joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Carmen Kass

Carmen Kass (sündinud 14. septembril 1978 Tallinnas) on eesti supermodell. 

Carmen Kass on lõpetanud Paide 3. Keskkoolis põhikooli ning õppinud EBS-is.

Modellina 
14-aastase Carmeni avastas modellindusega tegelev itaallasest agent, kes tegi talle tööpakkumise.                              

18-aastaselt kolis Carmen Pariisi, kus saavutas kiiresti edu ning jõudis paljude moeajakirjade esikaanele: 
L'Officiel ja Vogue (Prantsusmaa) 1997, Elle (Austraalia), Image (Inglismaa), Madame Figaro, Numéro, Vogue (Prantsusmaa) ja Vogue (Ameerika) 1999.

Aastal 2000 valis ajakiri Vogue ta aasta modelliks.

Ta on teinud koostööd selliste tuntud disaineritega nagu Alberta Ferretti, Anna Sui, BCBG, Bill Blass, Calvin Klein, Chanel, Christian Dior, DKNY, Dolce & Gabbana, Gianfranco Ferré, Gianni Versace, Gucci, Jill Stuart, MaxMara, Michael Kors, Moschino, Nicole Miller, Prada, Óscar de la Renta, Ralph Lauren, Tommy Hilfiger ja Valentino.

Carmen on poseerinud ka disaineritööde jaoks – Calvin Klein, Chanel, Donna Karan, General Motors, Guy Laroche, Krizia ja Versace.

Olles New Yorgis, sai temast kahe suurima Ameerika moeajakirja, Vogue'i ja Harper's Bazaari põhiline müügiartikkel. 2009. aasta juunis poseeris ta Saksamaa ajakirjale Stern.

Carmen on osanik oma esimeses modelliagentuuris Baltic Models.

Meedias
2003. aasta augustis intervjueeris Urmas Ott teda telesaates "Augustivalgus" (1/7) ning sama aasta detsembris oli ta külaline Craig Kilborni saates "The Late Late Show".

Tal on olnud ka üksikuid filmirolle. 2001. aastal mängis ta Ben Stilleri komöödias "Zoolander" iseennast. 2004. aastal mängis ta peaosa Ilmar Taska mängufilmis "Täna öösel me ei maga".

Carmen Kassi tegelaskuju kasutas oma romaanis "The Princess Diaries, Volume II: Princess in the Spotlight" ameerika kirjanik Meg Cabot.

Ühiskondlik tegevus

23. mail 2004 valiti Carmen Kass Eesti Maleliidu üldkoosolekul ühehäälselt EML-i presidendiks
. Selles ametis oli ta kuni 2011. aasta aprillini. 2004. aastal astus ta ka erakonna Res Publica liikmeks ning kandideeris selle nimekirjas 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kus talle anti ligi 2000 häält, kuid mandaati ta ei saanud.

Isiklikku 
Tema modellimõõdud olid 2007. aastal järgmised:
rinnaümbermõõt 86 cm
vööümbermõõt 61 cm
puusaümbermõõt 86 cm
pikkus 179 cm

Tema isa Viktor Kass (1945–2021) oli maletreener, õde Victoria Kass on kergejõustiklane, õepoeg Antonio Sebastian Kass on modell, õetütar Yasmyn on laulja.

Viited

Välislingid 

28. mai 2004, Postimees, Modellist malejuht lõi kuningad uppi
Viktoria Ladõnskaja. Carmen Kassi üheksa elu – Eesti Ekspress, 4. jaanuar 2007 
Carmen Kass: Higistava spordijuhi aju kärbub – Eesti Päevaleht, 27. september 2008
Katrin Pauts, "Appi! Carmen Kass läks poolalasti Berliini keskväljakule!" – Õhtuleht, 13. juuni 2009
Carmen Kass to open the chess competition Mtel Masters 2009 – Chessdom
 

Eesti modellid
Eesti malefunktsionäärid
Sündinud 1978
Hans Kann

Hans Kann (31. märts 1849 Kaagvere – 6. oktoober 1932) oli eesti koorijuht ja laulja, rahvusliku liikumise tegelane.

Kann sündis Kanepi kihelkonnas Kaagveres. Oli samas koolmeister ning aktiivne seltsiliikumise tegelane: oli Kanepi pasunakoori asutaja ja lauluseltsi asutajaid, laulis kuulsas Kanepi kooris. Samuti kuulus ta Võru Eesti Põllumeeste Seltsi ja Eesti Kirjameeste Seltsi.

Isiklikku
Tema tütred olid keeleteadlane ja õpetaja Kallista Kann ja muusikapedagoog Salme Kann.

Välislingid
Foto

Eesti inimesed
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1849
Surnud 1932
Joosep Kapp

Joosep Kapp (12. mai (vkj 30. aprill) 1833 Rutikvere vald – 20. veebruar (vkj 8. veebruar) 1894 Suure-Jaani) oli eesti koolmeister ja muusik.

Kapp sündis Rutikveres Põltsamaa kihelkonnas. Tema isa oli koolmeister, kes venestamise alguses asus Adavere mõisa aidameheks. Alghariduse sai Joosep Kapp Rutikveres isa käe all, kuid peagi saadeti Tartusse Kreisikooli. Õpingudi jätkas ta Tartu gümnaasiumis ja aastatel 1850–1853 Cimze seminaris, kus tema klassikaaslaseks oli C. R. Jakobson, kellega ta jätkas koostööd ning kirjavahetust ka pärast kooli. 

1853. aastal sai temast 20-aastasena Suure-Jaani kihelkonnakooli õpetaja ja kohalik köster. Joosep Kapi juures on õppinud mitmed hilisemad tuntud nimed. Erilist rõhku pani Kapp külakoolmeistrite väljaõpetamisele, üsna pea olid kõik oma kihelkonna õpetajad juba tema käe alt tulnud.

Üritades rikastada tolleaegset kehva koolikirjanduse valikut koostas Kapp 1878. aastal "Geomeetria. Kihelkonnakoolidele ja iseöpetuseks välja annud J. Kapp", mis jäi paljudeks aastateks esimeseks ja ainukeseks selleteemaliseks õpikuks. 1879. aastal ilmus temalt "Eesti ema - lühikene teejuht emadele, kuidas nad oma lapsi esimeste eluaastate siis kasvatama peavad". 

Õpetajatöö kõrvalt leidis Kapp aega osaleda ka seltsiliikumises: asutas Suure-Jaani mees- ja mängukoori ning oli Aleksandrikooli liikumise raames aastast 1870 Eesti Aleksandrikooli peakomitee liige. Samuti oli ta Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi asutajaliige, kuni 1872. aastani selle president, hiljem asepresident. Ta kuulus ka Eesti Kirjameeste Seltsi ning tegi kaastööd ajalehtedele Eesti Postimees ja Sakala. 1887. aastal asutas Joosep Kapp Suure-Jaani haridusseltsi Ilmatar.

Joosep Kapp on maetud Suure-Jaani kalmistule. 1896. aastal püstitati tema hauale Kapi endise õpilase, harrastusskulptor Meineri kavandi järgi hauasammas. Põhjaka nõmmelt leitud maakivist hauatähis on 5 meetrit kõrge ning läks maksma 500 rubla. Samba avamispäevaks oli Kapi noorim poeg Artur, kes siis õppis Peterburi Konservatooriumis, komponeerinud ühe oma esimestest lauludest.

Isiklikku 
Tema pojad olid Artur, Aleksander ja Hans Kapp.

Viited

Välislingid 
 

Eesti inimesed
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Cimze seminari vilistlased
Suure-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1833
Surnud 1894
Juhan Kunder

Juhan Kunder (26. detsember 1852 Holstre vald Kovali talu – 24. aprill 1888 Peterburi) oli eesti näitekirjanik, luuletaja, loodusloo õpikute autor ja pedagoog.

