joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sergei Medvedev

Sergei Aleksandrovitš Medvedev (Сергей Александрович Медведев; sündinud 20. detsembril 1966 Moskvas) on Venemaa juhtiv opositsiooniline ajakirjanik, tele- ja raadiosaatejuht, politoloog.

Elulugu 
Medvedev sündis Moskva intellektuaalide peres. Tema vanaisa Viktor Sergejevitš Medvedev (1895–1990) oli ehitusinsener, lennuprojektide instituudi asutaja, keda represseeriti Nõukogude ajal kaks korda, aastatel 1937 ja 1948, ning veetis 17 aastat Gulagis. Tema isa Aleksander Viktorovitš Medvedev (1927–2010), muusikateadlane ja publitsist, oli pikka aega Suure Teatri muusika- ja kirjandusosakonna juhataja ning juhtis korduvalt rahvusvahelise Tšaikovski konkursi pressikeskust. Tegi tihedat koostööd heliloojate Dmitri Šostakovitši ja Mieczysław Weinbergiga, kellele kirjutas viie ooperi libreto. Ema Svetlana Jurjevna Medvedeva (sünd. 1938), keeleteadlane, töötas pikka aega NSV Liidu Teaduste Akadeemia Ühiskonnateaduste Teadusinfo Instituudis.

1988. aastal lõpetas Medvedev kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna (1984–1987 ajakirjanduspraktika Kaug-Põhjas (Tšukotka, Kamtšatka, Kolõma)), 1987–1988 õppis vahetusüliõpilasena Praha Karli Ülikoolis. 1989–1990 New Yorgi Columbia ülikoolis Mortimer Zuckermani stipendiaat. 1995. aastal kaitses Venemaa Teaduste Akadeemia Euroopa Instituudis doktoritöö teemal "Euroopa projekt ja paavst Johannes Paulus II Euroopa poliitika", aastatel 1991–1993 oli tal paavstiga kaks isiklikku audientsi.

1993–1994 töötas ta külalisteadurina Rahvusvaheliste Suhete Instituudis Roomas.

1994–1996 oli külalisteadur Ebenhausenis (Saksamaa) asuvas Teaduse ja Poliitika Fondis. 1996–1999 oli ta Helsingi Rahvusvaheliste Suhete Instituudi teadur ja Venemaa programmi juht. 1999–2004 George G. Marshalli nimelise Euroopa Julgeoleku-uuringute Keskuse professor Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis.

2004. aastal naasis Medvedev Venemaale. Aastatel 2004–2020 oli ta Moskvas asuva Rahvusliku Uurimisülikooli "Kõrgem Majanduskool" professor, politoloogia spetsialist, riigipoliitika rakendusteaduskonna rahvusvaheliste suhete asedekaan. Ta luges kursusi "Vene riik ja Vene ruum", "Sotsiaalpoliitiliste transformatsioonide teooriad: modernne ja postmodernne" jt.

Ta on teinud kaastööd telekanalitele Kultura, Dožd ja Nastojaštšeje Vremja, raadiojaamadele Finam FM/Stolitsa FM ja Vabadus, ajakirjale Forbes, ajalehele Vedomosti ning veebiväljaandele SLON/Republic.

2018. aastal andis kirjastus Individuum välja tema esseede raamatu Putini Venemaast “Krimmi perioodi park. Kolmanda perioodi kroonikad". Raamat ilmus Venemaal mitmes trükis ja tõlgiti kaheksasse keelde. Cambridge'is asuv Polity Press avaldas selle 2020. aastal inglise keeles pealkirjaga "The Return of the Russian Leviathan." Raamat sai Briti Puškini maja raamatuauhinna kui aasta parim Venemaa-teemaline mitteilukirjanduslik teos.

Alates 15. märtsist 2022 elab välismaal.

Medvedev valdab kuut võõrkeelt: inglise, prantsuse, saksa, tšehhi, poola, itaalia.

Viited 

Venemaa ajakirjanikud
Sündinud 1966
Novouljanovsk

Novouljanovsk on oblastilise alluvusega linn Venemaal Uljanovski oblastis. Asub Volga paremkaldal, Uljanovskist 20 km lõuna pool.

Asula tekkis 17. sajandi keskel nime all Kremenskaja sloboda. 1956. aastal hakati rajama tsemenditehast. Linnaõigused sai 1967. aastal.

2020. aasta alguses oli linnas 13 778 elanikku.

Viited

Välislingid 
Linna ametlik koduleht

Venemaa linnad
Uljanovski oblast
Voldemar Kuristik

Voldemar Kuristik (sündinud 6. juunil 1946 Kehras) on Eesti hammasatleet, hammastega tõstmise maailmameister ja kuuekordne Euroopa meister.

Kuristik kasvas üles taluperes Kehra ligidal ja osales juba noorena maadlus-, jõutõstmise-, poksi- ja jooksuvõistlustel. 16-aastaselt tegi ta Eesti rekordi sangpommide tõstmises (360x 16kg).

Hammasatleetikaga asus ta tegelema pärast 38-aastaselt autoõnnetuses vigastada saamist. Mõni aasta hiljem alustas ta võistlemist paraatleetide kategoorias.

Kuristiku saavutuste hulka kuuluvad:
1988 – Harjumaa meister sangpommi tõstmises (32kg 111x)
1990 – Euroopa meister hammasatleetikas (193kg) Helsingis
1991/1994 – Tallinna meister jõutõstmises 
1992 – Maailmameister hammasatleetikas (256kg) New Yorgis
1996 – Paraolümpia I koht jõutõstmises 
2000 – USA meistrivõistlustel Hamburgis Guinnessi rekord hammasatleetikas: kehakaalu 91kg juures 274kg, rohkem kui 3x oma kehakaalust
2002 – Eesti meister jõutõstmises
2002 – Eesti rekord lamades surumisel üle 60-aastaste seas
2008 – Rahvusvahelise vabamaadlusvõistluse II koht

Lisaks on Kuristik:
üles tõstnud 274 kg raskuse;
23-tonnise raudteevaguni paigalt liikuma tõmmanud;
21,1-tonnise raskuse (2 veokit) paigalt liikuma vedanud;
jalgadega üles surunud 940 kg;
Suurim raskus, mida kätega üles tõstnud ja 3 minutit üleval hoidnud, oli kang koos 3 neiu ja ühe noormehega – kokku 485 kg;
karutants, neiu hambus, kestis 11 minutit ja 46 sekundit.

Kuristik asutas Tallinnas ka raskejõustikuklubi Kuristik Club, kus treenisid ja esinesid alates 14-aastased poisid ja tüdrukud.

Samuti on Kuristik diplomeeritud keevitaja ja töötanud 12 aastat turvamehena. Ta on tegutsenud ka seljaravitsejana.

Eesti raskejõustiklased
Eesti invasportlased
Sündinud 1946
Giacomo Raspadori

Giacomo Raspadori (sündinud 18. veebruaril 2000 Bentivoglios) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründajana Itaalia kõrgliigaklubis Sassuolo ja Itaalia jalgpallikoondises.

