joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nikolai Drozdov

Nikolai Drozdov  (vene keeles Николай Николаевич Дроздов, sündinud 20. juunil 1937 Moskvas) on vene teadlane (zooloog ja biogeograaf), reisijuht ja looduskaitse propagandist, populaarse telesaate "В мире животных" ('Loomade maailmas') pikaaegne autor ja saatejuht (1977—2019).

Aastal 1963 lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli  ja õppis seejärel aastani 1966 samas aspirantuuris.

Alates 1968. aastast on Drozdov töötanud Moskva Riikliku Ülikooli geograafiateaduskonna biogeograafia kateedris, algul teadurina, alates 1979. aastast dotsendina ning aastast 2000 professorina.

1968 esines ta esmakordselt populaarses telesaates "В мире животных" ja 1977 sai ta enam kui 40 aastaks selle saate juhiks.

1971—1972 stažeeris ta 10 kuud Canberras Australian National University zooloogia teaduskonna juures ja kirjutas reisiraamatu «Полёт бумеранга» ('Bumerangi lend').

Hiljem on ta reisinud ka paljudes Aafrika, Aasia ning Ameerika riikides ja teinud neist reisidest filme, tele- ja raadiosaateid ning kirjutanud üle 200 teadusliku artikli, üle 20 monograafia ja kooliõpikuid.

Moskva Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonnas õppimise ajal tutvus ja sõbrunes ta hilisema kuulsa telesaatejuhi Vladimir Pozneriga.

Pärast India külastamist aastal 1975 sai temast taimetoitlane.

1979. aastal tõusis ta Elbruse tippu.

Aastatel 1993, 1995 ja 2002 võttis ta osa Venemaa teadlaste ekspeditsioonist Põhjapoolusele, Alaskale ja Kanadasse.

Ta on kuulunud paljude rahvusvaheliste filmi- ja telefestivalide loodusest ja loomadest jutustavate populaarteaduslike filmide žüriidesse.

Tunnustus 

 1992 — Bristoli loodusfilmide festivali auhind Kuldne panda
 1995 — UNESCO Albert Einsteini medal teaduse populariseerimise eest
 1998 — Maailma Looduse Fondi audiplom
 2006 — Austuse orden
 2010 — Venemaa Geograafia Seltsi Suur Konstantini medal
 2011 — orden Teenete eest Isamaa ees IV järk
 2017 — Venemaa Valitsuse preemia
 2018 — Venemaa Föderatsiooni teeneline ajakirjanik

Venemaa geograafid
Venemaa zooloogid
Moskva Riikliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1937
August Tõnishof

August-Johannes Tõnishof (alates 1936. aastast nimemuutuse järel August-Johannes Teose) VR II/3, 21. detsember (vkj 9. detsember) 1891 Soosaare vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 7. aprill 1952 Kirov, Vene NFSV ) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1919).

August-Johannes Tõnishof sündis 21. (vkj 9.) detsembril 1891 Viljandimaa Kolga-Jaani kihelkonna Soosaare vallas mõisavalitseja peres. August-Johannes Tõnishof teenis Vabadussõjas Laiarööpmelise Soomusrongi Nr 2 löögiroodu ja siis dessantpataljoni ülemana ja viimaks Vahipataljoni ülemana.

Ta osales Vabadussõjalaste liikumises ja ning valiti 1926. aastal moodustatud Tallinna Eesti Vabadussõjalaste Liidu (TEVL), esimesel üldkoosolekul selle juhiks, üheks kahest abiesimehest valiti ka Artur Sirk.

August-Johannes Teose suri 7. aprillil 1952 Venemaal Kirovi linna haiglas kopsutuberkuloosi ja on maetud Kirovi rajooni Kstinino kalmistule.

Viited

Tallinna Ringkonnakohtu liikmed
Eesti jaoskonnakohtunikud
Eesti diplomaadid
Eesti soomusronglased
3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vahipataljoni koosseis
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1891
Surnud 1952
Karolingide kunst

Karolingide kunst on Frangi riigis Karolingide dünastia valitsusajal, 8. sajandi teisest poolest kuni 10. sajandi keskpaigani loodud kunst. Karolingide kunst ühendas endale eelnenud merovingide kunsti pärandit hilisantiikse ja  varakristliku kunsti elementidega, samuti mõjutustega bütsantsi kunstist. Hilisantiigi ja bütsantsi kunsti mõjud olid võrreldes varasema perioodiga palju märgatavamad, taaselustades näiteks antiikseid dekoorimotiive.

Kunstiperiood loetakse eelromaani kunsti alla, kuid ka vararomaanika alla. Ajaliselt järgnev periood sellele on ottode kunst.

Arhitektuur

Üldised tunnusjooned 
Karolingide dünastia valitsusajal 8. ja 9. sajandil püstitatud ehitisi iseloomustab teadlik püüd matkida rooma arhitektuuri, perioodi lõpul laenati palju varakristlikust ja Bütsantsi ehituskunstist, mis sulandudes kohaliku ehitustraditsiooniga moodustas unikaalse stiili. Üks esinduslikumaid näiteid on väravahoone kunagises Lorschi kloostris, ehitis ühendab polükroomse geomeetrilise pinnaornamentika klassikaliste motiividega, nagu joonia ja komposiitkapiteelid, akantusmotiivi ja kanneleeringuga pilastrid ning sambad.

Kirikuehituses olid eelistatud ruumivormid tsentraalehitis ja basiilika. Aacheni lossikiriku ehitajad on eeskujuks võtnud Justinianuse-aegse, 6. sajandil ehitatud San Vitale kiriku Ravennas, lisades sellele puhtalt karolingide-pärase osana lääneehitise. Enamik Karolingide ajal ehitatud kirikuid olid basiilikad nagu Rooma varakristlikud kirikuhooned. Lääneehitis oli alati suurtel kloostrikirikutel, peaaegu muutumatul kujul on see tänapäevani säilinud 885. aastal ehitatud Corvey kloostrikirikul.

Ehitisi 
 Lorschi kloostri väravaehitis (erinevatel andmetel 800–900)
 Benediktlaste klooster (Benediktinerinnenkloster St. Johann) Val Müstairis Graubündenis Šveitsis (c. 800)
 Aacheni lossikirik (või lossikabel, tänapäeval osa Aacheni toomkirikust) (792–805)
 Germigny-des-Prés kirik, arhitekt Odo Metzist (806)
 Ingelheimi loss (Ingelheimer Kaiserpfatz) (valmis pärast 814)
 Saint-Philbert-de-Grand-Lieu kloostrikirik (815)
 Lobbesi benediktlaste klooster, sh Püha Ursmari kirik, Belgias (819–823)
 Fulda Püha Miikaeli kiriku ümarehitis ja krüpt (822)
 Einhardi basiilika Steinbachis (827)
 Püha Justinuse kirik Frankfurt-Höchstis (lisatud hilisgooti koorilõpmik) (830)
 Broichi loss Mülheimis (884)
 Corvey kloostrikirik (885)
 Georgi kirik Reichenau saarel (888)

Muud kunstiliigid 
Muudest kunstiliikidest viljeldi pisiplastikat (elevandiluunikerdus), kullassepa- ja juveliirikunsti, miniatuurmaali käsikirjade illumineerimisel ja seinamaali kirikute kaunistamiseks. Ornamentikas lisandus merovingipärasele põimornamendile ja loomornamentikale looduslähedane taimemotiivistik (akantusmotiivid ja muud taimornamendid)

Vaata ka 
 Karolingide renessanss
 karolingide minuskel

Viited

Välislingid 
 Carolingian art, an introduction. Khan Academy loeng (inglise keeles)
 Carolingian Art. Heilbrunn Timeline of Art History (The Metropolitan Museum of Art)
 Carolingian Art. Visual Arts Encyclopedia

Keskaja kunst
Eelromaani kunst
 
Frangi riik
Reet Hendrikson

Reet Hendrikson (21. juuni 1944 Pärnu – 21. oktoober 2000 Stockholm) oli Eesti pärimusmuusik ja luuletaja.

