joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Merit Männiste

Merit Männiste (sündinud 9. aprillil 1996) on eesti muusik, laulja, näitleja ja lauluõpetaja.

Haridustee ja töö 

Merit Männiste on lõpetanud 2015. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klassikalise laulu erialal (Triin Ella klass), lisaerialana on tal diplom koorijuhtimise erialal (Ingrid Kõrvitsa klass). Ta on lõpetanud 2018. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koorijuhtimise erialal (õpetaja Andres Heinapuu). Lisaks võttis Männiste orkestridirigeerimise tunde Jüri Alperteni klassis. 2020. aastal lōpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistriōppe vokaalpedagoogika erialal cum laude. 

Ta töötab Kullos Ellerheina ettevalmistuskoori juhendajana, Kindluse Koolis muusikaõpetajana ning Muusikalikoolis noorema vanuserühma lauluõpetajana.

Männiste Perebänd 

Merit Männiste on tuntust kogunud pereansambliga, kuhu kuuluvad ka isa Kaupo Männiste (sündinud 21. novembril 1964) ja vend Märten Männiste (sündinud 5. augustil 2001). 

2014. aastal osales ansambel Eesti Televisiooni võistlussaates "Perepidu". 

Männiste Perebänd annab kontserte üle Eesti. Nende suurimaks hitiks on laul "Kallista". Neil on ilmunud ka duubelplaat: Männiste Perebänd "Kuld".

Sooloartistina

Singlid

Rollid 
Rahvusooperis Estonia mängib ta nimiosa 2011. aasta märtsis esietendunud Ülo Vinteri/Ülo Raudmäe muusikalis "Pipi Pikksukk". Alates 2016. aastast kehastab ta Punamütsikest Estonia haridusprojektis "Punamütsike ja seitse pöialpoissi". 

Merit Männiste oli üks XII noorte laulu- ja tantsupeol peategelasi, mängides Hämarikku. 

Kohila jõekäärus 29. ja 30. juulil 2012 etendunud kogukonnamuusikalis "Veterahva needus" (kokku neljas etenduses) mängis ta Lustit. 

2017. aasta sügisel mängis ta Kanal 2 seriaalis "Nukumaja" Marianni.

Dubleeritud tele- ja raadioreklaame ning animafilme

Isiklikku
22. detsembril 2019 sündis Männistel elukaaslase Jaak Madisoniga poeg Jakob.

Viited

Eesti lauljad
Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1996
Käsnalainelane

Käsnalainelane (Lymantria dispar) on liik liblikalisi sugukonnast Erebidae.

Eestis on ta harv eksikülaline.

Välislingid 
 

Eesti liblikalised
Rauno Märks

Rauno Märks (sündinud 28. juunil 1975 Tartus) on eesti raadiosaatejuht ja DJ.   

Ta on lõpetanud Tartu Hansa Kooli ja 2014. aastal Eesti Kunstiakadeemia avatud akadeemia bakalaureuseõppe graafilise disaini erialal. 

Ta on töötanud Tartu Raadios (1993–1997), Uuno Raadios (1997–2005) ja raadios Sky Plus (2005–2014), Ring FM Hommikuklubi (2014-2016) ja alates märtsist 2016. töötab raadiojaamas Retro FM, kus juhib hommikuprogrammi. Ta on Eestis kõige enam erinevaid kommertsraadio hommikushowsid juhtinud saatejuht. 

Ta on ka disainibrändi MummMõmm looja, ajakirja Pere ja Kodu kolumnist ning teleseriaali "Pilvede all" Voldemari (Volts) osatäitja ja DJ, kelle peamiseks stiiliks on 1990ndate pidude muusika.  

Rauno Märks on 1999. aastast abielus Eveliniga ja nende peres kasvab kolm tütart: Mia Marii, Lii Heleen ja Keira Isabel.

Tunnustus
 2014 – Eesti Meelelahutusauhind (Sky Plusis töötamise ajal): aasta meesraadiohääl, 2015, 2017 ja 2018 samas kategoorias teine koht.

Viited

Välislingid
 Rauno Märks Instagramis

Eesti saatejuhid
Eesti DJd
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1975
Odamees (August Alle ajaleht)

"Odamees : kirjanduslise humoori ja päevasündmuste nädalleht", oli seltskonna ja huumori ajaleht, mis ilmus Tartus 21. augustist - 25. oktoobrini 1919. aastal.  

Ajalehte trükiti Tartus "Ed. Bergmann" trükikojas. Hiljem 1922-1929 aastatel ilmus samade tegijate poolt Odamees uuesti, kuid siis kajastati juba peamiselt kultuurielu. 

1924. aastal anti täiendavalt välja - Odamehe suviste album.
Ajalehte trükiti siis Berliinis - E. Gutnoff (1922 - 1923 nr.5) ; Postimees (1923 nr.6, 1923 nr.8 - 1924, 1926) ; H. Laakmann (1923 nr.7, 1925, 1924 Suviste Album) ; Ed. Bergmann (1927-1929) trükikodades.

Viited

Eesti endised ajalehed
Eesti huumoritrükised
Ousmane Dembélé

Ousmane Dembélé (sündinud 15. mail 1997 Vernoni vallas Normandias) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Varem on ta mänginud Prantsusmaa klubis Rennes'i Stade ja Saksamaa klubis Dortmundi Borussia.

Klubikarjäär

Rennais'i Stade 
Ousmane Dembélé liitus Rennes'i Stade noorteakadeemiaga 2010. aastal.

Ta tegi oma debüüdi klubi põhimeeskonnas 6. novembril 2015 Angers SCO vastu. Juba järgmises mängus lõi ta oma debüütvärava, kui mängiti Bordeaux' Girondinsiga

6. märtsil 2016 lõi Dembélé Nantes'i vastu oma esimese kübaratriki klubi meeskonnas.

Dortmundi Borussia 

12. mail 2016 siirdus Dembélé Saksamaa kõrgliiga klubiga Dortmundi Borussia.

Oma debüüdi tegi ta Saksamaa meeskonnas 14. augustil 2016, kui mängiti Saksamaa superkarikas Müncheni Bayerniga. Dortmund kaotas mängu 0:2. Debüütvärav tuli 20. septembril 2016 VfL Wolfsburgi vastu 58. minutil, kui võideti 5:1

12. aprillil lõi ta värava UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis AS Monaco vastu.

26. aprillil lõi Dembélé taas värava Saksamaa karika poolfinaalis Müncheni Bayerniga. 27. mail 2017 alistas Dortmund finaalis Frankfurdi Eintrachti 2:1, Dembélé lõi ühe värava ja valiti ka mängu parimaks.

Barcelona 
25. augustil 2017 liitus Dembélé 105 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona. Tehing tegi temast kõigi aegade teise kallima jalgpalluri.

Dembele tegi oma Barcelona debüüdi 9. septembril 2017 Espanyoli vastu, tulles mängu teisel poolajal vahetusest ning andes ka resultatiivse söödu Luis Suáreze väravale, kui Barcelona võitis kodus 5:0.

Koondisekarjäär 
Ousmane Dembélé kutsuti esimest korda Prantsusmaa koondisse 2016. aasta augustis, kui mängiti Itaalia ja Valgevenega. Ta tegi oma debüüdi 1. septembril 2016 Itaalia vastu, vahetades 63. minutil välja Antoine Griezmanni. Prantsusmaa võitis mängu San Nicola staadionil 3:1.

13. juunil 2017 lõi Dembélé sõpruskohtumises Inglismaa vastu oma debüütvärava, kui võideti 3:2.

2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.

