joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Koni (ansambel)

Koni on bänd Haapsalust, mis viljeleb laiemalt hardcore muusikat. Inspiratsiooni leiab bänd ka mathcore, post-hardcore, metalcore ja grindcore / powerviolence žanritest.  

Bändi kuuluvad vokalist Jürgen ''Häiritud'', tausta-vokalist ja kitarrist Hannes Bergmann, teine kitarrist Samuel Hõim, bassist Yaroslav Goryaev ning trummar Johannes Jakobson. Koosseis alustas oktoobris aastal 2019, liikmeteks olid siis vaid bändi loojad Jürgen ja  Bergmann, kes said tuttavaks läbi kooli, ning Jakobson. Goryaev liitus alles aasta hiljem, 2020, ning Hõim 2021 aasta kevadel.  
  
5. märtsil 2021 tuli välja bändi demo EP ''Demonstration'', nii soundcloudis kui bandcampis. Gert ''Trash'' Moseri väikeplaadifirma Trash Can Dance alt 14. märtsil 2021 välja antud kassett ''Kuraditosinaga koroona vastu'' pealt leiab ka sellel demol oleva laulu ''Lembit''.   
  
Bändi esimene live-kontsert toimus 1. oktoobril 2022 Tartu linna klubis Hell.  
  
Bergmann,  Goryaev ja Jürgen teevad ka individuaalselt muusikat ning artistinimede alt, Träsh, superkomfort, Kalba9 respektiivselt, on välja antud üsna suur hulk materjali.   

 

Eesti ansamblid
Hüttschlag

Hüttschlag on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas.

Hüttschlag asub Großarli orus, Großarli vallast lõunas, Salzburgi Pongau piirkonnas. Asula paikneb ülemises orus Alpide peaahelikust vahetult põhjas, mille moodustavad Kõrg-Tauerni mäestiku Ankogeli ja Hafneri mäed. Hüttschlagist viib vaid ratsarada üles Arlscharte kurule ja Maltatali Kärnteni liidumaal.

Vallaosad on Hüttschlag, Karteis ja See. Algselt põllumajanduslik Hüttschlag sõltub täna peamiselt turismist. Koos Dorfgasteiniga moodustab Großarli org suusakuurordi suuremas Ski Amadé piirkonnas.

Ajalugu 

Arla orgu on esmakordselt mainitud u 930. aastal, kui Baieri asunikud olid endise slaavi rahvastiku juba asendanud. Ala kuni Kõrg-Tauerni ahelikuni arendasid edasi Salzburgi peapiiskopid; 15. sajandi algusest alates sai sellest oluline kaevanduspiirkond, kaevandati peamiselt vaske ja väävlit. Laiendatud sulatustööd (Hütten) tekkisid 1520. aasta paiku; kaevurite saabumise tagajärjel sai Hüttschlagist protestantismi keskus Salzburgi maadel – paljud Salzburgi protestandid saadeti 1731. aastal vürstliku peapiiskopi Leopold Anton von Firmiani valitsemise ajal välja.

Sõpruslinn 

 Borken, Saksamaa, aastast 1989

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Scranton

Scranton on linn USA-s Pennsylvania osariigis, Lackawanna maakonna halduskeskus ja suurim linn. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 76 328. Aastal 2010 oli elanikke 76 089. See on elanike arvult osariigi kuues linn. Scrantoni, Wilkes-Barre'i ja Hazletoni linnastus elab kokku üle 560 000 inimese.

Scranton asub osariigi kirdeosas tööstuse poolest tuntud Wyomingi orus Lackawanna jõe ääres.

Wyoningi oru alal elasid algselt delavaari indiaanlased. Valge asunikud saabusid sinna esmakordselt 18. sajandi keskel. Esimene teadaolev püsiv asustus tekkis 1788. aastal. Piirkonna algne kasv tugines raua- ja terasetööstusel. Scranton sai nime seal 1840. aastal asutatud terasetööstuse ettevõtte Lackawanna Steel Company asutaja järgi. Scranton sai linnaõigused 23. aprillil 1866. 19. sajandi keskel kujunes Scranton antratsiidi kaevandamise keskuseks ning linna elanike arv hakkas sajandi teisel poolel sinna tööle asuvate kaevurite ja teiste tööliste toel kiiresti kasvama. Lisaks tõusis tekstiilitööstus. 1878. aastal sai Scranton vastloodud Lackawanna maakonna halduskeskuseks.

Linna tööstustoodang saavutas haripunkti 1930. ja 1940. aastatel tänu suurele söe ja tekstiili nõudlusele, eriti Teise maailmasõja ajal. Scrantoni suurim elanike arv oli 1930. aastal, mil seal elas 143 433 inimest. Kivisöekaevandamise vähenemise tõttu hakkas linna majandus pärast Teist maailmasõda alla käima. 1945. aastal lõid linna juhid "Scrantoni plaani", mille eesmärgiks oli linna majanduse mitmekesistamine. 1959. aastal Scrantoni lähedal toimunud ja 12 inimelu nõudnud kaevandusõnnetus tegi piirkonnas kivisöe kaevandamisele lõpu. Linna elanike arv langes püsivalt kuni 2010. aastateni, mis ajaks oli elanike arv kahanenud oma tippajast 1930. aastal ligi poole võrra, ja stabiliseerus seejärel. 1980. aastate keskel alustati Scrantonis linna taaselustamise programmi.

Linnas on viis kõrgkooli, sh 1888. aastal asutatud Scrantoni Ülikool.

Linnas on sündinud USA 46. president Joe Biden.

Viited

Välislingid 

 Koduleht

Pennsylvania linnad
The Orville

"The Orville" on Ameerika ulmekomöödia-draamatelesari, mille looja ja peategelase Ed Merceri osatäitja on Seth MacFarlane. Sari esilinastus 10. septembril 2017 telekanalis Fox.

Osatäitjad 
 Seth MacFarlane - Ed Mercer
 Adrianne Palicki - Kelly Grayson
 Penny Johnson Jerald - Claire Finn
 Scott Grimes - Gordon Malloy
 Peter Macon - Bortus
 Halston Sage - Alara Kitan
 J. Lee - John LaMarr
 Mark Jackson - Isaac
 Jessica Szohr - Talla Keyali

Välislingid
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide komöödiasarjad
Ulmesarjad
Ameerika Ühendriikide draamasarjad
Fox Broadcasting Company telesaated
Riverdale

"Riverdale" on Ameerika Ühendriikide noortedraamasari, mis on The CW eetris alates 26. jaanuarist 2017 ja millel on 2021. aasta seisuga 5 hooaega. Eestis on sari saadaval Netflixis.

Osatäitjad 
 KJ Apa - Archie Andrews
 Lili Reinhart - Betty Cooper
 Camila Mendes - Veronica Lodge
 Cole Sprouse - Jughead Jones
 Marisol Nichols - Hermione Lodge (sünd. Gomez)
 Madelaine Petsch - Cheryl Blossom
 Ashleigh Murray - Josie McCoy (1.–4. hooaeg)
 Mädchen Amick - Alice Cooper
 Luke Perry - Fred Andrews (1.–3. hooaeg)
 Mark Consuelos - Hiram Lodge (sündinud Jaime Luna) (2. hooaeg– )
 Casey Cott - Kevin Keller (2. hooaeg– )
 Skeet Ulrich - F. P. Jones (2.–5. hooaeg)
 Charles Melton - Reggie Mantle (3. hooaeg–)
 Vanessa Morgan - Toni Topaz (3. hooaeg–)
 Drew Ray Tanner - Fangs Fogarty 
 Erinn Westbrook - Tabitha Tate (5. hooaeg)

Välislingid
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide draamasarjad
The CW telesaated
Noorte telesarjad
Rändteater Vaba Vanker

Rändetater Vaba Vanker tegutseb 2012 aasta 16 juulist alates.

