joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ney

Ney oli Prantsusmaa aadlisuguvõsa.

Napoleon I nimetas marssal Michel Ney (1769–1815) pärast Elchingeni lahingut, 6. juunil 1808, Elchingeni hertsogiks (Duc d'Elchingen) ja pärast Borodino lahingut, 25. märtsil 1813, Moskva vürstiks (Prince de la Moskowa). Mõlemad tiitlid olid pärilikud, jagati Michel Ney poegade vahel (sünnieesõigus oli Moskva vürstil) ja neid võis taasühendada ainult võrdväärsete pärijate puudumisel, nagu 1928. aastal ka juhtus. 

Michel Ney abiellus 1802. aastal Aglaé Louise Auguié'ga (1782–1854), kellega tal oli neli poega:
Joseph Ney, teine Moskva vürst (1803–1857)
Michel Ney, teine Elchingeni hertsog (1804–1854)
Eugène Ney, krahv (1808–1845)
Edgar Ney, kolmas Moskva vürst (1812–1882)

Viimane Elchingeni hertsog ja Moskva vürst Michel Ney suri 19. detsembril 1969 ja tema ainus tütar Laetitia 10. veebruaril 2005.

Elchingeni hertsogid
1808–1815 Michel Ney (ka Moskva vürst, hukatud, 1769–1815)
1826–1854 Michel Ney (eelmise teine poeg, hukkus Krimmi sõjas, 1804–1854)
1854–1881 Michel Ney (eelmise vanim poeg, 1835–1881)
1881–1933 Charles Ney (alates 1928 ka Moskva vürst, eelmise noorem poeg, 1873–1933)
1933–1969 Michel Ney (ka Moskva vürst, eelmise ainus poeg, 1905–1969)

Moskva vürstid
1813–1815 Michel Ney (ka Elchingeni hertsog, hukatud, 1769–1815)
1815–1857 Joseph Ney (eelmise vanim poeg, 1803–1857)
1857–1882 Edgar Ney (Michel Ney neljas poeg, 1812–1882)
1882–1928 Napoléon Ney (kolmanda Elchingeni hertsogi Michel Ney vanem poeg, 1870–1928)
1928–1933 Charles Ney (alates 1881 ka Elchingeni hertsog, eelmise noorem vend, 1873–1933)
1933–1969 Michel Ney (ka Elchingeni hertsog, eelmise ainus poeg, 1905–1969)

Välislingid

Aadlisuguvõsad
Niidu park

Niidu park, ka Niidupark, on ajaloolise Niidu mõisa aladel asuv park Pärnus Rääma linnaosas.

Kohanimest on kirjalikke teateid alates aastast 1909. Pargi saksakeelne nimetus oli Park in Nido.

Niidu park moodustab osa Niidu maastikukaitsealast.

Parki läbivad Tammiste tee ja Niidupargi tänav, millel asub teiste seas Pärnu Internaatkooli hoone.

Välislingid
 Kohanimi "Niidu park" Eesti Kohanimede Andmebaasis

Pärnu tänavad
Alfred Kastler

Alfred Kastler (3. mai 1902 Guebwiller, Elsass-Lotring, Saksa Keisririik – 7. jaanuar 1984 Bandol, Prantsusmaa) oli Prantsusmaa füüsik.

1966. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind.

Prantsuse füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1902
Surnud 1984
Haabersti Vene Eragümnaasium

Haabersti Vene Eragümnaasium on venekeelne erakool (eragümnaasium) Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Sõle tänav 40. Kooli haldab MTÜ Kool 21. sajandil. Kooli omanik on Alevtina Kornilova ja kooli tegevdirektor on Sergei Kornilov.

Kool asutati 1994.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Tallinna koolid
Kammerkoor Solare

Kammerkoor Solare on Eesti kammerkoor.

Koori asutas 1977 Jarmo Kiik ja tollal oli see Rakvere KEKi juures tegutsev segaansambel. 1981 nimetati segaansambel ümber kammerkooriks.

Dirigendid
1977–1985 Jarmo Kiik
1985-2000 Anneli Riim
2002–2004 Villem Freiman
alates 2004 Elo Üleoja

Viited

Välislingid
Koori koduleht

Eesti koorid
Rakvere (koor)

Meeskoor Rakvere on Eesti meeskoor, mis tegutseb Rakveres. 

Koori tegevdirigent on Anu Korsar. 

Enne seda oli dirigent Jaanus Nurmoja ja abidirigent oli Ahti Bachblum.

Koorivanem on 9. septembrist 2020 Jaanus Betlem.

Enne seda oli koorivanem Arvo Roosipuu.

Koor asutati 1949. aastal.

1960. aastate algul oli kooris ligi 80 lauljat. Hiljem on koori lauljate arv kahanenud.

Viited

Välislingid
Koorist Rakvere Kultuurikeskuse kodulehel
Koorist Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis

Eesti meeskoorid
Rakvere
Poistekoor Revalia

Poistekoor Revalia on Eesti poistekoor. Koor asutati 1954 ja on vanim vaheaegadeta tegutsev poistekoor Eestis. 

Koori dirigeerib Tanel Nurk. Varem on koori dirigeerinud teiste seas Kuno Areng, Uno Järvela, Peeter Perens, Hirvo Surva.

Viited

Välislingid
Poistekoor Facebookis

Eesti poistekoorid
Jõvan Kõrla

Jõvan Kõrla (mari Йыван Кырла; kodanikunimi Kirill Ivanov, Кирилл Иванович Иванов; 17. märts 1909 Kupsola küla, Vjatka kubermang (tänapäeval Marimaa) – 3. juuli 1943 Krasnoturjinsk, Sverdlovski oblast) oli mari näitleja ja luuletaja.

Jõvan Kõrla oli pärit vaesest talupoja perekonnast. Kooli lõpetamise järel suunati ta 1926. aastal õppima Kaasani Ülikooli töölisfakulteedi mari osakonda. 1929. aastal jätkas ta õpinguid Moskva Kinematograafiatehnikumis.

1931. aastal mängis Jõvan Kõrla esimeses Nõukogude täispikas helimängufilmis "Lähetus ellu" Mustafa rolli. Kõrla marikeelsed väljendid ja laulud filmis tõstsid maride eneseteadvust ja ta sai rahva hulgas väga populaarseks.

Jõvan Kõrla avaldas kolm luulekogu. Tema esikkogu "Ме ударне улына" ("Me oleme lööktöölised") ilmus 1931. aastal. 1932. aastal avaldas ta järgmise luulekogu "Революцийын йукшо дене муралтем мый йывыртен" ("Revolutsiooni häälega laulan ma õnnest"). Jõvan Kõrla kolmas luulekogu "Шочмо кече" ("Sünnipäev") ilmus 1935. aastal.

1937. aasta algul kolis Jõvan Kõrla Joškar-Olasse ja asus tööle Mari Riiklikus Draamateatris.

23. aprillil 1937 arreteeriti Jõvan Kõrla süüdistatuna kontrrevolutsioonilisse gruppi kuulumises. Viis kuud hiljem mõisteti talle 10 aastat vabaduskaotust ja ta saadeti vangilaagrisse. Arreteerimise formaalseks  ettekäändeks oli 18. aprillil 1937 Joškar-Ola restoranis "Onar" aset leidnud vahejuhtum, mille käigus Jõvan Kõrla lõi pudeliga pähe üliõpilasele Nikolai Gorohhovile ja hüüdis: "Kodanikud, meil, maridel, keelatakse oma keeles rääkida. Ühineme kõigi vastu, kes ei oska mari keeles rääkida. Kõik venelased välja."

1956. aastal rehabiliteeriti ta postuumselt.

2009. avati Joškar-Olas Jõvan Kõrla ausammas.

Viited

Venemaa näitlejad
Mari kirjanikud
Sündinud 1909
Surnud 1943
Jay Asher

Jay Asher (sündinud 30. septembril 1975 Arcadias, Californias USA-s) on Ameerika Ühendriikide noorsookirjanik, kelle tuntuim teos on koolikiusamisest ja suitsiidist kõnelev noorteromaan "Kolmteist põhjust" ("13 Reasons Why").