2009. aastal liitus ta s Sassuolo noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 2019. aasta mais. Järgmistel hooaegadel kindlus ta järk-järgult koha Sassuolo põhikoosseisus. Esimese värava lõi ta Itaalia kõrgliigas 11. juulil 2020 mängus Rooma Lazio vastu. Hooajal 2020–21 lõi ta Itaalia kõrgliigas kuus väravat ja hooajal 2021–22 kümme väravat. 

2022. aasta augustis suundus ta laenule Napoli. Laenulepingu lõppedes on Napolil kohustus osta Raspadori mängijaõigused.

Itaalia jalgpallikoondises tegi Raspadori debüüdi 4. juunil 2021 sõprusmängus Tšehhi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 8. septembril MM-i valikmängus Leedu vastu. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks.

Itaalia jalgpallurid
US Sassuolo Calcio mängijad
SSC Napoli mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 2000
Karjala-Soome Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn

Karjala-Soome Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi hümn oli Karjala-Soome NSV ametlik rahvushümn, mis oli peamiselt kasutuses 1950. aastate esimeses pooles kuni KSNSV likvideerimiseni. Hümni viisi autor oli Karl Rautio ja sõnad on kirjutanud Armas Äikiä. Karjala-Soome NSV hümn on omapärane selle poolest, et selles ei mainita vene rahvast (vene rahvast ei mainita üldse vaid kolme liiduvabariigi hümnides) ja et KSNSV hümn on ainuke hümn, mis säilitas liiduvabariigi lõpuni (oma lühiajalisuse tõttu) oma viite Stalinile.

Ajalugu 
1945. aastal korraldas Karjala-Soome valitsus konkursi vabariigi hümni valimiseks. Äikla ja Rautio võitnud teos võeti kasutusse 1950. aastate alguses ja see säilitas muutumatul kujul ametlik hümni staatuse kuni 1956. aasta 16. juulini, mil Karjala-Soome NSV likvideeriti ning Karjala ANSV omaette hümni ei vajanud.

Laulusõnad

Viited 

Nõukogude Liidu riigihümnid
Omar Alderete

Omar Federico Alderete Fernández (sündinud 26. detsembril 1996 Asunciónis) on Paraguay jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Valencia ja Paraguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Paraguay klubis Cerro Porteño, debüteerides Paraguay kõrgliigas 2016. aastal. Aastatel 2017–2018 oli ta laenul Argentina kõrgliigaklubis Gimnasia y Esgrima. Aastatel 2018–2019 mängis ta Argentina kõrgliigaklubis Huracán.

2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga FC Basel.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta pikaajalise lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Hertha BSC. Hooajal 2021/22 mängis ta Herthast laenul Valencias.

Paraguay jalgpallikoondises debüteeris Alderete 20. novembril 2018 sõprusmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Ta kuulus Paraguay koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Paraguay jalgpallurid
FC Baseli jalgpallurid
Hertha BSC jalgpallurid
Valencia CF mängijad
Bundesliga mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1996
Ángel Romero

Ángel Rodrigo Romero Villamayor (sündinud 4. juulil 1992 Fernando de la Moras) on Paraguay jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Mehhiko kõrgliigaklubis Cruz Azul ja Paraguay jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Paraguay klubis Cerro Porteño, debüteerides Paraguay kõrgliigas 2011. aastal. 2013. aastal valiti Romero Paraguay aasta jalgpalluriks.

Aastatel 2014–2018 mängis ta Brasiilia kõrgliigaklubis Corinthians, kellega tuli aastatel 2015 ja 2017 Brasiilia meistriks.

Aastatel 2019–2021 mängis Romero Argentina kõrgliigaklubis San Lorenzo.

Paraguay jalgpallikoondises tegi Romero debüüdi 6. septembril 2013 MM-i valikmängus Boliivia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2014 sõprusmängus Peruu vastu. Ta kuulus Paraguay koondisse 2021. aasta Copa Américal, kus lõi esimeses alagrupimängus kaks väravat Boliivia vastu.

Tema kaksikvend Óscar Romero on samuti jalgpallur.

Saavutused 
Corinthians
Campeonato Brasileiro Série A: 2015, 2017
Campeonato Paulista: 2017, 2018

Paraguay jalgpallurid
Sport Club Corinthians Paulista mängijad
Cruz Azuli mängijad
Sündinud 1992
Aasta parim jäähokimängija

Aasta parim jäähokimängija on Eesti aunimetus aasta parimatele jäähokimängijatele.

Võitjad
...
2022 - Robert Rooba ja Diana Kaareste

Viited

Eesti jäähoki
Eesti aunimetused
Eesti sporditunnustused
Darko Lazović

Darko Lazović (serbia kirillitsas Дарко Лазовић; sündinud 15. septembril 1990 Čačakis) on Serbia jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Itaalia kõrgliigaklubis Verona Hellas ja Serbia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Čačaki Borac, debüteerides Serbia kõrgliigas hooajal 2007/08.

Aastatel 2009–2015 mängis ta Serbia kõrgliigaklubis Belgradi Crvena Zvezda. Hooajal 2013/14 tuli ta klubiga Serbia meistriks. Hooaegadel 2011/12 ja 2013/14 valiti ta Serbia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2015–2019 mängis ta Itaalia kõrgliigaklubis Genoa. 2019. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Verona Hellasega.

Serbia jalgpallikoondises tegi Lazović debüüdi 14. detsembril 2018 sõprusmängus Poola vastu.

Saavutused 
Red Star
Serbia Superliga: 2013–14
Serbia karikas: 2009–10, 2011–12

Serbia jalgpallurid
Genoa CFC mängijad
Verona Hellase mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1990
Noah Okafor

Noah Arinzechukwu Okafor (sündinud 24. mail 2000 Binningenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib ründajana Austria kõrgliigaklubis Salzburgi Red Bull ja Šveitsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Šveitsi klubis FC Basel, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas 2018. aasta mais. Esimese värava lõi ta Šveitsi kõrgliigas 28. juulil 2018 mängus Xamaxi vastu.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Salzburgi Red Bulliga. Hooaegadel 2019/20, 2020/21 ja 2021/22 on ta klubiga tulnud Austria meistriks. Austria kõrgliigas on individuaalselt tema seni parim hooaeg olnud 2021/22, mil ta lõi üheksa väravat. UEFA Meistrite Liiga hooaja 2021/22 alagrupiturniiril lõi Okafor kolm väravat: 20. oktoobril 2021 kaks väravat VfL Wolfsburgi vastu ja 8. detsembril 2021 värava Sevilla vastu; Sevilla vastu löödud värav kindlustas Salzburgi Red Bullile esimese Austria klubina pääsu Meistrite Liiga kaheksandikfinaali.

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Okafor 9. juunil 2019 UEFA Rahvuste Liiga mängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2021 MM-i valikmängus Bulgaaria vastu.

Ta on igbo päritolu. Tema isa on nigeerlane ja ema šveitslanna.