Teatri eestvedaja ja looja on Maili Metssalu.

Teater pühendub oma lavastustes pärimusele ning juurtele.

Ajalugu 
Teater sai alguse 16. juulil 2012 Tarsi talus Raplamaal. Teine laavastus "Teekond" leidis aset 21. juuli 2013. Antud lavastusega rännati ringi hobuste ja vankritega kolmes Eesti maakonnas. Samamoodi rännati hobuvankritel ka teatri kolmanda lavastusega "Kiigeldes Priiks".

Teater on välja toonud üle 10. lavastuse. Lisaks ühe muusikavideo lavastusele "MÄNG".

Teatri vanim repertuaaris olev lavastus on "Eestlaste Muistne Lugu", mille esietendus oli 17 märts 2015. Lavastust on aastate jooksul täiendatud kahel korral ning on saanud endale lisandused alapealkirjaga "Eestaste Muistne Sugu" (2016 mai) ja "Eestlaste Muistne Pugu" (2020 august) näol. Tegu on ürgiroonilise pärimuskomöödiaga, kus keskendutakse eestlaste mineviku kommetele ja uskumustele, sõjaretkedele ning püsivusele. Analüüsitakse kosja- ja pulmakombeid ning vaadatakse eestlaste söögilauale.

Lavastused 

2012 16. juuli "Rännak"
 2013 21. juuli "Teekond"
 2013 8. november "Õudne lõpp"
 2013 14. detsember "Ootsin pühi tulevada"
 2014 2. märts "Naised Kõrtsu"
 2014 11. aprill "Hundihüüdja"
 2014 22. juuni "Kiigeldes priiks"
 2014 13. september "Seenekuningas"
 2014 2. detsember "Pööriöö"
 2015 18. veebruar "MÄNG"
 2015 17. märts "Eestlaste Muistne Lugu"
 2016 5. detsember "Pööripäev"
 2018 6. november "Eestlaste Muistne Jõululugu"
 2020 19. november "Talvised muinasjutud Rändteatrilt Vaba Vanker"

Välislingid
Operatsioon Overlord

Operatsioon Overlord (inglise keeles Operation Overlord) ehk Normandia operatsioon (koodnimega operatsioon Overlord) oli liitlasvägede strateegiline sõjaline operatsioon teises maailmasõjas, mille eesmärgiks oli maabuda suurte väeüksustega Prantsusmaal Normandias, rajada platsdarmid ja tungida vägedega Saksamaa suunas. Selle operatsiooniga avati teise maailmasõja läänerinne (nn "teine rinne").

Operatsioonis osalenud liitlasriikide peamisteks jõududeks olid Ameerika Ühendriikide, Suurbritannia ja Kanada sõjajõud.

Operatsioon Overlord algas 1944. aasta 6. juuni varahommikul ja lõppes augusti viimasel dekaadil, kui liitlasväed võtsid Falaise'i katlas (12.–21. august 1944) vangi 50 000 Wehrmachti sõdurit, vabastasid Pariisi (25. august 1944) ja kui viimased Saksa väeüksused taganesid Seine'i taha (30. august 1944). Liitlasväed jätkasid edasitungi Prantsuse-Saksa piirile.

Operatsioon Neptuun

Normandia dessant oli 6. juunil 1944 Normandias läbi viidud meredessantoperatsioon koodnimega operatsioon Neptuun. Sõjaajaloos suurim meredessantoperatsioon oli sõjalise operatsiooni Overlord algfaas.

Operatsioon Kobra

Märkused ja viited

Välislingid

Lahingud
Prantsusmaa Teises maailmasõjas
Saksamaa Teises maailmasõjas
Suurbritannia Teises maailmasõjas
Ameerika Ühendriigid Teises maailmasõjas‎
Läänerinne (Teine maailmasõda)‎
1944
Raivo Vokk

Raivo Vokk (sündinud 13. oktoobril 1949 Viira külas  Muhu  vallas) on eesti keemiateadlane ja emeriitprofessor.

Haridus
Lõpetas Orissaare Keskkooli 1966; A. A. Ždanovi nim. Leningradi RÜ biokeemia/füsioloogia eriala 1971 ; Moskva Patendiinstituudi patentoloogia eriala 1984; Moskva Riiklik Ülikool, kraaditaotleja 1982–1984;.

Teaduskraad ja kutse
Bioloogiateaduste kandidaat mikrobioloogia erialal (Deistvije ozona na fosfolipidnyi sostav mikroorganizmov. Osooni toimest mikroorganismide fosfolipiidsele koostisele, juh. Natalja Suhareva), Moskva Riiklik Ülikool 1984; vanemteadur 1989; professor 1997.

Teenistus
Eesti NSV TA Zooloogia ja Botaanika/ Eksperimentaalbioloogia Instituudi protozooloogia osakonna insener 1973, nooremteadur 1973–1979, teadussekretär  1979–1981; SKTB Desintegraator projekti peakonstruktor 1981–1985;
TTÜs 1985–…:  TU sektori (orgaanilise ja biokeemia kateedri juures) vanemteadur 1985; orgaanilise ja biokeemia kateedri tunnitasuline õppejõud 1985; insener-ensümoloogia uurimisgrupi vanemteadur 1985–1987; biotehnoloogia probleemlabori vanemteadur 1987, sektorijuhataja 1987–1989; toiduainekeemia ja -tehnoloogia kateedri vanemõpetaja 1989–1991;  dotsent 1991–1992;  toiduainete instituudi direktor ja toiduaineõpetuse aseprofessor 1992–1997;  toiduteaduse õppetooli juhataja ja professor 1997–[[2015]; toiduainete instituudi direktor 2002–2014;  emeriitprofessor 2015. ,

Teadustöö põhisuunad

Bio- ja toiduainete tehnoloogia, sh tsükliliste oligosahhariidide biotehnoloogia ja looduslike aromatisaatorite antimikroobsed ja antioksüdatiivsed omadused.
Teadustöid ka eesti toitumistavade kohta. Töötanud välja biotesti kasutamise metoodika (kasutusel pärmistatud vadaku tootmise kontrolli meetodina) 1985.
Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni, 2 patentse leiutise autor. Tema juhendamisel on kaitstud 15 magistri- ja 3 doktoritööd. ,

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

Tervisliku Koolitoidu programmi juht  1995 –1999; Eesti Toiduliidu juhatuse liige a-st 1996; Eesti Toitumisteaduse Seltsi asepresident a-st 1997; TTÜ toiduainete instituudi-poolne koordinaator Know-How Fund’i projektides Humberside’i, Londoni ja Leicesteri Ülikoolidega; EASi ekspert ja ELi 6. raamprogrammi Quality of Life ekspert a-st 2001.

Tunnustused
TTÜ teenetemedal Mente et manu 1999.

Harrastused ja huvialad
Tantsimine, sh diskotants ja rahvatants, TTÜ tantsuansambli Kuljus tantsija 1974 –1985.