Diskograafia

Albumid 
 "Reet" (1969)

Viited 

Eesti rahvamuusikud
Eesti luuletajad
Eestlased Rootsis
Sündinud 1944
Surnud 2000
Dunkin' Donuts

Dunkin (tuntud kui Dunkin' Donuts 1950. aastast kuni 2019. aasta alguseni ja tuntud üldsusena endiselt sellisena) on Ameerika Ühendriikide rahvusvaheline kohvi-/sõõrikufirma ja kiirtoidurestoran. Firma asutas William Rosenberg 1950. aastal Massachusettsi osariigis Quincy linnas. Keti omandas Baskin-Robbinsi valdusettevõte Allied Domecq 1990. aastal; Mister Donut keti omandamine ja selle keti muutmine Dunkin' Donutsiks hõlbustas kaubamärgi kasvu sel aastal Põhja-Ameerikas. Dunkin' Donuts ja Baskin-Robbins on Dunkin' Brandsi tütarettevõtted, mille peakontor asub Massachusettsis Cantonis alates 2004. aastast.

Ameerika Ühendriikide toiduainetööstuse ettevõtted
Toitlustusettevõtted
Kiirtoit
Arne Borg

Claes Arne Borg (18. august 1901 – 7. november 1987) oli Rootsi ujuja. Ta ujus karjääri jooksul 32 maailmarekordit ja võitis 1920. aastatel viis olümpiamedalit.  

1926. aastal võitis Borg Svenska Dagbladeti kuldmedali, mida jagas Edvin Wide. Järgmisel aastal püstitas ta 1927. aasta Euroopa meistrivõistlustel uue maailmarekordi 1500 m vabaujumises ajaga 19.07,2, mis püsis peaaegu 11 aastat. Lisaks ujumisele võitis Borg 1926. aastal ka Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali veepallis.  

Borg osales esimest korda 1920. aasta olümpiamängudel Antwerpenis. Seal ujus ta 400 m vabaujumises kuid eelujumisest edasi ei pääsenud. 1500 m vabaujumises jõudis ta poolfinaali ja 4 × 200 m vabaujumises ujus ta Rootsi võistkonnaga finaalis, kus jäädi neljandaks. Borg oli Pariisi 1924. aasta olümpial 100 m vabaujumises neljas ja sai hõbeda nii 400 kui ka 1500 meetri distantsil. Samuti võitis ta koos Rootsi võistkonnaga 4 × 200 m vabaujumises pronksmedali.

Borg sai 1926. aastal Euroopa meistrivõistlustel vabaujumises neli medalit ja kordas sama järgmise aasta võistlustel, võites kokku viis kuld-, kaks hõbe- ja ühe pronksmedali. 1500 m vabaujumises ületas ta maailmarekordi, olles esimene kes ujus alla 20 minuti ja säilitades rekordi peaaegu kaksteist aastat. Oma karjääri jooksul tegi Borg kokku 32 maailmarekordit. Ta mängis ka veepalli.

1928. aasta olümpiamängudel Amsterdamis sai Borg uue olümpiarekordiga kulla 1500 meetri vabaujumises ja võitis pronksi 400 meetris. Rootsi võistkond tuli 4x200 vabaujumises viiendaks. Borgi treeningud ja ujumisstiil olid väga originaalsed. Ujumise ajal tõmbas ja varieeris ta oma ujumisstiili ning basseinis enne pööramist võis ta vee alla jääda enam kui kümme meetrit. Borg võistles ka USA-s, kus võitis Illinoisi ujumisklubis Johnny Weissmülleri meeskonnakaaslasena kuus Amateur Athletic Unioni meistrivõistlust. Ta valiti 1966. aastal Rahvusvahelisse Ujumise Kuulsuste Halli (International Swimming Hall of Fame). 

Samuti võitis Borg oma karjääri jooksul kuus Põhjamaade ujumise meistrivõistlust. 1919. aastal võitis ta Kopenhaageni põhjamaade meistrivõistlused 1000 meetri vabaujumises ajaga 15.58,0. Ta oli ka 1000 meetri meister 1921. aastal (võiduaeg 14.18,8) ja 1922. aastal (14.31,1). 1923. aasta Helsingi põhjamaade meistrivõistlustel tuli Borg kolmekordseks meistriks. Ta oli kiireim 100 m vabaujumises ajaga 1.02,8 ja 1000 m vabaujumises ajaga 14.41,7. Ta võitis ka 100 m seliliujumise ajaga 1.24,7. 

Borg jäi lühikeseks ajaks vangi, kuna ta ei tulnud ajateenistusse ja läks puhkusele. Kuulus Borg sai selle aja jooksul fännidelt süüa ja juua ning vanglas olles oli ta ülekaaluline.  

Ujumiskarjääri lõpus oli Borg elukutseline ja tuuritas veenäitustel. Pärast seda töötas ta ujumistreenerina ja pidas oma tubakakauplust Stockholmis.

Isiklikku
Tema kaksikvend Åke Borg oli ka ujuja ja võitis ujumises olümpiamedaleid.

Tema tütar Inga Borg (1925–2017) oli lastekirjanik.

ujujad
Sündinud 1901
Surnud 1987
Läänegootide arhitektuur ja kunst

Läänegootide kunst on läänegootide kuningriigi (tänapäeva Lõuna-Prantsusmaa, Hispaania ja Portugali) aladel 5.–8. sajandil loodud kunst. Läänegootide kunstis liituvad kohalik provintsiaalrooma kunstitraditsioon ja Bütsantsi mõjud, metallehistöös kasutatakse germaani hõimude rahvasterännuaegse kunsti tehnikaid, kuid ornamentika taime- ja loomamotiivid pärinevad pigem Vahemere maadelt ja idamaadest.

Ajaliselt on läänegootide kunst samaaegne merovingide kunstiga. Inglise keelt kõnelevates maades võidakse paigutada läänegootide kunst rahvasterännuaegse kunsti hulka, kuid enamasti loetakse see eelromaani kunsti üheks haruks. Ajaliselt järgneb selles piirkonnas läänegootide kunstile mosaraabia kunst, mis on mauri kunsti üks periood.