"Kolmteist põhjust" ilmus inglise keeles 2007. aastal, eestikeelse tõlke Liisa Raudsepalt avaldas 2010. aastal kirjastus Tänapäev.  31. märtsil 2017 esilinastus Netflixis raamatu põhjal tehtud telesari.

Asherilt on ilmunud ka romaanid "The Future of Us" (2011, koos Carolyn Mackleriga) ja "What Light" (2016).

2016. aastal külastas Asher kirjandusfestivali Prima Vista raames Tartut.

Välislingid
 Romaani "Kolmteist põhjust" ametlik koduleht
 Triin Toomesaar "Ameerika noortekirjanik Jay Asher: „Kiusamisest ja enesetapust tuleb rääkida!”" Õpetajate Leht, 15. aprill 2016

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1975
Aasta Rosin

Aasta Rosin on Eesti Lastekirjanduse Keskuse välja antav auhind eelnenud aasta 1. detsembrist kuni jooksva aasta 30. novembrini Eesti Lastekirjanduse Keskusesse saabunud erilisele ja silmapaistvale eesti lasteraamatule. Auhinda antakse välja aastast 2004. Auhinna määramisel hinnatakse kas kirjaniku- või kunstnikutööd või raamatut tervikuna.

Auhinnaks on 1 kilo rosinaid ja rahaline preemia, mis makstakse ühele autorile või läheb jagamisele mitme autori vahel. Preemia summa eraldatakse Eesti Lastekirjanduse Keskuse eelarvest. Žürii koosneb Eesti Lastekirjanduse Keskuse töötajatest.

Laureaadid
2004 – Henno Käo, "Väike rüütel Rikardo" (Tänapäev, 2004).
2005 – Kogumik "Ruttu tuttu! Eesti isade unejutte", autorid Karl-Martin Sinijärv, Veiko Belials, Andrus Kivirähk, Juhani Püttsepp, Contra, Jürgen Rooste, Jaanus Vaiksoo, Kivisildnik, Peeter Sauter, Jaan Tätte ja Peep Pedmanson; pildid: Jüri Mildeberg. (Ajakirjade Kirjastus, 2005).
2006 – Maarja Kangro (tekst) ja Kirke Kangro (pildid), "Puuviljadraakon" (2006).
2007 – Aili Kalavus, Mare Müürsepp ja Mare Hunt, "Kui Arno isaga koolimajja jõudis ..." (Ilo, 2007).
2008 – Regina Lukk-Toompere (illustratsioonid), Muinasjutukogumik "Elas kord ..." (Avita, 2008).
2009 – Piret Raud, "Härra Linnu lugu" (Tammerraamat, 2009) ja "Mister Bird's Story" (Tammerraamat, 2009).
2010 – Aino Pervik (tekst) ja Jüri Mildeberg (pildid), "Ühes väikses veidras linnas" (Tänapäev, 2009).
2011 – Aidi Vallik (tekst) ja Piret Mildeberg (pildid), "Mannikese lugu" (Lugu-Loo, 2010).
2012 – Tiia Mets, "VahvaToomas. Vana Toomase legend" (Päike ja Pilv, 2012).
2013 – Anti Saar (tekst) ja Alvar Jaakson (pildid), "Kuidas meil asjad käivad" (Tänapäev, 2013).
2014 – Maris Pruuli (tekst) ja Regina Lukk-Toompere (illustratsioonid), "Maiasmoka atlas" (Regio, 2014).
2015 – Kertu Sillaste, "Ei ole nii!" (Päike ja Pilv, 2015).
2016 – Triinu Laan, "Vana katkine kass" (Päike ja Pilv, 2016).
2017 – Mare Müürsepp, Heli Lukner ja Angelika Schneider, "Füübits" (Tammerraamat, 2017).
2018 – Anti Saar, illustreerija Urmas Viik, "Mina, Milda ja meister Michel" (Eesti Kunstimuuseum, KUMU, 2018).
2019 – Ilmar Tomusk, Priit Pärn. „Kõrvalised isikud“ (Tammerraamat, 2019).
2020 – Juhani Püttsepp, illustreerija Gundega Muzikante. "On kuu kui kuldne laev" (Tammerraamat, 2020).
2021 – Indrek Koff, illustreerija Elina Sildre. "Kuhu lapsed said?" (Härra Tee ja proua Kohvi, 2021).

Viited

Eesti kirjandusauhinnad
Eesti lastekirjandus
E-Piim

AS E-Piim Tootmine on Järva maakonnas Järva-Jaanis tegutsev ettevõte, mis toodab juustu ja võid. E-Piim on Eesti suurim juustu eksportija.

Ettevõte kasutab kaubamärki Epiim (E-täht tähistab selles Eesti piima).

Ettevõtte esimene meierei avati 1910. aastal Põltsamaal ja teine 1911. aastal Järva-Jaanis. Varem tegutseti piimaühistuna.

Ettevõttel on kolm tütarettevõtet: E-Piim Transport OÜ (asub Põltsamaal), Dessert AS (asub Türil) ja E-Piim Ru (asub Peterburis).

2021. aastal anti teada, et Hollandi ettevõttele Meirei B.V.-le müüakse 24,99-protsendine osalus ettevõttes E-piim Tootmine.

Ettevõtte emafirma on SCE E-piim, mille alla kuulub lisaks AS E-piimale ka Läti piimaühistu Piena Celš.

3. juunil 2022 panid maaeluminister Urmas Kruuse, AS-i E-Piim Tootmine juhatuse esimees Jaanus Murakas ja AS-i Nordecon juhatuse esimees Gerd Müller Paides nurgakivi E-Piima uuele, 100 miljonit eurot maksvale tehasele.

Viited

Välislingid
Ettevõtte koduleht
"Paide piimatööstuse rajamine algab esialgu kavandatust hiljem" ERR, 16. mai 2019

Eesti toiduainetööstuse ettevõtted
Järva vald
Nikola Dimitrov

Nikola Dimitrov (makedoonia keeles Никола Димитров; sündinud 30. septembril 1972 Skopjes) on Põhja-Makedoonia diplomaat ja poliitik. Ta on 31. maist 2017 Makedoonia välisminister.

Ta lõpetas aastal 1996 Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli õigusteaduse bakalaureusena (inimõigusi käsitleva rahvusvahelise õiguse alal), aastatel 1997–1998 oli ta magistriõppes Cambridge'i Ülikooli King's College'is.

Ta töötas aastast 1996 Makedoonia välisministeeriumis inimõigusi käsitleva rahvusvahelise õiguse alal. Aastatel 2000–2002 oli ta Makedoonia asevälisminister. Aastal 2002 sai temast Makedoonia suursaadik USA-s, aastal 2009 sai temast Makedoonia suursaadik Hollandis.

31. maist 2017 on ta Makedoonia välisminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja tütre isa. Tema isa Dimitar Dimitrov on olnud Makedoonias kultuuriminister ja haridusminister

Viited 

Põhja-Makedoonia välisministrid
Diplomaadid
Sündinud 1972
Melanie Martinez

Melanie Adele Martinez (sündinud 28. aprillil 1995) on Ameerika Ühendriikide laulja-laulukirjutaja, režissöör ning näitleja. 

Martinez sündis New Yorgis Queensi linnaosas Astoria linnajaos ja kasvas üles Baldwinis. Keskkooli esimesel aastal osales ta telesaates "MSG Varsity Talent Show" ja sai laiemalt tuntuks 2012. aastal pärast osalemist talendisaates "The Voice". Ta jõudis saates kuue parima hulka ja lahkus saatest 5. nädalal.