Saavutused

Klubid 
Dortmundi Borussia
DFB-Pokal: 2016–17

Barcelona
La Liga: 2017–18, 2018–19
Copa del Rey: 2017–18
Supercopa de España: 2018

Individuaalsed 
Ligue 1 hooaja parim noormängija: 2015–16
Bundesliga hooaja parim uustulnuk: 2016–17
Bundesliga hooaja sümboolne meeskond: 2016–17
DFB-Pokali finaali parim mängija: 2017

Isiklikku

Perekond 
Dembélé ema on Mauritaania ja Senegali päritolu ja isa on pärit Malilt.

Viited

Välislingid 

 Profiil FC Barcelona kodulehel

Prantsusmaa jalgpallurid
Stade Rennais FC jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
FC Barcelona mängijad
Ligue 1 mängijad
Bundesliga mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1997
Karl August Albanus

Karl August Albanus (3. mai 1837 Dünamünde – 12. juuni 1887 Riia) oli arst.

Ta õppis Tartu Ülikoolis  aastatel 1855–1859 ja kaitses meditsiinidoktori kraadi 1860. aastal.

Praktiseeriv arst Peterburis, seejärel suurvürsti ihuarst Tiflisis ja Peterburis. Osales Türgi sõjas 1877–78.

Auihuarst ja salanõunik.

1887. aastal astus tagasi ja siirdus Riiga.

Viited

Arstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1837
Surnud 1887
Võnnu Keskkool

Võnnu Keskkool on keskkool Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu alevikus.

Kooli direktor on Triin Lõbu.

Ajalugu 
Võnnus töötas köstri juhatusel nn köstrikool tõenäoliselt juba 17. sajandi lõpul. On teada, et Võnnu kihelkonna lapsed said endale Tartu pastor Schützilt aabitsad 1688. aastal.

1765. aastal Liivimaa kindralkuberner Georg von Browne'i poolt välja antud koolipatendi kohaselt tuli kool asutada igasse 5 adramaast suuremasse mõisa. Koolis pidid käima lapsed, kes kodus lugemist selgeks ei saanud. Kooliaasta kestis mardipäevast lihavõtteni.

1786. aasta visitatsiooni põhjal töötas Kurista mõisas kaks kooli. Lisaks tuli 1787. aastaks ka Võnnu külla kool rajada.

Võnnu Köstrimäel töötanud nn köstrikool nimetati 1847. aastal kihelkonnakooliks.

1874. aastal ehitati Võnnu vallakoolile uus maja.

1907. aastal ehitati kihelkonnakoolile uus maja.

1919. aastal reorganiseeriti Võnnu kihelkonnakool Võnnu kõrgemaks algkooliks, töötasid III–VI klass. Kooli ülalpidajaks oli Kastre-Võnnu vald, V–VI klassi ülalpidamiskulud kattis Tartu maakonna koolivalitsus. Endises Võnnu vallakoolis töötas I–II klass. Kooli ülalpidaja Kastre-Võnnu vallavalitsus.

1921. aastal ühendati Võnnu algkool ja Võnnu kõrgem algkool üheks Võnnu algkooliks.

Pärast Eesti Vabariigi okupeerimist kehtima hakanud Nõukogude koolikorralduse järgi muudeti enamik algkoole, sh ka Võnnu, 7-klassilisteks mittetäielikeks keskkoolideks.

1953 – Võnnu Keskkool

1978 – Võnnu 8-klassiline Kool

1989 – Võnnu Keskkool

Traditsioonid 
 Gustav Suitsu päev – Võnnust pärit eesti luuletaja ja kirjandusteadlase elu meenutamine.

Võnnu Keskkooli staadion 
Staadioni esmane kasutuselevõtt spordiobjektina oli 1991. aastal. Spordiobjekt renoveeriti 2018. aastal. Staadion on 133 m pikk ja 56,7 m lai. Staadioni keskel on jalgpalliväljak ja selle ümber on 250 m pikkune jooksurada. Põhikasutusalad kergejõustik ja jalgpall.

Viited

Välislingid 
 Kooli koduleht

Tartu maakonna koolid
Kastre vald
Vara Põhikool

Vara Põhikool on põhikool Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Vara külas. Kooli direktor on Rein Schihalejev.

Esimesed teated koolihariduse andmisest Vara asulas pärinevad 1680, kui seal tegutses köstrikool.

Esimene spetsiaalselt kooliks mõeldud hoone ehitati Varale 1806.

1926 viidi Vara kool Vara mõisahoonest Kaarli mõisa ja kooli nimeks sai Kaarli algkool. Pärast II maailmasõda nimetati kool ümber Kaarli Mittetäielikuks Keskkooliks. 1954 nimetati kool ümber Kaarli 7-klassiliseks kooliks ja 1962 Kaarli 8-klassiliseks kooliks. 1974 nimetati kool ümber Vara 8-klassiliseks kooliks ja 1988 Vara 9-klassiliseks kooliks. 1992 sai kooli nimeks Vara Põhikool.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Tartu maakonna koolid
Peipsiääre vald
Varbla Kool

Varbla Kool on põhikool Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Varbla külas. Kooli direktor on Urmas Reinfeldt.

Kool asutati 1857 Varbla vallakoolina. 1910 muudeti kool Varbla ministeeriumikooliks.

1940 töötas kooli juures Varbla Tütarlaste Täienduskool, kus õpetas Adele Sillenberg.

1962 muudeti kool Varbla 8-klassiliseks kooliks. 1988 muudeti kool Varbla 9-klassiliseks kooliks. 1991 sai kooli nimeks Varbla Põhikool.

2009 hakkas kooli juures tegutsema ka Varbla Lasteaed. 2016 liideti Varbla Lasteaed Varbla Põhikooliga ja uue asutuse nimeks sai Varbla Kool.

Viited

Välislingid
Kooli veebileht

Pärnu maakonna koolid
Lääneranna vald
Saatse Suurmärter Paraskeva kirik

Saatse Suurmärter Paraskeva kirik, ka Satserinna Püha Paraskeva kirik on õigeusu kirik Saatse külas Setomaa vallas Võrumaal.

Kirik kuulub Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikule ja seda kasutab Saatse Püha Paraskeva kogudus. Kiriku ümber asub Saatse kalmistu.

Saatse õigeusu kirik pühitseti Väike-Aasiast Ikonioni linnast (kreeka keeles Ικόνιον) pärit suurkannataja Paraskevale (vene keeles Параскева Иконийская, kreeka keeles Παρασκευή). Suurkannataja Paraskeva mälestuseks on Saatses kaks kirikupüha: päätnitsapäev (juulikuu viimasel reedel) ja rämmanipäev (10. novembril).

Arhitektuur 
Püha Paraskeva kirik on traditsioonilises klassitsistlikus stiilis. Kirikuhoone on piklik, ladinaristikujulise põhiplaaniga, kellatorniga, valgeks krohvitud telliskivihoone. Torne on kolm: neljatahuline kellatorn nõeljalt aheneva kuppelkiivriga, kaheksatahuline sibulkiivriga haritorn ja ümarapsiidil tornike sibulkiivriga. Klassitsistlikel fassaadidel on reljeefsed aknakaunistused ja kaarsillused, karniisid, kellatornil nurgapilastrid, tiibuks on framuugiga.  

Saatse Suurmärter Paraskeva kirik on üks vanemaid õigeusu maakirikuid Eestis.

Ajalugu 
Ehitusperioodid 1711–1840. Saatse uus kivikirik valmis 1801. aastal, vana kiriku asukohta tähistab uue kiriku läheduses olev kivist sammas. 1839. aastal ehitati kiriku külge puust kellatorn. 

1869. aastal paigutati kirikusse kolmekorruseline ikonostaas. Kuninglikud uksed on puulõiketöö. 

1884. aastal pikendati kirikuhoonet ja ehitati terava piigikujulise tipuga kellatorn.

