron de Champchevrier, Moulins, Crépin-Leblond, 1948, 214 pages.

Artikleid
Vilatte de Prugnes, Robert: Les effectifs de la Grande Armée pour la campagne de Russie de 1812. In: Revue des Études Historiques, Paris 1913.

Viited

Prantsusmaa sõjaväelased
Auleegioni komandörid
Sündinud 1869
Surnud 1965
Truu

Truu on eesti perekonnanimi.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Truu 450 inimesel: 218 mehel ja 232 naisel. Perekonnanimede levikult oli Truu meeste puhul 255. ja naiste puhul 270. kohal. Perekonnanimi Truu on levinuim Saare maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 34,83.

Nime kandjaid 
Jaak Truu, eesti mikrobioloog (1967–)
Juhan Truu, eesti vaimulik (1902–1963)
Meeli Truu, eesti arhitekt (1946–2013)
Oskar Truu, eesti kirjanik ja tõlkija (1887–1949)
Silvia Truu, eesti laste- ja noorsookirjanik (1922–1990)
Stine Lise Truu, eesti suusataja (1999–)

Viited

Eesti perekonnanimed
The San Remo

The San Remo on luksuslik 27-korruseline kahetorniline Manhattani kortermaja aadressil 145 Central Park West (West 74th Street ja West 75th Street tänavate vahel). Upper West Side'is asuva kõrghoone korrustelt avaneb lummav vaade üle Central Parki.

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
The Majestic

The Majestic on luksuslik 31-korruseline kahetorniline Manhattani kortermaja aadressil 115 Central Park West (West 71st Street ja West 72nd Street tänavate vahel). Upper West Side'is asuva kõrghoone korrustelt avaneb lummav vaade üle Central Parki.

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
The El Dorado

The El Dorado on luksuslik 28-korruseline kahetorniline Manhattani kortermaja aadressil 300 Central Park West (West 90th Street ja West 91st Street tänavate vahel). Upper West Side'is asuva kõrghoone korrustelt avaneb lummav vaade üle Central Parki.

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
The Century

The Century on luksuslik 32-korruseline kahetorniline Manhattani kortermaja aadressil 25 Central Park West (West 62nd Street ja West 63rd Street tänavate vahel). Upper West Side'is asuva kõrghoone korrustelt avaneb lummav vaade üle Central Parki.

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
Nureddin Nebati

Nureddin Nebati (sündinud 1. jaanuaril 1964 Viranşehiris) on Türgi poliitik, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta on 2. detsembrist 2021 Türgi rahandusminister.

Ta sündis aastal 1964 Viranşehiris Şanlıurfa provintsis. Pärast õpinguid Istanbuli ülikoolis politoloogias ja samas ülikoolis rahvusvaheliste suhete magistrikraadi omandas Nebati Kocaeli ülikoolis doktorikraadi riigiteadustes ja avalikus halduses.

Ta valiti 2011 ja 2015. aasta Türgi parlamendivalimistel ning 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel Türgi Suure Rahvuskogu ridadesse.

1. detsembril 2021 nimetas president Recep Tayyip Erdoğan Nebati ministriks, ametisse nimetamine jõustus järgmisel päeval, kui see avaldati Türgi ametlikus väljaandes.

Isiklikku 
Ta on abielus ja nelja lapse isa.

Türgi poliitikud
Rahandusministrid
Sündinud 1964
Jahihooaeg (film)

Jahihooaeg on 2021. aasta Eesti komöödiafilm.

“Jahihooaja” (Jagtsæson) originaalstsenaariumi autorid on Claudia Boderke ja Lars Mering. Eestikeelse stsenaariumi on loonud Martin Algus ja filmi režissöör on Ergo Kuld.

Sisu 
45-aastane Eva on hiljuti lahutanud ja kardab nüüd kaotada nii oma poja kui ka sõbranna eksmehe uuele noorele, edukale ja säravale armsamale Isabelile. Et oma positsioonid tagasi võita, läheb Eva koos sõbranna Marleeni ja oma uue särava rivaali Isabeliga road-trip'ile, mis viib naised kokku erinevate meestega, ülikoomiliste äpardustega, veelgi koomilisemate tülidega, päris tõelise jahipidamisega ja eelkõige iseendaga, et keset jõulusaginat mõista, mis on ikkagi elus kõige olulisem.

Näitlejad 

 Harriet Toompere – Eva
 Mirtel Pohla – Marleen
 Grete Kuld – Isabel
 Jan Uuspõld – Aadam
 Priit Loog – Peeter
 Indrek Taalmaa – jahimaja omanik
 Tõnu Oja – Eva boss
 Anne Paluver – bossi naine
 Kristo Toots – Andres
 Hendrik Sal-Saller – Sten
 Art Aleksander Tatter – Oliver
 Melissa Roots – Marleeni tütar
 Haide Männamäe – Eva töökaaslane
 Koit Toome – LaSpa retseptsionist
 Triin Lepik – ilusalongi töötaja
 Kristi Villard – poemüüja
 Silvia Soro – apteeker
 Kaire Vilgats – klassijuhataja
 Jürgen Pärnsalu – mänguasjapoe külaline
 Raimo Pass – Eva naaber
 Kristi Villard – mänguasjapoe müüja
 Triin Lepik – Ave
 Lev Ovtsinnikov – Ave poeg
 Gunnar Jaanovits – veemees
 Franka Vakkum – proua mullivannis
 Marko Mäesaar – Ken
 Silvia Soro – apteeker
 Olev Sten Erik Jõgi – bowling'u-instruktor

Tunnustus 
Kroonika Meelelahutusauhinnad - "Aasta Film 2022"

Eesti filmid
Eesti komöödiafilmid
2021. aasta filmid
Holstein-Glückstadt

Holstein-Glückstadt või Schleswig-Holstein-Glückstadt on historiograafiline nimi, samuti kaasaegne lühinimi Schleswigi ja Holsteini hertsogkondade osadele, mida valitsesid Taani kuningad Schleswigi ja Holsteini hertsogite ülesannetes, seega tuntud ka kui Kuninglik Schleswig-Holstein. Hertsogkondade muid osi valitsesid Schleswig-Holstein-Gottorpi hertsogid. Holstein-Glückstadti territooriumid asusid tänapäeva Taani ja Saksamaa territooriumitel. Peamine halduskeskus oli Segeberg ja 1648. aastast Glückstadt (asutati 1617. aastal) Elbe jõe ääres.

Vaata ka 

 Taani kuningas
 Holsteini hertsogkond
Caganer

Caganer on Kataloonias jõulude ajal Jeesuse sündi kujutavate stseenide juurde paigutatav kakava mehe kuju. Tavaliselt on kujutatu talupoja riietuses ning kannab traditsioonilist Kataloonia punast mütsi, tal on püksid rebadele lastud ning tagumik paljastatud. Kuju nimetus El Caganer tähendabki kakajat, neid müüakse jõulude paiku turgudel ning lisaks traditsioonilisele talumehe välimusele pakutakse sarnaselt matrjoškadele neid ka tuntud inimeste nägudega.