Elulugu 
Kunder õppis Pulleritsu külakoolis, Paistu kihelkonnakoolis, Viljandi alg- ja kreiskoolis. Aastail 1872–1875 õppis ta saksakeelses Tartu Elementaarkooliõpetajate Seminaris. 1873. aasta sügisel astus Eesti Üliõpilaste Seltsi, mis tollal tegutses Kalevipoja-õhtute vormis.

Pärast õpingute lõpetamist töötas ühe aasta õpetajana Tartus ja seejärel aastail 1876–1886 Rakveres, oli seal majaomanik, Rakvere linnavolikogu liige ja vabatahtliku tuletõrjeühingu abiesimees. 1878. aastal abiellus ta Theophile Freibergiga. Aastal 1882 sooritas kreiskooli õpetaja eksami. 

Aastail 1885–1886 oli ta ajakirja Meelejahutaja toimetaja. Tegi kaastööd ka ajalehtedele Eesti Postimees, Sakala ja Valgus.

1886. aastal läks edasi õppima Kaasanisse, seejärel Peterburi, kus ta suri 24. aprillil 1888 tüüfusesse. Juhan Kunder maeti 30. aprillil 1888 Rakvere linnakalmistule. 

Juhan Kunder kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi (1882–1888 seltsi asepresident), tegutses Aleksandrikooli liikumises ning kogus rahvaluulet.

Looming 
1883 – "Lood lastele" (16 lk.)
1884 – "Laste raamat" (30 pala)
1884 – "Eesti muinasjutud" (53 juttu)
rahvalikud imemuinasjutud, valikkogu "Imelik peegel"
1877–1885 – "Looduse õpetus"
I jagu – "Elajate riik" (zooloogia, 1877)
II jagu – "Taimede riik" (botaanika, 1882)
III jagu – "Kivide riik" (geoloogia, 1885)
1878 – "Maakera elu ja olu"

Luule 
"Õie-kuu ja külm elu maanteel" (1873)
"Kümme laulu" (1876)
"Algupäralised luuletused" (1889 postuumselt)

Valik muinasjutte 
"Ahjualune"
"Suur Peeter ja Väike Peeter"
"Vaeslaps ja talutütar"
"Vigur rehepapp"
"Imelik peegel"

Näidendeid 
"Mulgi mõistus ja tartlase tarkus" (1881)
"Muru Miku meelehaigus" (1882)
"Kroonu onu" (1885)
"Mõrsja ja märatsejad" (1887)
"Kingu Laos" (1890 postuumselt)

Isiklikku 
Eesti rahvusliku liikumise tegelane Hain Henno oli Juhan Kunderi poolvend.

Mälestuse jäädvustamine 
Tema järgi on nimetatud Juhan Kunderi tänav Tallinnas ja Kunderi tänav Rakveres. Tema järgi on veel nime saanud rändrahn Suure Munamäe nõlval (Juhan Kunderi kivi).

Rakveres aadressil Pikk tänav 29 tegutseb Juhan Kunderi Selts. Hoonele, kus selts tegutseb ja kus algselt oli Rakvere elementaarkool ja kus Kunder elas, kinnitati 24. aprillil 1998 mälestustahvel, millega tähistati 110. aasta möödumist Juhan Kunderi surmast. Aastast 2012 annab selts välja Juhan Kunderi nimelist Vaimsuse auhinda.

Aastast 1938 on Kunderi mälestuseks Rakverre Pika tänava lõppu püstitatud Juhan Kunderi mälestussammas.

Kovali talu asukohta, kus Juhan Kunder sündis ja kus elas rahvusliku liikumise tegelane Hain Henno, on püstitatud mälestuskivi.

Viited

Välislingid 

 

Eesti luuletajad
Eesti näitekirjanikud
Eesti pedagoogid
Eesti tuletõrjujad
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Rakvere linnakalmistule maetud
Sündinud 1852
Surnud 1888
Juhan Kurrik

Juhan Kurrik (29. mai 1849 Viljandi vald – 20. mai 1922 Tartu) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.

Kurrik oli koolmeister Rõuges, Tartus ja Rannus. Asutas Rõuges Aleksandrikooli abikomitee, tegutses nii Eesti Kirjameeste Seltsi kui ka Aleksandrikooli peakomitee eestseisuses kirjatoimetajana, kuulus Vanemuise seltsi ja Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Looming
Ta oli Eesti Postimehe ja Sakala kaastööline.
Ta koostas esimese eestikeelse stenograafiaõpiku (ilmus 1882). 
"Turnimine – tähtjas ja tarvilik kooliasi", Eesti Postimees, nr 38-40, 17. september – 1. oktoober 1875, lk 223, 229, 235

Kirjandus 
Johannes Voldemar Veski. "Juhan Kurrik †". Eesti Kirjandus 1922, nr 6, lk 177–181; loetav ka digiteeritud ajakirjanduse aadressil; samas lk 181–193 ja  nr 7, lk 239–249 Juhan Kurriku mälestused "Vilksatused ärkamisajast"
Eesti kooli biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1998, lk 108, artikli autor Olaf Prinits
Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn 2000, lk 245, artikli autor Eerik Teder

Välislingid

Haud Tartu Maarja kalmistul

Eesti pedagoogid
Eesti sporditegelased
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1849
Surnud 1922
Maarja kalmistule maetud
Janek Vadi

Janek Vadi (sündinud 15. veebruaril 1979) on eesti näitleja.

Lõpetas Kiviõli 1. Keskkooli 49. lennus. Aastal 1997 astus TTÜ energeetikateaduskonda, kuid pärast aastast õppimist lahkus.

Aastal 2003 lõpetas ta Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri 4. lennu. 

Aastatel 2003–2005 oli vabakutseline näitleja, aastast 2005 töötab Ugala teatris.

Rollid Ugalas 
"Suvi" (Arno Tali) lavastaja  Peeter Tammearu
"Niskamäe kired" (Lammentausta Santeri) lavastaja Peeter Tammearu
"Aarete saar" (Harry Aggot) lavastaja Peeter Tammearu
"Onnetunne" (Eddy) lavastaja Jaak Allik
"Püha Susanna ehk Meistrite kool" (Goga, Gago) lavastaja Leila Säälik
"Saateviga" (Imrus) lavastaja Marko Matvere
"Väike Tjorven Soolavareselt" (Niklas) lavastaja Peeter Tammearu
"Kolm klaasikest kirsiviina" (Alfons) lavastaja Peeter Tammearu
"Keisri hull" (doktor Robst) lavastajad Peeter Tammearu ja Jaak Allik
"Marilyn" (Robert Kennedy) lavastaja Kalju Komissarov
"Krabat" (Michal) lavastaja Oleg Titov
"Nora/Maja" (Torvald Helmer) lavastaja Helen Rekkor
"Naabri Mari" (perepoeg Mart) lavastaja Margus Vaher
"Tulge kõik, kes te..." (ohvitser) lavastaja Gümrah Omar
"Haldjakuninga kingitus" (Aaro) lavastaja Peeter Tammearu
"Põhjas" (Vaska Pepel) lavastaja Oleg Titov

Välislingid
Janek Vadi Ugala teatri kodulehel

Eesti näitlejad
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1979
Eesti Ekspress

Eesti Ekspress on eestikeelne Eestis kolmapäeviti ilmuv nädalaleht. Ajalehe esimene number ilmus 22. septembril 1989.

Eesti Ekspressi ajakirjanikud on enim võitnud uuriva ajakirjanduse auhinda Bonnieri preemiat.

