joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
1891

1891. aasta (MDCCCXCI) oli 19. sajandi 91. aasta.

Sündmused Eestis 
 20. jaanuar (vkj 8. jaanuar) – Tallinna ja Tartu reaalkoolile kehtestati üldine Venemaa reaalkoolide põhimääruse sätted. 
Mais otsustas Pühim Valitsev Sinod rajada Pühtitsa nunnakloostri.
 27.-29. juuni (vkj 15.-17. juuni) – Tartus toimus IV üldlaulupidu.
14. august (vkj 2. august) – Postimees hakkas ilmuma päevalehena.
16. august (vkj 4. august) – Tallinnas "Lootuse" seltsis toimusid esimesed tõstevõistlused, mille võitis kohtukirjutaja Gustav Boesberg.
3.–4. oktoober (vkj 21.-22. september) Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi korraldatud "I põllu- ja aiaviljade, noorte viljapuude ja ilukasvude väljanäitus" Tallinnas "Lootuse" seltsimajas.
 29. november (vkj 17. november) – Kuressaare merekool õnnistati sisse. Õppetöö algas järgmisel päeval ehk 30. novembril (vkj 18. novembril).

Eestis algas mitu aastat kestnud valdade liitmine.

Sündmused maailmas 
 Asutati Merck & Co.
 11. oktoober – Rootsis asutati Skanseni vabaõhumuuseum.

Sündinud 
9. jaanuar – August Gailit, eesti kirjanik
9. jaanuar – Ado Köögardal, eesti vaimulik
13. veebruar – Grant Wood, USA maalikunstnik
2. märts – Philipp Kaljot, Eesti diplomaat
14. mai – Martin Jervan, Eesti sõjaväelane
15. mai – Mihhail Bulgakov, vene kirjanik
13. oktoober – Herman Hoogland, hollandi kabetaja
20. oktoober – Hans Elb, Eesti sõjaväelane
9. november – Gerd Neggo, eesti tantsija, tantsulavastaja ja pedagoog
14. november – Liina Reiman, eesti näitleja
19. november – Viktor Tarmas, Eesti diplomaat, poliitik ja advokaat
2. detsember – Otto Dix, saksa maalikunstnik, ekspressionist
26. detsember – Henry Miller, USA kirjanik

Surnud 
 16. jaanuar – Léo Delibes, prantsuse helilooja
 27. aprill – Joachim Oppenheim, rabi
 22. august – Jan Neruda, tšehhi kirjanik
 10. november – Arthur Rimbaud, prantsuse luuletaja
 5. detsember – Pedro II, endine Brasiilia keiser
 11. detsember – Aleksandr Potebnja, ukraina keeleteadlane

Viited

 1891
1890

1890. aasta (MDCCCXC) oli 19. sajandi 90. aasta.

Sündmused Eestis 
 25. veebruar (vkj 13. veebruar) – kaotati Saaremaa ja Tallinna konsistoorium. 
 29. aprill (vkj 17. aprill) – Venemaa keiser kinnitas Riiginõukogu otsuse "Vene õppekeele tarvituselevõtmisest Tartu õpperingkonna tütarlaste õppeasutustes".
 6. mai (vkj 24. aprill) – seadus gümnaasiumide 30. juuni 1871. aasta põhimääruse ja koosseisude rakendamisest Tartu õpperingkondade gümnaasiumides. Selle alusel korraldati kõigepealt ümber Tallinna ja Tartu vastavad õppeasutused. 13. augustist alates sai Tallinna Kubermangugümnaasiumist Nikolai I Gümnaasium.
 Eesti alal paiknevates suurtööstusettevõtetes (vähemalt 16 töölist) töötas 13 000 töölist. Nendest töölistest 71% töötas tekstiili-, 11% metalli- ja masinaehitustööstuses.

Sündmused maailmas 
 6. august – Ameerika Ühendriikides kasutati elukaaslase kirvega tapnud William Kemmleri hukkamiseks esmakordselt ajaloos elektritooli.
 4. november – Londonis avati ametlikult esimene elektriline metroo.