Kombe päritolu 
Kombe algupära pole täpselt teada, kuid esimesed teated sellest pärinevad 18. sajandi algusest. Oletatakse, et kuna väljaheiteid kasutatakse põldude väetamiseks, siis kujutab ka see kuju tulevast õnne ja jõukust.

Vaata ka  

 jõulud
 rahvakultuur
 Kataloonia

Viited 

Jõulud
Rahvakultuur
The Beresford

The Beresford on luksuslik 23-korruseline kolmetorniline Manhattani kortermaja aadressil 211 Central Park West (West 81st Street ja West 82nd Street tänavate vahel). Upper West Side'is asuva kõrghoone korrustelt avaneb lummav vaade üle Central Parki.

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
Made In Baltics

Made in Baltics on 2018. aastal asutatud Eesti plaadifirma, mis on Sony Music ettevõtte tütarfirma.

Avaldatud albumid 
 Kunagi läänes (2017)
 Saja Lugu (2018)
 Hands Around the Moon (2018)
 3X (2018)
 Imeline EP/LP (2019)
 Make Your Move (2020)
 Distance EP (2020)
Ma Luban, et ma Muutun (2020)

Välislingid 

 Made in Baltics Facebook lehekülg
 Made in BalticsInstagram lehekülg

Plaadifirmad
Magnus Brunner

Magnus Oswald Brunner (sündinud 6. mail 1972 Höchstis Vorarlbergi liidumaal) on Austria poliitik, ta on Austria Rahvapartei liige. Ta oli kantsler Austria föderaalses kliimameetmete, keskkonna-, energia-, liikuvuse, innovatsiooni ja tehnoloogia ministeeriumis 7. jaanuarist 2020 kuni 6. detsembrini 2021. Alates 6. detsembrist 2021 on ta Austria rahandusminister.

Ta on õppinud õigusteadust Innsbrucki ülikoolis õigusteadust. Aastal 1996 kaitses ta Innsbrucki ülikoolis doktorikraadi väitekirjaga meditsiinilise konfidentsiaalsuse ulatuse teemal, et saada õigusteaduste doktoriks (Dr. iur.) ning seejärel lõpetas aspirantuuri Londoni King’s College’is.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme poja isa.

Austria poliitikud
Austria juristid
Rahandusministrid
Sündinud 1972
Pehme mänguasi

Pehme mänguasi on kangast või mõnest muust ümbrismaterjalist ja pehmest täidismaterjalist valmistatud laste mänguasi. Eri aegadel on täidiseks kasutatud põhku, saepuru, laaste, vatti, puuvillakiude jm. Alates 20. sajandi lõpust on kasutatud kõrgtehnoloogilisi materjale nagu sünteetilisi graanuleid jne.

Pehmed mänguasjad aitavad lapsel maailma tundma õppida ning koguvad teadmisi esemete värvuse, suuruse ja kuju kohta. Pehmete mänguasjadega mängides arenevad lapsel olulised inimlikud omadused, mis on vajalikud kogu eluks: hoolivus ja vastutus teise eest.

Ajalugu 
Arheoloogid on leidnud Egiptusest muistseid mänguasju. Varaseimad mainimised pärinevad kolmandast aastatuhandest eKr. Sel ajal kasutati juba keerulisi tehnikaid liikuvate kehaosadega mänguasjade valmistamisel.

Tänapäevaste pehmete mänguasjade prototüüpe või nende kujutisi on leitud Itaaliast Pompei väljakaevamistelt. Siberist, Ukrainast ja mujalt on leitud mänguasju loomade ja lindude näol. Hiinas leidub palju muistseid mänguasju.

19. sajandil moodustati Prantsusmaal Prantsuse mänguasjatootjate sündikaat, mida võib pidada mänguasjatööstuse alguseks. 20. sajandi alguses algas kaisukarude masstootmine ja nõudlus nende toodete järele kasvas.

Tootmine 
Algselt valmistati pehme mänguasi käsitsi autori visandite järgi, hiljem ilmusid spetsiaalsed tootjad, kes olid kuulsad oma mänguasjakollektsioonide poolest.

Esimene pehme mänguasi ilmus Saksamaal 1903. aastal.
Söögi-kobarheinik

Söögi-kobarheinik (Lyophyllum shimeji) on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis kasvab söögi-kobarheinik liivastes männimetsades.

Seent kutsutakse ka hon-shimeji-ks.

Seen on söödav värskelt.

Välislingid

Eesti seened
Kobarheinikulised
Morgenshtern

Ališer Tagirovitš Morgenštern, esinejanimi Morgenshtern (vene keeles Алишер Тагирович Моргенштерн; sünninimi Алишер Валеев; sündinud 17. veebruaril 1998 Ufas Baškortostanis) on Venemaa räppar, poplaulja, muusik ja meelelahutaja (sõumees).

Morgenshternil on ilmunud 2021. aasta novembri seisuga 8 stuudioalbumit, kaks minialbumit ja 63 singlit. YouTube'is on tema kanalil 2021. aasta seisuga 11,4 miljonit jälgijat. Seal avaldatud muusikavideodest on vähemalt kolme neist vaadatud üle 100 miljoni korra. 

Ajakirja Forbes venekeelse versiooni kohaselt kuulus Ališer Morgenštern 2020. aastal Venemaa 40 edukama kuni 40-aastase tähe hulka (aastatulu 1,5 miljonit USA dollarit paigutas ta edetabelis 21. kohale).

Oktoobris 2020 avati Moskvas ühe ärihoone viimasel korrusel restoran Kaif Provenance, mille pearahastaja ja üks kolmest kaasomanikust on Morgenshtern.
 
Novembris 2021 teatas Venemaa Föderatsiooni Juurdluskomitee esimees Aleksandr Bastrõkin meediale, et räppar Morgenštern "sisuliselt müüb sotsiaalmeedias narkootikume". Varsti pärast seda lahkus Morgenštern Venemaalt.

Välislingid

Morgensterni muusikavideo "Pablo". YouTube, 27. mai 2021

Venemaa lauljad
Sündinud 1998
Kobarheinik

Kobarheinik (Lyophyllum) on Lyophyllaceae sugukonda kuuluv perekond seeni.

Eesti liigid
Eestis on leitud kasvamas vähemalt 12 liiki kobarheinikuid. Põõsas-, tüvi-, söögi- ja nahk-kobarheinik on söödavad.

Lyophyllum amygdalosporum – mandeleoseline kobarheinik
Lyophyllum caerulescens
Lyophyllum decastes – põõsas-kobarheinik ehk pruun kobarheinik
Lyophyllum fumosum – tüvi-kobarheinik ehk hall kobarheinik
Lyophyllum konradianum
Lyophyllum loricatum – nahk-kobarheinik
Lyophyllum leucophaeatum – lõhnav kobarheinik ehk värvuv kobarheinik
Lyophyllum mephitica – pisi-kobarheinik
Lyophyllum palustris – soo-kobarheinik
Lyophyllum semitale – kääveoseline kobarheinik
Lyophyllum shimeji – söögi-kobarheinik

Endised selle perekonna liigid

Lyophyllum ulmarium, puidu-kobarheinik, on liigutatud servikheiniku perekonda: 
Hypsizygus ulmarius – servikheinik

Lyophyllum connatum, valge kobarheinik, on liigutatud perekonda Leucocybe:
Leucocybe connata

Lyophyllum rancida, jahu-kobarheinik, on liigutatud perekonda Tephrocybe:
Tephrocybe rancida

Välislingid
 Kobarheinik andmebaasis eElurikkus.

