joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Liis Lemsalu

Liis Lemsalu (sündinud 20. oktoobril 1992 Pärnus) on eesti populaarne laulja. Ta on "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja võitja.

Elulugu
Esimene kokkupuude muusikaga oli Liisil Norras, kus ta oli ühe projekti raames kokku pandud kooris laulja ning salvestas nendega ka norrakeelse lastelauludest koosneva albumi.  

2006. aastal kolis Liis Lemsalu tagasi Eestisse ning hakkas mängima Nõmme Kalju jalgpallinaiskonnas. Hiljem loobus ta jalgpallist ning asus õppima WAF Laulu- ja Tantsukoolis Maikeni (Kadri Koppel) käe all. Lemsalu lõpetas 2012. aastal Tallinna Nõmme Gümnaasiumi.

Saates "Eesti otsib superstaari 2011" esitatud laulud

Pärast saadet
Peagi pärast saate "Eesti otsib superstaari" lõppu, 15. juunil 2011, ilmus Liis Lemsalul singel koos saates teiseks jäänud Artjom Savitskiga. Singel kandis pealkirja "Kõnnime seda teed". Loo autorid on Tarvo Valm ja Aapo Ilves.  

22. septembril 2011 ilmus Liis Lemsalu esimene singel debüütalbumilt, mis anti välja sama aasta novembris. Esimene singel kandis nime "Shining Star" ning selle on kirjutanud Niara Scarlett (Suurbritannia) ning Ellen T. (Soome) ja Kyösti Salokorpi (Soome).

Lemsalu näitles Egiptuse tõsielul põhinevas filmis "Olen egiptlane", mis räägib sportlasest Omar El Ghazalyst. Liis Lemsalu mängis filmis peategelase kallimat. 

2011. aasta novembri lõpus ilmuski Liis Lemsalu album "Liis Lemsalu", millelt pääses Eesti Laul 2012 poolfinaali laul "Made Up My Mind". 3. märtsil toimunud "Eesti Laul 2012" finaalkontserdil saavutas ta 5. koha.

2013. aasta sügisel jõudis Liisi pilt Allan Keiani kriminaalromaani "Kuidas rikkaks jääda?" kaanele. Seal kehastas ta raamatu naiskangelannat, 20-aastast psühholoogiatudengit Liisit.

2014. aastal pääsesid Liis Lemsalu ja Egert Milder looga "Hold On" võistluse "Eesti Laul 2014" poolfinaali.

Diskograafia

Albumid
 "Liis Lemsalu" (2011)
 "RULES" (EP) (26. november 2015)
 "+1" (2017)

Singlid

Isiklikku 
Tema isa on jalgpallur Marek Lemsalu. 2002. aastal, kui Marek Lemsalu hakkas mängima Norra jalgpalliklubis Bryne FK, kolis kogu pere Norrasse. Norras kujunes ka Liisi hobiks jalgpall.

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Liis Lemsalu Facebookis
 
 Teet Korsten "Aasta naisartist hindab enim siirust", Põhjarannik 9. veebruar, 2012

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1992
Kevin Johannson

Marco Kevin Johannson (sündinud 30. märtsil 1993) on Eesti poplaulja. Ta oli telesaate "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja finalist, saavutades 6. koha.

Kevin pääses finaali 10. aprillil 2011 toimunud lohutusvoorust, kus ta esitas Tõnis Mäe laulu "Jäljed". Edasipääsu tagas telefonihääletus. 

Teises stuudiovoorus esitatud One Night Only lugu "Say You Don't Want It" video jäi silma ka bändi klahvpillimängija Jack Sailsile. 2011 aasta augustis pani Kevin kokku oma indie-bändi, mille nimeks pandi Pen London And The Box. Bändi kaasliikmed on Rauno Laikjõe, Meelik Samel ja Henrik Leibur.

"Eesti otsib superstaari" saates esitatud laulud

Singlid 
 "Going Well" (2011)
 "Autumn Leaves" (2011)

Viited

Välislingid 
  Pen London And The Boxi Facebooki leht
 Kevin Johannsoni fännileht Facebookis
 Kevin Johannson. Netlog
 Superstaarisaate viimased finalistid selguvad pühapäeval. Elu24, 9. aprill 2011
 Viljar Voog. Kevinil on superstaarisaate finaalvooruks tagataskust trikke võtta. Õhtuleht, 11. aprill 2011

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Sündinud 1993
Ohekatku hiiemägi

Ohekatku hiiemägi (ka Ööre hiiemägi) on hiiemägi Raplamaal Hiie külas. Ajalooliselt asus pühapaik Rapla kihelkonnas.

Hiiemäega on seotud mitmeid Kalevipoja muistendeid.

Matthias Johann Eisen on Ohekatku Hiiemäest kirjutanud: "Veega ühenduses seisab Rapla Ohekatku hiiemäe tekkimine. Vee roojastamise pärast viib siingi pilv järve, varssi ilmub aga kaks möirgavat härga hiiemäge vedades ja hääl hoiatab eesolijaid. Härjad kaovad, nende veetud mäehiies hakkavad ümberkaudsed elanikud ohverdama."

Vaata ka
 Ohekatku tamm

Viited

Välislingid
 Ohekatku tyrnpuu-hiis. Maavalla Koja kodulehekülg.

Hiiemäed
Kehtna vald
Rapla kihelkonna looduslikud pühapaigad
Arpad Andreller

Arpad Andreller (23. jaanuar 1931 Tallinn – 29. september 1979 Rummu vangla, Vasalemma külanõukogu, Harju rajoon) oli eesti arhitekt. 

Andreller õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis 1951–1957 ja lõpetas selle arhitektina. Ta töötas 1957–1965 Tallinnas ja 1965–1977 Pärnu linna peaarhitektina.

Andreller vahistati 18. augustil 1977, süüdistatuna altkäemaksu võtmises. Nii süüdistuses kui ka süüdimõistvas kohtuotsuses ("ametiseisundi kuritarvitamise, riigivara riisumise, omastamise ja raiskamise ning altkäemaksuvõtmise eest" 6 aastat vabadusekaotust) 30. jaanuarist 1979 on nähtud fabritseerimise tunnuseid. 

Ta viidi karistust kandma 23. veebruaril 1978 Rummu vangilaagrisse. Ta suri seal karistuse kandmise ajal 29. septembril 1979 ning maeti 6. oktoobril 1979 Tallinna Pärnamäe kalmistule.

Tööd
1966 – Rannamõisa kämpingu saun
1966 – Glehni lossi rekonstrueerimise arhitektuurivõistlus, I–II auhind
1970 – Viljandi näidissovhoosi keskuse (Viiratsis) arhitektuurivõistlus, III auhind
1974 – Pärnu üldplaani üks autoreid

Liikmesus
1974 – NLKP liige

Viited

Kirjandus
Tiiu Põld. "Ta tundis end karistamatuna...". Rahva Hääl, 21. märts 1978. Lk 3
Margit-Mariann Koppel. "Arhitektiks jäämine maksis elu". Kultuur ja Elu 1/ 2002. Lk 52

Välislingid
Margit-Mariann Koppel. Arhitektiks jäämine maksis elu. Kultuur ja Elu 1/ 2002
Eesti NSV Arhitektide Liidu XI kongressi delegaadid (vasakult) Pärnu linna peaarhitekt Arpad Andreller, Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud Udo Ivask, "Eesti Projekti" arhitekt Arvo Niineväli ja "EKE Projekti" peaarhitekti asetäitja Hindrik Piiber mõtteid vahetamas. Foto: G. Loss, november 1973

Eesti arhitektid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 1979
Raikküla Kool

Raikküla Kool on Rapla maakonnas Raikkülas asuv riigikool õpiraskustega lastele. 

Õppetöö toimub erikooli lihtsustatud ja toimetuleku õppekava alusel. Õppetöö on üles ehitatud avastusõppele, arvestades lapse individuaalseid eripärasusi. Koolis on hästi välja arendatud tööõpetuse baas – poisid õpivad ehituslaudsepa oskusi, tütarlapsed õmblemist, kudumist, masinkudumist jne. Kõik lapsed omandavad toitlustamise algtõed. 