Kirikuhoones toimusid aastatel 2014–2017 ulatuslikud restaureerimistööd, mille käigus restaureeriti kõik avatäited ja katused. Katusetööde käigus taastati kellatorni piik ja katustele paigaldati uued kullatud ristid

Viited

Välislingid

Setumaa õigeusu kirikud
Saatse
Setomaa vald
Võru maakonna õigeusu kirikud
Võru maakonna kultuurimälestised
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik
EAÕK Tallinna peapiiskopkond
Hłuškavičy

Hłuškavičy (transkribeerituna Gluškavitšõ, poola keeles Hluszkiewicze) on agrolinnake Valgevenes  Homieli oblastis Lelčycy rajoonis, Hłuškavičy külanõukogu ainuke asula ja halduskeskus. Asula asub merepinnast 150 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 265 ja rajooni keskusest Lelčycyst 45 kilomeetri kaugusel. Ukraina piirini on Hłuškavičyst 1,5 kilomeetrit.

Asula nimi võib tuleneda isikunimest, ent taolise nimetüvedega asulad asuvad tüüpiliselt teedest kaugel. Ka tähendas tüvi mõnes murdes maavalduste kaugeimas servas asuvat  või metsast või soost piiratud maalappi.

Asula tähtsaimaks tööandjaks on karjäär, kus kaevandatakse graniit ja dioriiti.

Aastal 1952 sündis külas metropoliit Augustin (Markevitš).

Ajalugu 

Asulat on esimest korda mainitud aastal 1545. Aastal 1667 elas seal 29 talupoegade peret, kolme majapidamise elanikud kuulusid aga šlahtasse. 16 majapidamist olid toona elaniketa.

Aastal 1754 mainitakse esimest korda sealset kirikut. Aastal 1777 oli see uniaatide kihelkonnakirik. Aastal 1806 läks kirik Moskva patriarhaadi alluvusse. Aastal 1873 ehitati vana mahapõlenud kiriku asemele uus.

Valgevene NSV võimude eestvedamisel asusid küla ümbruskonda elama nii sakslased kui ka poolakad. 16-20. detsembril 1942 toimus külas lahing saksa vägede ja partisanide vahel. 27. detsembril tungisid saksa karistussalgad külla ja põletasid selle maha, hukates ühtlasi 290 kohalikku elanikku. Ellujäänud elanikud ehitasid aastal 1944 külla palvemaja, mis aga aastal 1961 rajoonivõimude poolt suleti.

Aastal 1975 alustas külas tööd esimene graniidikarjäär. Järgmisel aastal alustas seal tööd ka killustikuvabrik. Aastal [[1995 avati külas uus õigeusu kirik, mille ehitustöid finantseeris Saksamaa valitsus.

Viited

Välislingid 

Infot killustikuvabriku kohta
Teavet küla kohta

Valgevene asulad
Lelčycy rajoon
Cass Gilbert

Cass Gilbert (24. november 1859 Zanesville Ohio osariik – 17. mai 1934 Brockenhurst Inglismaa) oli prominentne ameerika arhitekt, arhitekt Cass Gilbert juuniori isa.

Ta oli varane kõrgehitiste pooldaja ja nendele tee rajaja. Esimene tema projekteeritud hoone New Yorgis oli 1900. aastal valminud Broadway-Chambers Building. Teised tema silmapaistvamad arhitektuuriteosed on uusgooti stiili nüanssidega kõrghooned Woolworth Building (1913) ja New York Life Building (1928). Hiljem projekteeris ta koos pojaga veel ühe kõrghoone – USA kohtumaja (1936). 

Ta projekteeris avalike hoonetena ka selliseid arhitektuurilisi vaatamisväärsusi nagu Ameerika Ühendriikide ülemkohtu hoone. Gilbert projekteeris ka arvukalt muuseume (nt Saint Louis Art Museum) ja raamatukogusid (nt Saint Louis Public Library) ning osariikide parlamendihooneid ehk kapitooliume (nt Minnesota, Arkansase ja Lääne-Virginia osariigi kapitooliumid).

On väidetud, et tema uusbarokses beaux-arts'i stiilis avalikud hooned kajastasid optimistlikku ameerika mõttelaadi, et riigi rahvas päris kreeka demokraatia, rooma õiguse ja renessansliku humanismi. Gilberti saavutusi tunnustati juba tema eluajal; aastail 1908–1909 oli ta Ameerika Arhitektide Instituudi president.

Vaata ka
Historitsism

Ameerika Ühendriikide arhitektid
Sündinud 1859
Surnud 1934
Ostrovskoje rajoon

Ostrovskoje rajoon ehk Ostrovski rajoon (vene keeles Островский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Kostroma oblastis, asudes oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Ostrovskoje asula.

Rajoon on nime saanud näitekirjanik Aleksandr Ostrovski järgi.

Rajoon piirneb põhjas Galitši rajooniga, kirdes Antropovo rajooniga, idas Kadõi rajooniga, lõunas Ivanovo oblastiga ja läänes Sudislavli rajooniga.

Rajooni pindala on 2446 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 324, 2008. aastal 13 497 ja 2002. aastal 14 758.

Ostrovskoje rajoonis on 122 asulat, mis kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu.

Rajooni tähtsaim jõgi on Mera jõgi (Volga lisajõgi).

Eestikeelsest nimest 
Kuna eesti keeles Venemaa haldusüksuste nimed tuletatakse reeglina keskasula nimest ja seda on lihtsam teha kui tuletada nimesid isikute järgi, siis on rajooni nimena KNAB-is praktilistel põhjustel kasutusel nimi Ostrovskoje rajoon. Et aga rajoon ei ole oma nime saanud mitte asula, vaid isiku järgi, ning rajooni nimi on varasem kui asula nimi (rajooni nimi aastast 1948, asula nimi 1956), siis on õige nimekuju ka Ostrovski rajoon.

Viited 

Kostroma oblasti rajoonid
Jaan Raudma

Jaan Raudma (kuni 1935 Jaan Pommer; 12. november 1867 Sikka, Sooru mõis, Luke kihelkond – 23. juunil 1950?) oli Valga ajakirjanik.

Töö ajalehetoimetustes
 Linda (1891–1892)
 Postimees (1889, 1896–1897)
 Rajalane (1921)
 Virmaline (1890)

Huumoriajakirjad
 Porilombi Pargi Parm (1919–1921)
 Helgid (1922–1927)

Raamatud
 Lühikesed jutud : Lõuna-Eesti lähemast ja kaugemast minevikust (1921)
 Tuulemäe Ave Maria : jutt Sangaste kihelkonna Tõlliste walla elust, Wene-Prantsuse sõjapäiwilt 1812 a. (1921)
 Segased päewad : lugu rajaelu lähemast minewikust (1922)
 Meie aja don Juanid : kinopildid raja linna elust (1923)
 Pagari äpardused : jutt Walga linna minewikust (1923)
 Sooru mõisa wanne : jutustus Eesti lõunaraja lähemast minewikust (1923)
 Helme Tikste oru wiimne munk ja Tussi nõiatütar : (jutustus) (1924)
 Tuulemäe turistid : (jutustus) (1926)

Isiklikku
Jaan Raudma lapsed olid Linda Pommer ja Ilmar Raudma. Jaan Raudma on Eesti presidendi Kersti Kaljulaidi vanavanaisa.

Raudma on ilmselt maetud vale nime all (Jaan Randma) Rahumäe kalmistule.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1867
Siil (ajaleht)

Siil : ajakohane pilke ja nalja leht, oli huumoriajaleht, mis ilmus aastatel 1907–1909 korra kuus Narvas. 