Kobarheinikulised
Simon Kofe

Simon Kofe (sündinud aastal 1983 Funafutil) on Tuvalu poliitik. Ta on 19. septembrist 2019 Tuvalu justiits-, side- ja välisminister.

Ta sündis aastal 1983 Funafutil Tuvalus Vaikse ookeani lõunaosa ülikooli õpetaja pojana. Ta omandas 2004. aastal Vaikse ookeani lõunaosa ülikoolis õigusteaduse bakalaureusekraadi, millele järgnes 2014. aastal Malta ülikooli magistrikraad mereõiguse alal.

Kuna endine Tuvalu vanemkohtunik Afele Kitiona läks juuni keskel pensionile, määrati ta Tuvalu vanemkohtunikuks 24. septembril 2014.

Kuna sir Kamuta Latasi astus parlamendisaadiku kohalt tagasi 17. oktoobril 2018. 20. novembril 2018 toimusid järelvalimised, kus Kofe võitis oma koha 30,5% häälte koguarvust. Ühes intervjuus märkis ta, et soovib panustada põhiseadusreformi projekti, millega ta osales vanemkohtunikuna.

Ta töötas parlamendi opositsioonis peaminister Enele Sopoaga valitsuses 2015-2019 ametiaja viimastel kuudel. Parlamenti valimise ajal oli ta 35-aastane parlamendiliikmetest noorim. Ta valiti tagasi 2019. aasta Tuvalu üldvalimistel.

19. septembril 2019 valiti Kausea Natano kümneliikmelise parlamendihäälteenamusega Tuvalu peaministri ametisse. Kofe nimetati justiits-, side- ja välisministriks.

Tuvalu inimesed
Välisministrid
Justiitsministrid
Sünnipäev puudub
Sündinud 1983
Islandi jõulud

Islandi jõuludel külastavad asulaid jõulumehed (jólasveinar), kes ei sarnane eriti tänapäeval levinud jõuluvana tegelaskujuga, Islandi jõulumehed pärinesid trollidest – nad olid algselt kollid, kellega hirmutati lapsi. Jõulumeeste vanemad olid kaks Islandi kõige hirmsamat mäekolli Grýla ja Leppalúði.

Jõulumeeste arv varieerub sõltuvalt piirkonnast, tänapäeval on üldlevinud arvuks 13, sama arv oli esimest kord kirjalikult märgitud 18. sajandi jõulumeeste ema Grýlat kirjeldavas luuletuses ning nende nimed avaldas 1862. aastal Jón Árnason oma folkloorikogumikus. Teada on ligi 60 jõulumehe nime.

Jõulumehed tegid üsna koledaid tegusid, kuid viimase sajandi jooksul on nad leebunud ja hakanud kandma ka jõuluvanaga sarnaseid punaseid kuubesid, kuid kipuvad endiselt asju varastama ja tempe tegema. Lisaks kolmeteistkümnele jõulumehele hiilivad ringi ka Grýla ise ja hiiglaslik jõulukass (jólakötturinn). Grýla püüab pahasid lapsi ning keedab neid elusalt, verejanuline jõulukass ründab neid, kes ei kanna jõululaupäeval mõnd uut riidetükki. Vanasti olid jõulumehed märksa julmemad ning neist räägiti nii hirmsaid lugusid, et näiteks 1746. aastal keelati vanematel lapsi nende tondijuttudega hirmutada.

Tänapäeval on kombeks enne 12. detsembrit panna aknalauale suss ja hoida seda seal 13 päeva, kuna kuni jõuludeni käib igal õhtul akna taga üks jõulumeestest ning paneb heale lapsele sussi kingituse. Halvale lapsele paneb aga näiteks mädanenud kartuli.

Jõulumehed 
1. Stekkjastaur (Lambakiusaja käib lambaid kiusamas, aga puujalgade tõttu on piiratud liikumisvõimega)  — 12. detsember

2. Giljagaur (Lõheluuraja peitub lõhedesse ja pragudesse, ootab võimalust, et laudast piima varastada) — 13. detsember

3. Stúfur (Töntsu on lühike ja käib panne varastamas, et nendelt jääke süüa) — 14. detsember

4. Þvörusleikir (Lusikalakkuja varastab ja lakub puulusikaid) — 15. detsember

5. Pottasleikir (Pajalakkuja varastab pajast toidujääke) — 16. detsember

6. Askasleikir (Kausilakkuja varjub voodi alla, et sealt puukausse näpata) — 17. detsember

7. Hurðaskellir (Uksepaugutajale meeldib eriti öösiti uksi lõhkuda, et magajate und häirida) — 18. detsember

8. Skyrgámur (Skyri õgardile meeldib jogurti sarnast skyrit süüa) — 19. detsember

9. Bjúgnakrækir (Vorstivirutaja peidab end lae alla ja näppab suitsutatavaid vorste) — 20. detsember

10. Gluggagægir (Aknapiiluja luurab akna taga, et midagi varastada) — 21. detsember

11. Gáttaþefur (Uksenuusutaja on hiiglasliku ninaga ja terava haistmismeelega, mida kasutab leiva otsimiseks) — 22. detsember

12. Ketrókur (Lihakonks kasutab liha näppamiseks konksu) — 23. detsember

13. Kertasníkir (Küünlavaras hiilib laste järel ja varastab nende küünlaid) — 24. detsember

Vaata ka 

 jõulud
 rahvakombed
 põhjala rahvaste jõulud

Viited 

Jõulud
Rahvakultuur
Staurakios

Staurakios (kreeka keeles: Σταυράκιος; umbes 790. a alguses – 1. jaanuar 812) oli Bütsantsi keiser (26. juuli – 2. oktoober 811 ehk 2 kuud ja 6 päeva). Tema isa oli Nikephoros I, kuid ema on teadmata. Nikephoros võttsi keisritrooni Irenelt 802. aastal ning 803. aasta detsembris kuulutati Staurakios kaasvalitsejaks. Staurakios sai keisriks pärast isa surma Pliska lahingus, kus Staurakios isegi tõsiselt haavata sai. Oma vigastuste tõttu polnud ta võimeline valitsema, mistõttu võttis võimu tema õemees Michael.

Valitsemine ja kukutamine 
Nikephoros I poeg Staurakios osales koos isaga saatuslikul sõjakäigul bulgaarlaste vastu ja võttis samuti osa 811. aasta 26. juuli lahingust. Seal sai ta raskelt haavata. Bulgaarlaste nool tabas teda selga, mis veel kord tõendab, kui ootamatu oli vaenlase rünnak ja milline segadus valitses bütsantslaste laagris. Kuid Staurakiosel oli oma isast rohkem õnne. Sõdurid kandsid ta lahinguväljalt minema ja nii osutus ta üheks vähestest, kellel tol päeval õnnestus pääseda. See õnnelik pääsemine aga tähendas Staurakiosele vaid ajapikendust. Saadud haav ei tahtnud kuidagi paraneda ning keiser oli aheldatud voodi külge. Keisri abitut seisundit kasutades üritas patriarh saada keisrilt luba vanade privileegide taastamiseks, kuid vaatamata raskele tervislikule seisundile Staurakios keeldus, jäädes nii ka kiriklikust toest ilma.