Sündinud 
 2. jaanuar – Henrik Visnapuu, eesti luuletaja ja proosakirjanik
19. jaanuar – Elmer Niklander, Soome kergejõustiklane
19. jaanuar - Theodor Petai, eesti pedagoog ja ühiskonnategelane Võrumaal
 2. veebruar – Charles Correll, USA näitleja
 10. veebruar – Boriss Pasternak, vene kirjanik
 7. märts – Juhan Kelk, Eesti sõjaväelane
 6. aprill – Anton Fokker, Hollandi lennukikonstruktor
 18. aprill – Marius Fabre, prantsuse kabetaja 
24. mai – Ferdinand Gustav Adoff, eesti ehitusinsener
 31. mai – Aleksander Rosenvald, Eesti sõjaväelane
 16. juuni – Stan Laurel (Arthur Stanley Jefferson), inglise koomik
 15. september – Agatha Christie, inglise kirjanik
 15. september – Frank Martin, Šveitsi helilooja
 14. oktoober – Dwight Eisenhower, USA 34. president 1953–1961
 22. november – Lazar Lissitski, juudi päritolu Vene maalikunstnik ja arhitekt
 31. detsember – Aleksander Alver, eesti vaimulik

Surnud 

 13. juuli – Johann Voldemar Jannsen
 19. jaanuar – Georg, Schwarzburg-Rudolstadti vürst

Viited 

 1890
1882

1882. aasta (MDCCCLXXXII) oli 19. sajandi 82. aasta.

Sündmused Eestis 
 Aleksander III määras Liivimaal ja Kuramaal tehtava revisjoni (Manasseini revisjon) juhiks Nikolai Manasseini.
 Jaanuaris pidas Natalie Johanson-Pärna Eesti Kirjameeste Seltsis esimese eesti naisena avaliku kõne.
 4. jaanuar (vkj 23. detsember) – ilmus Ado Grenzsteini ajalehe Olevik esimene number.
 1. aprill (vkj 20. märts) – Liivimaa kubermangus hakkas kehtima trükiasjade peavalitsuse kehtestatud varasemast rangem tsensuurikord.
 Aprillis-mais tegutses Liivimaal Manasseini revisjoni valitsuskomisjon.
 25. aprill (vkj 13. aprill) – Balti kubermangude väeteenistuskomisjonides kehtestati asjaajamiskeeleks vene keel.
 15. juuni (vkj 3. juuni) – Jaak Järve väljaandel ilmus ajalehe Virulane esimene number.
 Suvel on mitmetes mõisates kasutusel hobuveol liikuv heinaniidumasin.
 9. august – 28. september (vkj 28. juuli – 16. september) – Narvas toimus ülelinnaline tööliste streik.
 28. september (vkj 15. september) – Rakveres mängiti esimest korda eestikeelset näitemängu Viru Eesti Seltsis Kalevipoeg, Juhan Kunderi kirjutatud “Mulgi mõistus ja tartlaste tarkus”.
 8. oktoober (vkj 26. september) – avati Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi maja.

Sündmused maailmas 
 ...

Sündinud 
 25. jaanuar – Virginia Woolf, inglise kirjanik 
 30. jaanuar – Franklin Delano Roosevelt, USA riigitegelane 
 2. veebruar – James Joyce, iiri kirjanik
 14. märts – Waclaw Sierpinski, Poola matemaatik
 23. mai – Jaan Vahtra, eesti kunstnik
 24. juuli – Hans Rebane, Eesti diplomaat
 31. august – Harry Porter, USA kõrgushüppaja
 9. september – Tõnis Rotberg, Eesti sõjaväelane
 29. oktoober – Jean Giraudoux, prantsuse kirjanik ja diplomaat
 9. november – August Oswald Westren-Doll, eesti ja saksa pastor
 11. detsember – Max Born, juudi päritolu matemaatik ja füüsik
 12. detsember – Akiba Rubinstein, Poola maletaja
 16. detsember – Zoltán Kodály, ungari helilooja

Surnud 
26. veebruar – Moritz Daniel Oppenheim, juudi päritolu saksa kunstnik
19. märts – Carl Robert Jakobson, eesti ühiskonnategelane
19. aprill – Charles Darwin, briti naturalist
29. mai – Vassili Perov, vene maalikunstnik
25. august – Friedrich Reinhold Kreutzwald, eesti kirjanik ja rahvaluule töötleja
16. september – August Wilhelm Boström, endine Viljandi bürgermeister

Viited 

 1882
1878

1878. aasta (MDCCCLXXVIII) oli 19. sajandi 78. aasta.