Viited

Välislingid 
Raivo Vokk Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti keemikud
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1949
Riivo Valge

Riivo Valge (sündinud 24. septembril 1975) on Eesti sõjaväelane (kolonel). Aastatel 2018−2019 oli ta Eesti õhuväe ülem.

Haridus
Eesti Riigikaitse Akadeemia
Air Command and Staff College (USA) (magistrikraad)

Teenistus
1998 − Õhuseiredivisjoni radariposti valveinsener
1999 − Õhuseiredivisjoni õhusuveräänsuskeskuse ülem
2001 − Karmėlava (Leedus) regionaalse õhuseire koordineerimiskeskuse ülema abi väljaõppe alal
2003 − Õhuväe Staabi operatiiv-, planeerimis- ja väljaõppeosakonna vanemstaabiohvitser
2005 − Lennubaasi Õhuväe väljaõppe- ja treeningkeskuse ülem
2007 − Õhuväe Staabi operatiiv- ja planeerimisosakonna jaoskonna- ja osakonnaülem ning staabiülema asetäitja
2008 − NATO õhuväekomponendi Ramsteini väejuhatuse (Saksamaal) planeerimisjaoskonna vanemstaabiohvitser
2010 − NATO õhuväekomponendi Ramsteini väejuhatuse planeerimisjaoskonna ülem
2012 − Õhuväe Staabi operatiiv-, planeerimis- ja väljaõppeosakonna ülem ning õhuväe ülema asetäitja operatiivalal
2018 − Õhuväe ülem 
2019 − Kaitseväe Akadeemia ülema asetäitja (administratsiooni ülem)

Auastmed

Autasud
 Kotkaristi Hõberist
 Kaitseministeeriumi hõberinnamärk
 Kaitseväe teeneterist riigikaitseliste teenete eest
Mälestusmedal “10 aastat taastatud kaitseväge”
 NATO medal (Bosnia, Stabilization Force)
 NATO medal (Liibüa, Operation Unified Protector)

Viited

Kirjandus
Sõdur. Nr 1 (70), märts 2013. Lk 59 .

Eesti kolonelid
Eesti sõjaväelased
Eesti õhuväe ülemad
Sündinud 1975
Seitsmepenikoormasaapad

Seitsmepenikoormasaapad on kujund Euroopa folklooris ja mütoloogias. Need on võlusaapad, mis võimaldavad nende kandjal liikuda väga kiiresti pikkade vahemaade taha ja läbida seitse penikoormat ühe sammuga. Teistes Euroopa keeltes nimetatakse neid enamasti seitsme ljöö saabasteks. Soome keeles on nende nimetus sarnaselt eesti keelega seitsemän peninkulman saappaat.

Teoseid, kus seitsmepenikoormasaapaid mainitakse: Goethe "Faust", Hauffi "Väike Mukk".

Folkloor
4 Times Square

4 Times Square (endise nimega Condé Nast Building) on büroopindadega pilvelõhkuja (340,7 m), mis kõrgub Times Square'i vahetus läheduses New Yorgi ärikeskuses Midtown Manhattanis.

Vaata ka
Bank of America Tower

Välislingid
 

Midtown Manhattani pilvelõhkujad
Hiina Rahvavabariigi president

Hiina Rahvavabariigi president on Hiina Rahvavabariigi tseremoniaalne riigipea. Hiina RV praeguse põhiseaduse järgi on president peamiselt tseremoniaalne ametnik, kellel on väga piiratud võim. Kuid alates 1993. aastast on president olnud pidanud samal ajal ka Hiina Kommunistliku Partei peasekretäri, riigi kõrgeima juhi ametis. Presidenti peetakse ametlikult pigem riigiinstitutsiooniks kui haldusametiks; teoreetiliselt teenib president Riiklikku Rahvakongressi, seadusandlikku võimu, ning tal ei ole täidesaatvat võimu.

Presidendiamet kehtestati esimest korda Hiina Rahvavabariigi põhiseadusega 1954. aastal ja seda pidasid esimestena Mao Zedong ja Liu Shaoqi. Liu sattus kultuurirevolutsiooni ajal poliitilise põlu alla ning presidendi positsioon jäi vabaks. Presidendi institutsioon kaotati 1975. aasta põhiseadusega ja taastati piiratud mandaadiga 1982. aasta põhiseadusega.

Praeguse, 1982. aasta põhiseadusega kujundati presidendi roll suures osas tseremoniaalseks, tegelik võim koondus kõrgeimale juhile, kes kontrollib parteid ja sõjaväge. Presidendid Li Xiannian (1983–1988) ja Yang Shangkun (1988–1993) olid siiski riigis väga mõjuvõimsad tegelased, kuid seda tänu kuulumisele kaheksa vanema sekka.

Kui välja arvata lühikesed üleminekuperioodid, on Hiina kõrgeim juht alates 1993. aastast olnud samaaegselt ka Kommunistliku Partei juht (peasekretär) ja sõjaväe ülemjuhataja (Kesksõjakomisjoni esimees). S.t, et sama isik täidab erinevate ametinimetuste all erinevaid ülesandeid. Näiteks kohtub ta välisriikide esindajatega ja võtab presidendina vastu suursaadikud, annab Kesksõjakomisjoni esimehena sõjalisi käskkirju ja juhib Kommunistliku Partei peasekretärina partei valitsemist.

Mao ajal ei olnud presidendil ametiaja piirangut. Aastatel 1982–2018 nägi põhiseadus ette, et president ei saa teenida rohkem kui kaks järjestikust ametiaega. 2018. aastal kaotati ametiaja piirangud, kuid presidendi volitused ja tseremooniline roll jäeti samaks.

Riigipeade loend

Esimehed/presidendid

Muud riigipead

Statistika

Presidendi abikaasa 

Alates esimesest presidendist on ametis olemise ajal olnud abielus kuus presidenti. Praegune presidendiproua on president Xi Jinpingi naine Peng Liyuan.

Vaata ka 
 Hiina juhtide loend
 Hiina Rahvavabariigi juhtide loend
 Hiina võimuhierarhia
 Kõrgeim juht
 Hiina Kommunistliku Partei peasekretär
 Hiina Rahvavabariigi peaminister
 Hiina Rahvavabariigi asepresident
 Hiina Vabariigi president
 Riigipeade ja valitsusjuhtide õhutransport

Viited

Välislingid 
 Presidendi ametlik veebisait (inglise keeles)
Püha Karl Borromäuse kalmistukirik

Püha Karl Borromäuse kalmistukirik (saksa keeles Friedhofskirche zum heiligen Karl Borromäus) on roomakatoliku kirik Viini keskkalmistul. Milano peapiiskopile Carlo Borromeole pühendatud sakraalehitis asub Austria pealinnas Simmeringi linnaringkonnas. See tarindati Max Hegele kavandite järgi aastatel 1908–1911.

Vaata ka
 Püha Karl Borromäuse rektoraadikirik
 Viini keskkalmistu

Välislingid
 

Viini pühakojad
Richard Brautigan

Richard Gary Brautigan (30. jaanuar 1935 Tacoma, Washingtoni osariik – umbes 16. september 1984 Bolina, California osariik) oli Ameerika Ühendriikide proosakirjanik ja luuletaja. 

Tema sulest on ilmunud arvukalt proosat ja luulekogusid, nagu näiteks "Forellipüük Ameerikas" ("Trout Fishing in America"; 1967), "Arbuusisuhkrus" ("In Watermelon Sugar"; 1968), "Pill Springhilli kaevanduskatastroofi vastu" ("The Pill Versus the Springhill Mine Disaster"; 1968), "Abort" ("The Abortion: An Historical Romance 1966"; 1971) ja "Et tuul seda kõike ära ei puhuks" ("So the Wind Won't Blow It All Away"; 1982)..