Peatoimetajad
1989–1990 Hans H. Luik
1990–1991 Ivo Karlep
1991 Hans H. Luik
1991–1992 Madis Jürgen
1992–1996 Priit Hõbemägi
1996–1997 Tiina Soone
1997–2002 Aavo Kokk
2002–2006 Tiina Kaalep
2006–2011 Priit Hõbemägi
2011–2013 Janek Luts
2013–2016 Allar Tankler
2016–2021 Erik Moora
2021– Merili Nikkolo

Lugejaskond ja käive

Ajalehe lugejaskond
Ajalehe põhisihtrühm on 25–49-aastased lugejad, kellest 52% on nooremad kui 39 aastat ja 70% pole veel saanud 50-aastaseks. Ekspressi lugejaskond elab peamiselt Tallinnas ja Põhja-Eestis, vastavalt 18% ja 44% lugejaskonnast.

Eesti Ekspressi lugejaskond TNS Emor Meediauuringu järgi:

Ajalehe rubriigid 2006. aastal
Ajaleht koosneb kolmest osast: A-osa, kultuurilisa "Areen" ja "TV Ekspress".

 A-ossa kuuluvad rubriigid "Magnet", "Kuum", "Persoon", "Äri", "Elu", "Sport", "Teadus", "Ajalugu", "Koolitus", "Töö", "Kranaat" (meelelahutus) ja "Crème" (toidu- ja joogiteemaline rubriik)
 "Areen" pühendub laiemalt kultuurile (popkultuur, arhitektuur ja disain, kultuurialade analüüsid, kriitika ja arvustused). "Areeni" tagakaanel on reisilisa "Kohver".
 "TV Ekspress" on kino- ja teleajakiri, kus leidub tele- ja kinokava, filmitutvustused, teave vaba aja veetmise kohta ning lastenurk.

Lisaks ilmuvad korra kuus ka moe- ja iluteemaline kuukiri "Mimi", sisustus- ja arhitektuurilisa "Moodne kodu", auto- ja tehnikalisa "Homme" ning "Tervis".

Ajalehe lisasid
Aasta Ettevõtja ...
Jobu (lisaleht)

Viited

Välislingid
 Eesti Ekspress online

Eesti nädalalehed
Ekspress Grupp
Hispaania Grand Prix

Hispaania Grand Prix (Gran Premio de España) on Catalunya ringrajal Barcelonas Hispaanias peetav Vormel 1 võidusõit suurele auhinnale.

Ajalugu 
Esimest korda toimus Vormel 1 Hispaania Grand Prix võidusõit Catalunya ringrajal 1951. aastal ja peale paariaastast pausi uuesti 1954. aastal.

Aastatel 1968–1975 toimus Hispaania Grand Prix vaheldumisi Circuito del Jarama ringrajal Madridis ja Montjuich Park'i ringrajal Barcelonas. 

Aastatel 1976 kuni 1981 toimus võidusõit Madridis.

Ajavahemikul 1981–1986 ei toimunud Hispaania Grand Prix etappe.
 
Aastatel 1986 kuni 1990 toimus Grand Prix Circuito de Jerez ringrajal Jerez de la Fronteras.

Aastast 1991 toimub Vormel 1 võidusõit uuesti Catalunya ringrajal Barcelonas.

Hispaania Grand Prix võitjad 

Vormel 1 etapid
Barcelona
Mats Wühner

Mats Wühner (ka Matthias Wühner; 9. aprill 1852 – 1935) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.

Wühner sündis Paistu kihelkonnas Aidu vallas Kõrve talu rentniku pojana.

Ta õppis Aidu vallakoolis ja Tarvastu kihelkonnakoolis.

1873. aastal sooritas ta kihelkonnakooliõpetaja eksami. Pärast seda oli ta Tarvastus koolmeistriks ja hiljem köstriks.

1894. aastal kutsus Ado Grenzstein teda Tartusse Oleviku ajalehe ja raamatukaupluse ärijuhiks.

Tal oli Helme vallas talu. 1900. aastal ostis ta Sangla mõisa. 1914–1918 oli ta Rannu kihelkonna eestseisjaks. Pärast poja Erichi surma Vabadussõjas jättis ta mõisapidamise sinnapaika ja omandas Tartus mõned majad.

Ta tegi kaastööd Perno Postimehele, Eesti Postimehele, Sakalale ja Olevikule, osales Aleksandrikooli liikumises, kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi ning juhatas laulu- ja pasunakoore.

Oma elu lõpuaastatel elas Wühner koos abikaasaga Tartus.

Vaata ka
 Mathias Wühneri kapital

Viited

Eesti inimesed
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Sündinud 1852
Surnud 1935
Joosep Heinrich Wirkhaus

Joosep Heinrich Wirkhaus (17. veebruar 1854 Vasula – 15. detsember 1934 Tartu) oli eesti koolmeister ja seltsiliikumise tegelane.

Wirkhaus sündis Tartu-Maarja kihelkonnas koolmeister David Wirkhausi pojana.

Ta õppis Väägvere külakoolis, aastatel 1873–1875 Tartus Hollmanni seminaris vallakooliõpetajaks ja 1876. aastal sai Valga Cimze seminarist kihelkonnakooliõpetaja-köstri kutse. Wirkhaus õppis Tartu ülikooli juures F. Brenneri ja H. Zöllneri juhendamisel ka muusikat.

Aastatel 1875–1878 töötas ta õpetajana Võrumaal Lalli koolis, 1878–1893 Raadi mõisa erikoolis, oli ka Raadi mõisas mõisavalitseja. Töötas ka karjaravitseja ja meierina Vasulas.

Ta organiseeris keel- ja puhkpilliorkestreid ja laulukoore, lõi kaasa "Vanemuise" seltsis ning Aleksandrikooli liikumises.

Aastatel 1879–1910 võttis oma kooridega osa üldlaulupidudest. IV üldlaulupeol juhatas ta keelpilliorkestreid, olles koos vend David Otto Wirkhausiga ühed peo üldjuhtidest.

Temalt ilmus ka muusikakirjutisi.

Viited

Eesti inimesed
Cimze seminari vilistlased
Sündinud 1854
Surnud 1934
Haljand Udam

Haljand Udam (8. mai 1936 Rakvere – 17. detsember 2005 Viterbo, Itaalia) oli eesti orientalist ja esseist.

Elulugu
Ta lõpetas 1954. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Ta õppis 1963–1964 Taškendi ülikoolis ja 1967–1971 Moskva Orientalistikainstituudis pärsia keelt ja kultuuri ning kaitses 1971. aastal kandidaaditöö islami müstilisest suunast sufismist ("Sufismi luule terminoloogia pärsia keeles"). 

Töötas muuhulgas ka Eesti Entsüklopeediakirjastuses, toimetades nii ühiskonnateadusi kui ka väliskirjandust. Ta oli Wellesto liige.
 
Haljand Udam tõlkis hindi, urdu, usbeki, tadžiki, pärsia ja araabia keelest, rääkis ka olulisemaid lääne keeli (prantsuse, saksa, itaalia) ja vene keelt. Tema tõlked on pärsia – Umar Hajjami, Rudaki, Saadi värsid, Ali Safi "Inimlikud imetabasused" – ja araabia kultuuriruumi klassikast: "Mulla Nasreddin" ja Ibn Tufaili "Elav ärganu poeg". Ta on tõlkinud eesti keelde ka Koraani.

Ta oli mõjutatud René Guénoni teostest.