Sündmused Eestis 
Talvest sügiseni ehitasid eesti laevaehitusmeistrid Tobolskis avamere purjelaeva "Sibir".
 1. veebruar (vkj 20. jaanuar) – Eduard von Middendorff immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonda.
 13. märts (vkj 1. märts) – avati vene õppekeelega Tartu II Õpetajate Seminar.
 23. märts (vkj 11. märts) – Carl Robert Jakobsoni väljaandel ilmus esimene ajalehe Sakala number.
 Juunis hakkas ilmuma ajakiri Meelejahutaja.
 Juunis algas eesti ärkamisaja suurlõhe Jakob Hurda ja Carl Robert Jakobsoni vahel.
 Eestis Vana-Kuuste mõisas kasutati esimest korda koorelahutajat, mis märgatavalt edendas piimandust.

Sündmused maailmas 
 14. veebruar - Thomas Alva Edison patenteeris fonograafi
 15. oktoober – New Yorgis alustas tööd Edison Electric Light Company.
 Rootsi insener ja tööstur Carl Gustav de Laval patenteeris koorelahutaja, mille oli leiutanud 1877. aastal.
 Bulgaaria vabanemine Osmanite riigist
 Kotka sai linnaõigused.

Sündinud 

 30. jaanuar – A. H. Tammsaare, eesti kirjanik
1. veebruar – Alfréd Hajós, Ungari ujuja
 8. veebruar – Martin Buber, juudi filosoof
 7. märts – Boriss Kustodijev, vene kunstnik
 1. november – Konrad Mägi, eesti maalikunstnik
 5. november – Mihhail Artsõbašev, vene kirjanik, dramaturg ja publisist
 7. november – Lise Meitner, austria füüsik
 13. detsember – Otto Hermann, Eesti dirigent ja helilooja
 25. detsember – Louis Chevrolet, USA võidusõitja ja autoehitaja
 31. detsember – Elizabeth Arden (Florence Nightingale Graham), kanada päritolu USA kosmeetik

Surnud 

 ...

Viited 

 1878
1877

1877. aasta (MDCCCLXXVII) oli 19. sajandi 77. aasta.

Sündmused Eestis 
 4. märts – Tartus Tallinna tänaval avati Eesti esimene psühhiaatriahaigla – kaheksa voodikohaga närvi- ja vaimuhaiguste kliinik.
 5. märts (vkj 21. veebruar) – Tallinnas avati laulu- ja mänguselts "Lootus".
 7. aprill (vkj 26. märts) – Baltimaade linnades hakkas kehtima Vene linnaseadus, mille kohaselt valiti nüüd linnavolikogu ja moodustati linnavalitsus, mida juhtis linnapea. Seniste raadide ülesandeks jäi kuni 1889. aastani linnakohtu funktsioon. 
 Vene-Türgi sõda (1877–1878). Suvel võeti Eestist Venemaa sõjaväkke 2300 tagavaraväelast
 Detsembris astus ametisse uus Tallinna linnavolikogu, kus eesti ja vene linnavolinikud jäid ühiselt opositsiooni. See oli esimene kord, kui linnaeestlased said ise osaleda linna ühiskondliku ja avaliku elu korraldamisel.
 Tallinnas asutas Alexander Martin Luther uue auru jõul töötava mööblivabriku (ka: auru-puusärgi vabrik).

 ...

Sündmused maailmas 
Rootsi insener ja tööstur Carl Gustav de Laval leiutas koorelahutaja. Ta patenteeris seadme 1878. aastal.
12. aprillil kuulutas Aleksander II sõja Osmanite Türgile
 15. aprillil katsetas Enrico Forlanini veidi üle kolme kilo kaaluvat auru jõul töötavat helikopterit.
 9. mail kuulutas Rumeenia end sõltumatuks Osmanite riigist.
 21. novembril teatas Thomas Alva Edison fonograafi leiutamisest. Edison demonstreeris seadet esmakordselt 29. novembril.