Pärast saatest lahkumist alustas ta tööd sooloartistina. 9. veebruaril 2014 avaldas Martinez oma debüütsingli "Dollhouse". "Dollhouse" on tema kõige populaarsem singel ning RIAA (Recording Industry Association of America) kuulutas selle kuldplaadiks ning 2017. aasta veebruaris ka plaatinaplaadiks. 7. aprillil 2014 sõlmis Martinez lepingu plaadifirmaga Atlantic Records ning 19. mail tuli välja tema debüüt-EP "Dollhouse". "Dollhouse'ilt" avaldati üks singel, "Carousel", mis kuulutati samuti kuldplaadiks.

Martinez avaldas oma debüütstuudioalbumi "Cry Baby" 14. augustil 2015. See saavutas edetabelis Billboard 200 kuuenda koha ja sai kuld- ja plaatinaplaadi staatuse. Kolm singlit sellelt albumilt, "Pity Party", "Soap" ning "Sippy Cup" avaldati enne albumi väljatulekut. "Soap" ning "Sippy Cup" on sertifitseeritud kuld- ning "Pity Party" plaatinaplaadiks. "Cry Baby" standardversioon sisaldab 13 laulu ning Martinez filmis kõikidele lauludele muusikavideod, olles ise režissöör üheteistkümnele. Viimane muusikavideo laulule "Mad Hatter" avaldati 23. septembril 2017. 

Martinezi teine stuudioalbum "K-12" avaldati 6. septembril 2019, mis saavutas edetabelis Billboard 200 kolmanda koha. Albumit salvestati aastatel 2015–2017. "K-12" on sisuline järg "Cry Babyle" ning albumiga avaldati ka albumi teemaga kaasaskäiv samanimeline film, mille režissöör on Martinez ise ning milles ta ka peaosa mängib. 

Martinezt peetakse üheks "The Voice'i" kõige õnnestunumaks leiuks. Ta on tuntud oma kahte värvi juuste poolest.

Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1995
Kivi-Jüri

"Kivi-Jüri" ehk "Kivijüri" on Kärdlas asuv mälestusmärk "Hiiumaa kaitselahingute kangelastele 1941". Mälestusmärk püstitati 1966. aastal Kärdlast väljuvate maanteede ristile. Graniidist mälestusmärgi autorid on skulptor Endel Taniloo ja arhitekt Ülo Sirp.

Mälestusmärgi skulptuuri näol on tegemist suurima graniitbüstiga Eestis. Mälestusmärgi alus mõõtmetega 2,6 × 2 × 1,7 m kaalub 36 tonni ja sellele toetuv sõduripea 10 tonni. Üldkõrgus on 4,3 m.

Mälestusmärk on tunnistatud kultuurimälestiseks 1997. aastal.

Viited

Välislingid 
 
 "Kivi Jüri skulptuur tekitab hiidlastes küsimusi" ERR, 22. juuli 2022
 "Hiidlased viivad Kärdlast minema Kivi Jüriks kutsutud sõjamonumendi" ERR, 19. august 2022

Eesti mälestusmärgid
Kärdla
Hiiu maakonna kultuurimälestised
Kapis olemine

Kapis olemine on mõiste, mida kasutatakse lesbi, gei, biseksuaalsete, transsooliste jne (LGBT) inimeste kohta, kes ei ole avalikustanud enda seksuaalset sättumust või sooidentiteeti ning sellega seotut nagu seksuaalset identiteeti ja seksuaalkäitumist. Mõistet võib kasutada ka kirjeldamaks kedagi, kes peidab enda identiteeti sotsiaalse surve tõttu.

Mõjud 
Lesbi, gei ja biseksuaalse identiteedi kujunemise varajastes etappides tunnevad inimesed sageli segadust ja kogevad ebakindlust. 1993. aastal uuris Michelangelo Signorile oma raamatus, millist kahju kapis olemine toob nii kapis olevale inimesele kui ka ühiskonnale tervikule.

Seidman, Meeks ja Traschen väidavad, et "kapp" võib muutuda Ameerika Ühendriikide elu kirjeldamisel varsti vanaaegseks sõnaks. Esiteks muutub homoseksuaalsus ühiskonnas üha normaalsemaks ja sellega sageli seotud häbi ja salatsemine kahaneb. Teiseks sõltub metafoor kapist eeldusest, et selle stigmaga tegelemine on eluviis. Üha enam aga tegeletakse sellega lähtudes konkreetsest olukorrast.

Sellele vaatamata on kapis olemine ja sealt täielikult "väljatulemine" keeruline igale inimesele, kes ei ole end määratlenud heteroseksuaalse või cis-soolisena. Eve Kosofsky Sedgwicki järgi on heteroseksistlikud eeldused ülimalt sitked: "iga kokkupuude uue klassiga, uue ülemusega, sotsiaaltöötajaga, pankuriga, majaomanikuga või arstiga tekitab uue kapi."

LGBT-noorte kiusamise uurijad on leidnud, et paljud noored jäävad kappi nii kooliaastateks kui ka pärast seda. Seda seetõttu, kuna nad kardavad oma vanemate, sõprade, õpetajate või kogukonna liikmete poolset hukkamõistu. Enamasti mõjub kapis olemine halvasti inimeste vaimsele tervisele, seda eriti noorukieas. See peegeldub näiteks LGBT-noorte seas olevates kõrgetes enesetapunäitajates.

Viited 

Seksuaalne sättumus
Queer

Queer ehk kväär on katusmõiste, mis hõlmab seksuaal- ja soovähemusi, kes ei ole heteroseksuaalsed või cis-soolised. Queerina võivad end kirjeldada inimesed, kes lükkavad tagasi traditsioonilised sooidentiteedid ning otsivad laiemat ja tahtlikult ebaselget alternatiivi sildile LGBT.

Sõna kasutatakse aina enam mittenormatiivsete (näiteks antiheteronormatiivsete ja antihomonormatiivsete) identiteetide ja poliitikate tähenduses. Akadeemilised distsipliinid nagu queer-teooria ja queer-uuringud jagavad üldist vastuseisu binarismile, normatiivsusele ja peavoolu LGBT-liikumises nende poolt tajutavad intersektsionaalsuse puudumist.

Queer-identiteedi kriitikud on teiste seas geiaktivistid, kes seostavad sõna selle inglise argikeelse halvustava tähendusega või soovivad end lahus hoida queer-radikalismist.

Hõlmavus ja ulatus 
Sõna queer on inglise keeles tagasinõutud mõiste. Siit tulenevalt omab sõna sotsiaal-poliitilisi kõrvaltähendusi, mistõttu kasutavad seda sageli aktivistid. Täpsemalt need, kes hülgavad traditsioonilised sooidentiteedid, seksuaalsed identiteedid või näevad end LGBT-kogukonna homonormatiivse poliitika poolt alla surutuna. Sellisena tõlgendades säilib sõna queer side ajaloolise tähendustega, milleks on "väljaspool normatiivse ühiskonna piire" olemine. Siit tulenevalt võib seda tõlgendada kui "sooga seotud reeglite rikkumist".

Arvamused, mida sõna queer täpselt hõlmab, võivad erineda. Osa inimesi eelistavad sõna selle mitmetähenduslikkuse tõttu. Nende jaoks on sõna ebatäpsus vabastav. See võimaldab queer-identiteediga isikutel vältida rangeid piire, mis on seotud siltidega "gei", "bi", "lesbi" ja isegi "transsooline". Queer'susest saab sellega vastupanu nii heteronormatiivsusele kui ka homonormatiivsusele. Üheaegselt selle vastupanuga keelduvad queer-identiteediga inimesed osa võtmast essentsialistlikust identiteedi poliitikast.

Viited 

LGBT
Kasetoht

Kasetoht on kase koore pealmine korgistunud ja surnud osa, mis laseb tüvel jämedamaks kasvada. Kasetoht koosneb suberiiniga läbi imbunud korgirakkudest ja kihtidest, mille vahed on täidetud õhuga. Valge värvuse annavad sellele betuliinikristalle sisaldavad korgikoe rakud. Toht on poole kergem kui vesi (520 kg/m³), õhu- ja vedelikukindel, samuti halb soojus- ja elektrijuht. Kasetoht on puust eraldatav õhukeste valgete elastsete kihtidena.
 