Arhitektuur 
Läänegootide arhitektuuri iseloomustavad ehitised olid enamasti väikesemõõdulised, kuid silmapaistvalt hästi tahutud kantkividest müüritisega, mis mõnikord vaheldub roomapärase tellislaoga, nelinurkse välisseinast eenduva apsiidiga ja iseloomulike hoburaudkaarsillustega. Ruumid on kaetud sageli kivist laotud aamvõlvidega ja kuppellagedega nelitise kohal. Tugedena ja eendtugedena kasutatakse korintose kapiteelidega sambaid ja pilastreid. 7. sajandist pärit sakraalhooned, näiteks Baños de Cerrato San Juan Bautista kirik (661), olid basilikaalse üldkavatisega ja kujult lühikesed ning laiad. Hooned olid kaunistatud rikkaliku raiddekooriga, milles valitsevad taime- ja loomamotiivid.

Teised kunstiliigid 

Läänegootide kunstis oli olulisel kohal metallehistöö ja kullassepakunst, kuulsaimad näited on Guarrazari aardeleiust pärit läänegoodi kuningate votiivkroonid ja ristripatsid. Hauapanustena on leitud ehteid, nagu sõrmused ja ristid, rõivaaksessuaare, nagu looma- ja linnukujulised fiibulad, panustehnikas vööpandlad ja naastud.

Arheoloogilises materjalis on leitud hauapanustena kauneid klaasist pudeleid ja salvinõusid, samuti kasutati klaasi metallehete kaunistamiseks oterdis- ja kärgsulatistehnikas. 

Läänegootide kuningriigi skriptooriumides kasutati läänegoodi kirja, läänegoodi illumineeritud käsikirjalistest raamatutest ainsana on säilinud Verona katedraali Libellus Orationum (Verona, Cathedral, Biblioteca Capit. Cod. LXXXIX), palvetekste sisaldav liturgiline raamat 7. sajandi lõpust või 8. sajandi algusest.

Viited

Välislingid 
 Westgotische Architektur. - HiSoUR
 Visigothic Architecture. - The History of the Spanish Architecture
 Pre-Romanesque Visigothic Art. - ArS Artistic Adventure of Mankind

Eelromaani kunst
Keskaja kunst
Kadri Tiis

Kadri Tiis (sündinud 14. septembril 1970) on eesti rahvatantsujuht ja omavalitsustegelane.

Kadri Tiis on lõpetanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kaubanduse erialal ning õppinud samas kultuurikorralduse magistriõppes.  

Tiis on töötanud Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuse tantsu peaspetsialistina, aastatel 2005–2017 oli ta Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutuse tantsupeo toimetaja, osaledes nelja peo korraldamises. Ta on olnud tantsupidude kunstilise toimkonna liige, sealhulgas liigijuhina. 

Ta on Kose vallas tegutseva segarahvatantsurühma Kapak pikaaegne juht, juhendanud ka teisi tantsurühmi. Alates 2018. aastast on ta Kose valla abivallavanem haridus- ja kultuurialal.

Tunnustus
2006 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (aktiivse ühiskondliku tegevuse ja viljaka töö eest noorte  ja täiskasvanute rahvatantsurühmade juhendamisel ning maakondlike ja üleriigiliste rahvatantsupidude korraldamisel)
 2016 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium

Isiklikku
Kadri Tiis on abielus ja elab Kose vallas, peres on kaks poega. Tuntud rahvatantsujuht, tantsupidude üldjuht Karin Soosalu on Kadri Tiisi õde. Tiisi abikaasa ema on teenekas tantsujuht ja Kose valla aukodanik Leida Tiis. 

Eesti tantsupedagoogid
Eesti tantsujuhid
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1970
Joel Robles

Joel Robles Blázquez (sündinud 17. juunil 1990 Leganéses) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Real Betis.

Ta alustas klubikarjääri Madridi Atléticos, millega liitus 2007. aastal. Aastatel 2007–2010 mängis ta põhiliset Madridi Atlético reservmeeskonnas ja teises reservmeeskonnas. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 8. mail 2010 Sporting de Gijóni vastu. Järgneva kahe hooaja jooksul sai ta Madridi Atlético põhimeeskonnas väljakule vaid paaril korral. Hooaja 2011–12 teises pooles mängis ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis Rayo Vallecano ja hooaja 2012–13 teises pooles Inglismaa kõrgliiga klubis Wigan Athletic. 2013. aasta mais tuli ta Wigan Athleticuga Inglismaa karikavõitjaks, kuuludes karikafinaalis Manchester City vastu Wigan Athleticu algkoosseisu.

2013. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Everton.

2018. aasta juulis naasis Robles Hispaania kõrgliigasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Real Betisega.

2013. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.

Saavutused 
Madridi Atlético
UEFA Euroopa Liiga: 2009–10
UEFA Superkarikas: 2010
Copa del Rey: Teine koht 2009–10
Wigan Athletic
FA Cup: 2012–13

Välislingid 

Hispaania jalgpallurid
Madridi Atlético mängijad
Rayo Vallecano mängijad
Wigan Athletic FC mängijad
Everton FC mängijad
Real Betise jalgpallurid
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1990
Aïssa Mandi

Aïssa Mandi (araabia keeles عيسى ماندي‎; sündinud 22. oktoobril 1991 Châlons-en-Champagne'is) on Prantsusmaal sündinud Alžeeria jalgpallur, kes mängib Hispaania kõrgliiga klubis Villarreal ja Alžeeria jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt paremkaitsjana, kuid võib mängida ka keskkaitsja positsioonil.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Stade de Reims, millega liitus 2000. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2009. aastal.

2016. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Real Betis. 2021. aastal siirdus ta Villarreali.

Debüüdi Alžeeria jalgpallikoondises tegi Mandi 5. märtsil 2014 mängus Sloveenia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 29. märtsil 2016 Aafrika meistrivõistluste valikmängus Etioopia vastu.

2019. aastal tuli ta Alžeeria koondisega Aafrika meistriks. Ta on kuulunud Alžeeria koondisse veel kahtedel Aafrika meistrivõistlustel ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

Alžeeria jalgpallurid
Stade de Reimsi mängijad
Real Betise jalgpallurid
Villarreal CF mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1991
Raudne neitsi

Raudne neitsi on keskaegne surmanuhtluse meetod. Raudne neitsi on inimesesuurune ja tihti dekoreeritud kamber, kuhu inimene suremiseks sisse pandi. Metallist või puidust kambris olid ogad ja need torkasid vajadusel inimese surnuks. 

Põhjusi, miks just raudset neitsit tapariistana kasutati, oli palju, aga selle eesmärgiks oli valudes piinleva inimese rääkima panemine sellest, millest rääkimast ta muidu keeldus.

Eestis ei ole surmanuhtlust enam pikka aega kasutatud, kuid leidub riike, kus see endiselt kehtib. Raudse neitsi kasutamine ei ole tänapäeval levinud surmanuhtluse meetod, kuid seda on siiski kasutatud.
Eesti plokkvibu naiskond

Eesti plokkvibu naiskond esindab Eestit rahvusvahelistel vibuspordivõistlustel. 

2017. aastast on naiskonna koosseisu kuulunud Emily Hõim, Lisell Jäätma, Meeri-Marita Paas.