Saavutused 
Basel
Šveitsi karikas: 2018–19
Salzburgi Red Bull
Austria Bundesliga: 2019–20, 2020–21, 2021–22
Austria karikas: 2019–20, 2020–21, 2021–22

Viited 

Šveitsi jalgpallurid
FC Baseli jalgpallurid
Salzburgi Red Bulli mängijad
Sündinud 2000
Djibril Sow

Mohameth Djibril Ibrahima Sow (sündinud 6. veebruaril 1997 Zürichis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Eintracht Frankfurt ja Šveitsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis FC Zürich, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Zürichi põhimeeskonnas ta liigadebüüti ei teinud.

Aastatel 2015–2017 kuulus ta Saksamaa klubisse Mönchengladbachi Borussia, mängides kahe hooaja jooksul põhiliselt klubi reservmeeskonnas. Ainsal korral mängis ta Borussia põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas 29. aprillil 2017 mängus Mainz 05 vastu.

2017. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga Young Boys. Seal mängis ta kaks hooaega ning tuli mõlemal hooajal klubiga Šveitsi meistriks.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Eintracht Frankfurdiga.

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris ta 8. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Islandi vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Sow on Senegali päritolu.

Saavutused 
Young Boys
Šveitsi Super League: 2017–18, 2018–19
Eintracht Frankfurt
UEFA Euroopa Liiga: 2021–22

Viited 

Šveitsi jalgpallurid
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Sündinud 1997
Tankivägede Sõjaväeinstituut

Tankivägede Sõjaväeinstituut (ukraina keeles Військовий інститут танкових військ) on sõjaline õppeasutus Ukrainas, Harkivi Polütehnilise Instituudis.

Ajalugu 
2019. aastal toimus esimene naissoost õppijate vastuvõtt.

Vaata ka
 Tankivägede Kool

Viited

Harkiv
Sõjakoolid
Ukraina sõjandus
Târgu Jiu

Târgu Jiu on linn Rumeenias, Gorji maakonna halduskeskus. Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas Jiu jõe ääres.

Târgu Jiud on esmamainitud 1406. aastal. Târgu Jiud on ürikutes esmakordselt linnaks nimetatud 1597. aastal.

Linnas asub 1938. aastal valminud Constantin Brâncuși skulptuuriansambel, mis on pühendatud Esimeses maailmasõjas hukkunud rumeenlastele.

Sõpruslinnad 
 Forbach, Prantsusmaa
 Lauchhammer, Saksamaa
 Noci, Itaalia
 Pendik, Türgi
 Jambol, Bulgaaria

Viited 

Rumeenia linnad
Gorji maakond
Olteenia
Trostjanetsi lahing

Trostjanetsi lahing (ukraina keeles Бої за Тростянець) oli 24. veebruarist kuni 25. märtsini 2022 toimunud Vene-Ukraina sõja lahing Trostjanetsis ja selle ümbruses. Lahing lõppes Ukraina võidu ja Trostjanetsi vabastamisega.

Galerii

Vaata ka 
 Ohtõrka lahing

Viited 

Sumõ oblast
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Lahingud Ukrainas
35. ühendarmee

35. ühendarmee (vene keeles 35-я общевойсковая Краснознамённая армия) on Venemaa maaväe väliarmee.

Ajalugu 
Armee formeeriti esmalt Teise maailmasõja ajal 1941. aasta juulis Kaug-Ida rindel 18. laskurkorpuses ning koosnes toona 35., 66. ja 78. laskurdiviisist, lisaks 109. kindlustatud rajoonist ja teistest väiksematest jala- ja suurtükiväeosadest. Enamiku sõjast veetis armee Primorje krais, valvates Nõukogude Liidu piiri Hiinaga, osaledes seejärel 1945. aasta augustis alanud NSVL-i vägede sissetungis Mandžuuriasse. Vahetult enne sõja lõppu, 1. oktoobril 1945, saadeti armee laiali.

See reformeeriti ühendarmeena senisest 29. armeekorpusest Amuuri oblastis Belogorskis 1969. aastate teisel poolel, täpsemalt 1969. aasta juunis, seoses Hiina-Nõukogude tüliga. 2010. aastal arvati armee Ida sõjaväeringkonna koosseisu.

Praegune koosseis 
  38. üksik kaardiväe motolaskurbrigaad (Jekaterinoslavka)
 64. üksik motolaskurbrigaad (Knjaze Volkonskoje)
 69. üksik kattebrigaad (Babstovo)
  107. raketibrigaad (Birobidžan)
 165. suurtükibrigaad (Nikolskoje)
 71. õhutõrjeraketibrigaad (Belogorsk)

Venemaa Föderatsiooni maaväed
Nõukogude Armee
1941
Coco Gauff

Cori "Coco" Gauff (sündinud 13. märtsil 2004) on Ameerika Ühendriikide elukutseline tennisist. Ta on naiste tenniseliidu (WTA) hinnangul noorim mängija, kes on naiste tenniseliidu (WTA) edetabelis 100 parema hulgas ja tema karjääri kõrgeim koht maailma edetabelis on üksikmängus 15.koht, saavutatud 4. aprillil 2022. aastal, ja 10. paarismängus, saavutatud 28. veebruaril 2022. aastal. Gauff võitis oma esimese WTA Touri üksikmängu tiitli 2019. aasta Linz Openil 15-aastaselt, tehes temast Touri noorima üksikmängu tiitliomaniku alates 2004. aastast. Ta on võitnud neli WTA Touri paarismängu tiitlit, millest kolm on Caty McNally partner.

Gauff tõusis esile peale edukat kvalifikatsiooniturniiri läbimist võiduga Venus Williamsi üle 2019. aasta Wimbledoni avavoorus. 2021. aastal jõudis ta USA lahtistel meistrivõistlustel naispaarismängus oma esimese suure finaalini ja 2022. aastal Prantsusmaa lahtistel üksikmängu esimesse finaali, kus tal tuli tunnistada Iga Świąteki paremust 6:1, 6:3.

Välislingid
Coco Gauff Women's Tennis Associationi veebilehel
Coco Gauff Rahvusvaheline Tenniseföderatsiooni veebilehel 

Ameerika Ühendriikide tennisistid
Sündinud 2004
RPG-30

RPG-30 Krjuk (vene keeles РПГ-30 «Крюк») on Venemaal valmistatud granaadiheitja.

Granaadiheitjad
Venemaa relvad
Ulsi Manja

Ulsi Manja (sündinud 5. oktoobril 1973) on Albaania jurist ja poliitik (Albaania Sotsialistlik Partei).

Ulsi Manja lõpetas Tirana Ülikooli õigusteaduskonna 1996. aastal. Hiljem sooritas ta advokaadieksami ja omandas doktorikraadi kriminaalõiguse alal. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta kohtunikuabina, prokurörina ja advokaadina mitmel pool Albaanias. Lisaks on ta olnud kriminaalõiguse ja kriminaalmenetluse professor Shkodëri "Luigj Gurakuqi" ülikoolis ja veel kahes Tirana ülikoolis. Alates 2013. aastast oli ta Albaania parlamendi liige. Parlamendis oli ta ka õiguskomisjoni esimees.

Alates 18. septembrist 2021 on Ulsi Manja Albaania justiitsminister.