Suberiin muudab kasetohu painduvaks ja niiskusele vastupidavaks, betuliinil on antiseptilised omadused. Kasetohtu on kasutatud viiskude, märsside, vakkade, toidu- ja keedunõude jmt valmistamiseks ning veesõidukite, hoonete jmt katmisel ja niiskuskindlaks muutmisel. Laialdaselt on seda kasutanud Põhja-Euroopa, Siberi ja Põhja-Ameerika asukad. Ida-Euroopas oli kasetoht kasutusel märkmete tegemise materjalina ning oli sellega n-ö paberi eellane (vt tohtkiri).

Kasekoorest (kasetohust) valmistatakse kuivdestillatsioonil kasetõrva (pix Betulinae; vt tökat), mida on kasutatud ka rahvameditsiinis ekseemi ja psoriaasi korral. Tohust utmise teel saadav tökat kuulub tuntud Višnevski salvi koostisse.

Pilte

Viited

Materjalid
Hargla hooldekodu

Hargla hooldekodu on hooldekodu Valga maakonnas Valga vallas Kallikülas. Hooldekodu asutati 1995. Hooldekodu kuulub Taheva sanatooriumi kompleksi.

Hooldekodu asub endisaegse Taheva mõisa metsniku elamus; elamu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Viited

Välislingid
Taheva sanatooriumi koduleht
"Persoon: Hargla hooldekodu juhib päikeseline haldjas" Valgamaalane, 2. veebruar 2008

Eesti hooldekodud
Valga vald
Arlene Foster

Arlene Isabel Foster (neiuna Kelly; sündinud 3. juulil 1970 Enniskillenis Fermanaghi krahvkonnas) on Põhja-Iirimaa poliitik, ta kuulub Demokraatliku Unionistliku Partei ridadesse. Ta oli 11. jaanuarist 2016 kuni 9. jaanuarini 2016 Põhja-Iirimaa esimene minister.

Välislingid 
 
 Ametlik kodulehekülg

Suurbritannia poliitikud
Põhja-Iirimaa inimesed
Sündinud 1970
Endla (selts)

Endla oli laulu- ja mänguselts, mis tegutses aastatel 1875–1940 Pärnus.

Seltsi asutasid teiste seas Carl Robert Jakobson, Kristjan Erm, Anton Anson ja Jaan Otstavel. Nad võtsid eeskuju Tartu Vanemuise Seltsist. Seltsi nimi "Endla" võeti Friedrich Robert Faehlmanni müüdi "Endla järv ja Juta" järgi. Seltsi põhikiri kinnitati 1878 ja uuesti 1909 ning täiendatud põhikiri kinnitati 1920.

1875 hakkas seltsi juures tegutsema laulukoor Endla. Samal aastal etendati seltsi juures ka esimene näidend, kui põllumeeste seltsi ruumes kanti ette Lydia Koidula "Säärane mulk ehk Sada vakka tangusoola".

Aastatel 1889–1899 oli selts varjusurmas. Sellest tuldi välja, kui seltsi esimeheks sai laevaomanik August Klein ning seltsiga liitus jõukaid toetajaid.

1911 valmis seltsi oma teatri- ja kontserdihoone. Hoone projekti olid koostanud arhitekt H. Jung ja insener Georg Hellat ning fassaadi plaan pärines arhitekt E. Wolffeldtilt. Hoone sai tõsiselt kannatada 1944. aastal ning selle varemed õhiti 1961. aastal.

Aastast 1911 hakkas seltsi juures tegutsema teater Endla. Kutselise näitetrupi moodustamisele hakati mõtlema ajal, mil Endla teatrihoonele pandi nurgakivi, ning näitetrupp komplekteerimine jäi samasse aega, kui sügisel toimunud hoone avamine.

23. veebruaril 1918 loeti Endla teatri rõdult esmakordselt Eestis Manifest kõigile Eestimaa rahvastele.

1940 selts riigistati. Endla teater jätkas tegutsemist.

Viited

Välislingid

Pärnu ajalugu
Eesti seltsid
Saigyō

Saigyō Hōshi (西行 法師; 1118 – 23. märts 1190) oli Heiani ajastu lõpus ja Kamakura ajastu alguses elanud jaapani budistlik munk ja luuletaja. Teda peetakse üheks kõige kuulsamaks budistlikuks jaapani luuletajaks.

266 tema luuletust on valitud keiserlikesse luuleantoloogiatesse.

Biograafia

Lapsepõlv ja noorpõlv 

Saigyō, sünninimega Satō Norikiyo (佐藤 義清), sündis 1118. aastal Kyotos. Ta sündis jõukas ja sõjalisi traditsioone austavas Satō perekonnas, mis põlvnes omakorda Fujiwara suguvõsast. Ta vanaisa Sato Suekiyo teenis tolleaegse pealinna Heiani korravalves ja nende tähtsaimaks esivanemaks oli Fujiwara no Hideosato, kes osales 940. aastal toimunud keisrivastase mässu mahasurumises ja mõningatel andmetel tappis lahingu käigus isiklikult mässu juhi Taira no Masakado. Mitmete Saigyō biograafide arvates kajastub järgnevas luuletuses tema lapsepõlvesoov isa ja vanaisa kombel vapraks sõdalaseks saada.

1140. aastal, 22- või 23-aastaselt, kohe pärast ta valimist samuraidest koosneva elitaarse ihukaitsesalga liikmeks, mille ülesandeks oli kaitsta Kyotos resideerivaid endiseid keisreid, otsustas ta järsult oma sõjaväelisest karjäärist loobuda ja mungaks hakata. Otsuse täpne põhjus pole teada, kuid ajaloolaste arvates võisid selleks olla näiteks põlgus keisri õukonnas valitsenud korruptiivse elustiili vastu, lähedase inimese surm või luhtunud armuafäär.

Teosed 
 Sankashū ("Mägikodu"); Saigyō isikukogu, mis sisaldab üle 1500 luuletuse.
 Kikigakishū ("Kuuldud luuletused")
 Kikigaki zanshū ("Järele jäänud kuuldud luuletused")
 Ihon Sankashū / Saigyō-shōnin shū ("Mägikodu teine käsikiri" / "Saigyō-shōnini luulekogu")

Eesti keeles 
 Mägikodu. Klassikalisest jaapani keelest tõlkinud ja kommenteerinud Alari Allik. Tallinn 2012. Tallinna Ülikooli Kirjastus. ISBN 978-9985-587-33-1

Viited

Kirjandus 
 Allik, Alari (2012) Mägikodu. Tallinn. Tallinna Ülikooli Kirjastus. ISBN 978-9985-587-33-1
 Lafleur, William R. (2012). Awesome Nightfall: The Life, Times, and Poetry of Saigyo. Simon and Schuster. ISBN 9780861719075

Välislingid 

 Sissekanne Encyclopædia Britannicas. (inglise keeles)
 Jaan Tooming. "Erakluse kiituseks ehk värsid 12. sajandist". Postimees.

Jaapani luuletajad
Jaapani budistid
Sündinud 1118
Surnud 1190
Etüüde nüüdiskultuurist

"Etüüde nüüdiskultuurist" on Eesti raamatusari, mida on välja andnud Eesti Kirjandusmuuseumi kultuuri- ja kirjandusteooria töörühm (1.-4. köide) ja Eesti Kirjandusmuuseum koos Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudi ja Tallinna Ülikooli eesti kirjandus- ja kultuuriuuringute keskusega (5. köide). Sarja esimene raamat ilmus 2009. Sarja kujunduse autor on Piia Ruber.