Saavutused 

 2017 Euroopa juunioride meistrivõistluste kuldmedal
 2018 Euroopa Grand Prix' võistluse hõbemedal
 2019 Euroopa Grand Prix' võistluse kuldmedal
 2019 maailmameistrivõistluste 6. koht

Rekordid 

 Euroopa juunioride rekord 233 punkti
 Kõigi Eesti rekordite omanikud

Välislingid 
https://www.facebook.com/est.compound/
https://www.instagram.com/est.compound/
Eesti plokkvibu naiskond tuli MM-il kuuendaks ERR Sport, 13.06.2019
Eesti plokkvibu naiskonnale GP-etapilt kuldmedal Delfi Sport, 15.04.2019
Eesti vibusportlased võitsid ajaloolise Euroopa meistrikulla Delfi Sport, 11.03.2017

Eesti rahvuskoondised
Vibulaskmine
Charles Leclerc

Charles Leclerc (sündinud 16. oktoobril 1997) on Monaco Vormel 1 sõitja, hetkel sõitmas Ferrari eest. Leclerc võitis 2016. aastal GP3 maailmameistritiitli ja F2-tiitli aastal 2017.

Leclerc tegi oma F1-debüüdi 2018. aastal Sauberis, olnud osa Ferrari juuniorprogrammist. Leclerci esitused avahooajal olid muljetavaldavad ning 2019. aastal asus ta sõitma Sebastian Vetteli kõrval Ferraris. Leclercist sai Ferrari ajaloo nooruselt teine kvalifikatsioonivõitja, võttes esikoha Bahreinis. 2019. aastal võttis ta ka oma esimesed kaks etapivõitu Belgias ja Itaalias.

Karjääri tulemused

Karjääri kokkuvõte 

* Hooaeg alles käimas.
† Kuna Leclerc oli külalissõitja, ei saanud ta üldpunkte.

Vormel 1 piloodid
Sündinud 1997
Monaco sportlased
Christian Dior (moemaja)

Christian Dior SE, üldtuntud kui Dior, on number üks Prantsuse luksuskaupade ettevõte, mida kontrollib ja juhib prantsuse ärimees Bernard Arnault, kes juhib ka maailma suurimat luksuskontserni LVMH. Dioril endal on LVMH-is 42,36% aktsiatest ja 59,01% hääleõigusest. Sidney Toledano on tegevjuht olnud alates 1997. aastast.

Ettevõtte asutas 1946. aastal disainer Christian Dior. Praegu firma disainib ja müüb nahktooteid, moeaksessuaare, jalatseid, ehteid, kellasid, lõhna-, meigi- ja nahahooldustooteid. Tooteid müüakse jaekaupluste portfellis ülekogu maailmas, aga ka veebipoe kaudu.

Viited 

Prantsusmaa ettevõtted
Geenius.ee

Geenius.ee on Eesti uudisteportaal, mille asutasid 2015. aastal Henrik Roonemaa ja Siim Saidla ning mille väljaandja on Geenius Meedia OÜ. Portaalis käsitletakse infotehnoloogia-, auto-, majandus-, mängu- ja teleuudiseid. Alates 2019. aasta septembrist annab Geenius.ee toimetus välja ka ajakirja [digi], ostes selle kirjastuselt Presshouse. Vahetult enne Geenius.ee asutamist oli Henrik Roonemaa [digi] peatoimetaja. Detsembris 2021 omandas Ekspress Grupp Geenius Meedia OÜ.

Ajalugu ja alamportaalid 
Geenius.ee alustas ilmumist domeenil geenius.ee, kajastades algul vaid infotehnoloogiauudiseid. Mõne aasta möödudes lisandus praeguseks Eesti suurimaks  autoväljaandeks kasvanud auto.geenius.ee, digitaalsele meelelahutusele suunatud diktor.geenius.ee ning majandusteemadele suunatud raha.geenius.ee. 2019. aastal muudeti lehtede struktuuri veelgi, mille käigus muutus geenius.ee portaali üldleheks ning infotehnoloogiauudiseid hakati avaldama portaalis digi.geenius.ee.

Peatoimetajad ja juhtkond 
Geenius.ee peatoimetaja on Martin Mets. Portaali on peatoimetanud ka Marii Karell, Hans Lõugas ja Henrik Roonemaa.

Portaali vastutav väljaandja on Henrik Roonemaa ja tegevjuht Gregor Sibold.

Viited

Välislingid
 Portaal Geenius.ee

Eesti veebisaidid
Ukraina õhuvägi

Ukraina õhuvägi, ametlikult Ukraina relvajõudude õhujõud (ukraina keeles Повітряні Сили Збройних Сил України), on Ukraina relvajõudude väeliik, mis tegeleb õhusõjaga seotud ülesannetega.

Struktuur 
  Ukraina õhujõudude väejuhatus (Командування повітряних сил України)

Taktikalise lennuväe brigaadid 
 7. taktikalise lennuväe brigaad
  39. üksik taktikalise lennuväe brigaad Ozernes
  40. taktikalise lennuväe brigaad
  114. taktikalise lennuväe brigaad 
  204. taktikalise lennuväe brigaad Lutskis
  831. taktikalise lennuväe brigaad

Muud üksused 
138. Dnipro raketibrigaad 
223. Ukraina Sitši küttide nimeline raketipolk 
164. raadiotehniline brigaad 
302. Harkivi raketipolk 
31. hetman Mõhhailo Dorošenko nimeline side ja raadiotehniline polk.

Õppeasutused 
  Harkivi Rahvuslik Õhujõudude Ülikool
  202. allohvitserkoosseisu koolituskeskus

Ajalugu 
2022. aasta oktoobris formeeriti Poltaava oblastis Ukraina õhujõududude koosseisu kuuluv raketipolk.

Sümboolika

Varustus

Galerii

Vaata ka 
 Iljušin Il-76 allatulistamine
 Kiievi kummitus

Viited

Välislingid 
 "ЛДАРЗ" ПЕРЕДАВ УКРАЇНСЬКИМ ЛЬОТЧИКАМ ДВА МОДЕРНІЗОВАНИХ ВИНИЩУВАЧА МІГ-29МУ1 – ВІДЕО - Ukroboronprom, 01.08.2018
 Военные получили два модернизированных МиГ-29 - Lb.ua, 01.08.2019
 Командование ВС ВСУ примет после летных испытаний учебно-боевой самолет МИГ-29УБ - Zn.ua, 22.06.2019
 Михаил ЖИРОХОВ. ВЫБОР БЕЗ ВЫБОРА. ЧЕМ ВСУ ЗАМЕНЯТ УСТАРЕВШИЕ ВЕРТОЛЕТЫ МИ-24 - dsnews.ua, 25.11.2019 

Ukraina sõjandus
Õhuvägi
Lääne-Viru klindilõik

Lääne-Viru klindilõik on umbes 95 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis jääb Palmse klindioru ja Kalvi klindisaare vahele.

Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi (suunal läänest itta): 
Sagadi klindiplatoo
Vihula klindilaht
Karula klindipoolsaar
Kandle klindiplatoo
Varangu klindilaht
Selja-Kaliküla klindiplatoo
Toolse klindilaht (selle osa on Toolse klindiorg)
Korismäe klindineemik
Kunda klindilaht ja -org
Malla klindiplatoo (selle osa on Kongla klindiorg)
Pada klindilaht.