Viited

Ameerika Ühendriikide luuletajad
Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1935
Püha Karl Borromäuse rektoraadikirik

Püha Karl Borromäuse rektoraadikirik (saksa keeles Rektoratskirche St. Karl Borromäus, kõnekeeles Karlskirche 'Kaarli kirik') on silmapaistev barokkstiilis kirik, mis asub Austria pealinnas Viinis. Pikliku ellipsoidikujulise kupliga sakraalehitis on pühendatud kardinalile ja hilisemale Milano peapiiskopile Carlo Borromeole, ühele 16. sajandi suurimale vastureformijale. 

Johann Bernhard Fischer von Erlachi projekteeritud kirik asub Innere Stadti lähistel Wiedenis, umbes 200 meetri kaugusel Ringstraße puiesteest.

Vaata ka
 Püha Karl Borromäuse kalmistukirik

Välislingid
 

Viini pühakojad
Mühlbach am Hochkönig

Mühlbach am Hochkönig on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas.

Mühlbach am Hochkönig asub u 8 km Bischofshofenist läänes ja u 45 minuti kaugusel Salzburgist lõunas Hochkönigi mäe jalamil.

Endine vasekaevanduslinn on nüüd tuntud peamiselt talviti suusakuurortina ja suviti matkapiirkonnana. Piirkonnas on palju mägesid, nagu Schneeberg, ning on ka palju hotelle, nagu Sporthotel Neuwirt. Hotell Arturhaus asub väljaspool linna ja hotell Alpengasthof Birgkarhaus asub 1400 m kõrgusel Hochkönigi suusanõlvade südames.

Sport 

Tegutseb arvukalt suusakoole. Arthurhausi piirkonna ümbruses on palju lihtsaid nõlvu, mis teevad Mühlbachist algajatele hea alustamiskoha; samuti on palju km vahepealseid nõlvu. Mühlbach on ka Hochkönigi suusapiirkonna osa.

Galerii

Vaata ka 

 Salzburg

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Kategooriad (Peirce)

14. mail 1867 kandis 27–aastane Charles Sanders Peirce, kes hiljem rajas pragmatismi, Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemiale ette oma töö "On a New List of Categories". Muu hulgas visandas see predikatsiooniteooria, milles figureeris kolm universaalset kategooriat.

Kirjandus

  Charles Sanders Peirce. On a New List of Categories. – Proceedings of the American Academy of Arts and Sciences, 7, 1868, lk 287–298.  Ette kantud 14. mail 1867.  CP 1. 545–559), EP 1:1–10,  CE 2:49–59).   Veebiversioon.
Florian Neuhaus

Florian Christian Neuhaus (sündinud 16. märtsil 1997 Landsberg am Lechis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Mönchengladbachi Borussia ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri TSV 1860 Münchenis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa esiliigas hooajal 2016–2017

2017. aasta suvel siirdus ta Mönchengladbachi Borussiasse. Hooajal 2017–18 mängis ta laenul Saksamaa esiliiga klubis Fortuna Düsseldorf ning lõi sel hooajal liigas kuus väravat ja andis kolm väravasöötu. Alates hooajast 2018–19 on Neuhaus kuulunud Mönchengladbachi põhikoosseisu.

2019. aastal võitis Neuhaus Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Saksamaa koondises tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Türgi vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava.

Saavutuse 
Fortuna Düsseldorf
2. Bundesliga: 2017–18

Saksamaa jalgpallurid
Fortuna Düsseldorfi mängijad
Mönchengladbachi Borussia mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1997
Püha Peetruse kirik (Viin)

Püha Peetruse kirik (saksa keeles Katholische Kirche St. Peter, kõnekeeles Peterskirche 'Peetri kirik') on roomakatoliku kihelkonna kirik Viini vanalinnas Innere Stadtis. 1970. aastal usaldas Viini peapiiskop kardinal König pastoraalse hoolduse kiriku käest Opus Dei preestritele.

Välislingid
 

Viini pühakojad
Ramy Bensebaini

Amir Selmane Ramy Bensebaïni (sündinud 16. aprillil 1995 Constantine'is) on Alžeeria jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või vasakkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Mönchengladbachi Borussia.

Ta alustas klubikarjääri Alžeeria klubis Paradou AC, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2008. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2013. aastal. Hooajal 2014–2015 mängis ta Paradoust laenul Belgia kõrgliiga klubis Lierse ja hooajal 2015–16 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Montpellier.

2016. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Rennesi Stade. 2019. aastal võitis ta klubiga Prantsusmaa karikavõistlused.

2019. aasta augustis siirdus ta kaheksa miljoni euro eest Mönchengladbachi Borussiasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Alžeeria koondises debüteeris Bensebaini 2017. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. juunil 2018 sõprusmängus Roheneemesaarte vastu. 2019. aastal tuli ta Alžeeria koondisega Aafrika meistriks.

Saavutused 
Rennes
Coupe de France: 2018–19

Alžeeria jalgpallurid
Montpellier HSC jalgpallurid
Stade Rennais FC jalgpallurid
Mönchengladbachi Borussia mängijad
Ligue 1 mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1995
Emiliano Martínez

Damián Emiliano Martínez Romero (sündinud 2. septembril 1992 Mar del Platas) on Argentina jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Argentina jalgpallikoondises.

Aastatel 2008–2010 kuulus ta Argentina klubisse Independiente.

2010. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Arsenal. Arsenal põhimeeskonnas debüteeris ta 26. septembril 2013 liigakarika mängus Coventry City vastu. Martínez oli Arsenali varuväravavaht kuni 2020. aastani. Kokku sai Arsenali meeskonnas kirja 38 mängu, sealhulgas 15 mängu Inglismaa kõrgliigas. Lisaks käis ta vahepealsetel perioodidel laenul teistes klubides: hooaja 2011–12 lõpus Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Oxford United, hooajal 2013–14 Inglismaa esiliiga klubis Sheffield Wednesday, hooaja 2014–15 lõpus Inglismaa esiliiga klubis Rotherham United, hooajal 2015–16 Inglismaa esiliiga klubis Wolverhampton Wanderers, hooajal 2017–18 Hispaania kõrgliiga klubis Getafe ja hooajal 2018–19 Inglismaa esiliiga klubis Reading.

2020. aasta septembris siirdus ta 20 miljoni naelsterlingi eest Aston Villasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooajal 2020–21 tegi Martínez Premier League'is 15 nullimängu, millega oli liigas paremuselt kolmas väravavaht ning valiti samal hooajal Aston Villa hooaja parimaks mängijaks.

Argentina jalgpallikoondise juurde kutsuti Martínez esmakordselt 2011. aastal, kuid koondisedebüüdi tegi ta alles 3. juunil 2021 MM-i valikmängus Tšiili vastu. Ta kuulub Argentina koondisse 2021. aasta Copa Américal.

Saavutused 
Arsenal
FA Cup: 2019–20
FA Community Shield: 2014, 2015, 2020

Viited

Välislingid 

Argentina jalgpallurid
Arsenal FC mängijad
Sheffield Wednesday FC jalgpallurid
Wolverhampton Wanderers FC mängijad
Getafe CF mängijad
Reading FC mängijad
Aston Villa FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League Two mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1992
Iñigo Martínez

Iñigo Martínez Berridi (sündinud 17. mail 1991 Ondarroas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Athletic Bilbao ja Hispaania jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Real Sociedadis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2006. aastal. Aastatel 2009–2011 mängis ta Real Sociedadi reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas ja neljandas liigas. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 27. augustil 2011 mängus Sporting de Gijóni vastu. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas sama aasta 2. oktoobril mängus Athletic Bilbao vastu.