Sarja köited
 "Spiraali lagunemine: Jüri Ehlvesti maailm." Koostajad Virve Sarapik ja Piret Viires, toimetaja Mari Laaniste, 2009. 144 lk. ISBN 9789949446384
 "Sügisball". Koostajad Virve Sarapik ja Piret Viires, toimetajad Mari Laaniste ja Jaak Tomberg, 2010. 181 lk. ISBN 9789949446575
 "Luhtatulek. Ekslemisi Mehis Heinsaare tihnikutes." Koostaja Sven Vabar, toimetaja Mari Laaniste, 2011. 192 lk + 8 lk värvitahvleid. ISBN 9789949446896
 "Katsed nimetada saart. Artikleid fantastikast." Koostaja ja toimetaja Sven Vabar, koostaja Jaak Tomberg, toimetaja Mari Laaniste, 2013. 164 lk. ISBN 9789949490868
 "Võlus ja vaimus, valguses ja varjus. Mari Saadi maailm." Koostajad Piret Viires ja Virve Sarapik, toimetaja Mari Laaniste, 2015. 168 lk. ISBN 9789949544479
 "Kivisildnik, põhjendamatu järjekindluse dogmaatik." Koostaja Neeme Lopp, 2016. 216 lk. ISBN 9789949292844
 "(Mitte)kohtumine tuttavaga. Kultuurilugu etenduskunstides." Koostajad Luule Epner, Mari Laaniste, 2018. 224 lk. ISBN 9789949594634
 "Hasso Krulli mõistatus." Koostaja Neeme Lopp, 2019. 256 lk. ISBN 9789949594696

Viited

Välislingid
Sarjast Tartu Ülikooli Kirjastuse kodulehel

Eesti raamatusarjad
Eesti Kirjandusmuuseum
Tallinna Ülikool
NRJ FM

NRJ FM (enne 2016. aastat Energy FM) on Eesti raadiojaam, mida saab kuulata Harju maakonnas, sealhulgas Tallinnas. Jaam asutati 2001. aastal  ja see kuulub Sky Mediale. Jaama sagedus on 93,2 MHz. 

Jaama programmijuht on olnud Meelis Tõrv.

NRJ FMil oli ainult house-muusikat mängiv internetijaam NRJ House ning drum and bass'i mängiv internetijaam NRJ DnB.

Vaata ka 
 Eesti raadiojaamade loend

Viited

Välislingid
 Kanali koduleht
 http://publik.delfi.ee/news/muusika/energy-on-minevik-nrj-on-tulevik-raadio-sky-plus-sosar-muutis-nime?id=74131793

Eesti raadiojaamad
Sipa sild

Sipa sild on maanteesild Rapla maakonnas Märjamaa vallas Sipa küla lähedal Märjamaa–Koluvere maanteel. Sild ületab Kasari jõe. Sild ehitati 1905 ja renoveeriti 1995. Silla pikkus on 77,1 m.

Viited

Eesti sillad
Märjamaa vald
Aleksei Batalov

Aleksei Batalov (vene Алексей Владимирович Баталов; 20. november 1928 Vladimir – 15. juuni 2017 Moskva) oli vene filminäitleja.

Osaline filmograafia

Tunnustus
2007 – rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus"

Välislingid 

Vene filminäitlejad
Nõukogude Liidu filminäitlejad
Nõukogude Liidu dublaažinäitlejad
Sündinud 1928
Surnud 2017
Eesti Wordnet

Eest Wordnet on eestikeelne leksiko-semantiline andmebaas, milles on mõisted omavahel seotud erinevate semantiliste suhetega. Suhteid on erinevaid: ülem-alammõiste (hüperonüümia-hüponüümia), osa-terviku suhe (meronüümia-holonüümia), antonüümia suhe, rollisuhe jm.

Viited 

Keeleteadus
Andmebaasid
Downtown no Gaki no Tsukai ya arahende

Downtown no Gaki no Tsukai ya arahende!! (Downtown- me ei ole jooksupoisid!!“), on Jaapani päritolu telesaade, milles osalevad tuntud  Jaapani koomikud  Shozo Endo ja Naoki Tanaka koomikute duost Cocorico, koomik Hosei Tsukitei ning koomikute duo Downtown- Masatoshi Hamada ja Hitoshi Matsumoto. Programm on Jaapanis eetris olnud aastast 1989 ning tegevus toimub tänini. .

Telesaate peamised segmendid

Batsu mängud või teisisõnu karistusmängud
Tegemist on tuntuima osaga Gaki no Tsukai-st, kust koomikud võtavad osa peale kihlveo või väljakutse kaotust. Peamiseks karistusmänguks on mitte naermise mäng, kus osalejatele on antud ülesanne pika aja jooksul mitte naerda, ükskõik, milliseid jaburusi ning veidrusi neile näidatakse või milliseid ülesandeid neile antakse. Mängud on pika kestvusajaga, pikimad neist kestavad 24 tundi. Juhul kui selle aja sees keegi naerab, tuleb valjuhääldist teade, et antud osaleja on „väljas“ ning naernud isikule järgneb (füüsiline) karistus, enamasti lüüakse väljakukkunut relvataolise esemega vastu tema taguotsa või peab ta ära kannatama professionaali poolt sooritatud Muay Thai võtte.

Vaikne raamatukogu
Selles mängus läheb grupp osalejaid raamatukokku, kus nad hakkavad üksteisele välja loosima kaartide põhjal, kes neist saab karistada. Karistusi on palju erinevaid, kuid tingimuseks on see et osalejad ei tohi hääli teha (naer, valuhäälitsused jne.). See mäng on kasutusele võetud ka Ameerika Ühendriikides.

Absoluutselt maitsev 
Mängude sari, kus igas osas on osalejate ülesandeks valmistada üks toit, nt. Jaapani rahvustoidud,  pitsa, pasta jt., mis sisaldavad ebatavalisi koostisosasid. Valmis tehtud toite maitstakse ning antakse neile hinnang pealuudega kaartide näol, mida hullem toit, seda rohkem kaarte jagatakse. Koostisosad, mida pannakse toitude sisse tihedamalt on näiteks piparmündipastillid, limonaad, kummikommid, kalapead, hambapasta.

Kiki seeria
Väljakutsete seeria, kus koomikud peavad kinnisilmi maitsema ühte Jaapani toodet, enamasti jooke või toite, kuid on ka proovitud sigarette ja hambapastat. Hiljem peavad nad maitse põhjal tuvastama kindla toote teiste sarnaste seast. Õige vastuse korral võidavad nad rahasumma, vale vastuse puhul ootab valesti vastanut karistus.

Kostümeeritud bussireisid
Osalejad riietavad ennast ümber naissoost tegelasteks, kes Jaapanis tuntud on ning neid ootab ees bussireis mööda  Tokyo linna. Bussis mängivad koomikud omavahel väikeseid mänge, kaotaja peab bussist väljuma ja oma naeruväärses kostüümis üksinda tagasi telestuudiosse jalutama, teekonnal juhtub aga osalejatega mitmeid üllatavaid situatsioone. 
Lisaks nendele mängudele on Gaki no Tsukais esinenud ka mitmeid teisi mänge, lisaks on telesaates etteasteid teinud mitmed tuntud jaapanlased.

Lingid

(Rahvusvaheline Gaki no Tsukai fännide foorum)

 IMDB  (autoriteetne filmide ja TV sarjade andmebaas)

Viited 

Telesaated
Eesti Haridustöötajate Liit

Eesti Haridustöötajate Liit (EHL) on iseseisev omaalgatuslik ametiühinguorganisatsioon, mille tegevus rajaneb demokraatial, sõltumatusel ning iseseisval otsustamisel, juhtimise kollegiaalsusel ja tegevuse avalikustamisel. EHLi eesmärgiks on ühistegevuse kaudu oma liikmeskonna töö- ja kutsealaste, majanduslike, ühiskondlike ning sotsiaalsete huvide ning õiguste esindamine ja kaitsmine. EHL on loodud vabatahtlikult ühinenud haridustöötajate regionaalsetel alustel moodustatud ametiühingu organisatsioonidest ja ühendustest (liikmesliitudest). 