Ajalehe ametlik väljaandja oli Karl Kabanov, kaasasutajaks Tõnu Martin Franzdorf. Ajaleht sai oma nime rahvuseeposest Kalevipoeg, kus siil oli heaks nõuandjaks võitluseks sortsidega. Karl Kabanov rahastas, ladus ja trükkis, Tõnu Martin Franzdorfi poolt oli paberi ja trükkimisvõimalus. Lehe hind oli 3 kopikat, postiga saadetuna 5 kopikat. 

Kui ajalehte oli ilmunud juba kaks numbrit, siis pandi ajaleht kinni ja kõik olemasolevad numbrid konfiskeeriti ajalehe liiga terava sisu tõttu. Karl Kabanov kutsuti ülekuulamisele, kuna ajalehes oli trükitud Nikolai Waasi jutustus "Eestlane löö servi lauda", mis võimudele tundus revolutsioonile õhutav. Toimetajalt nõuti, et ta ütleks Nikolai Waasi asukoha, või muidu saadetakse ta asumisele, kui Waasi kaaslane. Vaatamata hirmutamisele ta Waasi asukohta ei avaldanud. Paar päeva hiljem sai toimetus teate, et ajaleht Siili edaspidine ilmumine on seisma pandud. Toimetajat siiski asumisele ei saadetud. 

Ajalehte trükiti Narvas Tõnu Martin Franzdorfi trükikojas. 

Hiljem 1910. aastal hakati Siili välja andma ajalehe Kaja lisalehena - Kaja nalja ja pilke-lisa Siil.

Vaata ka
Kaja nalja ja pilke-lisa Siil

Viited

Välisviited 

 Digar - Siil : ajakohane pilke ja nalja leht, 1 jaanuar 1907
 issuu - Karl Kabanov - Minu trükikoda

Eesti endised ajalehed
Eesti huumoritrükised
Narva ajalehed
Narva ajalugu
Andres Tõnisson

Andres Tõnisson (sündinud 1960) on eesti geograaf.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli geograafina.

Ta on töötanud keskkonnaspetsialistina.

Teoseid
Tõnisson, Andres (koost.) 2006. Esimene Eesti looduskaitse seadus. Tallinn: Huma.
Vellak, Ain; Tõnisson, Andres 2015. Eesti koopad. (Roheline Eesti.) Tallinn: Varrak.

Eesti geograafid
Eesti looduskaitsjad
Sündinud 1960
90 West Street

90 West Street (ka West Street Building) on ​​kõrghoone Lower Manhattanil New Yorgis. 

Selle projekteeris prominentne ameerika arhitekt Cass Gilbert ja teostas ehitusjuht Gunvald Aus ettevõtte West Street Improvement Corporation jaoks. Hoone asub West Street tänaval Cedar Street ja Albany Street tänava vahel, Maailma Kaubanduskeskuse läheduses.

Aastatel 1905–1907 valminud uusgooti stiilis ja ornamentidega ehitis on 23-korruseline ja 98,76 meetrit kõrge. Algse büroohoone peamiseks üürnikuks oli raudteefirma Delaware, Lackawanna & Western Railroad ning ülemine korrus oli hõivatud Garretti Restoraniga, mis reklaamis ennast "maailma kõrgeima restoranina". Sellel oli kuni 1980. aastateni, mil valmis Maailma Rahanduskeskus, üle Hudsoni jõe ja New Jersey eksklusiivne vaade.

Maailma Kaubanduskeskuse lõunatorni kokkuvarisemise tagajärjel sai 90 West Streeti hoone tõsiselt kahjustada, kuna asus rünnatud objektist kõigest 90 meetri kaugusel. Aastal 2006 hoone restaureeriti ning muudeti korterelamuks.

1998. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). 2007. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse (National Register of Historic Places).

Galerii 

Lower Manhattani pilvelõhkujad
National Register of Historic Places
Lower Manhattan

Lower Manhattan või Downtown Manhattan (eesti keeles vahel Alam-Manhattan) on kompaktselt kõrghoonestatud New Yorgi keskse linnaosa Manhattani alaosa ning samas ka eesmine kesklinn (inglise keeles downtown).

Geograafia

Lower Manhattan asub Manhattani saare lõunaosas Hudsoni jõe ja East Riveri suudmelahe vahel. Linnaosa piirneb kirdes saare esimese täisulatuses rõhtsirge 14th Street tänavaga, mille taga jätkub Midtown Manhattani linnaosa. Erinevalt ülejäänud saarest, ei kulge Lower Manhattani tänavavõrk ristjoonestikuna, vaid on ajalooliselt kaootiline.

Topograafia
Linnaosa pinna all on tugev kambriumis tekkinud küaniiti sisaldav aluskivim ehk Manhattani kilt, mis on ka põhjuseid, miks saar hulgaliselt kõrghooneid kannab.

Ajalugu

Esimene asustus piirkonnas pärineb 1624. aastast, mis määras tulevase Uus-Madalmaade halduskeskuse Uus-Amsterdami. Kolmsada aastat hiljem kõrgusid seal juba maailma esimesed pilvelõhkujad. Manhattani lõunatipp oli ning on ositi tänini ümbritsetud sadamasildadega.

Ilme

New Yorgi ärikeskuse siluetti, mis paistab esisele Upper Bay lahele, teatakse kui ühte Lääne modernse vabaturukapitalismi tunnusmärke.

Vaata ka
 Lower West Side
 Lower East Side
 Midtown Manhattan
 Upper Manhattan

Downtown Jersey City
One World Trade Center

Viited

Aerofotod

Manhattan
Ärikeskused
Kopikas: Tallinna leht

Kopikas: Tallinna leht oli ajaleht, mis ilmus Tallinnas 1913. aastal. 

Ajalehe looja oli Peterburist tulnud Maria teatri flöödipuhuja Adols Lippo. Ta sai ajalehe väljaandmiseks loa 1912. aastal. Ajaleht ilmus enne Tallinna linnavalitsuse valimisi, et teha kihutustööd eestlaste kasuks, et sakslasi ei valitaks linnavalitsusse. Sisaldas ka karikatuure.

Toimetuses töötasid Karl Holm, Harald Velner, Johannes Äksi. Kaastööd tegi ajalehele Vootele Mesikäpp. Vastutav toimetaja oli Adols Lippo. 

Toimetus asus Tallinnas Viruvärava puiestee 27. Ajalehte trükiti Tallinnas M. Schifferi trükikojas ja hinnaks oli 1 kopikas.

Viited

Eesti endised ajalehed
Brasiilia terjer

Brasiilia terjer on Brasiiliast pärinev koeratõug.

"Brasiilia terjer on iseloomult julge, tööhimuline, mänguhimuline, energiline ja aktiivne. Nad on alati rőőmsameelsed, truud ja ustavad oma perekonnale."

Viited

Välislingid

 Brasiilia terjer koer.ee saidil
Brasiilia koeratõud
Terjerid
Surikovi-nimeline Moskva Kunstiinstituut

Venemaa Kunstide Akadeemia juures asuv Surikovi-nimeline Moskva Riiklik Akadeemiline Kunstiinstituut (vene keeles Московский государственный академический художественный институт имени В. И. Сурикова при Российской академии художеств) on Moskvas tegutsev kunstiinstituut; ühtlasi üks juhtivaid kunstiõppeasutusi Venemaal.

See on üks kahest Venemaa Kunstide Akadeemia haridust andvast struktuuriüksusest (teine on Peterburi Ilja Repini nimeline Maali, Skulptuuri ja Arhitektuuri Instituut). See instituut asutati 1948. aastal. Instituut on nimetatud vene maalikunstniku Vassili Surikovi järgi.

Instituudis õpib umbes 800 õpilast.

Välislingid
Instituudi koduleht

Kunstikoolid
Moskva koolid
Khalifa Haftar

Khalifa Belqasim Haftar (araabia keeles خليفة بلقاسم حفتر; sündinud 7. novembril 1943 Ajdabiyas) on Liibüa sõjaväelane, välimarssal ja feldmarssal.