Sündinud 
 2. veebruar – Frank Packard, Kanada kirjanik
 2. juuli – Hermann Hesse, saksa kirjanik
 1. august – Georg Hackenschmidt, eesti maadleja ja filosoof
 7. august – Ulrich Salchow, Rootsi iluuisutaja
 5. oktoober – Artur Lossmann, Eesti sõjaväelane
19. november – Martin Prikask, eesti usutegelane, Eesti Metodisti Kiriku üks loojaid
19. november – Cornelius von Rauch, eesti arst
 22. november – Endre Ady, Ungari luuletaja
 21. detsember – Jaan Sarv, Eesti matemaatik ja haridustegelane

Surnud 
 4. jaanuar – Cornelius Vanderbilt, USA filantroop ja ärimagnaat (82)
 5. jaanuar – Carl Timoleon von Neff, baltisaksa kunstnik
 4. august – Gustaf, Vasa prints
 17. august – Alexander von Patkul, baltisaksa sõjaväelane
 5. september – Pöörane Hobune, lakotade pealik
 17. september – Pomare IV, Tahiti kuninganna
 17. september – William Henry Fox Talbot, inglise leidur ja fotograafiapioneer
 31. detsember – Gustave Courbet, prantsuse maalikunstnik

Viited 

 1877
1874

1874. aasta (MDCCCLXXIV) oli 19. sajandi 74. aasta.

Sündmused Eestis 
13. jaanuar (vkj 1. jaanuar) – avalikustati manifest üldisest sõjaväekohustusest, kus oli kirjas, et kõigist seisustest isikutele alates 21. eluaastast määratakse 15-aastane teenistusaeg. Haritud meestel oli teenistusaeg lühem. Noorsõdurid valiti välja liisutõmbamisega.
21. jaanuar (vkj 9. jaanuar) – asutati vene õppekeelega Tallinna Tütarlaste Progümnaasium, mis täieõiguslikuks gümnaasiumiks sai 1881. aastal.
10. august - Carl Robert Jakobson korraldas oma Kurgja talus Eesti esimese künnivõistluse.
15. november (vkj 3. november) – Narvas alustab tegevust laulu- ja mänguselts Ilmarine.
Ilmuma hakkas "Eesti Kirjameeste Seltsi aastaraamat". Seda loetakse esimeseks eestikeelseks teaduslikuks perioodikaväljaandeks.

Sündmused maailmas 
 ...

Sündinud 
25. jaanuar – William Somerset Maugham, inglise kirjanik
1. veebruar – Hugo von Hofmannsthal, Austria kirjanik
3. veebruar – Gertrude Stein, USA kirjanik ja feminist
23. veebruar – Konstantin Päts, Eesti riigitegelane ja esimene president
13. märts – Ellery Clark, USA kergejõustiklane
14. juuli – ‘Abbās II, Egiptuse kediiv
13. september – Arnold Schönberg, juudi soost austria helilooja

Surnud 

5. mai – Charles Gleyre, Šveitsi kunstnik
19. november – Hans Heinrich Falck, Toomgildi oldermann

Viited 

 1874
George W. Bush

George Walker Bush  (George W. Bush [džoodž dablju buš] (nime lühivorm, mis eristab teda isast (George H. W. Bushist); sündinud 6. juulil 1946 New Havenis Connecticuti osariigis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, kes oli aastatel 1995–2000 46. Texase osariigi kuberner ja aastatel 2001–2009 Ameerika Ühendriikide 43. president. Ta astus presidendiametisse 20. jaanuaril 2001 ning valiti 2004. aastal teiseks ametiajaks, mis lõppes 20. jaanuaril 2009, kui ametisse vannutati Barack Obama.

Bushi isa George H. W. Bush oli USA 41. president. George W. Bush on teine USA president, kes on USA presidendi poeg (esimene oli USA 6. president John Quincy Adams, kes oli USA 2. presidendi John Adamsi poeg). 

Bush kuulutas pärast 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakuid välja terrorismivastase sõja ning käskis sama aasta oktoobris riigi relvajõududel tungida Afganistani, kukutada seal võimult Ţālebān ja tabada Usāmah ibn Lādin. 2003. aasta märtsis sai ta kongressilt mandaadi invasiooniks Iraaki, väites, et viimane oli rikkunud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooni 1441.