Viited 

Albaania poliitikud
Justiitsministrid
Juristid
Sündinud 1973
Wayne Hennessey

Wayne Robert Hennessey (sündinud 24. jaanuaril 1987 Bangoris) on Walesi jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa klubis Burnley ja Walesi jalgpallikoondises.

2003. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Wolverhampton Wanderers. Kaks aastat hiljem sõlmis ta klubiga esimese profilepingu. 2007. aasta jaanuaris läks ta laenule Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubisse Stockport County. Ta püstitas Stockport Countys mängides Inglismaa Football League'i rekordi, kui tegi üheksa nullimängu järjest (kõik üheksa mängu lõppesid lisaks Stockport County võiduga). Hooajal 2007/08 kerkis Hennessey Wolverhampton Wanderersi esiväravavahiks; samal hooajal valiti Hennessey Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2008 ja 2012 valiti ta Wolverhampton Wanderersi aasta parimaks mängijaks. Pärast 2012. aastal saadud vigastust ei õnnestunud tal Wolverhampton Wanderersis enam kordagi mängida. Hooaja 2013/14 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa esiliigaklubis Yeovil Town.

2014. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Crystal Palace.

2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Burnleyga.

Walesi jalgpallikoondises tegi Hennessey debüüdi 26. mail 2017 sõprusmängus Uus-Meremaa vastu. Ta kuulus Walesi koondisse 2016. ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 2022. aasta juuni seisuga on Hennessey Walesi koondises mänginud 101 korda, millega on ta Walesi koondises kolmas enim mänge pidanud mängija.

Viited 

Walesi jalgpallurid
Wolverhampton Wanderers FC mängijad
Crystal Palace FC mängijad
Burnley FC jalgpallurid
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League Two mängijad
Sündinud 1987
Uus tänav (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
        "stroke": "#fc0303",
        "stroke-width": 3
      },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.41705,
            59.306682
          ],
          [
            24.420397,
            59.306737
          ],
          [
            24.422886,
            59.30731
          ],
          [
            24.425295,
            59.307896
          ],
          [
            24.425579,
            59.307871
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Uus tänav on tänav, mis asub Keila linnas.

Uus tänav ühendab Keila Keskväljakut ja raudteejaama.

Nõukogude ajal kandis antud tänav M. Kalinini nime.

Viited 

Keila tänavad
Pae tänav (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.4175,
            59.311644
          ],
          [
            24.426255,
            59.308872
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Pae tänav on tänav Keila linnas, mis ühendab Luha ja Piiri tänavaid.

1924. aastal jaotati Paldiski maantee äärne maa-ala ehituskruntideks ja loodi Pae ning Piiri tänavad, kuhu ehitati elumajad. Nende juurde rajati puu- ja juurviljaaiad, mille saadusi käidi müümas ka Nõmme turul. Pae tänava ilme muutus 1970ndatel, kui Keilas hoogustus elamuehitus. Varasemad eestiaegsed väikeelamud asendati 5-korruseliste paneelelamutega.
Keila tänavad
Mäe tänav (Keila)

Mäe tänav on tänav Keila linnas.

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.420395,
            59.313283
          ],
          [
            24.41775,
            59.313918
          ],
          [
            24.417694,
            59.313856
          ],
          [
            24.416999,
            59.314004
          ],
          [
            24.416599,
            59.31367
          ],
          [
            24.416127,
            59.313287
          ],
          [
            24.415894,
            59.313258
          ],
          [
            24.415583,
            59.313142
          ],
          [
            24.415293,
            59.313039
          ],
          [
            24.414987,
            59.312929
          ],
          [
            24.414389,
            59.312816
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}
Kuni 2018 aasta oktoobrini oli Keilas kaks Vasara tänavat, siis korrastamaks Vasara tänava piirkonna aadresse moodustas Keila Linnavalitsus 2018. aastal kolm uut tänavat, mis said nimedeks – Vasara põik, Kirsi tänav ja Mäe tänav. Mäe tänav on endine Vasara tänava lõunapoolne liin ja kulgeb alates Piiri tänavast garaažide vahelt kuni Paldiski maanteeni. Mäe tänava nimi on kaudne viide piirkonnas tegutsenud geoloogiakeskusele. Mäe tänava pikkuseks on 410 meetrit.

Mäe tänav 7 asub Keila Noortekeskus.

Viide 

Keila tänavad
Vasara põik (Keila)

Vasara põik on tänav Keilas. 
{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.413542,
            59.316024
          ],
          [
            24.414046,
            59.316057
          ],
          [
            24.414201,
            59.316002
          ],
          [
            24.414378,
            59.315378
          ],
          [
            24.414673,
            59.315321
          ],
          [
            24.414791,
            59.314894
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}

Kuni 2018. aasta oktoobrini oli Keilas kaks Vasara tänavat (põhjapoolne ja lõuna poolsed liinid), siis korrastamaks Vasara tänava piirkonna aadresse moodustas Keila Linnavalitsus 2018. aastal kolm uut tänavat, mis said nimedeks – Vasara põik, Kirsi tänav ja Mäe tänav.

Viited 

Keila tänavad
Kirsi tänav (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.413649,
            59.313711
          ],
          [
            24.414346,
            59.313842
          ],
          [
            24.414679,
            59.313881
          ],
          [
            24.414968,
            59.313889
          ],
          [
            24.415092,
            59.312964
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}
Kirsi tänav on tänav Keila linnas, mis ühendab Mäe tänavat ja Paldiski maanteed. 

Kuni 2018. aasta oktoobrini oli Keilas kaks Vasara tänavat (põhjapoolne ja lõuna poolsed liinid), siis korrastamaks Vasara tänava piirkonna aadresse moodustas Keila Linnavalitsus 2018. aastal kolm uut tänavat, mis said nimedeks – Vasara põik, Kirsi tänav ja Mäe tänav. 

Oma nime sai tänav ühe eramu kirsiaia järgi, mis asub tänava servas. Tänava pikkuseks on 140 meetrit.

Viited 

Keila tänavad
Vasara põik

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },

      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            26.7267,
            58.352641
          ],
          [
            26.725906,
            58.352624
          ],
          [
            26.725906,
            58.352304
          ],
          [
            26.725906,
            58.352624
          ],
          [
            26.725842,
            58.353238
          ],
          [
            26.724211,
            58.353182
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}
Vasara põik on tänav Tartus Ropka linnaosas. See algab Vasara tänavalt ja liitub Jalakakuru tänavaga.

Tänav on umbes 200 meetri pikkune ja sel on üks lisaharu. Postiindeksiga 50113.

Tartu tänavad
Haldjajuuksed

Haldjajuuksed ehk inglijuuksed on härmatis, mis tekib hallitusseene Exidiopsis effusa osalusel.

Sellist härmatist nimetatakse veel inglijuusteks, libahärmatiseks, külmalilledeks, jäävillaks ja jäähabemeks.

Levik
Haldjajuukseid leiab leht- ja segametsadest peamiselt maapinnal kõdunevatelt lehtpuuokstelt. Nähtus tekib põhja laiuskraadidel ja mägistes piirkondades.

