joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eero Rannak

Eero Rannak (aastani 1937 Erich Ritsland, 7. detsember 1907 Räpina vald, Võrumaa – 31. oktoober 1972 Tartu) oli eesti keemik.

Elulugu
Eero Rannak oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1926 Räpina Gümnaasiumi ja 1933 Tartu Ülikooli keemia osakonna; keemiamagister (1939, TTÜ), keemiakandidaat (ümber atesteeritud 1949), väitekiri "Kalorimeetrilisi katseid tselluloosi hüdrolüüsi kohta". Oli 1933–1935 tööline Tartu ja Tallinna värvimisvabrikutes. 1934–1936 TÜ keemilise tehnoloogia labori vanemassistent, 1936–1941 TTÜ keemilise tehnoloogia labori assistent, 1941–1943 teadur Ida Söeuurimise Instituudi Sverdlovski ravimite katsetehases ja 1943–1944 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Uurali filiaali vedelkütuste laboris, 1944–1956 TTÜ keemiatööstuse protsesside ja aparaatide kateedri juhataja, dotsent; 1947–1949 ka teadusliku uurimise sektori juhataja, 1955–1968 TÜ kaubandusökonoomika kateedri dotsent, 1968–1972 TÜ kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: keemilise tehnoloogia probleemid, tselluloosi hüdrolüüs, fosforiidi töötlemine, kiudainete värvimine ja pleegitamine, toiduainete keemia ja tervisliku toitumise probleemid, kütteainete kasutamise ökonoomsus. Üle 60 teadustrükise.

Teoseid
 Kalorimeetrilisi katseid tselluloosi hüdrolüüsi kohta. // TTÜ Toimetised 1939, A-10: Kiudained, nende pleegitamine ja värvimine. Tartu, 1947
 Toiduained ja tervis. Tallinn, 1956, 2. trükk 1961
 О методике определения пищевой ценности продуктов. // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised А-68 (1955)
 К обоснованиию технологии переработки пищевого сырья. // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised. А-88 (1957)
 Karies und Zähne, ihre Verbreitung und Ätiologie. // Looduseuurijate Seltsi aastaraamat 1969
 Toiduainete keemilise koostise ja toiteväärtuse tabelid. Tartu, 1970, 2. trükk 1973.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II 448
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 375
 Keemiakandidaat dotsent Eero Rannaku tööde personaalbibliograafia. Tartu, 1987
 Tallinna Tehnikum. Tallinna Tehnikaülikool. Õppe- ja abijõud. 1918–1944. Tallinn, 1993
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 280, 500.
  

Eesti keemikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1907
Surnud 1972
Leo Rannamägi

Leo Rannamägi (aastani 1936 Leo Strandberg, 7. juuli 1929 Tartu – 18. aprill 2022) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Leo Rannamägi on töölise poeg.

Ta lõpetas 1948 Tallinna 1. Keskkooli kuldmedaliga, aastal 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina ja 1965 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri. Olnud aastatel 1961–1966 Silikaltsiidi Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Üleliidulise Instituudi sektorijuhataja ja osakonnajuhataja ning 1966–1991 Autoklaavse Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise Instituudi labori ja osakonna juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: silikaatbetoonide füüsikalis-mehaanilised omadused (eriti pikaaegse deformeerumise alal ning kõrgete temperatuuride tingimustes), ehituskonstruktsioonide tulekindlus. Võtnud vahetult osa silikaatbetooni tootmise ja kasutamise evitamisest paljudes endise NSV Liidu regioonides. 38 teadustrükist.

Tunnustus
1962 Eesti NSV teeneline ehitaja

Viited

Teoseid
 О деформативности силикатного бетона при длительном нагружении. // Сб. Тр. НИПИ Силикатбетон. 1. Тлн, (1967)
 Зависимость ползучести тяжелого силикатного бетона в нагретом состоянии от продолжительности предшествующего нагружению нагревания (kaasautor) // Сб. Тр. НИПИ Силикатбетон. 8. Тлн, (1974)
 Огнестойкость силикатбетонных несущих панелей внутрнних стен зданий (kaasautor). // Сб. Научн. тр. ВНИИПО "Огнестойкость строительных конструкций". М., 1983
 Результаты исследования ползучести силикатного бетона в нагретом состоянии. // Сб. Tр НИПИ Силикатбетон. 11. Тлн, (1977)
 Исследование огнестойкости составных несущих конструкций ячеистобетонных блок-комнат. // Сб. тр. НИПИ Силикатбетон. 14. Тлн, (1980).

Kirjandus
 

Eesti tehnikateadlased
Eesti NSV teenelised ehitajad
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Karjaküla kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 2022
Evi Rannap

Evi Rannap (aastani 1958 Evi Kask, 27. detsember 1932 Peningi vald Harjumaa – 25. oktoober 2018) oli eesti infoteadlane, kes pani aluse infoteaduse arengule Eestis. Ta oli kirjanik Jaan Rannapi abikaasa.

Elulugu
Evi Rannap oli käsitöölise tütar.

Lõpetas 1952 Tallinna Õpetajate Instituudi, 1956 Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatikaõpetaja kutsega, 1964–1968 oli Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppeaspirant. Tehnikateaduste kandidaadi kraadi sai ta 1973 Moskvas Nõukogude Liidu Teaduste Akadeemia juures väitekirjaga "Leiutisi kirjeldava infokeele süsteemkäsitluses".

Rannap oli 1960–1973 Eesti Teadus- ja Tehnikainformatsiooni Instituudi osakonnajuhataja ja teadusdirektor, 1973–1984 TPedI raamatukogunduse ja bibliograafia kateedri juhataja (aastast 1978 dotsent), 1984–1992 samas dotsent ja aastast 1993–1997 TPÜ infoteaduse õppetooli professor, 1997 emeriitprofessor.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: dokumentaalsed otsisüsteemid ja infokeeled, raamatukogunduse osa infosüsteemis, teadus- ja erialaraamatukogude osa infovajaduse rahuldamisel, Eesti trükis infolevi süsteemis, teadusinfo levi ja tarbimise probleemid. Õppetöös luges ta infoteaduse aluseid, infoanalüüsi, infotegevust ja teenindust, infokeeli.

Evi Rannapi juhendamisel valmis üle 60 diplomi- ja bakalaureusetöö ning kaitsti ligi kümme teadusmagistrikraadi. Ta avaldas vähemalt 66 teadustrükist.
 
Evi Rannapi tegevus eriala arendamist mõjutavates ühiskondlikes kogudes oli märkimisväärne: aastatel 1984–1988 oli ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Riikliku Raamatukogukomisjoni liige, seejärel 1988. aastal taasasutatud Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse esimene esimees, Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu ja Eesti Informaatikanõukogu liige, aastatel 1993–1995 kultuuri- ja haridusministeeriumi raamatukoguhoidjate koolitusnõukogu esimees ning 1991–1995 Rahvusvahelise Raamatukoguühingute ja -institutsioonide Liidu (IFLA) hariduse ja täiendusõppe sektsiooni alalise komitee liige. Evi Rannap juhtis aastaid ka ERÜ koolituse toimkonda, 1996. aastal valiti ta ERÜ auliikmeks.