George W. Bush oli esimene USA president, kes külastas oma ametiajal Eestit (2006. aastal).

Isiklikku 
George W. Bush abiellus 5. novembril 1977 Laura Bushiga. Neil on kaksikud Barbara ja Jenna.

Tunnustus
2012 – Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Kriitika 

George W. Bush ignoreeris korduvaid tõsiseid hoiatusi vahetult enne 11. septembri terrorirünnakuid. Arvatakse, et tegutsemise korral oleks saanud terrorirünnaku ära hoida.

Lisaks kritiseeritakse Georg W. Bushi Iraagi põhjendamatus ründamises, kuna enne sõja algust puudusid vettpidavad tõendid massihävitusrelvade olemasolust ja Iraagi toetusest al-Qaedale.

Tema ametiajal halvenes tunduvalt rahvusvaheline avalik arvamus USA suhtes, eriti Ühendkuningriigis, Prantsusmaal, Lõuna-Koreas, Kanadas ja Austraalias, mis taastus alles tema järeltulija, Obama ametiajal. Ühendkuningriigis toimusid tema visiitide ajal tihti meeleavaldused. Täna peavad ajaloolased teda üheks halvimaks riigi presidendiks.

Viited

Välislingid 

  George W. Bush: inimestel on õigus tõde teada, Postimees, 12. november 2008
  Bush õigustas oma otsuseid Postimees, 12. jaanuar 2009
 George W. Bush: Mis ma valesti tegin? Mida õigesti? EPL, 15. jaanuar 2009
 Kadri Liik. Bush kahjustas USA reputatsiooni maailmas EPL, 14. jaanuar 2009
 Hendrik Vosman.  Bush valmistub hommikukohviks Lauraga Postimees, 17. jaanuar 2009
 Heiki Suurkask. Kas eestlastel on põhjust Bushi taga igatsema jääda? EPL, 20. jaanuar 2009
 Aadu Hiietamm. George W. Bush õpib elama pensionärina Õhtuleht, 17. veebruar 2009 

Ameerika Ühendriikide presidendid
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Texase kubernerid
Sündinud 1946
Henn Mikkin

Henn Mikkin (20. jaanuar 1947 – 6. veebruar 2004) oli eesti psühholoog.

Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1970. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli. Aastal 1977 kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja.

1970. aastast töötas ta õppejõuna Tartu Ülikoolis (kuni 1989. aastani Tartu Riiklik Ülikool), hiljem ka Tartu Ülikooli Pärnu Kolledžis ja Tallinna Pedagoogikaülikoolis.

1990. aastate esimesel poolel töötas Henn Mikkin Tartu Ülikoolis välja sotsiaaltöö eriala õppekava, pöörates erilist tähelepanu kliendikesksele sotsiaaltööle.

1990. aastate algupoolel osales Henn Mikkin Eesti Vabariigi sotsiaalpoliitika aluste väljatöötamises.

Ta tegutses ka suhtlusoskuste koolitaja, nõustaja ja psühhoterapeudina nii asutustes-ettevõtetes kui ka üksikklientide tellimusel. Suhtlusoskuste koolituseks töötas ta juba 1970. aastatel välja videotagasisidega suhtlustreeningu meetodi, olles selle meetodi rajaja Nõukogude Liidus. Tema algatusel kinnitati 2003. aasta lõpul suhtlustreeneri riiklik kutsestandard ja loodi Eesti Suhtlemistreenerite Ühing.

2000. aastast oli Henn Mikkin vabakutseline õppejõud ja konsultant.

Kolleegid on esile tõstnud Henn Mikkini loovust ja tundlikkust ümbritsevate probleemide suhtes ja inimestega suhtlemisel ning tema eetilisust.

Viited

Kirjandus
Ann Seilenthal, Marge Vainre (toim). Henn Mikkin ja suhtlemistreeningu arengu lugu, Eesti Suhtlemistreenerite Ühing 2006. ISBN 9789949134390

Välislingid
Foto

Eesti psühholoogid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1947
Surnud 2004
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Kõverlaid

Kõverlaid on 30 hektari suurune asustamata laid Väinameres Hiiumaa vallas Salinõmme külas. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidelahe sihtkaitsevööndisse.