Teoseid

Raamatud
"Loetud ja kirjutatud: esseed raamatutest ja elust". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1998
"Orienditeekond" (artiklivalimik). // Eesti mõttelugu" nr 37. Ilmamaa. Tartu 2001. Tutvustus) 
"Maagid, filosoofid, poliitikud: lood loetud raamatutest". Loomingu Raamatukogu nr 1–3/ 2003
"Türgi: teekond läbi Türgi tsivilisatsiooni ajaloo". Johannes Esto Ühing. Tartu 2011

Artikleid
"Sajandid annavad hinnangu". Horisont 12/ 1980. Lk 32–36

Tunnustus
2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
2002 Eesti Vabariigi kultuuripreemia

Isiklikku
Tema abikaasa oli prantsuse keele õpetaja ja jaapani keele tõlkija Ülle Udam. Nad abiellusid 1970. aastal.

Viited

Kirjandus
Looming, 2006, nr 2 (Haljand Udami erinumber: lk 256–267 tema tõlgitud katkendid Koraanist Toomas Haugi järelmärkusega; lk 268–276 Artur Laast, "Haljand Udami kirju Kirgiisiasse; lk 277–284 tema tõlge vene keelest: Eduard Limonov, "Mõtete valitsejad"; lk 285–290 tema artikkel "Limonov, viimane "rahvusvaheline idioot"")

Välislingid
Valle-Sten Maiste. Haljand Udam – inimene kõrvalteelt. Postimees, Arter, 22. aprill 2000 (intervjuu)
Haljand Udam in memoriam
Eesti orientalistika kirjutamata ajaloost
René Guénon
Haljand Udam ja integraalne traditsioon
Parun Julius Evola ja traditsiooni mõiste
Haud Tõrma kalmistul

Eesti entsüklopedistid
Eesti esseistid
Eesti tõlkijad
Eesti orientalistid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Tõrma kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 2005
Emily Dickinson

Emily Elizabeth Dickinson (10. detsember 1830 Amherst, Massachusetts – 15. mai 1886 Amherst) oli ameerika luuletaja. Teda peetakse üheks kuulsamaks ameerika naisluuletajaks.

Elulugu
Emily Dickinson sündis mainekas Amhersti perekonnas. Tema isa, Edward Dickinson, oli advokaat ja esindas mõne aasta oma koduosariiki Ameerika Ühendriikide Kongressi esindajatekojas. Tal oli noorem õde Livonia ja vanem vend Austin, kes jäid Dickinsoni lähimaks ringiks. 1847. aastal lõpetas Dickinson Amhersti akadeemia ning jätkas esialgu õpinguid Mount Holyoke'i naisseminaris, kuid loobus peatselt nii nõrga tervise tõttu kui ka usulistel põhjustel. Pärast kooli elas Dickinson üksildast elu: tal oli vähe sõpru ning tutvusi. Seda enam pühendub ta kirjavahetusele ja tema lähedaste sõprade hulka kuuluvad mitmed tolle aja silmapaistvad inimesed, nagu näiteks kolonel T. W. Higginson, abolitsionist ja naiste õiguste eest seisja. Mõne poole pöördub sõnaga Õpetaja. Ta polnud kunagi abielus. Emily Dickinson suri neerupuudulikkusesse, mille oli põhjustanud Brighti tõbi, 1886. aasta mais.

Looming
Dickinson kirjutas oma luuletusi endatehtud kaustikusse, mille ta hiljem ise kinni köitis. Emily Dickinson kirjutas umbes 2000 lühiluuletust, aga oma elu ajal avaldas ta neist vaid 7. Kirjutamist alustas ta tuttavate kirikulaulude meetrumis juba koolis. Emily Dickinsoni luule on vormilt väga lihtne – tavaliselt on need mõnerealised ja aforistlikud. Luuletaja värssides domineerivad surma, teistpoolsuse, tõe, igaviku ja kõiksuse teemad, mis on andnud põhjust teda pidada romantikuks, müstikuks, transtsendentalistiks ja meditatsioonipoeediks. Samuti avaldub Dickinsoni luules erk loodusetaju. Sageli on tema luuletustes rõhutatud naiste tähtsust ja nende rolli ühiskonnas. Teda mõjutanud teosed olid peaasjalikult Piibel ja Shakespeare'i näidendid. 

Pärast Emily Dickinsoni surma avaldas tema õde Lavinia kirjaniku luuletused, kokku kolme raamatuna. Need tugevasti isikupärased, poeesia tavanorme julgelt eiravad luuletused on suuresti mõjutanud paljusid kahekümnenda sajandi poeete, eriti imažiste.

Teosed eesti keeles 
 "Kiri Maailmale" (luulevalimik). Tõlkinud ja järelsõna: Doris Kareva. Eesti Raamat, Tallinn 1988, 94 lk
 Looming 1994, nr 12 (7 luuletust, tõlkinud Doris Kareva) 
 Looming 2000, nr 7 (15 luuletust, tõlkinud Doris Kareva)
 Emily Dickinsoni kirju Susan Gilbertile (Dickinsonile) – "Armastuskirjad" (valimik kirju), koostanud Jill Dawson, tõlkinud Kaja Riikoja, Hotger, Tallinn 2001, lk 30–33, 83–84, 138–141, 246
 "Maailma luule. Kuldne klassika". SE & JS, Tallinn 2006, lk 767–819 (valik luuletusi, tõlkinud Doris Kareva)
 "Ameerika luule antoloogia", Tartu Ülikooli kirjastus 2008, valik luuletusi

Viited

Välislingid 

Ameerika Ühendriikide luuletajad
Sündinud 1830
Surnud 1886
Rumba küla

Rumba on hajaküla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.

Küla läbib Kirbla-Vana-Vigala kohalik maantee. Küla piires suubub Velise jõgi Vigala jõkke. Tänapäeval on Rumba harrastuskalurite seas populaarne õngitsemiskoht.

Looduslikult on Rumba suhteliselt madal - enamik külas on umbkaudu 6 meetrit meretasemest kõrgemal. Seal toimuvad tihti suurvee ajal ulatuslikud üleujutused, mil küla võib jääda muust maailmast äralõigatuks. Varem olid üleujutused veelgi ulatuslikumad, kuni 1930. aastatel Kasari ja Velise jõge süvendati. Jõesängis paljanduvate paekihtide järgi hakati hiljem eristama Adavere lademe Rumba kihistut, mis sai oma nime Rumba küla järgi.

Rumba küla tekke kohta on ajaloolistest allikates suhteliselt vähe infot. Keskajal oli Rumba kohal suure rannarootslaste osakaaluga sisemaal asuv küla, mis 17. sajandi lõpuks oli juba eestistunud. 19. sajandil oli külas külakõrts (1826. aastast, nüüdseks varemeis), Vanamõisa mõisale alluv Rumba poolmõis (iseseisvus 1880. aastal) ning Vana-Vigala mõisale kuuluv vesiveski (teateid aastast 1512, nüüdseks varemeis). Varem moodustas Rumba koos kagus asuva Märjamaa valla Kojastu külaga kaksikküla (Kojastu-Rumba või ka Kojastu-Rumma)

1931–1968 läbis küla Rapla–Virtsu kitsarööpmeline raudtee, mille ääres asus Rumba raudteejaam. Rumba jaamahoone on säilinud, kuid kehvas seisus. Pärast raudtee likvideerimist on küla taandarenenud. Palju on Rumbas mahajäetud talusid ning küla elanike arv väheneb pidevalt.

Raudtee eriprojekti järgi valminud betoonvõlvsild on arhitektuurimälestisena kaitse all ning on tänapäeval kasutuses maanteesillana. 1937–1941 oli raudteesilla kõrval sarnase konstruktsiooniga Rumba maanteesild.

Elanike arv 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 4.

10. jaanuaril 2014 eraldati Rumbast Jõeääre küla.

Viited

Välislingid 
Pilte üleujutustest Rumbas 1930. aastatel

Pilte 

Lääneranna valla külad
Saastna

Saastna on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Asub Saastna poolsaarel Matsalu rahvuspargis.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.

Külas asub Saastna nõiamänd.

