joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lüürikud

Lüürikud oli aastatel 1967–1972 tegutsenud ansambel. 

Ansambli asutasid Märt Kõrgema, Tõnis Kõrgema ja Hanno Härm. Ansambli solist oli Mait Maltis.

1971–1972 mängis Lüürikutes klahvpille René Eespere  

Ansambel viljeles eeskätt popmuusikat. Mait Maltis on intervjuus öelnud, et mängiti palju ansamblite Creedence Clearwater Revival ja Bee Gees lugusid. Kui ansambliga liitus René Eespere, tuli repertuaari rohkem originaallugusid.

Viited

Välislingid
Ansamblist Eesti ansamblite andmebaasis (vaadatud 09.02.2013)

Eesti ansamblid
Magnetic Band

Magnetic Band oli aastatel 1977–1985 Gunnar Grapsi juhtimisel tegutsenud ansambel. 

Tegutsemise algul viljeles ansambel poprokki, hiljem raskemat muusikat (hevimuusika). 

1980. aastal võitis ansambel Thbilisis toimunud üleliidulisel ansamblite festivalil "Kevadrütmid 1980" esikoha.

1985. aastal sai ansambel esinemiskeelu, mistõttu tegevust jätkati nime Gunnar Grapsi Grupp all.

Liikmeid

Gunnar Graps – vokaal, löökriistad
Marius Sagadi – bass
Jüri Roosa – bass
Sulev Kuusik – kitarr
Riho Sibul – kitarr
Heini Vaikmaa – kitarr
Nevil Blumberg – kitarr
Aivar Oja – kitarr
Slavka Kobrin – kitarr
Mati Valdaru – saksofon
Rein Salme – trummid
Dmitri Kostin – trummid
Arvo Urb – trummid
Tiit Altosaar – trummid
Andres Aak – kitarr
Endel Jõgi – kitarr
Juri Stihhanov – kitarr
Jaanus Raudkats – bass
Heiki Tark – bass

Viited 

Eesti ansamblid
Söödav ubajuur

Söödav ubajuur (Pachyrhizus erosus) on liblikõieliste sugukonda ubajuure perekonda kuuluv taimeliik.

Taim on pärit Mehhikost ja Lõuna-Ameerikast. Selle söödav juur sisaldab rohkelt kaaliumi ja C-vitamiini. Söödavat ubajuurt on kahte sorti – vesise mahlaga (agua) ja piimmahlakas (leche). Maitselt meenutab ta veidi õuna, veidi kartulit.

Liblikõielised
Melbourne'i Eesti Meestelaulu Selts

Melbourne'i Eesti Meestelaulu Selts  aastal 1964 Melbourne'is asutatud väliseestlaste selts. Seltsi vedas Ausma Taves.

Viited 

Eesti kultuur Austraalias‎
Väliseesti organisatsioonid
Loksa Kroonlinna Püha Õiglase Joanni kirik

Loksa Kroonlinna Püha Õiglase Joanni kirik on Harju maakonnas Loksa linnas asuv õigeusu kirik. Kirik on pühendatud pühale õiglasele Kroonlinna Johannesele ning ehitati aastatel 2002–2003 kirikuks ümber endisest lasteaiahoonest. Kirik asub aadressil Posti tänav 17A.

Kirikuhoone pühitses 18. juulil 2008 Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Kornelius (Jakobs). Seda hoonet kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Loksa Kroonlinna Püha Joanni kogudus.

Detsembris 2010 paigutati kirikusse Moskva ja kogu Venemaa patriarhilt Kirillilt kingituseks saadud uus ikonostaas, mille raam on teostatud kreeka stiilis, ikoonid maalitud aga vene stiilis. Ikonostaas valmistati spetsiaalselt Loksa kiriku jaoks Vene Õigeusu Kiriku kunsttööstusettevõttes Sofrino.

Kiriku templipüha on Kroonlinna Johannese mälestuspäeval 2. jaanuaril (vana kalendri järgi 20. detsembril). Sellel pühal teenis tavaliselt kirikus metropoliit Kornelius.

Lisaks pühakojale kuuluvad kiriku hoonetekompleksi ka narkosõltlaste rehabilitatsioonikeskuse ruumid.

Viited

Loksa
Harju maakonna õigeusu kirikud
MPEÕK Tallinna piiskopkond
Kristin Kuutma

Kristin Kuutma (sündinud 11. juulil 1959) on eesti antropoloog, etnoloog ja folklorist.

Tema peamiseks uurimisvaldkonnaks on kultuuriuuringud, eelkõige kultuuriteooriad, kultuuriuuringute historiograafia ja refleksiivne kultuurikriitika, kultuurilooliste sümbolite kujunemine ja representatsioon, kultuuripoliitika ja rahvusvahelised suhted, kultuuripärandi ja identiteedi seosed, pärimuskultuur ja sotsiaalsed protsessid globaalses kontekstis.

Haridus 
Kuutma õppis aastatel 1977–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust. Aastal 1998 sai ta Tartu Ülikooli juures uurimistööga "Folkloorifestivalid kui tänapäeva traditsioon" magistrikraadi.

Aastatel 1998–2002 õppis Kuutma Ameerika Ühendriikides Washingtoni Ülikoolis, kus ta sai 1999. aastal teise magistrikraadi ja 2002. aastal ka doktorikraadi. Tema doktoriväitekirja pealkiri oli "A Sámi Ethnography and A Seto Epic: Two Collaborative Representations in Their Historical Contexts" ning seda juhendasid John E. Toews ja Thomas A. DuBois.

Akadeemiline karjäär 
Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist asus ta korrektorina tööle kirjastusse Eesti Raamat ning töötas seejärel aastatel 1984–1994 Eesti Rahvakultuuri Keskuses toimetaja ja kirjastusala peaspetsialistina ning vahemikus 1994–2000 Eesti Keele Instituudi folkloristika osakonnas tõlgi ja toimetajana. 1995. aastast kuni 1998. aasta lõpuni oli Kuutma ka teaduriks Rahvusaheliste ja Sotsiaaluurinugte Instituudi juures. 

1998. aastast kuni 2002. aasta lõpuni töötas Kuutma õpingute kõrvalt Ameerika Ühendriikides, esmalt Washingtoni Ülikooli juures eesti keele abiõpetajana (1993–2001) ning siis Wisconsini Ülikoolis uurimisassistendina (2001–2002).

Eestisse naastes oli ta 2002–2007 Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadur ning alates 2004. aastast sai Kuutmast Tartu Ülikooli õppejõud. Aastatel 2007–2009 oli ta kultuuriteaduste erakorraline professor ja alates 2010. aastast on ta sama valdkonna korraline professor. 2013. aastal oli ta aasta aega külalisprofessor St. Andrewsi Ülikoolis Ühendkuningriigis.

Kuutma on paljude rahvusvaheliste ja kohalike erialaorganisatsioonide liige. Muuhulgas on ta Eesti Folkloori Seltsi asutajaliige (1989), kuulub alates 1995. aastast Emakeele Seltsi, 1996. aastast Akadeemilisse Rahvaluule Seltsi, 1998. aastast Ameerika Folkloori Seltsi, 2013. aastast Kuninglikku Antropoloogilisse Instituuti.

Tunnustus
2003 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (teadusliku analüüsi ja ülevaate koostamine Eesti, Läti ja Leedu laulu- ja tantsupidude ning Kihnu kultuuriruumi kohta, mille tulemusena kanti need UNESCO suulise ja vaimse maailma pärandi nimekirja)
2018 Eesit Teaduste Akadeemia: akadeemikukandidaadi nominatsioon
2019 Tartu Ülikooli väike medal

Viited

Välislingid
 

Eesti antropoloogid
Eesti etnoloogid
Eesti folkloristid
Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna professorid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1959
Vladas Radvilavičius

Vladas Radvilavičius (sündinud 16. märtsil 1972 Tallinnas) on leedu päritolu Eesti poliitik, ettevõtja ja näitleja. 