Teke
Haldjajuuksed tekivad kindlate tingimuste korral. Vajalik on kõrge õhuniiskus, tuulevaikne ja ilma lumeta ilm. Temperatuur peab langema peale mõnda plusskraadi alla nulli. Eestis on sellised tingimused hilissügisel või varakevadel. Temperatuuri langemisel surutakse puidus olev niiskus läbi peenikeste pooride, kus see kohe külmub. Seene fermendid ei lase jääkristallidel suuremateks kristallideks muutuda ja tekivad peenikesed jääniidid. Seene kaasabil tekivad jääniitidest moodustised, mille läbimõõt on umbes 0,01 mm ja mis nullilähedase temperatuuri juures võivad püsida tunde. Haldjajuuksed võivad soodsate tingimuste korral kasvada kuni 20 cm pikkuseks. Madal temperatuur pikendab juukseid, sooja tõttu kaotavad nad vormi.

Ajalugu
Esimesena kirjeldas haldjajuukseid kui nähtust 1918. aastal saksa geofüüsik ja meteoroloog Alfred Wegener, kes arvas, et selle nähtuse kujunemisel osalevad hallitusseened.

Šveitsi teadlane Gerhart Wagner selgitas koos meeskonnaga välja seeneliigi, mis osaleb haldjajuuste tekkel, ja tekke põhjused. Teadlased sattusid Šveitsis metsas haldjajuustele ja otsustasid uurida eriliste härmatisevormide kujunemist. Uurimistulemused ilmusid ajakirjas Biogeosciences.

Aastal 2015 tulid Euroopa teadlased järeldusele, et haldjajuuste moodustumisel osaleb hallitusega sarnane seen Exidiopsis effusa. Samuti on leitud, et haldjajuuksed on seotud üdikulaadse seenega. Üdik ehk üdiseen ehk ­pärisüdik (Pseudohydnum gelatinosum) on kandseente hulka kuuluv söödav seeneliik, mis kuulub üdiku perekonda Pseudohydnum.

Viited
Marília Mendonça

Marília Dias Mendonça (22. juuli 1995 Cristianópolis, Goiási osariik – 5. november 2021 Piedade de Caratinga, Minas Geraisi osariik) oli Brasiilia laulja, laulukirjutaja ja kitarrist. 

Tema karjäär algas 2011. aastal. Ta andis oma esimese live-albumi välja 2016. aastal.

Tema teine album "Realidade" ilmus 2017. aastal ja pälvis Grammy Latino auhinna nominatsiooni. 2019. aastal andis ta välja albumi "Todos os Cantos". See album võitis talle Grammy Latino auhinna.

5. novembril 2021 hukkus Mendonça 26-aastasena Minas Geraisi osariigis Piedade de Caratingas toimunud lennuõnnetuses.

Viited 

Brasiilia lauljad
Lennuõnnetusel hukkunud
Sündinud 1995
Surnud 2021
Antenni võimendus

Antenni võimendus on antenni peasuunas kiiratava või vastuvõetava kiirgusvõimsuse tiheduse suhe sellesse võimsustihedusse, mida sama toitevõimsuse juures kiirgaks või võtaks vastu kaovaba võrdlusantenn samas ruuminurgas. Võrdlusantenniks on isotroopkiirgur (kiirgab või võtab vastu igas suunas ühtlaselt) või poollainedipool (suunadiagramm 8-kujuline).

Antenni võimendus on määratud suunateguri ja kasuteguriga.

Suunategur 
Antenni suunategur  näitab, kui palju on elektrivälja tugevus  peasuunas (või samaväärne magnetvälja tugevus ) antennis suurem kui isotroopkiirguris samadel tingimustel:
 
kus ,  ja  on vastavalt elektrivälja tugevus, magnetvälja tugevus ja kiirgusvõimsuse tihedus isotroopkiirguris.

Seega iseloomustab antenni võimendus seda, kuivõrd on antenn võimeline koondama antenni sisendvõimsust kitsaks vihuks (sagaraks) antenni peasuunas.

Antenni kasutegur 
Antenni kasutegur  iseloomustab antenni elementides tekkivaid elektrienergia kadusid, nt tingituna nende elektritakistusest.

Kuna voolujaotused on saate- ja vastuvõtuantennides erisugused (mis tuleneb sellest, et vastuvõtuantenni lähiväli erineb saateantenni lähiväljast), tuleb vahet teha saate- ja vastuvõtuantenni kasuteguritel:
 Saatmisel: 
kus  on kiirgusvõimsus antenni suunadiagrammi peasuuna sagaras ja  on kogu juurde juhitav  võimsus (kiirgusvõimsus pea-, taga- ja kõrvalsagarates kokku).
 Vastuvõtmisel: 
kus   on tarbijale (vastuvõtuseadmele) antav võimsus ja   on elektromagnetilisest kiirgusväljast võetav elektriline võimsus; see määratakse antenni efektiivse pindala järgi, mis on võrdeline võimenduse ja elektromagnetvälja lainepikkuse ruuduga.

Võimenduse arvutus 
Antenni võimendus  arvutatakse suunateguri ja kasuteguri korrutisena:
 
kus
 suunategur ;
 kasutegur  (saateantennil  ja vastuvõtuantennil  ).

Kasutegur jääb sageli vahemikku 0,6 … 0,8, seega määrab võimenduse eelkõige suunategur (võib ulatuda mitmekümneni):

Võimenduse ühik 
Antenni võimendust väljendatakse harilikult detsibellides (dB), kusjuures võrdlussuuruseks on kas isotroopkiirguri või poollainedipooli kiirgusvõimsus:
 
Sõltuvalt sellest, kas võrdlusantenniks on isotroopkiirgur või poollainedipool, kasutatakse tähist dBi või dBd. Erinevus isotroopkiirguri ja poollainedipooli võimenduste vahel on 2,15 dB:
 

Eri tüüpi antennide võimendusi:
 isotroopkiirgur: 0 dBi, −2,15 dBd
 poollainedipool: kuni 2,15 dBi, 0 dBd
 silmusdipool: kuni 3,7 dBi
 Yagi antenn: enamasti 15 … 20 dBd (sõltub elementide arvust ja antenni pikkusest)
 logoperioodiline antenn: enamasti 6 … 10 dBd (sõltb elementide arvust ja antenni pikkusest)
 paraboolantenn: enamasti 20 dBi kuni 70 dBi (olenevalt [[lainepikkuse ja antenni geomeetriliste mõõtmete suhtest)

Kui antenni võimendust ei mõõdeta mitte detsibellides, vaid suhtühikutes, kasutatakse terminit antenni võimendustegur:

Vaata ka 
 Efektiivne kiirgusvõimsus
 Ekvivalentne isotroopne kiirgusvõimsus
Rohuneeme raketibaas

Rohuneeme raketibaas oli NSV Liidu sõjaväeobjekt ligi 48 hektarit hõlmaval alal Viimsi poolsaare tipus, Kelvingi ja Rohuneeme küla lähistel. 