Viited

Lääneranna valla külad
Tsongkhapa

Tsongkhapa (tiibeti keeles tsong kha pa, 1357–1419), ka Lobsang Drakpa (blo bzang grags pa) või Dže Rinpotše (rje rin po che) oli tiibeti budismi geluki koolkonna rajaja, suur reformaator ja paljude teoste autor.

Elulugu 

Tsongkhapa sündis Põhja-Tiibetis Amdos, paigas nimega Mägisibulate Org, millest on tuletatud ka tema nimi. Ta õppis erinevate koolkondade õpetajate juures. Külastades paljusid kloostreid, leidis Tsongkhapa, et algupärane India budism on Tiibetis alla käinud. Seepärast rajas ta koos oma õpilastega uue koolkonna, mille liikmeid hakati kutsuma ‘vooruslikeks’ (tiibeti keeles dge lugs pa). Tsongkhapa süstematiseeris ja taastas õpetusi ja rituaale ning kehtestas oma koolkonnas varasema kadami koolkonna eeskujul kloostrikorra, mis põhines rangel vinajal.

Õpetus 

Tsongkhapad peetakse Tiibetis üheks olulisimaks õpetlaseks, kes oli ühtviisi kõrgel tasemel nii suutrate, šaastrate, tantrate kui ka meeleharjutuste valdkonnas. Tsongkhapa kogutud teosed hõlmavad 12 köidet; olulisemad teosed on «Suur astmeline tee» (tiibeti keeles lam rim chen mo), «Suur mantra astmete esitus» (rim chen mo) ning joogatšaara ja madhjamaka õpetusi käsitlev «Suurepäraste selgituste tuum» (legs bshad snying po).

Tiibetis peetakse Tsongkhapad Mandžušrī kehastuseks.

Tsongkhapa õpilastest sai alguse dalai-laamade ja pantšen-laamade institutsioon.

Kirjandus 

Tsongkapa. "Budismi peamised õpetused." (Tallinn: H.P.B. Loož, 2007) ISBN 978-9949-15-088-5 (originaalis "The principal teachings of Buddhism by Tsongkapa with a commentary by Pabongka Rinpoche.")

Tiibeti inimesed
Vadžrajaana
Sündinud 1357
Surnud 1419
Tiibeti budism
Karen Dotrice

Karen Dotrice (sündinud 9. novembril 1955 Guernseyl Kanalisaartel) on inglise näitleja. Tuntuse saavutas ta lapsnäitlejana Walt Disney filmis "Mary Poppins".

Biograafia 

Karen sündis Roy ja Kay Dotrice'i peres. Tal on õed Michele Dotrice ja Yvette Dotrice.

Enne näitlejaks hakkamist töötas ta sõbra kunstigaleriis.

Näitlejadebüüdi tegi ta kaheksa-aastaselt, mängides šoti tüdrukut, kes mälestab oma surnud kassi, filmis "The Three Lives of Thomasina" (1963). Järgnenud kümne aasta jooksul mängis ta Disney stuudio filmides, millest kuulsaimaks sai "Mary Poppins". Esimese täiskasvanute rolli mängis ta filmis "Joseph Andrews" (1977).

Isiklikku 

Ta on 168 cm pikk. Kahest abielust on tal kolm last.

Filmograafia 

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1955
San Migueli saar

San Miguel on mitme saare nimi:

San Migueli saar Californias
...
Luup (ajaleht)

Luup oli Vihula valla eluolu käsitlev ilmuv veebiväljaanne, mis ilmus 2001-2007 ning oli opositsioonis kohaliku omavalitsusega.

Lehe toimetaja oli Sergei Klaasen.
   
Eesti endised ajalehed
Vihula vald
Viiratsi

Viiratsi on alevik Viljandimaal Viljandi vallas. Asetseb Viljandi ürgorust ja Viljandi linnast vahetult idas.

Viiratsi alevik oli 2013. aastani eksisteerinud Viiratsi valla halduskeskus, seal elas ligi 40% valla elanikkonnast. Viiratsis asuvad 6-klassiline Viiratsi Kool, kaubanduskeskus, Viiratsi rahvamaja, sotsiaalmajad, postkontor, Viiratsi Raamatukogu, perearstikeskus, lastekodu, lasteaed ja vanurite pansionaat.

Arvestades Viljandi linna lähedust, võib Viiratsit pidada Viljandi eeslinnaks.

Viited

Eesti alevikud
Viljandi vald
Dhjaanibudad

Dhjaanibudad või dhjaanibuddhad (inglise keeles dhyani-buddhas) on 19. sajandil kasutusele tulnud mõiste vadžrajaanas mahajaana mütoloogiliste budade baasil loodud antropomorfsete kujustamissümbolite kohta. Vadžrajaana budismis kasutatakse mõisteid viis jina't (sanskriti keeles jina 'võitleja', 'võitja') või viis suurt budat, kes esindavad "ürgbuddha" (Jaapanis ja Hiinas enamasti Vairotšana, tiibetis Vadžradhara) viit aspekti või omadust.    

Nimetus "dhjaanibuda" pärineb 19. sajandil Nepalis elanud Briti residendi Brian Hodgsoni kirjutistest, kust see sajandi lõpul jõudis Euroopasse. Nepalis ega mujal pole sellist mõistet traditsiooniliselt kasutatud, kuid läänemaailmas on see jätkuvalt kasutusel. Tiibeti budismis tuntakse dhjaanibudasid nimetuse all sku lnga rgyal po (‘viis kehastunud valitsejat’). 

Dhjaanibudasid kujutatakse kindla korra järgi dhjaanibudade mandalal. Erinevatel tekstidel põhinevates süsteemides võib olla mõningaid erinevusi. Iga dhjaanibuda esindab teatud isiksuse koostisosa ehk skandhat ja on vastukaaluks vastavale meeleplekile. Igal dhjaanibudal on oma naisvaste ehk pradžnja, bodhisattva ja maine buda.

Legend jutustab, et kord, kui Buddha oli süvenenud meditatsiooni, kujustas ta ennast järgemööda kõigiks dhjaanibudadeks ja jättis nad enda asemel istuma kindlatesse ilmakaartesse, nii moodustus dhjaanibudadega mandala (pildil). Hiljem lisati dhjaanibudadele ādibuddha ja Vadžrasattva. Nad täidavad erinevaid funktsioone mediteerija ehk kujustaja teadvustasandite muutmisel.

Dhjaanibudasid kujutatakse mandalates sageli ka koos oma tantristlike partneritega, naisaspektidega. Nende embusasend (yganaddha) sümboliseerib vastandite kõikehaaravat ühendust, staatilist teadmist ja loovat energiat.

Dhjaanibudade loetelu

Vairotšana, valge, nais-aspekt Valge Tārā, bodhisatva, draakon, Samantabhadra, Krakutshanda
Akšobhja, sinine, nais-aspekt Locana, Vajrapani, elevant, Kanakamuni, ida 
Ratnasambhava, kollane, nais-aspekt Mamaki, juveel, Ratnapani, hobune või lõvi, Kashyapa, lõuna
Amitābha, punane, nais-aspekt Pandara, paabulind, Avalokitešvara, Šakjamuni, lääs
Amoghasiddhi, roheline, nais-aspekt Roheline Tārā, Vishvapani, inimlind Garuda, Maitreya, põhi

Dhjaanibudad tabelina

Viited

Vadžrajaana
Budad
Voor

Voor on madal sujuvate piirjoontega piklik peamiselt moreenist koosnev küngas.

Voored tekivad mandrijää vooliva ehk kulutus-kuhjelise tegevuse tagajärjel liustiku serva lähedal. Voore pikitelg on enam-vähem paralleelne liustiku liikumissuunaga, mis annab meile võimaluse rekonstrueerida liustiku liikumist. Voore distaalne (liustikust kaugem) nõlv on enamasti laugem kui proksimaalne.