2018. aasta jaanuaris siirdus ta 32 miljoni euro eest Athletic Bilbaosse.

2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Martínez Hispaania olümpiavõistkonda. 2013. aastal tuli ta Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 14. augustil 2013 sõprusmängus Ecuadori vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. juunil 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Tšehhi vastu.

Saavutused 
Athletic Bilbao
Supercopa de España: 2020–21

Hispaania jalgpallurid
Real Sociedadi mängijad
Athletic Bilbao mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1991
Diego Llorente

Diego Javier Llorente Ríos (sündinud 16. augustil 1993 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leeds United ja Hispaania jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Madridi Realis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Aastatel 2012–2015 mängis ta põhiliselt Madridi Real reservmeeskonnas ja kolmandas liigas Hispaania esiliigas ja tugevuselt kolmandas liigas. Hispaania kõrgliigas tegi ta debüüdi 1. juunil 2013 hooaja viimases mängus CA Osasuna vastu.

Hooajal 2015–16	mängis ta Madridi Realist laenul Hispaania kõrgliiga klubis Rayo Vallecano ja hooajal 2016–17 Málagas.

Aastatel 2017–2020 mängis Llorente Hispaania kõrgliigas Real Sociedadi ridades.

2020. aasta septembris siirdus ta umbes 18 miljoni naelsterlingi eest Leeds Unitedi, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 5. detsembril 2020 mängus Chelsea vastu.

Hispaania jalgpallikoondises teegi Llorente debüüdi 29. mail 2016 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. Ta kuulus Hispaania koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited 

Hispaania jalgpallurid
Real Madrid CF mängijad
Rayo Vallecano mängijad
Málaga CF mängijad
Real Sociedadi mängijad
Leeds United FC jalgpallurid
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1993
Kasemäe tänav

Kasemäe tänav on tänav Kunda linnas ja paikneb linna keskosas.

Tänav on 1358 meetrit pikk ja saab alguse Rakvere maantee ringristmikult.  Tänav suundub lääne poole, ristudes Võidu tänava, Kalda tänava, Kasemäe põik tänava ning ringristmikul Aia tänavaga. Seejärel tänav kitseneb 9 meetri laiuseks ning kulgedes Kasemäe 19 ja Kasemäe 22 kinnistu hoonete vahelt läbi, lõpeb Kalmistu tee ristmikul.

Hoonestus ja rajatised
Aia ja Kasemäe tänavate ristmikul paikneb heakorrastatud haljasala  purskkaevuga puhkenurgakese, kivikatendiga jalgteede ning väikese esinemisplatsiga.  Haljasala nimetatakse Kunda keskväljakuks ja see rajati 2008 aastal koos Kasemäe tänava ringristmiku ehitamisega. 
Kasemäe 22 asub Kunda Ühisgümnaasiumi hoone, kus tegutseb munitsipaalkool.
Kasemäe 19 kinnistul paikneb Kunda Spordikeskus, kus on täismõõtmetega võimla, ujula, aeroobika- ja jõusaal jm ruumid. Spordikeskuse hoones töötab ka Viru-Nigula vallavalitsus. Samal kinnistul asub jalgpallistaadion koos kummikattega kergejõustikuradadega.
Kasemäe 6 asub kohvik Saarepiiga
Grossi Toidukaupade kauplus paikneb hoones aadressiga Kasemäe 12
Kasemäe 12 asub ka Benu Apteek
Tänava ääres, aadressil Mäe haljasala 1, asub Kunda linna tähiskivi.
Kasemäe tänava lõpus paikneb ajaloomälestis - Kunda vana kalmistu (reg.nr 5768).

Tänava ääres on lisaks veel mitmeid korterelamuid ja ühepereelamuid.

Viited

Välislink
Vaade tänava keskosast lääne suunas 

Kunda tänavad
Siim Veski

Siim Veski (sündinud 13. veebruaril 1964 Tallinnas) on eesti geoloogiateadlane ja üldise maateaduse professor.

Haridus
Lõpetas Tallinna 44. Keskkooli 1982; Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia osakonna cum laude 1989 ; Uppsala Ülikooli maateaduste osakond, doktorantuur 1991–1998; järeldoktoriõpe 1999–2000.

Doktorikraad (Lääne Eesti taimestiku ja inimmõju areng ning paleogeografia. Õietolmu-uuringud soo- ja järvesetetest, juh. Leili Saarse, Lars-König Königsson), Uppsala Ülikool 1998; vanemteadur 1999; professor 2017.

Töökäik
Eesti NSV / Eesti TA Geoloogia instituut, nooremteadur, teadur 1989–1996; Uppsala Ülikooli Maateaduste osakond, doktorant 1991–1998;
TTÜs 1997–…: TTÜ Geoloogia Instituut, teadur 1997–1999; vanemteadur 1999–2015; füüsikalise geoloogia õppetool, üldise maateaduse professor 2016; loodusteaduskond, geoloogia instituut, üldise maateaduse professor 2017–2020.

Teadustöö

Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika, maateadused: stratigraafia; kronoloogia, vanusemääramise tehnoloogia; sedimentoloogia; geoloogia, pärastjääaja ja Holotseeni (bio-, lito-, krono)stratigraafia, Läänemere areng, eelajaloolise inimese mõju loodusele, paleolimnoloogia, -geograafia, -klimatoloogia, -botaanika, õietolmuanalüüs, geosündmused, meteoriitikageosündmused. Bio- ja keskkonnateadused, keskkonnaseisundit ja keskkonnakaitset hõlmavad uuringud: keskkonnatehnoloogia, reostuskontroll.
Avaldanud 180 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 3 magistri- ja 4 doktoritööd, juhendanud 3 järeldoktorit.

Teaduskorralduslik tegevus
Keskkonnaministeeriumi teadusnõukogu liige 2001–2003; ETF Reaalteaduste ja Tehnika ekspertkomisjoni liige 2003–2009; TTÜ Geoloogia Instituudi teadusnõukogu liige 2001–…; TTÜ Geoloogia Instituudi Pärastjääaja geoloogia osakonna juhataja kt 2006–…; SA Eesti Teadusagentuuri Järeldoktoritoetuse taotluste hindamise ekspertkomisjoni liige 2015–…; SA Eesti Teadusagentuur hindamisnõukogu Bio- ja keskkonnateaduste ekspertkomisjoni liige 2015 –…; Eesti TA Meteoriitikakomisjoni liige 2017–…; vabariiklike ja rahvusvaheliste seltside liige; ISI WoS ajakirja "Estonian Journal of Earth Sciences" toimetaja; Äksi Jääaja keskuse teadussisu konsultant; projekti European Astrobiology Campus under the Erasmus+ programme TTÜ koordinaator.

Tunnustus
 2000 Eesti Teaduste Akadeemia Karl Ernst von Baeri preemia
 2004 TTÜ Geloloogia Instituudi aasta parima artikli preemia
 2022 Riigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste alal (koos Anneli Poska'ga)

Kandideerimine
 2012 TTÜ kandidaat Eesti Teaduste Akadeemia akadeemiku liikme kohale maateaduste vallas.

