joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Johan Månsson (kartograaf)

Johan Månsson (surnud 1659) oli Rootsi admiraliteedi kapten ja 1643. aastast vanemtüürimees, kes vastutas riigi lootside väljaõppe eest.

1644. aastal avaldas Månsson navigatsioonikäsiraamatu "En Sjöbok om Sjöfarten i Östersjön" ("Läänemere meresõidu käsiraamat"). Raamat oli eelkäijaist oluliselt parem ja nii üksikasjalik, et jäi 150 aastaks Läänemerd sõitvate meremeeste tähtsaimaks abivahendiks. Mõne aasta pärast avaldas Månsson kaardi, mis oli üks Rootsi esimesi kaarte, tuntud pealkirjaga "Passcort öfwer Östersiöön" ehk "Johan Månssoni merekaart". Kaart oli pühendatud kuninganna Kristiinale, kuid suure mõõtkava tõttu oli sellest meresõidul vähe abi. 

Månsson oli muuhulgas esimene, kes kirjeldas mõningaid Eestis asuvaid paiku, näiteks Kesselaidu.

Meremehed
Kartograafid
Surnud 1659
Dan Castellaneta

Dan (õieti Daniel Louis) Castellaneta (sündinud 29. oktoobril 1957 Oak Parkis Illinoisi osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja muusik. 

Ta on Homer Simpsoni (ja ka paljude teiste tegelaste) dubleerija sarja "Simpsonid".

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide koomikud
Sündinud 1957
Rob Paulsen

Robert Fredrick "Rob" Paulsen III (sündinud 11. märtsil 1956 Detroitis, Michiganis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1956
Filter (matemaatika)

Osaliselt järjestatud hulga (või üldisemalt eeljärjestusega hulga)  filtriks nimetatakse tema mittetühja alamhulka, kui on täidetud järgmised tingimused:  

 F on ülemine hulk: 
 F on allapoole suunatud hulk:  ja 

Hulgateooria
Topoloogia
Kirjanduslinn

Kirjanduslinnade programm on osa UNESCO loomelinnade võrgustikust, mis rajati 2004. aastal. 

Võrgustik sai alguse UNESCO ülemaailmse kultuurilise mitmekesisuse liidu algatusest (Global Alliance for Cultural Diversity initiative), mis loodi 2002. aastal. Selle eesmärk on "edendada linnade sotsiaalset, majanduslikku ja kultuurilist arengut nii arenenud kui ka arengumaades." Võrgustiku linnad edendavad kohalikku loometegevust ja juhinduvad UNESCO eesmärgist toetada kultuurilist mitmekesisust.

Loomelinnade tähtis aspekt on avaliku ja erasektori partnerlus (public/private partnership, PPP) toetamine, eriti julgustades väikeettevõtete ettevõtlikkust ja loomepotentsiaali. Kirjandus on vaid üks loomelinnade kategooria; teised on muusika, film, meedia, gastronoomia, käsitöö ja rahvakunst ning disain.

2014. aastal otsustas taotleda kirjanduslinna nimetust ka Tartu, linn sai võrgustiku liikmeks 2015. aasta detsembris.

Kirjanduslinnade kriteeriumid
Et saada UNESCO kirjanduslinnaks, peab linn vastama reale tingimustele. Kokkuvõttes on need järgmised:
Kirjastustegevuse kvaliteet, kvantiteet ja mitmekesisus linnas
Kodumaisele või väliskirjandusele keskenduvate haridusprogrammide kvaliteet ja kvantiteethariduse esimesel, teisel ja kolmandal astmel
Kirjanduse, näitekirjanduse ja/või luule oluline roll linnas
Kodumaist ja väliskirjandust propageerivate festivalide ja muude kirjandusürituste rohkus
Raamatukogud, -poed ja avalikud või erakultuurikeskused, mis säilitavad propageerivad ja levitavad kodumaist ja väliskirjandust
Kirjastussektori kaasamine kirjandusteoste tõlkimisse kohalikest keeltest ja väliskirjandusest
Traditsioonilise ja uue meedia aktiivne osalus kirjanduse propageerimisel ja kirjandustoodete turu tugevdamisel

Kirjanduslinnad
Edinburgh, Šotimaa (2004)
Melbourne, Victoria, Austraalia (2008)
Iowa City, Iowa, USA (2008)
Dublin, Iirimaa (2010)
Reykjavík, Island (2011)
Norwich, Inglismaa (2012)
Kraków, Poola (2013)
Heidelberg, Saksamaa (2014)
Dunedin, Uus-Meremaa (2014)
Granada, Hispaania (2014)
Praha, Tšehhi (2014)
Tartu, Eesti (2015)
Barcelona, Hispaania (2015)
Bagdad, Iraak (2015)
Ljubljana, Sloveenia (2015)
Lviv, Ukraina (2015)
Uljanovsk, Venemaa (2015)
Montevideo, Uruguay (2015)
Nottingham, Suurbritannia (2015)
Obidos, Portugal (2015)

Vaata ka
Tartu kirjanduslinna koduleht
Edinburgh, UNESCO City of Literature
Melbourne, UNESCO City of Literature
Iowa City, UNESCO City of Literature
Dublin, UNESCO City of Literature
Reykjavík, UNESCO City of Literature
Norwich, UNESCO City of Literature
Kraków UNESCO, City of Literature

Viited

UNESCO
Kirjandus
Tõnismäe haljak

Tõnismäe haljak on haljasala Tallinna kesklinnas Tõnismäel, Tõnismäe tänava erisuunaliste sõidusuundade ja Kaarli puiestee vahel.

Madala klombitud paekivist müüriga ümbritsetud park, milles olid pargiteed ja istepingid, kujundati 1964. aastal ümber plaaditud avatud väljakuks seoses igavese tule rajamisega mälestusmärgi ette.

Haljak kandis 1945. aastast kuni 1996. aastani nime Vabastajate väljak.

Haljakul asus kuni 2007. aastani pronkssõduri monument, mille teisaldamisega Kaitseväe kalmistule kaasnesid aprillirahutused Tallinnas.

Viited

 Tallinna pargid
Tõnismäe
Euroopa Lennundusohutusamet

Euroopa Lennundusohutusamet (inglise European Aviation Safety Agency, lühendatult EASA), asutatud aastal 2002, praeguse asukohaga Köln (Saksamaa), on Euroopa Liidu lennundusohutuse strateegia keskne juhtagentuur. 

Töötajaid on ligikaudu 500. Ameti eesmärgiks on edendada Euroopa tsiviillennunduses ühtseid ning parimaid ohutus- ja keskkonnakaitsenorme.

Amet arendab ühiseid ohutus- ja keskkonnaeeskirju Euroopa tasemel, jälgib normide kohaldamist liikmesriikides tehtavate kontrollkäikudega ning pakub vajalikke tehnilisi eriteadmisi, väljaõpet ja uuringuid.

Euroopa Lennundusohutusameti pädevuses on tüübisertifikaatide väljastamine nendele lennuki-, mootori- ja osamudelitele, mis on Euroopa Liidus kasutamiseks heaks kiidetud. See pakub lennundusele kui majandusharule eeliseid, ühtlustatud tehnilisi nõudeid, teenuste soodsamat hinda ja keskset teavet.

Kokkuvõttes on ameti praegused põhiülesanded järgmised:
  aidata Euroopa Komisjonil ja liikmesriikidel koostada lennundusohutuse õigusakte ning pakkuda neile tehnilisi eriteadmisi;
 kontrollkäigud, väljaõpe ja standardimisprogrammid Euroopa lennundusohutuse õigusaktide kohaldamiseks kõigis liikmesriikides ühetaoliselt;
  lennukite, mootorite ja osade ohutus- ja keskkonnakõlblikuse tüübisertifikaatide väljastamine;
  kolmandate riikide lennukiprojekteerimis, -ehitamise ja hooldusfirmade heakskiitmine ja järelevalve;
  andmete kogumine ja analüüsimine ning uuringud lennundusohutuse suurendamiseks.