Ettevõtjana tegutseb ta kinnisvara ja inkasso alal. 
Näitlejana on ta tuntud eelkõige Eesti telesarjast "Pilvede all". 

Aastal 1991 lõpetas ta kiitusega Tallinna Polütehnikumi elektronarvutusmasinate ja -seadmete eriala. 

Vladas Radvilavičius on mitmekordne Eesti meistrivõistluste medaliomanik ujumises. 

Igal argipäevahommikul kell 9:05 teeb raadiojaamas Retro FM "Netivalvur Vladasena" ülevaate kõige kuumemast interneti teemast.

Rollid televisioonis ja filmis
tegelane ööklubis, "Täna öösel me ei maga", (Taska Productions, 2004)
"August 1991", (ETV, 2005)
Artur, "Kelgukoerad", Sihtmärk (Kanal 2, 2006)
Jakob Holm, "Kelgukoerad", Jackpot, (Kanal 2, 2007)
Kersti isa, "Kelgukoerad", Kiirtee surnuaeda 1,2 (Kanal 2, 2008)
Indrek Murakas, "Pilvede all", (Kanal 2, 2010 – ... )
KAPO ametnik, "Luuraja ja luuletaja", (Allfilm, 2016)
Indrek Murakas, "Pilvede all. Neljas õde", (Kartulid ja apelsinid, 2018)

Rollid teatris
Hal Maxwell (Woody Allen "Old Saybrook") "Topeltwoody", Teoteater (2013 – ...) 
Daniel Brozowski (Ephraim Kishon "Abielutunnistus"), Teoteater (2017 – ...)

Hääl multifilmis 
kärbes, Hotell Transilvania, "Hotel Trasylvania" (Columbia Pictures, 2012)
Mark, Võlumaja, "The House of Magic" (nWave Pictures, 2013)
Ryker, Lennukid 2, "Planes: Fire & Rescue" (Walt Disney Pictures, 2014)
General, Kuus kangelast, "BigHero 6" (Walt Disney Pictures, 2014)

Poliitika 
2013 Kohaliku omavalitsuse volikogu valimised – Valimisliit Parteivaba Viimsi – Viimsi – 88 häält 

2015 Riigikogu valimised – Reformierakond – Harju- ja Raplamaa – 401 häält 

2017 Kohaliku omavalitsuse volikogu valimised – Reformierakond – Viimsi – 77 häält 

2017 Viimsi vallavolikogu (asendus)liige, transpordi- ja turvalisuse komisjoni esimees, eelarve- ja arengukomisjoni liige 

2019 Riigikogu valimised – Reformierakond – Harju- ja Raplamaa – 569 häält

Isiklikku 
Vladas Radvilaviciusel on kolm tütart: Kerli (1991), Grete (1992), Merilin (2001) ja üks lapselaps

Viited

Välislingid 
 Häbelik ürgmees, Kairit Tsäro, Kroonika 12. detsember 2012
 Nädala juubilar VLADAS RADVILAVIČIUS 45, Jaan Lukas, Kesknädal, 15. märts 2017
 Vladas Radvilavičius IMDB
 Vladas Radvilavičius Facebook
 Vladas Radvilavičius Twitter

Eesti ettevõtjad
Eesti näitlejad
Sündinud 1972
Aigar Kallas

Aigar Kallas (sündinud 11. oktoobril 1973) on 1. novembrist 2007 kuni 1. novembrini 2022 Riigimetsa Majandamise Keskuse juhatuse esimees. 

Ta oli Riigimetsa Majandamise Keskuse peadirektor aastatel 2002–2003 . 

Aigar Kallas lõpetas 1991. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli  ja 1995. aastal Eesti Põllumajandusülikooli metsamajanduse eriala. Magistrikraad on tal keskkonnaökonoomikas California Ülikoolist Berkeleyst.

Viited 

Eesti metsandustegelased
Eesti Maaülikooli vilistlased
Sündinud 1973
Thibaut Courtois

Thibaut Nicolas Marc Courtois (sündinud 11. mail 1992 Brees) on Belgia jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Real ja Belgia jalgpallikoondises.

2014. aastal valiti ta Belgia aasta meessportlaseks.

Klubikarjäär

Chelsea
Alates 2011. aasta suvest kuulub Courtois Londoni Chelsea koosseisu, aga ajavahemikus 2011–2014 mängis ta Madridi Atléticos laenul. Hooajal 2013–14 tuli ta Atléticoga Hispaania meistriks ja valiti La liga sümboolsesse koosseisu. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 pälvis ta Ricardo Zamora trofee ning valiti 2013. aastal La Liga aasta parimaks väravavahiks.

Debüüdi Chelseas tegi väravavaht 18. augustil 2014 Premier League'i mängus Burnley vastu.

Courtois on tulnud hooaegadel 2014–15 ja 2016–17 Chelseaga Inglismaa meistriks.

Koondisekarjäär 
Esimest korda mängis Courtois Belgia rahvuskoondises 15. novembril 2011, kui mängiti sõpruskohtumine Prantsusmaa vastu, mäng lõppes 0:0 viigiga.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel valiti ta turniiri parimaks väravavahiks.

Ta on koondisega Belgiat esindanud 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused
Genk
Belgian Pro League: 2010–11
Belgia karikas: 2008–09

Madridi Atlético
La Liga: 2013–14
Copa del Rey: 2012–13
UEFA Euroopa Liiga: 2011–12
UEFA Super Cup: 2012

Chelsea
 Premier League: 2014–15, 2016–17
 FA Cup: 2017–18
 Football League Cup: 2014–15

Madridi Real
 Klubide maailmameistrivõistlused: 2018

Viited

Välislingid 

Belgia jalgpallurid
KRC Genki jalgpallurid‎
Chelsea FC mängijad
Madridi Atlético mängijad
Real Madrid CF mängijad
Sündinud 1992
Moe Piiritustehas

Moe Piiritustehas oli Eesti piiritustootmisettevõte.

Ettevõtte ajalugu ulatub 1887. aastasse, mil Moe mõisas alustas tööd piiritus- ja õlletehas.

Piiritustehases toodetud piiritus on kantud Guinessi rekordite raamatusse kui kõige kangem (98%) ja puhtam piiritus.

1977. aastal toimus Moe lennuõnnetus, kui Nõukogude Armee õhujõudude reisilennuk An-24 riivas tiivaga Moe piiritustehase katlamaja 32 meetri kõrgust telliskorstent, hukkusid kõik pardal viibinud.  

Aastal 1999 läks ettevõte AS-i Onistar kätte, mis aastal 2009 kuulutas välja pankroti. Aastast 2003 kandis ettevõte nime .  2009. aastal läks AS Rakvere Piiritustehas pankrotti.

Moe Peenviinavabrik 

2010. aastal alustas uus omanikfirma, OÜ Estonian Spirit Rakveres taas piirituse tootmist ning Rakvere piiritusetehas ning Moe Peenviinavabrik kuuluvad Eesti ettevõttele Estonian Spirit OÜ. Tehasele kuulus ka Eesti Piiritustööstuse Muuseum.

2017. aasta oktoobris kiitis Euroopa Komisjon heaks ettevõtte taotluse registreerida kaitstud geograafiline tähis  (KGT) Estonian Vodka. Seoses kaitstud tähise registreerimisega tohib seda sõnapaari kasutada toote märgistusel vaid juhul, kui viin on toodetud tehnilises toimikus sätestatud nõudeid järgides ning selle valmistamisel on kasutatud Eestis kasvatatud toorainest valmistatud etüülalkoholi ning Eesti päritolu vett.