Erivajadustega lapsi hakati õpetama 1958. aastal.  tegeleb kool laste füüsilise puude korrigeerimisega. Õppekavas on ravivõimlemine, vesiteraapia ja massaaž. Tegeldakse ka laste kõne korrigeerimisega.

Välislingid 
Raikküla Kooli koduleht

 

Eesti erikoolid
Rapla vald
Ühisvara

Ühisvara on üheaegselt kahele või enamale isikule kuuluv vara, mida juhitakse ja hallatakse ühiselt.

Abikaasade ühisvara

Juriidilises kontekstis tähistab mõiste ühisvara sageli abikaasadele ühiselt kuuluvat abielu kestel soetatud vara (kinnisasjad, autod, vallasvara, laenud, liisingud, dividendid, pangakontod, väärtpaberid jne).

Kogukondlik ühisvara
Kogukondlik ühisvara (ingl commons/ common-pool resources/ commons-based peer production) kujutab endast sotsiaalset, poliitilist ja majanduslikku süsteemi, mis tugineb iseorganiseeruvusele ning hõlmab kollektiivset omandit ehk ressursse, mida teatud kogukonna liikmed või inimkond laiemalt omavahel jagab, aga ka juhtimispõhimõtteid ja reegleid, mille kogukond kujundab ressursi ühiseks loomiseks või haldamiseks (Enn, Kostakis 2021). Selliste ressursside hulka võib lugeda loodusvarad, üldkasutatava maa ja ka näiteks vaba tarkvara, informatsiooni ja teadmised. 

Ühisvarade hulka kuulub ühiskondlik omand ja eraomand, mille kasutamist lubavad seadused või traditsioonid (nt avalikuks kasutamiseks olev kallasrada on ühisvara). Kultuurivallas on ühisvaraks vabalt kättesaadav kirjandus, muusika, kunstid, disain, filmid, televisioon, raadio, informatsioon ja tarkvara. Ühisvarade hulka kuulub ka avalik hüvis (sh nt riigikaitse). Haridusvaldkonnas on levinud ühisvaralised õpikogukonnad (ingl educational commons), kujutades endast liikmete võrdsel ja aktiivsel osalusel põhinevaid koosloomelisi õpikogukondi, kus ühiste õpiressursside loomine ja rakendamine toimub kollektiivsete otsuste ja ühise panustamise tulemusena. Selliste õpikogukondade kandvaks ideeks on vastastikune õppimine (ingl peer-to-peer learning), eesmärgiga jõustada õpiprotsessis osalejaid ja tagada võimalikult vaba ligipääs ühiselt loodud ja kogutud infole ja teadmistele (selle kogukonna peamine ühisvara) (Pantazis 2021). 

Peter Barnes kirjeldab ühisvarasid jagatud kingitusena. Jagatud kingitus pole individuaalne kingitus, oleme selle saanud kogukonna liikmena. Sellised kingitused on näiteks õhk, vesi, ökosüsteemid, keeled, puhkepäevad, raha, seadused, matemaatika, pargid ja Internet Kogukondliku ühisvara printsiip püüdleb kõigi kogukonnaliikmete otsustesse kaasamise poole, püüdes hoiduda tavapäraselt levinud ebavõrdsusest ja hierarhiatest, mis loovad eeliseid teatud klassi, soo, rassi või positsioonide (nagu juhid, eksperdid jt) esindajatele (Hardt & Negri 2012, vt Pechtelidis & Kioupkiolis 2020). 

Sisuliselt on kogukondliku ühisvara puhul seega oluline teadvustada lisaks ressursile ka seda, et kogukonna sotsiaalsete ja looduslike ressurssidega seotud ühistegevused oleksid juhitud kogukonnaliikmete poolt võrdsuse ja aktiivse osaluse põhimõtetele tuginevalt. 

Eestikeelses kirjanduses on kogukondliku ühisvara mõiste kõrval kasutusel ka mõisted ühisvara, kogukonnavara, ühistuline tootmine, inimkonna ühisvarad jm.

Vaata ka 
 Globaalsed ühisvarad
 Ühisomand
 Ühisomanditragöödia
 Ühiskondlik omand
 Ühisvaral põhinev koosloome
 Ühisvaraline õpikogukond

Viited 

Omand
Majoraatmõis

Majoraatmõis oli valdusvorm, mille korral pärandiks olev mõis pärandati tervikuna, meesliini pidi, majoraadiõiguse ehk vanimaõiguse kohaselt lähimale meessugulasele (sama sugulusastme puhul ealiselt kõige vanemale), millega hoiti mõisad ühe perekonna valduses ning ühise tervikuna. Vastandina kuulusid pärandiks olev kinnivara (mõis või mõisad) jagamisele pärijate vahel).

Vaata ka
Fideikomiss

Eesti varauusaeg
Mõisad
Adolf Vedro

Adolf Johannes Vedro (16. oktoober 1890 Narva – 27. september 1944 Haapsalu) oli eesti helilooja.

Vedro õppis aastatel 1915–1917 Petrogradi konservatooriumis kontrabassi, lõpetas 1936. aastal eksternina Tallinna konservatooriumi kompositsiooni ja kontrabassi erialal.

Ta töötas aastatel 1920–1941 Tallinna konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete ja kontrabassi õppejõuna (aastast 1937 professor).

Ta on koostanud õpikuid ja avaldanud muusikakriitilisi artikleid.

Teosed 
 
1915
Ballaad klaverile
1917
Sümfoniett h-moll
Scherzo sümfooniaorkestrile
1918
Hällilaul sümfooniaorkestrile
1919
Scherzo robusto klaverile
1921
Fantaasia eesti rahvaviisidest sümfooniaorkestrile
1923
Kantaat Eesti luulevaimu jõud segakoorile ja sümfooniaorkestrile 
Lüüriline pala sümfooniaorkestrile
1925
Menuett keelpillikvartetile
Sarabande keelpillikvartetile
Viru polka klaverile
Kivikasukas klaverile
Hüppetants klaverile
1926
Tants-fantaasia eesti viisidele sümfooniaorkestrile
Eesti rapsoodia nr 1 klaverile
1928
Moment musical klaverile
1932
Kaupo, ooper  (G. Tuksami libreto)
Eesti rapsoodia nr 2 klaverile
1933
2 rahvalaulu klaverile
1934
Nukkude tants klaverile
1936
Sonaat viiulile ja klaverile 
Runo nr 1 klaverile
1937
Müsteerium Jaani tulemine ühendkoorile ja sümfooniaorkestrile (tekst J. Org)
Runo nr 2 klaverile
1938
Teema rahvaviisi ainetel ja 12 variatsiooni 4 harfile
Klaveritsükkel Tüübid
Adagio doloroso keelpillikvartetile
Andante fagotile, kontrabassile ja orelile
Lüüriline pala klaverile
1939
Muistne mõõk, ooper (J. Maksimi ja A. Koel-Rahula ) 
Klaverikontsert 
Jooksupolka klaverile
Labajalg klaverile
Viru valss klaverile
1940
Runo nr 3 klaverile
1940
Tuule ootel klaverile
Teema variatsioonidega klaverile
Romanss klaverile
1944
Süit muusikast näidendile "Kaval Ants ja Vanapagan"   sümfooniaorkestrile

Koorilaulud

Segakoorilaulud 
Kägu (tekst rahvaluule),  
Lõoke ja Mure (tekst Juhan Liiv)

Meeskoorilaulud 
Mehised mehed ja Laul tööle (tekst Adolf Vedro)

Naiskoorilaulud 
Midrilinnu mäng (tekst rahvaluule), Üle vee (tekst Juhan Liiv)

Soololaulud  
Ämblik (tekst Adolf Vedro),  
Tähile (tekst Eduard Visnapuu),  
Hõbedasel ööl (tekst E. Uibo),  
Selle poja jälgedes, Muistend ja Noored mehed seisavad norus (tekst "Kalevipoeg")

Eesti heliloojad
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1890
Surnud 1944
Kontrabassimängijad
Tõnis Kaumann

Tõnis Kaumann (sündinud 5. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti helilooja ja laulja.