Välislingid 
 EASA koduleht
Rahvusvahelised lennundusorganisatsioonid
Euroopa Liidu institutsioonid
Põlise leppe kivid

Põlise leppe kivid on suurtest kividest koosnev vare ja kivikalme Hiiumaal Pühalepa külas. 

Põlise leppe kivid on tuntud ka kui Pühalepa Põlise leppe kivid, põhilise leppe kivid, püha leppe kivid, Otimägi ja Vanapagana kivid.

Viited

Kirjandus
 M. J. Eisen. Esivanemate ohverdamised. Mats, 1996.
 Marju Kõivupuu. 101 Eesti pyhapaika. Tallinn, Varrak 2010, lk 72–73.
 Eduard Laugaste, Ellen Liiv. Muistendid Vanapaganast. Tallinn, 1970, lk 65, 447. Samas ka Richard Viidalepa tehtud foto, lk 151.
 Mäeumbaed, V., Rebassoo, H.-E. Hiiumaa. Siin- ja sealpool maanteed. 1973, lk. 8.

Välislingid
 
 Marju Kõivupuu. Põhilise leppe kivid said pidulikult uue teabetahvli. Maavalla Koja kodulehekülg, 24.09.10225 (2012).
 Põlise leppe kivid kultuurimälestiste riiklikus registris: Rahvapärimustega seotud koht "Otimägi", "Põlise leppe kivid", "Püha leppe kivid", I a-tuh lõpp e. Kr.
 
 Kultuuriministri 1997. aasta põlise leppe kivide arheoloogiamälestiseks tunnistamise kohta: (arheoloogiamälestis nr 42; endine nr 504). Riigi Teataja.
 Pühalepa valla vaatamisväärsused 
 Põhilise leppe kivid. Puhka Eestis. 
 Põhilise leppe kivid. Tuletorni ring.
 Pühalepa kirik. Tuletorni ring. Veel üks võimalus tutvuda Hiiumaaga.

Hiiu maakonna kultuurimälestised
Hiiumaa vald
Eesti kivikalmed
Sint-Niklaas

Sint-Niklaas (ka Sint-Niklaas-Waas, prantsuse keeles Saint-Nicolas-Waes) on hollandikeelne linn ja vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.

1825. aastal linnaõigused saanud asula on saanud nime 1217. aastal rajatud ja pühale Nikolausele pühendatud kiriku järgi. Asula on tuntud ka oma turuväljaku poolest, mis on suurim Belgias (3,19 hektarit).

Asulad
Sint-Niklaas jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

Sõpruslinnad

Viited

Välislingid

 Koduleht (hollandi keeles, osaliselt ka inglise keeles)

Belgia linnad
Ida-Flandria provintsi vallad
Mägi (perekonnanimi)

Mägi on eesti perekonnanimi.

2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mägi 3679 inimesel: 1740 mehel ja 1939 naisel. Perekonnanimede levikult on Mägi 4. kohal (meeste puhul 5. ja naiste puhul 4. kohal).

Nime kandjaid
Aleksander Mägi, kohtunik
Artur Mägi, õigusteadlane
Arvi Mägi, näitleja ja lavastaja
Arvo Mägi, kirjanik
Arvo Mägi, arvutinõustaja
Arvo Mägi, teleoperaator
Ester Mägi, helilooja
Heino Mägi, pedagoog
Jaan Mägi, põllumajandusteadlane
Kaileen Mägi, teleajakirjanik
Konrad Mägi, maalikunstnik ja pedagoog
Laine Mägi, näitleja
Leino Mägi, poliitik ja sporditegelane
Mai Mägi, metallikunstnik
Maie Mägi, veemootorisportlane
Maie Mägi, mäesuusataja, filoloog, tõlkija, ajakirjanik ja toimetaja
Margus Mägi, filosoof
Marika Mägi, arheoloog
Marin Mägi, näitleja
Maris Mägi, jooksja
Marko Mägi, saksofonist
Marko Mägi, ajakirjanik
Milla Mägi, ajakirjanik ja luuletaja
Monika Mägi, advokaat
Paul Mägi, dirigent ja pedagoog
Priit Mägi, trummar
Rasmus Mägi, jooksja
Riho Mägi, tuubamängija
Riina Mägi (Riina Eentalu), ajakirjanik
Rudolf Mägi, sõjaväelane
Tõnis Mägi, laulja, helilooja ja näitleja
Voldemar Mägi, maadleja

Viited 

Eestistamisel muudetud perekonnanimed
Atmosfääri tsirkulatsioon

Atmosfääri tsirkulatsioon on suureskaalaline õhu liikumine Maa atmosfääris.

Meteoroloogia
Atterti jõgi

Attert [at'ert] (letseburgi keeles Atert) on jõgi Belgias ja Luksemburgis. 

Attert on 38 kilomeetri pikkune, millest umbes 32 km asub Luksembrugi territooriumil ja umbes 6 km Belgia territooriumil.

Jõe läte asub Belgias Luxembourg'i provintsis Atterti vallas Nobressarti asula lähistel, Arlonist loodes. Jõgi voolab läbi järgmiste asulate: Attert Belgias, ning Redange, Useldange, Boevange-sur-Attert ja Bissen Luksemburgis. 

Attert suubub Alzette'i jõkke Colmar-Bergi vallas Luksemburgis.

Kirjandus
 Mirjam Oesch (Text) a Guy Hoffmann (Fotoen): Das Tal der Attert - Portrait einer grenzüberschreitenden Region, an den Éditions Guy Binsfeld, September 2007, et gëtt och eng franséisch Editioun vum Buch. 160 Säiten, 200 Fotoen.
 Nehrenhausen, Jeannot:  'Un der Atert, no beim Waasser...' Redingens heimliche Lokalhymne,  In: Luxemburger Marienkalender. - Jg. 121 (2002), p. 126-136, ill.

Välislingid

Belgia jõed
Luksemburgi jõed
Reini jõgikond
Paulopriit Voolaine

Paulopriit Voolaine (eesnimi kuni 1939 Paul Friedrich, perekonnanimi kuni 1921 Pedmanson; 9. oktoober 1899 Loomuse (Pauna) talu, Tooste küla, Räpina vald, Võrumaa – 17. oktoober 1985 Tartu) oli eesti arhivaar, raamatukoguhoidja ja koduloolane. 1920.–30. aastatel kasutas ta pseudonüümi P. W.

Aastatel 1908–13 õppis Voolaine Räpina Raadamaa Ministeeriumikoolis, 1913–16 Räpina Kõrgemas Algkoolis, 1916–17 Tartusse evakueeritud Riia Reaalkoolis ja 1917–19 Tartu Kommertskooli reaalosakonnas. 1918.–19. aastal osales ta Vabadussõjas. Aastatel 1919–20 õppis Voolaine Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, 1920–25 filosoofiateaduskonnas eesti keelt, rahvaluulet ja läänemeresoome keeli, 1940 samas eesti keelt. 1922. aastal pälvis filosoofiateaduskonna I auhinna tema töö "Liivi keele kvantiteedi suhted eksperimentaalfoneetika valgusel", mida professor Lauri Kettunen olevat pidanud magistritöö vääriliseks.

Voolaine toimetas Ernst Puusepa setu keelde tõlgitud Uue Testamendi neli evangeeliumi, mis avaldati 1926. aastal nime all "Mii' Issändä Jeesusõ Kristusõ pühä Evangeelium: Matteusõ, Markusõ, Luukasõ ja Johannõsõ kirotõt.