Viited

Eesti paljandid
Lääne-Viru maakonna geograafia
Ida-Viru klindilõik

Lääne-Viru klindilõik on umbes 70 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis jääb Pada klindilahe ja Sõtke klindilahe vahele.

Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi (suunal läänest itta): 
Kalvi klindisaar
Aseri klindilaht
Kõrkküla klindiplatoo
Purtse klindiorg
Hiiemäe (Purtse) klindisaar
Moldova-Aa klindilaht 
Saka-Ontika-Tolia klindiplatoo
Toila klindilaht
Pühajõe klindisaar
Voka klindilaht
Päite klindiplatoo.

Viited

Eesti paljandid
Ida-Viru maakonna geograafia
Tallinna klindilõik

Tallinna klindilõik on umbes 30 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis ulatub Maardust Kallaste pangani.

Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi (suunal läänest itta): 
Harku klindilaht
Kakumäe klindipoolsaar
Kopli klindilaht
Kopli klindineemik
Toompea klindisaar
Ülemiste klindilaht
Merivälja klindilaht
Ülemiste klindiplatoo
Lasnamäe klindiplatoo
Pirita klindiorg
Iru klindiplatoo
Viimsi klindisaar
Muuga klindilaht.

Viited

Eesti paljandid
Harju maakonna geograafia
Tallinna geograafia
Geoffrey Kondogbia

Geoffrey Edwin Kondogbia (sündinud 15. veebruaril 1993 Nemours'is) on Prantsusmaal sündinud Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Kesk-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis RC Lens, millega liitus 2004. aastal. 2010. aasta novembris debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa kõrgliigas.

Aastatel 2012–2013 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla, 2013–2015 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco ja 2015–2017 Itaalia kõrgliiga klubis Milano Internazionale.

2017. aasta augustis suundus ta Milano Internazionalest laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Valencia. 2018. aasta mais sõlmis ta klubiga püsilepingu.

2020. aasta novembris sõlmis Kondogbia nelja-aastase lepingu Madridi Atléticoga.

Kondogbia kuulus Prantsusmaa noortekoondistesse ja pidas aastatel 2013–2015 viis mängu Prantsusmaa jalgpallikoondises. 2013. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Seejärel otsustas ta hakata koondises esindama oma päritolumaad Kesk-Aafrika Vabariiki. Kesk-Aafrika Vabariigi koondises tegi ta debüüdi 12. oktoobril 2018 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Elevandiluuranniku vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 18. novembril 2018 mängus Rwanda vastu.

Tema vanem vend Evans Kondogbia on samuti jalgpallur.

Saavutused 
Valencia
Copa del Rey: 2018–19

Välislingid 

Kesk-Aafrika Vabariigi inimesed
Prantsusmaa jalgpallurid
RC Lensi mängijad
Sevilla FC mängijad
AS Monaco FC jalgpallurid
Milano Internazionale mängijad
Valencia CF mängijad
Madridi Atlético mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1993
Mouctar Diakhaby

Mouctar Diakhaby (sündinud 19. detsembril 1996 Vendôme'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Valencia.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Lyoni Olympique, millega liitus 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas 2016. aasta septembris. Esimese värava klubi meeskonnas lõi ta 30. novembril 2016 mängus Nantesi vastu.

2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Valenciaga.

Saavutused 
Valencia
Copa del Rey: 2018–19

Prantsusmaa jalgpallurid
Lyoni Olympique'i mängijad
Valencia CF mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1996
Karvad

Karvad on valgust moodustunud kiud, mis kasvavad dermises asuvatest karvanääpsudest. Karvad on üks imetajate iseloomulikest tunnustest.

Vaata ka
Juuksed
Karvastik

Anatoomia
Kolumats

Kolumats (ka Kahupea Kaarel; saksa keeles Der Struwwelpeter (otsetõlkes "Sasipea Peeter")) on Heinrich Hoffmanni 1845. aastal avaldatud Saksa lasteraamat. See sisaldab kümmet erinevat illustreeritud ja riimis tekstiga lugu. Igal lool on oma kindel moraal, mis näitavad, kui ohtlikud tagajärjed võivad olla, kui käitutakse ebaadekvaatselt, vastuolus üldistele moraali- ja hügieeninormidele. Esimese loo pealkiri on ühtlasi terve raamatu pealkirjaks.

Struwwelpeter on üks varasemaid lastele mõeldud raamatuid, mis ühendab visuaalse ja verbaalse narratiivi raamatuformaadis ning mida peetakse koomiksite eelkäijaks. Struwwelpeter on tuntud rätsepa (või Käärmehe, Käärkäe) tegelase tutvustamisega lääne kirjanduses. Mõned uurijad näevad raamatus sisalduvaid lugusid illustratsioonidena paljudest laste psüühikahäiretest, millest me täna teame.

Viited

Kirjandus 
 "Kahupea Kaarel ehk lõbusad lood ja kentsakad kujud 3-6 aastastele lastele". H. Hoffmann'i järele eestistanud Endor Tendor. Tallinn, Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus, 1923?
 "Kolumats". Eesti Raamat 1982.

 Lastekirjandus
 Lasteraamatud
 Koomiksid
Gonçalo Guedes

Gonçalo Manuel Ganchinho Guedes (sündinud 29. novembril 1996 Benaventes) on Portugali jalgpallur, kes mängib ääremängijana Inglismaa kõrgliigaklubis Wolverhampton Wanderers ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Benfica, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2014. aasta oktoobris.

2017. aasta jaanuaris siirdus ta 30 miljoni euro eest Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Paris Saint-Germain. 2017. aasta septembris suundus ta laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Valencia. 2018. aasta augustis sõlmis ta Valenciaga püsilepingu.

2022. aasta augustis sõlmis ta lepingu Wolverhampton Wanderersiga.

Debüüdi Portugali jalgpallikoondises tegi Guedes 14. novembril 2015 sõprusmängus Venemaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. novembril 2017 sõprusmängus Saudi Araabia vastu. Ta kuulus Portugali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused 
Benfica
Primeira Liga: 2014–15, 2015–16, 2016–17
Taça de Portugal: 2016–17
Taça da Liga: 2014–15, 2015–16
Supertaça Cândido de Oliveira: 2016
Paris Saint-Germain
Coupe de France: 2016–17
Trophée des Champions: 2017
Valencia
Copa del Rey: 2018–19

Viited 

Portugali jalgpallurid
Lissaboni Benfica jalgpallurid
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Valencia CF mängijad
Wolverhampton Wanderers FC mängijad
Primeira Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1996
Shane Gould

Shane Elizabeth Gould (sündinud 23. novembril 1956 Sydneys) on Austraalia endine ujuja, kes võitis 1972. aasta suveolümpiamängudel kolm kuldmedalit ning hõbe- ja pronksmedali.

Gould sündis Sydneys 1956. aasta suveolümpiamängude esimesel võistluspäeval. Ta kolis oma perega Fidžile 18 kuu vanuselt kuueks aastaks, kus ta oli usin ujuma. Ta õppis algkoolis Brisbane'is asuvas St. Petersi luterlikus kolledžis ja Sydney Turramurra keskkoolis, kus spordimaja on nimetatud ka tema ja kaasõpilase olümpialase Gail Nealli järgi. Teda treenisid juhtivad treenerid Forbes Carlile ja Ursula Carlile ning nende assistent Tom Green ja ta võitis teismelisena kõik võimalikud olulised ujumisvõistlused, reisides laialdaselt.