Haridus
Tõnis Kaumann on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal René Eespere juures. Seejärel õppis kompositsiooni Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Raimo Kangro käe all (1989–1994) ja lõpetas magistrantuuri 2000. aastal Jaan Räätsa juures. 

Aastal 1989 sai Kaumannist ansambli Linnamuusikud laulja ja ühtlasi sai alguse tihe kokkupuude vanamuusikaga. Linnamuusikutega (1989–1996) paralleelselt laulis ta mõnda aega ka ansambli Hortus Musicus motetikooris. Alates 1996. aastast on Kaumann ansamblite Heinavanker ning alates 2002. aastast ansambli Vox Clamantis liige.

Aastatel 2003–2004 elas Kaumann Hollandis ja õppis laulmist Groningeni muusikakoolis (Stedelijke Muziekschool Groningen) Franke Doli juures. Hollandist on pärit tema naine Marty Diane Bos ning seal sündis 2004. aastal nende tütar Isabella Kaumann. 8 kuud hiljem kolis pere Eestisse, kus Kaumann ja Bos abiellusid. 2006. aastal sündis poeg Sebastian Kaumann.

Alates 1995. aastast tänapäevani on tema hääletreeninguid juhendanud Vilja Slizevski – alguses Linnamuusikute hääleseadjana, siis Muusikaakadeemias Kaumanni magistrantuuriõpingute raames ja pärast seda eraviisiliselt.

Helilooja stiil on silmatorkav ja omapärane, ta kasutab uusklassitsismi ja džässi. Hoolimata kaugemast ja lähemast muusikaloost pärit stiilivõtete kasutamisest mõjus ja mõjub tema muusika värskena ja isikupärasena.

Nooremas eas oli Kaumanni kujundites sageli sarnasusi Prokofjevi ja Šostakovitši heliteostega, kuid praeguseks on helikeel koos heliloojaga küpsenud; tema helikeeles esineb palju barokiajastuga seostuvat ning palju nalja, mis peegeldab Kaumanni lopsakat huumorimeelt.

Tunnustus 

 2005 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (muusika loomine ooperile "Mina Napoleon")
2005 Heino Elleri nimeline muusikapreemia

Vaata ka
"Mina – Napoleon!"

Viited

Välislingid
Elulugu ja looming veebilehel Koolielu
"Persona grata. Tõnis Kaumann" ajakirjas Teater. Muusika. Kino
Tõnis Kaumann veebilehel emic.ee

Eesti heliloojad
Sündinud 1971
Ülo Raudmäe

Ülo Raudmäe (aastani 1936 Ülo Saksberg; 24. jaanuar 1923 Rapla – 14. oktoober 1990) oli eesti helilooja, trombonist, dirigent ja tunnustatud arranžeerija. 

Sündis koorijuhi ja kooliõpetaja peres, tromboonimängu hakkas õppima 13-aastaselt. 1941. lõpetas Tallinna 1. Keskkooli ning liitus meelelahutusorkestriga Kuldne Seitse. Õppis 1940–1946 Tallinna Konservatooriumis trombooni Raimund Kulli ja Paul Karbi trombooniklassis. Kompositsiooni õppis 1949–1952 Eesti Heliloojate Liidu noortesektsioonis Lydia Austeri juhendamisel.

Töötas trombonistina 1944–1957 Eesti Raadio Estraadiorkestris ja 1950–1979 Estonia teatri orkestris. 1957. aastast oli samas tromboonirühma kontsertmeister, hiljem töötas seal ka operetidirigendina.

Aktiivse trombonistikarjääri lõpetas asumisega puhkpilliorkestri Tallinn dirigendi kohale aastal 1980 (alates 1988 peadirigent), kus töötas kuni surmani 1990.

Tänu heale orkestritundmisele ja stiilitajule oli ta nõutud ja hinnatud arranžeerija, seades muusikat nii puhkpilli- kui ka estraadiorkestrile ning arranžeeris ka operette ja muusikale.

Muusikalised lavateosed
 "Kiri nõudmiseni" (Sulev Nõmmiku ja Ülo Raudmäe libreto, Helgi Mulleri laulutekstid; esiettekanne 1965 Estonias)
 "Muinaslugu muusikas"(Raimond Valgre muusika põhjal, libreto Sulev Nõmmik ja Ülo Raudmäe, Enn Vetemaa laulutekstid; esietendus 1967 Estonias)
 "Pipi Pikksukk" (koos Ülo Vinteriga; Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaa libreto, Astrid Lindgreni järgi; esietendused 1969 ja 2011 Estonias)
 "Neli musketäri" (koos Ülo Vinteriga; Sulev Nõmmiku ja Enn Vetemaa libreto; esietendus 1974 Estonias)
 "Poissmehed" (Arne Oidi muusika põhjal, Sulev Nõmmiku libreto, Heldur Karmo laulutekstid; esietendus 1974 Estonias)

Populaarseid levilaule ja instrumentaalpalu
 "Heinaveol" (A. Pajuvee sõnadele), mis sai 1950. aastatel Georg Otsa esituses Eestis ülipopulaarseks
 "Väike tüdruk" (Heldur Karmo sõnadele), millega võitis 1959. aastal Arne Oidi lauluvõistluse preemia
 "Vahtraleht" (Kalju Kanguri sõnadele)
 "Ei ole roose õitsenud minule" (Minni Nurme sõnadele)
 "Aeglane fox"
 "Vaid sulle" (Heldur Karmo sõnadele)
 "Maantee" (1956)

Ülo Raudmäe juhatas kõigi oma lavateoste esiettekandeid ise. Ta võitis lauluvõistlustel oma levilauludega palju auhindu. Tema ja Ülo Vinteri lavateos "Pipi Pikksukk" on pikima elueaga lavateos Eesti teatri ajaloos, olles laval järjest 21 aastat.

Isiklikku
Ülo Raudmäe oli kirglik kalamees.

Ülo Raudmäe oli tuntud eesti ooperilaulja Urve Tautsi abikaasa. Raudmäe vend Lembit Raudmäe (25.06.1921 – 20.06.1994) oli Eesti Raadio estraadiorkestri tenorsaksofonimängija ja Estonia teatri orkestri fagotimängija, ta mängis ka ansamblis Kuldne Seitse.

Ülo Raudmäe lemmikuks oli ameerika džässtrombonist Tommy Dorsey.

Ülo Raudmäe hukkus liiklusõnnetuses 14. oktoobril 1990 Kadriorus.

Helisalvestisi
 Roosid sulle / Ülo Raudmäe looming ja orkestriseaded – Eesti Kaitseväe Orkester (2003 CD)
 Rohkesti arranžeeringuid ja salvestisi Eesti Raadios

Eesti trombonistid
Eesti heliloojad
Eesti dirigendid
Eestistatud nimega inimesed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1923
Surnud 1990
Olof Salmén

Olof Salmén (16. jaanuar 1927 – 28. mai 2011) oli Soome rootsikeelse autonoomse piirkonna Ahvenamaa poliitik.

2001–2003 – Lagtingi (Ahvenamaa parlamendi) liige 
1999–2001 – rahandusminister
1988–1999 – Lagtingi (Ahvenamaa parlamendi) liige
1997 – Põhjamaade Nõukogu president
1980–1987 valitsuse liige
1971–1975, 1979 Lagtingi (Ahvenamaa parlamendi) liige

Tunnustus
2002 Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

Vaata ka
 Ahvenamaa valitsus

Viited

Soome poliitikud
Ahvenamaa maakond
Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1927
Surnud 2011
603

603. aasta (DCIII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas teisipäeval.