Paulopriit Voolaine oli setu lugemiku koostaja, kes muuhulgas kirjutas lugemiku jaoks regivärsilise lugulaulu "Kuningas Seto", mis värsitehniliselt küll ebaõnnestus. Tutvumine Anne Vabarnaga 1927. aastal andis talle uue idee, kuidas setu eepost luua: eepose teksti võiks sõnastada laulik, kellele antakse ette sobiv teema ja sündmustik. Sama aasta veebruaris Annele saadetud kirjas visandas ta eepose tegevustiku, mille põhjal rahvalaulikul sündiski setu eepos "Peko".

Aastatel 1928–29 töötas Voolaine Setumaa pühapäevakoolide instruktorina, 1933–45 Tartu Ülikooli Eesti Keele Arhiivis ja eesti keele kateedris arhivaarina (töötades murdekogudega), 1945–60 Tartu Riikliku Ülikooli Teadusliku Raamatukogu raamatukoguhoidjana.

Voolaine uuris Koiva ja Lutsi maarahvast, liivi keelt, Räpina kandi rahvaluulet ning eestlaste asunduste rahvaluulet. Ta kogus murdematerjali ja etnograafilist ainest Lätimaal, Pihkva oblastis, Velikije Lukis ja nende naaberaladel. Samuti avaldas ta arvukalt artikleid, luuletusi ja näidendeid.

Paolopriit Voolaine hukkus autoõnnetuses 1985. aastal.

Viited

Kirjandus
 Mii' Issändä Jeesusõ Kristusõ pühä Evangeelium : Matteusõ, Markusõ, Luukasõ ja Johannõsõ kirotõt. Seto kiilde ümbre pannu' Ernst Puusepp, keele poolõst õiõnduisi tennü' P. Voolaine. Tartoh: Akadeemiline Emakeele Selts, 1926. - 302 lk. 
 Paulopriit Voolaine. "Setu lauluema Vabarna Anne "Peko (Pekolanõ)"". Eesti Kirjandus nr 22, 1928, lk 6-21.
 Paulopriit Voolaine. "Setu lauluema Vabarna Anne "Peko laulu" II osa". Eesti Kirjandus nr 24, 1930, lk 378-389.

Eesti arhivaarid
Eesti raamatukogundustegelased
Eesti keeleteadlased
Eesti folkloristid
Eesti koduloolased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Uspenski kalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1985
Wiki Loves Monuments

Wiki Loves Monuments (WLM) on ülemaailmne kultuurimälestiste fotovõistlus. See toimub valdavalt septembris ja pilte korjatakse Wikimedia Commonsisse.

Esimest korda korraldati võistlus 2010. aasta Hollandis. Järgmisel aastal laienes see Euroopa riikidesse (sh Eestisse) ning tunnistati ametlikult maailma suurimaks fotovõistluseks. 2012. aastal laienes see ülemaailmseks ning siis osales võistlusel umbes 15 tuhat fotograafi, mis on senine osavõturekord. 2013. aastal lisati umbes 370 tuhat foto, mis on seni suurim piltide arv.

Eesti osavõistlus "Kultuurimälestised Vikipeediasse" toimus viis korda aastatel 2011–2015 ning seda korraldas Wikimedia Eesti. 

Selle eeskujul käivitati 2013. aastal ka fotovõistlus Wiki Loves Earth.

Võitjad

Võidufotod Eestis

Eesti fotograafid ülemaailmses finaalis

Vaata ka 
 Vikipeedia:Kultuurimälestised Vikipeediasse
 Wiki Loves Earth
 Wiki Science Competition

Välislingid
Rahvusvahelise võistluse kodulehekülg

Fotokonkursid
Konstantin Rosée

Friedrich Konstantin von Rosée (Venemaal tuntud kui Konstantin Maksimovitš Roze, vene keeles Константин Максимович Розе) (16. november (ukj 27. november) 1798 Sõõrike mõis – 6. märts 1868 Tartu) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi sõjaväelane. Kindralmajor.

Elulugu
Konstantin Rosée sündis Sõõrike rentniku ja Tahu mõisniku porutšik Magnus Wilhelm Rosée ja tema abikaasa Marie von Stackelbergi (1770–1843) pojana. Astus Venemaa sõjaväeteenistusse ja ülendati 1819. aastal ohvitseriks: temast sai kaardiväe jäägripolgu praporštšik. 1833. aastal anti talle kaardiväepolkovniku auaste. Tema sõjaväeline karjäär tipnes kindralmajori aukraadiga, mille ta sai 1843. aastal. 1847. aastal anti talle Püha Georgi IV klassi orden.

Vorbuse mõis
1853. aastal pantis ta Friedrich von Hoyningen-Huene käest kolmeks aastaks Vorbuse mõisa. Pärast pandilepingu lõppemist müüsid Hoyningen-Huene pärijad selle talle päriseks. 1868. aastal kinnistati see tema tütarde nimele.

Perekond
Ta abiellus 2. oktoobril 1827 Viljandis oma lelletütre Kitty von Stackelbergiga (1798−?), kes oli Adavere mõisniku Bernhard Caspar von Stackelbergi (1768–1845) ja tema abikaasa Helene Luise von Vietinghoffi (1772–1800) tütar. Abielust sündisid:
Julia (1833–1904), oli abielus Pornuse mõisniku Hugo von zur Mühleniga (suri 1869)
Elisabeth (1840–1910)

Auastmed

Autasud
 Püha Anna ordeni III klass (1832)
 Püha Vladimiri ordeni IV klass (1837)
 Püha Stanislavi ordeni II klass koos keisrikrooniga
 Püha Georgi ordeni IV klass (1. jaanuar 1847)

Esivanemad

Vaata ka
Rosée
Vorbuse mõis

Viited

Kirjandus
Erik Amburgeri andmebaas. Nr 76080 .
Списокъ генераламъ по старшинству. С. Петербург: Воен. тип., 1844. Lk 388.

Püha Georgi IV klassi ordeni kavalerid
Venemaa keisririigi kindralid
Vorbuse mõisnikud
Sündinud 1798
Surnud 1868
Jupiter (saade)

"Jupiter" oli Eesti Televisiooni saatesari aastatel 1970–1991, milles tutvustati Eesti kinodes linastuvaid filme.

Esimene "Jupiteri" saade oli eetris 6. detsembril 1970, viimane 15. septembril 1991. 

Sarisaadet juhtis alguses Valdo Pant, hiljem Ahto Vesmes. Saate toimetajad on olnud Toomas Sootna ja Enn Eesmaa.

Sarja eelkäijaks oli 4. septembril 1968 alustanud "Kuu kinoekraan", mida juhtis teleajakirjanik Aivo Barbo.

"Jupiteri" nime ristiisa oli esimene saatejuht Valdo Pant, kes ilmus esimest korda vaatajate ette selle jupiterlambi all istudes detsembris 1970. Pärast Pandi surma 1976 võttis teatepulga üle Ahto Vesmes. 

Aprillis 2020 alustas Eesti Rahvusringhäälingus tööd voogedastusplatvorm Jupiter, mis sai oma nime just selle saate auks.

Viited

Välislingid 

 Jaanus Kulli. Kuidas sündis omaaegne filmisaade Jupiter Õhtuleht, 25. juuni 2020
 Priit Pullerits. Filmisaade "Jupiter" paotas hallil ajal akent maailma Postimees Arter, 27. aprill 2018

Eesti telesaated
Eesti Televisiooni telesaated
Robert Grubbs

Robert Howard Grubbs (27. veebruar 1942 Possum Trot, Kentucky – 19. detsember 2021) oli Ameerika Ühendriikide keemik.

