joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hengsberg

Hengsberg on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.

Hengsberg asub Grazist lõuna pool Buchkogeli jalamil.

Ajalugu 

Esimene ajalooline sissekanne pärineb aastast 892 (Hengistburg/Hengistfeldon), mis tähendab "Hengisti linnus".

Hengsbergi peetakse vana "Hengistburgi" kõige tõenäolisemaks asukohaks. Hengistburg oli varakeskaegse niinimetatud Kärnteni margi keskus. See oli samal ajal tänapäevase Steiermargi liidumaa süda. Hengistburgi täpne asukoht on endiselt Steiermargi varase ajaloo üks peamisi küsimusi. Linnus hävitati 1053. aastal ungarlaste poolt. Teiste võimalike asukohtade hulka kuuluvad Graz, St. Margarethen bei Lebring, Wildoni linnusemägi, samuti St. Lorenzen am Hengsberg. Kuid on mitmeid olulisi argumente, et "castrum Heingist" asus Hengsbergis.

1045. aastal annetas kuningas Heinrich III Gottfriedsi markkrahvkonnas ja Sausali metsas asuva kuningliku domeeni Leitersdorf an der Laßnitz peapiiskop Balduinile (predium quale visi sumus Liutoldasdorf habere, in comitatu Gotefridi marchionis et foresto Susel iuxta litus Losnicae fluminis situm). Mõisakorra kaotamine toimus 1848. aastal. Sel ajal tekkis vald autonoomse organina. See oli 1850. aastal. Pärast Austria annekteerimist 1938. aastal kuulus vald "Reichsgau Steiermarki" koosseisu. Aastatel 1945-1955 kuulus see Suurbritannia okupatsioonitsooni Austrias.

 Hengsbergi piirkonna ajaloolised kaardid

Religioonid 

Hengsberg oli algne kihelkond umbes 9. sajandi esimesest poolest, seejärel emakihelkond alates umbes 13. sajandist koos Wundschuh', Wildoni, Predingi, Langi ja Sankt Margaretheni kihelkondadega. Hengsbergi kihelkond hõlmab nüüd kõiki Hengsbergi valla külasid ning ka Lichendorfi küla Weitendorfi vallas ja Lambergi küla Zwaring-Pölsi vallas.

Pärast protestantliku kalmistu rajamist ja kellatorniga surnud maja ehitamist rajati protestantlik kabel Christus-Kirchleins ja pühitseti sisse 5. juunil 1933.

Sport 

USV Hengsberg: Hengsbergis on üks ametlik jalgpalliklubi. Selle asutasid 1968. aastal endine president Hans Oswald ja sektsiooni juht Anton Thomann.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Kitzeck im Sausal

Kitzeck on keskne asula Austrias Lõuna-Steiermargis Sausali mäestikus. See on Austria kõrgeimalasuv viinamarjakasvatuskogukond. 

Kitzeck im Sausal asub Koralpe (läänes), Väikese Ungari tasandiku (idas), Ülem-Steiermargi mägede (põhjas) ja Sloveenia mägede (lõunas) vahel.

Kitzeckis asub esimene Steiermargi veinimuuseum (1979). Lisaks veinikultuurile on turismist saanud kohaliku majanduse tugisammas ja ilmselt aetakse mõlemat tihedalt koos.

Kohalik kirik, mis on pühendatud Jumalaemale, ehitati aastatel 1640-1644. Vahendid annetas lähedal asuva Leibnitzi linna kodanik.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Birzgale

Birzgale on küla Lätis Ogre piirkonnas, Birzgale valla halduskeskus. Asula asub valla keskosas,  merepinnast 45 meetri kõrgusel Zvirgzde jõe kaldal. Küla jääb piirkonna keskusest Ogrest 31 ja Riiast 66 kilomeetri kaugusele.

Külas on põhikool, muusikakool, rahvamaja, postkontor ja raamatukogu. Seal asub Rūķi muuseum. Aastail 1567-1965 asus Birzgales ka luteri kirik. Külast kaks kilomeetrit loodes asub Birzgale lennuväli.

Birzgale kujunes Birzgale mõisa (Birsgallen) ja kirikumõisa maadele. Kirikumõisa peahoone on hävinud, ent selle aita on rajatud rahvamaja. Küla staatuse sai Birzgale aastal 1932. 

Aastal 2022 oli külas 670 elanikku

Viited

Ogre piirkond
Läti külad
Süsikulaadsed

Süsikulaadsed (Xylariales) on kottseente selts.

Sugukondi
Xylariaceae – süsikulised

Välislingid
 Süsikulaadsed andmebaasis eElurikkus.

Kottseened
Süsikulised

Süsikulised (Xylariaceae) on kottseente sugukond.

Perekondi
Anthostomella – tumekilbik
Daldinia – kerasüsik
Hypoxylon – padjandsüsik
Poronia – jalgnööbik
Ustulina – lamesüsik
Xylaria – süsik

Välislingid
 Süsikulised andmebaasis eElurikkus.

Kottseened
Süsik

Süsik (Xylaria) on kottseente perekond.

Liike
Xylaria digitata – sõrmsüsik
Xylaria filiformis – niitsüsik
Xylaria hypoxylon – sarvjas süsik
Xylaria polymorpha – kobarsüsik

Välislingid
 Süsik andmebaasis eElurikkus.

Kottseened
Harjaskeralised

Harjaskeralised (Coniochaetaceae) on kottseente sugukond.

Perekondi
 Ascotrichella
 Barrina
 Coniochaeta – harjaskera
 Coniochaetidium
 Coniolaria
 Ephemeroascus
 Humicolopsis
 Lecythophora 
 Poroconiochaeta
 Pseudobotrytis
 Synaptospora

Välislingid
 Harjaskeralised andmebaasis eElurikkus.

Kottseened
Leutschach an der Weinstraße

Leutschach an der Weinstraße on 2015. aasta jaanuarist uus vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.

Vald loodi Steiermargi vallareformi osana 31. detsembril 2014, kui kaotati iseseisvad vallad Leutschach, Schloßberg, Eichberg-Trautenburg ja Glanz an der Weinstraße.

Ajalugu 

1250. aastal dokumenteeriti esmakorselt nimi "Leutschach" ("Liubschach"). 1458. aastal andis keiser Friedrich III paigale turuõiguse ja oma jurisdiktsiooni.

Leutschachi vald tekkis 1850. aastal Werbbezirk Trautenburgist ja oli siis oluliselt suurem. See jaotati 1882. aastal Markt Leutschachi, Glanzi, Schloßbergi ja Eichberg-Trautenburgi valdadeks. Seoses Steiermargi liidumaa ümberstruktureerimisega lõppes nelja omavalitsuse autonoomia pärast 132 aastat.

Majandus ja taristu

Majandus 

Leutschach an der Weinstraße on suurim viinamarjakasvatuskogukond Steiermargis ja seega oluline Steiermargi viinamarjakasvatuse keskus. Selleks on viimastel aastakümnetel pidevalt kasvanud turism paljude ettevõtete peamine sissetulekuallikas. Leutschach on ka Austria suuruselt teine humalakasvatuspiirkond. Kvaliteetset humalat töödeldakse Steiermargi õlletehastes, et olla hinnatud eriõlledeks.