Sündmused
 Itaalia langobardid pöördusid katoliku usku
Bütsantsis toimus esimene keiser Phokas vastane mäss, mis suruti julmalt maha

Sündinud
K'inich Janaab' Pakal, maiade kuningas

Surnud
...
Nadežda Krupskaja

Nadežda Konstantinovna Krupskaja (vene keeles Надежда Константиновна Крупская; 14. (26.) veebruar 1869 Peterburi, Venemaa Keisririik — 27. veebruar 1939 Moskva, NSV Liit) oli Vene revolutsionäär ja Nõukogude Liidu partei-, ühiskonna- ja kultuuritegelane, noorsoo kommunistliku hariduse ja kasvatuse põhiideoloog ja organisaator. Alates 1898. aastast Vene revolutsionääri Vladimir Lenini abikaasa. 

Nadežda Krupskaja oli NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu haridusasjade rahvakomissari asetäitja aastail 1929–1939.

Biograafia 
Sündis aadliperes. Isa, Konstantin Ignatjevitš Krupski (1838—1883), oli Vene ohvitseride komitee liige ning toetas 1863 aasta Jaanuariülestõusu. Ema, Elizaveta Vassiljevna Tistrova, oli koduõpetaja.

Marksismiga tutvus N. K. Krupskaja tunduvalt varem kui Lenin, kuna peale tema isa surma 1883. aastal jäi isa testamendi järgi Krupskite pere Nikolai Utini hoole alla, kes omaette hoidis sidet Marksiga. 1887. aastal lõpetas kuldmedaliga tütarlaste eragümnaasiumi Peterburis.

Revolutsionäärid
Nõukogude Liidu poliitikud
Lenini ordeni kavalerid
Tööpunalipu ordeni kavalerid
Kremli müüri äärde maetud
Sündinud 1869
Surnud 1939
FC Kuressaare II

FC Kuressaare II on Eesti jalgpalliklubi FC Kuressaare duubelmeeskond, mis mängib II liigas.

Statistika ja loendid

Mängijad

Varasemad liigahooajad

Eesti jalgpalli karikavõistlused

FC Kuressaare II duubel

Varasemad liigahooajad

Alates 2009. aasta hooajast tegutseb FC Kuressaare duubelmeeskonna duublina Saaremaa Malev.

FC Kuressaare
Eesti jalgpalliklubide duubelmeeskonnad
İzmit

İzmit (türgi keeles ka Kocaeli) on linn Türgi lääneosas Marmara mere İzmiti lahe kaldal, Kocaeli provintsi halduskeskus.

İzmiti varasem kreekakeelne nimi oli Nikomedeia (vanakreeka Νικομήδεια).

Ajalugu 
İzmiti kohal asus linn, mille nimi oli Astacus või Olbia (asutatud 712 eKr). Pärast selle purustamist ehitas Bitüünia kuningas Nikomedes I 264 eKr samasse kohta uue linna, mille nimeks sai Nikomedeia. Nikomedeiast sai üks Väike-Aasia tähtsamaid linnu.

Nikomedeia oli Rooma riigi idapoolne pealinn 286–324. 324–330 oli Nikomedeia Bütsantsi ajutine pealinn.

17. augustil 1999 toimunud maavärin magnituudiga 7,4 purustas linna ja selle ümbruse.

Vaatamisväärsused
Linnas on säilinud antiikaegse agoraa, akropoli, amfiteatri ja nekropoli varemed.

Majandus
İzmit on tööstuskeskus, seal asub naftatehas, paberi- ja tsemenditehased. Linnas töötab ka Fordi autotehas.

Välislingid 
İzmiti koduleht

Izmit
Norden

Norden on suvine sümfooniaorkester, kuhu kuulub 70–100 muusikakõrgkooli õpilast Põhja- või Baltimaadest (Taanist, Islandilt, Soomest, Norrast, Rootsist, Eestist, Lätist, Leedust). Orkestri asutas 1993. aastal kunstiline juht Esa-Pekka Salonen ja orkestri eestvedajaks oli esimesed 15 aastat Rootsi Kontsert. Nordeni keskuseks sai 2008. aastal Kristiansand Norras, kunstiliseks juhiks Rolf Gupta.

Adgeri ülikooli, Kristiansandi sümfooniaorkestri ja rahvusvahelise kirikumuusika festivali ühisel ettevõtmisel loodi orkestrile uus korraldus ning tegevus planeeriti kuni aastani 2012. Kontori- ja prooviruume jagatakse Kristiansandi sümfooniaorkestriga Marvikas.

Esinemisproovid korraldatakse igal aastal jaanuaris ning orkester tegutseb aktiivselt kolmel nädalal igal suvel. Kandidaate võetakse vastu kõigist piirkondadest, paljud pillimängijad osalevad orkestris mitmel hooajal; vanusepiirang liikmetele on 25 eluaastat. Orkester Norden on käinud tuuridel suures osas Põhjamaades, mujal Euroopas ja Hiinas. Orkestrit on juhtinud mitmed tuntud Põhjamaade dirigendid.

Orkestri dirigendid aastatel 1993–2009:
 1993 – En Shao    
 1994 – Leif Segerstam, Ulf Söderblom  
 1995 – Guido Aijmone Marsan
 1996 – Paavo Järvi
 1997 – Paavo Järvi 
 1998 – Paavo Järvi 
 1999 – Okko Kamu  
 2000 – Lü Jia
 2001 – Okko Kamu   
 2002 – Susanna Mälkki, Esa-Pekka Salonen, Stefan Solyom   
 2003 – Okko Kamu 
 2004 – Mark Wigglesworth
 2005 – Okko Kamu 
 2006 – Vasily Petrenko 
 2007 – Petri Sakari 
 2008 – Nicholas Kraemer
 2009 – Joorma Panula
 
Orkestri repertuaari kuulub nii ajaloolist klassikalist muusikat kui ka improvisatsiooni ja elektroonikat; Mahleri ja teiste romantiliste klassikute teoseid kõrvuti roki-, popi- ja filmimuusikaga; samuti 20. sajandi klassikat Stravinskilt ja Messiaenilt. Kõige selle juures aga on orkestri keskmes Põhjamaade muusika pärand.

Sümfooniaorkester kui kultuuriinstitutsioon on püsivalt arenev, kuigi paljud võivad küüniliselt väita, et suur osa orkestrimuusikast on pärit heliloojatelt, kes surid juba aastakümneid, kui mitte sajandeid tagasi. Orkestril on 21. sajandil aga pidevalt uusi väljakutseid.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Sümfooniaorkestrid
I

Tehniliste piirangute tõttu on siia suunatud ka väiketäheline ı. Selle tähe kohta vaata artiklit punktita i.

I (väiketähena i) on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. I on ladina tähestiku 9. täht. 

I-le vastab kreeka tähestikus ioota.

Päritolu 

Tähestikutähed
Gustav Johann Laurentius

Gustav Johann Laurentius (ka Gustavus Johannes Laurenti; 1658? Tallinn – 1704 Järva-Jaani) oli juhuluuletaja ja vaimulik. 

Tema isa oli Tallinna Oleviste kiriku kantor Joachim Laurentius (maetud 1684), ema Agneta Knemayer (u 1636 – maetud 1705).

Ta lõpetas 1676. aastal Tallinna gümnaasiumi ja õppis 1676–1679 Wittenbergi ülikoolis, kus omandas magistrikraadi.

Oli Ambla koguduse pastor 1680–1683, Harju-Madise koguduse abipastor 1683–1684 (L. Aarma) või 1685–1688 (H. R. Paucker), pärast seda kuni aastani 1696 Risti koguduse diakon, Järva-Jaani koguduse pastor 1697–1704.

Ta tapeti arvatavasti 1704. aasta septembris sõjasündmuste käigus ja maeti 4. märtsil 1706 Oleviste kirikusse.

