Poola-Türgi sõda (1633–1634)

Poola-Türgi sõda (1633–1634) oli üks paljudest sõjalistest konfliktidest Poola kuningriigi krooni ja Leedu suurvürstiriigi (Rzeczpospolita) ning Osmanite riigi ja selle vasallide vahel.

Taust 

Mehmed Abazy oli Osmanite Sylistria (Silistra tänapäeva Bulgaarias) provintsi kuberner. 1632. aastal, pärast Poola kuninga Zygmunt III Waza surma murdis Vene tsaaririik relvarahu ja alustas Rzeczpospolitaga sõda (Smolenski sõda 1632–1634). Abazy mobiliseeris oma väed ning kutsus abivägedeks Moldova, Valahhia ja nogaitatarlased (Budžaki hordist). Abazy oli ambitsioonikas ja tegutses tõenäoliselt sultani või suurvesiiri teadmata, kuna Osmanite riik oli sügavalt seotud Safaviidide-vastase sõjaga (1623–1639). Sultan väitis, et ta ei teadnud Abazy tegudest, kuid on võimalik, et sultan Murad IV nõustus salaja riskantse Rzeczpospolita-vastase kampaaniaga.

1633 

29. juuni paiku 1633. aastal ründas tugev rühm Budžaki hordi tatarlasi (u. 1000 meest) Kamieniec Podolski linna lähedal asuvat piirkonda. See rüüsteretk lõppes ning tatarlased pöördusid oma saagi ja jasyriga tagasi Moldovasse. Samal ajal viibis Rzeczpospolita väejuht hetman Stanisław Koniecpolski Baris ja asus uudiste saabudes kohe 2000 ratsaväelasega jälitama. Hetman ületas Dnestri jõe ja sisenes Osmanite kontrolli all olevale Moldova territooriumile, mis oli olnud vaid paar aastakümmet varem toimunud Rzeczpospolita-Osmanite vahelise sõja teater (Moldova magnaadisõjad). Tõenäoliselt arvasid tatarlased, et neil on ohutu, ja aeglustasid liikumist, võimaldades hetmanil neile 4. juulil Sasowy Rógi lähedal Pruti jõe ääres järele jõuda. Mitukümmend tatarlast tapeti ja vangistati, ülejäänud aeti laiali. Vangide hulgas olid mitmed kõrged tatarlased ja khaan Temiri väimees (khaan Temir – Budžaki hordi pealik, tuntud ja metsik nogaitatarlaste juht). Suurem osa saagist, kõik vangid, veised ja hobused saadi kätte.

Koniecpolski, kellel oli laialdane spioonivõrgustik läbi kogu piirkonna ja kes vastutas seal suure osa Rzeczpospolita välispoliitika eest, teadis ilmselt sel hetkel Abazy plaanidest. Ta naasis Dnestri vasakkaldale, alustas Kamieniec Podolski (oluline linn ja tugev kindlus Podoolia piirkonnas) lähedal kindlustatud laagri ehitamist ning kutsus üles u. 3000 regulaarväelasest paigutust tugevdama: kasakad ja magnaatide eraväed (u. 8000 meest). Abazy alustas oma marssi septembri teises pooles Osmanite vägedega tema provintsist, vasallide vägede ja u. 5000–10 000 tatarlasega, sealhulgas peaaegu kogu Budžaki hord khaan Temiri juhtimisel. Oktoobri keskel viibis ta Chocimi (Hotõni) lähedal ja sai teada Koniecpolski ettevalmistustest. Abazy alustas läbirääkimisi, soovides ilmselt diplomaatia abil Koniecpolskit üle manööverdada. Võimalik, et ta sai uudise sultani kasvavast rahulolematusest ja otsustas oma plaanidega kiirustada. Abazy ületas Dnestri 20. oktoobri paiku. Khaan Temir alustas oma rünnakuid 20. oktoobril ja jätkas järgmisel päeval. 22. oktoobril ründas Abazy kõigi jõududega, kuid löödi suurte kaotustega tagasi ja käskis taganeda. Võib vaid oletada, kas ta sai käsu Konstantinoopolist (Istanbulist), kui ta ei uskunud, et suudab Koniecpolskit võita, või ta kuulis valeuudiseid, et Koniecpolskile on tulemas veel kasakate abijõude.