EHL moodustati 3. aprillil 1990. aastal Eesti haridustöötajate ametiühingute maakonna- ja linnaliitude poolt ühistegevuse korraldamiseks. 

EHL on asutatud vabatahtlikult ühinenud haridustöötajate regionaalsetel alustel moodustatud ametiühingu organisatsioonidest ja ühendustest (liikmesliitudest), mis on omakorda moodustatud piirkondlikel alustel koondunud asutuste ametiühingutest (ehk EHL osakondadest). Igas osakonnas on ametiühingus usaldusisik.

Tegevus 
EHL osaleb haridusasutuste a/ü organisatsioonide ja kohalike omavalitsuste vaheliste kokkulepete sõlmimises töö, töötasu, töötingimuste jt küsimuste lahendamiseks. EHL osaleb haridusvaldkonna seadus- ja määruseelnõude koostamisel, korraldab üleriigilisi küsitlusi õpetajate töötasustamise, töötingimuste jms kohta vajadusel ettepanekute esitamiseks võimu- ja valitsusorganitele olukorra parandamiseks, korraldab oma liikmetele seaduslike huvide toetuseks vajadusel protestiaktsioone, korraldab koos Haridus- ja Teadusministeeriumiga Aasta Õpetaja konkurssi, toetab Eesti Koolispordi Liidu pedagoogidele korraldatavate spordivõistluste läbiviimist ning toetab Eesti Õpetajate Meeskoori tegevust jpm.

Eesti Haridustöötajate Liit korraldab igal aastal oma liikmetele konverentsi, uutele usaldusisikutele koolitusi ning alustanud õpetajate motivatsiooniüritusi suveseminaridena. EHL liikmesliitude üheks põhiülesandeks on kollektiivlepingute sõlmimise kaudu parendada oma liikmete töö-, töötasu- ja puhkusetingimusi, juhendada ning suunata haridusasutuste ametiühingu organisatsioone.
Haridus
Eesti liidud
Eesti ametiühingud
Everhardus Sunnenschin

Everhardus Sunnenschin oli Padise abt aastail 1524–1543.

Allikate andmeil oli ta ametis vähemalt ajavahemikul 16. novembrist 1524 kuni 10. augustini 1543. 11. novembril 1544 nimetatakse teda endiseks abtiks ja hiljemalt 24. juunil 1547 oli ta surnud.

1528. aastal on mainitud tema vendi Hansu ja Jakobit.

Padise abtid
Vana-Liivimaa inimesed
Metsateel

"Metsateel" on Artur Kapi laul, millele sõnad kirjutas Karl Eduard Sööt. Kapp kirjutas laulu arvatavasti 1902. aastal (teistel andmetel 1895. või 1897. aastal). Laul on 3 minutit pikk.

Viited

Välislingid
Laulusõnad laulud.ee andmebaasis
Laul YouTube'is

Eesti laulud
Lihula staadion

Lihula (Gümnaasiumi) staadion (ka Lihula kooli staadion) on Lääne maakonnas Lihulas aadressil Jaama tänav 9 asuv staadion. Staadion hõlmab jalgpalliväljakut ja kergejõustikurajatisi. Staadioni omanik on Lihula Vallavalitsus ja valdaja Lihula Gümnaasium.

Jalgpalliväljak on JK Lihula kodustaadion.

Viited

Välislingid

staadion
staadion
Eesti staadionid
Tallinna Tehnikaülikooli spordihoone

Tallinna Tehnikaülikooli spordihoone on Tallinna Tehnikaülikooli spordihoone, mis asub Tallinnas aadressil Männiliiva tänav 7.

Spordihoones on muu seas aeroobikasaal, jõusaal, mitu palliväljakut.

Spordihoone on TTÜ meeskondade kodusaal, kui mängitakse muuhulgas Eesti meistrivõistluste mänge.

Viited

Välislingid
Spordihoonest ülikooli kodulehel

Tallinna spordiehitised
Tallinna Tehnikaülikool
Eesti spordihallid
Viljandi Haigla psühhiaatriakliinik

Viljandi Haigla psühhiaatriakliinik on Viljandi maakonnas Viljandi vallas Jämejala külas asuv tervishoiuasutus. Asutus kuulub sihtasutusele Viljandi Haigla.

Nimetused
Asutusel on aja jooksul olnud mitu nime: Jämejala psühhiaatriakliinik, Jämejala Psühhiaatriahaigla, Jämejala Vabariiklik Psühhoneuroloogiahaigla,  Jämejala Psühhoneuroloogiahaigla, Jämejala vaimuhaigla.

Ajalugu
Asutus (Anstalt Marienhof) asutati 1897 Liivimaa Langetõbiste ja Nõdrameelsete eest Hoolekandmise Seltsi ja Viljandi mõisa omaniku Oswald von Ungern-Sternbergi eestvõttel. Asutuse rajamiseks osteti apteeker Ewald von Deblerilt kolm talu (Kaljapulga, Västriku ja Jämejala), mis olid ühendatud Marienhofi kinnistuks suurusega 142 ha. Ühe talu nime järgi sai asutus ka oma hilisema eestikeelse nime.

Esimesed haiged toodi asutusse (Anstalt Marienhof bei Fellin für Blöde und Epileptische) vkj 24. oktoobril/ ukj 5. novembril 1897. Haiglahooneks kujundati üks kinnistu elumajadest, nn Immanueli ühekorruseline maja, millest sai langetõbiste ja nõdrameelsete ravi- ja hoolekandeasutus. 1898. aasta lõpuks oli asutuses juba 26 hoolealust. 1904. aastal oli haigete arv juba 80–90 ja haiglas töötas üheksa nais- ja neli meespõetajat, kaheksa teenijat ja üks sulane. 

1919. aastal hakkas Jämejala haiglat kui peremeheta vara haldama Viljandi maakonnavalitsus. 1923. aastal viidi haigla üle Töö- ja Hoolekande Ministeeriumi alluvusse ja nimetati ümber Tervishoiu Peavalitsuse Jämejala Vaimuhaiglaks, juhataja oli (1923–1932) Osvald Soo, 1932–1940 Nikolai Born, 1940–1944 Bernhard Saarsoo.

Jämejala haiglas viibis lühikest aega ka 1954. aasta detsembris Konstantin Päts, enne Moskva lähedale praeguse Tveri oblasti Buraševo külla Litvinovi-nimelisse Psühhoneuroloogiahaiglasse viimist, kus ta ka 18. jaanuaril 1956 suri.

Vaata ka
Jämejala vaimuhaigla kalmistu

Viited

Kirjandus
Malle Laursoo. "100 aastat Jämejala haiglat". Eesti Õde 5/ 1997. Lk 15
Heiki Raudla. "Jämejala vaimuhaigla  – psühhiaatriahaigla". // Kilde Viljandi meditsiini ajaloost. 2012. Lk 99–136.

Välislingid

Viljandi vald
Eesti psühhiaatria
Eesti tervishoiuasutused
Ring the Alarm

"Ring the Alarm" on Teele & Tuuli & ULA laul. Laulu autorid on Priit Uustulnd ja Teele Viira.

Laul osales Eesti Laul 2013 võistlusel, kus jäi 5. kohale.

Eesti laulud
Liivalaia kohtumaja

Liivalaia kohtumaja on Tallinnas Kesklinna linnaosas aadressil Liivalaia tänav 24 asuv ehitis. 

Ehitis oli Harju Maakohtu üks kolmest kohtumajast (teised kaks olid Kentmanni kohtumaja ja Tartu maantee kohtumaja) kuni uue kohtumaja valmimiseni Lubja tänaval.    

Ehitis valmis 1987 ning jäi tühjaks 2018. aastal. Kui hoonet 1970. aastate lõpul projekteerima hakati, arvestati toonaste vajadustega, kui Tallinnas oli nelja kohtumaja peale kokku kaksteist kohtunikku. Igale kohtunikule oli projekti järgi ette nähtud oma saal, lisaks veel üks avaram auditoorium suuremate protsesside menetlemiseks. Kohtutegevus kolis hoonesse aga alles 1990. aastal ja selleks ajaks oli õigusemõistjaid juba märksa rohkem. Tipphetkel töötas majas kohtunikke lausa 56. Riigi Kinnisavara Aktsiaseltsi teatel on plaan hoone lammutada.