Allikad
TLÜAR rahvusbibliograafia isikud

Välislingid
G. J. Laurentius, EEVA
Tema teoseid ESTERis

Harju-Madise koguduse vaimulikud
Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Eesti luuletajad
Sündinud 17. sajandil
Surnud 1704
Kristiina Kass

Kristiina Kass (sündinud 14. mail 1970 Tartus) on Eesti lastekirjanik, illustraator ja tõlkija. Ta elab 1990. aastast Soomes ja on kirjutanud ka soome keeles.

1988. aastal lõpetas ta Tallinna Kunstigümnaasiumi kunstiklassi, 1999. aastal sai Helsingi ülikoolis kandidaadi- ja 2020. aastal filosoofiamagistri kraadi soome keele ja kultuuri erialal. 

1999. aastal avaldas Soome ajaleht Hyvinkään Sanomat (hilisem Aamuposti) tema esimesed lastelood ja peagi ka illustratsioonid. Tema lastelugusid ja noorteföljetone ilmus ajalehes üheksa aasta jooksul peaaegu igal nädalal. Kass on teinud kaastööd lasteajakirjadele Täheke ja Hea Laps ning mitmele raamatu- ja õpikukirjastusele.

Esimesed viis lasteraamatut on Kristiina Kass illustreerinud ise, lisaks neile ka Wimbergi "Buratino laulud" ja Jaan Rannapi "Jänesepoeg Juss ja karupoeg Kusti". "Nõianeiu Nöbinina", "Õpetaja Kusti kummitab", "Elle ja Kalle koduvideo" ning "Nõianeiu Nöbinina ja korstnapühkija" on illustreerinud Heiki Ernits.

2011. aastal esilinastus Eesti Televisioonis tema "Nõianeiu Nöbinina" järgi tehtud teleseriaal (nimiosas Mari Pokinen).

Kristiina Kass on tõlkinud soome keelest selliste populaarsete Soome lastekirjanike nagu Sinikka ja Tiina Nopola ("Risto Räppari" sari), Mauri Kunnase, Marjatta Kurenniemi ("Õnneli ja Anneli"), Marko Leino ("Jõululugu") ja Magdalena Hai ("Painajapoe" sari) raamatuid.

Teosed

Autoriraamatud (tekst ja illustratsioonid)
 "Kasper ja viis tarka kassi" (Tänapäev, 2005), vene keeles 2010
 "Käru-Kaarel" (Tiritamm, 2006), vene keeles 2010
 "Samueli võlupadi" (Tänapäev, 2006), rootsi keeles 2007
 "Petra lood" (Tänapäev, 2008), vene keeles 2011
 "Peeter ja mina" (Tänapäev, 2009)

Muud raamatud (tekst)
 "Nõianeiu Nöbinina" (Tänapäev, 2010), illustreerinud Heiki Ernits
 "Õpetaja Kusti kummitab" (Tänapäev, 2012), illustreerinud Heiki Ernits
 "Unelinnu pesa" (Päike ja Pilv, 2013), illustreerinud Kristi Kangilaski
 "Elle ja Kalle koduvideo" (Päike ja Pilv, 2014), illustreerinud Heiki Ernits
 "Sandri mikroskoop" (Tänapäev, 2014), illustreerinud Marja-Liisa Plats
 "Nõianeiu Nöbinina ja korstnapühkija" (Tänapäev, 2015), illustreerinud Heiki Ernits
 "Lõvi Leo" (Tänapäev, 2018), illustreerinud Joonas Sildre

Tunnustus 
 2006 – Eesti Raudtee ja Sirbi kirjanduspreemia ("Kasper ja viis tarka kassi")
 2008 – stipendium "Ela ja sära"
 2010 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia („Nõianeiu Nöbinina”)

Kirjandusauhinnad
 2004 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse, ajakirja Täheke ja kirjastuse Tänapäev korraldatud lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" III koht ("Kasper ja viis tarka kassi")
 2005 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse, ajakirja Täheke ja kirjastuse Tänapäev korraldatud lastejutuvõistluse "Minu esimene raamat" I koht ("Samueli võlupadi")
 2008 – Nukitsa konkurss, 3. koht kirjanike kategoorias ("Samueli võlupadi")
 2012 – Nukitsa konkurss, 1. koht kirjanike kategoorias ("Nõianeiu Nöbinina") ja 3. koht kirjanike kategoorias ("Peeter ja mina")
 2014 – Nukitsa konkurss, 2. koht kirjanike kategoorias ("Õpetaja Kusti kummitab ja teisi jutte")

Viited 

Eesti lastekirjanikud
Eestlased Soomes
Sündinud 1970
Eesti tõlkijad
Eesti illustraatorid
Sinuhe Wallinheimo

Mika Sinuhe Wallinheimo (sündinud 9. märtsil 1972 Turus) on Soome poliitik ja endine jäähokimängija (väravavaht).

Ta on mänginud Soome klubis JYP, Rootsi klubis Färjestads BK, USA klubides Springfield Falcons, Hershey Bears, Mobile Mysticks ja Mississippi Sea Wolves ning Saksamaa klubides Revierlöwen Oberhausen ja EHC Neuwied. 2008 mängis ta Moskva Dinamos. Ta on tulnud 1 korra Soome meistriks ja 2 korral Rootsi meistriks.

Wallinheimo mängis Soome koondises 11 kohtumises ja kuulus 2007. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali võitnud meeskonda. 

2008. aastal valti ta Jyväskylä linnavolikokku Koonderakonna nimekirjas. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Koonderakonna nimekirjas Eduskunna liikmeks 4225 häälega.

Sinuhe Wallinheimo on abielus endise kõrgushüppaja Kaisa Wallinheimoga. Neil on kolm last.

Välislingid 
Sinuhe Wallinheimo Eduskunta kodulehel 

Soome jäähokimängijad
Soome poliitikud
HK Moskva Dinamo mängijad
Sündinud 1972
Rosalina Abejo

Rosalina Abejo (13. juuli 1922 Tagoloan – 5. juuni 1991 Fresno) oli helilooja ja dirigent ning nunn Virgin Mary's. 

Ta õppis kompositsiooni Filipiinide Naiste Ülikoolis. 1977. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus õppis muusikat Eastman School of Musicus ja katoliiklikus ülikoolis Ameerikas. 

Ta õpetas kompositsiooni ja muusikateooriat Kansase Ülikoolis ja St Piusi Seminaris USA Kentucky osariigis. Enne seda ta reisinud, et rahastada reise ja osaleda rahvusvahelistel muusikafestivali konverentsidel. 

Abejo on saanud mitmeid auhindu, sealhulgas Vabariigi kultuuripärandisse auhinna (1967), Filipiinide "Iseseisvuspäeva auhinna" (1973), ta valiti presidendiks Filipiinide Sihtasutus Performing Arts in America 1980.

Heliloojad
Dirigendid
Filipiinide inimesed
Sündinud 1922
Surnud 1991
Krisostomus

OÜ Raamatukauplus Krisostomus on raamatute jaemüügiga tegelev Tartu ettevõte, millele kuulub Ülikooli raamatupood.

Kaupluse asutaja oli Tõnn Sarv. Algusest peale on Krisostomus tegelenud eelkõige välismaise kirjanduse tellimuste vahendamisega.

2010. aastal omandas Krisostomus Ülikooli raamatukaupluse Tartus, Ülikooli 11. Tartu Ülikooliga sõlmiti ka litsentsileping, mille põhjal võib Krisostomus 2018. aastani kasutada Ülikooli raamatupoe kaubamärki (nime ja logo). 2012. aastal, kui Ülikooli tänava pood suleti, nimetas Krisostomus Ülikooli raamatupoeks oma kaupluse aadressil Raekoja plats 11, mis varem kandis nime Krisostomus.

2011. aastal oli firma käive 1 512 049 eurot, 28% enam kui 2010. aastal. Ettevõttel oli 30 000 klienti. Ülikooli raamatupood püsis kahjumis. Kümmekond protsenti käibest tuli välisriikidest, peamiselt Lätist ja Leedust.