Ühes voores võib leiduda mitme jäätumise moreene, mis näitab, et voorestumine võis toimuda korduvalt. Sageli on voorte sisemuses aluspõhjakivimeist või ka vanemast moreenist tuum, mille ümber on voorestamisprotsessi käigus kuhjatud liustiku- või jääsulaveesetteid. 

Voored võivad esineda nii üksikult kui ka kogumina ehk voorestikuna.

Voorte kõrgus on 8...60 meetrit, keskmiselt 30 meetrit. Pikkus 400 meetrist mõne kilomeetrini, keskmiselt poolteist kilomeetrit. Kujult meenutavad voored leivapätsi. Sõltuvalt suurusest eristatakse väikevooresid (umbes kilomeetripikkune ja alla 20 m kõrgune) ja suurvooresid (mitme km pikkune ja kuni 50 m kõrgune).

Voored on Eestis tavaline pinnavorm. Eriti esinduslikud on voored Jõgeva maakonnas Vooremaal.

Eesti tuntumaid voorteuurijaid on geograaf Aarend-Mihkel Rõuk.

Vaata ka 
oos
pseudovoor
seljak

Viited

Välislingid

Geomorfoloogia
Edward Rydz-Śmigły

Edward Rydz-Śmigły (11. märts 1886 Brzeżany – 2. detsember 1941 Varssavi) oli Poola sõjaväelane, marssal.

Pärast Poola lüüasaamist Saksamaalt ja Nõukogude Liidult Teise maailmasõja alguses läks ta 18. septembril 1939 üle piiri Rumeeniasse, kus võimude poolt interneeriti. 10. detsembril 1940 põgenes ta vahi alt Ungarisse. 25. oktoobril 1941 läks ta illegaalselt Varssavisse, et hakata juhtima põrandaalust võitlust, kuid ta suri viis nädalat hiljem südamepuudulikkuse tagajärjel.

Tunnustus
1922 – Vabadusristi I liik 3. järk
1925 – Vabadusristi I liik 2. järk
1932 – Kotkaristi I klassi teenetemärk
1938 – Valgetähe teenetemärgi erisuurpael

Viited

Kirjandus 
Cepnik, Kazimierz. Wódz Naczelny i Marszałek Polski Edward Śmigły-Rydz, Życie i Czyny. Lwów, 1937. 
Eckert,Marian. Historia polityczna Polski lat 1918-1939. Warszawa, 1989. 
Jabłonowski, Marek,i Stawecki, Piotr. Następca komendanta. Edward Śmigły-Rydz. Materiały do biografii. Pułtusk,1998 
Jędruszczak, Hanna, and Tadeusz Jędruszczak. Ostatnie lata Drugiej Rzeczypospolitej (1935-1939). Warszawa, 1970. 
Kaden-Bandrowski,Juliusz. Piłsudczycy. Oświęcim, 1916. 
Mirowicz, Ryszard. Edward Rydz-Śmigły: działalność wojskowa i polityczna. Warszawa, 1988. 
Pepłoński,Andrzej. Wywiad a dyplomacja II Rzeczypospolitej. Toruń, 2004. 
Piłsudski,Józef. Pisma zbiorowe. Warszawa: 1937. 
Seidner, Stanley S., "The Camp of National Unity: An Experiment in Domestic Consolidation," The Polish Review vol. xx, nos. 2-3, 1975, pp. 231–236. 
Seidner,Stanley S., "Reflections from Rumania and Beyond: Marshal Śmigły-Rydz Rydz in Exile," The Polish Review vol. xxii, no. 2, 1977, pp. 29–51. 
Seidner, Stanley S. Marshal Edward Śmigły-Rydz Rydz and the Defense of Poland. New York, 1978. 
Serwatka, Tomasz. "Edward Rydz-Śmigły," Gazeta:Historia mało znana(January) 2007. 
Stachiewicz, Wacław. Wierności dochować żołnierskiej. Warsaw, 1998. 
Zaremba, Paweł. Historia Dwudziestolecia 1918 - 1939. 2 vols., Paris, 1967.

Välislingid 
Karikatuur

Poola marssalid
Valgetähe teenetemärgi erisuurpaela kavalerid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Auleegioni suurohvitserid
Sündinud 1886
Surnud 1941
1990. aasta Sloveenia parlamendivalimised

1990. aasta Sloveenia parlamendivalimised 8. aprillil olid sõjajärgse aja esimesed mitmeparteilised valimised Sloveenias. Kuigi üksikult läks võit endisele kommunistlikule parteile, tähendas tulemus tegelikult opositsioonilise DEMOS-bloki võitu. Valitsuse moodustas SKD liider Alojz Peterle. 

Tabelis ei käsitleta teisejärgulise tähtsusega kodade (mida 1990 oli kaks tükki) valimisi, vaid ainult Ühiskondlik-poliitilise koja (Družbenopolitični zbor) omi nagu tavaks.
Valimistel kasutati 16 ringkonnaga süsteemi millele kas lisandus või kuhu on sisse arvatud 2 rahvusringkonda, künniseks oli 2,5%. Valimistele esitati 17 nimekirja, parlamenti pääses neist 9. Kandidaatide koguarv 80 kohale oli 851.

Tulemused
Valijaid: 1 494 471 
Osales: 
Osalusprotsent: 83,51%
Kehtetuid hääli: 
Kehtivaid hääli:

1 DEMOSe liige

Märkused
 ZKS-SDP ehk SDP on järgnevatel valimistel Ühendatud nimekirja (ZL) või Sotsiaaldemokraatide ühendatud nimekirja (ZLSD) nime all, tihti esitatakse võrdlevates analüüsides seetõttu ka 1990 nende nimede all.
 ZSMS-LS on järgnev Liberaaldemokraatlik Partei, LDS. 
 SKZ on järgnev Sloveenia Rahvapartei, SLS. 
 SDZ on järgnev Demokraatlik Partei DS.
 SDZS on järgnev Sloveenia Sotsiaaldemokraatlik Partei SDSS.
 SZS on edasine Solveenia sotsialistlik partei SSS.
 SOS on järgnev Liberaalne Partei LS.

Välislingid 
 Sloveenia statistikaameti väljaanded]: [[http://www.stat.si/letopis/1997/05-97.pdf]

Parlamendivalimised
Sloveenia valimised
Tartu Karlova Kool

Tartu Karlova Kool on põhikool Tartus Karlova linnaosas.

Varasemad nimed olid Tartu 7. Keskkool (1995. aastani) ja Tartu Karlova Gümnaasium. Aastatel 2011–2014 toimus üleminek gümnaasiumist põhikooliks ning 2014. aastast kannab kool praegust nime.

2005. aastal oli koolis 975 õpilast. 2013. aastal õppis koolis 627 õpilast. 2019. aastal õppis koolis 569 õpilast. 

Karlova Gümnaasiumi kauaaegne direktor (1977–2015) oli Undel Kokk. Alates 2015. aastast oli kooli direktor Toomas Liivamägi ning 2016. aasta jaanuarist juhib kooli Heidi Kiuru.

Majja aadressil Salme 1a tuleb progümnaasium ning seal hakkab õppima III kooliaste.

Karlova koolis on võetud kasutusele 90-minutised tunnid.

Endisi ja praegusi õpetajaid
ENDISI:
 Hillar Palamets
 Tiit Naarits
 Lennart Jõela
 Uno Uiga 
PRAEGUSI:
 Ulve Pedastik
Maaja Nagel
 Külli Maleva
Sander Tamm
Vilve Maide
 Annelii Traks
 Epp Pärn
 Agnes Allabert
 Ako Rääbis

Vaata ka
Tartu Neidudekoor Kurekell
Tartu poistekoor

Viited

Välislingid 
Tartu Karlova Kooli koduleht
Tartust kaob veel kaks gümnaasiumi, 27. september 2011

Tartu koolid
Karlova
Kirikuküla (Lääneranna)

Kirikuküla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.

