Carlo Ancelotti

Carlo Ancelotti (sündinud 10. juunil 1959 Reggiolos Reggio Emilia provintsis) on Itaalia jalgpallitreener ja endine Itaalia jalgpallikoondise mängija (poolkaitsja).

Alates 2019. aasta detsembrist on ta Inglismaa Premier League'i klubi Evertoni peatreener.

Jalgpallurikarjäär

1976–1979: Parma 

Parmas mängis Ancelotti 55 mängu ja lõi neis 13 väravat. Parma mängis sel ajal kõigest Serie C-s, kuid andeka treeneri Cesare Maldini käe all jõudis klubi 1979 Serie B-sse. Sealjuures lõi Ancelotti otsustavas kohtumises Triestina vastu 2 väravat.

1979–1987: Roma 

Romas mängis Ancelotti 171 mängu ja lõi 12 väravat. See aeg langes kokku AS Roma esiletõusuga mitmekümne aasta pikkuse vaheaja järel.

1980 võitis Roma Itaalia karikavõistlused jalgpallis, alistades finaalis penaltitega Torino Juventuse, ning pääses järgmiseks aastaks Euroopa karikavõitjate karikasarja, kus avaringis võitis Saksa DV klubi Carl Zeiss Jena 3:0 (Ancelotti lõi 23. minutil 2:0), kuid kaotas võõrsil 0:4 (viimane värav 87. minutil) ja langes välja.

1981 lõpetas Roma Serie A Juventuse järel teisena, kuid võitis Itaalia karikavõistlused ja pääses järgmiseks aastaks Euroopa karikavõitjate karikasarja. Seal alistas ta Põhja-Iirimaa klubi võõrsil 2:0 ja kodus 4:0, kuid langes teises ringis välja FC Porto vastu (võõrsil 0:2, kodus 0:0).

1982 lõpetas Roma Serie A kolmandana (Juventus tuli meistriks) ning pääses UEFA karikasarja. Seal alistas Roma Ipswich Towni (kodus 3:0, võõrsil 1:3) ja siis IFK Norrköpingi (kodus 1:0, võõrsil 0:1, penaltid 4:2). Roma jõudis ainsa Itaalia klubina 3. ringi, kus alistas 1. FC Kölni (võõrsil 0:1, kodus 2:0 ja jõudis veerandfinaali, kus kaotas Lissaboni Benficale (kodus 1:2, võõrsil 1:1).

1983 tuli Roma 41 aasta pikkuse vaheaja järel teist korda klubi ajaloos Itaalia meistriks. Järgmiseks aastaks pääses ta UEFA Meistrite Liigasse. Seal alistas Roma IFK Göteborgi (kodus 3:0, võõrsil 1:2), Sofia CSKA (1:0, 1:0), veerandfinaalis Berliini Dynamo (kodus 3:0, võõrsil 1:2) ja poolfinaalis Dundee Unitedi (võõrsil 0:2, kodus 3:0). Finaalis kohtus Roma FC Liverpooliga (Ancelotti ei mänginud) ja kaotas 1:1 lõppenud mängu järel penaltitega 2:4.

1984 tuli Roma Serie A-s Juventuse järel teiseks, aga võitis Itaalia karikavõistlused ja pääses järgmiseks aastaks karikavõitjate karikasarja. Seal alistas Roma avaringis Bukaresti Steaua (kodus 1:0, võõrsil 0:0) ja teises klubis Walesi klubi Wrexhami (kodus 2:0, võõrsil 1:0), aga kaotas veerandfinaalis Müncheni Bayernile (võõrsil 0:2, kodus 1:2).

1985 tuli Roma Serie A-s 7. kohale ega pääsenud eurosarja.

1986 tuli Roma Serie A-s Juventise järel teiseks, aga võitis karikavõistlused, alistades veerandfinaalis Milano Internazionale (kodus 2:0, võõrsil 1:2), poolfinaalis AC Fiorentina (kodus 2:0, võõrsil 1:1) ja finaalis Genova Sampdoria (võõrsil 1:2, kodus 2:0) ning pääses järgmiseks aastaks karikavõitjate karikasarja. Avaringis kohtuti Zaragoza Realiga ja kumbki võitis kodus 2:0. Penaltiseerias eksis Ancelotti otsustaval penaltil ja Real läks 4:3 edasi. Selles mängus realiseeris Juan Antonio Señor 4 penaltit, millest üht ei loetud.

1987–1992: AC Milan 

1987 jätkas Ancelotti jalgpallurikarjääri AC Milanis, kus tuli kohe osaleda UEFA Euroopa Liigas. Avaringis, kus kõik 4 Itaalia klubi edasi pääsesid, alistas Milan Gijoni Sportingi (võõrsil 0:1, kodus 3:0). Teises ringis kaotati Barcelona Espanyolile (kodus 0:2, võõrsil 0:0). Kolmandas ringis võitis Espanyol ka Milano Internazionale ja jõudis finaali välja.