Grubbs lõpetas Florida Ülikooli keemia alal ning kaitses samas ka magistrikraadi. Doktorikraadi sai ta Columbia Ülikoolist. 1978. aastal asus ta tööle California Tehnoloogiainstituuti, kus ta on keemiaprofessor.

2005. aastal sai ta koos Richard Schrocki ja Yves Chauviniga Nobeli keemiaauhinna alkeenide metateesimeetodi väljatöötamise eest orgaanilises sünteesis.

Tema järgi on nime saanud Grubbsi katalüsaator.

Tunnustus
1989 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks 
1994 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
2000 – Benjamin Franklini medal
2005 – Nobeli keemiaauhind
2005 – valiti Kuningliku Keemiaseltsi auliikmeks
2015 – valiti USA Rahvusliku Inseneriakadeemia liikmeks
2015 – valiti Hiina Teaduste Akadeemia välisliikmeks
2017 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Ta on valitud ka Poola Teaduste Akadeemia välisliikmeks.

Välislingid
 Robert Grubbs Nobeli auhinna lehel

Ameerika Ühendriikide keemikud
Nobeli keemiaauhinna laureaadid
Sündinud 1942
Surnud 2021
Yves Chauvin

Yves Chauvin [iiv šov'ä(n)] (10. oktoober 1930 Belgia Menin – 28. jaanuar 2015) oli prantsuse keemik.

Chauvin lõpetas 1954. aastal Lyoni École Supérieure de Chimie Industrielle'i. Ta töötas Pariisi lähedal Rueil-Malmaisonis Institut Français du Pétrole'is, 1990. aastate keskel pensioneerus ning nimetati instituudi auteadusdirektoriks. Alates 1996. aastast on ta Prantsuse Teaduste Akadeemia liige.

2005. aastal sai ta koos Robert Grubbsi ja Richard Schrockiga Nobeli keemiaauhinna metateesimeetodi väljatöötamise eest orgaanilises sünteesis.

Välislingid
 Yves Chauvin Nobeli auhinna lehel

Prantsuse keemikud
Nobeli keemiaauhinna laureaadid
Sündinud 1930
Surnud 2015
Clyde Kull

Clyde Kull [klaid] (sündinud 2. märtsil 1959 Võrus) on Eesti diplomaat.

Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1985. aastal Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi. 

Diplomaatilisel tööl on Clyde Kull olnud alates 1991. aastast, kui ta alustas tööd Eesti esindajana Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni juures. 

Aastatel 1992–1996 oli ta erakorraline ja täievoliline Eesti suursaadik Belgias, Hollandis ja Luksemburgis ning alaline esindaja NATO juures. 

Aastatel 1998–1999 töötas ta välisministeeriumi asekantslerina välismajanduspoliitika küsimustes ja 2008–2011  asekantslerina poliitika küsimustes. 

1992–1997 esindas Kull Eestit Euroopa Liidu juures Brüsselis, 2000–2004 ÜRO peakorteri ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Genfis ning aastail 2004–2008 oli ta suursaadik Saksamaal. 

2012. aastast kuni 2019. aasta suveni oli Kull Eesti alalise esinduse Euroopa Liidu juures asejuht ja esindaja alaliste esindajate komitees. 2019. aastast kuni 20. maini 2021 oli Kull Eesti suursaadik Prantsusmaal, Pariisis. Seejärel vormistati ta tööle nõunikuna välisministeeriumi peamajas Tallinnas.

Tunnustused
2001 Riigivapi V klassi teenetemärk
2018 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
"Nädala portree: Intervjuu suursaadik Clyde Kulliga (lühendatult)" Estonian World Review, 6. mai 2005
"Välisministeeriumis saab asekantsleriks Clyde Kull" Eesti Päevaleht, 8. märts 2010
"Mäss välisministeeriumis: tippdiplomaadid hakkasid Paeti tagatoa türanniale vastu" Eesti Päevaleht, 22. oktoober 2010
"Asesaadik Clyde Kull teeb Brüsselis tempe" Delfi, 2. veebruar 2011
"Prokuratuur algatas suursaadik Clyde Kulli suhtes kriminaalmenetluse" ERR, 20. mai 2021

Eesti suursaadikud
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1959
Nemenčinė

Nemenčinė (poola Niemenczyn) on linn Leedus Vilniuse rajoonis. Asub umbes 20 km Vilniusest kirdes.

Nemenčinėt on esmakordselt mainitud 1338. aastal. Linnaõigused sai 1955. aastal.

Enne Teist maailmasõda olid 35% elanikest juudid. 2001. aastal oli 56,3% elanikest poolakad ja 24,2% leedulased.

Elanike arv 
 3139 (1970)
 5892 (2001)

Välislingid 

Leedu linnad
Vilniuse rajoon
Niccolò Cusano ülikool

Niccolò Cusano ülikool (Università degli Studi Niccolò Cusano, UNICUSANO) on ülikool Itaalias Roomas aadressil Via don Carlo Gnocchi, 3. Ta asutamisajaks arvatakse aastat 2006.

Ülikoolis on kuus teaduskonda: haridus-, õigus-, poliitika-, majandus-, inseneri- ja psühholoogiateaduskond.

Rektorid
Sebastiano Scarcella (2006–2010)
Giovanni Puoti (2010–2013)
Fabio Fortuna (2013. aastast)

Viited

Välislingid 

Kodulehekülg

Itaalia ülikoolid
Rooma
Abilene

Abilene ['äbeliin] on linn USA-s Taylori ja Jonesi maakonnas 300 km Dallasest edelas, Taylori maakonna keskus.

Elanike arv on 117 063 (2010. aasta rahvaloendus).

Linna rajasid 1881 karjakasvatajad raudtee Texas and Pacific Railroad karjalaadimispunktina. Linn sai nime Chisholm Traili algse lõpp-punkti, Kansases asuva Abilene'i järgi.

Abilene'i ümber on preeria põllumajanduspiirkond. Linnas on nafta- ja gaasitöötlemistehased.

Linnas on 1891 asutatud baptistlik eraülikool Hardin–Simmons University.

Abilene'is on sündinud sprinter Bobby Morrow.

Vaatamisväärsus on vesternistiilis turismiatraktsioon Old Abilene Town.

Viited

Välislingid 

Texase linnad
Streisandi efekt

Streisandi efekt ilmneb, kui keegi püüab teatud infot varjata või kõrvaldada, kuid selle tagajärjel tõmbab teemale tahtmatult hoopis suurema tähelepanu. See nähtus sai nime Ameerika laulja ja näitleja Barbra Streisandi järgi, kelle 2003. aastal tehtud katse eemaldada avalikkuse eest oma majast tehtud fotod tekitas fotode vastu hoopis senisest suurema huvi.

Sarnaseid katseid on tehtud näiteks juriidilistes hoiatuskirjades, et eemaldada internetist faile, veebilehti või illegaalseid arve. Info salajas hoidmise asemel pöördub sellele avalikkuse tähelepanu, sel teemal luuakse laule ja videoid, internetis rajatakse peegelsaite või jagatakse infot failijagamisvõrkudes.

Algne kohtuasi
Mike Masnick portaalist Techdirt pani efektile selle nime siis, kui selgus, et Streisand oli kaevanud fotograaf Kenneth Adelmani veebilehe Pictopia.com eraelu puutumatuse rikkumise pärast kohtusse, kuid ei saavutanud seal soovitud eesmärki. 50 miljoni USA dollari suuruse kohtuasjaga püüdis ta eemaldada aerofotot Streisandi häärberi kohta avalikult kättesaadavast fotokogust, kus oli 12 000 fotot California rannajoonest. Adelman väitis, et oli pildistanud rannal asuvat maavaldust, et dokumenteerida ranniku erosiooni. Seda tööd tegi ta valitsuses heaks kiidetud keskkonnaprojekti California Coastal Records Project raames. Enne, kui Streisand hagi sisse andis, laaditi fotot "Image 3850" Adelmani veebilehelt alla vaid kuus korda, neist kaks korda tegid seda Streisandi juristid. Kohtuasja tõttu kasvas aga avalikkuse huvi järsult: järgmise kuu jooksul külastas veebilehte üle 420 000 inimese.