Ta sündis aastal 1943 Ajdabiyas Al Wahati omavalitsuses. Ta on lõpetanud Benghazi Sõjaväeakadeemia. Ta on täiendanud end Nõukogude Liidus ja Egiptuses. Ta toetab Liibüa idaosa valitsust.

Ta on Liibüa Rahvusarmee (LNA) juht. 2019. aasta alguse seisuga on LNA vallutanud suuremad linnad Liibüa lõunaosas.

2019. aasta 3. aprillil teatasid Haftarile lojaalsed väed, et nad on valmis puhastama Liibüa lääneosa terroristidest ja palgasõduritest.

Järgmisel päeval käskis Haftar LNA-l alustada Tripoli vallutamist. Õhtul vallutas LNA Tripolist 27 kilomeetri kaugusel asuva turvatõkke lahinguta. 

5. aprillil üritas LNA hõivata Zawiya linnas asuvat baasi, ent kohalike võitlejate vastuseisu tõttu see nurjus.

6. aprillil hõivas LNA Tripoli rahvusvahelise lennuvälja, mida üritasid takistada ühtsusvalitsust toetavad relvarühmitused õhurünnakuga Al-‘Azīzīyah piirkonnas Liibüa lääneosast Mişrātah lääneosast õhku tõusnud lennukitega.

14. aprilli seisuga on Maailma Terviseorganisatsiooni andmetel lahingutes surma saanud 121 ja haavata 561 inimest.

2021. aasta novembris teatas Khalifa Haftar, et kandideerib 2021. aasta detsembris toimuvatel presidendivalimistel.

Viited 

Liibüa inimesed
Sõjaväelased
Sündinud 1943
Anatol Sügis

Anatol Sügis (24. veebruar 1934 – 13. veebruar 2022) oli eesti füüsik ja aparaadiehitaja.

Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna.  

Pikka aega töötas Anatol Küberneetika Instituudi Füüsika sektoris ning Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis Tallinnas.

Koos Eesti Raadio helirežissööri ja elektroonse helitehnika spetsialisti Heino Pedusaarega projekteeris ja valmistas ta avara kõlavärvingupaletiga seitsmeoktaavise ulatusega elektroonse muusikainstrumendi, mis sai nimeks Varioola. Aparaat valmis 1959. aastaks. Varioola leidis ulatuslikku kasutamist Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni stuudiotes, filmide ja sõnateatri etenduste saatemuusika tegemisel ning kerge muusika ansamblite poolt.

1962. aastal anti varioolale Eesti raadionäituse preemia.

Isiklikku
Anatol Sügisel on kaks tütart. Ta oli tuntud ka kui tervisliku toitumise printsiipide huviline ja järgija koos abikaasa Aime Sügisega.

Eesti füüsikud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1934
Surnud 2022
Ernest Flagg

Ernest Flagg (6. veebruar 1857 Brooklyn New Yorgi osariik – 17. aprill 1947 New York New Yorgi osariik) oli ameerika arhitekt. Tema projekteeritud ehitised olid uusbarokses beaux-arts'i stiilis, ta oli urbanistiliste uuenduste ja arhitektuurilis-sotsiaalse vastutuse pooldaja.

Flagg sündis Brooklynis. Tema isa Jared Bradley Flagg oli preester ja märkimisväärne kunstnik. Ernest lahkus koolist 15-aastasena, et töötada Wall Streetil kullerina. Pärast mõnda aastat oma isa ja vendadega kinnisvara alal töötamist tegi ta 1880. aastal arhitekt Philip Gengembre Huberti jaoks kaksikelamute korteriplaane.

Ärimees Cornelius Vanderbilt II-le, kellest sai Alice Claypoole Gwynne'iga abielludes Flaggi sugulane, jäi silma tema töö ning sellest tingituna saatis ta tema Pariisi akadeemiasse École des Beaux-Arts arhitektuuri õppima. Seal tutvus Flagg kaunite kunstide esteetiliste printsiipidega. Tema õpingud aastatel 1889–1891 möödusid Vanderbilti valvsa patronaaži all.

1891. aastal suundus Flagg tagasi New Yorki ja alustas arhitektuuri alal tegutsemist, olles tugevasti mõjutatud Prantsusmaal kogutud teadmistest ja struktuurse ratsionalismi ideest. Ta asutas koos John Prentiss Bensoni ja Albert Leverett Brockwayga arhitektuuribüroo Flagg, Benson & Brockway, mis projekteeris New Yorgis St. Luke'i haigla. 1894. aastal asutas ta koos Walter Boughton Chambersiga, kellega tutvus Pariisis, arhitektuuribüroo Flagg & Chambers. Büroo projekteeris Corcorani kunstigalerii.

Tema panus tsoneerimise ja kõrguse regulatsioonidesse oli oluline New Yorgi esimeste vastavasisuliste seaduste puhul, mis hakkasid linnaehituslikult määrama kõrghoonelisuse aspekti. Flagg pooldas tsoneerimisreegleid, mis reguleeriksid hoonete kõrgust ja astmelisust, et võimaldada valguse ja õhu jõudmist maapinnal asuvatele linnatänavatele. Muuhulgas oli ta New Yorgi Beaux-Arts Arhitektide Seltsi president. Ta projekteeris ühe varaseima ja hinnanguliselt kõige kenama täiskõrguses pilvelõhkuja Singer Building. Kõrghoone valmis 1908. aastal, kuid lammutati kuuskümmend aastat hiljem linna moderniseerimise käigus.

Vaata ka
 Beaux-arts

Beaux-Arts
Ameerika Ühendriikide arhitektid
Sündinud 1857
Surnud 1947
Tüübel

Tüübel (inglise keeles wall plug) ehk ankur on kiud- või plastmaterjalist (algselt puidust) kinnitusvahend, mis võimaldab kasutada kruvi kinnitamist poorsesse või haprasse materjali või kohtadesse, mis ei talu kinnitatud objekti kaalu kruvi otsas. See on seda tüüpi ankur, mis võimaldab kinnitada kruvi ka betooni sisse.

Ajalugu 

Enne kaubanduslikke tüübleid tehti algselt kinnitused puidust, kuid see nõudis palju aega ja suurt auku ning seina võis ainult teatud koguses puittüübleid panna. Algse tüübli leiutas John Joseph Rawlings aastal 1911, ning turustas neid nime Rawlplug all. Need tüüblid said populaarseks pärast Esimest maailmasõda, tänu millele hoiti kokku palju tööaega ehitustel. Rawlings koos oma vennaga tegi tuhandeid katsetusi, et leida ideaalne materjal tüübli jaoks. Katsetati palju materjale, näiteks klaasi-, puidu- ja kanepikiude, looduslikku ja sünteetilist kautšukit ning tsinki ja pliid. Kõige levinumat tüüpi tüüblid on nüüdseks plasttüüblid, need leiutas 1958. aastal sakslane Artur Fischer.

Klassikaline tüübel 

Tänapäeval on plasttüübel üks levinumaid vahendeid esemete seinale kinnitamiseks. Tüübel koosneb kahest osast, mis lähevad rohkem lahku, kui kruvi tungib vahele ning tüübliribid takistavad tüübli väljatulekut.

Kiu- ja vaigusegud 
Pehmesse seina, kuhu on raske puurida korralikku auku või kus tüübli laienemine võib tekitada pragunemist, kasutatakse kõvendavat või pahtlisegu.