Taristu 

Elamukogukonnana pakub Leutschach an der Weinstraße kõiki olulisi sotsiaalseid ja majanduslikke hooldusvõimalusi. Arstiabi osutavad kolm perearsti, hambaravi eriarst, apteek ja Punase Risti filiaal.

Haridus 

Suurema kogukonna haridusasutuste hulka kuuluvad: kaks lasteaeda (Leutschach ja Langegg), lastehoid "Lachtraube", kaks algkooli (Leutschach ja Langegg) ning NMS Leutschach.

Transport 

1910. aastal kavandati raudtee Marburgist üle Pössnitzbergi, mille Pößnitzi-, Saggau- ja Sulmtali Leibnizi poolt. Projekt kukkus Esimese maailmasõja alguseks läbi.

Liikluslikult on üksikud katastrikooslused ja paikkonnad tänapäeval suures osas välja kujunenud üksikliikluse poolt (271,7 km ühisteid). Avalikud bussid ühendavad Leutschachi naaberomavalitsuste ja piirkonna pealinna Leibnitziga. Lähimad rongijaamad on Ehrenhausenis ja Leibnitzis.

Kultuur ja vaatamisväärsused 

 Heiligengeistklamm
 Kirche zum Heiligen Geist am Osterberg, unweit der österr. Grenze in Slowenien
 Schloss Trautenburg
 Burgruine Schmirnberg
 Schloßbergwarte am Montikogel

Kultuur ja seltsid 

Paljud ühendused (Musikverein Rebenland Leutschach, kirikukoor, Tolliühingud, Volksstanzkreis) aitavad kaasa hea kultuurikeskkonna loomisele. Arvukate sündmuste hulka kuuluvad: tänupühaparaad, karnevalirongkäik, kirikukontserdid, advendikontserdid, jõulud, Corpus Christi rongkäik, ülestõusmispühade rongkäik, kirikupidu või nelipühapäeval tehtud palverännak Püha Vaimu juurde.

Tuntud inimesi 

 Nicos Jaritz (* 1953), löökpillimängija ja bändijuht
 Konrad Jarz (1842–1909), seikleja, ajaloolane ja geograaf
 Franz Unger (1800–1870), Austria botaanik, paleontoloog ja taimefüsioloog

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Oberhaag

Oberhaag (sloveeni: Osek) on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.

Oberhaag asub Saggau orus Eibiswaldi ja Arnfelsi vahel. Vallal on 5 km ühispiiri Sloveeniaga.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Salaspilsi vald

Salaspilsi vald (läti keeles Salaspils pagasts) on vald Lätis Salaspils piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Salaspilsi linnaga, lisaks veel Riia linnaga, Ogre piirkonna Tīnūži vallaga, Ropaži piirkonna Stopiņi ja Ropaži vallaga ning Ķekava piirkonna Ķekava ja Daugmale vallaga.

Valla pindala on 107,7 km². Aastal 2021 oli vallas 5292 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 4963 inimest. Valla keskuseks on Saulkalne küla, vallamaja asub aadressil Daugavmalas iela 28-3.

Ajalugu 

Aastal 1935 oli Riia kreisi kuuluva valla pindala oli 67 km² ja seal oli 1091 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Salaspilsi ja Saulkalne külanõukogud, sellal kui vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Salaspilsi külanõukoguga likvideeritav Saulkalne külanõukogu, aastal 1954 aga likvideeritav Rubeņkalnsi külanõukogu. Aastal 1964 arvati Ikšķile külanõukogu Budeskalni sovhoosi Ikšķile ja Tīnūži osakond Salaspilsi külanõukogu koosseisu. Aastal 1974 liideti külanõukoguga osa likvideeritavast Katlakalnsi külanõukogust ja osa Stopiņi külanõukogu alasid Selsamal aastal liideti osa külanõukogust Stopiņi külanõukoguga ja osa Riia linnaga. Aastal 1977 liideti osa külanõukogugst Ikšķile külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald.  Aastal 1993 sai Salaspils linnaõigused ja vald liideti linnaga kui Salaspilsi maapiirkond. Aastal 2004 moodustati Salaspilsi linna maapiirkonnast ja Salaspilsi linnast Salaspilsi piirkond. 2010. aastal nimetati Salaspilsi linna maapiirkond ümber Salaspilsi vallaks.

Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all keskaegne kindlustis Suolaži kants ja Jaanimäe hiiepaik. Salaspilsi memoriaalkompleks, sealne skulptuuride rühm, Dole mõisaansambel, sealhulgas häärber, park ja mõisavalitseja maja ning mõisavalitseja majas asuv ahi, Dole piiskopilinnuse Uus-Dole linnus ja Vana-Dole linnus, kontsentratsioonilaagri asupaik ning Mungamäe ehk Värtnamäe linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Regionaalse kaitse all on Salaspilsi kiriku ase.

Loodus 

Vallas voolavatest jõgedest tähtsaimad on Daugava ja Mazā Jugla. Valda jääb Dole saar.

Looduskaitse all on Leikase saar, Leikase tamm, Saulīši mänd, Stepiņi tamm, Skaudīgase vaher, Saulkalni paju, Dole mõisa hiidpuud, Dolesmuiža paljandid, Tilleri hiidpuud, Avoti 132 pähklipuu ja Jaksti hiidmänd. Lisaks jääb valda seitse nimetut põlispuud. Valda jääb Dole saare looduspark.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 2773 lätlast, 1827 venelast, 216 valgevenelast, 151 ukrainlast, 110 poolakat ja 74 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Salaspilsi piirkond
Bukayo Saka

Bukayo Ayoyinka T. M. Saka (sündinud 5. septembril 2001 Londonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepooliku, vasakkaitsja või poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Arsenal ja Inglismaa jalgpallikoondises.

Arsenali noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Esimese profilepingu sõlmis ta Arsenaliga 17-aastaselt. Arsenali põhimeeskonnas debüteeris ta 29. novembril 2018 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Vorskla Poltava vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris Saka 1. jaanuaril 2019 mängus Fulhami vastu ning sai esimeseks 21. sajandil sündinud jalgpalluriks Premier League'is.

Arsenali põhimeeskonnas hakkas Saka mängima regulaarselt hooajal 2019/20. Esimese värava lõi ta Arsenali meeskonnas 19. septembril 2019 Euroopa Liiga alagrupimängus Eintracht Frankfurdi vastu. Hooaja jooksul andis ta väravasööte nii Inglismaa kõrgliigas, Inglismaa karikavõistlustel kui ka Euroopa Liigas (hooaja jooksul kokku 12 väravasöötu, mille poolest oli ta Arsenali parim mängija). 1. juulil 2020 sõlmis ta Arsenliga uue pikaajalise lepingu. Kolm päeva hiljem lõi ta mängus Wolverhampton Wanderersi vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2020/21 lõi Saka seitse väravat, neist viis Inglismaa kõrgliigas. Lisaks oli taas hooaja jooksul enim väravasööte andnud Arsenali mängija (8 väravasöötu). Hooaja 2021/22 tõusis Saka Arsenali suurimaks väravakütiks, kui lõi 12 väravat, millest 11 Inglismaa kõrgliigas. Väravasööte andis ta hooaja jooksul seitse. 2021. ja 2022. aastal on Saka valitud Arsenali hooaja parimaks mängijaks.