Eestis

Streisandi efekti tunnustega juhtumeid on ette tulnud ka Eestis. Streisandi efekti nimetati ajakirjanduses korduvalt, kui Mart Laar püüdis 2012. aasta jaanuaris põhjendada tema Facebooki-kontolt ACTA-teemaliste küsimuste kustutamist "ruumi otsasaamisega" – sellele järgnes ulatuslik kriitikalaine nii internetis kui ka ACTA-vastastel meeleavaldustel. Samal aastal tekitas ajakirjanduses ootamatut tähelepanu Siim Kabritsa katse eemaldada oma elulooartiklist eestikeelses Vikipeedias lõik elamislubade skandaali teemal.

2016. aasta märtsis leidis laia kajastamist Vinni-Pajusti Gümnaasiumi säutsuskandaal, kus kooli üks emakeeleõpetaja kasutas 12. klassi õpilase kallal survestusmeetmeid, sh ähvardust avaldada õpilase isiklikud andmed, et too kustutaks Twitteris õpetaja näidendit kritiseerinud säutsu ning esineks kooli iga klassi ees vabandusega.

Viited

Meedia
Suhtekorraldus
Châtelet

Châtelet on prantsuskeelne linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Hainaut' provintsis.

Châtelet sai linnaõigused 1825. aastal.

Asulad
Châtelet jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

Sõpruslinnad
  – Vimoutiers
  – Casteltermini

Viited

Välislingid

 Koduleht (prantsuse keeles)
Ajalooühingu sait

Belgia linnad
Hainaut' provintsi vallad
Katariina kirik

Katariina kirik või püha Katariina kirik on mitme kiriku nimi:

Luterlikud kirikud

Eesti 
Kadrina Katariina kirik
Karja Katariina kirik
Leesi Katariina kirik
Muhu Katariina kirik
Noarootsi Püha Katariina kirik
Paide Püha Katariina kirik (hävinud 16.–17. sajandil)
Valka Püha Katariina evangeelne luterlik kirik
Viljandi Püha Katariina kabel (hävinud 16. sajandil)
Võru Katariina kirik

Venemaa 
Peterburi Püha Katariina kirik

Katoliku kirikud 
Tallinna Püha Katariina kirik
Tartu Katariina kirik

Õigeusu kirikud 
Pärnu Suurmärter Katariina kirik
Võru Suurkannataja Ekaterina kirik
PM M1910

PM M1910 (vene keeles Пулемёт Ма́ксима образца 1910 года -pulemjot Maksima obraztsa 1910 goda, Станковый пулемёт Максима - stankovõi pulemjot Maksima) on 'Maksimi raskekuulipilduja', laskemoonale 7,62×54 mm.

PM M1910 töötati välja 1910. aastal Venemaal Maximi kuulipilduja eeskujul. Seda kasutati laialdaselt Esimeses ja Teises maailmasõjas ning Vene kodusõjas. Punaarmees hakati neid välja vahetama 1943. aastal kuulipildujate SG-43 vastu. Lisaks tavapärasele jalaväekuulipildujale olid olemas ka lennukitele (PV-1) ja mereväele mõeldud versioonid.

Kirjeldus
Kuulipilduja paiknes soomuskilbiga ratasalusel. Kuulipilduja rauda jahutati veega, mistõttu relvarauda ümbritses plekist veereservuaar. Kuulipilduja linti mahtus tavaliselt 60 ja lindikasti 250 padrunit.

Relva andmed
 Kaliiber: 	7,62 mm
 Padrun:	7,62 × 54 mm 
 Kuuli algkiirus: 	879 m/s
 Relva üldpikkus: 	1067 mm
 Vintraua pikkus: 	720 mm
 Vintsoonte arv: 	4 parempoolset
 Tehniline laskekiirus: 	500–600 lasku minutis
 Efektiivne laskekaugus: 	
 Sihikuline laskekaugus: 	 
 Kaal:     64,3 kg (kolmjalaga)
 Lindi maht:     250 padrunit

Välislingid 

Raskekuulipildujad
Venemaa jalaväerelvad
PPŠ-41

PPŠ-41 ehk PPŠ 1941, tuntud ka kui Špagini püstolkuulipilduja (vene keeles Пистолет-пулемет Шпагина, ППШ 1941), on NSV Liidu tuntuim püstolkuulipilduja teise maailmasõja päevilt.

Ajalugu
Relva konstrueeris Georgi Špagin odava ja lihtsustatud alternatiivina PPD-40 asemele ja see muutus peagi põhiliseks püstolkuulipildujaks teises maailmasõja Idarindel. Seda oli odav toota stantsides ja sel oli tulevaliku võimalus. PPŠ-d kasutati veel isegi Vietnami sõjas ning kohati leidub seda relvastuses veel tänapäevalgi (Süüria kodusõda). 

PPŠ loomise ajend oli Talvesõda, kus Soome kasutas edukalt Nõukogude armee vastu Suomi KP-31 püstolkuulipildujat lähivõitluses nii linnalahingutes kui ka metsas. Kui 1941. aastal toodeti neid mõnisada, siis järgmise viie kuuga valmistati neid 155 000. 1942. aasta kevadeks toodeti juba 3000 relva päevas. PPŠ on hea näide teise maailmasõja võiduni viiva massitootmise mõjust. Selle osi võis toota vähekoolitatud tööjõuga kas või autotöökodades. PPŠ koosnes 87 osast ning selle valmistamiseks kulus 7,3 töötundi. Relvaraud saadi tootmisel Mossin-Naganti vintpüssi rauast, lõigates selle lihtsalt pooleks ja puurides 7,62 mm vintraua padrunipesa ümber Tokarevi püstolipadrunile 7,62.

PPŠ oli populaarne ka Wehrmachti poole peal, kus võeti neid meeleldi vastaselt kasutada, sest Tokarevi padrun ja  Mauseri püstolipadrun olid nii lähedase kaliibriga, et PPŠ tulistas normaalselt ka nendega. Teise maailmasõja lõpu poole võttis Wehrmacht selle lausa ametlikult kasutusele, konvertides selle Mauseri 7,63 × 25 mm peale, ristides selle ümber MP41(r). Nõukogude armee relvastas sellega sõja lõpuks terveid roode (kompaniisid) ja pataljone, sõja lõpuks oli ligi pool Nõukogude jalaväest relvastatud PPŠ-ga. Tuhanded püstolkuulipildujad visati vaenlase tagalasse suurtele partisaniüksustele, kes häirisid sellega Saksa vägede varustamist ja liikumist. Kokku toodeti neid ligi 6 miljonit.

Modifikatsioonid 
 MP41(r): Saksa vägede poolt 7,63 × 25 mm laskemoona peale ümber puuritud püstolkuulipilduja.

Taktikalis-tehnilised andmed
Kaliiber: 7,62 mm
Padrun: 7,62 × 25 Tokarev
Kaal: 3,63 kg salveta
Salv: 35 või 71 padrunit
Laskekiirus: 1000 lasku/minutis
Relva pikkus: 843 mm
Kuuli algkiirus: 488 m/s
Efektiivne laskekaugus: 300 m

Nõukogude Liidu jalaväerelvad
Püstolkuulipildujad
Teadlaste Öö

Teadlaste öö (inglise keeles Researchers' Night) on teadust populariseeriv üleeuroopaline algatus, kus ühe öö(päeva) jooksul toimub hulgaliselt teadust ja teadlasi tutvustavaid üritusi.