Mõistes, et tema elupäevad on ilmselt loetud, olevat ta mõnede andmete järgi üritanud pärandada võimu oma abikaasale, sest lapsi tal ei olnud. Samas ei suutnud ta haigena astuda mingeid otsustavaid samme oma tahte elluviimiseks. Lisaks oli õukonnas piisavalt teisi võimupretendente, kes sõlmisid keisri vastu vandenõu, mille etteotsa asus Staurakiose õemees ja seega Nikephoros I väimees Michael I. Kui kuulujutud vandenõust jõudsid lõpuks keisrini, otsustas ta tegutseda ning andis käsu Michael vangistada ja sandistada. Kuid jõuetu voodihaige Staurakiose käsu täitmisega ei kiirustatud, seda enam, et keisri lähikond koosnes selleks ajaks juba valdavalt reeturitest. Igaks juhuks aga otsustasid vandeseltslased viivitamatult tegutseda ja 811. aasta 2. oktoobril tõugati Staurakios troonilt. Et nüüd juba väga haige endine keiser ei kujutanud enesest mingit ohtu, siis kingiti talle elu ja lubati jääda pealinna. Seal ta ka järgmise aasta 11. jaanuaril suri.

Staurakiose lühike valitsemisaeg ei paistnud mitte millegi poolest silma. Pealegi ei suutnud keisririik nende kuude jooksul veel toibuda hävitavale kaotusele järgnenud šokiseisundist. See on ka ilmselt põhjuseks, miks Staurakiose nimi Bütsantsi keisrite loetelust sageli üldse puudub.

Vaata ka 

 Nikephoros I
 Michael I
 Bütsants
 Bütsantsi ajalugu
 Bütsantsi keisrite loend

Viited 

Bütsantsi keisrid
Surnud 812
Eesti Noorsoo Algatuskeskus

Eesti Noorsoo Algatuskeskus (ENAK) oli aastatel 1994-1999 tegutsenud noortevaldkonna koordineerimiskeskus. 

Keskus vahendas muu hulgas noorsootöötajate täiendkoolitusi, koordineeris rahvusvahelist koostööd ja ekspertide õpetamist. Samuti edastas keskus noorteinfot ja toetas noorsootöö korraldajaid. Eesti Noorsoo Algatuskeskus oli ka noorte infomessi Teeviit korraldaja.

Eesti Noorsoo Algatuskeskuse tegevus lõpetati 1. juulist 1999. 29. augustil 1999 asutati selle asemele Haridusministeeriumi haldusalasse Eesti Noorsootöö Keskus, mis võttis alates 1. septembrist 1999 üle Eesti Noorsoo Algatuskeskuse poolt riigile võetud lepingulised õigused ja kohustused.

Viited
Downtown Brooklyn

Downtown Brooklyn on Midtown Manhattani ja Lower Manhattani järel suuruselt kolmas keskne ärikeskus New Yorgis. See asub Brooklyni linnaosas. Kõrghoonestatud alal asuvad nii äri- kui ka elamispinnad.

Välislingid

Brooklyn
Ihlas Bebou

Ihlas Bebou (sündinud 23. aprillil 1994 Sokodés) on Togo jalgpallur, kes mängib parema äärepoolikuna Saksamaa kõrgliiga klubis TSG 1899 Hoffenheim ja Togo jalgpallikoondises.

2011. aastal liitus ta Saksamaa klubiga Fortuna Düsseldorf. 2013. aasta septembris debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Saksamaa esiliigas. Esimese värava lõi ta Saksamaa esiliigas 17. aprillil 2015 mängus FC Ingolstadt 04 vastu.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Hannover 96, lüües kahe hooaja jooksul Saksamaa kõrgliigas üheksa väravat.

Alates hooajast 2019–20 on ta mänginud Hoffenheimis. 27. novembril 2021 tegi ta mängus Greuther Fürthi vastu oma esimese kübaratriki Saksamaa kõrgliigas.

Togo jalgpallikoondises debüteeris Bebou 4. septembril 2016 mängus Djibouti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2019 sõprusmängus Roheneemesaarte vastu. Ta kuulus Togo koondisse 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited 

Togo jalgpallurid
Fortuna Düsseldorfi mängijad
Hannover 96 jalgpallurid
TSG 1899 Hoffenheimi jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Sündinud 1994
Oskar Mildebrath

Oskar Fridrich Woldemar Mildebrath (2. märts 1849 – 9. jaanuar 1900 vkj) oli eesti proviisor, kes asutas Kullamaal apteegi, mida loetakse üheks vanemaks maa-apteegiks Eestis. Apteek töötas samas majas järjepidevalt 122 aastat. 

Oskar Mildebrath sündis 2. märts 1849 vkj Koluveres Martin Friedrich Mildebrathi ja Julie Elisabethi (neiupõlvenimega Anderson) pojana. Martin Friedrich Mildebrath oli pärit Preisimaalt. 

Oskar Mildebrath omandas proviisorihariduse Tartu Ülikoolis. 

Ta töötas Haapsalu apteegis aastatel 1875–1877. Aastatel 1877–1878 võitles Vene-Türgi sõjas, seejärel oli 1880. aastani riigiteenistuses. 

Aastatel 1880–1885 oli ametis Tallinna Raeapteegis, kus ta oli esimene kõrgharidusega eesti keelt valdav proviisor.  

Oskar Mildebrath oli Eesti Kirjameeste Seltsi liige. 

30. juulil 1886 asutas Oskar Mildebrath Kullamaal apteegi. Sellest sai üks vanemaid maa-apteeke Eestis. Apteek töötas järjepidevalt samas hoones kuni 2008. aastani.

Viited
Anna Hallberg

Anna Kristina Elisabet Hallberg (neiuna Eriksson; sündinud 19. novembril 1963 Göteborgis) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta on alates 10. septembrist 2019 Rootsi välisminister ja Põhjamaade asjade eest vastutav minister.

Ta kasvas üles Trollhättanis. Ta on õppinud Göteborgi Ülikoolis majandust ja õigusteadust.

Ta on olnud Almi Företagspartneri tegevjuhi asetäitja ning töötanud muu hulgas SEB-s.

10. septembril 2019 nimetati ta välisministriks ning Põhjamaade ministriks.

Isiklikku 
Ta on kahe lapse ema. Tema elukaaslane on endine minister ja pankur Anders Sundström. Tema ema oli psühholoog Elisabet Eriksson, isa firmajuht Bengt Eriksson.

Rootsi poliitikud
Rootsi välisministrid
Sündinud 1963
Klaus Militzer

Klaus Militzer (sündinud 9. juunil 1940) on saksa ajaloolane (medievist).