Alates 2017. aastast mängis Saka Inglismaa noortekoondistes. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris Saka 8. oktoobril 2020 mängus Walesi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma viiendas koondisemängus 2. juulil 2021 sõprusmängus Austria vastu. 2021. aastal saavutas ta Inglismaa koondisega Euroopa meistrivõistlustel teise koha. 2021. aastal lõi Saka Inglismaa koondises kokku viis väravat ja valiti hooaja 2021/22 Inglismaa koondise parimaks mängijaks.

Ta on pärit Nigeeria päritolu vanemate perekonnast.

Saavutused 
Arsenal
FA Cup: 2019–20
FA Community Shield: 2020
UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2018–19

Viited

Välislingid 

 Profiil Arsenal FC kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Arsenal FC mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 2001
Saurieši (Salaspilsi vald)

Saurieši (vanasti ka Stopiņi) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla keskosas. Külas asuvad Saurieši, Stopiņi
ja Guntiņase bussipeatused.

Aastal 2018 oli külas 205 elanikku.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Jaunsaurieši

Jaunsaurieši on küla (lielciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla keskosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 11,5 ja Riiast 24,8 kilomeetri kaugusele. Külast kagus asub Salaspilsi kipsikarjäär. Külla jäävad Zeltiņi ja Blāzmase bussipeatused.

Aastal 2022 oli külas 469 elanikku.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Tēraudi

Tēraudi on küla (mazciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla keskosas Mazā Jugla jõe kaldal. Külas asuvad Tēraudi ja Avoti bussipeatused.

Aastal 2022 oli külas 1 elanik.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Pikalne

Pikalne on küla (vidējciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla idaosas Mazā Jugla jõe kaldal. Sellega on liidetud endine Vācu kalni küla. Külas asuvad Priedītese ja Dobelnieki bussipeatused.

Aastal 2022 oli külas 156 elanikku.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Upeslīči

Upeslīči on küla (mazciems) Lätis Aizkraukle piirkonnas Koknese vallas.

Küla asub valla kirdeosas, paigas, kus Paskule jõgi Pērse jõkke suubub. Asula jääb valla keskusest Koknesest 11, piirkonna keskusest Aizkrauklest 25 ja Riiast 102 kilomeetri kaugusele.

Aastal 2016 oli külas 25 elanikku.

Viited

Läti külad
Aizkraukle piirkond
2012. aasta Prantsusmaa presidendivalimised

2012. aasta Prantsusmaa presidendivalimised toimusid kahes voorus – esimene voor toimus 22. aprillil ja teine 6. mail. Mõnedes ülemereterritooriumites toimus kumbki voor üks päev varem.

Ametisolev Nicolas Sarkozy kandideeris teiseks ametiajaks, kuid kaotas François Hollande'le. Sarkozy oli valimiste ajal suuresti ebapopulaarne, Hollande juhtis pea kõigis arvamusküsitlustes. Sarkozyst sai Viienda Vabariigi esimene president peale Valéry Giscard d'Estaingi 1981. aastal, keda ei valitud tagasi.

Sarkozy lubas teiseks ametiajaks kärpida sisserännet pooleni ja ähvardas lahkuda Schengeni viisaruumist, kui piirikontrolle ei tugevdata. Ta lubas sundida töötu abiraha saajaid vastu võtma teatud töökohti, omalt poolt lubades neid leida; oli vastu samasooliste abieludele ja välismaalaste hääletamisele ning lubas rohkem referendumeid.

Hollande lubas lõpetada Sarkozy loodud maksukärped jõukatele ja maksuvabastused, suurendada tulumaksu üle miljonieurostele sissetulekutele 75 protsendini, vähendada pensioniiga tagasi 60 aastale täispensioniga 42 aastat töötanutele, taasluua 60 000 Sarkozy kärbitud töökohta hariduses. Lisaks oli kavas ka samasooliste abielud legaliseerida ja anda valimisõigus kohalikel valimistel ilma Euroopa Liidu passita elanikele peale 5 aastat legaalset residentsust.

Marine Le Pen taganes oma isa Jean-Marie Le Peni vastuolulistest väljaütlemistest, lubas Prantsusmaa kodanike eelisõigust töökohtadele ja sotsiaalteenustele, kärpida sisserännet 95 protsenti, taastada surmanuhtluse ja lahkuda euroalast ja Euroopa Liidust.

Jean-Luc Mélenchon pidas suuri vabaõhukõnesid. Tema lubaduste hulka kuulusid teiste hulgas miinimumpalga suurendamine 1700 euroni, 360 000 eurose maksimumpalga ja 20:1 palgavahe sisseseadmine ja rohelise majanduse loomine.

Prantsusmaa presidendivalimised
Prantsusmaa presidendivalimised
2002. aasta Prantsusmaa presidendivalimised

2002. aasta Prantsusmaa presidendivalimised toimusid kahes voorus 21. aprillil ja 5. mail.

Ametisolev keskparempoolne president Jacques Chirac kandideeris teiseks ametiajaks. Alates 1997. aastast oli Prantsusmaal olnud nn poliitiline vabaabielu (cohabitation) peale vasakpoolsete valimisvõitu, kui Chirac oli sunnitud peaministriks nimetama sotsialist Lionel Jospini. 2000. aasta referendumiga kärbiti presidendi ametiaja pikkust seitsmelt aastalt viiele.

Chirac keskendus tugevale majandusele (suuresti mõjutamata majanduslangustest USAs ja Saksamaal), lisaks oli põhiteemaks meedias kuritegevus, keskendudes nooremate ja eriti immigrantide kuritegevusele, kritiseerides Jospini valitsust "leebuses" kurjategijate suhtes.

Kommentaatorid ennustasid, et teine voor tuleb tasavägine Chiraci ja Jospini vahel. Esimeses voorus aga kandideeris 16 kandidaati. Paljud olid vasakpoolsed kandidaadid, kes tahtsid oma profiili tõsta, kuid teises voorus plaanisid toetada Jospini. Irooniliselt võttis see Jospinilt palju hääli ära ja ta jäi teisest voorust välja, saades ligi 200 000 häält vähem kui äärmusparempoolne Jean-Marie Le Pen.

Chirac oli parasjagu uurimise all Pariisi linnapeana kordasaadetud korruptsioonisüüdistuse eest, kuid presidendina oli ta kuni ametist lahkumiseni immuunne. Teises voorus ei jäänudki vasakpoolsetel muud üle kui vastumeelselt toetada Chiraci, kes võitis ülekaalukalt. Enne teist vooru levisid plakatid "Hääleta petturi, mitte fašisti poolt" ("Votez escroc, pas facho!").

Viited 

Prantsusmaa presidendivalimised
Prantsusmaa presidendivalimised
Juhan Lüüs

Juhan Lüüs (1970, Tartu) on Eesti arhitekt. Ta on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli. Ta on asutanud projekteerimisfirma nimega Häätare OÜ.
Tallinna Pelgulinna Riigigümnaasium

Tallinna Pelgulinna Riigigümnaasium ehk PERG on 2023. aasta sügisel avatav riigigümnaasium.

Kooli õppekava fookuses on suure ühiskondliku mõjuga väljakutsed (keskkonnaküsimused ning demokraatia jätkusuutlikkus).

Kooli õppehoone on valmides Eesti suurim puitehitis ja selles asub õppima 1080 gümnasisti.