1988 tuli Milan Itaalia meistriks ja pääses UEFA Meistrite sarja. Avaringis võitis Milan Sofia Levski võõrsil 2:0 ja kodus 5:2. Teises ringis kohtus Milan Belgradi Crvena Zvezdaga ja mõlemad mängud lõppesid 1:1. Sealjuures kordusmäng Belgradis katkestati Crvena Zvezda 1:0 eduseisul udu tõttu, kui 2 Milani mängijat, sealhulgas Ancelotti, olid juba saanud punase kaardi, ja mängiti järgmisel päeval algusest peale uuesti. Penaltitega võitis Milan 4:2. Veerandfinaalis võitis Milan Bremeni Werderi (võõrsil 0:0, kodus 1:0) ja poolfinaalis Madridi Reali (võõrsil 1:1, kodus 5:0, Ancelotti lõi 19. minutil avavärava). Finaalis alistas Milan Bukaresti Steaua 4:0. Pärast võitis Milan Euroopa superkarika, alistades FC Barcelona (võõrsil 1:1, kodus 1:0, Ancelotti ei mänginud kaasa). Lõpuks võitis Milan Kontinentidevahelise karika, alistades Tokios Lõuna-Ameerika superkarika võitja Medellini Atlético Nacionali lisaaja eelviimasel minutil löödud väravast 1:0; Ancelotti mängis kaasa.

1989 jäi Milan Itaalia meistrivõistlustel kolmandaks, kuid pääses tiitlikaitsjana meistrite sarja, sealjuures meistriks tulnud Internazionale kukkus kohe avaringis Malmö FF vastu välja. avaringis võitis Milan Helsingi JK (kodus 4:0, võõrsil 1:0), teises ringis Madridi Reali (kodus 2:0, võõrsil 0:1), veerandfinaalis KV Mecheleni (kodus 0:0, võõrsil lisaajal 2:0) ja poolfinaalis Müncheni Bayerni (kodus 1:0, võõrsil lisaajal 1:2). Finaalis võitis Milan Lissaboni Benfica 1:0 ja kaitses tiitlit. Pärast võitis Milan Euroopa superkarika, alistades Genova Sampdoria (võõrsil 1:1, kodus 2:0, Ancelotti osales mõlemas mängus). Lõpuks võitis Milan Kontinentidevahelise karika, alistades Tokios Lõuna-Ameerika superkarika võitja Asuncióni Club Olimpia 3:0; Ancelotti ei mänginud.

1990 jäi Milan Itaalia meistrivõistlustel SSC Napoli järel teiseks, kuid pääses järgmiseks hooajaks tiitlikaitsjana meistrite sarja. Karikafinaalis kaotas Milan Juventusele (võõrsil 0:0, kodus 0:1). Meistrite liigas kaotas Napoli teises ringis Moskva Spartakile. Milan oli avaringis vaba ja võitis teises ringis Club Brügge (kodus 0:0, võõrsil 1:0). Veerandfinaalis Marseille Olympique'i vastu tehti kodus 1:1 viik. Võõrsil 88. minutil Olympique'i 1:0 eduseisus kustus staadioni valgustus. Kui see veerand tunni pärast taastus, keeldus Milan jätkamast ja talle anti 0:3 kaotus. Milan diskvalifitseeriti eurosarjadest 1 aastaks.

1991 jäi Milan Serie A-s Genova Sampdoria järel teiseks, aga eurosarja teda ei lastud.

1992 tuli Milan Itaalia meistriks ja pääses meistrite liigasse, aga Ancelotti enam seal ei mänginud, sest tema jalgpallurikarjäär lõppes.

Treenerikarjäär 

Kõige kauem on ta juhendanud AC Milani, kellega ta võitis kaks korda UEFA meistrite liiga. Chelseasse siirdus ta 2009. aastal ja võitis kohe Community Shieldi. Esimesel hooajal tuli ka Inglismaa Premier League ja liiga karika võit.

Ta oli aastatel 2013–2015 Real Madridi peatreener. Selle aja jooksul suutis ta võita nii UEFA Meistrite Liiga kui ka Copa del Rey, mõlemad ühe korra ja mõlemad esimesel hooajal (2013-2014).

Aastatel 2018–2019 oli ta Itaalia kõrgliiga klubi Napoli peatreener.

Välislingid 

Itaalia jalgpallurid
Itaalia jalgpallitreenerid
AC Milani mängijad
Serie A mängijad
Torino Juventuse peatreenerid
AC Milani peatreenerid
Chelsea FC peatreenerid
Paris Saint-Germaini peatreenerid
Real Madrid CF peatreenerid
Müncheni Bayerni peatreenerid
Sündinud 1959