Militzer on töötanud Bochumi Ruhri Ülikoolis ajalooprofessorina. Tema peamine uurimisvaldkond on Saksa Ordu ajalugu. Kahasse koos Lutz Fenskega ilmus tal 1993. aastal Saksa Ordu Liivimaa haru rüütelvendade kataloog, mille koostamisele arhiiviandmete põhjal nad pühendusid aastaid.

Teoseid
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens, Böhlau Verlag, 1993 (kaasautor Lutz Fenske; 956 lk)
Aus der Geschichte Alt-Livlands. Festschrift für Heinz von zur Mühlen zum 90. Geburtstag, Verlag, Münster, 2004 (toimetajad Klas Militzer ja Bernhart Jähnig; autoriteks eesti ajaloolased; 423 lk)
Die Geschichte des Deutschen Ordens, Verlag W. Kohlhammer, Stuttgart, 2005

Tõlked eesti keelde
Klaus Militzer. "Saksa Ordu ajalugu". Saksa keelest tõlkinud Mati Sirkel; toimetanud Priit Raudkivi ja Kairit Henno ; järelsõna: Priit Raudkivi ; kaane kujundanud Tauno Teder.  Tartu: Atlex, 2013. (222 lk) ISBN 9789949492206

Viited

Saksamaa ajaloolased
Sündinud 1940
Uus Kord (Indoneesia)

Uus Kord (indoneesia keeles Orde Baru ehk Orba) oli Indoneesia riigikord, mis algas president Suharto võimuletulekuga 1966. aastal. Termini võttis enda režiimi kohta kasutusele Suharto ise, sellele vastandus esimese presidendi Sukarno aja Vana Kord ehk Orde Lama.

Pärast 1965. aastal toimunud riigipöördekatset oli riigi poliitiline olukord ebastabiilne, kuni Suharto Uus Kord laia populaarsust koguma hakkas. Kuuekümne kuuenda aasta põlvkonna (Angkatan 66) liikmed hakkasid end propageerima uue generatsiooni juhtide ja mõtlejatena. Kuna viiekümnendate lõpust kuuekümnendate keskpaigani olid Indoneesias toimunud mitmed poliitilised konfliktid ning majandus langes, lubasid Uue Korra esindajad tuua poliitikasse korra, toetada majanduse arengut ja tsentraliseerida poliitilised protsessid. Uut Korda iseloomustas kuuekümnendate lõpust alates sõjaväe suur mõjuvõim, poliitiliste ja ühiskondlike organisatsioonide bürokratiseerimine ning korporatiseerimine ja opositsiooni valiv kuid efektiivne represseerimine. Režiim oli antikommunistlik ning üheksakümnendatel iseloomustas seda islamism.

Juba paari esimese Uue Korra aastaga hakkasid mitmed selle algsed toetajad režiimile vastanduma. Uut Korda toetas vaid väike osa tsiviilelanikkonnast ning sõjavägi. Demokraatlik liikumine, mis sundis 1998. aastal Suharto tagasi astuma, on "Uus Režiim" saanud endale negatiivse tähenduse. Seda kasutatakse iseloomustamaks ka korruptsiooni ja onupojapoliitikat laiemalt.

Viited

Kirjandus
 Watson, C.W. (Bill), Of Self and Injustice. Autobiography and Repression in Modern Indonesia, Leiden 2006, KITLV, ISBN 9971-69-369-0
 McGregor, Katharine E., History in Uniform. Military Ideology and the Construction of Indonesia’s Past, Leiden 2007, KITLV, ISBN 978-9971-69-360-2

Välislingid
 Oral History Collection In Search of Silenced Voices at the International Institute of Social History — Collection of interviews with Indonesian exiles, on political roles and personal experiences before and after 30 September 1965.

Indoneesia ajalugu
Lena Hallengren

Lena Ingeborg Hallengren (sündinud 25. detsembril 1973 Kalmaris) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta on 21. jaanuarist 2019 Rootsi sotsiaalminister.

Ta on saanud pedagoogilise hariduse Kalmari Ülikoolis, kuid õpetamisega ei ole ta tegelenud. Ta hakkas poliitikaga tegelema 1990. aastate keskel. Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Noorteliiga (SSU, Sveriges socialdemokratiska ungdomsförbund) liige. SSU-s oli ta: ametiühingusekretär 1999-2002, ametiühingunõukogu liige 1995-2002. Ta oli Kalmari vallavolikogu liige ja linnavolikogu aseesimees. Aastatel 1996–1998 töötas ta lühiajaliselt ka Kalmari maakonna poliitikasekretärina.

Pärast 2002. aasta parlamendivalimisi määrati ta Haridusministeeriumisse haridusministri asetäitjaks ja noorteministriks (ta oli Rootsi eelkooli- ja noorteminister ning täiskasvanuhariduse minister 21. oktobrist 2002 kuni 6. oktobrini 2006, lisaks oli ta 13. septembrist 2004 kuni 6. oktobrini 2006 Rootsi Kirikuasjade minister) ning ühtlasi sai ta ülesandeks juhtida sotsiaaldemokraatide noorte erirühma. 2002. aastal oli ta asetäitja EL-i niinimetatud tulevases konvendis, mille ülesandeks oli arutada ja valmistada ette ettepanekuid uue EL-i põhiseaduse kohta.

2006. aasta Rootsi parlamendivalimistel valiti ta Riksdagi liikmeks. Ta oli 2006–2009 keskkonna- ja põllumajanduskomisjoni liige, 2009–2010 transpordikomisjoni esimees ja 2006–2010 sotsiaalkindlustuskomisjoni aseesimees. Oma ametiajal aastatel 2010–2014 oli ta sotsiaalkomisjoni aseesimees ja sõjadelegatsiooni liige. Pärast 2014. aasta parlamendivalimisi oli ta sõjadelegatsiooni liige ja hariduskomisjoni esimees.

8. märtsist 2018 (pärast Åsa Regnéri tagasiastumist) kuni 21. jaanuari 2019 oli ta Rootsi laste, eakate ja soolise võrdõiguslikkuse minister. 21. jaanuarist 2019 on ta Rootsi sotsiaalminister.

Isiklikku 
Ta on abielus Jonas Hellbergiga, kes on Kalmari lääni sotsiaaldemokraatlik maavolikogu poliitik ning SA Kalmari Muuseum ja Maakonna Muuseumide Koostöökogu esimees. Paar elab Kalmaris ja neil on kaks last.

Rootsi poliitikud
Sotsiaalministrid
Sündinud 1973
Belgia sinine

Belgia sinine (Belgian blue) on Belgia päritolu lihaveisetõug. Tõu muude nimetuste seas on Race de la Moyenne ja Haute Belgique, Belgia valge sinine ja sinine belglane. 