Viited 

Tallinna koolid
Eesti riigigümnaasiumid
Kennitala

Kennitala on Islandil kasutatav isikukood. Kennitala antakse nii Islandi kodanikele sündides, Islandil elavatele välismaale registreerides ja ka organisatsioonidele. Kennitala võeti kasutusele 1987. aastal, vahetades välja senise nime baasil kasutava koodi.

Kennitala koosneb kümnest numbrist. Esimesed kuus moodustavad isiku sünnikuupäeva, seitsmes ja kaheksas valitakse suvaliselt vahemikus 20-99, üheksas on kontrollnumber ja kümnes on sünnisajand (9 = 1900-1999, 0 = 2000-2099). Tavaliselt kirjutatakse Kennitalad sünnipäeva ja teiste numbrite vahele sidekriipsuga, näiteks 120174-3399. Üldvalem on seega D1D2M1M2Y1Y2R1R2PC.

Kontrollnumbri valem on: 

Kennitala disaini järgi saab ühel päeval sündinud olla maksimaalselt 80 inimest.

Kennitalat kasutatakse ka organisatsioonide ja firmade registreerimiseks, kasutades registrisse kandmise kuupäeva. Et ei tekiks konflikti inimestega, liidetakse esimesele numbrile 4 (näiteks 25. kuupäeva korral 65).

Kennitala sarnaneb teistele Euroopa riikide isikukoodidele, kuid Islandil kasutakse seda eriti laialdaselt - näiteks firmades ja haridusasutustes ei kasutata üldse siseseid isikutuvastussüsteeme, vaid riiklikku Kennitalat, ning pangateenused nõuavad Kennitala kasutamist. Ka Islandi internetipangateenustes saab võrrelda nimesid numbritega. Kuna Kennitala on vägagi avalik, ei kasutata seda autentimiseks.

Kuna Islandi riiklik register on täielik, ei ole riigis üldse vaja pidada rahvaloendusi: rahva statistika saab lihtsalt andmebaasist.

Viited 

Isikutuvastus
Penny Wong

Penelope Ying-Yen Wong (sündinud 5. novembril 1968) on Austraalia poliitik, alates 23. maist 2022 Austraalia välisminister. Wong on alates 1. juulist 2002 olnud Lõuna-Austraalia osariigi esindaja senatis ning varem onud kliimamuutuse minister (2007–2010) ja rahandusminister (2010–2013). Aastast 2013 on ta Austraalia Tööpartei juht senatis ning aastatel 2013–2022 oli ta valitsuse juht senatis.

Wong sündis Malaisias, tema isa on Malaisia hiinlane, ema angloaustraallane. Ta õppis Adelaide'i Scotch College'is ning sai Adelaide'i Ülikoolist bakalaureusekraadi õigusteaduses. Enne senatisse kandideerimist töötas ta advokaadi ja poliitnõunikuna.

Tema biograaf on Wongi kirjeldanud sõnadega "põhimõttekindel, intellektuaalne, privaatne, vaoshoitud ja selge mõistusega". Aastal 2008 sai temast ajaloo esimene Aasias sündinud Austraalia valitsuse liige. Ta oli ka esimene avalikult gei naissoost Austraalia parlamendisaadik ning mängis olulist rolli samasooliste abielude legaliseerimisel 2017. aastal.

Vaata ka
 Kevin Ruddi esimene valitsus
 Julia Gillardi valitsus
 Julia Gillardi teine valitsus
 Kevin Ruddi teine valitsus
 Anthony Albanese'i valitsus
 Palestiina rahvuslus
 Jeruusalemma poliitiline staatus
 Antisemitism

Viited

Välislingid
 Parliamentary Profile: Labor website
 Summary of parliamentary voting for Senator Penny Wong on TheyVoteForYou.org.au

Austraalia välisministrid
Sündinud 1968
Sankt Georgen an der Stiefing

Sankt Georgen an der Stiefing (keskbaieri: Sankt Georgen on da Stiefing) on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Ann-Luise Bertell

Ann-Luise Maria Bertell (neiuna Ann-Luise Maria Gammelgård; sündinud 25. oktoobril 1971 Pohjanmaa maakonnas) on soomerootsi kirjanik, näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas aastal 1995 Helsingi Teatriakadeemia teatrikunsti magistrikraadiga.

Ta on kirjutanud luulet, lasteraamatuid, näidendeid ja romaane ning oli aastatel 2010-2015 Wasa Teatri direktor.

Tema loomingust on eesti keelde tõlgitud Heiman (ilmus aastal 2020). Eestikeelne tõlge ilmus aastal 2022 sarjas Põhjamaade romaan pealkirja "Kodutalu" all, tõlkijaks Tõnis Arnover.

Isiklikku 
Ta elab Vöyri vallas Pohjanmaa maakonnas

Looming 

Soome kirjanikud
Sündinud 1971
Kahhovka hüdroelektrijaam

Kahhovka hüdroelektrijaam on elektrijaam Ukrainas. 

Ukraina elektrijaamad
Püha perekond

Püha perekond (itaalia keeles Sacra Familia) on katoliku traditsioonis Jeesuslaps koos ema Maarja ja võõrasisa Joosepiga. Kristlikus kunstis on see pildisüžee, milles on kujutatud Neitsi Maarjat koos Jeesuslapse ja Joosepiga. Vahel võivad stseeni olla lisatud ka püha Anna ja Joakim või püha Eliisabet ja väike Ristija Johannes Jeesuse mängukaaslasena.

Katoliku kirik tähistab püha perekonna tähtpäeva esimesel pühapäeval pärast jõulupühi. Perekonna Egiptusse põgenemise meenutamiseks pühitseti püha juba väga varakult kopti kirikus. Läänekirikus hakati püha perekonna püha tähistama alates 17. sajandist, esialgu mitteamelikult, ja institutsioonilise kinnituse sai püha 1921. aastal paavst Benedictus XV ajal

Motiivi ajaloost 
Kolmeliikmelise püha perekonna motiiv ilmub kunsti esmalt Kristuse sünni stseenides ja narratiivsetes piltides põgenemisest Egiptusse. Keskaja kunstis tuleb püha perekonna kujutamist ette pigem harva ja erandlikult. Esimesed taolised kujutised luuakse 14. sajandi Itaalias, kuid eriti armastatud on see süžee 15. ja 16. sajandil.

16. ja 17. sajandil lisati Maarjale Jeesusega ja Joosepile sagedasti väike Ristija Johannes ja tema ema, Maarja sugulane Eliisabet. Kolmeliikmeline püha perekond oli alates 16. sajandist roomakatoliku maades illustreerija vastureformatsiooni ideele "maapealsest kolmainsusest", mis pidi peegeldama taevast püha kolmainsust. 17. sajandi Prantsusmaa, Hispaania ja Flandria kunstis kujutati neid gruppe ka koos ühel maalil.