Ettevõte sai nime Oskar Lutsu romaanist "Kevade", kus Christoph Kolumbuse ja Johannes Chrysostomose eeskujul loodi nimi Kolumbus Krisostomus.

Viited

Välislingid
 OÜ Raamatukauplus Krisostomuse kodulehel
 Ardo Kaljuvee "Tartu ülikooli raamatupoe võib ära osta Krisostomus" Delfi, 22. juuni 2010
 Kristiina Kruuse "Krisostomus kasvatab raamatute müüki" Postimees, 22. veebruar 2012

Eesti kauplused
Tartu ettevõtted
Raamatukauplused
Lihula JK

Lihula JK on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Lihulas.

Statistika ja loendid

Mängijad

Varasemad liigahooajad

JK
 Eesti jalgpalliklubid
Haapsalu kunstmuruväljak

Haapsalu kunstmuruväljak on 2008. aastal avatud kunstmuru kattega jalgpalliväljak Haapsalus, mis asub Haapsalu linnastaadionil.

Haapsalu kunstmuruväljaku suurus on 90x45 meetrit.

Välislingid
Haapsalu kunstmuruväljak sai uue katte 

Eesti jalgpallistaadionid
Haapsalu
Aleksei Aleksejev

Aleksei Aleksejev (ka Alexei Alexeev; sündinud 16. oktoobril 1974 Joškar-Olas, Mari Eli Vabariigis Venemaal) on mari päritolu Eesti õpetaja ja filmilavastaja.

Elulugu 

Aleksei Aleksejev sündis 16. oktoobril 1974. aastal Mari Vabariigis Venemaal. 1994. aastal lõpetas Marimaa Muusikakolledži näitleja erialal ja töötas Mari Noorsooteatris näitlejana. 2000. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli kultuuriteaduskonna filmi ja video eriala dokumentaalfilmi režissöör-operaatorina. 2001. aastal täiendas oma teatriajalooalaseid teadmisi Soomes Tampere Ülikooli humanitaarteaduskonna juures professor Panu Rajala juures. 2008. aastal  lõpetas Tallinna Ülikooli Balti Filmi- ja Meediakooli magistriõppe professor Rein Marani juures filmirežissööri erialal. On lugenud  Eesti Kunstiakadeemias kursust dokumentaalfilmi alused ja andnud Tallinna Ülikoolis mari keele algõppe kursust. Töötas Tallinna Ülikoolis e-õppekeskuses videospetsialistina. Töötab meediaõpetuse õpetajana Saue Gümnaasiumis, õpetab filmitegemist.

1997. aastal osales ta Euroopa Liidu projektis „MUS-E“, mille raames tutvustas mari kultuuri ja õpetas mari folkloori Brüsselis, Milanos ja Budapestis.

2001. aastal täiendas Aleksei Aleksejev oma teatriajalooalaseid teadmisi Soomes Tampere Ülikooli humanitaarteaduskonnas professor Panu Rajala juures. 

2003. aastal asutas ta MTÜ Etnomeedia ja on selle juhataja.

Tunnustused 
2000. aastal sai ta Pärnu Rahvusvahelisel Dokumentaal- ja Antropoloogiafilmide Festivalil noore looja preemia.
2008. aastal sai ta Eesti kodakondsuse eriliste teenete eest

Filmograafia 
 „Seitsme järve vahel“ (1997)
 „Mari rahva pulmad“ (1998)
 „Püha mägi“ (2000)
 „Laulupidu Marimaal“ (2005)
 „Ohvriallikas“ (2009)
 „Sülem“ (2010)
 „Hiiepuu vägi“ (2011)
 „Südasuvi“ (2013)
 „Loomingurõõm“ (2014)
 „Lõikuspüha“ (2016)

Viited

Välislingid 
https://www.riigiteataja.ee/akt/12770077
Rein Sikk, Mari õpetaja keel läks sõlme Ehitajate teel, EPL, 27. oktoober 2012

Laul „Ma lendan“
Mees, keda president Meri kutsus külla, Harju Elu, 25. märts 2011
Koolis käisid kauged sugulased, Valgamaalane, 31. oktoober 2012

Eesti filmilavastajad
Sündinud 1974
Hamrohhon Zarifi

Hamrohhon Zarifi (sündinud 1948; kuni 2007. aastani Zaripov) on Tadžikistani diplomaat ja poliitikategelane, välisminister aastatel 2006–2013.

Aastatel 2002 kuni 2006 oli Zaripov Tadžikistani erakorraline ja täievoliline suursaadik Ameerika Ühendriikides.

Aastatel 1995 kuni 2002 oli ta asevälisminister, riigi alaline esindaja OSCE jt rahvusvaheliste organisatsioonide juures Viinis ning erakorraline ja täievoliline suursaadik Austrias.

Varem töötanud pedagoogilises instituudis, julgeolekuorganeis ja siseministeeriumis.

Tadžikistani inimesed
Välisministrid
Sündinud 1948
Nordplus

Nordplus (inglise keeles Nordplus Framework Programme) on Põhjamaade Ministrite Nõukogu  hariduskoostööprogramm, mille eesmärk on edendada ja toetada Põhja- ja Baltimaade hariduskoostööd kõigis elukestva õppe valdkondades. Käimasolev programmiperiood on aastateks 2008–2011.

Nordplus-programmis osalevad riigid on Eesti, Island, Läti, Leedu, Norra, Rootsi, Soome (sh Ahvenamaa) ja Taani (sh Fääri saared ja Gröönimaa).
 
Vastavalt haridusvaldkondadele jaguneb Nordplus-programm neljaks allprogrammiks:
 Nordplus Juunior (Nordplus Junior) – üld- ja kutseharidus
 Nordplusi kõrgharidusprogramm (Nordplus Higher Education) – kõrgharidus
 Nordplusi täiskasvanuharidusprogramm (Nordplus Adult) – täiskasvanuharidus
 Nordplusi horisontaalprogramm (Nordplus Horizontal) – valdkondadeülene allprogramm

Nordplusi programm aastateks 2008–2011 toetab õpirännet, koostööprojekte ja –võrgustikke ning on avatud hariduse ja elukestva õppega seotud asutustele ja organisatsioonidele. Igal alaprogrammil on oma eesmärgid ja eelistused. Nordplus keskendub eelkõige kliimale ja keskkonnale.

Nordplus Juunior arendab ja tugevdab koolidevahelist koostööd. Nordplusi kõrgharidusprogramm toetab koostööd osalevate maade kõrgkoolide vahel. Nordplusi täiskasvanuharidusprogramm aitab kaasa koostöövõrgustike loomisele täiskasvanuhariduse valdkonnas. Nordplusi horisontaalprogramm aitab luua valdkondi hõlmavat sünergiat ja koostööd, samuti toetab uuenduslikke või laiema kandepinnaga koostööprojekte.  

Taotluste esitamine ja aruandlus toimub online-süsteemis ARS Nordplusi kodulehel. 
 
Allprogramme koordineerivad Põhjamaades tegutsevad Nordplus-programmi bürood. Balti riikide vastavad bürood hoolitsevad selle eest, et teave Nordplusi programmi kohta jõuaks Eesti, Läti ja Leedu sihtrühmadeni. Eestis jagab Nordplusiga seonduvat teavet Haridus- ja Noorteamet.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Põhjamaade Ministrite Nõukogu
U

U (väiketähena u) on eesti tähestiku ja teiste ladina kirja kasutavate tähestike täht. U on ladina tähestiku 21. täht.

Ladina kirjas oli U algselt V variant. Seda hakati kasutama 1. sajandil.

Sümbolina 
Füüsikas on U pinge tähis.
 Ehitusfüüsikas kasutatakse piirde soojusjuhtivuse tähistamiseks soojusjuhtivusarvu ehk U-arvu. 
Keemias on U uraani sümbol.
 Ajaloos ja merenduses kasutatakse eesliitena väljendis U-paat Saksamaa allveelaevad üldnimetus (U-Boot – Unterseeboot)
 Spordis kasutatakse eesliitena noortespordis ülemise vanusepiirangu numbritähise juures: U–15, U–16, U–17, U–18, U–19, U–20, U–21

Tähestikutähed
Peep Talving

Peep Talving (sündinud 14. detsembril 1965 Haapsalus) on eesti arst ja arstiteadlane (traumakirurg) ning endine vehkleja.