Hoone seinal asus Aime Kuulbusch-Mölderi 1991. aastal loodud bareljeef "Justitia", mis koliti ümber Lubja tänava kohtumaja suurde kohtusaali.

Viited

Kesklinna linnaosa ehitised
Veerenni
Bhāvanā

Bhāvanā (sanskriti ja paali keeles bhāvanā 'arendamine', 'kasvatamine' või 'olevaks tegemine' ka 'esile kutsumine' või 'kujustamine'; tiibeti keeles sgom pa; hiina keeles 修習 xiuxi; jaapani keeles shūjū) on budismis ja mitmetes India õpetustes meeleharjutus, mis kitsamas mõttes tähendab visualiseerimist, laiemas tähenduses aga meeleharjutusi või mediteerimist üldse.

Mõiste 

Sanskritikeelne sõna bhāvanā on verbijuure bhū ('olema') tuletis ja tähendab 'olevaks tegemist', viidates sellele, et praktiseerija laseb midagi oma meelde tulla, teeb selle olemasolevaks. Selleks võib olla mingi abstraktne mõiste (näiteks sõbralikkus või kaastunne) või konkreetne visuaalne kujund (näiteks mandala või idami kujutis). Viimast rakendatakse eriti vadžrajaanas.

Budismis on olulised ka meditatsiooniga seotud mõisted dhyana (paali keeles jhāna) ja samādhi, mis on ühtlasi kaheksas aste kaheksaosalisel teel (sammā samādhi), üks seitsmest virgumise tegurist ja üks viiest vaimsest tegurist (indriya).

Tipitaka tekstides on bhāvanā sagedasti liitsõna osa:  
 citta-bhāvanā, saab tõlkida kui "meele areng" või "teadvuse areng".
 kāya-bhāvanā, saab tõlkida kui "keha areng."
 mettā-bhāvanā, saab tõlkida kui "kultiveerimine" või "heatahtlikuse arendamine".
 paññā-bhāvanā, saab tõlkida kui "mõistmise või tarkuse arendamine" või "arusaamise arendamine".
 samādhi-bhāvanā, saab tõlkida kui "keskendumise arendamine".

Tipitakas on lisaks kirjas samatha-vipassana arendamine (bhāvanā).

Kaks harjutusviisi budismis

Bhavana praktiseerimine toimub eelkõige kahe harjutusviisi kaudu, milleks on meelerahu (sanskriti keeles śamatha) ja läbinägemine (vipaśyanā) ning seeläbi arusaamisele jõudmine.

Rahu (śamatha) ja selge pilk (vipaśyanā) tähistavad kahte väga olulist teostusviisi: püütakse äratada endas kõigesse rahulikku suhtumist ja selge pilguga kõike eristada.

Meelerahu 

Meelerahu (śamatha, samatha-bhāvanā) arendades keskendatakse meel ühele objektile. Kuna meel on tavaliselt püsimatu, siis tuleb seda sügava analüüsi teostamiseks taltsutada ja rahustada, peatada kontrollimatu mõttevool ja tunnetetulv. 

Samatha on täieliku meelerahu ehk meelevaikuse seisund, mille käigus meel vabaneb viiest takistust, sealhulgas ka ihast midagi soovida või tahta. Kui meelerahu on muutunud püsivaks ja sügavaks, loob see aluse  dhyānade saavutamiseks.

Läbinägemine 

Vipassanā tähendab sisemist vaatlust, intuitsiooni. See on meelesisese, intuitiivse, iseenesliku, sügava ja täpse arusaamise, ootamatul äkktaipamisel põhineva tarkuse vallandamine, arendamine ja väljakujundamine. 

Vipassanā bhāvanā ei sisalda mõtlemist, see on hinnanguvaba, teadvustatud vaatlus.

Vaata ka 

 Meditatsioon
 Samadhi

Viited 

Budism
Meditatsioon
Hopa vald

Hopa vald (läti keeles Apes pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas.

Vald piirneb sama piirkonna Trapene valla ja Hopa linnaga, samuti Alūksne piirkonna Vana-Laitsna, Alsviķi ja Vastse-Laitsna vallaga. Põhjas piirneb vald Võrumaa Rõuge vallaga (varem Varstu ja Mõniste vallaga).

Valla pindala on 125 km². 2016. aasta seisuga elas seal 521 inimest. Valla keskus on Hopa linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu.

Valda läbib Vaidva jõgi.

Ajalugu 

Vald on kujunenud endisest Jaunroze vallast. Aastal 1935 oli selle pindala 48,91 km² ja seal oli 1014 elanikku. 1945. aastal moodustati Jaunroze valda Jaunroze ja Hopa külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 nimetati Jaunroze külanõukogu ümber Hopa külanõukoguks. Aastal 1956 ühendati see Hopa linnaga. Hopa linna maaterritooriumiga ühendati aastal 1963 Vastse-Laitsna külanõukogu kolhoosi «Padomju Dzimtene» alad. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Hopa piirkonda. Aastal 2010 loodi Hopa linna maaterritooriumist Hopa vald.

Kaitstavad objektid 

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Vastse-Laitsna mõisa jahiloss. Kohaliku kaitse all on Lūši kõrts ja Ķipari muinaskalme (Rootsi kalmistu). Looduskaitse all on Skripji – Jāki tuulepesaga kuusk, Uskani pärn, Gavari mänd, Hopa dolomiidipaljand, Niedrase nulg, Ģērmaņi nulg, Čūski kuusk, Miķeļi kadakas, Grūbe dolomiidipaljand, Dzenīši pajud ja Līdumi paju. Valda jääb ka 76 hektari suurune Aši soo hoiuala, valla põhjaosa jääb osaliselt Korneti-Peļļi hoiualale, samuti Vana-Laitsna kaitstavale maastikule.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 451 lätlast, 42 venelast, 5 valgevenelast, 1 ukrainlane ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Varem asusid vallas ka Dzeņi, Dzidrumi ja Jaši külad.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Smiltene piirkond
Bormaņi mõis

Bormaņi mõis, ka Trapene mõis (saksa keeles Treppenhof, läti keeles Bormaņu muiža, ka Trapenes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Praegu asub Lätis Hopa piirkonnas Trapene vallas Trapene külas.

Ajalugu

Valduse läänistas Cisse von dem Rutenberg ühele Treppeni nimelisele mehele, ja aastal 1590 kuulus see tema järglastele Hans ning Wilhelm Treppenitele. Aastal 1592 müüs Hans mõisa Mathias Riviusele, kelle tütar mõisas veel koos oma abikaasa Melchior Bluhmiga aastal 1627 elas. Toona omandas mõisa Heinrich Röling, kes oli Treppenite suguvõsa järeltulija. Darseni andis Gustav II Adolf aastal 1632 Melchior Bornmannile, ent juba järgmisel aastal müüs too valduse Heinrich Rölingile. Aastal 1682 müüsid Rölingid mõisad Andreas Bornmannile. Aastal 1738 müüs Catharina Dorothea von Essen (sündinud Bornmann) valduse 28 500 taalri eest valduse  Carl Friedrich von Radinghile. Aastal 1822 pantis tema poeg Alexander von Radingh mõisa 72 800 rubla eest Alexander von Glasenappile. 

Kümneaastase pandilepingu järel omandasid mõisa Glasenappid. Aastal 1858 müüs Emilie von Glasenapp (lapsendatud, sündinud Möller) 143 00 rubla eest  Ludwig Sigismund Johann Wolffile.

Mõisaansambel

Mõisa peahoone rajati XIX sajandi alguses ja algselt asus seal Koivaliina mõisa omanike Wulffide jahiloss, ka oli hoone kasutusel Trapene kultuurimajana. Jahilossi juurde rajati ka faasaniaed.