Itaalias 
Püha perekonna teemat maalisid mitu korda Andrea Mantegna, Antonio Correggio, Domenico Beccafumi, Giulio Romano, Lorenzo Lotto.
 "Parte Guelfa püha perekond". Luca Signorelli, 1490. Uffizi galerii.
 "Püha perekond püha Anna ja Ristija Johannesega. Andrea Mantegna, 1495-1500. Dresden, Gemäldegalerie.
 "Püha perekond ja donaatorid". Vittore Carpaccio, 1505
 "Püha perekond" / "Doni tondo" / "Doni madonna". Michelangelo, 1507. Uffizi galerii.
 "Püha perekond püha Elisabeti ja Ristija Johannesega". Correggio, 1510.
 "Püha perekond Püha Hieronymusega". Correggio, 1515.
 "Püha perekond". Raffael, 1518. Louvre

Põhja pool Alpe 
Albrecht Düreri graafikasse ilmus püha perekonna motiiv enne selleteemalisi maale, juba 15. sajandi lõpus. Umbes 1500. aastast pärineb väike tahvelmaal Püha Bartolomeuse altari meistrilt, millel on teemat kujutatud kompositsiooniliselt uudselt ja värskelt, ainult portreedena. Joos van Cleve kasutas oma kompositsioonis mitmel korral eeskujuna Jan van Eycki Lucca madonnat, millele ta lisas aknast vaatava Püha Joosepi kuju. Veel maalisid seda teemat mitu korda Bernhard Strigel, nn Frankfurdi meister, Hans Baldung Grien, Lucas Cranach vanem, Albrecht Altdorfer.

Pildid

Vaata ka 
 Püha hõimkond
 Anna ise kolmas

Viited

Välislingid 
 The Holy Family: Jesus, Mary, and Joseph. - christianiconography.info

Kristlik ikonograafia
Nazim Azman

Nazim Azman (sündinud 17. augustil 2001 Kuala Lumpuris) on Malaisia võidusõitja, kes osales viimati FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Hitech Grand Prix'ga.

Karjäär

Karjäär kardispordis 
Azman alustas kardisõitu 2012. aastal. Sel aastal võitis ta Rotax Max Challenge Malaysia MicroMaxi kategoorias ja saavutas Rotax Max Challenge Asia kolmanda koha. Ta liikus Euroopa võistlustele 2013. aastal, saavutades Itaalias ROK Cupi rahvusvahelises finaalis kolmanda koha, edestades tulevase Indy Lightsi pilooti Antonio Serravalle'i.

Euroformula Open Meistrivõistlustel 
2021. aastal siirdus Azman Euroformula Open Meistrivõistlustel, partneriks endise Briti Vormel 3 rivaali Louis Fosteri ja Filip Kaminiarziga CryptoTower Racingul. Ta alustas oma hooaega positiivselt, saavutades sarjas esimese poodiumikoha, saavutades Algarve rahvusvahelisel ringrajal teisel võistlusel teise koha. Kolmandas voorus Spa-Francorchampsis saab Azman oma hooaja parima nädalavahetuse, lõpetades tribüünil kõigil kolmel võistlusel, millele järgnes malaisialane, saavutades järgmises voorus veel ühe poodiumipaari.

FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel 
Azman osales FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel hooajajärgsel katsel Valencias, sõites Šveitsi varustuses Jenzer Motorsport ja Sauber Junior Team by Charouz koos Roberto Faria (hiljem Enzo Trulli), Filip Ugrani (hiljem William Alatalo), Nicola Marinangeli ja László Tóthiga, vastavalt. Vahetult enne hooajaeelset testi Bahreinis teatas Azman, et ühineb 2022. aasta kampaaniaks Hitech Grand Prix'ga, tehes koostööd Red Bull Junior Teami liikme Isack Hadjari ja 2020. aasta Briti Vormel 3 tšempioni Kaylen Frederickiga. Seda tehes sai Azmanist esimene Malaisia sõitja, kes osales FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel. Azmanit edestaksid Hadjar ja Frederick kogu hooaja jooksul tohutult. Azman lõpetas meistrivõistluste üldarvestuses punktideta 32. kohal, olles saavutanud kolm korda parima 16. koha.

Välised lingid 

 Nazim Azman karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Sündinud 2001
Malaisia sportlased
Antal Szerb

Antal Szerb (1. mai 1901 – 27. jaanuar 1945) oli üks 20. sajandi tähelepanuväärsemaid ungari kirjanikke. Tema kuulsamate teoste hulka kuuluvad "Rändur ja kuuvalgus" (Utas és holdvilág), "Pendragoni legend" (A Pendragon-legenda) ja "Oliver VII" (VII. Olivér).

Isiklikku 
Antal Szerb sündis 1. mail 1901. aastal Budapestis. Kuigi ta oli rahvuselt juut, ristiti ta katoliiklasena, kelleks ta jäi oma elu lõpuni. 1944. aastal viidi Szerb rahvusliku päritolu tõttu Balfi koonduslaagrisse. Szerbi tuttavad pakkusid talle pääsemiseks võltsdokumente, millest Szerb keeldus, põhjenduseks tahe oma saatust rahvuskaaslastega jagada. 1945. aastal Szerb hukati.

Haridus ja karjäär 
Antal Szerb õppis ungari, saksa ja hiljem inglise keelt. Ta pälvis doktorikraadi 1924. aastal. Üliõpilasena hakkas ta avaldama esseesid kirjanikest, nagu näiteks Georg Trakl, Stefan George, William Blake ja Hendrik Ibsen. Nõnda omandas ta peagi erudeeritud õpetlase maine. Kõigest 32-aastasena valiti Szerb Ungari Kirjandusteaduse Seltsi presidendiks. Järgmisel aastal, 1934-ndal, ilmus tema esimene romaan "Pendragoni legend". 36-aastasena sai Szerbist ülikooli professor.

Tõlked eesti keelde 
Eesti keelde on Antal Szerbi romaanidest tõlgitud ainult "Rändur ja kuuvalgus", mis ilmus 2016. aastal Reet Klettenbergi tõlkes.

Viited 

Ungari kirjanikud
Sündinud 1901
Surnud 1945
Wildon

Wildon on väike linn (Marktgemeinde) Leibnitzi ja Grazi vahel Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.

Ajalugu 

Tänapäevast Wildoni küla on esmakordselt mainitud 1219. aastal. Seda tunti peamiselt 13. sajandil elanud ja ka kohaliku poliitikaga tegelenud minnesinger Herrand von Wildonie tõttu. Legendide kohaselt sai Wildon oma nime metsikult mehelt, kes elas koopas lähedalasuval Schlossbergi mäel. Legend räägib, et külas elanud naine läks üles koopasse ja tappis metsiku mehe kudumisvardaga, et külaelanikud saaksid koobast kasutada. Keskaegne vare asub samuti sellel mäel. Naabervald Allerheiligen bei Wildon sai oma nime Wildoni läheduse tõttu.

Mugavused 

Läheduses on ratsutamiskeskus ja ujumisjärv Wildoner Teich. Wildon asub rattarajal, mis kulgeb Muri jõe kaldal Grazist Bad Radkersburgi.

Transport 

Rongisõit Grazi pearaudteejaamast Wildonini kestab u. 27 minutit, kasutades ronge, mis sõidavad Spielfeld-Straßi.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Kurrel

Kurrel ehk böömi sõrmkübarseen (Ptychoverpa bohemica) kottseente hulka kuuluv seeneliik.

Kurrel on Eestis levinud kevadseen, ookerkollase kuni kollakaspruuni pikivoldilise kübaraga viljakehad kasvavad aprillist juunini niisketes haavikutes ja haava-segametsades, kohati massiliselt.

Valge seenejalg on õõnes ja väga habras, kuni 14 cm pikkune.

Hinnatav söögiseen värskelt.

Viited

Välislingid

Eesti seened
Liudikulaadsed
Ehrenhausen

Ehrenhausen oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas. 2015. aasta vallareformist saati on see Ehrenhausen an der Weinstraße valla osa.