Viited

Välislingid 
Siim Veski Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti geoloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1964
Radstadti Tauerni kuru

Radstadti Tauerni kuru (1738 m) on kõrgmäekuru Austria Salzburgi liidumaal, mis ühendab Pongau piirkonna Radstadti Lungau piirkonna Mauterndorfiga.

Kuru eraldab Radstadti Tauerni (läänes) ja Schladmingi Tauerni (idas), mõlemad Madal-Tauerni mäestiku osad Kesk-Ida-Alpides. Selle ületab Katschberg Straße (B 99) maantee, mis kulgeb Bischofshofenist Salzachi jõe ääres Radtstadti kaudu Ennsi orus Sankt Michael im Lungausse Muri jõe ääres. Sankt Michaelist viib see kaugemale lõunasse üle Katschbergi kuru Spittal an der Drausse Kärntenis. Veidi lääne pool ja u. 600 m madalamal ületab paralleelne Tauern Autobahn (A 10) Radstadti Tauerni läbi Tauerni maanteetunneli.

Teed kasutas tõenäoliselt juba keldi tauriskide hõim. See ehitati keiser Septimius Severuse valitsemise ajal 193. aastast edasi Rooma teeks, mis viis Iuvavumist (Salzburg) Noricumi provintsis üle Alpide peaaheliku Aquileiasse Itaalias.

Kurus asub Obertauerni suusakuurort.
Edwin Benson

Edwin James Benson (23. oktoober 1931 – 9. detsember 2016; Ma-doke-wa-des-she, kaasaegse mandani ortograafia järgi Wéroke Wáatashe 'raudpiison') oli mandani keele õpetaja ja viimane emakeelena kõneleja.

Ta sündis Põhja-Dakotas Elbowoodsis Fort Bertholdi reservaadis McLeani maakonnas. Kui rajati Garnisoni tamm, siis asustati Benson ja tema perekond ümber Twin Buttesse.

Ta õpetas Mandani Twin Buttesi algkoolis. 

2009. aastal sai ta Põhja-Dakota ülikooli audoktoriks. Ta osales püüdlustes õpetada mandani põhitõdesid noortele. Kui ta 9. detsembril 2016 suri, siis hääbus ka mandani keel.

Vaata ka 
 Indrek Park

Sündinud 1931
Surnud 2016
Fabián Ruiz

Fabián Ruiz Peña (tuntud ka kui lihtsalt Fabián; sündinud 3. aprillil 1996 Los Palacios y Villafrancas) on Hispaania jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Napoli ja Hispaania jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubis Real Betis, mille noortekaadeemiaga liitus ta 2004. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania esiliigas 2014. aasta detsembris. Järgmisest hooajast mängis ta Betise meeskonnas Hispaania kõrgliigas. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta laenule Hispaania esiliiga klubis Elche. Hooajal 2017–18 kindlustas Fabián koha Betis põhikoosseisus. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 25. septembril 2017 mängus Levante UD vastu.

2018. aasta juulis siirdus ta umbes 30 miljoni euro eest Napoli, kellega sõlmis viieaastase lepingu.

2019. aastal tuli Fabián Hispaania kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks ning ta valiti turniiri parimaks mängijaks. Hispaania jalgpallikoondises tegi Fabián debüüdi 7. juunil 2019 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 18. novembril EM-i valikmängus Rumeenia vastu.

Saavutused 
Real Betis
Segunda División: 2014–15
Napoli
Coppa Italia: 2019–20

Välislingid 

Hispaania jalgpallurid
Real Betise jalgpallurid
SSC Napoli mängijad
Elche CF mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1996
Helibelton Palacios

Helibelton Palacios Zapata (sündinud 11. juunil 1993 Santander de Quilichaos) on Colombia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Elche.

Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Deportivo Cali, mille meeskonnas debüteeris ta Colombia kõrgliigas 2011. aastal.

2016. aasta detsembris siirdus ta Belgia kõrgliiga klubisse Club Brugge. 2018. aasta jaanuaris naasis ta Colombiasse, liitudes Atlético Nacionaliga.

2021. aasta veebruaris sõlmis Palacios lepingu Elchega.

Colombia jalgpallikoondises debüteeris Palacios 2015. aastal. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Colombia olümpiavõistkonda.

Saavutused 
Deportivo Cali
Categoría Primera A: Apertura 2015
Atlético Nacional
Copa Colombia: 2018

Välislingid 

Colombia jalgpallurid
Elche CF mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1993
Thatcher Demko

Thatcher Douglas Demko (sündinud 8. detsembril 1995 San Diegos, Californias) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Vancouver Canucks.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Boston College'i jäähokimeeskonnas. Hooajal 2015–16 pälvis ta üliõpilasliiga hooaja parimale väravavahile antava Mike Richter Award'i.

2014. aastal valiti ta NHL-i draftis Canucksi poolt 36. valikuna. Aastatel 2016–2018 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Canucksi noorteklubis Utica Comets. 2018. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule.

NHL-is tegi Demko Canucksi meeskonnas debüüdi 31. märtsil 2018 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu.

Demko kuulus USA jäähokikoondisse 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid 
 Thatcher Demko NHL.com lehel
 Thatcher Demko hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Sündinud 1995
Alīgarh

Alīgarh on linn Indias Uttar Pradeshi osariigis, Alīgarhi ringkonna keskus.

Linn paikneb Gangese tasandikul keset põllumajanduspiirkonda. 

Seal on tööstusettevõtteid ja Alīgarhi Muslimiülikool, kus õpib üliõpilasi kogu maailmast, 18. sajandist pärinev mošee ning islami pühakute haudu.

Linn sai alguse Alīgarhi fordi rajamisest 16. sajandil.
Renno Veinthal

Renno Veinthal (sündinud 24. juulil 1976) on eesti mehaanikateadlane ja professor.

Haridus
Lõpetas Tallinna Kadrioru Keskkooli 1994; TTÜ tootmis- ja transporditehnika õppesuund, insener (viieaastane kraadieelõpe) 1994–1999; TTÜ tootmistehnika õppesuund, tehnikamagister 2001; TTÜ tootmistehnika õppesuund; tehnikateaduste doktorantuur 2001–2005.

Teaduskraad ja kutse
Doktorikraad (Characterization and Modelling of Erosion Wear of Powder Composite Materials and Coatings. Pulberkomposiitmaterjalide ja –pinnete omadused ja erosioonkulumise modelleerimine, juh. prof. Priit Kulu), Tallinna Tehnikaülikool, 2005; vanemteadur 2006; professor 2007.

Teenistus
TTÜs 1996–…:  mehaanikateaduskonna materjalitehnika instituudi materjaliõpetuse õppetooli insener 1996–1999,  teadur 1999–2005; Katsekoja juhataja 2004–2007; materjalitehnika instituudi vanemteadur 2006–2007, professor 2007–2016; materjalitehnika instituudi direktor 2007–2015; TTÜ teadusprorektor 2015–2020; inseneriteaduskonna mehaanika ja tööstustehnika instituut (leping ajutiselt peatatud) 2017–2020, professor 2020–…

Alates 2021. aasta sügisest haridus- ja teadusministeeriumis teaduse, arenduse, kõrg- ja kutsehariduspoliitika asekantsler.