Belgia sinine veis on väga kõhn ja lihaselise kehaehitusega, mida nimetatakse ka topeltlihaseliseks. Topeltlihase fenotüüp on päritav tunnus, mille tulemuseks on lihaskiudude arvu suurenemine (hüperplaasia), mitte üksikute lihaskiudude normaalne suurenemine (hüpertroofia). See tunnus esineb ka Piemonti veisetõul. Mõlemad tõud väärindavad sööta väga hästi tailihaks, mis põhjustab liha vähenenud rasvasisaldust ja õrnust. Belgia sinine on oma nime saanud iseloomuliku sinakashalli laigulise karvavärvuse järgi, kuigi selle tegelik värvus võib varieeruda valgest mustani.

Ajalugu 

Belgia sinised veised pärinevad Belgia kesk- ja ülempiirkonnast. 19. sajandi teisel poolel üritati põlispopulatsiooni parandada Belgiasse eksporditud Shorthorni pullidega. 20. sajandi alguses, mil tõug loodi, alustati tõelist aretuspoliitikat. 1960. aastatel töötati geneetiliselt välja veisele iseloomulikud topeltlihaste omadused. Varem jagati tõug kaheks: piima- ja lihaveis, tänapäeval kasutatakse seda enamasti lihaveise eesmärgil.

Tõu probleemid 

Paljudel täistõulistel Belgia sinistel veistel on raskusi poegimisel ning enamik vasikaid sünnib keiserlõikega, et ennetada vasikate surma. Pulli munandite kaal ning sperma kogus ja kvaliteet on vähenenud.

Tõu omadused 

Belgia sinine on silmapaistvate lihastega loom. Tuntust on kogunud enda topeltlihaselisusega, mis pärandub edasi ka teiste tõugudega ristamisel. Eriti lihaselised on õlg, selg, nimme ja tagumine osa. Tal on tugevad jalad ja ta kõnnib kergelt. Iseloom on väga rahulik. Täiskasvanud pulli kaal jääb vahemikku 1100–1250 kg, lehmade kaal jääb vahemikku 850–900 kg.Vasikate sünnimass on keskmiselt 45 kg. Enamik loomi varieerub värvuselt helesinise, musta ja valge kombinatsioonis. Mõnel genotüübil võib esineda ka punast värvust. Iseloomulik tunnus on nudisus. Tapasaagis on kuni 70%.

Statistika 

Belgia sinise poegimine on kerge ja tiinusperiood lühike. Keskmiselt poegivad esimest korda 32-kuuselt (75% poegib 28–35-kuuselt). Ka kaheaastaselt poegimine on võimalik, kuid ainult 75% poegimisi õnnestub.

Statistika järgi on 2021. aasta detsembri seisuga Eestis Belgia sinise veise karju kokku 25, millest igas karjas on kuni 10 lehma. Veised on kokku 138, kellest ainult üks on puhtatõuline. Lehmi on 40, kõik on ristandid. Lehmikuid on 61, kes on samuti kõik ristandid.

Viited 

Veisetõud
Köismäe

Köismäe (saksa keeles Reeperbahn-Vorstadt) oli ajalooline Tallinna eeslinn-alev. 

Alevi piirideks loeti Tallinna kindlusmüüri ning Suurtüki, Vana-Kalamaja ja Suur-Patarei tänavaid. Suur-Patarei tänav kandis varem, 17. ja 18. sajandil Köismäe tee nimetust.

Köismägi paiknes Suure Rannavärava ees, seal elasid köiepunujad. Tallinna Kalamaja eeslinna nimetatakse kirjalikult aastatel 1374 ja 1421 ja umbes samast ajast pärinevad ka andmed Kalamaja ja Tallinna linnamüüri vahel asuvast Köismäest. Ilmselt tuleb Köismäed või vähemalt Kalamaja ja selle merepoolset osa lugeda Kalamaja osaks ja tõenäoliselt kehtis ka Köismäel Kalamaja eeslinnale juba keskajast omane teatud omavalitsus. Päris Köismäe alev oma püsivamate elanikega asus praegusest Soo tänavast põhja või kirde pool ja Köismäe lõunapoolses osas asusid suured hõredalt hoonestatud krundid, millel olid peamiselt Tallinna linnakodanike abimajapidamised.

Köismäe (saksa keeles Reperbahn) sai oma nime Tallinna sadama lähedal elavate ja töötavate köiepunujate järgi, keda nimetati vahel ka kanepiketrajateks. Saksa keeles tähendas Reperbahn pikka köisteed, mida köiepunujad köie valmistamiseks vajasid. Köiepunujad tegelesid peamiselt kanepi pooltoodete valmistamisega, ketrasid kanepiheiet, ropsisid ja praagisid kanepit, mida eksporditi Saksa sadamalinnadesse, Hollandisse ja Rootsi. Köit ja nööre valmistati ka kohalikuks tarbeks ja kuna kanepiketramine oli must ja raske töö, tegelesid sellega peamiselt kohalikud eestlased ja maalt linna tulnud talupojad.

Vaata ka 
Köismäe torn
Köie tänav

Viited 

Tallinna ajalugu
Bipin Rawat

Bipin Laxman Singh Rawat (16. märts 1958 Pauri – 8. detsember 2021 Coonoor) oli India „nelja tärni“ kindral, kaitseväe juhataja.

Viited

Välislingid
Guard of honour during the handover ceremony in 2019

India inimesed
Sõjaväelased
Sündinud 1958
Surnud 2021
Christine Lambrecht

Christine Lambrecht (sündinud 19. juuni 1965 Mannheimis) on Saksamaa poliitik ja jurist. Alates 8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa kaitseminister. Ta on 1982. aastast Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 1998–2021 oli ta Saksamaa Liidupäeva liige, 2019–2021 justiits- ja tarbijakaitseminister ning maist detsembrini 2021 ka perekonna-, seenioride-, naiste- ja noorteminister.

Viited

Saksamaa kaitseministrid
Saksamaa poliitikud
Sündinud 1965
Šabloon

Šabloon on eeskujuvorm või kontrollmõõteriist, üldjuhul paberist, puidust, plastist või metallist tehtud kindla mustriga vorm, mille järgi tehakse toodetav ese või mis aitab piirjooni materjalile kanda.

Šablooniga sarnased terminid: prototüüp, mudel, kuju, trafarett, muster, vorm, raam, väljalõige, kavand, arhetüüp, näidis.

Kasutusalad

Šablooni saab kasutada joonestamisel, väljalõikamisel, treimisel, tahumisel, müüri ladumisel, võlvi ladumisel, krohvi tasandamisel.

Enamikku šabloonidest saab korduvalt kasutada, mis aitab luua ühest šabloonist keerulisemaid kujundusi. Šabloone saab ka teha paberist ja käsitöönugadega. Kui soovitakse kulutõhusat viisi ruumi või tausta kaunistamiseks, võivad šabloonid olla suurepärane alternatiiv tapeedile või kleebistele. Neid saab kergesti üle värvida, mis põhjustab vähem tüli kui tapeedi eemaldamine.