Ehrenhausen asub Muri jõe ääres Kagu-Steiermargis Leibnitzist lõunas Sloveenia piiri lähedal.

Inimesi 

Ringkond oli omal ajal Eggenbergide dünastia haru elukoht ning Ehrenhauseni Schlossbergi juurde kuulub Ruprecht von Eggenbergi ja tema vennapoja Wolff von Eggenbergi mausoleum, mille kujundas Itaalia maalikunstnik ja arhitekt Giovanni Pietro de Pomis, kes oli keiser Ferdinand II õukonnakunstnik ja -arhitekt.
Berghausen (Steiermark)

Berghausen oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas. 2015. aasta vallareformist saati on see Ehrenhausen an der Weinstraße valla osa.

Berghausen asub Lõuna-Steiermargi Weinstraße idaosas Sloveenia piiri ääres.
Ratsch an der Weinstraße

Ratsch an der Weinstraße (sloveeni: Račane) oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas. 2015. aasta vallareformist saati on see Ehrenhausen an der Weinstraße valla osa.

Ratsch asub Lõuna-Steiermargis Sloveenia piiri ääres.
Priit Põldma (dramaturg)

Priit Põldma (sündinud 1.06.1994) on eesti dramaturg ja lavastaja.

Tekstid ja dramaturgitöö teatrites 

 "Vallutatud", dramaturg. Lavastaja Jan Teevet, Tartu Loodusmaja 03.09.2016
 L. Frank Baum “Võlur Oz”, dramatiseerija. Lavastaja Ringo Ramul, Ugala 08.12.2016
 “Murru 422/2”, dramaturg (koos Paavo Piigiga). Lavastajad Henrik Kalmet, Paavo Piik, Paul Piik, Kinoteater 03.07.2017
 Eleanor H. Porter “Pollyanna”, dramatiseerija. Lavastaja Mait Joorits, NUKU teater 01.10.2017
 Ingmar Jõela ja Priit Põldma “Kratt”, autor. Lavastaja Ingmar Jõela, EMTA Lavakunstikool ja Tallinna Linnateater 17.03.2018
 Priit Põldma “Ilmavõõras”, autor. Lavastaja Ringo Ramul, Saueaugu Teatritalu 28.07.2018
 Priit Põldma “Must luik”, autor. Lavastaja Tamur Tohver, ERR Raadioteater 23.02.2019
 Jostein Gaarder “Apelsinitüdruk”, dramatiseerija (koos Sander Pukiga). Lavastaja Sander Pukk, NUKU teater 03.03.2019
 Michael Ende “Momo”, dramatiseerija. Lavastaja Mait Joorits, NUKU teater 14.04.2019
 Lavakava Juhan Viidingu loomingust “Igavene juuni”, koostaja (koos Miina ja Teele Pärnaga), Collegium Musicale 01.06.2019
 Jonas Jonasson “Saja-aastane, kes hüppas aknast välja ja kadus”, dramatiseerija. Lavastaja Ringo Ramul, Ugala 14.09.2019
 Otfried Preussler “Röövel Hotzenplotz”, dramatiseerija. Lavastaja Mirko Rajas, NUKU teater 15.09.2019
 Oskar Luts “Laul õnnest”, lavastusdramaturg. Lavastaja Elise Metsanurk, EMTA Lavakunstikool ja Vanemuine 08.02.2020
 Priit Põldma “Leskede kadunud maailm” (Andrus Kasemaa romaani ainetel), autor. Lavastaja Ringo Ramul, Ugala 23.02.2021
 Mari-Liis Lill, Priit Põldma “Teises toas”, autor. Lavastaja Mari-Liis Lill, Eesti Noorsooteater 05.06.2021
 Priit Põldma “Haige Mäger”, autor. Lavastaja Ringo Ramul, Kinoteater Tartu Uues Teatris 21.08.2021
 Trupitöö “Kolm ahvi”, dramaturg. Lavastaja Ringo Ramul, Ugala 08.10.2022
Aatomikud

Aatomikud oli Võru rokiansambel.

Ansambel loodi 1968. aastal Võru noormeeste poolt. Alguses tõlgiti ümber biitlite laule. Nende kõige kuulsam album oli "Kõik, mis järgi jäi", kus oli 19 lugu lorilauludest "Püha ööni".

Liikmed
Raivo Maasik (Nossi)

Enn Vels (Boss Wels)

Heiki Heinsoo (Benno)

Toivo Tammsalu (George)

Paap Saarna
Toomas Hütt (Tom)

Olev Sarnet
Vaito Heinsoo (Anks)

Raivo Parind (Partsa).

Välislingid
https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=vorumaateataja20080426.1.5&e=-------et-25--1--txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-------------

https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=vorumaateataja20100109.1.9&e=-------et-25--1--txt-txIN%7ctxTI%7ctxAU%7ctxTA-------------
Retznei

Retznei oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas. 2015. aasta vallareformist saati on see Ehrenhausen an der Weinstraße valla osa.

Retznei asub Muri jõe paremkaldal, allpool Sulmi suubumist sellesse, u. 6 km Leibnitzist kagus.
Glycerius

Glycerius (?- ca. 500 pKr) oli Lääne-Rooma keiser aastatel 473-474 ja Salona piiskop 474- ca. 500.

Elulugu 
Peale keiser Olybriuse valitsusaja lõppu ei suutnud Ida-Rooma keiser Leo I uut keisrit valida. Seega kuulutas järgmise Burgundia kuningas Gundobad. Keisri valis ta omade seast, ihukaitseväe ülema Glyceriuse, kes tõusis oma uuele ametipostile märtsis 473 Ravennas.  

Glyceriuse valitsemisajal olid probleemiks ostrogoodid, kes tahtsid liikude Itaaliasse. Selle suutis Glycerius diplomaatiaga ära hoida ning ostrogoodid läksid hoopis Galliasse. 

Leo Glyceriust ei tunnustanud ning saatis Julius Nepose laevastikuga teda troonilt tõukama. Julius Nepos maabus Portus Augustis ning seal kuulutati ta Lääne-Rooma keisriks. Glyceriusele kõige halvemal hetkel oli Itaaliast lahkunud ka tema suurim liitlane Gundubad, kes oli suundunud Burgundiasse, et enda võimu seal kindlustada. Armeest ilma, alistus Glycerius Neposele ilma võitluseta. 

Glycerius kuulutati peale keisriametist loobumist Salona piiskopiks ning hiljem ka Milano piiskopiks. Seal olevat ta mänginud võtmerolli Julius Nepose tapmises 480. aastal.

Tagajärjed 
Peale Glyceriuse troonilt lahkumist sai järgmiseks keisriks Julius Nepos. Tänu Glyceriuse tegutsemisele hoiti ära ostrogootide invasioon Itaaliale.

Viiteloend
Doles dārzs

Doles dārzs (ka Dole, tõlkes Dole aed) on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla edelosas Daugava jõe Dole saare idaosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 7,2 ja Riiast 21,3 kilomeetri kaugusele. Külast itta jääb maantee A5. Külas asuvad Doles sala ja Doles dārzsi bussipeatused.