2018. aastast piiritusetootja valdusfirma Estonian Spirit OÜ vähendas mahevilja kõrge hinna tõttu Rakvere Piiritustehase tootmismahtu kuni poole võrra ning koondas Rakvere piiritusetehase töötajaid. Estonian Spirit OÜ on ainuke piiritusetootja Eestis. 

Rakvere piiritustehas suleti 2019. aastal, et kogu tootmine Moele kolida. 2020. aastal, seoses koroonapandeemiaga Eestis ja oluliselt kasvanud nõudlusega desinfektsioonivahendite järgi taaskäivitati aga tootmine ka Rakvere piiritustehases.

Vaata ka 
Rakvere Piiritustehas
Moe mahe 1886, Moe rukis

Viited 

Eesti endised ettevõtted
Viru maakond
Viru kreis
Lääne-Viru maakonna ajalugu
Eesti alkoholitööstus
Music in Estonia

Music in Estonia oli 1997-2010 Eesti Muusikanõukogu välja antud ingliskeelne muusikaajakiri.

Ajakirja sisu moodustasid muusikute, muusikateadlaste jt muusikategelaste artiklid Eesti muusika sündmustest, suundumustest jt, samuti oli ajakirjas Eesti heliloojate plaadisoovitusi.

Viited

Välislingid
Ajakirjast Eesti Muusika Infokeskuse portaalis (vaadatud 11.02.2013)

Eesti kultuuriajakirjad
Eesti muusika
Muusikaajakirjad
Näitelava

Näitelava oli aastatel 1909–1910 Tallinnas välja antud ajakiri, mis käsitles teatri-, kunsti- ja kirjandustemaatikat.

Ajakirjast ilmus 12 numbrit.

Algul toimetasid ajakirja Sergei ja Johann Parmi, hiljem Paul Pinna ja Theodor Altermann.

Viited 

Eesti kultuuriajakirjad
Eesti teater
Kunstiajakirjad
Kirjandusajakirjad
Kadi Taniloo

Kadi Taniloo-Tekkel (enne eestistamist aastani 1936 Keete Tanilov; seejärel Kadi Taniloo; aastast 1960 Kadi Tekkel; 25. jaanuar 1911 Rõuge vald – 14. veebruar 1998 Tartu) oli eesti näitleja, lavastaja ja kultuuriajakirjanik.

Elukäik
Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Tütarlaste Gümnaasiumi. Aastatel 1929–1932 õppis ta Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat ning selle kõrvalt Voldemar Mettuse teatristuudios ja Arno Niitofi juures laulmist. Ta oli Korp! Filiae Patriae vilistlane.

Ta oli aastatel 1932–1940 Vanemuise teatri näitleja. Vanemuise draamatruppi kutsus teda teatri direktor kirjanik August Gailit. 1940. aastal siirdus ta tööle Tallinna, kus oli neli aastat Estonia teatri näitleja-laulja.

Põgenes suure põgenemise lainega 1944. aastal Saksamaale Berliini. Osales aastatel 1946–1949 Suurbritannia okupatsioonitsoonis näitleja-lavastaja Kaarel Söödori eestvõttel asutatud Oldenburgi Eesti Rahvusteatris.

1949. aastal kolis ta Saksamaalt Ameerika Ühendriikidesse. 1950. aastal asutas ta koos Henrik Visnapuuga New Yorgi Eesti Teatri ning oli seal 1995. aastani näitleja, lavastaja ja dramaturg.

Kadi Taniloo tegi kaastööd ajalehtedele Vaba Eesti Sõna ja Vaba Eestlane ning Münchenis Vaba Euroopa raadiole, lisaks töötas Ameerika Hääle direktorina. 

1994. aastal tuli ta tagasi Tartusse, kus huvitus elavalt Tartu muusikaelust ning osales Vanemuise Seltsi tegevuses, mille auliikmeks ta 1996. aasta jaanuaris valiti.

Isiklikku 
Tema vend oli skulptor Endel Taniloo. Kadi Taniloo oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa Ernst Kaldma (1909–?) oli audiitor, teine abikaasa Heinrich Tekkel (1908–1993) oli farmatseut.

Lavastusi 
 1950 – August Mälk "Vaese mehe ututall"
 1951 – Eduard Künneke "Onupoeg Bataaviast"
 1965 – Arvo Mägi "Eedeni aias"
 1972 – Artur Adson "Iluduskuninganna"
 1980 – Eduard Vilde "Pisuhänd"

Viited

Välislingid 
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=168

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Korporatsioon Filiae Patriae liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1911
Surnud 1998
Optimistid

Optimistid oli aastatel 1965–1969 tegutsenud Eesti biitmuusikaansambel. 

Ansambel alustas tegevust 1965. aastal, mil kasutati nime Reval, mis aga Nõukogude võimudele sobimatuna 1966. aastal välja vahetati.

Ansambli algkoosseisu kuulusid Heigo Mirka (basskitarr, laul), Vello Salumets (laul, basskitarr, klahvpillid), Toomas Kõrvits (soolokitarr, laul), Neeme Ninnas (rütmikitarr), Harry Kõrvits (trummid). Hiljem tuli Harry Kõrvitsa asemele Henry Kirsipuu. Harry Kõrvits naasis aastal 1968, kui kujunes välja Optimistide viimane koosseis, kuhu kuulusid lisaks temale ja Heigo Mirkale kitarrist Tiit Kõrvits, klahvpillimängija Olav Ehala ja laulja Heiki Johannson. 

Ansambli repertuaari põhiosa moodustasid ingliskeelsete lööklaulude, näiteks The Rolling Stonesi, Bob Dylani, Herman's Hermitsi ja The Beatlesi kaverid. Neist nii mõnigi saavutas väga suure populaarsuse, näiteks "Kesköötund" ehk "Mul on tunne" (1966, originaalis The Herman's Hermits - "You won't be leaving"). 

Ansambli omaloomingulistest lauludest on tuntud Vello Salumetsa kirjutatud "Ülle" (u 1966, algselt "Beautiful"; ERR helisalvestis aastast 1969).

Viited

Välislingid
 Ansamblist portaalis Muusika.tv (vaadatud 11.02.2013)

Eesti ansamblid
Festival

Festival on massipidustus.

Festivale toimub mitmes vallas, näiteks folkloori-, muusika-, teatri-, filmi- ja laulufestivalid.

Kunstifestival on mõne üksiku või mitme kunstiliigi tutvustamiseks perioodiliselt korraldatav ettevõtmine, mis tihti on korraldatud piduliku ülevaatuse või konkursi vormis.

Muusikafestivalid on enamasti temaatilised. Kõige populaarsemad on publiku arvukuse mõttes laulufestivalid, millest paljud korraldatakse lauluvõistluse või ka esitajate konkursi vormis.

Noorsooliikumises on tähtis koht olnud ülemaailmseil noorsoo- ja üliõpilasfestivalidel. Esimene noorsoo- ja üliõpilasfestival toimus 1947. aastal Prahas. Suurema hulga osavõtjate arvuga Eestist oli 1957. aasta festival Moskvas, milles kokku osales 34 000 inimest 130 maalt.

Viited
Oras (ajakiri)

Oras oli aastatel 1923–1927 Leningradis ilmunud ajakiri, mis kajastas kirjandus-, kunsti- ja teadustemaatikat.

Ajakirja toimetas Hans Pöögelmann.

Ajakirjast ilmus 19 numbrit. 