Aastaks 1810 oli jahilossist saanud mõisa peahoone, kus sündis Friedrich Bidder. Mõisakompleksi juurde rajati ka muid ehitisi; tänapäevani on mõisakompleksist säilinud tallid ja nelja tiigiga park. Mitmed mõisa hooned on tänapäeval Trapene valla muuseumi käsutuses. Peahoone juures asub kirjanik Linards Laicensile püstitatud mälestussammas, kes töötas oma noorusaastatel mõisas aednikuna.

Mõisasüdamest viib Riia–Pihkva maanteeni viie kilomeetri pikkune lehiseallee, mis on üks pikimaid alleesid Läti aladel ja kuhu on istutatud 630 lehist. Allee põhiliigiks on Euroopa lehis. Allee looduskaitsealuses osas kasvavad veel Dauuria lehis, harilik pärn, harilik vaher ja õunapuu. Sellest edasi tuleb lõik, kus kasvavad valdavalt pärnad, viimased kaks kilomeetrit kasvavad allees aga lehised ja sookased. Allee lasi rajada Bormaņi mõisa mõisavalitseja XX sajandi alguses.

Bormaņi mõisa hoonetekompleks (tall, park, härrastemaja) on kohaliku kaitse all olevad arhitektuurimälestised.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal viis adramaad, sellele allus 303 mees- ja 383 naishinge.

Aastal 1627 oli mõisa suurus 8 ja 1/2 adramaad, sellest üks adramaa oli haritavat maad. Aastal 1641 oli adramaid 1 ja 3/4, aastal 1688 aga 4 ja 1/2, nii ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus viis adramaad. Aastal 1823  oli selle suurus 12 ja 1/3 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal  12 ja 1/9 adramaad maad, aastal 1881 oli neid aga 6 ja 62/80, lisaks allus mõisale 14 ja 35/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisa: Darsen ja Brundshof.

Viited

 

Hopa piirkonna mõisad
Koivaliina kihelkond
Bakeliit

Bakeliit on fenoolformaldehüüdvaigust saadav plast, esimene sünteetiline plast. Selle töötas New Yorgis 1907. aastal välja  Leo Baekeland.

Viited

 Komposiitmaterjalid
 Plastid
MTÜ Loomus

MTÜ Loomus on loomade eestkosteorganisatsioon, mis tegeleb loomade huvide ja õiguste kaitsega ning loomade huvide esindamisega ühiskondlikes aruteludes. Loomus seisab loomade eest, keda kasutatakse põllumajanduses, loomkatseteks, meelelahutustööstuses ja karusnahkade tootmiseks. Loomus teeb teavitustööd meedias, levitab materjale, korraldab üritusi ja osaleb seadusandluse väljatöötamises.

Viited 

Eesti mittetulundusühingud
Eesti keskkonnakaitseorganisatsioonid
Eesti loomakaitse
Endel Ilves

Endel Ilves (9. juuni 1923 Tallinn – 19. veebruar 1991 Pompano Beach, Florida osariik, Ameerika Ühendriigid) oli eesti insener.

Lõpetas Stockholmi Tehnikaülikooli, dipl. ing. Korporatsioon Fraternitas Estica liige.

Ta põgenes 1944. aastal Rootsi, kust siirdus 1957. aastal Ameerika Ühendriikidesse.

Tema abikaasa alates 1950. aastast oli Irene Rebane (1927–2018) ja pojad Toomas Hendrik Ilves (sündinud 1953) ja Andres Ilves.

Tallinna Toompea Kaarli koguduse liikmed
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Sündinud 1923
Surnud 1991
Ernst von Tritthof

Ernst Ulrich von Tritthof (27. jaanuar/8. veebruar 1869 Põllküla – 4/17. märts 1917 Haapsalu) oli Põllküla ja Ämari mõisnik.

Tema vanemad olid Põllküla mõisnik Rudolf von Tritthof (1825–1889) ja krahvinna Emilie Stenbock (1841–1921). Ernst von Tritthof ei abiellunud. Ta tapeti Vene madruste poolt, ta oli viimane mees oma suguvõsast.

Välislingid
Vogt, Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz, [1930]
Ernst Ulrich von Tritthof, www.geni.com

Viited 

Eestimaa aadlikud
Eestimaa mõisnikud
Sündinud 1869
Surnud 1917
Rudolf von Tritthof

Rudolf Gustav Reinhold Berend von Tritthof (24. juuni/6. juuli 1825 Kuijõe – 20. detsember 1889/1. jaanuar 1890 Tallinn) oli Põllküla mõisnik.

Tema vanemad olid Põllküla ja Kuijõe mõisnik Hermann von Tritthof (1794–1871) ja krahvinna Elisabeth Stenbock (1802–1833).

Ta õppis 1844–1848 Tartu Ülikoolis diplomaatikat ja õigusteadust, Korporatsioon Estonia liige.

Ta oli põllumees Kolga ja Kiiu mõisas.

1857 abiellus ta krahvinna Emilie Stenbockiga (1841–1921), nende ainus poeg, Põllküla mõisnik Ernst von Tritthof, viimane mees oma suguvõsast, tapeti Vene madruste poolt.

Välislingid

Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 4582, lk.337

Eestimaa aadlikud
Eestimaa mõisnikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Estonia liikmed
Sündinud 1825
Surnud 1890
Tritthofid
Mart Siiroja

Mart Siiroja (7. aprill 1958 – 15. detsember 1995) oli eesti ajaloolane ja afrikanist.

Haridus
Ta lõpetas 1976. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna ajaloolasena. Aastatel 1984–1989 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli juures asuva Aasia ja Aafrika Maade Instituudi aspirant.

Töökäik
Ta töötas aastatel 1981–1984 Valga 1. Keskkoolis ajalooõpetajana. 

Aastatel 1984–1986 oli kohustuslikus sõjaväeteenistuses Nõukogude armees ohvitserina. 

Aastatel 1989–1995 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas ja Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas Aafrika ajaloo õppejõud.

Teoseid

Artikleid
1989 – "Eesti väliskaubandusest Vabadussõja ajal". // Kleio 2. Tartu 1989. Lk 44–48
1991 – "Hans Tiismann gallade rajal". // Kleio 4. Tartu 1991. Lk 32–36
1993 – "Eestist ja eestlastest Aafrikas" (Olaf-Mihkel Klaasseni vastavateemaliste tööde arvustused). // Akadeemia 2/1993. Tartu 1993. Lk 393–409
1994 – "Mis on Aafrika?" // Horisont 3 (mai). Tallinn 1994. Lk 41–43
1995 – "Eesti vabatahtlikud Inglise–Buuri sõjas (1899–1902). 1. osa". // Akadeemia 12/1995. Kaasautor Tanel Rütman. Tartu 1995. Lk 2587–2608
1995 – "Eesti misjonär Gustav Reinhold Nyländer Sierra Leones 19. sajandi algul". // Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 1988–1993. Annales Litterarum Societatis Esthonicae 1988–1993. Tartu 1995. Lk 106–144
1995 – "Inglise-Buuri sõda (1899–1902) ja Eesti ühiskond". // Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 1988–1993. Annales Litterarum Societatis Esthonicae 1988–1993. Tartu 1995. Lk 117–133
1996 – "Eesti vabatahtlikud Inglise–Buuri sõjas (1899–1902). 2. osa". // Akadeemia 1/1996. Kaasautor Tanel Rütman. Tartu 1996. Lk 41–62

Viited

Välislingid
Mart Siiroja artiklid. Eesti Artiklite Andmebaas. Index Scriptorum Estoniae
Enriko Talvistu. "Meenutus: 30 aastat tagasi Otepääl". Postimees, 8. juuni 2009

Eesti ajalooõpetajad
Eesti ajaloolased
Eesti afrikanistid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Elva kalmistule maetud
Sündinud 1958
Surnud 1995