Teadustöö põhisuunad

Loodusteadused ja tehnika, protsessitehnoloogia ja materjaliteadus: pinded ja pinnatehnoloogia; komposiitmaterjalid; muude toodete tehnoloogia, magnetmaterjalid;  kulumiskindlad materjalid ja pinded, materjalide katsetamine.
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, 4 patentse leiutise kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 12 magistri- ja 4 doktoritööd.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus

TTÜ nõukogu, liige (doktorantide esindaja) 2001–2004; TTÜ nõukogu teaduskomisjoni liige 2001–2004; TTÜ materjalitehnika instituudi direktor 2007–2015; rahvusvaheliste konverentside korraldus- ja juhtkomitee liige 2009–2015; TTÜ senati liige 2015–2020; TTÜ kuratooriumi liige 2015–2016; Eesti TA uurija-professori valimiskomisjoni liige 2016; Eesti Keevitusühingu liige, Eesti Materjalitehnika Ühingu liige 2014–…; H2020 ekspertrühma liige Nanotehnoloogia, materjalitehnoloogia, biotehnoloogia, arenenud tootmis-ja töötlemistehnoloogia grupis 2014–…; Haridus ja teadusministrit nõustava teaduspoliitika komisjoni liige 2015–…; Toidu ja Fermentatsioonitehnoloogia Tehnoloogiaarenduskeskuse (TFTAK AS) nõukogu liige 2016–…; Nutika spetsialiseerumise juhtkomitee liige 2016–…; Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) nõukogu liige 2016–…

Tunnustus
Eesti TA 1999. a. lõputööde konkursi preemia diplomitöö "Materjalide ja toodete mittepurustav kontroll" eest 1999
Parim noorteadlane TTÜ mehaanikateaduskonnas 2012
Parim eestikeelne kõrgkooliõpik 2015 - „Materjalitehnika“ I-II osa, autorid Priit Kulu, Jakob Kübarsepp, Andres Laansoo, Renno Veinthal - 2015.
TTÜ teenetemedal "Mente et manu" 2020.

Viited

Välislingid 
Renno Veinthal Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti mehaanikateadlased
Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1976
Siluan Áthoselt

Áthose püha Siluan (vene keeles Святой Силуан Афонский; ilmaliku nimega Семён Иванович Антонов Semjon Ivanovitš Antonov; 1866 Šovskoje, Tambovi kubermang – 24. september (Juliuse kalendri järgi 11. september) 1938 Panteleimoni klooster, Áthos) oli vene päritolu Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku munk, kes tegutses Áthosel. 

Õigeusu kirik austab teda pühakuna (vagana). Tema mälestuspäev on 11. september Juliuse kalendri järgi.

Elukäik 
Semjon Antonov sündis Tambovi kubermangu Lebedjani maakonnas Šovskoje vallas Šovskoje külas. Naaberkülas Sezjonovos elas sulgunu Joann Sezjonovost.

Ta paistis silma tervise ja kehalise jõuga: ta võis paljaste kätega võtta tulise malmpoti ja viia selle pliidilt lauale, mille taga tema artell töötas. Rusikalöögiga võis ta päris paksu laua risti pooleks lüüa.  Ta tõstis suuri raskusi ja tal oli suur vastupidavus nii kuuma kui ka külma käes, ta võis väga vähe süüa ja palju töötada.

Viited

Kirjandus 
А. Л. Гуревич. Духовные предтечи Преподобного Силуана Афонского. – Православный летописец Санкт-Петербурга, 2000, nr 2, lk 44–54. Veebiversioon.
Ain Kütt

Ain Kütt (sündinud 1975) on Eesti muuseumitöötaja ja kirjanik.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ajalugu, suunitlusega Eesti ajaloole. 

Pärast õpinguid läks ta tööle Vargamäele A. H. Tammsaare muuseumi juhiks. Alates 2006. aastast juhib ta RMK Sagadi mõisa muuseumi.

Looming
Ta on avaldanud ajakirjanduses populaarteaduslikke artikleid, peamiselt metsanduse ajaloost. Samuti on ta koostanud näitustekste. Ta on kirjutanud ka kümmekond näidendit harrastusteatrite tarbeks, neist kahte ("Laulupeole!" ja "Tõotatud maa") on teatrifestivalidel ka preemiatega pärjatud.

Krimilood
Sagadi paruni mõistatused:
"Risti soldati mõistatus"(2019)
"Kuldse medaljoni mõistatus"(2020)
"Musta paguni mõistatus" (2021)

Näidendid
"Laulupeole!"
"Tõotatud maa"

Viited

Eesti muuseumitöötajad
Eesti kirjanikud
Sündinud 1975
Max Delbrück

Max Ludwig Henning Delbrück (4. september 1906 – 9. märts 1981) oli saksa päritolu Ameerika Ühendriikide biofüüsik.

Delbrück õppis Göttingeni Ülikoolis astrofüüsikat, keskendudes teoreetilisele füüsikale. 1930. aastal sai ta doktorikraadi. Delbrück tegi koostööd Otto Hahniga ning kirjeldas ta gammakiirte hajumise protsessi, mis hiljem nimetati Delbrücki hajumiseks. 1937. aastal lahkus Delbrück Saksamaalt ja siirdus Rockefelleri fondi kutsel Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas Rockefelleri fondi molekulaarbioloogia programmis. 

1939. aastast töötas ta Vanderbilti Ülikooli füüsikaõppejõuna. 1947. aastal sai Delbrück California Tehnoloogiainstituudi bioloogia professoriks.

1969. aastal pälvis Delbrück koos Alfred Hershey ja Salvador Luciaga Nobeli meditsiiniauhinna viiruste paljunemise ja geneetilise struktuuri uurimise eest.

Viited

Ameerika Ühendriikide teadlased
Biofüüsikud
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1906
Surnud 1981
Meistriliiga 2021

Meistriliiga 2021 (ametlikult sponsornimega Premium liiga 2021) oli Eesti jalgpalli kõrgliiga 31. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal. Hooaeg pidi algama 5. märtsil 2021, kuid lükati koroonapandeemia tõttu edasi 13. märtsini 2021. Tiitlikaitsja oli Tallinna FC Flora.

Meeskonnad
Liigast võttis osa kümme võistkonda. Üheksa meeskonda 2020. aasta hooajast ja 2020. aasta Esiliiga võitja Pärnu Vaprus. Tallinna JK Kalev langes pärast 2020. aasta hooaega, lõpetades liigas viimasel kohal. Kuressaare säilitas oma koha Meistriliigas võites üleminekumängudel Esiliiga teise koha meeskonda Maardu Linnameeskonda.

Staadionid ja asukohad

Personal ja võistlusvormid

Treenerivahetused

Liigatabel

|-
|colspan="11"| Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
|}

Vaata ka
Esiliiga 2021
Esiliiga B 2021
II liiga 2021
III liiga 2021
IV liiga 2021

Viited

Välislingid
Ametlik koduleht

Meistriliiga hooajad
2021. aasta Eesti spordis
Aed-piparrohi

Piparrohi, õieti aed-piparrohi (Satureja hortensis) on üheaastane taim. Tänu eeterlikele õlidele on see aromaatne, vürtsikas ja veidi teravamaitseline. Looduslik leviala Kagu-Euroopast Lähis-Idani. 

Kasutatakse juurvilja- ja lihatoitudes. Sobib hästi ka suppide ja pajaroogade maitsestamiseks, täiendades hästi aedvilja-, seene-, läätse-, kapsa-, oa- ja maksatoitude maitset. Sobib ka juustutoitudesse (fondüüsse) või erinevatesse pasteetidesse. On üks Herbes de Provence koostisosa.
Paul Aron

Paul Aron (sündinud 4. veebruaril 2004) on eesti autosportlane, praegu võidusõidu Vormel Renault Eurocup ja Mercedes Junior Teami liige.