Teadlaste öö sündis 2005. aastal Euroopa Komisjoni algatusel. 2012. aastal peeti teadlaste ööd reedel, 28. septembril enam kui 300 Euroopa linnas.

2017. aasta teadlaste öö teemaks oli teaduseetika.

Viited

Välislingid
 "RESEARCHERS' NIGHT: One night, 300 European cities" Euroopa Komisjoni kodulehel
 "Teadlaste öö kosmilised ja maised üritused 350 linnas" 27. september 2012
 Teadlaste Öö 2011 AHHAA keskuse kodulehel
 Teadlaste Öö 2010 AHHAA keskuse kodulehel
 "VIDEO: Tartus toimus järjekordne teadlaste öö" ERR, 28. september 2012
 Denes Kattago "Teadlaste ÖÖ avab uksed Eesti teaduskeskustesse" Delfi, 28. september 2012
 Kreatiivmootor "Mõnud", video ERR-i "Teadlaste öö" saatest, 2010

Teaduse populariseerimine
Elsa Triolet

Elsa Triolet (24. september 1896 – 16. juuli 1970) oli vene-juudi päritolu prantsuse kirjanik. 

1944. aastal pälvis teos "Le premier accroc coûte 200 Francs" Goncourti auhinna. 

Elsa Triolet oli luuletaja Vladimir Majakovski muusa ja armastatu Lilja Briki noorem õde.

Teoseid eesti keeles 
 "Avignoni armastajad" ("Les Amants d'Avignon", 1943). Prantsuse keelest tõlkinud Aino Gross, Loomingu Raamatukogu 12, 1957. 
 "Roosid järelmaksuga" ("Roses à crédit", 1959). Prantsuse keelest tõlkinud Immanuel Pau, Tallinn: Eesti Raamat, 1962 (sarjas "XX sajandi raamat)"; kordustrükk Tallinn: Varrak, 2004.

Välislingid

 Триоле Эльза. Большая советская энциклопедия. Яндекс Словари
 Leili-Maria Kask. Elsa Triolet' elu ja looming. Looming 1970, nr 8, lk 1275–77
 Ilona Martson. Kaks õde ja Majakovski. Naistemaailm, 3. aprill 2008

Vene kirjanikud
Prantsuse kirjanikud
Sündinud 1896
Surnud 1970
Békés

Békés on linn Ungaris Békési komitaadis. Asub Körösi jõe ääres.
 
Esimene kirjalik teade asulast pärineb 1220. aastast. 1241 hävitasid tatarlased Békési. 1295 asula taastati ja 1405 mainitakse linnana. 1695 hävis linn taas sõjas ja taastus vähehaaval 18. sajandiks. 1872 kaotas linnaõigused, kuid 1973 nimetati taas linnaks.

Viited

Välislingid 
 Békési koduleht (ungari keeles)

Ungari linnad
Ja jumal lõi naise...

Eestikeelset pealkirja "Ja jumal lõi naise..." kannavad kaks Roger Vadimi filmi:

"Ja jumal lõi naise..." (originaalpealkiri "Et Dieu... créa la femme") on 1956. aasta Prantsuse film, peaosas Brigitte Bardot
"Ja jumal lõi naise..." (originaalpealkiri "And God Created Woman") on 1988. aastal USA-s tehtud eelmise filmi uustöötlus, peaosas Rebecca De Mornay
Várpalota

Várpalota on linn Ungaris Veszprémi komitaadis. Asub umbes 70 km Budapestist kagu pool.

Ajalugu 

14. sajandil rajati kindlus, mis siiani asub kesklinnas. 19. sajandiks oli linnas suur juudi kogukond.

20. sajandil kujunes linn kivisöe kaevandamise ja keemiatööstuse keskuseks.

2000. aastal rajati linna lähedale esimene Ungari elektrituulik.

Viited

Välislingid 

 Linna koduleht 

Ungari linnad
Suur Paljassaar

Suur-Paljassaar (ka Suur-Karli saar; vene keeles Большой Карлос) oli saar tänapäevase Paljassaare poolsaare lääneosas.

Saar hakkas kerkima 700. aasta eKr paiku väikese laiuna ning moodustas aastaks 1200 pKr ovaalse kitsa põhjaloode-lõunakagusuunalise Suur-Paljassaare tänapäevase rannajoone lähedal. 

1921. aastal ehitati Väike- ja Suur-Paljassaare vahele kitsarööpmelise raudtee tamm. Põhiosas hakkas Suur-Paljassaar liituma mandriga 1950. aastatest alates, kui mandri ja saare vahele Paljassaare lahe soppi hakati ladustama prügi. Hiljem rajati samale alale Paljassaare reoveepuhastusjaam, mis põhiosas sai valmis 1970. aastatel. Hiljemalt 1983. aastal rajati saarte vahele sõjaväe autotee tamm, mis ka tänapäeval on põhiline maa-ühendustee kahe saare vahel.

Vaata ka
Väike-Paljassaar

Välislingid
Kopli ja Paljassaare poolsaar olid veel hiljaaegu saared, Eesti Loodus 10/ 2008

Paljassaare
Tallinna ajalugu
Tallinna geograafia
Harju maakonna saared
Väike Paljassaar

Väike Paljassaar (saksa keeles Klein-Carlos, vene keeles Малый Карлос; nendest eesti keeles ka kaasaegse tuletisena Väike-Karli saar) oli saar tänapäevase Paljassaare poolsaare idaosas.

Saar hakkas kerkima 700 eKr väikese laiuna ning moodustas aastaks 1200 pKr pika kitsa loodeosaga ja ümara kaguosaga Väikese Paljassaare tänapäevase rannajoone lähedal. 

Väike Paljassaar liideti mandriga aastail 1912–1917, mil Peeter Suure Sadama rajamise käigus täideti uue sõjasadama süvendamisel väljakaevatud ainesega esmalt Tükipealse poolsaare ja Väikese Paljassaare vaheline väin. 1921. aastal ehitati Väikese ja Suure Paljassaare vahele kitsarööpmelise raudtee tamm. Hiljemalt 1983. aastal rajati saarte vahele sõjaväe autotee tamm, mis ka tänapäeval on põhiline maa-ühendustee kahe saare vahel.

Kaitseehitised saarel

Aastatel 1726–1727 ehitati Tallinna lähedale Vene keisririigi võimude poolt Tallinna kindluse ettenihutatud kindlustis (Väike-Paljassaare tähtfort), mille eesmärk oli eelkõige Tallinna sõjasadama läänepoolse sissesõidu kaitsmine.

Aastatel 1821–1823 rajati Vene keisririigi võimude poolt Tallinna lähedale Väike-Paljassaarele Tallinna kindluse ettenihutatud kindlustis (Väike-Paljassaare väike fort), mille eesmärk oli Tallinna sõjasadama läänepoolse sissesõidu kaitsmine. 
e rannakaitsepatarei nr. 12

Vaata ka 
Suur Paljassaar
Tükipealse poolsaar

Välislingid
Kopli ja Paljassaare poolsaar olid veel hiljaaegu saared, Eesti Loodus, nr 2008/10

Paljassaare
Tallinna ajalugu
Harju maakonna saared
Kadunud saared
Tartu Rakenduslik Kolledž

Tartu Rakenduslik Kolledž ehk VOCO (2021. aasta lõpuni Tartu Kutsehariduskeskus; lühendatult KHK või Tartu KHK) on alates 1. septembrist 2002 tegutsev Eesti suurim kutse- ja täiendõppekeskus.

Kool pakub kutseõpet põhihariduse baasil, kutsekeskharidusõpet, kutseõpet keskhariduse baasil, kutseõpet põhikoolis ja gümnaasiumis, kutsealast eelkoolitust, kutseõpet koolikohustuse ea ületanud põhihariduseta isikutele, täiskasvanute tööalaseid koolitusi, karjäärinõustamist, tooteid ja teenuseid Tartu linna elanikele.