Ajakirjale tegid kaastööd nt Valter Klein, August Lukin, Oskar Kullerkupp.

Viited 

Eesti kultuuriajakirjad
Eesti populaarteaduslikud ajakirjad
Kirjandusajakirjad
Väliseesti ajakirjad
Kunstiajakirjad
Peterburi
Narva Teater

Narva Teater oli Narvas ja Paides tegutsenud teater.

Teater kasvas välja 1928. aastal karskusseltsi Võitleja näiteringist. Aastal 1931 sai see kutseliseks teatriks. Aastal 1940 kandis lühikest aega nime Narva Töölisteater.   

Aastal 1944 siirdus teater Paidesse, sest Narva oli teises maailmasõjas suuri purustusi saanud. Paides jätkas teater tegevust 1946. aastal nimega Narva Eesti Draamateater Paides. Aastatel 1949–1950 kandis nime Paide Teater.

Viited 

Eesti teatrid
Narva ajalugu
Paide ajalugu
AS Paulig Baltic

AS Paulig Baltic on aastal 1992 OY Gustav Paulig AB tütarettevõttena Eestis asutatud kohvi- ja maitseaine-ettevõte. Aastal 1993 avati Sauel Pauligi kohvitehas.

Ettevõtte emafirma ajalugu ulatub aastasse 1876.

Viited

Välislingid
Ettevõtte koduleht (vaadatud 12.02.2013)

Eesti toiduainetööstuse ettevõtted
John Boyne

John Boyne (sündinud 30. aprillil 1971 Iirimaal Dublinis) on iiri romaanikirjanik.

Ta on saanud bakalaureusekraadi (BA) Dublinist Trinity College'ist ning magistrikraadi (MA) East Anglia ülikoolist.

Boyne on kirjutanud seitse romaani täiskasvanutele ja kolm lastele. Tema romaane on avaldatud 46 keeles. "Poiss triibulises pidžaamas" ilmus eesti keeles 2009. aastal Triin Taela tõlkes (kirjastus Fookus Meedia).

Teoseid 

Romaanid
2000 "The Thief of Time"
2001 "The Congress of Rough Riders"
2004 "Crippen"
2006 "Next of Kin"
2008 "Mutiny on the Bounty"
2009 "The House of Special Purpose"
2011 "The Absolutist"

Laste- ja noorteromaanid
2006 "The Boy in the Striped Pyjamas" ("Poiss triibulises pidžaamas")
2010 "Noah Barleywater Runs Away"
2012 "The Terrible Thing That Happened To Barnaby Brocket"

Novellid
2008 "The Second Child"
2009 "The Dare"

Film
Filmikompaniid Heyday ja Miramax tegid koostööna Boyle'i romaanist "Poiss triibulises pidžaamas" filmiversiooni, mis filmiti 2007. aasta keskel Budapestis ning esilinastus 2008. aasta lõpus. Filmis mängivad Asa Butterfield, David Thewlis, Vera Farmiga, Rupert Friend ja Sheila Hancock.

Tunnustus
 1993 lühinimekiri – Hennessy kirjandusauhind
 1995 võitja – The Curtis Brown Award
 2000 pikk nimekiri – The Irish Timesi kirjandusauhind
 2004 lühinimekiri – Hughes & Hughes Irish Novel of the Year Award
 2006 lühinimekiri – British Book Award, Border's New Voices Award, Ottakar's Children's Book Prize, Paolo Ungari kirjanduspreemia (Itaalia)
 2007 pikk nimekiri – Carnegie medal
 2007 lühinimekiri – Irish Novel of the Year Award, Leeds Book Award, North-East Book Award, Berkshire Book Award, Sheffield Book Award, Lancashire Book Award, Prix Farniente (Belgium), Flemish Young Readers Award, Independent Booksellersi aasta raamat
 2007 võitja – Irish Book Awards: publikuauhind, aasta lasteraamat; Bisto aasta lasteraamat
 2008 nominent – International IMPAC Dublin Literary Award
 2008 lühinimekiri – Deutschen Jugend Literatur Preis (Saksamaa)
 2008 võitja – Qué Leeri auhind aasta parima tõlkeromaani eest (Hispaania)
 2009 võitja – Orange Prize Readers Group Book of the Year
 2009 nimetati Dublini Trinity College'i ülikooli Filosoofiaseltsi (University Philosophical Society) aupatrooniks
 2010 lühinimekiri – Irish Book Awards: aasta lasteraamat
 2011 lühinimekiri – Sheffield Children's Book Award, Hull Children's Book Award
 2012 pikk nimekiri – Carnegie medal
 2012 võitja – Hennessy Literary Awards Hall of Fame
 2012 lühinimekiri – Irish Book Awards: aasta lasteraamat
 2013 pikk nimekiri – Carnegie medal
 2013 nominent – the International IMPAC Literary Award

Viited

välislingid
 John Boyne'i koduleht
 John Boyne'i intervjuu
 John Boyne portaalis Fantastic Fiction
 John Boyne portaalis Irish Writers Directory
 John Boyne portaalis Irish Writers Online

Iiri kirjanikud
Sündinud 1971
Charente-Maritime'i departemang

Charente-Maritime'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Nouvelle-Aquitaine'i piirkonnas. See sai nime Charente'i jõe järgi. Tema eestikeelne mööndav nimevariant on Ranniku-Charente'i departemang.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Charente-Maritime'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Ariège'i departemang

Ariège'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. Ta sai nime Ariège'i jõe järgi.

2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Ariège'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Drôme'i departemang

Drôme'i departemang [droom] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas. See sai nime Drôme'i jõe järgi.

Departemang moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 5. märtsil 1790, 22. detsembri 1789 seaduse alusel. 2015. aastani kuulus departemang Rhône-Alpesi piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka
Drôme'i departemangu haldusüksuste loend
Tricastini tuumajaam

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Haute-Garonne'i departemang

Haute-Garonne'i departemang [otgar'on] on departemang Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. See sai nime Garonne'i jõe järgi. Tema eestikeelne mööndav nimevariant on Ülem-Garonne'i departemang.

Departemang moodustati 22. detsembri 1789 seaduse alusel pärast Prantsuse revolutsiooni 5. märtsil 1790 vanast Languedoci provintsist. Aja jooksul on departemang kaotanud alasid Tarni ja Tarn-et-Garonne'i departemangudele. 2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Haute-Garonne'i departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Val-d'Oise'i departemang

Val-d'Oise'i departemang [val-doaz] (prantsuse keeles 'Oise'i org') on departemang Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas.

Departemang loodi 1968. aastal, kui senised Seine'i ja Seine-et-Oise'i departemangud jagati kuude ossa. 

Val-d'Oise sai nime Oise'i jõe järgi, mis on üks Seine'i suuremaid lisajõgesid. Jõgi saab alguse Belgiast ja läbib Kirde-Prantsusmaa, enne kui jõuab Val-d'Oise'i departemangu.

Prantsusmaa suurim rahvusvaheline lennujaam, Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam, asub osalt Val d'Oise'i departemangu kuuluvas Roissy-en-France'i omavalitsuses.

Departemangu suurimad omavalitsused (1999. aasta rahvaloendusel üle 25 000 elaniku) kahanevas järjekorras on Argenteuil, Sarcelles, Cergy, Garges-lès-Gonesse, Franconville, Ermont, Pontoise, Goussainville, Bezons, Villiers-le-Bel, Taverny ja Sannois.

Departemang jaguneb poliitiliselt järgmiselt:

Vaata ka
Val-d'Oise'i haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Pilt ja Sõna

Pilt ja Sõna oli aastatel 1941 ja 1946–1966 Tallinnas välja antud kuukiri. Ajakirja eelkäija oli 1936–1940 ilmunud ajakiri Nädal Pildis.