Tunnustus
1987 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Teoseid
 Проблемы создания ИПС патентной информации. Tallinn, 1971
 Подготовка синтезированной информации в научно/информационной деятельности. Vilnius, 1988
 Infopoliitikast Eestis. // ERÜ aastaraamat: 1992. Tallinn, (1993)
 Infoteaduse arengust Eestis. // Infolevi ja -tarbimine. Tallinn, 1998.

Viited

Kirjandus
 Vesmes, I. Meie kateeder. // Raamatukogu (1983), 21–23, I
 Riet, E. Evi Rannap – 60. // Raamatukogu 4 (1992), 24.
 

Eesti informaatikud
Eesti raamatukogundustegelased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Tallinna Ülikooli professorid
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Kose kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2018
Üllar Rannik

Üllar Rannik (sündinud 5. oktoobril 1968 Valgas) on Eesti füüsik ja atmosfäärifüüsik.

Elulugu
Üllar Rannik on agronoomi ja mehhanisaatori poeg.

Lõpetas  Otepää Keskkooli ja 1992 TÜ füüsikaosakonna; magister (1994, TÜ), väitekiri "Pilvkatte mõjust lühilainelisele kiirgusväljale ja selle ajalisest muutlikkusest", Ph.D. (1998, Helsingi Ülikool), väitekiri "Turbulent atmosphere: Vertical fluxes above a forest and particle growth". Oli 1994–2004 Helsingi Ülikooli füüsika osakonna aerosooli ja keskkonnafüüsika labori teadur, dotsent aastast 2000.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: maalähedase atmosfääri füüsika, mikrometereoloogia, turbulentsed vood maa ja atmosfääri vahel, voogude mõõtmise tehnika. Soome Aerosooliassotsiatsiooni aukiri teoreetilise töö eest aerosooliteaduses (1998). Soome Teaduste Akadeemia uurimisrühma "Atmosfääri koostise ja kliimamuutuse füüsika, keemia ja bioloogia" ning Põhjamaade uurimisrühma "Biosfääri-aerosooli-pilvede-kliima vastasmõjutused" liige 2002.–2004. a. Üle 60 teadustrükise.

Teoseid
 Autoregressive filtering versus linear detrending in estimation of fluxes by the eddy covariance method (kaasautor T. Vesala) // Boundary-Layer Meteorol., 91 (1999)
 Respiration as the main determinant of carbon balance in European forests (kaasautor). // Nature, 404 (2000)
 Effects of the continental boundary layer evolution, convection, turbulence and entrainment, on aerosol formation ( (kaasautor). // Tellus, 53B (2001)
 Interpretation of aerosol particle fluxes over a pine forest: Dry deposition and random errors (kaasautor).// J. Geophys Res., 108, D17 (2003)
 Effect of thinning on surface fluxes in a boreal forest (kaasautor).// Global Biogeochem. Cycles, 19, (2005)

Viited

Välislingid

 

Eesti füüsikud
Eesti atmosfäärifüüsikud
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased‎
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1968
Miia Rannikmäe

Miia Rannikmäe (kuni 1978 Tammeorg; sündinud 4. oktoobril 1951 Tartus) on eesti keemik.

Elukäik
Lõpetanud 1970. aastal Tartu 5. Keskkooli, 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonnas ja 1980. aastal TRÜ aspirantuuri.

MA (pedagoogika, 1996, Tartu Ülikool), väitekiri "Keemiamõisted õpilase kognitiivses tegevuses". PhD (bioloogia- ja maateaduste haridus, 2001, Tartu Ülikool), väitekiri "Operationalisation of Scientific and Technological Literacy in the Teaching of Science".

Oli 1975–1977 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna stažöör-uurija, 1981–1982 assistent, 1982–1987 kõrgkoolipedagoogika labori vanemteadur, 1987–1989 teadur, 1989–1995 filosoofiateaduskonna pedagoogika osakonna teadur, 1995–1997 Tartu Bakalaureuse Kooli juhataja, 1996–2000 Tartu Tamme Gümnaasiumi keemia õpetaja, 1996–2001 molekulaar- ja rakubioloogia instituudi loodusteaduste didaktika teadur, 2001–2003 erakorraline vanemteadur, 2003–2007 vanemteadur, 2008– professor, 2003 ka külalisuurija Iowa Ülikoolis USA-s.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: kognitiivne õppimine loodusteadustes, loodusteaduslikud mõisted õpilaste kognitiivses tegevuses, loodusteadusliku hariduse relevantsus ja selle mõju inimressursside suurendamisele teadusega seotud erialadel, loodusteaduse ja tehnoloogia alase kirjaoskuse kujundamise teoreetilised alused ja rakendatavus. Eesti Keemiaõpetajate Liidu tegevsekretär (aastast 1992). Ligi 90 teadustrükist.

Teoseid
 Factors Illustrating Science Teachers Longitudional Change Towards STL Teaching. // Sci. Education Int. 12 (2001) 3
 Science Teachers Change Towards STL Teaching. // J. Balt. Sci. Education 2 (2002) 1
 Increasing the relevance of science education – student preferences for different types of teaching scenarios. Increasing relevance of science education (kaasautor Moonika Teppo). // J. Balt. Sci. Education 2 (2003) 4
 Can we make science relevant for students? (kaasautor Anne Laius) // J. Sci. Education 5 (2004) 2
 The Influence of STL Teaching and Science Teachers teamwork on Change of Student Creativity (kaasautor). // J. Balt. Sci. Education 2 (2004) 6
 Nature of Science Education for Enhancing Scientific Literacy (kaasautor Jack Holbrook). // Int J of Sci Education 29 (2007) 11

Tunnustus
2022 – Tartu Ülikooli suur medal

Isiklikku
Tema isa oli professor Johannes Tammeorg.

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri). Lk 143-144

Välislingid 

Eesti keemikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1951
Üllar Rammul

Üllar Rammul (sündinud 13. märtsil 1967 Põlvas) on Eesti bioloog.

Elulugu
Üllar Rammul on õpetaja poeg.

Lõpetas 1985 Põlva Keskkooli ja 1992 TÜ bioloogiaosakonna; bioloogiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Mittelendavate maismaaimetajate levikut mõjutavatest teguritest Eesti meresaartel". Täiendas end 1993 Helsingi ja 1999 Umeå Ülikoolis. Oli 1993–95 Pirita Keskkooli õpetaja, 1996–98 Oulu Ülikoolis teadur. 1993–99 TPÜ assistent, aastast 2000 Tallinna Loomaaia teenistuse juhataja, aastast 2005 TTÜ geenitehnoloogia instituudi assistent.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Eesti meresaarte teriofauna; rohusööjate (peamiselt pisinäriliste) populatsioonidünaamika lähisarktilises elupaigakompleksis (Põhja-Norras) ja Eestis, rõhuasetusega talveökoloogiale; rohusööja-taim suhted; toidu ja abiootiliste tingimuste mõju leethiirte ja uruhiirte dünaamikale lähisarktilises elupaigakompleksis, rõhuasetusega talveökoloogiale; uruhiirte-taimestiku suhted , kiskjatevabas taiga pinnahorisondi süsteemis. 10 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Maismaaimetajate liigirikkusest saartel. Eesti saarte ja rannikualade loodus. XVI Eesti looduseuurijate päeva ettekannete kokkuvõtted. Tartu, 1991
 Population fluctuations of voles in North Fennoscandian tundra: contrasting dynamics in adjacent areas with different habitat composition (kaasautor). // Oikos (1999) 86
 Maismaaloomastik. – Alasti maailm. Kolga lahe saared. Tallinn, 2002.