Baasis asus seniitraketidivisjon aastatel 1959–1989 ning seal hoiti rakette S-75 ja S-300. Aastatel 1968–1970 kuulusid baasi varustusse ka 100 mm õhutõrjekahurid. 1970. aastatel lisandusid relvastusse tuumalõhkepeadega raketid, mis olid ette nähtud suurte sihtmärgigruppide hävitamiseks või sellise lennuki allatulistamiseks, mille pardal oli tuumarelv. Tuumalõhkepäid rakettidele S-75 hoiti hoidlates „rajatis 7A“, mille tüüpideks oli „Granit“ või „Pantsir“, mis mahutas kolm raketti. 1990. aasta märtsis toodi baasi uuem süsteem S-300PS.

Uuem divisjon S-125 loodi 1968. aastal aadressile Kalmistu tee 17, kalmistu juures olnud linnakuhooned jäid vanema divisjoni S-75 käsutusse.

Hiljem on aladele tehtud tervise- ja suusarajad.

Pilte

Vaata ka 
 NSV Liidu õhukaitseväed Eestis

Viited 

Viimsi vald
Eesti militaarehitised
Julián Álvarez

Julián Álvarez (sündinud 31. jaanuaril 2000 Calchínis, Córdoba provintsis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Argentina jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri River Plate'is, millega liitus 2016. aastal. Argentina kõrgliigas debüteeris ta 2018. aasta oktoobris. Esimese värava lõi ta Argentina kõrgliigas 17. märtsil 2019 mängus Independiente vastu. 2019. aasta detsembris lõi ta Argentina karikavõistluste finaalis värava Central Córdoba vastu, kindlustades River Plate'i 3:0 võidu.

2021. aastal tuli Álvarez River Plate'iga Argentina meistriks. 18 väravaga oli ta liiga suurim väravakütt. Samal aastal valiti ta lisaks Lõuna-Ameerika aasta jalgpalluriks.

2022. aasta jaanuaris sõlmis ta viie ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Manchester City, kuid ta jäi kuni hooaja lõpuni laenule River Plate'i. 25. mail 2022 lõi Álvarez Copa Libertadorese alagrupimängus kuus väravat Alianza Lima vastu.

Argentina jalgpallikoondises tegi Álvarez debüüdi 3. juunil 2021 MM-i valikmängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2022 MM-i valikmängus Ecuadori vastu. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega Copa América.

Saavutused 
River Plate
Argentina Primera División: 2021
Copa Argentina: 2018–19
Supercopa Argentina: 2019
Trofeo de Campeones: 2021
Copa Libertadores: 2018
Recopa Sudamericana: 2019

Viited 

Argentina jalgpallurid
Club Atlético River Plate'i jalgpallurid
Sündinud 2000
Roman Kutuzov

Roman Kutuzov (16. veebruar 1979 Vladimir – 5. juuni 2022) oli Venemaa sõjaväelane, kindralmajor.

Viited

Venemaa kindralid
Sündinud 1979
Surnud 2022
Bajram Begaj

Bajram Begaj (sündinud 20. märtsil 1967 Rrogozhinës) on Albaania arst ja sõjaväelane (kindralmajor). Ta töötas aasta 29. juulist 2020 kuni 4. juunini 2022 Albaania relvajõudude peastaabi ülemana. Ta valiti juunis 2022 Albaania presidendiks.

Ta sündis aastal 1967 Rrogozhinës Tirana maakonnas. Ta lõpetas aastal 1989 Tirana Meditsiiniülikooli. Aastast 1998 oli ta sõjaväearst.

29. juulil 2020 määrati ta Albaania relvajõudude peastaabi ülemaks, kus teenis 4. juunini 2022.

4. juunil 2022 valiti ta Albaania presidendiks. Ametisse asus ta 24. juulil 2022.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe poja isa.

Albaania poliitikud
Sõjaväelased
Arstid
Sündinud 1967
Mk 19

Mk 19 (inglise keeles Mk 19 grenade launcher) on  40 mm automaatgranaadiheitja. 

Ameerika Ühendriikide relvad
Granaadiheitjad
Marin Pongračić

Marin Pongračić (sündinud 11. septembril 1997 Landshutis) on Saksamaal sündinud Horvaatia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Lecce ja Horvaatia jalgpallikoondises. Ta võib mängida ka paremkaitsja või kaitsva poolkaitsja positsioonil.

Ta kuulus noorena Müncheni Bayerni noorteakadeemiasse. Aastatel 2013–2016 kuulus ta FC Ingolstadti.

2016. aastal liitus ta Saksamaa esiliigaklubiga TSV 1860 München.

2017. aasta suvel sõlmis ta nelja-aastase lepingu Austria kõrgliigaklubiga Salzburgi Red Bull. Hooaegadel 2017/18 ja 2018/19 tuli ta Salzburgiga Austria meistriks.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga VfL Wolfsburg. Hooajal 2021/22 oli ta Wolfsburgist laenul Dortmundi Borussias. 2022. aasta augustis läks ta laenule Leccesse.

Horvaatia jalgpallikoondises tegi Pongračić debüüdi 11. novembril 2020 sõprusmängus Türgi vastu.

Saavutused 
Red Bull Salzburg
Austria Bundesliga: 2017–18, 2018–19
Austria karikas: 2018–19

Horvaatia jalgpallurid
Salzburgi Red Bulli mängijad
Dortmundi Borussia mängijad
VfL Wolfsburgi mängijad
US Lecce mängijad
Bundesliga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1997
Rasmus Kristensen

Rasmus Nissen Kristensen (sündinud 11. juulil 1997 Brandes) on Taani jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leeds United ja Taani jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Taani klubis FC Midtjylland. Taani kõrgliigas tegi ta debüüdi 2016. aasta märtsis. Juba järgmisel hooajal kujunes ta Midtjyllandi üheks võtmemängijaks.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Amsterdami Ajax. Hooajal 2018/19 tuli ta Ajaxiga Hollandi meistriks, kuid Ajaxis Kristensen põhikoosseisu liikmeks ei kujunenud, kui kuulus hooajal 2018/19 Hollandi kõrgliigas algkoosseisu vaid viies mängus.

2019. aasta juulis siirdus ta Austria kõrgliigaklubisse Salzburgi Red Bull , kellega sõlmis viieaastase lepingu. Salzburgi Red Bullis mängis ta kolm hooaega ja tuli kõigil hooaegadel klubiga Austria meistriks.

2022. aasta juulis liitus ta pikaajalise lepingu alusel Leeds Unitediga.

Taani jalgpallikoondises debüteeris Kristensen 4. septembril 2021 MM-i valikmängus Fääri saarte vastu.

Saavutused 
Ajax
Eredivisie: 2018–19
KNVB beker: 2018–19
Salzburgi Red Bull
Austria Bundesliga: 2019–20, 2020–21, 2021-22
Austria karikas: 2019–20, 2020-21, 2021-22

Viited 

Taani jalgpallurid
Amsterdami Ajaxi mängijad
Salzburgi Red Bulli mängijad
Leeds United FC jalgpallurid
Sündinud 1997
Róbert Ragnar Spanó

Róbert Ragnar Spanó (sündinud 27. augustil 1972 Reykjavíkis) on Islandi jurist, kohtunik.