Valmistamine

Arvestada tuleb sellega, et kvaliteetse šablooni tegemine on ajamahukas protsess, tööriistade kasutamisel tuleb olla ettevaatlik selleks, et ei tekiks tahtmatuid vigu . Üldjuhul lõigatakse šabloon välja saagide abil käsitsi. Töö teeb aga oluliselt lihtsamaks CNC-pink , mis võimaldab joonise mustri ülima täpsusega reaalsuseks muuta palju kiiremini ja detailsemalt kui materiaalse šablooniga.
CNC-pink on ühendatud arvutiga, mis annab juhised töö teostamiseks. Pinki saab kasutada mitmesuguste materjalide jaoks, kõige levinum neist on puit, kuid kasutada saab ka plastmaterjale. Soovitud toote joonis lisatakse vastavasse arvutiprogrammi, mille põhjal CNC-pink hakkab tööd täide viima. CNC-tehnoloogia abil on võimalik jäljendada täpselt joonise järgi detaile ning neid ka paljundada. Kujundite tegemiseks kasutatakse otsfreesi.

Välislingid
 Šablooni mõiste (Create For Less, i.a)
 Šablooni sarnased väljendid (Wordhippo, i.a)
 Šablooni sõnaseletus (EKI, i.a)
 Šablooni valmistamisest (Woodsmith, 2013)
 Kuidas teha šablooni (Chris Marshall, 2021)
 Puidu freesimine ja lõikamine - CNC pink puidule (OÜ ONWOODS, 2021)
 Šablooni kasutamine (T. Raife, 2019)
Helene Tedre

Helene Tedre (sündinud 12. juunil 1972) on eesti endine diktor.

1990. aastal lõpetas ta Pärnu I Keskkooli, 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli infoteaduste osakonna ja 2000. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse eriala.

1991. aastast alates töötas ta kaksteist aastat ETVs diktorina. 2000. aastast oli ta ametis Tallinna Kultuuriväärtuste Ametis, 2006. aastast kunstinõunikuna Kultuuriministeeriumis ja 2009. aastast kultuurinõunikuna Eesti Suursaatkonnas Moskvas. Seejärel on ta töötanud kommunikatsioonijuhina Eesti Ajaloomuuseumis.

1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel edastas ta Eesti antud punktid.

1990. aasta Miss Estonia võistlusel pälvis ta teise printsessi tiitli.

Tema vanemad on näitlejad Peeter ja Lii Tedre.

Viited

Välislingid 
 Lähme külla: Helene Tedre ERR arhiiv
 "Helene Tedre: Töötada Moskvas on ääretult põnev väljakutse, milletaolist mu elus enam ei tule" Pärnu Postimees, 1. august 2009

Eesti kultuuritegelased
Sündinud 1972
Jupiter (Florida)

Jupiter on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis, Palm Beachi maakonna põhjapoolseim linn.

Välislingid

Florida linnad
Shelfordi reegel

Shelfordi reegel ehk tolerantsuse seadus on ökoloogiline printsiip, mille töötas välja Ameerika zooloog Victor Ernest Shelford aastal 1913.

Reegel sätestab, et organismi edukuse looduses määrab rühm erinevaid tegureid. Shelfordi sõnul on organismidel iga nendele mõjuva keskkonnafaktori miinimum, maksimum ja optimum, mis defineerib populatsiooni püsima jäämise. Teooria hilisema viimistlusega on tegelenud Inglise botaanik Ronald Good.

Kirjeldus 
Shelfordi reegli kohaselt hakkab populatsiooni arvukus mingi konkreetse limiteeriva faktori äärmusesse kaldudes (alla miinimumi või üle maksimumi) langema. Liikide püsima jäämist ja sigimisedukust illustreerib hästi kühmukujuline graafik. See jaotub kolmeks eraldi tsooniks: optimaalne tsoon, stressitsoon ja talumatuse tsoon. Optimaalses tsoonis on organism oma ökoamplituudi keskel, mistõttu on paljunemise edukus maksimaalne ja suremus minimaalne. Stressitsoonis on organismi sugulised funktsioonid piiratud, sest mingi limiteeriv faktor on äärmuste poole kaldunud. Talumatuse tsoonis on organismi elutegevust limiteeriv faktor sellises äärmuses, et tema püsima jäämine muutub võimatuks. See-eest lisas Ronald Good Liebigi miinimumseadusele viidates Shelfordi reeglile täienduse, et ökoloogilised faktorid on omavahel tihedalt seotud, mistõttu võib ühe faktori madal tase olla osaliselt kompenseeritud teise faktoriga. Näiteks suudab suhkruvaher oma levila põhjapiiril toime tulla ka madalama sademete hulgaga, kuna temperatuur ja vee kättesaadavus on omavahel tugevas seoses.

Ajalugu 
1840. aastal mõtles Saksa teadlane Justus Liebig välja Liebigi seaduse e. miinimumseaduse, mille kohaselt on liigi edukusele suurimat mõju avaldav limiteeriv faktor see, mis on miinimumile kõige lähemal.

Tolerantsuse seadust (Shelfordi reegel) peetakse teadusmaailmas Liebigi seaduse edasiarenduseks. Kui Liebigi seadus pärineb 19. sajandi keskpaigast, siis Shelfordi reegli töötas vastavanimeline teadlane välja 1913. aastal. Algselt näitas Victor Ernest Shelford oma välja töötatud printsiibi kehtivust loomuuringutes, samal aastal katsetas teooria kehtivust taimede peal ka botaanik Ronald Good.

Viited
Milvi Hirvlaane

Milvi Jalas-Hirvlaane (sündinud 4. aprillil 1936. aastal Kanepis) on Eesti ajaloolane. 

Ta on peamiselt tegelenud Eesti kultuuri- ning koduloo uurimisega, keskendudes enda kodukandile Kanepile ja Vana-Võromaale. Lisaks on ta uurinud ka Tartu Ülikooli ja baltsisaksa kultuurilugu.

Elukäik 

Milvi Hirvlaane on lõpetanud Kanepi 7-klassilise Kooli. Seejärel läks ta õppima Võru 1. Keskkooli, kuid samal ajal rajati Põlva rajoon ning seal avati samuti keskkool, kus nappis õpilasi ning Milvi Hirvlaane kutsuti sinna õppima. Seejärel töötas ta Tilsi lastekodus kasvatajana ning teenitud raha eest läks ta õppima Tallinna kultuurhariduskooli. Selle lõpetamise järel töötas ta Paides ning aastaid hiljem lõpetas ta  Tartus kaugõppes ajaloo-keeleteaduskonna (1972).  Enda ajaloo kandidaaditöö kaitses ta 1980. aastal samuti Tartu Ülikoolis Kanepi kihelkonna kultuuriloo teemal. Peale seda jäi Milvi Hirvlaane Tartu Ülikooli teadustööle, töötades ajalookomisjoni teadusliku sekretärina, kõrgkooli labori juhatajana ning vanemteadurina ülikooli ajaloo uurimises kuni 1996. aastani.  

Milvi Hirvlaane on aidanud kaasa Jakob Hurda nimelise Põlva Rahvahariduse Seltsi trükiste ettevalmistamisel  ning tegutseb aktiivselt ka Kanepi Laulu Seltsis.

Teoseid 

Milvi Hirvlaane on koostanud mitmeid Ferdinand von Wrangelli sünniaastapäevale pühendatud ettekannete kogumikke (1996, 1997 (2), 2001).