Kirjandus

Välislingid

Eesti bioloogid
Sündinud 1967
III üldtantsupidu

III üldtantsupidu toimus Tallinnas Kadrioru staadionil 27. juunil 1947. Kandis ametlikku nime "Rahvakunstiõhtu". Toimus üks etendus. 

Suur probleem enne pidu oli rahvariiete puudus. 1947. aasta tantsupeoga seotud legendidest on üks tuntumaid see, kuidas Ullo Toomi tegi kahepäevase hobureisi Tallinnast Keilasse villaveskisse. Toomil õnnestunud hankida kaks tonni villa 200 tantsupaari jaoks.

Peole registreerus 218 rühma 3221 tantsijaga. Tegelikult osales tantsupeol 840 tantsijat.

Esimest korda hõikas peo avatuks näitleja-leelotaja Laine Mesikäpp, kes jäi pidude laulikuks 1990. aastani. Eeslauljana esines peol ka 70-aastane setu rahvalaulik Anne Vabarna. 

Kokku esitati rahvakunstiõhtul 12 tantsu. Kõik tantsud olid eesti rahvatantsud. Ainsaks seatud tantsuks oli Anna Raudkatsi “Tuljak”. Staadionikujundeid ei tehtud, vaid tantsiti väikestes ringides või suures üleväljaringis.

Hinnanguliselt jälgis pidu paarkümmend tuhat vaatajat.

Lavastusmeeskond
 Üldjuht – August Saukas
 Rahvatantsude juht – Ullo Toomi
 Rahvapillimuusika juht – Juhan Zeiger
 Jõu- ja osavusmängude juht – Reet Lohuaru
 Erialane konsultant – Eduard Visnapuu
 Lavastaja – Eino (Heino) Uuli

Etendused
 27. juuni kell 19.30

Rahvakunstiõhtu kava
Avasõna – Johannes Semper
Kõne – Nigol Andresen
NSV Liidu ja ENSV hümn (esitavad kõik koorid)

Huige – Laine Mesikäpp

1. Kõik koorid

SEGAKOOR
"Laulik" (muusika Evald Aav)
"Kuku sa, kägu" (muusika Verner Nerep)

NAISKOOR
 "Laulu eestvõtja" (muusika Mart Saar)
 "Naabri-Mari" (muusika Enn Võrk)

MEESKOOR
 "Ihkasime ikkest lahti" (muusika Mart Saar)
 "Jaan läeb jaanitulele" (muusika Riho Päts)

2. Leelotaja – Muia Veetamm

3. Rahvapilliorkester
 "Runoviisid (muusika Johannes Zeiger)
 "Fantaasia" (muusika Johannes Zeiger)

4. Tantsude I osa
 "Tilut-tilut"
 "Oige ja vasemba"
 "Eideratas"
 "Jooksupolka"

5. Leelotaja – Anne Vabarna

6. Naiskoor
 "Kiigelaul" (muusika Mihkel Lüdig)
 "Vokiratas" (muusika Gustav Ernesaks)
 "Pill oll' helle" (muusika Riho Päts)

7. Kannel – Joosep Kotkas8. Torupill – P. Piilpärk9. Leelotaja – Laine Mesikäpp10. Jõu- ja osavusmängud "Vägikaika-vedamine"
 "Rebasepüüdmine"
 "Loogamäng"
 "Veerekakk"11. Segakoor "Üles, üles, hellad vennad" (muusika Artur Kapp)
 "Saaremaa" (muusika Verner Nerep)
 "Lõppeks" (muusika Mart Saar)12. Rahvapilliorkester "Nukumäng" (muusika Juhan Zeiger)
 "Tõrvikute rongkäik" (muusika Juhan Zeiger)13. Tantsude II osa "Targa rehealune"
 "Kingsepa-polka"
 "Neljäpuari"
 "Viru polka"14. Meeskoor "Mis viga minu vellel" (muusika Hugo Leppnurm)
 "Sööge, langud" (muusika Riho Päts)
 "Virulase tants" (muusika Tuudur Vettik)15. Tantsude III osa' "Mustjala kõrge"
 "Lepalind"
 "Kaera-Jaan"
 "Tuljak"Lõppsõna – Johannes Semper''

Viited

Kasutatud kirjandus
 75 aastat Eesti tantsupidusid. Koostajad Lille-Astra Arraste, Ilma Adamson, Anneli Ammas, Ülle Feršel, Kadri Tiis, Juris Žigurs ja Kadri Valner. Kirjastus Varrak, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Tallinn 2009

03
1947. aasta Eestis
Lennart Raudsepp

Lennart Raudsepp (16. oktoober 1967 Põlva vald Põlvamaa – 24. aprill 2021) oli eesti spordifüsioloog.

Elulugu
Lõpetas 1986 Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1992 TÜ kehakultuuriteaduskonna. Sporditeaduste magister (1994, TÜ), väitekiri "Liigutusvilumuste kinemaatilise struktuuri iseärasused ja seosed kehaliste võimetega 8-aastastel lastel", Ph.D. (1996, TÜ), väitekiri "Physical activity, somatic characteristics, fitness and motor skill development in prepubertal children". 

Oli 1993–1994 TÜ spordipedagoogika instituudi assistent ja 1994–1996 lektor, 1997–2004 spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi dotsent, 2004–2021 professor, ühtlasi 1997–2004 spordipedagoogika instituudi juhataja ja 1998–2004 spordi sotsiaalteaduste õppetooli hoidja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: laste ja noorukite kehaline aktiivsus ja selle determinandid, kehaline enesehinnang ja motivatsioon spordis ja kehalises tegevuses, sportlaste võistluseelne emotsionaalne seisund. 45 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Motoorne areng (kaasautor Atko-Meeme Viru). Tartu, 1997
 Achievement goal orientations, beliefs about sport success and sport emotions as related to moderate to vigorous physical activity of adolescents (kaasautor R. Viira). // Psychology and Health 15 (2000) 5
 Stability of Physical self-perceptions during early adolescence (kaasautorid K. Kais, A. Hannus). // Pediatric Exercise Science 16 (2004) 2
 Cognitive and somatic anxiety and self-confidence in athletic performance of beach volleyball ( kaasautor K. Kais). // Perceptual and Motor Skills 98 (2004) 2 The Relationship between socio-economic status, parental support and adolescent physical activity. // Acta Paediatrica 95 (2006) 1.

Välislingid
 
 Professor Lennart Raudsepp Terevisioonis 30. märts 2012

Eesti spordifüsioloogid
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1967
Surnud 2021
Jakob Hurda tänav

Jakob Hurda tänav on tänav Tartus Tähtvere linnaosas.

See algab Friedrich Reinhold Kreutzwaldi tänavalt ja lõpeb Vaksali tänaval, tänava pikkus on 790 meetrit.

Tänav sai Jakob Hurda nime Tartu linnavolikogu otsusega 24. oktoobrist 1932.

21. aprillist 1950 kuni 2. märtsini 1989 oli selle tänava nimi Eduard Vilde tänav.