1. novembrist 2013 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik. 18. maist 2020 on kohtu president.

1. maist 2017 kuni 30. aprillini 2019 oli ta osakonna president. 5. maist 2019 kuni 17. maini 2020 kohtu asepresident.

Viited 

Islandi Ülikooli vilistlased
Euroopa Inimõiguste Kohus
Sündinud 1972
Alo (telesari)

Alo on Eesti komöödiaseriaal, mille teine hooaeg valmis Elisa Eesti ja Kanal 2 koostöös ja jälgib ühe autoesinduse kollektiivi töö- ja eraelu. 

Sarja teine hooaeg esilinastus Elisa Elamuse Huubis 2021. aasta aprillis.

Auhinnad

„Alo“ on tipptasemel teostatud komöödiasari, milles eesti näitlejad eesotsas Tõnis Niinemetsa ja Priit Võigemastiga teevad muhedad rollid. See hirmnaljakas eesti seriaal on kindlalt teel eesti huumori kullafondi.

“Alo” seriaal ja seriaal “Pank” tõid Priit Võigemastile 2019. aasta Eesti filmi- ja teleauhindade konkursil televisiooni kategoorias parima meesnäitleja auhinna.

Osatäitjad

 Tõnis Niinemets – Alo 
 Priit Võigemast - Viljo
 Priit Pius - Martin/ Marko/ Rudolf
 Märt Pius - Ricky/ Helmar/ Endel
 Uku Uusberg - Guido
 Saara Nüganen - Leelo
 Linda Kolde - Kerdu
 Külliki Saldre - koristaja
 Rein Pakk - Rein
 Liis Lass - Marta
 Reimo Sagor - Erki
 Reigo Tamm - Ahti
 Hendrik Toompere - Raino

Osad

1. hooaeg 

Huumorisarjas kehastab Eesti üks populaarsem koomik Tõnis Niinemets autoesinduses töötavat püüdlikku müügimeest – Alo elus ei lähe kaugeltki mitte kõik nõnda, nagu ta sooviks. Konkurents on karm ja tipus püsivad vaid vähesed. Sõprusest vihkamiseni on vaid üks imepisike samm...

2. hooaeg

Alo elu on endiselt pöörane! Teisel hooajal avatakse taas kahtlemata kõige lõbusama autoteeninduse uksed. Armastatud sarjas näeb nii reetmist kui ka suuri suhteleeke ja vastuolulisi juhtimisstiile.

Lisaks 2. hooaja kümnele episoodile on Elisa Huubis vaatamiseks ka kaks osa kaadritaguseid juhtumisi ning uue hooaja esilinastuse saade koos staaridega, kus heidetakse pilk sarja valmimisse ja telgitagustesse.

Välislingid

"Alo" - Elisa Elamuse Huub voogedastuskeskkond

Eesti telesarjad
Toompea tugimüür

Toompea tugimüür on Toompea panka väljastpoolt toetav müür, mis on rajatud 1860.–1930. aastatel. 

Tallinna muldkindlustuste vöönd arvati Vene impeeriumi kaitserajatiste hulgast välja aastatel 1857–1858 pärast Krimmi sõda. Seejärel kujundati bastionidest ja muudest kindlustustest koosnev vöönd ümber linna avalikeks parkideks ja haljasaladeks. Tugimüür toestab Toompea kõrgendiku looduslikku kaljut, et ära hoida varinguid mis võiksid kahjustada Toompeale rajatud ehitisi või ohustada inimesi. Toompea tugimüüri müüritisse on laotud suured kergenduskaared, mis on 19. sajandi historitsistlikule arhitektuurile omaselt gooti stiili jäljendavate teravkaartega. 

1940. aastatel hakkas tugimüüri seisund kiiresti halvenema ja selle juures ilmnesid suured varingud. 1956.–1958. aastal võeti ette Toompea tugimüüri ja treppide suurem restaureerimine, kujundades muu hulgas ümber Patkuli trepi alaosa, samuti laiendati Patkuli vaateplatvormi. Toompea tugimüür hakkas taas lagunema 1990. aastatel, nii et Patkuli trepil liikumine suleti mõneks aastaks. Tugimüüri ning Pilstickeri trepi ja Patkuli trepi suuremad korrastustööd võeti ette aastatel 1993–1997. 

Taas alustati Tallinna Linnaplaneerimise Ameti tellimusel Toompea tugimüüride korrastamist 2017. aastal nende halvenenud seisukorra tõttu. Tugimüüri pinnal ja müürist eenduvatel kaljunukkidel esines vetikate ja samblike kasvu, samuti kasvas seal kõrrelisi ja noori puude ja põõsaste võsusid. Kohati esines müüris ja võlvides üksikuid täitmist vajavaid auke. Kohati oli suurema veekoormusega kohtades vuukidest mört välja uhutud ning osa tugimüüre ja selle nišše katvaid paeplaate oli samuti lagunenud.

Viited
 

Toompea
Tallinna linnamüür
Ööülikooli Raamatukogu

Ööülikooli Raamatukogu on raamatusari, mida annab välja kirjastus Aadam ja pojad. Sarja algataja on “Ööülikooli” eestvedaja Jaan Tootsen.

Raamatute aluseks on Ööülikooli lindistused ja muu materjal. Näiteks esimeses köites sisaldub Tõnu Õnnepalu ja Jaan Kaplinski kirjavahetus.

Sarjas ilmunud
Kaplinski, Jaan 2021. Vaimu paik. 
Jüssi, Fred 2022. Olemise mõnu.

Viited

Eesti raamatusarjad
Stefan Posch

Stefan Posch (sündinud 14. mail 1997 Judenburgis) on Austria jalgpallur, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis TSG 1899 Hoffenheim ja Austria jalgpallikoondises.

Ta kuulus noorena mitmesse Austria klubisse.

2015. aastal liitus ta Hoffenheimiga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 2017. aasta oktoobris. Enam hakkas ta Hoffenheimi põhimeeskonnas mänguaega saama hooajal 2018/19. Esimese värava lõi ta Saksamaa kõrgliigas 15. oktoobril 2021 mängus 1. FC Kölni vastu.

Austria jalgpallikoondises debüteeris Posch 10. juunil 2019 EM-i valikmängus Põhja-Makedoonia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 13. oktoobril mängus Sloveenia vastu. Ta kuulus Austria koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited 

Austria jalgpallurid
TSG 1899 Hoffenheimi jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Sündinud 1997
Must bass läks üle tee

Must bass läks üle tee on 2018. aastal asutatud Eesti pärimusmuusikaansambel, mis viljeleb folkrokki.

2018. aastal võitis ansambel festivalil Mooste Elohelü patroon Ingrid Rüütli eriauhinna. Lisaks on esinetud näiteks Viljandi pärimusmuusikafestivali rohelisel laval, Ostrova Festivalil ja Viru Folgil.