1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis võitis Gould kolm kuldmedalit, püstitades igal võistlusel maailmarekordi. Ta võitis ka pronks- ja hõbemedali.

Ta on ainus sportlane maailmas nii meeste kui naiste arvestuses, kes omas samaaegselt maailmarekordid vabaujumise distantsidel 100 meetrist kuni 1500 meetrini ja 200 meetri kompleksujumises, mida ta tegi 12. detsembrist 1971 kuni 1. septembrini 1972. Ta on esimene naisujuja, kes on kunagi võitnud maailmarekordi ajaga kõik kolm olümpiakulda. Ta on ka esimene ujuja nii mees- või naissoost, kes võitis samadel olümpiamängudel viiel individuaalsel võistlusel olümpiamedalid. Ta on ka ainus austraallane, kes võitis ühel olümpial kolm individuaalset kuldmedalit. 

17-aastaselt loobus Gould ujumisest, viidates talle meedia poolt avaldatud suurele tähelepanule, mis oli kurnav.

Üle kahe aastakümne hiljem naasis Gould Mastersi tasemel konkureeriva ujumise juurde. Ta püstitas Austraalia meistrite rekordi (40–44 aastat 100 m, 200 m ja 400 m vabaujumises ning 100 m liblikujumisest) ja 45–49 aastat (50 m liblikas, 100 m ja 200 m vabaujumises). 2003. aastal püstitas ta maailmarekordi 45–49-aastaste 200 m kompleksujumises ajaga 2. 38,13. 

Pärast võistlusujumise lõppu elas ta avalikkuse eest varjul. Ta abiellus 18-aastaselt Neil Innesega, hakkas kristlaseks ja elas Austraalia edelaosas Margaret Riveri lähedal töötavas talus. Ta tegeles hobustega ja surfamisega ning tegi väga vähe avalikke esinemisi. Tal on neli last ja nüüd kolm lapselast. 

Tema abielu lõppes 22 aasta pärast. Siis naasis ta avalikku ellu ja 2007. aastal abiellus ta Milton Nelmsiga. Nüüd jagab ta oma aega Bicheno, Tasmaania ja Sydney vahel, töötab treenerina ja ujub endiselt Mastersi võistlustel.

Gould õppis Sydney filmikoolis (2007, Cert IV dokumentaalfilm, digitaalne filmitegemine) ning sai Tasmaania ülikoolist keskkonnajuhtimise magistri kraadi (2010, lõputööga avalike ujumisbasseinide ühiskondliku kasutuse ja funktsioonide kohta) ning kaasaegse kunsti magistri kraadi. Gould on ka fotograaf.

Välislingid
Shane Gouldi ametlik koduleht
Shane Gould ROK-i kodulehel
Shane Gould Sport Austraalia Hall of Fame kodulehel
Shane Gould Austraalia olümpiakomitee kodulehel
Shane Gould International Swimming Hall of Fame kodulehel

Austraalia ujujad
Sündinud 1956
Anton Heraštšenko

Anton Geraštšenko (ukraina keeles Антон Юрійович Геращенко; sündinud 10. veebruaril 1979 Harkivis) on Ukraina riigiametnik ja poliitik.

Elulugu 
Ta lõpetas 2000. aastal Harkivi Rahvusliku Majandusülikooli.

Ukraina poliitikud
Sündinud 1979
Markus Soomets

Markus Soomets (sündinud 2. märtsil 2000 Tartus) on eesti jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Eesti Premium Liiga klubis Tallinna FC Flora.

Varem on ta klubidest mänginud Tartu FC Santoses, UC Sampdoria noortevõistkonnas ning lühikest aega Tartu JK Tammekas. 27. augustil 2019 liitus ta Itaalia klubiga Rende Calcio.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Soomets 11. novembril 2020 sõpruskohtumises Itaalia vastu.

Karjääri statistika

Klubi
Uuendatud seisuga 30. märts 2021

Koondis
Uuendatud seisuga 30. märts 2021

Saavutused

Klubi
Tallinna FC Flora
Meistriliiga: 2020
Eesti karikas: 2020
Eesti Superkarikas: 2020, 2021

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
FC Flora profiil
Transfermarkti profiil
Koondise mängud

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallurid välismaal
Tartu JK Tammeka jalgpallurid
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Sündinud 2000
Keylor Navas

Keilor Antonio Navas Gamboa (sündinud 15. detsembril 1986 Pérez Zeledóni kantonis) on Costa Rica jalgpallur, kes mängib väravavahina Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Costa Rica jalgpallikoondises.

Aastal 2014 on ta valitud CONCACAF-i aasta parimaks mängijaks ning aastatel 2016–2018 CONCACAF-i parimaks väravavahiks.

Klubikarjäär 
Ta alustas klubikarjääri Costa Rica klubis Deportivo Saprissa, millega liitus 1999. aastal. Aastatel 2006–2010 tuli ta klubiga kuus korda Costa Rica meistriks.

2010. aastal liitus ta Hispaania esiliiga klubiga Albacete. 2011. aastal suundus ta laenule Hispaania kõrgliiga klubisse Levante, sõlmides klubiga järgmisel hooajal püsilepingu.

2014. aastal sõlmis ta lepingu Hispaania suurklubiga Madridi Real. Aastatel 2014–2019 mängis ta Madridi Realis kokku viis hooaega, millest kolmel hooajal oli ta klubi põhiväravavaht. Hooajal 2016–17 tuli ta klubiga Hispaania meistriks, võitis kolmel korral UEFA Meistrite Liiga, korra Hispaania superkarika, kahel korral UEFA Superkarika ning neljal korral klubide maailmameistrivõistlused.

2014. aastal valiti ta Hispaania kõrgliiga parimaks väravavahiks. 2018. aastal valiti ta Euroopa klubijalgpalli parimaks väravavahiks.

2019. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Paris Saint-Germainiga. Ta sai esimeseks Costa Rica mängijaks, kes on Paris Saint-Germainiga liitunud. Hooajal 2019–20 tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks. Hooajal 2020–21 valiti ta Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks ja liiga sümboolsesse koosseisu.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Costa Rica jalgpallikoondises tegi Navas 11. oktoobril 2008 MM-i valikmängus Suriname vastu. Ta on kuulunud Costa Rica koondisse 2009. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2011. aasta CONCACAF Gold Cupil ning 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2009. aasta CONCACAF Gold Cupil valiti ta turniiri parimaks väravavahiks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis ta Costa Rica koondisega veerandfinaali.

Saavutused 
Deportivo Saprissa
Primera Division de Costa Rica: 2005–06, 2006–07, Invierno 2007, Verano 2008, Invierno 2008, Verano 2010
CONCACAF Champions' Cup: 2005
Madridi Real
La Liga: 2016–17
Supercopa de España: 2017
UEFA Meistrite Liiga: 2015–16, 2016–17, 2017–18
UEFA Superkarikas: 2014, 2017
Klubide maailmameistrivõistlused: 2014, 2016, 2017, 2018
Paris Saint-Germain
Ligue 1: 2019–20
Coupe de France: 2019–20, 2020–21
Coupe de la Ligue: 2019–20
Trophée des Champions: 2020
UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2019–20

Välislingid 

Costa Rica jalgpallurid
Levante UD jalgpallurid
Real Madrid CF mängijad
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
La Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1986
Thomas Meunier

Thomas Meunier (sündinud 12. septembril 1991 Sainte-Ode'is) on Belgia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia.