Ajakirja sisu moodustasid päevasündmuste kajastused, samuti kunstiteemalised lühijutud ja kirjutised. 

Aastal 1966 oli ajakirja tiraaž 19 700.

Vaata ka
Eesti Pildileht

Viited 

Eesti endised ajakirjad
Mattias

Mattias (heebrea transliteratsioonis Mattityahu; surnud 80 pKr) oli Jeesus Kristuse apostel, kelle pärast Kristuse surma 11 allesjäänud apostlit valisid endi hulka Kristuse reetnud Juudas Iskarioti asemel.

Kaheteist apostli sekka valiti ta liisuheitmise teel, mida soovitas Peetrus. Selle sündmuse kirjeldus on Uues Testamendis "Apostlite tegude" raamatus.

Püha Mattiase tunnusmärk on kirves. Ta on alkohoolikute, puuseppade ja rätsepate kaitsepühak.

Eestis on apostel Mattiasele pühendatud Harju-Madise kirik.

Pühad
Apostel Mattiase päevad on:
 14. mai roomakatoliku ja anglikaani kirikus;
 9. august ortodoksi idakirikutes;
 24. veebruar (liigaastail 25. veebruar) episkopaalkirikutes, luteri kirikus ja kuni 1970. aastani (pre-1970 General Roman Calendar, Episcopal Church, Lutheran Church)

Viited

Pühakud
Seitsekümmend jüngrit
Varakristlus
Talvine madisepäev

Madisepäev on püha eesti rahvakalendris 24. veebruaril.

See sai nime apostel Mattiase järgi, kes oli Jeesus Kristuse apostel, kelle pärast Kristuse surma 11 allesjäänud apostlit valisid endi hulka Kristuse reetnud Juudas Iskarioti asemel.

Apostel Mattiasele on pühendatud Harju-Madise kirik.

Välislingid
 "Madisepäev - 24. veebruar" Eesti rahvakalendri tähtpäevade andmebaasis BERTA
 "Eesti rahvakalender: Madisepäev" ETV, 1989

Eesti rahvakalender
J. Puhk & Pojad

J. Puhk & Pojad oli aastatel 1913–1940 Tallinnas tegutsenud ettevõte.

Ettevõtte eelkäija oli Viljandi tikutootmisvabrik, mille aastal 1881 asutas Jaan Puhk. 1913. aasta lõpus reorganiseeris Jaak Puhk ettevõtte ning firma nimeks sai Kaubamaja Jaak Puhk ja Pojad. Pärast isa, Jaan Puhki surma 1917. aastal juhtisid ettevõtet tema pojad Joakim, Eduard, Voldemar, Aleksander ja Evald Puhk. 

1920. aastate esimesel poolel impordisid nad teravilja Ameerikast, Skandinaaviast, Lõuna-Euroopast, Venemaalt.

AS Ilmarine 
Aastal 1924 sai ettevõte suurosaluse masinaehitusvabrikus Ilmarine, omandades 90 protsenti madalseisus oleva AS Ilmarise aktsiatest, kuid rohkem huvitasid neid hooned ja maa, et laiendada äri.

Puhkide suurveski 

Aastal 1924 rajas ettevõte Kalamajas endise Ilmarise suurtehase territooriumitele jahuveski, viljaelevaatori, autotöökoja, treimiskoja ja leivatehase, aastal 1933 valmis makaroni- ja nuudlivabrik. 

Puhkide suurveski peakontor asus Rannavärava puiestee 21, püülijahu suurveski  Rannavarava puiestee 21, kaubaladu Jahu tänav 3, kruubi- ja jahuveski Saani tänav 2. Puhkide suurveski Narva kontor asus Tallinna maantee 5, Valga kontor Vabaduse tänav 22 ja 32,  Viljandi kontor Tallinna tänav 3, Petseri kontor Võru tänav 2, Pärnu kontor Nikolai tänav 6, Tartu kontor Suurturu tänav 12.

Soolakaubandus 
Joakim Puhk oli aastatel 1925–1935 Kaubandus-Tööstuskoja juhatuse esimees. Tänu 1923. aastal loodud Eesti-Vene Kaubanduskojale said Puhkid soodsa soolatehingu NSV Liiduga, mis andis Puhkide firmale õiguse monopoolselt kaubelda Nõukogude soolaga. Kaubamaja Puhk ja Pojad osatähtsus tõusid tänu soolatehingutele, Eesti-Nõukogude kaubandusesinduses 1,4 protsendilt 19,5 protsendini esinduse kogukäibest.

Puhkide kaubamaja 
Kaubamajast Tallinnas kujunes emafirma, mille kaudu finantseeriti uusi tehinguid, peamiseks jäi endiselt kaubandustegevus: kaubeldi teravilja, suhkru, heeringa, soola ja koloniaalkaupadega, olulisimad olid siiski teravili ja jahutooted. 1934. aasta 5. detsembril otsustas Vabariigi valitsus anda 1935. aastaks või väljaveo load viiele eksportöörile - P. K. "Estoniale", Eesti Piimaühisuste Liidule, a.-s.le Rotermanni tehased, firma C. F. Gahlnbäckile ja J. Puhk & Poegadele.  Lisaks peakontorile Tallinnas (Rannavärava puiestee 21, Estonia puiestee 19, Estonia puiestee 27 (1933–1937), Estonia puiestee 15 (1937–?)) oli kaubakontorid veel Tartus, Pärnus, Narvas, Valgas, Viljandis ja Petseris, Rakveres, Jõgeval, Tapal, Türil, Nõmmel, Abjas, Võhmas ja Paides. 

Ettevõttele kuulus Tallinnas ka kaubamaja, kus nad müüsid muu hulgas autosid, põllumajandusmasinaid, toiduaineid, rauakaupu. 1930ndatel oli ettevõttel Eesti suurim autoäri, olles Ameerika Chevrolet’ edasimüüüja.

1937. aastal loodi Kaubamaja Jaak Puhk ja Pojad baasil Kaubandus-Tööstuse Aktsiaselts Jaak Puhk ja Pojad.

Viited

Välislingid
Argo Ralja, Kaubamaja Jaak Puhk ja Pojad 1914–1940, Horisont 2/2012

Eesti endised ettevõtted
20. sajand Tallinnas
Karilatsi Vabaõhumuuseum

Karilatsi Vabaõhumuuseum (kuni 1. juulini 2019 Põlva Talurahvamuuseum) asub Kanepi vallas Karilatsi külas ja on suurim vabaõhumuuseum Lõuna-Eestis. Alates 2015. aastast kuulub muuseum Võru Instituudi muuseumiosakonda. 

Põhikirja järgi on muuseumi põhiülesanne "Põlva maakonnas inimese ja tema elukeskkonnaga seotud kultuuriväärtusega materjali kogumine, uurimine ja säilitamine ning selle vahendamine".

Ajalugu
Muuseum rajati Kalju Kernase eestvõttel aastal 1971. Külajastajatele avas muuseum uksed aastal 1977. 1978. aasta lõpupäevadel jõuti lõpuks nii kaugele, et rajatavale muuseumile kinnitati koosseis (direktor, teaduslik töötaja ja tööline) ning 1979. aastal moodustati muuseumi teaduslik nõukogu. Muuseum läks üle riiklikku muuseumidevõrku ja sai nimeks Põlva Talurahvamuuseum.

1. jaanuarist 2015. on Põlva Talurahvamuuseum osa Võru Instituudist. Loodud on Võru Instituudi muuseumiosakond ehk Vana-Võromaa muuseumid. Tegemist on Võru Instituudi struktuuriüksusega ja riigimuuseumiga muuseumiseaduse tähenduses.