Üks esimestest segudest oli toodetud Rawlplugi poolt, see koosnes valgest asbestikiust, mida müüdi lahtiselt tinanõus. Kasutaja märgas segu ning lükkas segu tüübliauku. See segu toimis väga hästi, kuid asbesti ohtlikkuse tõttu pole segu enam saadaval. Väike tamper ja nael kuulusid samuti komplekti. Teine võimalus on paigaldada puuvillane riie, mis on eelnevalt immutatud spetsiaalse kipsiseguga seina külge. Riie tehti märjaks, mässiti ümber tüübli ja lükati auku, mõne aja möödudes segu kivistus ning oli valmis kasutamiseks. Sellist kombinatsiooni kasutati müüritiste, keraamiliste, puit- ja kipsseinte puhul. Nüüdisaegsed vaikude segud põhinevad polüestervaikudel.

Viited 

Puidutöötlemine
Kinnitusvahendid
Kinnitusdetailid
Boxer

Boxer on Saksamaa ja Hollandi päritolu jalaväe lahingumasin, mis on kasutusel 2008. aastast.

Kasutajad

Praegused kasutajad
  - Saksamaa maavägi – 403
  - Hollandi kuninglik maavägi – 200
  - Leedu maavägi – Tellitud 88 tükki koos Israeli päritolu RAFAEL Samson Mk II süsteemidega. Tellimuse kogumaksumus on 385,6 miljonit eurot ja soomukid toimetatakse kohale aastatel 2017-2021. Leedu võtab Boxerit kasutusele nimetusega IFV Vilkas (Vilkas tähendab leedu keeles hunti).

Potentsiaalsed kasutajad
  - Austraalia maavägi
  - Briti maavägi – 2016. aasta oktoobris alustas Briti kaitseministeerium läbirääkimisi kuni 900 Boxeri ostmiseks.

Viited 

Jalaväe lahingumasinad
Hollandi relvad
Saksa relvad‎
Edinburghi hertsogi auhind

Edinburghi hertsogi auhind on prints Philipi, Edinburghi hertsogi asutatud rohkem kui 140 riiki hõlmav rahvusvaheline noorteprogramm.

Auhinnad
Leedi Windermere'i lehvik

"Leedi Windermere'i lehvik" on Oscar Wilde'i neljavaatuseline näidend (1892).

Eesti Televisioon tegi 1974. aastal selle näidendi põhjal telelavastuse, mille lavastas Raivo Trass. Mängisid näitlejad Hans Kaldoja, Lembit Ulfsak, Karl Kalkun, Ago Saller, Jüri Karindi, Helle-Reet Helenurm, Ülle Ulla, Helle Pihlak (Meri), Salme Reek jt.

Viited

Näidendid
1892. aasta kirjandusteosed
Lucrezia Borgia

Lucrezia Borgia (18. aprill 1480 – 24. juuni 1519) oli Hispaania-Itaalia õukonnadaam. Ta pärines Borgia aadlisuguvõsast.

Ta oli paavst Aleksander VI ja Vannozza Cattanei tütar.

Tema järgi on nimetatud muu hulgas ooper ja mitu filmi.

Hispaania inimesed
Itaalia inimesed
Aadlikud
Sündinud 1480
Surnud 1519
Liberty Street

Liberty Street on kõrghoonestatud tänav New Yorgis, mis ulatub kagu-loode suunas üle Lower Manhattani kuni Hudsoni jõeni välja.

Ajalugu
Enne Ameerika revolutsiooni tunti tänavat Crown Streeti nime all, mis muudeti 1793. aastal.

Aastatel 1908–1968 asus Liberty ja Broadway tänava nurgal Singer Building. See oli üks esimesi beaux-arts'i stiilis pilvelõhkujaid maailmas. Kõrghoone lammutati linna moderniseerimise käigus.

Aastatel 1973–2001 asus Liberty tänava ääres Maailma Kaubanduskeskuse lõunatorn, mis hävines täielikult 11. septembri terrorirünnakutes. Samuti lammutati vahetus läheduses asunud varisemisohtlik Deutsche Bank Building.

Tänava äärsed ehitised
One Chase Manhattan Plaza
Federal Reserve Bank of New York
One Liberty Plaza
Zuccotti Park
4 World Trade Center
National September 11 Memorial & Museum
World Financial Center
Gateway Plaza
Liberty Park
North Cove Marina

Lower Manhattani tänavad
Detroiti Sümfooniaorkester

Detroiti Sümfooniaorkester (inglise keeles Detroit Symphony Orchestra) on USAs Detroitis asuv sümfooniaorkester.

Orkester andis esimese kontserdi 19. detsembril 1887 Detroiti Ooperiteatris.

Viimastel aastatel on orkestri finantsseis (nagu ka Detroiti linnal) olnud halb ja on esinenud orkestrantide streike (nt 2010–2011).

Aastast 2005 on orkestri peadirigent Leonard Slatkin. Aastatel 1990–2005 oli peadirigent Neeme Järvi.

Sümfooniaorkestrid
Detroit
Helmes (ettevõte)

Helmes AS on rahvusvaheline tarkvarafirma, mille peakontor on Tallinnas. 

Ettevõttel on tütarettevõte Valgevenes Minskis ja kontorid üle Euroopa. Ettevõtte asutaja ja juht on Jaan Pillesaar (sündinud 1967), kes on ühtlasi ka Teenusmajanduse Koja juhatuse esimees.

1991. aastal asutatud Helmeses töötab 570 inimest. Helmese 2016. aasta käive oli 22 miljonit eurot. Helmesest on arenenud 29 riigis tegutsev IT-teenuste vahendusfirma MarkIT Holding AS, mille 2016. aasta käive oli 80 miljonit eurot. Samuti on Helmesest kasvanud välja innovaatilisi mobiilse parkimise lahendusi pakkuv NowInnovations.

Helmese ärikriitilisi tarkvaralahendusi kasutavad ettevõtted üle maailma, näiteks 2Park Technologies, Telia, Solera Inc, Kühne+Nagel, DNB, OECD ja rahvusvaheline Energiaagentuur.

Helmes on arendanud palju avaliku sektori e-teenuseid. Näiteks kvaliteedi- ja innovatsiooniauhindu võitnud valimiste infosüsteem ja digiretsepti lahendus.

Viited

Eesti infotehnoloogiaettevõtted
Abdulhamit Gül

Abdulhamit Gül (sündinud 12. märtsil 1977 Nizipis) on Türgi poliitik, ta on Õigluse ja Arengu Partei liige. Ta on aastast 2015 Õigluse ja Arengu Partei peasekretär. 19. juulist 2017 on ta Türgi justiitsminister.

Ta sündis aastal 1977 Nizipis Gaziantepis töölisperekonnas. Ta sai kõrghariduse Ankara ülikoolist.

2015. aasta Türgi parlamendivalimiste ajal valiti ta Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks. 13. septembril 2015 sai tast Õigluse ja Arengu Partei peasekretär.

19. juulist 2017 on ta Türgi justiitsminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Türgi poliitikud
Sündinud 1965
Imaali org

Imaali org (iiri keeles Gleann Uí Mháil, inglise keeles Glen of Imaal; hääldus [(/ˈɪmɑːl/] või [/ˈiːmɑːl/]) on org Kagu-Iirimaal Leinsteri provintsis Wicklow' krahvkonnas, Wicklow' mägede lääneosas.

Oru järgi on saanud nime samanimeline koeratõug.

Viited

Leinsteri provints
Orud
Raimo Tann

Raimo Tann (sündinud Läänemaal 22. mail 1954) on Viimsi ettevõtja, külavanem ja vallavolikogu liige.

Viimsisse kolis ta 1960. aastal. Käis kohalikus koolis ja töötas S. M. Kirovi nimelises näidiskalurikolhoosis elektriku ja sidetehnikuna. Rajas 2004. aastal oma ettevõtte, mis tegeleb side-, elektri-, valve- ja arvutitöödega.