Aastatel 1991–2017 kuulus küla Lääne maakonna Lihula valda.

Külas asub ka Tika talu, mille hooned on arvele võetud kultuurimälestistena.

Sealne puurauk on Adavere lademe täiendav stratotüüp ja ka selle Rumba kihistu täiendav stratotüüp,.

Viited

Lääneranna vald
Lääne maakonna külad
Kapten

Kapten on leitnandist kõrgem ja majorist madalam sõjaväeline auaste maaväes ja õhuväes. Mereväes vastab kaptenile vanemleitnandi auaste.

Eesti 
Eesti kaitseväes on kapten (inglise keeles captain; OF-2) kõige kõrgem nooremohvitseri auaste. Vabadussõja ajal vastas Eesti Rahvaväes kapteni auaste tänapäeva mõistes majori auastmele, kehtestati 1924. aasta auastmete reformiga.

Kapteni auastmele vastav põhiametikoht kaitseväe maismaaüksuste rahuaegsetes koosseisudes on üldjuhul kompaniiülem.

Teised riigid

Mõiste päritolu 
Sõna on tuletis ladinakeelsetest väljenditest capitanu(m), da căput, capo.

Vaata ka
Mereväekapten
Hauptmann

Viited

Sõjaväelised auastmed
Kallervo Karu

Kallervo "Kalle" Karu (sündinud 30. augustil 1985) on eesti trummar. 

Mänginud trumme ansamblites Slide-Fifty, Toe Tag, Revolver ja Chungin & The Strap-On Faggots. Praegu mängib trumme ansamblis Vaiko Eplik ja Eliit. Oma peamisteks loomingu mõjutajateks peab ta Dredgi, Placebot, Morrisseyd.

Võistlusel Eesti Laul 2010 osales ta rühmitusega "DISKO 4000".

Eesti trummarid
Sündinud 1985
Eesti Postimees

Eesti Postimees (ka Eesti Postimees ehk Näddalaleht : ma- ja linnarahvale) oli eesti ajaleht, mille väljaandmist alustas Johann Voldemar Jannsen 13. jaanuaril (1. jaanuaril) 1864. 

Kuni 1894. aastani anti ajalehte välja Tartus, aastatel 1894–1905 ilmus leht Tallinnas.

Lehe väljaandmisel abistasid Jannsenit nii tütar Lydia Koidula kui ka poeg Harry Jannsen, samuti tegid sellele kui juhtivale rahvusluse häälekandjale kaastööd ka kõik olulisemad eesti rahvusliku liikumise tegelased. Aja jooksul jäi ajaleht aga uuemate ja radikaalsemate rahvuslaste arvates liiga mõõdukaks ning hambutuks. Eriti teravalt asus Jannsenit kritiseerima Carl Robert Jakobson, kes 1878. aastal rajas oma ajalehe Sakala. 

1880. aastal haigestus Jannsen afaasiasse ning pidi lehe toimetamisest loobuma. Selleks ajaks oli Eesti Postimees juba ka Sakalale alla jäänud. 

1881. aastal oli vastutav toimetaja Ado Grenzstein, toimetamisel aitas kaasa Harry Jannsen.  

Aastail 1882–1886 toimetas lehte Karl August Hermann.

1893. aastal ostis Eesti Postimehe Jakob Tülkilt, August Busch ja tõi selle Tartust Tallinna ja kirjastas seda aastani 1904.

Viited 

Eesti endised ajalehed
1864. aasta Eestis
Tartu ajalehed
Sotsioloogide loend

''Siin on loetletud sotsiolooge. 

Eesti sotsiolooge
A
Aili Aarelaid-Tart
Kadri Aavik
Airi-Alina Allaste

D
Hans Dsiss 

E
Katri Eespere 
Mart Einasto 

G
Jüri Ginter

H
Leeni Hansson
Pille Hillep 
Jaanika Hämmal

J 
Sofia Joons 

K
Leif Kalev
Kairit Kall
Veronika Kalmus 
Helve Kase 
Kairi Kasearu
Aare Kasemets
Margarita Kazjulja
Aili Kelam
Paul Kenkmann
Marika Kirch
Juhan Kivirähk 
Liis Klaar
Jüri Kruusvall 
Dagmar Kutsar 
Henn Käärik

L
Anu Laas
Marju Lauristin 

M
Dmitri Mihhailov 
Argo Moor
Rein Murakas
Asser Murutar 
Silvija Mõttus 

N
Anu Narusk 

O
Kalju Oja
Liis Ojamäe 
Arved Oksaar
Kaja Oras
Janek Ote 

P
Katrin Paadam
Margus Paas 
Marion Pajumets
Tõnu Parming
Marje Pavelson 
Pille Petersoo
Iris Pettai
Ivi Proos 
Riin Pärnamets

R
Tiina Raitviir
Eduard Raska
Mervi Raudsaar
Alur Reinans
Erle Rikmann 
Triin Roosalu
Eve-Liis Roosmaa
Ave Roots 
Rain Rosimannus
Andu Rämmer

S
Andrus Saar
Ellu Saar
Helmut Schoeck
August Sikk 
Tarmo Strenze
Marko Sõmer

T
Liisa Talving 
Indrek Tart
Marti Taru
Katrin Tiidenberg
Mikk Titma
Tuuli Toomere
Rein Toomla 
Avo Trumm
Kadri Täht

U
Marge Unt

V
Katri Vallaste 
Peeter Vihalemm
Triin Vihalemm
Peeter Vihma
Ülo Vooglaid

Ü
Meril Ümarik
<div style="float:right; width:50%;">

Välismaa sotsiolooge

A
Hans Aage
Olaf Aagedal
Maliina Abelsen
Jane Addams
Theodor Adorno
Francisco Ayala

B
Zygmunt Bauman
Ulrich Beck
Walter Benjamin
Pierre Bourdieu

C
Theodore Caplow
Fernando Henrique Cardoso 
Manuel Castells

D
Wilhelm Dilthey
Richard Louis Dugdale 
Émile Durkheim

E
Norbert Elias
Gøsta Esping-Andersen

F
Michel Foucault
Erich Fromm

G
Ernest Gellner
Anthony Giddens 
Erving Goffman

H
Werner Haberman
Jürgen Habermas
Stuart Hall
Max Horkheimer

I
Gustav Ichheiser

J
Vladimir Jadov

K
Necla Kelek
Rudolf Kjellén

L
Mikko Lagerspetz 
Gustave Le Bon
Ainars Lerhis
Juan Linz
Niklas Luhmann

M
Michael Mann
Karl Marx
Elton Mayo 
George Herbert Mead
Robert Merton
Ralph Miliband
James Moody

N
Elisabeth Noelle-Neumann

P
Vilfredo Pareto
Tõnu Parming
Talcott Parsons
Karl Polanyi

R
Iveta Radičová
Stephen Russell

S
Alfred Schütz
Georg Simmel 
Pitirim Sorokin
Herbert Spencer
Charlotta Stern

Z
Eviatar Zerubavel

T
Gabriel Tarde
Göran Therborn
Ferdinand Tönnies

U
John Urry
Ksenija Ursulenko

V
Thorstein Veblen
Ruut Veenhoven

W
Immanuel Wallerstein
Alfred Weber
Max Weber 
Barry Wellman
Edward Westermarck

Biograafiate loendid
Eisen

"Eisen" (saksa keeles 'raud') võib tähendada järgmist: 
Eisen (perekonnanimi)
Cliff Eisen, kanada muusikateadlane (1952–)
Ferdinand Eisen, eesti õpetaja, kauaaegne Eesti NSV haridusminister  (1914–2000)
Johann Georg Eisen von Schwarzenberg, Torma kirikuõpetaja (1717–1779)
Matthias Johann Eisen, eesti rahvaluuleteadlane (1857–1934)
Olaf Eisen, eesti keemik (1920–1989)
Õisu

Õisu on alevik Mulgi vallas Viljandi maakonnas, 21 km Viljandist ja 14 km Abja-Paluojalt.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus alevik Halliste valda.