Elulugu
Ta alustas meditsiiniõpinguid Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas ja jätkas Rootsis Karolinska Instituudis. Meditsiiniteaduste doktor traumakirurgia alal (2006, Karolinska Instituut).

Ta töötas New Yorgi Bronx Municipal Hospitalis USA-s ja siis Groote Schuur Hospitalis Kaplinnas Lõuna-Aafrikas. Pärast seda tegeles ta õpetamise, ravimise ja teadustööga taas USA-s Los Angeleses Los Angelese maakonna- ja Lõuna-California Ülikooli haiglas.  

2013. aasta oktoobris naasis ta Eestisse ning asus tööle nii Põhja-Eesti Regionaalhaiglas, Tartu Ülikooli Kliinikumis kui ka Tartu Ülikoolis.

15. oktoobril 2018 alustas ta tööd Põhja-Eesti Regionaalhaigla juhatuse liikme-ülemarstina.

Teadustöö
Tema artikleid on ilmunud maailma teadusajakirjades, lisaks on ta kirjutanud oma kogemustest peatükke traumakirurgide käsiraamatutesse ja ennekõike hinnatakse tema teadmisi teravtraumade alal.

Liikmesus
Ameerika Kirurgide Liit
Ameerika Traumakirurgide Liit

Vehklejana
Ta võitis aastatel 1992–1994 Rootsi meistrivõistlustel Stockholmi Politsei Spordiseltsi ridades espadroni individuaalvõistluses kolm kuldmedalit. 

Ta võistles 1993. aastal Essenis vehklemise maailmameistrivõistlustel Eesti espadronikoondise koosseisus.

Isiklikku
Tema vanemad on naistearst Heli Talving ja kirurg Tõnu-Teet Talving, tema vanem vend Jaak Talving juhatas Lääne-Tallinna Keskhaigla kirurgia- ja anestesioloogiakliinikut. Tal on kaks tütart ja üks poeg.

Viited

Välislingid
Peep Talvingu sporditulemused
"Püramiidi tipus". ETV, 19. märts 2011
Valik Peep Talvingu loenguid
Peep Talvingu artikleid
Ene Pajula. "Kõrvuti veedetud poolsajand". Elukiri, 9/2010
Villu Päärt. "Miks tuli tippkirurg Peep Talving Ameerikast tagasi?" Eesti Ekspress, 25. märts 2015

Eesti vehklejad
Rootsi vehklejad
Eesti arstid
Rootsi arstid
Ameerika Ühendriikide arstid
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1965
Angela Ivask

Angela Ivask (sündinud 25. oktoobril 1975) on eesti toksikoloog, kes uurib nanomaterjalide toksikoloogiat. 

Angela Ivask kaitses oma doktorikraadi geenitehnoloogias aastal 2006 Tallinna Tehnikaülikoolis. Teadustööd on ta teinud Eestis Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis In vitro ja ökotoksikoloogia uurimisrühmas, mis koosneb ökotoksikoloogia, ökoloogia, keskkonnakeemia, molekulaarbioloogia ja mikroobifüsioloogia alal kompetentsetest teadlastest. Seal uuris ta ainete ja nanosuuruses osakeste toksilisuse mehhanisme. 

Alates aastast 2010 töötab ta Californias Nanotehnoloogia Keskkonna Efektide Uurimise Keskuses.

Välislingid 

"Püramiidi tipus", ETV, 26. märts 2011

Eesti keemikud
Toksikoloogid
Sündinud 1975
Latakia

Latakia on linn Süürias, riigi tähtsaim sadamalinn ja Latakia provintsi pealinn.

Latakia rahvaarv oli 2009. aastal umbes 650 000.

Esimese maailmasõja järel oli linn Prantsusmaa võimu alla kuulunud Alaviidi Territooriumi ja 1923. aastast kuni 1936. aastani eksisteerinud Alaviidi Riigi pealinn.

Süüria linnad
Sadamalinnad
Vieno Johannes Sukselainen

Vieno Johannes (Jussi) Sukselainen (12. oktoober 1906 Paimio – 6. aprill 1995 Espoo) oli Soome poliitik, Soome keskerakonna (Keskustapuolue) ja selle eelkäija Maaliidu (Maalaisliitto) liige. Aastatel 1945–1964 Maaliidu esimees.  

Ta oli kaks korda Soome peaminister (27.5.1957–29.11.1957 ja 13.1.1959–3.7.1961) ning neli korda parlamendi (Eduskunta) spiiker (1956–1957, 1958, 1968–1969 ja 1972–1975). 

Kekkose I valitsuses (17.3.1950–17.1.1951) ja Törngreni valitsuses (5.5.1954–20.10.1954) oli Sukselainen rahandusminister. Kekkose II, III ja IV valitsuses (17.1.1951–17.11.1953) oli Sukselainen siseminister. Lisaks täitis ta oma peaministriks oleku ajal 19.5.1961–19.6.1961 ka välisministri kohuseid.  

1972. ja 1977. aastal oli Vieno Johannes Sukselainen Põhjamaade Nõukogu president.

Viited 

Soome poliitikud
Soome peaministrid
Soome välisministrid
Sündinud 1906
Surnud 1995
Johannes Antonsson

Johannes Mikael Antonsson (20. november 1921 Frillesås – 24. august 1995 Heberg) oli Rootsi poliitik, Keskpartei liige. Aastatel 1958–1979 oli ta Riksdagi liige. 1976.–1978. aastal oli Johannes Antonsson siseminister ja 1979–1986 Hallandi lääni maavanem.

1974. aastal oli  Põhjamaade Nõukogu president.

Rootsi poliitikud
Sündinud 1921
Surnud 1995
Tulevik (keeleteadus)

Tulevik on aja kui lause grammatilise kategooria liige, mille puhul lausega väljendatav eelneb tegevusele. Eesti keeles puudub erivorm tuleviku väljendamiseks.

Tuleviku väljendamine eesti keeles

Tuleviku väljendamine tegusõna olevikuvormi abil
Olevikku kasutatakse ka tulevikus toimuva tegevuse väljendamiseks: tegusõna jäetakse olevikku ja vajaduse korral kasutatakse tulevikulisuse väljendamiseks ajamäärusi, nagu homme, edaspidi, järgmisel päeval, lähemal ajal, tulevikus või tulevikutähendusega tegusõnu, nagu tuleb, hakkab, saab, jääb. 

• Homme läheme vanaema juurde 

• Tulevikus lennatakse ka autodega 

• Tuleval aastal me enam uusi puid ei istuta• Siia tuleb uhke maja  

Tuleviku väljendamine sihitisekäänete abil

Tegusõna on olevikuvormis, tegevuse tulevikulisust näitab täissihitis

• Ta ehitab endale uhke maja (sihitis)

• Ta  kirjutab sellest reisist raamatu (sihitis)

• Ta ostab kaubamajast kevadjaki (sihitis)

Tuleviku väljendamine saama abil

• Elu saab seal olema lõbus

• Meie kodu saab olema väga hubane 

• Publik saab nautima seda etendust 

Saama olevikuvorm + tud-partitsiip seisundimäärusena. 

• Tal saab artikkel kirjutatud 

Tuleviku väljendamine hakkama abil

Hakkama + ma-tegevusnimi (+ ajamäärusega või muuga kindlaks määratud vaatlushetk tulevikku). 

• Järgmisel sajandil hakkame paremini elama 

• Ta hakkab sööma 

Hakkama + ma-infinitiiv väljendab situatsiooni, mis on tulevikus tõenäoline ja mille alged on olevikus olemas.

• Pomm hakkab plahvatama 

• Laps hakkab kukkuma 

Tuleviku väljendamine olema abil

Olema + tud-partitsiip koos ajamäärusega.