1. juulist 2019 kannab  muuseum nime Karilatsi Vabaõhumuuseum.  Vana-Võromaa muuseumid on neli Vana-Võromaal asuvat muuseumi: Dr. Fr. R. Kreutzwaldi Memoriaalmuuseum, Mõniste Talurahvamuuseum, Karilatsi Vabaõhumuuseum, Vana-Võromaa Kultuurikoda.

Püsiekspositsioon 

Muuseum 5 hektari suurusel maa-alal saab tutvuda endise Karilatsi (Kähri) valla 19. sajandi lõpukümnenditest ja 20. sajandi algusest pärit vallakeskuse, Punaku talu ning Kährist toodud rehielamuga (u 1860, muuseumisse toodi 1988).

Lisaks sellele on muuseumis:

 Põlva maakonna looduslik makett;
 Hollandi tüüpi tuuleveski (ehitatud 1901 Pranglis, muuseumisse toodud 1974);
 Mesitarude ait (muuseumisse toodud Valgemetsast 1986);
 auru- ja rehepeksumasinad jpt põllutööriistad ning transpordivahendid;
 Kagu-Eestile iseloomulik loodus;
 piknikukohad;
 allikas;
 park, millest olulise osa moodustavad omaaegsete kultuuri- ja ühiskonnategelaste ning riigimeeste istutatud nimelised puud.

Muuseumitunnid 
Karilatsi Vabaõhumuuseumi muuseumitunnid 2020-2021 õppeaastal.

[./Https://karilatsimuuseum.ee/kulastajale/muuseumitunnid/ https://karilatsimuuseum.ee/kulastajale/muuseumitunnid/]

Vana-Võromaa muuseumid pakuvad kooliõpilastele ja lasteaialastele põnevaid muuseumitunde ja teemapäevi, kus lapsed saavad koguda tarkusi hoopis teisiti kui klassitoas õppides. Õpetaja, kes sa soovid oma õppeainet lastele põnevamalt õpetada, tule oma õpilastega muuseumisse õppima.

https://wi.ee/et/muuseumid/elamusope-muuseumis/

Püsinäitus "Kuke kannul kooliteel" 
Püsinäitus tutvustab alghariduse saamise lugu eelkõige Vana-Võromaal, aga annab ülevaate ka sellest, kuidas koolihariduse andmine Eestis üleüldse alguse sai. Näitus jutustab sellest, kuidas sai alguse maarahva lugema õpetamine, mis vahe on valla- ja kihelkonnakoolil ning millised õigusaktid reguleerisid alghariduse andmist XVII, XVIII ja XIX sajandil.

Näitus avati 1. mail 2017.

Viited

Välislingid

Muuseumi koduleht

 

Põlva maakonna muuseumid
Kanepi vald
Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool

Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool (rootsi: Birkas lantmanna- och folkhögskola) oli aastatel 1920–1943 Läänemaal asunud ja eestirootslaste asutatud kool. Kooli traditsiooni jätkab aastal 1993 asutatud Paslepa rahvaülikool (praegu Haapsalu rahvaülikool).

Kool asus Pürksi mõisas. 

Peale üldainete õpetati koolis ka rootsi keelt ja põllu- ja kodumajandusega seotud aineid. Enamik kooliõpetajaid olid rootslased. Õppetöö oli rootsi keeles. 

Koolis õppis kokku 577 inimest.

Viited

Välislingid
Koolist Läänemaa portaalis (vaadatud 13.02.2013)

Eesti endised koolid
Teater Randlane

Teater Randlane on aastast 1978 Haapsalus tegutsev harrastusteater; praegu õiguslikult mittetulundusühing.

Aastal 1979 pälvis rahvateatri nimetuse. 

Teater on korraldanud Haapsalu Valge Daami päevade jaoks vabaõhulavastust "Haapsalu legend".

Tunnustus
 2007 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (silmapaistva teatriloome eest 2007. aastal)

Viited 

Haapsalu
Eesti harrastusteatrid
Pyrénées-Orientalesi departemang

Pyrénées-Orientales (ka Ida-Püreneed) on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. Departemang on nime saanud Pürenee mäestiku järgi.

Departemangu kutsutakse ka nimedega Roussillon või Prantsuse Kataloonia.

Departemang moodustati 22. detsembril 1789. Selleks eraldati osa Roussilloni provintsist ja Languedoci provintsist Fenouillèdes. Viimane on departemangu oksitaanikeelne osa. 2015. aastani kuulus departemang Languedoc-Roussilloni piirkonda.

Departemang jaguneb halduslikult:

Vaata ka 
 Pyrénées-Orientalesi departemangu haldusüksuste loend

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Druus

Druusid on mineraalsed agregaadid, mis tekivad, kui tühikute seinad kattuvad hästi väljakujunenud kristallidega, mis on meelevaldselt orienteeritud.

Kui kristallide kasvutsentrid paiknevad lähestikku ja kristallid saavad kasvada peamiselt ühes, seintega risti olevas suunas, tekivad enam-vähem paralleelselt orienteeritud kammi- või harjataolised agregaadid.

Viited

Mineraloogia
AS Repo Vabrikud

AS Repo Vabrikud on aastal 1992 Püssis asutatud puitplaatidega tegelev ettevõte. Ettevõte kuulub Šveitsi kontserni Sorbes AG.

Ettevõtte eelkäija oli 1974 Püssis asutatud Püssi Puitplaatide Kombinaat.

2022. aasta 29. septembril esitas ettevõte pankrotiavalduse. Energiakandjate kõrge hind ning sellega koos kerkinud puidu maksumus oli vähendanud ettevõtte konkurentsivõimet oma müügiturgudel, sest selle toodangu hind oli kerkinud kõrgemaks teistest Euroopa plaaditootjatest.

Pankrotiavalduse tegemise hetkel oli ettevõttes tööl 148 töötajat ja see oli üks suuremaid tööandjaid Lüganuse vallas.

Viited

Välislingid
 Koduleht
 "Repo pankrotiteade tuli töötajatele ootamatult" ERR, 4. oktoober 2022 

Eesti tööstusettevõtted
Püssi
Eesti puidutööstusettevõtted
Rotermanni Tehased

Rotermanni Tehased oli aastatel (1829)1861– Tallinnas tegutsenud ettevõte, aastast 1921 aktsiaseltsina.

Ettevõtte asutaja oli Christian Abraham Rotermann, kes aastal 1829 avas kaubahoovi, kus müüs ehitustarbeid. Aastal 1849 avas Rotermann kaubamaja. Aastal 1861 ehitas ta Maarjamäele Tallinna esimese auruveski.

Pärast Christian Abraham Rotermanni surma jätkas ettevõttega Christian Barthold Johann Rotermann. Aastal 1890 avas ta masinaehitustehase, mis tootis peamiselt rehepeksumasinaid. Rotermann asutas  muu hulgas ka linapuhastusvabriku, leivavabriku, külmutusmaja ja autoesinduse.

Aastal 1940 riigistati Rotemanni Tehaste leivavabrik ja jahuveski. Leivavabrik nimetati ümber V. Kingissepa nimeliseks Teraviljakombinaadiks. 

Teise maailmasõja aegse Saksa okupatsiooni ajal (1941-1944) nimetati tehas ümber Rotermanni leivatehaseks.

Ettevõtte hooned asusid peamiselt praeguses Rotermanni kvartalis.