Hurda tänaval elas palju aastaid Uku Masing.

Majas Hurda 2 elas aastatel 1931–1966 Anton Starkopf.

Tartu tänavad
Tähtvere
Honoré Fabri

Honoré Fabri (ladinapäraselt Honoratus Fabrius) (1607 Ainis, Prantsusmaal – 8. märts 1688 Roomas) oli Prantsuse jesuiidi teoloog, matemaatik ja füüsik.<ref name="CE">Carlos Sommervogel "Bibl. de la C. de J. (Brussels and Paris, 1892), III, 511-521</ref>

Elulugu

1626. aastal liitus Fabri Avignonis Jesuiitide orduga. Kaheksa aasta vältel õpetas ta filosoofiat ning kuus aastat matemaatikas jesuiitide kolleegiumis Lyonis, kus tema ümber kogunes ohtralt õpilasi: nende hulka kuulusid näiteks Pierre Mousnier, Francois de Raynaud, Jean-Dominique Cassini and Philippe de La Hire. Seejärel kutsuti Fabri Rooma, kus temast sai teoloog paavstliku penitentsiaariumi juures (Sacra Paenitentiaria'', üks kolmest Rooma kuuria tribunalist) Vatikanis. Sellesse ametisse jäi ta 30 aastaks.

Teosed
Prantsuse jesuiidi ajaloolane Carlos Sommervogel loetleb 31 Fabri avaldatud tööd ja 14 käsikirja Lyoni raamatukogus.

Fabri tähtsamate tööde hulka kuuluvad:
 "Pithanophilus, seu dialogus vel opusculum de opinione probabili..." (Rooma, 1659). Seda kirjutist ründas Vatikani raamatukogu prefekt Stephanus Gradius oma kirjatöös "Disputatio de opinione probabili" (Rooma, 1678; Mechlin, 1679). 
 "Honorati Fabri, Societatis Jesu, apolgeticus doctrinæ moralis ejusdem Societatis" (Lyon, 1670; Köln, 1672). 11 dialoogist koosnev teos käsitleb probabilismi, selgitades selle olemust ja lükates ümber vastuväiteid. Kölni väljaanne oli märgatavalt mahukam, kuid ei pälvinud kiriku heakskiitu. Varsti pärast ilmumist lisati see keelatud raamatute nimekirja.
 "Una fides unius Ecclesiæ Romanæ contra indifferentes hujus sæculi tribus librus facili methodo asserto" (Dillingen, 1657).
 "Summula theologica in quâ quæstiones omnes alicujus momenti, quæ a Scholasticus agitari solent, breviter discutiuntur ac definiuntur" (Lyon, 1669). Selle kirjutise aluspõhimõtted erinevad suuresti Aristotelese omadest.
 "Euphiander seu vir ingeniosus", (Lyon, 1669; Viin, 1731; Budapest, 1749; Ofen, 1763).

Enamik Fabri ülejäänud töödest käsitlevad filosoofiat, matemaatikat, füüsikat, astronoomiat ja isegi zooloogiat. Teoses inimese kohta väitis ta end olevat avastanud vereringe juba enne William Harveyt. Küsimust uurinud teadusloolane Auguste Bellynck jõudis siiski järeldusele, et parimal juhul võis Fabri teha avastuse Harveyst sõltumatult. Ta avaldas mitmeid artikleid Londoni Kuningliku Seltsi toimetistes.

Viited

Kirjandus
 Carlos Sommervogel "Bibl. de la C. de J." (Brüsser ja Pariis, 1892), III, 511-521
 Hugo von Hurter "Nomenclator Literarius" (Innsbruck, 1893), kd II, 598-600
 Carla Rita Palmerino "Fabri, Honoré (c. 1608-1688)" Rmt: "Dictionary of Seventeenth Century French Philosophers" (toim. Luc Foisneau) London, New York: Thoemmes-Continuum, 2008, vol. I, 453-460

Välislingid
 Honoré Fabri, "Catholic Encyclopedia" (1911)
 "Honoré Fabri, S.J. (1607 to 1688) and his post-calculus geometry"
 MacTutor page
 Galileo Project page

Jesuiidid
Prantsuse füüsikud
Prantsuse matemaatikud
Prantsuse teoloogid
Sündinud 1607
Surnud 1688
Minu esimene raamat (raamatusari)

"Minu esimene raamat" oli lasteraamatute sari, mida andis välja Eesti Riiklik Kirjastus 1950. ja 1960. aastail. Pärast Eesti Riikliku Kirjastuse lahutamist kaheks kirjastuseks jätkas sarja mõnda aega kirjastus Eesti Raamat.

Sarjas ilmunud
Kaskneem, Aleks 1956. Miks ja kuidas.
Kitzberg, August 1956. Kaks juttu.
Žitkov, B. 1956. Elevandist.
Ušinski, K. 1956. Lugusid koduloomadest.
Bianki, Vitali 1957. Tihase kalender.
Kraszewski, Józef Ignacy 1957. Sõnajalaõis.
Parijõgi, Jüri 1957. Kui isa kinkis raamatuid.
Jemeljanov, Boriss 1958. Joosu-taat.
Mänd, Heljo 1958. Tarkus tuleb tasapisi. 
Nossov, Nikolai 1958. Elav kaabu.
Parijõgi, Jüri 1958. Rein ja Anna mängivad poodi. 
Tigane, Leida. 1958. Peremees ja sulane. 
Skrebitski, G. 1959. Valgete lindude saar. 
Parve, Ralf 1959. Koolis ja kooliteel.
Tigane, Leida 1959. Lugu kahest laisast varesest.
Raud, Eno. 1959. Suur-Tõll. 
Raud, Eno. 1960. Kalevipoja teekond maailma otsa.
Raud, Eno. 1960. Kalevipoeg ja Sarviktraat.
Gaidar, Arkadi 1960. Tšuk ja Gek.
Pavlova, Niina 1960. Elav helmeke.
Gorki, Maksim 1961. Muinasjutte.
Kononov, A. 1961. Onn.
Sütiste, Juhan 1961. Kalamehed.
Jakobson, August 1962. Muinasjutte.
Tšidžavadže, O. 1962. Hai hammas.
Goljavkin, Viktor 1963. Linn meres.
Jurmin, Georgi 1963. Millest laulavad saag ja kirves.
Skrebitski, G. 1963. Neli kunstnikku.
Kesamaa, Manivald 1963. Kes meil käivad.
Vilde, Eduard 1964. Minu esimesed "triibulised".
Bianki, Vitali 1964. Jutud.
Gülnazarjan, Hažak 1964. Tublid matkajad.
Tampi, Parvati. 1965. Gita läheb kooli.
German, Vassili 1967. Lõbusad tutvused.
Rammo, Helju. 1968. Üks omamoodi poiss.
 jm (nimestik pole ilmselt täielik)

Raamatusarjad
Lastekirjandus
Freddie Frinton

Freddie Frinton (sünninimi Frederick Bittiner Coo; 17. jaanuar 1909 Grimsby, Lincolnshire – 16. oktoober 1968 London) oli inglise koomik.

Suurima tuntuse saavutas ta sketšis "Õhtusöök ühele" (1963), kus ta mängis miss Sophie teenrit Jamesi.