1634 

Järgmisel aastal oli lähedal täielik sõda Osmanite riigiga (ühe allika järgi lõi sultan tohutu armee, samas kui teiste arvates oli see lähedal moodustamisele); sultanit tabas aga veel üks ebaõnnestumine: tema vasall, Krimmi khaan Canibek Giray (tuntud ka kui Janibek või Džanibek) oli otsustanud rünnata Moskooviat. Moskoviitide väed võitlesid Poola vägedega, tollast Poola Ukrainat toetasid kasakad ja Koniecpolski väed ning mitu korda pakkusid tatarlased ise Rzeczpospolitale, et nad ründavad Moskooviat "kingituste" eest (või saadeti neile "kingitusi"). Ligikaudu 20 000-meheline tatarlaste armee ründas Moskooviat 1632. aastal ja taas 1633. aastal isegi suurema väega. Rünnakud jätkusid 1637. aastani. 1634. aasta juunis tegutsesid tatarlased Kurski, Orjoli ja Mtsenski piirkonnas. Järgmisel aastal ründasid nad Väike Nogai hordi ja Azovi hordi. 1636. aastal ründasid Krimmi tatarlased taas ja Suur Nogai hord muutis oma truudust Krimmile. Lõunapoolne kaitsevõime hävitati ja riik tühjenes (Krimmis müüdud jasyr vangide arvu hinnatakse 10 000-le). Vene ajaloolased süüdistavad poolakaid oma rünnakute kooskõlastamises tatarlaste omadega.

Vahepeal panid Rzeczpospolita võidud Moskoovia vastu (Šein oli sunnitud 1634. aasta veebruaris Smolenski lähedal kapituleeruma, samal ajal kui kasakad, Rzeczpospolita väed ja tatarlased jätkasid Moskoviitide maade rüüstamist) tsaari Poola uue kuninga Władysław IV Wazaga rahu otsima. Poljanovka rahuleping (või Polanówko, poola keeles pokój polanowski) sõlmiti 1634. aasta juunis. Kinnitati eelmise lepingu tingimused ja suure rahasumma eest loobus Władysław tsaari tiitlist. Pärast seda läks Władysław koos oma vägedega lõunasse Ukrainasse.

1634. aasta septembris koondati Kamieniec Podolski lähedale u. 29,000 Rzeczpospolita sõdurit. Nende hulka kuulusid Koniecpolski laiendatud regulaarväed (6500 piechota wybraniecka), 5500 jalaväelast ja tragunit, kes tulid koos kuningaga Smolenskist, magnaatide eraväed ja provintside palgatud palgasõdurid. Rzeczpospolita väed tegid ettevalmistusi sõjaks, Smolenski kampaania näitas, et Poola jalaväereformi programm oli edukas. Suurtükiväes viidi sisse uued reformid, mille tulemusena loodi uued suurtükivalmistamise keskused ning lisaks sai mobiliseerida kasakaid. Kogu olukord muutus dramaatiliselt: selle asemel, et avada teine rinne ja rünnata meeleheitel Rzeczpospolita pehmet kõhtu, pidi sultan astuma vastu kogu võiduka kuninga väele. Eelmise aasta "arusaamatuste" selgitamiseks saatis sultan oma saadiku Chavush Shaheen aga Varssavisse, süüdistas Abazyt ja lubas teda karistada. Abazy püüdis oma ebaõnnestumist varjata, saates sultanile rikkalikke kingitusi; aga ta kutsuti Istanbuli ja mõisteti surma.

Rahulepingut pikendati ja sultan lubas Budžaki hordi välja tõrjuda, kuid ei teinud seda kunagi. Lisaks sai Abazy "leevendust" ja Silistria uus kuberner sai korralduse mitte pahandusi teha. 1635. aastal alustas Murad IV sõda Pärsiaga, vallutas Aserbaidžaani, okupeeris Tabrīzi ja vallutas 1638. aastal Bagdadi.

Vaata ka 

 Poola-Türgi sõda
 Ruteenia
 Zaporižžja kasakad