Tegevus poliitikuna 
Viimsi vallavolikogusse valiti Raimo Tann esmakordselt 2005. aastal, kui ta kandideeris Viimsi Ettevõtjate Liidu nimekirjas ja kogus 72 häält. Järgmistel, 2009. aastal toimunud valimistel kandideeris ta samuti Viimsi Ettevõtjate Liidu nimekirjas ja kogus 134 häält. Erinevalt varasematest valimistest kandideeris Raimo Tann 2013. aastal Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas, kogudes 131 häält. Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liikmeks astus ta 7. novembril 2013. aastal. Raimo Tann teatas ka 3. augustil 2017, et kandideerib sügisel toimuvatel kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas.

Tegevus külavanemana 
Alates 9. juunist 2009 on ta Lubja külavanem. Tema südameasjaks on muuta Lubja klindiastang (tuntud ka kui Lubjamägi) turismimagnetiks. Raimo Tanni eestvedamisel on Viimsisse rajatud kelgu- ja suusamägi. Ta ka Viimsi Lumepark OÜ juhatuse liige. Raimo Tann on eest vedanud Karulaugu terviseraja ja Põhja konna muinasjutuallee rajamist.

Samuti on Raimo Tann Põhja-Harju Koostöökogu juhatuse liige.

Hetkel on realiseerumas tema lapsepõlveunistus 1970ndatest, kui ta unistas otseteest Lubja külast Haabneeme keskusesse – Viimsisse ehitatakse kõrgeima kõrguste vahega trepp Eestis, mis hakkab ühendama klindiastangul asuvaid Lubja ja Pärnamäe külasid Haabneeme keskusega, vähendades seega elanike jalavaeva kahelt kilomeetrilt poole kilomeetrini.

Juba 2009. aastal kirjutas Raimo Tann Viimsi Teatajas ja 2012. aastal Delfis, et valda on vaja rajada kultuurikeskus. Arhitektid on teinud Viimsi kaunite kunstide koolile, millest on plaanis kujundada kogukonna kooskäimiskoht, renoveerimisprojekti.

Külaaktivistina aitab ta realiseerida kohalike noorte ideed rajada Viimsisse kettagolfipark ja kogub selleks toetust nii eraisikutelt kui ka ettevõtjatelt.

Tegevus staadionivalvurina 
29. juulil 2015 tekitati talle töökoht Viimsi staadioni haldurina.

"Siis nad saidki nii-öelda selle koalitsiooni tsementeerimiseks teha selliseid töölepinguid, nagu nüüd on välja tulnud Raimo Tanni puhul, et lihtne staadioni projektijuht, kes isegi ei tegele mingisuguse arendustegevusega, vaid lihtsalt on objekti dispetšer, saab kuus 3000 eurot," Ivo Rull.

Isiklikku 
Raimo Tann on abielus Merle Tanniga. Tal on neli last ja kaheksa lapselast.

Viited 

Eesti ettevõtjad
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Sündinud 1954
Poola taassünni orden

Poola taassünni orden (poola keeles Order Odrodzenia Polski või Polonia Restituta) on tsiviil- ja sõjateenete eest antav Poola autasu (orden). Ordenit antakse silmapaistvate saavutuste eest  hariduse, teaduse, spordi, kultuuri, kunsti, majanduse, riigikaitse, sotsiaalsete tegevuste, tervise ja heade suhete arendamise eest teiste riikidega. 

Autasul on viis klassi, seda antakse nii poolakatele kui ka välismaalastele. 

Autasu asutati 4. veebruaril 1921.

Ordeni eestlastest kavalerid 

 Rudolf Borgmann
 Karl Freimann
Kurt-Arved Linneberg
Valentin Grenz
Rudolf Linnuste
Konstantin Talven
Karl Tiitso
Aleksander Pallo
Johann Paul
Voldemar Ojansoon
Jaan Kruus
Albert Tattar
Otto Org
Hermann Salza
Valter Kotsar
Julius Edesalu
Aleksander Randveer
Elmar Varts
Ludvig Puusepp

Poola autasud
Riia Püha Peetri kirik

Riia Püha Peetri kirik (läti keeles Rīgas Svētā Pētera baznīca) on Riia vanalinnas asuv luteriusu kirik. Kirik on ühtlasi Riia üks sümboleid ja linna üks külastatavamaid vaatamisväärsusi. 

Kirikut on esimest korda mainitud 1209. aastal ja seega on see linna vanim pühakoda.

Kiriku kõrgus on 123,5 m. Enne Riia teletorni valmimist 1985. aastal oli kirik linna kõrgeim hoone.

Arhitektuuriliselt on kirik ehitatud gooti ja varajase baroki stiilis.

Välislingid
Kiriku koduleht

Riia pühakojad
Tellisgootika ehitised
Kiskőrös

Kiskőrös on linn Lõuna-Ungaris Bács-Kiskuni komitaadis. 

Linnas elas 2005. aastal 15 131 elanikku.

Linnas sündis ungari luuletaja Sándor Petőfi ja seal asub tema muuseum (Sándor Petőfi muuseum). Muuseumi aias on Petőfi tõlkijatele pühendatud skulptuuride park, kus muu hulgas on ka Ellen Niidu pronksbüst (skulptor Erna Viitol, avati 2009).

Viited 

Ungari linnad
Bács-Kiskuni komitaat
Sauga raamatukogu

Sauga raamatukogu on Tori Valla Raamatukogu haruraamatukogu, mis asub Pärnu maakonnas Tori vallas Sauga alevikus aadressil Põõsalinnu 2, 85008.

Raamatukoguhoidja: Anne Koppel.

Ajalugu 
Esimesed kirjalikud ülestähendused Sauga raamatukogu tegevusest pärinevad aastast 1946. Raamatukogu alustas Sauga koolimajas 7,5m2 suuruses toas 858 raamatuga. 

1975. aasta algusest tegutses raamatukogu Sauga alevikus, esialgu sovhoosi elumaja kahetoalises, seejärel kolmetoalises korteris. Uus ajajärk algas Sauga raamatukogu jaoks 1994. aastal, kui saadi ruumid Sauga (praeguses Jänesselja) lasteaias. 

2004. aastal sai raamatukogu arvutid ning alustati elektroonilise laenutamisega. 2005. aastast asus raamatukogu endises saun-pesumajas, kus lugejate kasutada oli kokku 122 avarat ja valgusküllast ruutmeetrit ja naabriks Sauga avatud noortekeskus.

2009. aastal hakati raamatukogu ja noortekeskuse hoonet Euroopa Liidu Regionaalarengu Fondi toel renoveerima, mistõttu töötas raamatukogu paar aastat kitsastes tingimustes Jänesselja lasteaia logopeedi ruumides. 2011. aasta kevadel avas raamatukogu uksed taas endises asupaigas. Noortekeskuse moodne hoone võeti ühtlasi kasutusele kultuurikeskusena.

Raamatukogu töötajad 
1946 - 2019:

Valentina Kuusik

Virve Lepp

Elmar Lepp

Maimu Metsaots

Helju Eessalu

Eda Saluri

Liivi Uuet

Ülle Rahnoja

Ilme Mägi

Ene Tiismaa

Piia Salundi

Viited

Välislingid 
Sauga raamatukogu Facebook
Tori Valla Raamatukogu kodulehekülg

Tori vald
Pärnu maakonna raamatukogud
Helmes

Helmes on ehte osana kasutatav väike ese, mille kuju (sageli ümarjas) ja kasutatud materjal (nt kivi, luu, pärlmutter, klaas) võivad olla mitmesugused. Helmesse on tehtud läbiv auk, et seda saaks lükkida näiteks traadile vms, saades nõnda näiteks kaelakee.