Ta alustas klubikarjääri Belgia klubis Virton, millega liitus 2006. aastal.

Aastatel 2011–2016 mängis ta Belgia kõrgliiga klubis Club Brugge, kellega tuli hooajal 2015–16 Belgia meistriks.

2016. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga Paris Saint-Germain. Hooaegadel 2017–18, 2018–19 ja 2019–20 tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks.

2020. aasta juunis siirdus ta Dortmundi Borussiasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Belgia jalgpallikoondises tegi Meunier debüüdi 14. novembril 2013 sõprusmängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2016 MM-i valikmängus Eesti vastu. Ta on kuulunud Belgia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2018. aasta maailmameistrivõistluste pronksimängus lõi ta värava Inglismaa vastu.

Saavutused 
Club Brugge
Belgia liiga: 2015–16
Belgia karikas: 2014–15
Paris Saint Germain
Ligue 1: 2017–18, 2018–19, 2019–20
Coupe de France: 2017–18
Coupe de la Ligue: 2016–17, 2017–18
Trophée des Champions: 2016, 2017, 2019

Viited

Välislingid 

Belgia jalgpallurid
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1991
Susquehanna

Susquehanna on peamine jõgi, mis läbib Ameerika Ühendriikide Kesk-Atlandi osariike: New Yorgi, Pennsylvania ja Marylandi osariiki. Idaranniku pikima jõe pikkus on 715 kilomeetrit ja see suubub Chesapeake'i lahte Atlandi ookeanis.

Jões asub saar Three Mile Island, kus asub tuumaelektrijaam, mis on tänapäevaks tegevuse lõpetanud.

Vaata ka
Susquehanna sild

Ameerika Ühendriikide jõed
Eeva Esse-Sõõrumaa

Eeva Esse-Sõõrumaa (sünninimi Eeva Esse) (sündinud 5. mail 1990) on eesti ajakirjanik.

Haridus- ja töökäik
Eeva Esse õppis aastatel 1997–2009 Tartu Kivilinna Gümnaasiumis ja aastatel 2009–2012 Tartu Ülikoolis ajakirjanduse ja kommunikatsiooni eriala.

Seejärel töötas Eesti Rahvusringhäälingus, kus oli kuni 2015. aastani Aktuaalse kaamera majandusuudiste saatejuht-toimetaja. Aastatel 2016–2017 oli ta majandussaate Kapital toimetaja. 2017. aastal juhtis  ETVs kuueosalist inimõiguste saatetsüklit Igaühe õigus. 2017–2019 juhtis ta ETV teadussaadet "Uudishimu tippkeskus".  

Aastatel 2014–2019 oli ta ka Raadio 2 Agenda saatejuht. 2018. aastast töötab ta Kanal 2-s. Ühe aasta oli ta saate Radar tegijate seas, seejärel sai temast saadete Kuldvillak ja Tõelised kangelased saatejuht. 2021. aastast on jutusaate Esse saatejuht. Tema suurimad eeskujud ajakirjanduses on Christine Amanpour (CNN) ja John Oliver (HBO).

Filmid
 2016 – dokumentaalfilm "India – teel tippu" (autor)
 2018 – mängufilm "Klassikokkutulek 2. Pulmad ja matused" (kõrvalosa – raadiosaatejuht)

Muud
Ta on polaarekspeditsiooni Antarktika 200 mootorpurjeka Admiral Bellingshauseni ristiema.

2018. aastal läbis ta Rootsis Svensk Klassikeri neljavõistluse (klassikalises stiilis suusatamine (90 km), maanteeratta sõit (300 km), ujumine (3 km) ja maastikujooks (30 km)). Üritusega tähistati Eesti Vabariigi 100. aastapäeva ning seal osales viis Eesti ajakirjanikku: Eeva Esse, Jüri Muttika, Hannes Hermaküla, Rasmus Kagge ja Raivo Rimm. Lõpetasid Eeva Esse ja Raivo Rimm, teised katkestasid võistluse vigastuste tõttu. Sarnase ürituse läbis ta ka 2019. aastal Saksamaal (Deutschland Klassiker), see koosnes samuti neljast alast.

Viited

Välislingid
 Äripäeva infopank
 Eesti filmi andmebaas
 "Eeva Esse asub tööle "Radari" toimetusse". ERR, 17. juuli 2018
 Andra Nõlvak. "Eeva Esse lahkus „Radarist“ ja naases ETVsse?". Õhtuleht, 11. jaanuar 2019
 Vahur Joa. "Eesti Meedia naised Eeva ja Heelia said Saksamaal kange teoga hakkama". Elu24.ee, 4. veebruar 2019
 Helle Rudi. "Eeva Esse: eks koer pereliikmena olegi osa elust ja püüan teda oma tegemistesse kaasata igal võimalusel". Naisteleht, 17. mai 2019
 "Eeva Esse alustab Kanal 2s autorisaatega". Kroonika, 5. juuli 2019
 "Eeva Esse kompab lähedalt oma võimete piire: mida ma teen või mis staatuses olen viie aasta pärast, ei tasu minult pärida". Kroonika, 6. september 2019

Eesti ajakirjanikud
Eesti saatejuhid
Tartu Ülikooli sotsiaal- ja haridusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1990
Cristal Snow

Cristal Snow ehk Tapio Mikael Huuska (sündinud 14. juulil 1975. aastal Naantalis) on soome muusik, lavastaja, näitleja ja saatejuht.

Ta suundus 19-aastasena New Yorki, kus õppis seitse aastat teatrikunsti koolis City College of New York. Ta on pärast pöördumist kodumaale, alates 2007. aastast, andnud välja mitmeid singleid.

Drag queenina tegutsenud mees osales 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse ja 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Soome eelvoorudes.

Diskograafia

Albumid
 The Prophecy (2008)
 God You Made Me Wicked (2010)

Singlid
 "Pump It Up" (2007)
 "Cristal Clear" (2007)
 "Scarred" (feat. Elena Mady) (2007)
 "Can't Save Me" (2008)
 "China Cool" (2008)
 "Turn Me Up" (2009)
 "Killing Me" (2010)
 "Wicked" (2010)
 "Surrender" (2010)
 "Love Is Blind" (2016)
 "Riding The Storm" (2016)
 "Die Hard" (2016)
 "Higher Ground" (2016)
 "Indestructible" (feat. Kristiina Wheeler) (2017)

Välislingid
 

Soome lauljad
Sündinud 1975
Drag king

Drag king on üldjuhul naiskodanik, kes on end riietanud meheks.

Vaata ka
Drag queen

Transsoolisus
Nirgu rändrahn

Nirgu rändrahn (ka Nirgu kivi) on rändrahn Harjumaal, Anija vallas Voose külas, Jägala jõe vasakkaldal.