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1909
Surnud 1968
Leo Rannit

Leo Rannit (aastani 1937 Leo Raudberg, 17. september 1905 Pihkva – 11. november 1996 Concord West, New South Wales, Austraalia) oli Eesti keemik ja sõjaväelane (kapten).

Elulugu
Lõpetas 1924 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1927 Sõjakooli. Õppis 1933–36 TÜ keemiaosakonnas, lõpetas 1937 Tallinna Tehnikainstituudi. Oli 1937–39 lektor Sõjakoolis ja 1938–44 õppeülesande täitja TTÜ-s. 1941 arvati TTÜ aspirantuuri professor  juhendamisel. 

Põgenes 1944 Saksamaale, kus asutas  eesti gümnaasiumi ja oli seal ka õpetaja. Siirdus 1949 Austraaliasse, kus 1952 sai tööd tehnilise ametnikuna Sydney Tehnikaülikoolis. Hiljem töötas samas õppeasutuses, mille nimeks oli saanud Uus-Lõuna-Walesi Ülikool, keemiku ja õppejõuna spektraalanalüüsi alal.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: polümeeride keemia. Oli Austraalia Kuningliku Keemiainstituudi liige. Eesti Üliõpilaste Seltsi Austraalia Koondise abiesimees 1959–60 ja laekur 1964–65, 1970–71.

Viited

Teoseid
 Lõhkeainete omadused ja tootmine. Tallinn, 1940.

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 137
 TTÜ õppe- ja abijõud 1918–44. Tallinn, 1993, 52
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 91
 Rannit, Leo. Meie Kodu. 45, 1996, 20. XI.
 

Eesti keemikud
Sidepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Austraalias
Sündinud 1905
Surnud 1996
Heino Raotma

Heino Raotma (19. märts 1929, Viljandi – 9. august 1979, Göteborg, Rootsi) oli Eesti arstiteadlane ja psühhiaater.

Elulugu
Lõpetas 1965 Malmös eksternina keskkooli, 1972 Göteborgi Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1978, Göteborgi Ülikool), väitekiri "The Combination of Tryptophan and Ekectroconvulsive Therapy in the Treatment of Depression". Aastast 1978 Göteborgi Ülikooli psühhiaatriadotsent. Sahlgrenska Haigla psühhiaatria kliiniku arst.  liige. Uurinud depressiooni ravi ja psühhofarmakonide toimet. Üle 15 teadustrükise.

Teoseid
 Clinical and morphological studies of gigant hypertrophic gastritis (Menerier`s disease) (kaasautor). // Acta Med. Scand. 194 (1974) 4
 Comparison of unilateral dominant and non-dominant. ECT on verbal and non-verbal memory (kaasautor). // Acta Psychiatr. Scand. 53 (1976) 2
 Comparative clinical evaluation of lofepramine and imipramine. Psychiatric aspects (kaasautor). // Acta Psychiatr. Scand. 55 (1977) 1
 Memory impairment after convulsive therapy. Influence of age and number of treatments (kaasautor G. d`Elia). // Arch. Psychiatr. Nervenkr. 223 (1977) 3
 Evaluation of the combination of tryptophan and ECT in the treatment of depression. I. Clinical analysis (kaasautorid G. d`Elia, J. Lehmann). // Acta Psychiatr. Scand. 56 (1977) 4
 L-tryptophan and S-hydroxytryptophan in the treatment of depression. A review (kaasautorid G. d`Elia, L. Hanson). // Acta Psychiatr. Scand. 57 (1978) 3
 Influence of tpyptophan on memory in depressive patients treated with unilateral ECT (kaasautorid G. d`Elia, J. Lehmann). // Acta Psychiatr. Scand. 57 (1978) 3
 Bimodal distribution of serum tryptophan level (kaasautorid G. d`Elia, J. Lehmann). // Acta Psychiatr. Scand. 60 (1979) 1.

Viited

Kirjandus
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 99.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti psühhiaatrid
Göteborgi Ülikooli õppejõud
Göteborgi Ülikooli vilistlased
Sündinud 1929
Surnud 1979
Arno Ratas

Arno Ratas (sündinud 17. mail 1952 Viljandis) on Eesti füüsik.

Elulugu
Ta lõpetas 1970. aastal Nõo Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna. Oli aastatel 1975–1977 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi insener, 1977–1992 Tartu Riikliku Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemteadur ja teadur, 1994–1999 Ulila Põhikooli õpetaja, 2000–2002 Eesti Põllumajandusülikooli Agrobiokeskuse tehnoloog, aastast 2002 Tartu Rakendusliku Kolledži (varasema nimega Tartu Kutseõppekeskus) õpetaja, aastast 2004 Tartu Ülikooli doktorant.

2004–...   

Tartu Ülikool, Füüsika-keemiateaduskond, doktorant (1,00)

01.01.2002–...   

Tartu Kutsehariduskeskus, õpetaja

01.01.2000–31.12.2002   

Eesti Põllumajandusülikooli Agrobiokeskus, tehnoloog

01.01.1994–31.12.1999   

Ulila Põhikool, õpetaja

1977–1992   

Tartu Ülikool, Analüütilise keemia kateeder, lepinguliste tööde vanemteadur ja teadur (1,00)

01.01.1975–31.12.1977   

ENSV TA Füüsikainstituut, insener

Teadustöö
Uurimisvaldkond: luminofooride keemia ja füüsika, termoluminestsentsdosimeetrid, luminofoorid. 2 NSV Liidu autoritunnistust.

Teoseid
Edge luminescence of excitons in MgO crystals in vacuum ultraviolet region of spectrum (kaasautor). // JETP Letters 22 (1975) 2
Edge luminescence of excitons in ionic-crystals (kaasautor). // J. of Luminescence 11 (1976) 3–4

Viited

Välislingid

 

Eesti füüsikud
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1952
August Ratassepp

August Ratassepp (18. jaanuar 1881 Vesneri vald, Tartumaa – november 1959) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
August Ratassepp oli talupidaja poeg.

Õppis H. Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas eksternina keskkoolikursuse Peterburi I kadetikorpuse juures ja 1913 Peterburi Aleksander III nimelise Elektrotehnikainstituudi. Oli 1913–1914 mehaanik Turkestani posti-telegraafi ringkonnatalituses, 1914–1916 vanemelektromehaanik Ašhabadis Kesk-Aasia raudteevalitsuses ja linna elektrijaama juhataja, 1916–1920 vanem- ja peaelektromehaanik Vladikaukaasia raudteevalitsuses Rostovis ja elektrotehnika õppejõud kohalikus raudteetehnikakoolis. Töötas 1920–1924 Eestis Raudteede Talituses telegraafijaoskonna juhatajana, 1924–1940 elektrotehnika toimkonna juhatajana, 1921–1931 ühtlasi Tallinna Tehnikumi määraline õppejõud (õpetas elektrimasinaid, telegraafi-, telefoni- ja raadiotehnikat), 1931–1935 abiõppejõud ja tehnilise kursuste lektor.

Teadustöö
Projekteeris Aşgabati (Ašhabadi) linna elektrivõrgu ja juhatas ehitustöid, püstitas elektrijaamad Almatõs ja Samarkandis. Eestis rajati tema juhtimisel Tallinna-Turba-Haapsalu ja Narva-Kiviõli kõrgepingeliin, elektrifitseeriti Tallinna–Pääsküla teine teeliin, Tapa raudteesõlm ja Valga raudteetehased, seadmestati elektrimootorvagunid, ehitati signaal- ja sideliinid Tartu–Petseri ja Rapla–Virtsu raudteelõikudel.