Küla jääb Dole saare loodusparki.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Rumbenieši

Rumbenieši on küla (mazciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla edelaosas Daugava jõe Dole saare idaosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 7,7 ja Riiast 21,8 kilomeetri kaugusele. Külla jäi Vana-Dole piiskopilinnus, mille asupaik on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Küla jääb Dole saare loodusparki. Sealne Jaanimäe hiiepaik on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Raja Chari

Raja Jon Vurputoor Chari (sündinud 24. juunil 1977) on Ameerika Ühendriikide õhuväelane, katselendur ja NASA astronaut.

Pärast keskkooli lõpetamist 1995. aastal, astus ta Õhuväe Akadeemiasse ning lõpetas selle 1999. aastal. Pärast akadeemia lõpetamist, asus ta õppima Massachusettsi Tehnoloogiainstituuti ning lõpetas selle 2001. aastal. Ülikooli lõpetamise järel läbis Chari väljaõppe lendamaks sõjalennukiga F-15E Strike Eagle ja osales Iraagi sõjas. 2007. aastal asus Chari õppima mereväe katselendurite kooli ja sai õhuväe katselenduriks. 2017. aastal valiti ta NASA astronaudiks.

Chari sai NASA 22. astronautide grupi liikmeks ning detsembris 2020 määrati ta Artemise programmi. Samal kuul määrati ta missiooni SpaceX Crew-3 komandöriks ning temast sai esimene missiooni komandör pärast 1973. aastal toimunud missiooni Skylab 4, kes oli missiooni ajal oma esmalennul. Chari oli 66. ja 67. ekspeditsiooni liige.

Viited

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Sündinud 1977
Richard Marx

Richard Noel Marx (sündinud 16. septembril 1963) on USA laulja ja laulukirjutaja. Ta on müünud üle 30 miljoni albumi kogu maailmas.

Diskograafia

Stuudioalbumid
 "Richard Marx" (1987)
 "Repeat Offender" (1989)
 "Rush Street" (1991)
 "Paid Vacation" (1994)
 "Fresh and Bone" (1997)
 "Days in Avalon" (2000)
 "My Own Best Enemy" (2004)
 "Emotional Remains" (2008)
 "Sundown" (2008)
 "Christmas Spirit" (2008)
 "Beautiful Goodbye" (2014)
 "Limitless" (2020)
 "Songwriter" (2022)

Sündinud 1963
Ameerika Ühendriikide lauljad
Lina Nordquist

Lina Maria Palm Nordquist (neiuna Nordquist, sündinud 28. detsembril 1977 Gävleborgi läänis), on Rootsi kirjanik, apteeker, diabeediuurija, füsioloogiadotsent ja poliitik, ta on erakonna Liberalerna liige. Ta on Riksdagi liige aastast 2018.

Ta kasvas üles Söderhamnis, õppis proviisoriks, kuid läks üle vererõhu ja diabeedi uurimisele. Aastal 2007 kaitses ta Uppsala ülikoolis väitekirja diabeedi teemal. Ta on Uppsala ülikooli õppejõud ja aastal 2011 sai tast füsioloogia dotsent.

Ta on aktiivne ka liberaalide poliitikuna. Aastatel 2013–2018 oli ta liberaalne maanõunik/piirkonnanõunik Uppsala maakonna volikogus/piirkonnas. Ta valiti 2018. aasta Rootsi parlamendivalimistel Uppsala maakonna liberaalide parlamendiliikmeks. 2022. aasta Rootsi parlamendivalimistel valiti ta tagasi Riksdagi. Ta on olnud liberaalide liige sotsiaalkomisjonis ja tervishoiupoliitika eestkõneleja.

Doktoriõpingute ajal oli ta Uppsala ülikooli doktorikomisjoni esimees. Ta on vähifondi nõukogu liige

Aastal 2021 tegi ta oma autoridebüüdi ajaloolise romaaniga Dit du går, føllen jag, mis räägib perekonnast, kes põgenes Norrast ja asus elama Hälsinglandi. Aastal 2022 ilmus raamat pealkirja Järgnen sulle all sarjas Põhjamaade romaan eesti keeles, tõlkijaks Tiina Mullamaa.

Isiklikku 
Ta on abielus füsioloogiaprofessor Fredrik Palmiga.

Rootsi poliitikud
Rootsi kirjanikud
Füsioloogid
Sündinud 1977
Tallinna Tehnikum (1929–1944)

Tallinna Tehnikum (tuntud ka kui uus või keskastme Tallinna  Tehnikum) oli 1929. kuni 1944. aastani Tallinnas tegutsenud riigi keskastme tehnikakool, tänase Tallinna Polütehnikumi eelkäija.

Kooli avamise aluseks oli 1928. aasta Tallinna Tehnikumi seadus, mis nägi ette gümnaasiumi tüüpi keskastme tehnikumi avamise Tallinnas ning mis teostati 1929. aastal Tallinna Tehnikumi elluviimise määruse järgi.

Keskastme Tallinna Tehnikum nimetati 1944. aasta lõpus Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadile alluvate tehnikumide NSV Liidu haridussüsteemile üleviimise käigus ümber Tallinna I Tööstustehnikumiks.

Ajalugu 

1922. aasta avalike keskkoolide seadus andis võimaluse avada ka tehnilise kallakuga gümnaasiume. 1915. aastal asutatud Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool, mis 1919. aastal nimetati ümber Tallinna II reaalkooliks, muudeti 1923. aastal kahe tehnikaharuga Tallinna linna ühistehnikagümnaasiumiks ning arvati avalike keskkoolide võrku.

1923. aasta augustis eraldati eeltehnikum kõrgemast Tallinna Tehnikumist, muudeti iseseisvaks tehnikagümnaasiumiks tehnika ja ehitustehnika haruga ning arvati avalike keskkoolide võrku. 1923 muutis haridusministeerium Tallinna ühistehnikagümnaasiumi nime Riigi ühistehnikagümnaasiumiks Tallinnas. Tallinnas oli nüüd kaks ühistehnikagümnaasiumi, millest üks oli linna ja teine riigi ülal pidada.

1925. aastal liideti Tallinna linna ühistehnikagümnaasium ja Riigi ühistehnikagümnaasium Tallinnas üheks riigikooliks, Riigi ühistehnikagümnaasiumiks. Haridusministeerium teatas, et Riigi ühistehnikagümnaasiumi algusajaks loetakse 9. november 1915.   

1928. aasta Tallinna Tehnikumi seadusega ja 1929. aasta Tallinna Tehnikumi elluviimise määruse järgi muudeti Riigi ühistehnikagümnaasium keskastme Tallinna Tehnikumiks. 1931. aastal kolis keskastme Tallinna Tehnikum endisesse Vene-Balti laevaehitustehase peahoonesse (Kopli 101).  

1932. aastal kolis samasse hoonesse ka likvideeritav kõrgem Tallinna Tehnikum. 1932. aastast kuni kõrgema Tallinna Tehnikumi lõpliku sulgemiseni 1936. aastal oli mõlemal Tallinna Tehnikumil ühine direktor Enn Nurmiste.  