Nimi
Laidu on esmakordselt mainitud 1770 Krugholm. 1798 Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" on laid kui Köwerlaid ja Krugholm. 

Laid on oma nime saanud ilmselt oma kõvera kuju ja käärulise rannajoone järgi.

Asukoht

Kõverlaiu keskpunkti geograafilised koordinaadid on .

Kõverlaid asub Hiiumaa Sarve poolsaarest 11 kilomeetrit kagus, Ahelaiust 1,5 kilomeetrit kirdes ja Muhu Seaninast 7,5 kilomeetrit põhja pool.

Kõverlaiu idakallast peetakse Hiiu maakonna idapoolseimaks punktiks, tegelikult on veidi kaugemal idas väike Hülgerahu.

Kõverlaiu läänekallast nimetatakse Vähe-Kõveri otsaks ja idakallast Suur-Kõveri otsaks, Muhu poole jääb Lõunarand. Laiu kirdetippu kutsutakse Andrusesääreks.

Loodus
Saare rannajoon on kääruline.

Meri
Laidu ümbritsevad kared ja karid. Läänes asuva Ahelaiuni on meri vaid kuni meetri sügavune ning väga kivine, mistõttu sealt on isegi paadiga raske läbi saada. Meres ujub palju hülgeid.

Kivid
Idapoolses Lõunarannas on järsk mere poolt kuhjatud vall püstise rändrahnuga, läänepoolne Lõunarand on lauge.

Kivid katavad saart vaid rannikul.

Taimed
Suur-Kõveri otsas kasvavad okaspuud (mänd), keskosas lehtmets (suures osas haavad, ka kased) ja kadakad ning muud põõsad. Lõunaranna läänepoolne kallas on hõredalt pillirooga kaetud.

Loomad
Harva võib saarele ujuda põder või isegi metssiga, talvel külastab kõiki suuremaid Hiiumaa laide rebane.

Inimtegevus
Kõverlaiul ei ole kunagi asustust olnud. Sajandeid tagasi võis saar olla kasutuses hiidlaste ja muhulaste heinamaana.

Saarel on lubatud viibida kaitseala valitseja nõusolekuta 1. jaanuarist 10. veebruarini. Kõverlaidu külastatakse harva ning ta torkab silma puutumatu looduse poolest.

Viited

Kirjandus
Haide-Ene Rebassoo. Laidude raamat, Tallinn 1972

Välislingid
 
Lühitutvustus, pildid, kaart

Väinamere saared
Hiiu maakonna saared‎
Hiiumaa vald
Kõrgelaid

Kõrgelaid (ka Kõrglaid) on laid Hiiumaa vallas Väinameres Hiiumaast kagus. Saar kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Laidude sihtkaitsevööndisse.

Nimi
Laidu on esmakordselt mainitud 1770 kui Korgeland. 1798 Ludwig August Mellini "Liivimaa atlases" on laid kui Körgelaid. 

Kõrgelaiu nimi tuleb tema kõrgusest. Laiu kallas on järsk just enamkasutatava sadamakoha juurest.

Asukoht

Kõrgelaiust kirdes asub Vareslaid, lõunas Hanerahu ning kagus Ankrurahu ja Ahelaid.

Loodus

Kõrgelaiu pindala on 14,4 hektarit. Väikesele pindalale vaatamata on ta paljude teiste Väinamere saarte kõrval üpris kõrge (kuni 4,4 meetrit merepinnast), mille järgi ta on ka nime saanud. Laiu põhjaosa on kõrge ja 1 hektari ulatuses metsaga kattunud, palju on saarepuid. Laiul on 2 hektari ulatuses puiskarjamaad. Kõikjal esineb türnpuid, mis on kohati väga jämedad, meenutades Hanerahu olustikku. Saarelt ei puudu ka kadakad.

Haruldasematest taimedest kasvab laiul rand-kirburohi ja samblikest neersamblik.

2005 pesitses laiul 6 paari tõmmuvaeraid.

Inimtegevus

Ajalugu
Kõrgelaiul tegutses 1842–1860 kõrts, kõrtsmikuks oli Saarnaki laiult pärit elanik.