Teoseid
 Automaatilised telefoni keskjaamad. // ETSi Ajakiri (1921) 13–16.

Viited

Kirjandus
 TTÜ Toimetiste lisad 3, 1939, 5–6
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 288.
  

Eesti tehnikateadlased
Eesti raudteelased
Tallinna kõrgema tehnikumi õppejõud
Sündinud 1881
Surnud 1959
Jaak Ratassepp

Jaak Ratassepp (18. november 1948 Tallinn – 9. veebruar 2014) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Jaak Ratassepp oli Arvo Ratassepa poeg.

Lõpetas 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna raadiotehnika erialal, 1977 samas aspirantuuri. 1971–1977 TPI teadusliku uurimise sektori insener, 1978–1982 raadiotehnika kateedri assistent ja 1982–1992 vanemõpetaja. Luges ahelate teooria, programmeerimise ja ülikõrgsagedustehnika kursusi.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: mürad lineaarahelates, digitaalseadmete programm-modelleerimine. Osales mikroarvutitega juhitavate signaaliregistreerimis- ja töötlemiskomplekside projekteerimises raadiofüüsikaliste ja hüdroakustiliste uuringute tarvis. 30 teadustrükist.

Teoseid
 Анализ шутов активных аналогов реактивных проводитостей. // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 429 (1977)
 Амилитудное и фазовое преобразование квадратурных составляющих сигнала (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 582 (1984)
 Классификация сигналов в реальном маштабе времени (kaasautor). // Tallinna Polütehnilise Instituudi Toimetised 638 (1987).

Viited

Kirjandus
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 430–431.
  

Eesti tehnikateadlased
Eesti vabamüürlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1948
Surnud 2014
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Kalev Ratassepp

Kalev Ratassepp (8. märts 1898, Tallinn – 20. jaanuar 1960, Tallinn) oli Eesti matemaatik-loodusteadlane.

Elulugu
Kalev Ratassepp oli teenistujate poeg.

Lõpetas 1917 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1917–21 Peterburi Elektrotehnika Instituudis, lõpetas 1926 TÜ matemaatikuna; füüsika-matemaatika-kandidaat (1949, TÜ), väitekiri "Pöördfunktsiooni arendamine lõpmatuks reaks". Oli keskkooliõpetaja Tartus, Rakveres, Tallinnas (1922–36 J. Westholmi Gümnaasiumis) ja 1943–44 koolide inspektor. 1945–59 Tallinna Polütehnilise Instituudi statistika ja raamatupidamise kateedris (dotsent 1951) ning matemaatika ja teoreetilise mehaanika kateedri vanemõpetaja.

Teadustöö
Koostanud matemaatikaõpikuid keskkoolidele. Üle 20 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Matemaatika harjutustik humanitaargümnaasiumile. 2. kl. kursus. Tartu, 1938
 Matemaatika harjutustik humanitaargümnaasiumile. 3. kl. kursus. Tartu, 1939
 Algebra ja trigonomeetria gümnaasiumi IV klassile. Tartu, 1943
 Algebra ja trigonomeetria keskkooli 10. klassile. Tallinn, 1947.

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 206
 Tallinna Polütehnilise Instituudi 1936–1989, 110, 150, 342, 344, 374.
  

Eesti matemaatikud
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1898
Surnud 1960
Väino Ratassepp

Väino Ratassepp (17. aprill 1930 Saaremaa vald, Saaremaa – 3. november 2021) on eesti pedagoogikateadlane ja laululooja.

Elulugu
Väino Ratassepp on õpetajate poeg.

Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi bioloogia- ja keemiaõpetaja kutsega. 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis pedagoogikakandidaadikraadi (väitekiri "Õpilaste iseseisva töö individualiseerimine 8-klassilise kooli keemiaõppes"). 

Aastatel 1954–1961 töötas ta Tallinna 16. Keskkoolis keemiaõpetajana, 1961–1982 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis vanemteaduri ja sektorijuhatajana, 1982–1986 Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudis teadusdirektori ja loodusteaduste kabineti juhatajana, 1986–1993 Eesti Hariduse Arenduskeskuses peametoodiku ja reaalainete sektori juhatajana, 1982–1986 Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudis teadussekretärina ja 1992–1995 Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis dotsendina. 

Ta osales Eesti Keemia Seltsi, Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi ja Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi töös. 

Väino Ratassepp kuulus peaaegu kolmkümmend aastat haridusministeeriumi juures tegutseva keemia ainekomisjoni koosseisu, kavandades ja suunates komisjoni tööd. Tema osalusel valmisid omaaegsed keemia aineprogrammid, keemia õppekomplekt (õpik, töövihik, kontrolltööde kogumik, metoodiline juhend õpetajale) oli esimene omataoline Eestis. Viimane keemiaõpik ilmus 2004. aastal. 

Väino Ratassepp oli Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige. Üle 100 teadustrükise.

Hiljem töötas Väino Ratassepp keemiaõpetajana ja pani ameti maha 2013. aasta sügisel 83-aastaselt. 17 aastat töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis. 

Keemia õpetamise kõrval asus ta end muusika alal täiendama ning laule looma. Neist osa on Männiste Perebändi esituses kuuldavad Youtube'is ning plaatidel “Kuld” ja “Kallista”. Ta lõi ka keemia kordamiseks mõeldud laule ja keemiaõpet toetavaid luuletusi, nagu nt "Eesti rahvuskivi". Väino Ratassepp on osalenud vabariiklikel laulukonkurssidel ja saanud kõrgeid kohti, loonud kooridele laule ja neid ka ise laulnud. 

Ülevaate oma õpetajatööst võttis Väino Ratassepp kokku mälestuste kogumikus “Minu koolilood” (2019), mida säilitatakse Eesti pedagoogika arhiivmuuseumis ja mis on muuseumi andmebaasis ka elektrooniliselt kättesaadav.

Tunnustus 
 2014 Vabariigi Presidendi hariduspreemia

Teoseid
 Õpetamise ja kasvatamise seose küsimusi 7. klassi keemia kursuses. Tallinn, 1966
 Kõlbelisest kasvatusest kodus ja koolis. Artiklite kogumik (koostaja). Tallinn, 1979
 Üldistava keemia kursuse õpetamisest II. Tallinn, 1980
 Pedagoogikaalane pedagoogiline uurimistöö Eesti NSV õpetajate täienduskoolituse süsteemis. Tallinn, 1983
 Üldhariduskooli keemia programmid. Tallinn, 1989.

Viited

Kirjandus
 Eesti kooli biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 197
 Väino Ratassepp. // Nõukogude Õpetaja (1974) 1, VI.
  

Eesti pedagoogikateadlased
Sündinud 1930
Surnud 2021
Velda Ratnik

Velda Ratnik (aastani 1958 Velda Org, 1958–68 Velda Vallikivi, sündinud 5. augustil 1934 Tallinnas) on Eesti energeetikateadlane.

Elulugu
Velda Ratnik on galvanotehniku tütar.