• Homseks on tal artikkel kirjutatud 

Olema + hetkelist tegevust väljendava verbi ma-tegevusnime seesütlev vorm –mas.

• Pomm on plahvatamas 

• Laps on kukkumas''Tulevik prantsuse keeles

Erinevalt eesti keelest on prantsuse keeles eraldi vorm tegusõna jaoks tulevikus.
Tulevik tegusõna pööramisega tulevikus

• Désormais, tout ira bien (Nüüdsest läheb kõik hästi)

• Demain, il fera beau
(Homme tuleb ilus ilm)

Tulevik tegusõnast alloir + tulevikustatava tegusõna algvorm

• Je vais chanter demain, tu vas le voir. (Ma lähen homme laulma, sa veel näed seda.

• Il va falloir que tu le fasses''. („Saab olema vaja“, et sa seda teeksid.)

Tulevik inglise keeles
Tuleviku abitegusõna „will“ lisamine

• I will drink milk. (Ma joon''' piima.)

Vaata ka
aeg (keeleteadus)

Kasutatud kirjandus
 Erelt, Mati jt 2007. Eesti keele käsiraamat. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus.	
 Erelt, Mati jt 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut.

Välislingid

Keeleteadus
Cornelia Lootsmann

Cornelia Lootsmann (sündinud 15. veebruaril 1978 Tallinnas) on eesti harfist. 

Alates 2011. aastast töötab ta Berni Sümfooniaorkestris sooloharfistina.

Eesti muusikud
Sündinud 1978
Eesti harfistid
Üks mu sõber

"Üks mu sõber" on Eesti 2011. aasta draamafilm, mille on kirjutanud ja lavastanud Mart Kivastik. Filmi peaosades mängivad Aarne Üksküla, Aleksander Eelmaa, Rita Raave, Harriet Toompere, Ingmar-Erik Kiviloo, Markus Luik, Tõnu Oja, Sulev Teppart ja Raivo Adlas.

Valmimisest 
Mart Kivastik asus stsenaariumi kirjutama 2006.–2007. aastal. Pärast ühel stsenaariumi workshop'il osalemist asus ta lugu täpsemalt arendama, tihendades teksti ja muutes lõppu positiivsemaks. Filmi loomiseks tegi tootjastuudio Exitfilm koostööd Tartu linna ja ettevõtjatega. Film võeti üles 2010. aasta jaanuaris läbinisti Tartus.

Osatäitjad
Aarne Üksküla – Mati
Aleksander Eelmaa – Sass
Rita Raave – Ruth
Harriet Toompere – Mari, Mati tütar
Ingmar-Erik Kiviloo – Karl, Mari poeg
Markus Luik – Tõnn
Merle Jääger – Mati naine
Tõnu Oja – peaarst
Raivo Adlas – arst
Sulev Teppart – psühhiaater
Ursula Ratasepp – meditsiiniõde
Andres Keil – pervert

Film arvudes 
2011. aasta jooksul kogus film "Üks mu sõber" Eesti kinodes 7858 vaatajat.

Viited

Välislingid 
Kadri Masing "Tartus algasid mängufilmi "Üks mu sõber" võtted". Eesti Päevaleht, 25.01.2010
"Fotod: Mart Kivastiku uue mängufilmi võtted Tartus". Eesti Ekspress, 15.02.2010
Tiit Tuumalu "Mart Kivastiku film koputab tunnetele ja südamele". Postimees, 06.01.2011
Raimu Hanson "Uues filmis mängib peaosa Tartu ". Tartu Postimees, 07.01.2011
Kristiina Davidjants "Mart Kivastik: "Minu mängufilmi tuum on, kuidas ja miks üldse olla inimene"". Sirp, 07.01.2011
Põim Kama "Tartu kui vaikne nurgake". Tartu Postimees, 10.01.2011
Valle-Sten Maiste "Üksi köögis, kui ulub tuul ja lehed on maas". Postimees, 10.01.2011

Eesti filmid
Draamafilmid
2011. aasta filmid
Arnold Friedrich Christiani

Arnold Friedrich Christiani (vene keeles Альберт Фридрих Христиани) (14. detsember/26. detsember 1807 Mooste – 2. märts/14. märts 1886 Riia) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik, Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor ja Liivimaa kindralsuperintendent.

Elulugu
Sai koduhariduse. Aastatel 1819–1821 õppis Vastseliina pastoraadis ja 1821–1825 Tartus gümnaasiumis. 1826. aastal astus Tartu Ülikooli usuteaduskonda, mille lõpetas 1829. aastal. 1829–1834 oli koduõpetaja Soomes Haminas. Liivimaale naasnuna oli aastatel 1834–1838 Tartus Girgensohni õppeasutuses õpetaja. 9. oktoobril/21. oktoobril 1838 ordineeriti Riias õpetajaks.

Christiani oli aastatel 1838–1853 (introdutseeriti 23. oktoobril/3. novembril) Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, olles aastatel 1850–1853 Võru praostkonna praostiks. 

Aastatel 1853–1865 oli ta Tartu Ülikoolis praktilise usuteaduse professor. Aastatel 1853–1856 oli ta Tartu Ülikooli vaimulik, aastatel 1856–1865 (introdutseeri 8. jaanuaril/20. jaanuaril 1856) Tartu Ülikooli koguduse õpetaja.

Alates 14. maist/26. maist 1865 oli ta (introdutseeriti 24. juunil/6. juulil 1865) Liivimaa kindralsuperintendent ja  Liivimaa Evangeeliumi Luteriusu Konsistooriumi viitsepresident. Jäi veebruaris 1881 emerituuri.

Ta oli liturgiakomisjoni (1849), vaestehoolekandekomisjoni (1850), katekismusekomisjoni (1855) ja abieluseaduse komisjoni liige.

Tunnustused
1852 Erlangeni Ülikool teoloogia audoktor
1856 Kullatud rinnarist
1861 Püha Anna orden (2. klass)

Viited

Rõngu Mihkli koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli koguduse vaimulikud
Võru praostid
Liivimaa kindralsuperintendendid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1807
Surnud 1886
Kannikeselised

Kannikeselised (Violaceae) on kaheiduleheliste taimede sugukond, mis kuulub eri süsteemides kas kuldkannilaadsete (Parietales), kannikeselaadsete (Violales) või malpiigialaadsete (Malpighiales) seltsi.

Sellesse sugukonda kuulub muuhulgas perekond kannike (Viola).
Kuldkannilised

Kuldkannilised (Cistaceae) on sugukond, mis kuulub erinevates süsteemides kas kuldkannilaadsete või kassinaerilaadsete seltsi.

Sellesse kuulub perekond kuldkann (Helianthemum).
Ilo Sibul

Ilo Sibul (10. veebruar 1908 Tartu – 31. jaanuar 1979 Tallinn) oli eesti füsioloog-biokeemik ja patofüsioloog. 

Ilo Sibul lõpetas Tartu Ülikooli aastal 1932. Ta kaitses meditsiinidoktori kraadi aastal 1936 väitekirjaga "Histamiini suhtumisest kopsu".  Ta töötas seejärel Tartu Ülikoolis ning aastatel 1945–1947 Tübingeni Ülikoolis. Aastast 1953 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli professor. Aastatel 1955–1956 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi direktori asetäitja, 1957–1964 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi teadusdirektor, 1964–1966 Tartu Riikliku Ülikooli spordimeditsiinikateedri juhataja, 1967. aastast Eksperimentaalbioloogia Instituudi loomafüsioloogiasektori juhataja.

Ta oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemik 1957. aastast ja Eesti Biokeemia Seltsi president aastatel 1963–1979.

Viited

Välislingid
Lühibiograafia Eesti Biokeemia Seltsi kodulehel

Eesti biokeemikud
Eesti füsioloogid
Tartu Ülikooli professorid
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Üliõpilaste Selts Raimla liikmed
Eesti NSV teenelised teadlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1979