Vaata ka
Rotermanni kaubamaja

Viited 

Tallinna endised ettevõtted
Rütmikud

Rütmikud oli aastatel 1965–1967 tegutsenud ansambel. Ansambel läks laiali pärast solist Tõnis Mäe sõjaväkke minekut.

Ansambel viljeles mitmeid stiile, eriti rock'n'roll'i.

Ansamblisse kuulusid:
Tõnis Mägi (vokaal)
Georg Pomerants (soolokitarr)
Neeme Madiste (rütmikitarr)
Indrek Avasalu (basskitarr)
Peeter Podelski (trummid)

Viited

Välislingid
Ansamblist Eesti Ansamblite Andmebaasis (vaadatud 14.02.2013)

Eesti ansamblid
Rändteater

Rändteater ehk Lavakunsti Ühing "Rändteater" oli aastatel 1926–1928 Tallinnas tegutsenud teatritrupp, mille repertuaaris olid eeskätt sõnalavastused.

Ajalugu
August Sunne eestvedamisel pidasid mitmed näitlejad Vanemuisest lahkumise ja rändteatri loomise plaane. Rändteater koosnes Vanemuisest lahkunud näitlejatest, kes pidasid au sees ning õigeks printsiipe, millele ka Karl Menning oli tuginenud.

Lavakunsti Ühing "Rändteater" registreeriti 14. detsembril 1926. Teater pühendus maarahvale etenduste andmisele. Esimene kõigi raskuste kiuste alustanud Rändteatri ringreis algas 19. jaanuaril 1927. Mängiti täissaalidele ning oma üllatuseks avastati, et maal ja väikelinnades oli suur nõudmine just tõsisema repertuaari järele. Menule ja innule vaatamata oli noor teater majanduslikes raskustes.

Pärast August Sunne lahkumist Rändteatrist hakati rääkima teatri ühendamist Draamastuudio Teatriga. Aastal 1928 ühineski teater Draamastuudio Teatriga (praegune Eesti Draamateater).

Viited 

Eesti teatrid
Rõika-Meleski peeglivabrik

Rõika-Meleski peeglivabrik (ka Rõika-Meleski klaasivabrik) oli aastatel 1792–1914 Viljandimaal (Rõikal ja Meleskis) töötanud ettevõte, mis tootis peegleid.

Ettevõte kuulus pikka aega (1792–1913) Amelungide perekonnale. Carl Philipp Amelung, von Rautenfeld ja Peterburi ärimehed moodustasid 1792. aastal firma Rautenfeld, Amelung ja Co. Firma rentis Põltsamaa mõisnikust maha jäänud klaasitööstuse ning hakkas 1794. aastal ehitama von Rautenfeldi õemehe Voisiku pärishärra George von Bocki Võisiku mõisa maadele uusi, Meleski ja Rõika vabrikuid. Tootmist juhtis Carl Philipp Amelungi isa, Anton Amelungi, kes oli tollal Euroopas klaasitootmise alal üks osavamaid mehi ja kes toodi koos vajalike oskustöölistega (40 perekonda) Saksamaalt Grünenplani peeglivabrikust.

Aastal 1794 avati Rõikal peeglitöökoda ja aastal 1796 Meleskis klaasikoda. 19. sajandi algul töötas ettevõttes (saksa keeles Spiegelfabrik Katharina Lisetta) üle 500 inimese ja tollal oli see Eesti suurim käitis. Vabrikute aastatoodang oli 19. sajandi algul 32 000 peeglit. Toodang eksporditi peamiselt Venemaale, Rootsi ja Lõuna-Ameerikasse. 

Aastatel 1864–1866 klaasivabrik rekonstrueeriti ja ehitati uus Siemensi klaasiahi ja klaasipuhumine asendati tahvelvaluga. Meleski klaasivabriku 1866. aastal rajatud Meleski klaasivabriku hoone ja Rõika peeglivabriku veskihoone, Rõika peeglivabriku veski tamm, Rõika peeglivabriku ait Meleski külas on säilinud. Vabrik müüdi 1903. aastal Peterburi ärimehele Tubinile.

Eesti iseseisvumise järel omandas ettevõtte eesti ärimees Jüri Toss ning 1922. aastal alustas Meleski vabrik pudelite valmistamist. Rõikal peegleid enam ei tehtud, selle vahetas välja jahu-, villa- ja metsatööstus.

1924. aastal rentis klaasivabriku Johannes Lorup, kel olid laialdased, Saksamaalt ja Tšehhist omandatud klaasivalmistamise teadmised. Aastail 1924–1928 tegutses Meleskis klaasitöönduskool.

1940. aastal, arvates 20. oktoobrist liideti Meleski klaasivabrik — Johannes Lorupi klaasivabrikuga, mis oli 1940. aastal natsionaliseeritud.

Viited

Välislingid

Rõika-Meleski peeglivabrik, EE 12, 2003; muudetud 2013 
Eesti endised ettevõtted
18. sajand Eestis
Kolga-Jaani kihelkond
Mart Saare majamuuseum

Mart Saare majamuuseum on aastal 1964 avatud muuseum; Viljandi muuseumi filiaal. Muuseum asub Kibaru külas Hüpassaare talus.

Muuseumis saab tutvuda helilooja Mart Saare elukäigu ja loometööga. Praegune püsiekspositsioon pärineb aastast 1982, mil tähistati helilooja 100. sünniaastapäeva.

Muuseumil on kokku 512 säilikut, millest 153 on eksponeeritud, 117 on inventeeritud.

Viited

Välislingid
Muuseumist Viljandi muuseumi kodulehel (vaadatud 14.02.2013)

Eesti majamuuseumid
Viljandi maakonna muuseumid
Põhja-Sakala vald
Seitsmes Meel

Seitsmes Meel oli aastatel 1986–1990 tegutsenud Eesti rokkansambel.

Ansambli eestvedaja ja ühtlasi ka solist, kitarrist, laulude muusika ja sõnade autor oli Henry Laks. Aastal 1988 ühines ansambliga Alo Mattiisen.

Aastal 1987 sai ansambel Tartu muusikapäevadel ajakirjanike preemia ja ühtlasi anti ansamblile publiku lemmikansambli nimetus.

Ansambli tuntud lood on nt "Tule kui leebe tuul" ja "Hoia mu poole".

2013. aasta suvel tuli ansambel uuesti kokku, et esineda Käsmu kontsertidel.

Viited

Välislingid
Ansamblist ruja.ee veebilehel (vaadatud 14.02.2013)

Eesti rock-ansamblid
Uus Kunstnikkude Koondis

Uus Kunstnikkude Koondis oli aastatel 1930–1940 Tallinnas tegutsenud kunstnike ühendus, kuhu kuulusid peamiselt saksa ja vene päritolu kunstnikud. Need kunstnikud olid 1930. aastal lahku löönud Eesti Kunstnikkude Liidust.

Aastatel 1930–1936 korraldas ühendus 4 näitust.

Liikmed 
Ühendusse koondusid peamiselt Eestis elavad teistesse rahvustesse kuuluvad kunstnikud. 1932. aastal kuulus koondisesse 15 kunstnikku: M. Ananitš, Aleksander Eller, Osvald Eslon, Erwin Foerster, A. Heftler, M. Kalašnikov (Root), Sergei Nedler, Boris Ottenberg, August Roosileht, E. Rotberg, N. Roth, B. Smirnov, Jenny Uttar, Arnold Vihvelin.

Viited 

Eesti organisatsioonid
Johann Gustav Stockenberg

Johan(n) Gustav Stockenberg  (ca 1660 – ca 1710 Tallinn) oli Rootsi kujur ja kiviraidur.

Elukäik
Stockenberg tuli Tallinna Kopenhaagenist ca 1683. aastal.