Karjäär

Kardisõit 
8-aastaselt Eestis alustanud Aron ronis kardiredelil, kuna kihutas peagi üle Euroopa, kuid peamiselt Itaalias. Aron võitis 2018. aastal CIK-FIA kardisõidu Euroopa meistrivõistlused.

Madalam valem 
Aron kihutas Prema Powerteamile 2019. aasta ADAC-i vormel-4 meistrivõistlustel, lõpetades meistrivõistlustel seitsmenda kohaga, kus mõlemad poodiumid olid võidud Austrias ja Hollandis. Aroni edukam kampaania 2019. aastal tuli Itaalia F4 meistrivõistlustel, samuti võistles Prema, ta võttis kaheksa poodiumit ja kaks võitu, millest üks tuli ka Red Bulli ringil, teine aga Mugellos. Aron lõpetas aasta Red Bulli nooremjuht Dennis Haugeri ja Brasiilia FDA liikme Gianluca Petecofi järel kolmandana. Tänu üheksale rookie võidule tuli Aron uustulnukameistriks.

Vormel Renault Eurocup 
Pärast nendega testimist hooajajärgsel testimisel Paul Ricardis 2019. aasta novembris sõlmis Aron ART Grand Prix uue Vormel Renault Eurocupi hooaja 2020 riietuse. Vaatamata Nürburgringi teise koha saavutamisele edestas eestlast tema kogenumad meeskonnakaaslased Grégoire Saucy ja lõpuks meister Victor Martins ning saavutas edetabelis üheteistkümnenda koha.

Vormel 1 
2019. aasta juulis lisas Mercedese vormel-1 meeskond Aroni oma juunioride meeskonda.

Isiklikku 
Aroni vanem vend on 2015. aasta Itaalia F4 meister Ralf Aron, kes on Prema Powerteami meeskonna mänedžer.

Välislingid 
 Paul Aron karjääri kokkuvõtte DriverDB.com (inglise keeles)

Eesti autovõidusõitjad
Sündinud 2004
Dennis Hauger

Dennis Hauger (sündinud 17. märts 2003) on Norra autosportlane, Red Bulli juunioride meeskonna liige ja FIA Vormel-3 Meistrivõistlustel Prema Racingu võistleja.

Karjäär

Esialgsed õnnestumised: 2011–2017
Hauger alustas autosõidukarjääri 2011. aastal Norra kardimeistrivõistlustel. Esimese suurema tulemuse saavutas ta 2015. aastal: ta triumfeeris Itaalia meistrivõistluste kategoorias ‘60 Mini ’ning lõpetas esikohaga ka WSK Super Masters meistrivõistlused. Isegi sel aastal võitis ta Vega International Winter Trophy. Järgmisel hooajal osales ta juba Saksamaa juunioride kardisõidu meistrivõistlustel, mille ta ka võitis. Viimasel aastal kardis osales ta Saksamaa meistrivõistlustel. Ta võitis hooaja meistrivõistlused.

Esimene väljakutse - Vormel 4 kategooriad: 2017–2019
2017. aasta septembris sai ametlikuks ühinemine Red Bulli vormel-1 meeskonna noorteprogrammiga Red Bull Junior Team. Kuu aega hiljem teatati, et 2018. aastal kuulub ta Suurbritannia vormel-1 meistrivõistluste alasse. Ta lõpetas hooaja TRS Ardeni juunioride meeskonnas. Ta suutis hooaja jooksul võita kokku neli korda. Ta saavutas tabelis 4. koha.

2019. aastal võistles ta Van Amersfoort Racingu abiga nii Saksamaa kui ka Itaalia Vormel-4 Võistlustel. Ta suutis Saksamaa sarjas esikoha võita kokku kuus korda, neist kolm nädalavahetusel Hockenheimringenis. Tema teenitud 251 punktist piisas 2. positsiooniks. Ta on Itaalia meistrivõistlustel kogunud 12 võitu, neist kolm nädalavahetusel Autodromo Nazionale Monzas. Ta kogus 369 punkti ja sellest sooritusest piisas tema esimese meistritiitli võitmiseks. Augustis sai Motoparki meeskond talle võimaluse läbida Euroformula lahtiste meistrivõistluste Silverstone'i voor. Esimese sõidu lõpetas ta kuuendana ja teise viiendana.

Kõrgemal tasemel - Vormel 3: 2020–
2019. aasta oktoobris läbis ta Valencias peetud Hitech Grand Prix Guardiga FIA Vormel-3 Meistrivõistlustel hooajajärgse katse. 2020. aasta jaanuaris selgus, et ta jätkab oma karjääri selles üksuses. Kolmandas voorus kogus Hungaroringil peetud võistluste ajal esimest ja viimast korda punkte, kus suutis sprindisõidus alustada servast ja lõpetas lõpuks 3. positsioonil. Lõpuks sai ta üldarvestuses 17. koha.

28. detsembril 2020 teatas meister tiitlikaitsja Itaalia Prema Racing, et sõlmisid Haugeri 2021. aasta võistluseks.

Rohkem informatsiooni
 DriverDB ametlik veebisait
 Profiil aasta Red Bull Junior Team veebilehel

Norra autosõitjad
Sündinud 2003
Gianluca Petecof

Gianluca Petecof (sündinud 14. novembril 2002) on Brasiilia autosportlane. Vormelite Piirkondliku Euroopa Meistrivõistluste meister 2020. aastal ja Itaalia Vormel 4 teine ​​koht 2019. aastal. Praegu on Campos Racing Vormel 2 sõitja.

Välislingid 

 Gianluca Petecof DriverDB ametlik veebisait (inglise keeles)

Brasiilia autosõitjad
Sündinud 2002
Merike Kokajev

Merike Kokajev (sündinud 1956 Tartus) on Eesti diplomaat. Alates 1991. aastast töötab Kokajev Eesti välisministeeriumi teenistuses. Merike Kokajev räägib inglise, vene ja prantsuse keelt.

Elulugu 
Merike Kokajev on sündinud 1956. aastal Tartus ning lõpetanud Leningradi Riikliku Ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse erialal. 

Alates 1991. aastast on Kokajev välisministeeriumi teenistuses. Kokajev on töötanud protokolli osakonnas esimese sekretärina, konsulina suursaatkonnas Brüsselis, aastatel 1999–2002 esimese sekretärina Eesti alalises esinduses Genfis ÜRO juures ning 2005-2008 New Yorgis Eesti alalises esinduses ÜRO juures inimõiguste ja relvastuskontrolli nõunikuna ning missiooni asejuhina. Aastatel 2005–2007 oli ta ÜRO Põlisrahvaste Püsifoorumi liige. 

Aastatel 2008–2010 oli Kokajev suursaadik Indias resideerimisega Tallinnas. Aastatel 2010–2014 oli ta suursaadik Itaalias, San Marino Vabariigis ja Malta Vabariigis resideerimisega Roomas. Pärast seda oli Merike Kokajev tööl ministeeriumis Euroopa Liidu üldasjade ja Kagu-Euroopa büroo direktorina. 13. detsembrist 2016 kuni 31. juulini 2021 oli ta Eesti suursaadik Valgevenes.

Viited

Eesti suursaadikud
Sündinud 1956