Keskastme Tallinna Tehnikum pidi oma korrastatud ruumid Vene-Balti tehase peahoones 1936. aastal osaliselt loovutama Tallinna Tehnikainstituudile. 1939. aastal anti Tallinna Tehnikaülikooli loomisel Vene-Balti tehase kogu peahoone ülikooli valdusse. 1939. aasta juunis pidi Tallinna Tehnikum kolima ajutiselt Liivalaia-Veerenni tn hoonetesse, kus kõrvalkrundil ehitati tema jaoks projekteeritud koolihoonet. Uus koolimaja Pärnu maantee ja Liivalaia tänava nurgal valmis 1941. aasta sõjasuvel ning Saksa okupatsioonivalitsus võttis selle kasutusse haiglana. 1944. aasta sügisel, Nõukogude okupatsiooni taaskehtestamise järel jätkus 1941. aastal alanud ning sõja tõttu katkenud tehnikumide üleviimine NSV Liidu haridussüsteemile, mille käigus 1944. aasta novembris keskastme Tallinna Tehnikum nimetati ümber Tallinna I Tööstustehnikumiks. 

Teekonda Tallinna I Tööstustehnikumist Tallinna Polütehnikumini vt Vikipeedia artiklist Tallinna Polütehnikum.

Viited 

Tallinna endised koolid
Svatove rajoon

Svatove rajoon (ukraina keeles Сватівський район) on rajoon Ukraina Luganski oblastis.

Galerii 

Luhanski oblast
Saulkalne

Saulkalne on küla (lielciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas, Salaspilsi valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 24 meetri kõrgusel valla kaguosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 15 ja Riiast 33 kilomeetri kaugusel. Saulkalne põhjaservaks on Riia–Daugavpilsi raudtee, seal asub Saulkalne raudteepeatus. Asulat läbib maantee A6. Külas asuvad bussipeatused Spolītes, Saulkalne, Saulkalne II ja Saulkalne III.

Küla rajati nõukogude perioodil sealse asfaltbetooni- ja ehitusmaterjalide tehase juurde. Külas on lasteaed ja raamatukogu. Seal tegutsevad mineraalmaterjalide tehas Saulkalne S ja gaasbetoonblokkide tehas Aeroc.

Saulkalne raudteejaam avati 1931. aastal, teenindamaks Daugava teisel kaldal asuvat Nāves sala tsemendivabrikut. Aastal 1960 hakkas sealne lubjavabrik kandma nime Sarkanais Oktobris. Aastal 1964 valmis Salaspilsi raudteejaamast tehaseni viiv harutee. Vabriku juurde, Daugava ja maantee vahele, hakati rajama ka töölisasulat. Hiljem valmis seal ka Riia 4. teedevalitsuse asfaltbetoonitehas. 1980. aastatel muudeti sealne lubjatehas Saurieši vabriku filiaaliks, kus valmistati teedeehituse tarbeks paekivist killustikku ja jahvatati dolomiiti.

Looduskaitse all on Stepiņi tamm, Skaudīgase vaher ja Saulkalne paju (hõberemmelgas ümbermõõduga 5,1 meetrit).

Mungamäe ehk Värtnamäe linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

1968. aastal oli külas 714 elanikku, 2015. aastal oli elanikke 1264 ja 2022. aastal 1241.

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
Jelena Kallas

Jelena Kallas (sündinud 21. oktoobril 1976) on Eesti keeleteadlane.

Haridus
Kallas on lõpetanud 2000. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti keele kui võõrkeele ja kultuuriloo erialal. Aastal 2002 kaitses ta samas magistrikraadi ("Autentne tekst eesti keele kui teise keele õpetamisel vene õppekeelega põhikooli vanemas astmes", juhendaja Mart Rannut) ja 2013 doktorikraadi väitekirjaga "Eesti keele sisusõnade süntagmaatilised suhted korpus- ja õppeleksikograafias" (juhendajad Margit Langemets ja Asta Õim).

Töökäik
Jelena Kallas on töötanud alates 2000. aastast Eesti Keele Instituudis, alates 2020. aastast vanemarvutileksikograaf-projektijuhina. 2016–2020 oli ta EKI teadussekretär.

Kallas on üks "Eesti-vene sõnaraamatu" 3. (2003) ja 4. köite (2006) ning "Eesti keele põhisõnavara sõnastiku" autoritest. Ta on ka keeleportaali Sõnaveeb üks autoritest.

Ta on Eesti Rakenduslingvistika Ühingu juhatuse liige.

Viited

Eesti keeleteadlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1976
Dolesmuiža

Dolesmuiža on küla (mazciems) Lätis Salaspilsi piirkonnas Salaspilsi vallas.

Küla asub valla edelaosas Daugava jõe Dole saare lääneosas. Asula jääb piirkonna keskusest Salaspilsist 8,3 ja Riiast 23 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad Testa Dole ja Daugavas muzejsi bussipeatused.

Külla jäi Uus-Dole piiskopilinnus, mille asupaik on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Samuti on kaise all Dole mõisaansambel, sealhulgas häärber, park ja mõisavalitseja maja ning mõisavalitseja majas asuv ahi Mõisa häärberis asub Daugava muuseum.

Küla jääb Dole saare loodusparki. Looduskaitse all on Dolesmuiža paljandid ja Dole mõisa hiidpuud (tamm ümbermõõduga 4,05 meetrit ning vaher ümbermõõduga 3,75 meetrit).

Viited

Salaspilsi piirkonna külad
2S22 Bohdana

2S22 Bohdana on Ukrainas valmistatud liikursuurtük.

Ajalugu 
Liikursuurtük on KrAZ-63221 (КрАЗ-63221) platvormil.

Galerii

Vaata ka 
 CAESAR

Viited 

Liikursuurtükid
Ukraina relvad
Tiit Vapper

Tiit Vapper (sünd.14.06.1960) on Moldova Vabariigi aukonsul Eestis. 

T.Vapper on lõpetanud Inglise Kolledži (Tallinna 7.Keskkool) 1978.a. 

Kõrghariduse ning vastava tehnikamagistri kraadi omandas Tallinna Tehnikaülikoolis infotöötluse erialal. Tiit Vapper lõpetas aspirantuuri 1992.a. Kuivõrd NSVL kandidaadikraadide kinnitamine lõpetati samal aastal, siis Eesti Vabariigi hariduspoliitilise otsusena omistati Tiit Vapperile väitekirja kaitsmise tulemusel teadusmagistri kraad. 

Tiit Vapper oli Tallinna Tehnikaülikooli dotsent ja vanemõpetaja aastatel 1985-1996, käesolevalt õpetab külalisõppejõuna infosüsteemide analüüsi ja kavandamise magistrikursust.
Tiit Vapper asutas AS Reaalsüsteemid 1993.a. rakendades õpetatavat eriala ning teadus-arendustegevust suurte infosüsteemide loomiseks Eestis. Sellega oli Eesti e-riigi loomise algatajaks luues kõige esimesed üleriigilised töökeskkonda moodustavad infosüsteemid (ARK juhtide ja juhilubade infosüsteem 1995.a., äriregistri infosüsteem 1997.a., vangiregister 1998.a.jt), mis andsid võimaluse koostoimekeskkonna (x-tee) realiseerimiseks ning digiühiskonna arenguks. 

Tiit Vapper kuulus NSVL noorte ja täiskasvanute sulgpallikoondiste nimekirjadesse aastatel 1976-1982 ning oli Eesti esireket. Loobus varakult tippspordist põlvevigastuse tõttu. 
Tiit Vapper oli esimene eestlasest meesmeistersportlane sulgpallis (1976).

Tiit Vapper on 2021.a. kohalike omavalitsuste valimiste tulemusel Nõmme linnaosakogu liige (Reformierakond), elukeskkonnakomisjoni esimees ning haridus-, kultuuri- ja spordikomisjoni liige.