Töid
 Fabian von Ferseni ja tema abikaasa Sabina Elisabeth von Westerhageni hauamonument Tallinna toomkirikus (1670. aastad)
 Otto Reinhold Taube hauamonument (17. sajandi IV veerand)
 Otto Wilhelm von Ferseni hauamonument (18. sajandi algus)

Galerii

Isiklikku
Tema poja-pojapoeg Gustav Emmanuel Stockenberg oli Eesti vaimulik.

Viited

Kirjandus
Mäeväli, Sulev. Ajaloo- ja ehitusmälestisi Tallinnas, Tallinn: Perioodika, 1981 ()
Mäeväli, Sulev. Ehitus- ja kunstimälestisi Tallinnas, Tallinn: Perioodika, 1986 ()
Karling, Sten Ingvar. Holzschnitzerei und Tischlerkunst der Renaissance und des Barocks in Estland – Verhandlungen der Gelehrten Estnischen Gesellschaft, nr. 34 , Tartu: Õpetatud Eesti Selts, 1943 ()
Karling, Sten Ingvar. Narva: Eine Baugeschichtliche Untersuchung – Kungl. Vitterhets- historie- och antikvitets akademien. Archäologische Monographien, nr. 25, Stockholm: Wahlström & Widstrand, 1936 ()
 Tuulse, Armin. Zur Baugeschichte der Tallinner Burg – Sitzungsberichte der Gelehrten Estnischen Gesellschaft 1935 , Tartu: Õpetatud Eesti Selts, 1937 ()

Skulptorid
Tallinna inimesed
Eesti skulptorid
Rootsi skulptorid
Surnud 1710
Playtech

Playtech Ltd. on 1999. aastal rajatud mängutarkvarafirma, mis pakub oma tooteid ja teenuseid mänguoperaatoritele. 

Ettevõte valmistab tarkvara veebikasiinode, veebipokkeri, veebipõhise bingo, spordiennustuste, loteriide, mobiilipõhiste hasartmängude, inimdiileriga mängude ning fikseeritud võiduvõimalustega veebimängude jaoks. Firma aktsiatega kaubeldakse Londoni börsil (tähis PTEC) ja selle aktsiakurss on osa börsiindeksist FTSE 250.

Playtech on registreeritud Mani saare pealinnas Douglases. Playtechi tegevdirektor on Mor Weizer ja juhatuse esimees Alan Jackson. 2015. aastal oli firma käive 630,1 miljonit eurot ja puhastulu 205,9 miljonit eurot.

Ajalugu
Playtechi asutas 1999. aastal Teddy Sagi, Eestist olid loomise juures Rain Kivisik ja Lauri Kikerpill . 2006. aasta algul tuli firma Londoni börsile hinnaga, mis andis ettevõtte koguväärtuseks umbes 550 miljonit Briti naela.

Pärast veebikasiinode vastase seaduse vastuvõtmist USA-s ("Unlawful Internet Gambling Enforcement Act of 2006") langes Playtechi aktsia börsil ainsa päevaga üle 40%. Playtech suunas põhitähelepanu Euroopa, Aasia ja Lõuna-Ameerika turgudele.

22. oktoobril 2008 teatas Playtech, et ostab ettevõtte rajajalt ja ühelt suuremalt omanikult Teddy Sagilt viimasele kuuluvaid ettevõtteid 250 miljoni USA dollari eest. Märtsis 2011 ostis Playtech Sagilt hinnanguliselt 140 miljoni euro eest ka ettevõtte PT Turnkey Services.

Tegevus

2015. aastal töötas Playtechis umbes 5000 inimest 13 riigis: 500 Suurbritannias, 700 Iisraelis, 600 Eestis Tartus ja Tallinnas, 800 Lätis, 100 Rootsis ja 600 Ukrainas Kiievis.

Tegevus Eestis
Eestis tegutseb Playtechi tütarfirma Playtech Estonia OÜ (selle kontorid asuvad Tartus ja 2009. aastast ka Tallinnas) ning Videob OÜ Tallinnas. Eestis oli Playtechi esimene ja 2006. aastani ainus Playtech grupi arenduskeskus. Eesti arenduskeskus on tänini Playtechi suurim.

Playtech Estonia kuulub Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liitu. Firma direktor on 2015. aasta 16. novembrist Ivo Lasn. Ettevõtte eelmised juhid olid Kaari Simson, Juha Olavi Korhonen ning enne neid Rein Lemberpuu ja ?? . Äriregistri järgi on firma aadress Vanemuise 7, Tartu ning registrisse kanti see 15. veebruaril 2001.

Viited

Välislingid
Koduleht

Tartu ettevõtted
Hasartmängud
Iisraeli ettevõtted
Infotehnoloogiaettevõtted
Suurbritannia ettevõtted
Börsiettevõtted
Toomas Väli

Toomas Väli (sündinud 6. novembril 1948 Tallinnas) on eesti kirurg.

1973. aastal lõpetas Toomas Väli Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. 1987. aastal kaitses ta meditsiinidoktori kraadi ning 1990. aastal omandas dotsendikutse. 

1974-1988 töötas Toomas Väli Tartu Riikliku Ülikooli üldkirurgia kateedris assistendina, 1989-2008 Tartu Maarjamõisa Haigla (1999. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi) kirurgiakliiniku abdominaalkirurgia osakonnas, 2009. aastast on ta Tartu Ülikooli Kliinikumis vanemarst-õppejõud.

Väli on avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni ning juhib Tartu Ülikooli maksatransplantatsiooni programmi. 

2002-2005 oli ta Tartu Kirurgide Seltsi esimees. 2006. aastast on ta Rahvusvahelise Maksatransplantatsiooni Ühingu (ILTA), 2008. aastast Euroopa Organtransplantatsiooni Ühingu (ESOT) ning Eesti Organite ja Kudede Siirdamise Ühingu juhatuse liige. Ta on toimetanud eesti- ja venekeelse patsiendi käsiraamatu "Uus maks - uus elu", esinenud organidoonorluse ja organisiirdamise teemadel korduvalt ajakirjanduses.

Tunnustus 

 1994 Eesti Vabariigi teaduspreemia (koos Kaljo Villako jt-ga) hüpolaktaasia uurimistulemuste eest
 2010 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk
 2013 Tartu Tähe kavaler
2018 Tartu Ülikooli medal
2018 Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku aukiri
2021 SA Taru Ülikooli Kliinikumi elutööpreemia maksa siirdamise juurutamise ja arendamise eest Eestis

Isiklikku 
Tema vend on skulptor Ekke Väli.

Viited 

Eesti kirurgid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1948
Ülo Kaasik (majandustegelane)

Ülo Kaasik (sündinud 1. mail 1975 Tartus) on Eesti majandustegelane, Eesti Panga asepresident.

Ta õppis aastatel 1982–1993 Tartu 2. Keskkoolis. Aastatel 1993–1995 õppis ta Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas ja 1995–1999 majandusteaduskonnas, kust sai bakalaureusekraadi ettevõttemajanduse erialal. Aastatel 2001–2003 õppis ta Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonnas ning sai 2003. aastal majandusmagistri kraadi (rahvamajanduse teadusmagistrina).

1995. aastast töötab ta Eesti Pangas, 2011. aastal määrati ta Eesti Panga asepresidendiks. Ta on esinenud ajakirjanduses sõnavõttudega, peamiselt majanduspoliitika teemadel.

Ülo Kaasik on vabaabielus, tal on neli last. Ta on üliõpilaskorporatsiooni Revelia vilistlaskogu liige.

Välislingid
Ülo Kaasiku CV Eesti Panga kodulehel

Eesti majandustegelased
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Revelia liikmed
Sündinud 1975