Liikmed 
 Helle Laanes – laul, akustiline kitarr, väikekannel, meloodika, viled
 Maali Käbin – kitarrid, hiiu kannel, morin khuur, keelpillid
 Heikki Mändmets – löökpillid
 Kätlin Verbu – basskitarr
 Minna Räty – laul, ukulele
 Maarja Lehtsalu – laul
 Madis Must – saksofon, flöödid, meloodika
 Toomas Krips – flööt

Endised liikmed 
 Andrus Tins - elektrikitarr
 Paula Lepparu - löökpillid
 Reet Plaan - mandoliin

Diskograafia

Singlid 
 "Kuhu pean minema?" (2021)
 "Oi, tule üles" (2021)
 "Siil, kust sa silmad said?" (2021)
 "Äiuää" (2022)
 "Kalalaul" (2022)

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Must bass läks üle tee Facebookis
 Mari Hiiemäe (2019). Kogukonnabänd sätib end festivaliks vormi. Postimees

Eesti rahvamuusikaansamblid
Eesti rock-ansamblid
Tyrell Malacia

Tyrell Malacia (sündinud 17. augustil 1999 Rotterdamis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Manchester United ja Hollandi jalgpallikoondises.

2008. aastal liitus ta Feyenoordi noorteakadeemiaga. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2015. aasta detsembris. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 6. detsembril 2017 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Napoli vastu. Hollandi kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 13. detsembril mängus SC Heerenveeni vastu. Hooajal 2021/22 jõudis ta Feyenoordiga UEFA Euroopa Konverentsiliigas finaali ning samal hooajal valiti Malacia Konverentsiliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Manchester Unitediga, võimalusega pikendada lepingut veel ühe aasta võrra. Ta oli peatreener Erik ten Hagi esimene täiendus klubis.

Hollandi jalgpallikoondises debüteeris Malacia 4. septembril 2021 MM-i valikmängus Montenegro vastu.

Tema isa on Curaçao päritolu ja ema Suriname päritolu.

Saavutused 
Feyenoord
KNVB beker: 2017–18
Johan Cruijff Schaal: 2018
UEFA Euroopa Konverentsiliiga: Teine koht 2021–22

Viited 

Hollandi jalgpallurid
Feyenoordi mängijad
Manchester United FC mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1999
Divisoom

Divisoom on valkude kompleks bakterite rakus, mis võimaldab rakul poolduda. 

See valgukompleks vastutab sise- ja välismembraani kokkutõmbamise eest jagunemise ajal ning peptidoglükaani sünteesi eest jagunemiskohas. Divisoom on membraanivalgu kompleks, mille valgud asuvad mõlemal pool tsütoplasma membraani. Graamnegatiivsetes rakkudes asub see sisemembraanis. Divisoom on olemas peaagu kõigil bakteritel, kuid selle koostis võib erineda.

Vaata ka
rakumembraan
rakutsükkel

Rakubioloogia
Hübriidlennuk

Hübriidlennuk on  lennuk, millel tavalisele sisepõlemismootorile on lisatud aku. On teada, et elektrienergiatihedus on oluliselt väiksem kui tavalisel lennukikütusel, hübriidiline jõuülekanne võib märkimisväärselt suurendada lennukaugust võrreldes täiselektrilise lennukiga.

Lennunduse mõju keskkonnale

Sisepõlemismootoritega lennukid sobivad paremini pikemateks reisideks, kus nendel on kõrgem energiatihedus, aga neil tekib tohutul määral saastet. Lennukid toodavad süsinikdioksiidi (CO2), lämmastikoksiidi (NO), veeauru, sulfaatide aerosoole, tahma ning kondensjälgi ehk kondensjoome (valged jooned, mis jäävad lennuki taha).  Boeing 747 kasutab 7840 kg kütust õhku tõusmisel ja maandumisel, mis on kokku umbes 250 km. Kõik lennud, mis on pikemad kui 250 km, võtavad lisaks 10,1 kg kütust kilomeetri kohta. Hübriidlennuk võib vähendada aga  95% NO (lämmastikoksiidi) paiskumist õhku.

Ajalugu
Hübriidlennukite ajalugu sai alguse  sellest, kui NASA (National Aeronautics and Space Administration) esitas väljakutse ehitada kõige ökonoomsem lennuk. Esimene sellist tüüpi lennuk oli Austria Diamond HK36 Super Dimona. Selle disainis Wolf Hoffmann. Lennuk oli madalate tiibade ja kahe kohaga. Esimese sellist tüüpi lennukiga tõusis õhku Peter Urachis Austraalias 1987. aastal.

BEHA_M1H 
Väidetakse, et juba 2025. aastal võetakse kasutusel esimene  reisilendude jaoks mõeldud hübriidlennuk, BEHA_M1H. Istekohti on sellel 18. Tegemist on uuemat tüüpi „’triple box wing configuration’iga“(kolmiktiiva tüüp) , mis on kõrge effektiivsusega. Lennukil on lühike õhku tõusmise ja maandumise suutlikkus, milleks on vähem kui 300 m. Kuna on BEHA_M1H’l on kaks vastu pöörlevat propellerit (kui üks propeller pöörab ühte pidi, siis teine  vastupidi), siis on lennuk võimeline õhku tõusma vaikselt (kuni 60 dB). Lennuki eripära on see, et seda saab muutak reisilennukiks kaubalennukiks  ja vastupidi. Suurim koormus on kuni 5 tonni. Kuna kruiisimiskiirus on 230 mph (370 km/h), jõuab BEHA_M1H Londonist Manchesteeri 48 minutiga,(26 minutit vähem kui Supernova HK36).

Viited

Lennukid
2023. aasta naiste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis

2023. aasta Euroopa meistrivõistlused võrkpallis on 33ndat korda toimuv naiste Euroopa meistrivõistlused võrkpallis, mida korraldab Euroopa Võrkpalliliit CEV. Finaalturniir toimus neljas riigis: Belgias, Itaalias, Eestis ja Saksamaal.

Kvalifitseerunud võistkonnad
{| class="wikitable" style="text-align:left;"
|-

Alagruppide protseduur

Alagruppide moodustamine 

 Korraldaja riigid asetatakse erinevatesse alagruppidesse (Belgia alagrupis A, Itaalia alagrupis B, Saksamaa alagrupis C ning Eesti alagrupis D).
 Eelnevate meistrivõistluste kaks parimat loositakse erinevatesse alagruppidesse.
 Korraldajad saavad valida oma alagruppi ühe võistlustele kvalifitseerunud võistkonna.
 Ülejäänud võistkonnad jagatakse CEV rahvuste edetabeli koha alusel alanevas järjekorras erinevatesse loosikaussidesse ning loositakse alagruppidesse.

Loosimine toimus 16. novembril 2022 Napolis, Itaalias.

Alagrupiturniir 

 Iga alagrupi neli paremat võistkonda pääsevad väljalangemismängudele.

A-alagrupp 

 Asukoht:

B-alagrupp 

 Asukoht:

C-alagrupp 

 Asukoht:

D-alagrupp 

 Asukoht:

Välislingid
Koduleht CEV EuroVolley

Euroopa meistrivõistlused võrkpallis
Euroopa meistrivõistlused Eestis
2023. aasta spordis