Lõpetas 1953 Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1959 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemiline tehnoloogia alal. Olnud 1960–61 TTÜ polümeeride sünteesi labori vanemlaborant, 1963–92 tööstusliku soojusenergeetika teadusliku uurimise labori insener, nooremteadur ja vanemteadur (1972–87 osakonna juhataja).

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kütuste mineraalosa mõju aurugeneraatorite küttepindadele. 12 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 О химико-минерлогическом составе золовых отложений, образовавшихся на опытных повехностях нагрева при сжигании сланцевого масла УТТ-500 на ОПУ ТЭЦ Кохтла-Ярве (kaasautor).// Тр. ТПИ 450 (1978)
 О поведении отдельных минеральных компонентов твердых примесей щланцевого масла УТТ в процессах очистки масла и образования золовых отложений (kaasautor). // Тр. ТПИ 466 (1979).

Kirjandus
  

Eesti energeetikateadlased
Sündinud 1934
Harry Rattus

Harry Rattus (12. märts 1933 Peri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 26. märts 2021) oli Eesti maadleja ja spordipedagoog.

Elulugu
Harry Rattus oli talupidaja poeg.

Hakkas sportima 1945 Peri algkoolis, alates 1952. aastast harrastas ta Tallinna Kalevis Boris Sülluste ja Edgar Puusepa juhendamisel maadlust. Tuli 1967 Kreeka-Rooma maadluses raskekaalus (üle 97 kg) Eesti NSV meistriks, võitis Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1960–1971 lisaks 5 hõbedat ja 1 pronksi. Erinevates maadlusviisides oli ta kokku 15-kordne Kalevi meister.

Lõpetas 1956 Tallinna Kaugõppekeskeskkooli, 1957 Tallinna Merekooli laevamehaanikuna ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Pedagoogikakandidaat 1984 (Moskva N. K. Krupskaja nimeline Pedagoogika Instituut), väitekiri käsitleb tervisliku käimise mudelit ja selle õpetamise metoodikat. 

Olnud Tallinna Taksopargi taksojuht, TTÜ-s vanemlaborant, "Dünamo" maadluskoolis instruktor ja aastast 1976 TPedI pedagoogilise kinesioloogia labori vanemteadur (aastast 1987 dotsent). Tegutsenud masseerijana ja korraldanud massaažikursusi.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kehalise kasvatuse teooria ja metoodika, sporditreening koos ravikehakultuuri metoodikaga, spordimassaaž.

Teoseid
44 teadustrükist.
Tervislik käimine. Tallinn 1991
Algteadmisi massaažist I–II. Tallinn 1985, 2. trükk 1988
Algaja atleetvõimlemine (kaasautor). Tallinn 1992

Film
1994 "Tulivesi" (Nymani ihukaitsja)

Tunnustused
1961 NSV Liidu meistersportlane

Viited

Kirjandus
Eesti spordi biograafiline leksikon. Lk 536

Välislingid

 

Eesti maadlejad
Eesti spordipedagoogid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1933
Surnud 2021
Helju Raude

Helju Raude (sündinud Helju Väljak, sündinud 28. detsembril 1934 Kehras) on eesti keemik.

Elukäik
Lõpetas 1953. aastal Kehra Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli; keemiakandidaat (1966, ), väitekiri "Tunnelahjudes toodetud põlevkiviõli üle 200 °C keevate fraktsioonide süsivesinikosa uurimismetoodika ja keemiline koostis". 

Oli 1958–1960 Rahvamajandusnõukogu Ehitusmaterjalide Tööstuse Valitsuse teadusliku uurimise kesklaboris keemik, 1960–1961 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi vaneminsener, 1961–1969 Teaduste Akadeemia Keemia Instituudi füüsikalis-keemiliste uurimiste sektori nooremteadur, 1969–1974 vanemteadur, 1974–1980 Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi vanemteadur, seejärel Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: põlevkiviõli keemilise koostis, küllastamata süsivesinike saamise võimalused, nende gaasikromatograafiline analüüs ja puhastamise meetodid.

Teoseid
 Определение индивидуального состава средних фракций сланцевой смолы газохроматографическим и спектрально-аналитеским методами (kaasautor). // TA Toim. Füüs, tehn (1964) 2
 Получение чистых циклопентеновых углеводородов методом препаративной газовой хроматографии (kaasautor O. Eisen jt). // TA Toim. Keem, geol 21 (1972) 3.

Viited

Kirjandus
 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teaduskaader 1947–1972, 19
 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teaduskaader 1947–1987. Tallinn, 1987, 33.
 

Eesti keemikud
Sündinud 1934
Vilve Raudik

Vilve Raudik (sündinud 28. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti psühholoog.

Elulugu
Lõpetas 1967 Tallinna 7. Keskkooli, 1974 TÜ psühholoogia osakonna, 1989–92 TÜ magistrant; M.Sc. (1994, TÜ), väitekiri "Vanemate väärtused perekultuuri osana ja kujundajana". Oli 1977–90 TÜ pedagoogika ja metoodika kateedri vanemlaborant, 1989–90 ka haridussotsioloogia ja didaktika labori nooremteadur, 1992–97 kultuurikeskuse metoodik ja vanemmetoodik-sekretär, 1998–2001 filosoofiateaduskonna kunstide osakonna vanemmetoodik.

Teadustöö
Uurinud kultuuri ja kunsti psühholoogilisi probleeme, perekultuuri väärtusi ning koolipsühholoogiat. 15 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Kodu õpilaskeskkonna ja lapse tarvis (kaasautor I. Kraav). Tartu, 1998
 Kus Eesti koolilapse arukus kasvab (kaasautorid A. Must, O. Must)? // Akadeemia (2000) 12
 Lugemiskirjaoskus (kaasautorid A. Must, O. Must). // Akadeemia (2001) 7
 The secular rise in IQs: In Estonia, the Flynn effect is not a Jensen effect (kaasautorid A. Must, O. Must). // Intelligence 31 (2003) 5
 The Flynn Effect for gains in literacy found in Estonia is not a Jensen Effect (kaasautorid A. Must, O. Must). // Personality and Individual Differences 34 (2003) 7.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 144.
 

Eesti psühholoogid
Sündinud 1950
Matti Raudjärv

Matti Raudjärv (sündinud 5. augustil 1949 Rakveres) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Matti Raudjärv on töölise poeg.