Rahnu mõõdud on 8×5×2 meetrit, ümbermõõt 19 meetrit. Nirgu rändrahn on keskkonnaministri 2. aprilli 2003 määrusega võetud kaitse alla looduse üksikobjektina.

Viited

Eesti rändrahnud
Anija vald
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Aianduse kivi

Aianduse kivi on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas Mähe asumis Aianduse teel.

Aianduse kivi võeti kaitse alla 22. mail 1992 geoloogilise mälestisena. Keskkonnaministri 22. märtsi 2002 määrusega on Aianduse kivi kaitse all looduse üksikobjektina. 

Aianduse kivi asub Aianduse tee 70a kinnistul. Läheduses (ca 40 meetrit kirde suunas) asub Astla kivi.

Viited

Eesti rändrahnud
Pirita linnaosa
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Tallinna geograafia
Lehviktiivalised

Lehviktiivalised (Strepsiptera) on putukate hulka kuuluv selts.

Tiibu on neil kaks (erinevalt kahetiivalistest on need homoloogiliselt tagatiivad). Enamikul selle seltsi liikidest on tiivulised vaid isased, emased elavad aga endoparasiitidena teiste putukate (kiletiivaliste) kehas.

Maailmas on neid 400 liiki, Eestis oli aastaks 2011 leitud neli liiki.

Eesti liigid 
Eestis on tõendatud viie liigi esinemine.
Elenchus tenuicornis
Halictoxenos silwoodensis
Halictoxenos spencei
Halictoxenos tumulorum
Stylops melittae

Viited

Kirjandus
Martin, Mati 2015. Lehviktiivalised – otsekui teiselt planeedilt. Eesti Loodus 6/7: 62–65.

Välislingid 
Lehviktiivaliste välisehitus
Lehviktiivaliste sigimine
Väina tee kivi

Väina tee kivi on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas Merivälja asumis Väina teel.

Väina tee kivi võeti kaitse alla 22. mail 1992 geoloogilise mälestisena. Keskkonnaministri 2. aprilli 2003 määrusega on Väina tee kivi kaitse all looduse üksikobjektina. 

Rändrahn asub Merivälja pargis Väina tee 29a kinnistul.

Viited

Eesti rändrahnud
Pirita linnaosa
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Võrgukuuride kivi

Võrgukuuride kivi on rändrahn Tallinnas, Haabersti linnaosas Rocca al Mare asumis Eesti Vabaõhumuuseumi alal.

Võrgukuuride kivi on punakasroosa keskmise- ja jämedateraline rabakivi graniitrahn. Kivi lõunaküljel on mitmed rööpsed kinnislõhed. Rahnu mõõdud on 4,5x3,3x2,8 meetrit, ümbermõõt 12,8 meetrit.

Võrgukuuride kivi võeti kaitse alla 22. mail 1992 geoloogilise mälestisena. Keskkonnaministri 2. aprilli 2003 määrusega on Võrgukuuride kivi kaitse all looduse üksikobjektina.

Kivi asub Vabaõhumuuseumi põhjaosas, ca 30 meetrit Kopli lahe rannast, Saaremaalt pärit võrgukuuride naabruses.

Viited

Eesti rändrahnud
Haabersti linnaosa
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Rahvastiku kasv

Rahvastiku kasv on Maa elanikkonna arvukuse suurenemine. 2019. aasta seisuga elab maailmas 7,73 miljardit inimest.

Ajalugu 
Rahvastiku kasv on olnud läbi ajaloo eksponentsiaalne. 

19. sajandi alguseni oli Maal alla ühe miljardi inimese. Pärast Teist maailmasõda on rahvastik kasvanud miljardi võrra iga 12–15 aasta jooksul. Populatsioon on 1970. aastaga võrreldes kahekordistunud.

Sündimuse muutumine ajas 
Arenenud riikides on toimunud üleminek, mille käigus sündimus on langenud alla rahvastiku taastootmiseks vajaliku hulga. Reljeefseks näiteks on Lõuna-Korea, mis on kõige väiksema sündimusega riik maailmas, kus iga naise kohta sünnib nüüdisajal 1,2 last. 

Sündimus kasvab mõnda aega sõltumata sellest, et laste arv naise kohta väheneb, sest viljakasse ikka jõudvate inimeste arv kasvab. Seda nimetatakse momentumiks. Hiljem sündimus langeb isegi siis kui laste arv naise kohta suureneb. Seda nimetatakse negatiivseks momentumiks. Praegu on Maal tervikuna momentum, samas arenenud riikides on juba negatiivne momentum. 

Tulevikuvaade on see, et kogu rahvastik jõuab negatiivsesse momentumisse. 

Momentum – rahvaarvu muutumise inertsus.

Prognoositakse rahvastiku kasvu pidurdumist 
Esimest korda tänapäeval oodatakse, et rahvastiku kasv sisuliselt peatub selle sajandi lõpuks. Aastaks 2100 ennustatakse, et rahvaarv jõuab umbes 11 miljardini, rahvastiku kasv langeb 0,1 protsendini ning rahvaarv hakkab järsult vähenema. 

Aafrika on ainus manner, kus on oodata suurt rahvaarvu kasvu kogu sajandi vältel. Eeldatakse, et rahvaarv kasvab 1,3 miljardilt 4,3 miljardini.

Rahvastiku kasvu põhjused 
Rahvastiku kasvu põhjustab taastootlusest suurem iive. See tähendab, et sündimus naise kohta on suurem kui 2,1 last. 

Rahvastiku kasv sõltub nii suremusest, migratsioonist kui ka sünnitusealiste naiste hulgast.

Viited
Ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused

Ujumise lühiraja Euroopa meistrivõistlused (mitteametlikult nimetatakse ka "Euroopa 25 m meistrivõistlusteks") on LEN-i korraldatud ujumisvõistlused. Võistlustel osalevad Euroopa ujujad, kes võistlevad lühiraja (25 meetri) basseinis. Võistlused toimuvad traditsiooniliselt detsembri alguses. Alates 2013. aastast toimuvad võistlused paaritutel aastatel.

Meistrivõistlused toimusid esmakordselt 1996. aastal ja enne seda aastatel 1991–1994 peeti Euroopa sprindi meistrivõistlusi. Sprindivõistlustel oli 14 ala: ujuti 50 m vabalt, rinnuli, selili ja liblikat, 100 m kompleksi ning 4x50 m vabalt ja kompleksi.

1996. aastal laienesid võistlused 38 alale, lisandusid 100 ja 200 m, vabaujumises 400 ja 800/1500 m ning 200 ja 400 m kompleksi. LEN alustas ka meistrivõistluste nummerdamist uuesti ning nimetus muudeti "lühiraja meistrivõistlusteks". 1997. aastal võistlusi ei toimunud, kuid kuni 2013. aastani peeti neid igal aastal.

2012. aastal laienesid võistlused 40 alale: 19 meestele, 19 naistele ja kaks segateatevõistlust. Nii meeste kui ka naiste programmis on 17 individuaalset ala ja 2 teatevõistlust. 2021. aastal lisati veel kaks ala.

Võistlused 
Sprindi meistrivõistlused

Lühiraja meistrivõistlused
	

Ujumise Euroopa meistrivõistlused