 „Põlva Keskkooli esimese lennu kroonika“ (1999)
 „Kanepi hariduselu lätetel“ (2000)
 „Johann Philipp von Roth“ (2000)
 „Kanepi kihelkond 325“ (2000)
 „Kanepi kool läbi kahe sajandi“ (2004)
 „Põlva Ühisgümnaasium ajast aega“ (2005)
 „425 – Kanepi esmamainimisest Kanapieza külana; Kanepi kihelkonna kultuuriloolised kalendrid 2007 ja 2008“ (2007)
 „Minu Kanepi“ (2009)
 „Erastvere raamat“ (2019)
 „Kanepi Vabatahtliku Tuletõrje Selts 100“ (2021)

Tunnustused 

 2003. aastal Jakob Hurda nimelise rahvuskultuuri preemia laureaat. 
 2013. aastal Kanepi valla aukodanik.

Isiklikku 

Milvi Hirvlaane on sündinud Voldemar ja Alma-Adeele Jalase neljalapselisse perre ainsa tütrena. Tal on poeg Mehis.

Viited

Välislingid 

 Kanepi valla koduleht.  Valla aukodanikud..
 Põlvamaa veebileht.  „Ilmus Milvi Hirvlaane "Erastvere raamat"". 16.07.2019.
 Rahman, Jan.  „Kanepi kroonik Hirvlaane Milvi".. Uma Leht, nr 498, 07.10.2021.

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Eesti kultuuriloolased
Eesti koduloolased
Sündinud 1936
Louis Napoléon

Louis Bonaparte, ka Louis Napoléon, ka Louis-Napoleon Bonaparte (23. jaanuar 1914 Brüssel – 3. mai 1997 Genolier, Vaud' kanton, Šveits) oli kauaaegne Bonaparte'i dünastia pea (1926–1997), seaduslik pretendent prantslaste keisri (Empereur des Français) tiitlile, keiser Napoleon I venna Jérôme Bonaparte'i lapselapselaps. Paljude bonapartistide jaoks ka kui Napoleon VI. 

Louis Napoléoni viisakustiitel oli prints Napoleon (prince Napoléon).

Louis Napoléoni vanaisa oli Napoléon-Jérôme Bonaparte (1822–1891) ja isa oli Victor Napoléon (1862–1926). 

Louis Napoléon õppis sotsiaalteadusi Šveitsis Université catholique de Louvainis ja Lausanne'i Ülikoolis.

Teise maailmasõja puhkedes (1939) esitas Louis Napoléon Prantsusmaa peaministri Édouard Daladier'le oma soovi astuda Prantsuse armeesse. Saanud äraütleva vastuse astus ta Louis Blanchardi pseudonüümi all Prantsuse Võõrleegioni, mis sõdis Põhja-Aafrikas. 1941. aastal demobiliseerus sealt ja liitus Prantsuse vastupanuliikumisega.

1950. aastatel kolis Louis Napoléon perega Šveitsist Pariisi, kus tegeles ettevõtlusega. Šveitsi kodu jäi ka alles. Meelisspordialad olid alpinism, suusasport, akvalangiga sukeldumine ja autosport. 

Mais 1997 Louis Napoléon suri 83. aasta vanuses oma Šveitsi kodus.

Pärast Louis Napoléoni surma peab osa bonapartiste Bonaparte'i dünastia uueks peaks tema vanemat poega Charles Bonaparte'i (sündinud 1950), kuid suurem osa bonapartiste leiab, et dünastia uus pea on Louis Napoléoni pojapoeg Jean-Christophe Napoléon (sündinud 1986).

Tunnustus
 Croix de guerre 1939–1945
 Médaille de la Résistance
 Léopoldi ordu suurristi klassi orden 
 Auleegioni komandöri klassi orden (1990)

Välislingid

Bonaparte'i dünastia
Prantsuse vastupanuliikumisest osavõtjad 
Prantsuse Võõrleegioni koosseis
Šveitsi inimesed
Auleegioni komandörid
Sündinud 1914
Surnud 1997
Jeanette Gustafsdotter

Eva Jeanette Gustafsdotter (neiuna Olsson; sündinud 24. detsembril 1965 Göteborgi vallas) on Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik ja jurist, ta on 30. novembrist 2021 Rootsi kultuuri- ja demokraatiaminister. Aastatel 2020–2021 oli ta sihtasutuse Riksförbundet Sveriges museer peasekretärina ja oli varem Tidningsutgivarna tegevjuht.

Ta kasvas üles Furulundis Kävlinge vallas Skåne läänis. Ta on töötanud ajakirjaniku ja juristina, kes on spetsialiseerunud meedia- ja intellektuaalomandiõigusele. Ajakirjanikuna on ta töötanud muu hulgas TV4-s ja töötanud ajakirjaniku ja juristina, kes on spetsialiseerunud meedia- ja intellektuaalomandiõigusele. Ajakirjanikuna on ta töötanud muu hulgas TV4s ja Rootsi televisioonis. Lisaks on ta töötanud Sveriges Televisionis. Lisaks on ta töötanud Fastighetsägarnas infojuhina.

Rootsi poliitikud
Kultuuriministrid
Rootsi ajakirjanikud
Rootsi juristid
Sündinud 1965
Kristo Vaher

Kristo Vaher (sündinud 7. aprill 1984) on Eesti informaatik.

Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 2003. aastal Tallinna Üldgümnaasiumi ja 2008. aastal Tallinna Ülikooli informaatika erialal.

Aastatel 2008–2013 töötas ta tarkvaraarendajana ettevõtetes Mikare Baltic ja Mailbow, 2013–2017 oli ettevõtte Bigbank tarkvaraarhitekt ja meeskonnajuht. 

Aastatel 2017–2018 töötas ta Siseministeeriumi infotehnoloogia- ja arenduskeskuses tarkvaraarhitektina.

2018. aastast töötab ta Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumis (nn riigi tehnoloogiajuhina).

Välislingid
 Siim Sikkut sai endale tiimi CTO ja CDO Äripäev
 Tehnoloogiaarhitekt on hoopis linnaplaneerija] Äripäev

Eesti informaatikud
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1984
Marie Elisabeth Saedler

Marie Elisabeth Saedler (19. mai 1805 – 22. mai 1888 Tartu) oli Friedrich Reinhold Kreutzwaldi abikaasa. 

Tema isa Johann Carl Daniel Saedler oli Tartus tinavalaja. Isa koos vennaga oli Liivimaale tulnud Saksamaalt Güstrowist. Marie Elisabethi ema oli kaupmehe tütar Anna Catharina Stamm.

Marie Elisabeth abiellus Friedrich Reinhold Kreutzwaldiga 18. augustil 1833. 1834. aastal sündis tütar Adelheid Annette ja 1836. aastal Marie Ottilie. 1845. aastal sündis poeg Friedrich Alexis.

Ta suri 22. mail 1888 kopsupõletikku ja maeti 26. mail.

Välislingid
"AJALOONAINE ⟩ Marie Elisabeth Kreutzwald – hirmus armukade naine Eesti kultuuriloos" Postimees, 3. november 2021

Eesti inimesed
Sündinud 1805
Surnud 1888