Õisut mainiti esmakordselt 1551. aastal. Praegune alevik tekkis Õisu mõisa põhjal, mille keskus toodi praegusse asukohta 18. sajandi keskpaigas, ning mis ehitati esimest korda esinduslikult üles 1760.–1770. aastatel. Õisus kaua tegutsenud Toiduainetööstuse Kool viidi üle Olustverre.

Õisust voolab läbi Vidva oja, millele on paisutatud Veskejärv.

Vaata ka 
 Õisu maastikukaitseala
 Õisu järv
 Õisu soo
 Õisu raudteepeatus
 Viljandimaa Slaavi Kultuuri Ühing

Viited

Eesti alevikud
Mulgi vald
Kulla

Kulla on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Asub Hallistest vahetult edelas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.

Külas asus Kulla hiietamm.

Vaata ka
Halliste kalmistu

Viited

Viljandi maakonna külad
Mulgi vald
Naistevalla

Naistevalla on Raplamaal Märjamaa vallas olev küla.

Naistevalla asub Märjamaast 5½ km lõunas ja Tallinna–Pärnu maanteest 1½ km läänes. Lähimad külad on kagus Sõmeru, edelas Paeküla ja loodes Sõtke.

Naistevalla küla esmamainimise aeg on vaieldav. Paul Johansen peab selleks aastat 1405, kui mainiti isikut lisanimega Nayestewalde. Kindlamini on külaga seostatav 1533 mainitud isik Mattis Wannekubiepoyck van Nausteualle yn Fickelen. 1586 nimetati küla Maystwoldt, mida Ungern-Sternbergi järgi tuleb lugeda Naystewoldt. Küla nimetati 1725–26 kujul Neistewall ja 1798 kujul Naistewald. Küla asus Märjamaa kihelkonnas ja kuulus Haimre mõisale.

Naistevallast kagus asus varem Väikemõisa ehk Mõisaküla karjamõis, mida nimetati 1586 kujul Moiszernküll ja 1699 Moissenküll. 1977 liideti Naistevallaga Nõmme küla, mida mainiti 1586 Monküll, 1699 kujul Nommeküll gesinder ja 1900. aasta paiku kujul Немме.

Külanimi tuleb sõnadest "naine" ja "vald", aga nime andmise motiiv on teadmata.

Viited

Märjamaa kihelkond
Rapla maakonna külad
Ants Antson

Ants Antson (11. november 1938 Tallinn – 31. oktoober 2015) oli eesti kiiruisutaja, olümpiavõitja. 

Ta võitis 1964. aastal Innsbruckis peetud IX taliolümpiamängudel 1500 meetri kiiruisutamises kuldmedali.

Ta püstitas ühe maailmarekordi – 11. veebruaril 1964 Oslos 3000 m distantsil 4.27,3. 
	
Ants Antson tunnistati 1964. aastal maailma parimaks kiiruisutajaks ja pälvis Oscar Mathiseni auhinna.

Kergejõustiklasena võitis Eesti Meistrivõistlustel 1958–1960 aastatel 3000 meetri takistusjooksus 2 hõbedat ja 1 pronksi ning tuli 1959. aastal 4 X 1500 meetri teatejooksus Eesti meistriks. 

Jäähokimängijana 1957. aastal 22. keskkooli meeskonnas Eesti koolinoorte meister. Oli 1962–1970 Kalevi instruktor, 1970–1972 Kalevi treener, 1973–1977 Kalevi velodroomi jalgrattaspordikooli direktor, aastast 1977 Tallinna Oktoobri rajooni (hilisem Läänerajoon) ning Kesklinna spordijuht, 1993–2000 Tallinna Kesklinna Valitsuse kultuuri- ja spordiosakonna juhataja ning nõunik. 

Antson kandis 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is avatseremoonial Eesti lippu.

Antson oli alates 1997. aastast EOK auliige.

Rekordid 
Antsoni isiklikud rekordid kiiruisutamises erinevatel distantsidel:
500 meetrit – 40,7 (1968)
1500 meetrit – 2.07,2 (1968)
3000 meetrit – 4.27,3 (1964)
5000 meetrit – 7.34,8 (1964)
10 000 meetrit – 15.57,7 (1968)

Tunnustus

 1964 Eesti aasta sportlane
 1964 orden Austuse märk
 1964 Kalevi auliige
 2001 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk
 2004 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia - silmapaistvate saavutuste eest tippsportlasena kiiruisutamises ja pikaajalise tegevuse eest spordi arendamisel)
 2006 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg esimesest abielust Eve Kiviga – Fred Antson – on kulturismi- ja fitnessitreener. Abielu teise abikaasa Enega kestis 42 aastat kuni Ants Antsoni surmani.

Viited

Kirjandus 
Tiit Lääne. Ants Antson. Sari Olümpiavõitjad. Kirjastus Eesti Olümpiakomitee, Tallinn 2008, 152 lk
Gunnar Press. Jäämurdja. Ants Antson. Tallinn, 2015

Välislingid 
 

Eesti kiiruisutajad
Eesti olümpiavõitjad
Eesti Olümpiakomitee liikmed
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Ordeni "Austuse märk" kavalerid
Tallinnast pärit sportlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 2015
Tohera

Tohera on küla Pärnumaal Tori vallas.

Tohera küla asub Navesti jõe kaldal. Läbi küla voolab Navesti jõkke suubuv Siberi oja. Tohera küla on aja jooksul väiksemaks jäänud, kuna on loodud uusi külasid.

Tohera külas on sündinud sõjaväelane Karl Haas ja põllumajandusteadlane Leida Lepajõe.

1977. aastal liideti Tohera külaga Tahkuse.

Vaata ka
Tohera oja

Viited

Välislingid 
Tohera küla ajalugu

Pärnu maakonna külad
Tori vald
2004. aasta Sloveenia parlamendivalimised

2004. aasta Sloveenia parlamendivalimised toimusid 3. oktoobril 2004. aastal. Nende olulisem tagajärg oli enam kui 10 aastat ühe lühikese pausiga kestnud LDS valitsemisaja lõppemine. Osales 20 nimekirja ja 3 üksikkandidaati, parlamenti pääses 7 nimekirja; kandidaate oli kokku 1395.

Tulemused
Valijaid: 1 634 402
Osales: 991 263
Osalusprotsent: 60,65% 
Äraantud hääli: 991 123
Kehtetuid hääli: 22 351
Kehtivaid hääli: 968 772

Rahvusringkonnad

Itaallastes valiti Roberto Battelli, ungarlastest Mária Pozsonec. Rahvusvähemuste valimine toimus eraldi, üldhulka nende hääli ei arvestatud.

Märkusi
 SDS esines varem nime all Sloveenia sotsiaaldemokraatlik partei (, SDSS).
 ZLSD võttis juunist 2005 nimeks lihtsalt Sotsiaaldemokraadid (Socialni demokrati).

Linke
Ametlikud tulemused: http://archive.is/20121225065034/volitve.gov.si/dz2004/html/rez_si.htm
Statistikaameti valimisajalugu: []

Parlamendivalimised
Sloveenia valimised
2004. aasta valimised