Lõpetas 1968 Tallinna Kaugõppekeskkooli, 1974 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI); 1978–1981 TPI aspirant, majanduskandidaat /PhD/ (1982, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Совершенствование применения показателя нормативной чистой продукции в промышленности (на примере мясо-молочной промышленности Эстонской ССР)". Oli 1965  Aianduskombinaadis tööline ja 1965–1968 teeninduskombinaadis Ühendus tööline, 1968 teeninduskombinaadis Ühendus tsehhi meister ja 1971-1973 teeninduskombinaadis Ühendus vaneminsener. 1973–1975 Teenindusministeeriumi  vaneminsener-grupijuhataja, 1975–1978 [[Tallinna Polütehnilise Instituudi TUS-i vaneminsener-grupijuht majandusteaduskonna teenindusökonoomika kateedris, 1978–1982 Eesti Infoinstituudi osakonnajuhataja, 1982–1984 Eesti Plaaniinstituudi labori juhataja, 1984–jaanuar 1987 büroo Mainor osakonnajuhataja-projekti peainsener, jaanuar 1987–1990 TTÜ majandusteaduskonna vanemteadur, juhtivteadur, 1990–1992 teenindusökonoomika kateedri dotsent, 1992–1997 majanduspoliitika õppetooli juhataja ja professor, 1990–1994 ühtlasi majandusteaduskonna arendusprodekaan, 1996-1999 TÜ külalislektor, 1999–2001 TÜ majandusteaduskonna vanemteadur, 2002-2017 TÜ Pärnu Kolledži erakorraline dotsent, korraline dotsent. 2017-2019 TÜ Pärnu Kolledži ja Narva Kolledži külalisõppejõud käsunduslepingu alusel, märtsist 2021 TÜ emeeritus. Aastast 1993 konsultatsiooni-, koolitus- ja kirjastusfirma Mattimar OÜ juhatuse liige, tegevdirektor ja omanik.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: majanduspoliitika teooria ja praktika, struktuuripoliitika, sh regionaalpoliitika ja -areng, ettevõtluskeskkond, majanduse stimuleerimine. Tallinna Pirita linnaosa halduskogu liige 1992–1999, European Council for Small Business'i asepresident (1994–). Üle 300 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Eesti NSV isemajandamise kontseptsioon (koll monograafiat.) Tallinn, 1984
 Stimulierung der Effektivität der regionalen Wirtschaft. // Einige Aspekte der Regionalpolitik. Tallinn-Kiel, 1989
 Majanduslik iseseisvus – alus efektiivseks majandamiseks. // TTÜ Toimetised 694 (1989)
 Einige Probleme der Wirtschaftspolitik in der Republik Estland. // Transactions of Tallinn Technical University, 735 (1993)
 Mõned aspektid ja probleemid Eesti majanduse regionaalpoliitilisel uurimisel. // Euroopa Liiduga liitumise mõju Eesti majanduspoliitikale. Berlin-Tallinn, 2002
 Transformation and Business Policy in Estonia. Problems and perspectives. // The Herald of Ternopil State Economic University 5 (2006) 1
 Economic Crises and Their Possibility in Estonia. // The Herald of Ternopil State Economic University (2007) 5.

Kirjandus
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 410–411
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 447, 500
 Tallinna Tehnikaülikooli lõpetanud 1918–1993, 116, 364
 Krinal, V. Tartu Ülikooli majandusteaduskonna minevikust ja tänapäevast. Tartu, 1999, 148, 158.
  

Eesti majandusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1949
Jaan Raudoja

Jaan Raudoja (aastani 1998 Jaan Mädasson, sündinud 6. juulil 1954 Tallinnas) on eesti keemik.

Elulugu
Lõpetas 1972 Tallinna 24. Keskkooli ja 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroonikainsenerina; keemiakandidaat (1987, TÜ), väitekiri "Точечные дефекты и процессы их образования в сульфидах кадмия и цинка". Oli 1977–80 Tallinna Elektrotehnikatehase Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur, 1980–87 TTÜ nooremteadur, 1987– TTÜ materjaliteaduse instituudi vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: ühendpooljuhtmaterjalide tehnoloogia, punktdefektide keemia ja füüsika. Neli Euroopa ja rahvusvahelist patenti.

Viited

Teoseid
 Определение квазихимических параметров точечных дефектов в полупроводниковых соединениях (kaasautor). // Teaduste Akadeemia Toim. Keemia 34 (1985) 4
 Photoluminescence study of deep levels in CuGaTe2 crystals (kaasautorid J. Krustok, M. Jakushev). // J. Appl. Physics 86 (1999) 9
 Photoluminescence and the tetragonal distortion in CuInS2 (kaasautorid J. Krustok, H. Collan). // Thin Solid Films 387 (2001) 1–2
 Photoluminescence properities of stoichiometric CuInSe2 crustals (kaasautor). // Solar Energy Materials and Solar Cells 79 (2003) 3
 Photoluminescence and Raman spectroscopy of polycrystalline AgInTe2 (kaasautor). // Thin Solid Films 480–481 (2005).

Kirjandus

Välislingid

Eesti keemikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1954
Anu Raudsepp

Anu Raudsepp (sündinud 12. mail 1962 Tartus) on Eesti ajaloolane, filosoofiadoktor, Tartu Ülikooli ajaloo didaktika dotsent. Tema peamised uurimisvaldkonnad on Eesti haridus- ja kultuurilugu, õigeusu kiriku ajalugu ja ajaloo didaktika.
'''

Tähtsamad teadustööd

 Riia Vaimulik Seminar 1846-1918. Tartu, 1998.
 Ajaloo õpetamise korraldus Eesti NSV eesti õppekeelega üldhariduskoolides 1944-1985. Tartu, 2005.
 Lõssenkism ja Tartu Ülikooli bioloogiaosakond stalinismi ajal. – Ajalooline Ajakiri 2009, 1/2, lk. 179 - 196.
 Anu Raudsepp, Ülle Luisk. History Teaching in Estonia. – Erdmann, Elisabeth; Hasberg, Wolfgang (Ed.). Facing-Mapping-Bridging Diversity: Foundation of a European Discourse on History education, Schwalbach/Ts, 2011, lk. 211−238.
 Anu Raudsepp; Karin Hiiemaa. Vaenlase kuvandi loomine 1920.-1930. aastate NSVL eestikeelses õppekirjanduses. – Tuna, 2, 2013, lk. 84−96.
 Anu Raudsepp, Karin Hiiemaa. The image of the other: The example of the Russians and Germans on the basis of an analysis of Estonian history textbooks. – Yearbook of the International Society of History Didactics, 2013, lk. 45−55.
 Leevaku hüdroelektrijaama taastamine komsomoli löökehitusena 1947 - müüt või reaalsus? – Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat, 2015, lk. 73−98.
 Rahvarõivad ja esimene Eesti nõukogude üldlaulupidu – rahvarõivad ideoloogia kütkes. – Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat, 2015, lk. 60−75.
 Keskkooliõpetajate koolitamine sõjajärgses Tartu Riiklikus Ülikoolis. – Tartu Ülikooli Ajaloo Küsimusi, 2016, lk. 121−140.
 On Enemy Image in the Cold War Period History Textbooks Used in Estonia. – Gautschi, Peter; Furrer, Markus (Eds). Remembering and Recounting the Cold War - Commonly Shared History? Schwalbach/Ts, 2017, lk. 29−46.
 Eduard Wiiralt`s Unknown Matchbox Picture from Vienna, 24 December 1944. – Baltic Journal of Art History, 2017, 13, lk. 259−271.
 Kooliõpetaja Gustav Martinsoni (1888-1959) rahvuslik-kultuuriliste vaadete mõjutegurid Esimeses maailmasõjas. – Ajalooline Ajakiri, 2018, 1, lk. 3-26.
 Anu Raudsepp, Tõnu Tannberg. The Impact of World War I on the rise of national states: challenges of history textbook writing. – International Journal of Research on History Didactics, History Education and History Culture. Yearbook of the International Society of History Didactics, 2018, lk. 159−178.
 Lauri Kann, Anu Raudsepp. Siseministeerium 100: vabadussõjast droonideni. Tallinn, 2018.

Välislingid

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppejõud
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Sündinud 1962