2022. aasta kevadel õppis Tartu Rakenduslikus Kolledžis 3115 õppijat tasemeõppes ja 3000 õppijat täiskasvanute koolituses. VOCOs on võimalik omandada üle 80 eriala, mis on omakorda jaotatud seitsme teemakooli alla: ilukool, ärikool, tehnikakool, ehituskool, IT-kool, toidukool ja turismikool. Koolil on kaks õppehoonet: aadressil Põllu 11 ja Kopli 1.

Ajalugu 
Algselt Tartu Kutsehariduskeskuse nime kandnud õppeasutus moodustati senise kolme riigikooli (Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool, Tartu Tööstuskool ja Tartu Teeninduskool) ja ühe munitsipaalharidusasutuse (Tartu Õppekeskus) liitmisel. Tartu Kutsehariduskeskuse kui uue Tartu linna munitsipaalkooli loomisel lähtuti Vabariigi Valitsuse 12. juuni 2001. aasta otsusest "Tegevuskava kutseharidussüsteemi arendamiseks Eestis aastatel 2001–2004", mille alusel olid kolm senist riigikooli eelnevalt valitsuse ja linna kokkuleppel munitsipaliseeritud. Valitsuse otsusega suleti alates 1. septembrist 2004 Kallaste Kutsekool ja kutseõppe pakkumist sealsetele õppijatele jätkas Tartu Kutsehariduskeskus.

Kooli nimed 

 2002–2021 – Tartu Kutsehariduskeskus
 alates 1. jaanuarist 2022 – Tartu Rakenduslik Kolledž

Direktorid
 2002–2012 – Andrus Kompus
 2012–2018 – Andrus Mõttus
 2018–2019 – Tõnis Lukas
 alates septembrist 2019 – Raini Jõks

Tunnustus

 2006 – aasta koolitussõbralikum organisatsioon Tartumaal ja Eestis
 2008 – Eesti kutseõppeasutuste kvaliteediauhind
 2020 – peresõbraliku tööandja hõbemärgis
 2021 – Erasmus+ õpirände harta aastateks 2021–2027

Kooli õpetajate ridades on nii aasta õpetajaid kui ka Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukirjaga tunnustatud töötajaid. Kooli õpilased saavutavad igal aastal häid tulemusi nii vabariiklikel kui ka rahvusvahelistel kutsevõistlustel.

Toetavad teenused
Koolis tegutsevad toetavate struktuuriüksustena: infokogu, tugikeskus, õpilasesindus, klienditeenindus, arstiabi ja spordiosakond.

Neile lisanduvad haldustalituse, IT-talituse ja toitlustusosakonna toetavad teenused.

Viited

Välislingid
Tartu Rakendusliku Kolledži koduleht

Tartu koolid
Eesti kutsekoolid
Vecsés

Vecsés on linn Ungaris Pesti komitaadis. Asub Budapesti edelapiiril.

Vecsésis on odavlennufirma Wizz Air peakorter.

Viited

Ungari linnad
Pesti komitaat
Ristideta hauad

"Ristideta hauad" on Arved Viirlaiu 1952. aastal kahes köites ilmunud romaan. Romaan ilmus algselt Rootsis Lundis, Eestis ilmus see esmakordselt 1991. aastal. 

Oma läbilöögiromaanis käsitleb Viirlaid Eesti ajalugu Teise maailmasõja lõpuperioodil ja nõukogude okupatsiooni esimestel aastatel, täpsemalt ok­toobri algusest 1944 kuni hilissuveni 1946.

Romaan on tõlgitud läti ("Kapi bez krustiem I–II", Minneapolis 1956), rootsi ("Gravar utan kors", Stockholm 1959), prantsuse ("Tombeaux sans croix", Pariis 1962), hispaania ("Tumbas sin Crus", Barcelona 1966), soome ("Ristittömät haudat", Hämeenlinna 1968), inglise ("Graves without Crosses", Toronto 1972), hiina ("Bey cho mai de i dai", Taipei 1980), leedu ja vene keelde (2005).

Retseptsioon 
Ajaliselt järgneb "Ristideta haudade" tegevusaeg Viirlaiu 1949. aastal ilmunud romaanile "Tormiaasta", milles käsitletakse Eesti ajalugu 1944. aastal rinde lähenemise ajal."Ristideta haudadele"järgneb romaan"Seitse kohtupäeva"(1957). "Ristideta hauad" seondub pigem metsavendluse epopöaks nimetatud romaanisarjaga "Vaim ja aheldad" (1961), "Kustuvad tuled" (1965) ja "Sadu jõkke" (1965). 

Väliseesti kirjanduskriitikud võtsid romaani hästi vastu. Rõhutati Eesti raskete valikute meisterlikku kujutamist ning eestlaste kui väikese rahvakillu saatusest rääkimist ja laiemas avalikkuses teadvustamist.

Viited

Kirjandust 
Linda Uustalu "Saateks". "Ristideta haudade" II köide (Tallinn, Perioodika 1991) lk 247–249

Välislingid 
Tiina Kirss "Arved Viirlaiu looming rahvuslikus perspektiivis". Sirp, 2. november 1997
Janika Kronberg "Eesti lugu: Arved Viirlaid "Ristideta hauad"". Eesti Päevaleht, 30. aprill 2009
Janika Kronberg "Ideelised eestlased. Etüüd proosast kirjaniku 90. sünnipäevaks". Eesti Elu, 5. aprill 2012

Eesti romaanid
1952. aasta kirjandusteosed
Enn Seppet

Enn Seppet (26. veebruar 1950 – 29. september 2012) oli eesti arstiteadlane.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1974. aastal.

Ta töötas Tartu Ülikoolis patoloogilise füsioloogia professorina.

1972–1974 mängis ta basskitarri ansamblis Fix.

Viited

Välislingid

ENN SEPPET – 60 Universitas Tartuensis, september 2010, nr 8
Enn Seppet YouTube (Veebiakadeemia)

Tartu Ülikooli professorid
Sündinud 1950
Surnud 2012
Eesti arstiteadlased
Gennadi Timtšenko

Gennadi Timtšenko (sündinud 9. novembril 1952 Leninakanis) on Venemaa päritolu ettevõtja, kes omab koos Torbjörn Törnqvistiga kütuse- ja transiidifirmat Gunvor International BV. 2014. aasta alguses hindas ajakiri Forbes tema varanduseks 15,3 miljardit dollarit, millega ta oli rikkuselt Venemaa Föderatsioonis kuues inimene.

Gennadi Timtšenko on Venemaa president Vladimir Putini lähedane tuttav.

Märtsis 2014, pärast Krimmi referendumit, keelas USA tal sisenemise USA-sse ja külmutas tema varad riigis. 28. veebruaril 2022 pärast Ukraina sõja algust kehtestas ka Euroopa Liit tema vastu sanktsioonid ja külmutas tema varad.

Viited

Välislingid
Putini sõbrast kütuseärimees maksab tallinlastele heldet palka, Eesti Päevaleht, 6. mai 2011
Геннадий Тимченко намерен продать 13% железнодорожного перевозчика "Трансойл", Деловой Петербург, 2 октября 2012
 21. märts 2014, ÄP: Loe, kuidas Timtšenko Eestis äri käivitas, aripaev.ee
 12. september 2014. BBC News Online. Ukraine crisis: Russia and sanctions

Venemaa ettevõtjad‎
Oligarhid
Sündinud 1952
Kokk

Kokk on inimene, kelle ametiks on toiduvalmistamine.