Vaata ka
Palvehelmed
Kösem Sultan

Kösem Sultaana (osmantürgi keeles: كوسم سلطان, umbes 1589 - 2. september 1651) - tuntud ka: Mahpeiker Sultaana. Ta oli sultan Ahmed I naine ja Murad IV ja Ibrahimi ema.

Kösemi peetakse Kreeka päritolu. Ta oli Tinose saare preestri tütar , kelle neiupõlvenimi oli Anastasia, kuid need seisukohad ei tundu olevat usaldusväärsed. Bosnia kuberner ostis ta orjana ja saadeti 15-aastaselt  Ahmed I haaremisse. Pärast tema pöördumist islamisse muutis ta oma nime Mahpeykeriks, mis tähendab "ilusat". Hiljem muutis sultan Ahmed tema nime Kösemiks.

Viited
Imaali oru terjer

Imaali oru terjer (iiri keeles Brocaire Uí Mháil; inglise keeles Glen of Imaal Terrier) on Iirimaalt pärinev koeratõug. Tõug on saanud nime Wicklow' mägede lääneosas asuva Imaali oru järgi.

Koer "on iseloomult rőőmsameelne, tarmukas, vastupidav, energiline, temperamentne, aktiivne ja väga tööhimuline. Ta on terjeritest rahulikeim. Ta armastab väga oma perekonda ja eriti lapsi."

Viited

Välislingid

 Imaali oru terjer koer.ee saidil

Terjerid
Iiri koeratõud
Aimar Ventsel

Aimar Ventsel (sündinud 20. septembril 1970) on eesti etnoloog ja sotsiaalantropoloog.

Ta on 2009. aastast Tartu Ülikooli vanemteadur. 2015. aastal kutsuti ta lühikest aega külalisprofessoriks Jakutskisse Ammossovi-nimelisse Kirde Föderaalülikooli.

Tema peamised uurimisvaldkonnad on eestlaste ja teiste rahvaste folkloor, selle narratiivsed aspektid; kultuuride dialoog Arktikas (eluviis, maailmapilt, mentaliteet, stereotüübid), subkultuurid ning jakuudi nüüdisaegne muusika.

Ta on pidanud loenguid antropoloogiast (sotsiaalne ja kultuuriline identiteet) ning punk rockist (stiil, subkultuur, kultuur).

Haridus ja töökäik 
Ventsel lõpetas 1988. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli filosoofia teaduskonna ajaloo ja etnoloogia erialal.

Tema edasised õpingud jätkusid Saksamaal. Ta lõpetas 1998. aastal Berliini Vaba Ülikoolis magistrantuuri ja kaitses seal väitekirjaga "Die Dekonstruktion und Rekonstruktion der urbanen Identität im chantischen Gebiet" magistrikraadi etnoloogias ja ajaloos. 2005. aastal  lõpetas ta Halles asuvas Max Plancki Sotsiaalantropoloogia Instituudis doktorantuuri, kaitses seal samal aastal doktorikraadi sotsiaalantropoloogias väitekirjaga  "Reindeer, rodina and reciprocity: kinship and property relations in a Siberian village".

Ventsel oli 1993. aastal Eesti Rahvamuuseumi ja Berliini Humboldti Ülikooli projekti Rural Estonia koordinaator, 1994. aastal Ajaloo Instituudi teadur, aastatel 2003–2009 Eesti Kirjandusmuuseumi folkloristika osakonna vanemteadur. 2006. aastast töötas ta ühtlasi osalise tööajaga Tartu Ülikoolis lektori ja vanemteadurina; 2009. aastast täiskohaga  TÜ kultuuriteaduste ja kunstide instituudi etnoloogia vanemteadurina. Ühtlasi oli ta 2009. aastast Warwicki Ülikooli kaasuurija projektis Postsocialist Punk. 2015. aasta viimases kvartalis kutsuti ta lühikest aega (november-detsember) külalisprofessoriks Ammossovi-nimelisse Kirde Föderaalülikooli.

Publikatsioone

Raamatud 
 2006 – "Reindeer, Rodina and Reciprocity: Kinship and Property Relations in a Siberian Village". Halle Studies in the Anthropology of Eurasia. LIT Verlag. ISBN 978-3825880477 (monograafia, 392 lk)
 2013 – "Minu Jakuutia". Petrone Print. ISBN 978-9949511327

Artikleid 
 "Sahha (jakuudi) identiteet ja institutsionaliseeritud šamanism"

Viited

Välislingid 
 
 Aimar Ventsel: mida tähendab "traditsiooniline perekond". arvamus.postimees.ee, 15. november 2014
 Aimar Ventsel: lugedes teoloog Peeter Espaki intervjuud…. arvamus.postimees.ee, 18. aprill 2016
 Aimar Ventsel: näidake mulle Eesti eliiti!. arvamus.postimees.ee, 26. aprill 2017
 Aimar Ventsel: jutt loodusrahvaste loodusharmooniast on linnaaktivistide jura. arvamus.postimees.ee, 29. juuni 2017
 Aimar Ventsel: kasutage võõraid väljendeid siiski õigesti. arvamus.postimees.ee, 9. august 2017
 . Reedene intervjuu Vikerraadios 1.03.2022.

Eesti etnoloogid
Sahhat uurinud välismaa ja Venemaa teadlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1970
Marija Pinigina

Marija Džumabajevna Pinigina, sünninimi Marija Kultšunova, (vene keeles Мария Джумабаевна Пинигина; ukraina keeles Пінігіна Марія Джумабаївна; sündinud 9. veebruaril 1958 Tšüj oblastis Kirgiisi NSV-s) on kirgiisi päritolu  Ukraina ja  NSV Liidu kergejõustiklane ning Sahha treener, olümpiavõitja.
 
Ta töötab Jakutski kõrgema spordimeistelikkuse kooli kergejõustiku vanemtreenerina. 

Ta võitis kergejõustikus naiste 4x400 m teatejooksus 1988. aasta suveolümpiamängudel Seoulis kuldmedali maailmarekordiga, mis on tänaseni ületamata. Maailmameistrivõistlustelt on ta saanud kolm medalit: 1983. aastal Helsingis kaks pronksmedalit ja 1987. aastal Roomas hõbemedali.

Tunnustus
1984 – NSV Liidu teeneline meistersportlane 
2008 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kehakultuuri- ja sporditöötaja
2013 –  Põhjatähe orden

Isiklikku
Tema abikaasa on Pavel Pinigin. Peres on kolm poega – Pavel, Timir ja Šamil. Kui abikaasa tippspordi karjäär läbi sai, kolis pere Jakutskisse.

Viited

Ukraina jooksjad
Sahha treenerid
Sahha sportlased
Venemaa jooksjad
Põhjatähe ordeni (Sahha) kavalerid
Sündinud 1958
Richard Ehrlich

Richard Elmar Ehrlich (17. veebruar 1912 Vaida küla, Rae vald, Harjumaa – 8. august 1977 Tallinn) oli eesti kommunist ja kirjanik (pseudonüüm Valmen Vaida).

Ta oli tööline Tallinnas, Eesti Tööliste Partei liige, vangis 1930–1936, EKP liige alates 1932.

Osales Hispaania kodusõjas vabariiklaste poolel 1937–1939, heideti 14. juunil 1939 Eesti kodakondsusest välja. Oli Teises maailmasõja algul 1939–1941 interneeritud Prantsusmaal, edasi oli ta Nõukogude-Saksa sõjas Nõukogude Liidu partisan. 

EKP liikmesus taastati 1965, oli personaalpensionär.

Teoseid
1970 "Dolores ja Marienne"
1972 "Valencia ööd"
1978 "Valitsuse toidul"

Kirjandus
Martin Neithal. "Vaida, Valmen (kod.-n. Richard Elmar Ehrlich)". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 641

Välislingid
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti kirjanikud
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Sündinud 1912
Surnud 1977
Metsakalmistule maetud