Kutsestandardid
Eestis annab toitlustusteeninduse kutseala kutseid välja Eesti Peakokkade Ühendus.

Eesti toitlustusteeninduse kutsestandardid on:
 Köögiabiline, tase 2. Tööülesanded: abistab kokka toitude valmistamisel, käitleb toiduaineid, teeb puhastus-ja koristustöid, töötab meeskonnas juhendamisel.
 Abikokk, tase 3. Tööülesanded: abistab kokka toitude valmistamisel ja serveerimisel, käitleb toiduaineid. Abikokk eeltöötleb toiduaineid, külmtöötleb köögivilju, valmistab vastavalt juhendile köögivilja-, teravilja- ja pastalisandeid ning -toite. Ta teeb puhastus- ja koristustöid, töötab meeskonnas juhendamisel.
 Kokk, tase 4. Kokk käitleb toiduaineid, kasutades mitmesuguseid külm- ja kuumtöötlemise võtteid ning valmistab ja serveerib toite juhendi järgi. Kokk valmistab toitu vastavalt klientide vajadustele ja soovidele.
 Vanemkokk, tase 5. Vanemkokk juhib tootmisprotsessi toitlustusteenust pakkuvas ettevõttes. Ta koostab menüüsid ja arendab tooteid.  Vanemkokk valmistab toite, kasutades nii tavapäraseid, uuenduslikke kui keerukaid tehnoloogiaid vastavalt klientide vajadustele ja soovidele. Vanemkokk võib spetsialiseeruda suurköögi- või restoranitööle.

Kutseõpe
Toitlustusteeninduse kutseõpet annab Eestis 16 õppeasutust. 

Viienda taseme kutseõpet vanemkoka kutsetaseme saamiseks teostavad Haapsalu, Ida-Virumaa, Kehtna, Võrumaa kutsehariduskeskused, Olustvere Teenindus- ja Maamajanduskool, Tartu Rakenduslik Kolledž, Tallinna Teeninduskool, Valgamaa Kutseõppekeskus.

Kokandusvõistlused
Saksamaal toimuv Rahvusvaheline Kokakunsti Näitus (Internationale Kochkunst Ausstellung või IKA), mida nimetatakse ka kulinaariaolümpiaks,  on iga nelja aasta tagant toimuv suurim kulinaariaalane üritus maailmas, kus viiakse läbi ka kokkade konkurss. 2016. aastal toimus see Erfurtis. 

Bocuse d´Or on ülemaailmne kokandusvõistlus, seda on nimetatud ka kokkade maailmameistrivõistluseks. Tippkokk Paul Bocuse'i (1926–2018) järgi nimetatud üritus toimub kahe päeva jooksul jaanuari lõpus Prantsusmaal Lyonis SIRHA rahvusvahelisel hotelli-, toitlustus- ja toidukaubanduse näitusel ning on üks maailma prestiižsemaid kokandusvõistlusi. 

Kontinentaalsed voorud toimuvad aga igal aastal erinevates riikides. 2009. aastal pääses esimese Eesti kokana Bocuse d´Or'ile restorani Egoist peakokk Vladislav Djatšuk, kes saavutas 15. koha. Cru peakokk Dmitri Haljukov pääses finaali 2015. aastal. 

2020. aasta Euroopa valikvooru võistlused toimusid Tallinnas Bocuse d´Or Eesti presidendi Dmitri Demjanovi eestvedamisel. Eesti esindaja Artur Kazaritski saavutas 7. koha ja pääses finaalvõistlusele. Finaalis tegi Kazaritski Eesti kokanduse ajalugu, saavutades 22 riigi kokkade hulgas kõrge 7. koha. Artur Kazaritski on Kopenhaageni restorani Geranium tegevpeakokk.

Viited

Vaata ka
 Eesti kokkade loend
 välismaa kokkade loend
 kokandus
 gastronoomia

Välislingid
 "Eesti kokad võitsid konkursi "Baltic Culinary Star Cup"", Õhtuleht.ee, 4. aprill 2015
 Taanis töötav Eesti tippkokk Artur Kazaritski: koka elukutse on kõige vägevam kõigest. Vaadatud 14.08.2022.

 
Ametid
Queens

Queens on linnaosa Ameerika Ühendriikides New Yorgis, New Yorgi idapoolseim linnaosa.

Queens asub koos Brooklyniga Long Islandi lääneosas.

Queens on New Yorgi viiest linnaosast pindalalt suurim ja rahvaarvult teisel kohal. Linnaosa rohkem kui 2,2 miljonist elanikust on 46% välismaal sündinud, Queensis räägitakse üle 138 keele.

Queensis asub kolmest New Yorgi peamisest lennujaamast kaks: John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaam ja LaGuardia lennujaam.

Vaata ka
Unisphere

Viited

New York
Saarepeedi valla lipp

Saarepeedi valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Saarepeedi valla lipp.

Lipu värvid on kollane ja sinine. Sinisel taustal on kollane kolmnurk, mille kaks tippu on lipu ülanurkades ja kolmas tipp alumise külje keskel. Kollase kolmnurga keskel asub sinine linaõis. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, lipu normaalsuurus on 105×165 cm.

Viljandi maakonna lipud
Saarepeedi vald
Samuel Nauhausen

Samuel Nauhaus (ka Samuel Nauhausen; 4. november 1700 Zielenzig – 2. aprill / 13. aprill 1759 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Nauhaus sündis Zielenzigis, Neumark-Brandenburgis (praeguse haldusjaotuse järgi Sulęcinis Sulęcini maakonnas Lubuszi vojevoodkonnas Poolas). Ta õppis Oderi-äärses Frankfurdis koolis, seejärel Stargardis gümnaasiumis. Aastatel 1724–1728 õppis ta (immatrikuleeriti 13. mail 1724) Halle ülikoolis, olles aastatel 1724–1728 ühtlasi Halles vaeslastekooli õpetaja. Oli Eestimaal augustist 1728 (Tiesenhauseni perekonnas). Ordineeriti 25. augustil / 5. septembril õpetajaks.

Ta oli aastatel 1731–1734 (kutsuti talvel 1730, võttis kutse vastu 24. märtsil / 4. aprillil 1731) Nissi Maarja koguduse õpetaja. Aastatel 1734–1759 oli ta (kutsuti 9. märtsil / 20. märtsil 1734, introdutseeriti 22. aprillil / 3. mail 1734) Kadrina Katariina koguduse õpetaja; alustas septembris 1731 Nissis kirikuraamatu pidamist. 29. jaanuaril / 9. veebruaril 1753 sai ta Virumaa ja Alutaguse praostkonna abipraostiks, sama aasta 17. juunil / 28. juunil sai praostiks. Ta oli pietistlike vaadetega vaimulik, aktiivne hernhuutlane, tema koguduses oli vennastekogudus eriti elav. Teda süüdistati rahutuste tekitamises ja Kadrinas viidi läbi konsistooriumipoolne uurimine (praost Paul Johann Knieperi ja assessor Joachim Salemanni poolt).

On säilinud tema alustatud väärtuslik Kadrina kirikukroonika.

Isiklikku 
Tema abikaasa Hedwig Dorothea isa Hermann Johann Heitzig oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja.

Viited 

Kadrina Katariina koguduse vaimulikud
Nissi Maarja koguduse vaimulikud
Narva-Alutaguse praostid
Eestimaa vaimulikud
Sündinud 1700
Surnud 1759
Seinakell

Seinakell on kell, mis on paigaldatud ruumi seinale. 

Ühiskondlikes hoonetes kasutatavad seinakellad pole sageli iseseisvad kellad, vaid kellasüsteemi ajanäitajad, mis saavad aja elektrisignaalidega emakellalt.

Liigid
 Lakk-kilpkell
 Kappkell
 Käokell

Viited

Välislingid

Kellad