2000. aasta suvel olid saarel tõsielusarja Robinsonid võtted koos televisiooni võttegrupiga, et jälgida eestlaste, lätlaste ja leedulaste elu eraldatud saarel. Võttegrupi mahajäetud praht ja tarbeesemed põhjustasid looduskaitsjate seas pahameele.

Laiu järgi on nimetatud reisilaev Kõrgelaid.

Külastamine
Kõrgelaid on armastatumaid Hiiumaa laide. Selle külastamine on suhteliselt harv tema kauguse ja maastikukaitseala piirangute tõttu.

Kõrgelaiul on lubatud viibida kaitseala valitseja nõusolekuta jääkatte tekkimisest selle lagunemiseni.

Viited

Välislingid
 
Eesti Televisiooni saade "Osoon": "Rabahani. Geeniprojekt. Kõrgelaiu hülged"

Väinamere saared
Hiiu maakonna saared
Hiiumaa vald
Anguilla vapp

Anguilla vapp on Anguilla (Suurbritannia autonoomse meretaguse ala) vapp. See on embleem, mis on kujutatud Anguilla lipul ja on rahvuse traditsiooniline sümbol.

Valgel kilbil on helesinine alaosa, valge välja keskel on kolm oranži delfiini. Kolm delfiini tähistavad sõprust, arukust ja vastupidavust, üheskoos aga ühtsust ja jõudu; nende paiknemine ringikujuliselt kujutab järjepidavust. Valge väli sümboliseerib rahu, sinine laid merd ning võitlust, noorust ja lootust.

Anguilla sümboolika
Vapid riigiti
Altai Vabariigi lipp

Altai Vabariigi lipp on Venemaa Föderatsiooni koosseisu kuuluva Altai Vabariigi lipp.

Lipp võeti kasutusele 3. märtsil 1993.

Lipu kirjeldus 
Altai Vabariigi plagu on ristkülikukujuline.  Sellel on kujutatud neli horisontaalset laidu: ülemine laid on valge, alumine on helesinine ning nende vahel on veel kaks kitsast triipu, millest üks on helesinine ja teine valge.  Laidude laiuste vahekord lipul on järgmine: kitsas  sinine ja valge triip kumbki 1:25, alumine sinine laid 1:4 ja ülemine valge 2:3 lipu kõrgusest.

Lipu kõrguse ja laiuse suhe on alates 29. juunist 1994  2:3.

Sümbolite tähendused 
Sinised laiud sümboliseerivad puhtust, taevast, mägesid, jõgesid ja järvi Altais. Valge tähistab igavikku, edasipürgimist, armastust ja rahvaste üksmeelt. Sinine ja valge pärinevad Venemaa lipult ja rõhutavad seda, et Altai Vabariik kuulub Venemaa Föderatsiooni.

Vaata ka
Altai Vabariigi vapp

Välislingid
 
 Altai Vabariigi lipp geraldika.ru's (vene keeles)
 Altai Vabariigi lipp Altai Vabariigi ametlikul koduleheküljel (vene keeles)
 Riiklik sümboolika: Altai Vabariik - Gorno-Altaisk (vene keeles)

Venemaa lipud
Dagestani Vabariigi lipp

Dagestani Vabariigi lipp  on Venemaa Föderatsiooni koosseisu kuuluva Dagestani Vabariigi lipp.

Lipp on ametlikult kinnitatud 26. veebruaril 1994.

Lipu kirjeldus 
Dagestani Vabariigi lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud horisontaalselt kolmeks võrdseks laiuks (trikoloor), ülalt alla roheline, sinine ja punane.

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 1:2.

Sümbolite tähendused 
Roheline sümboliseerib elu ja Dagestani maa rikkusi ning samaaegselt on see ka traditsiooniline islami värv. Sinine tähistab merd (Dagestani idaosas on Kaspia meri) ja ilu. Punane sümboliseerib demokraatiat, hariduse jõudu inimkonna loometöös ning mägirahva mehisust ja vaprust.

Vaata ka 
 Dagestani Vabariigi vapp

Välislingid 
Riiklik sümboolika: Dagestani Vabariik - Mahhatškala (vene keeles)
Dagestani Vabariigi lippust Geraldika.ru-s (vene keeles)

Venemaa lipud
Dagestan
2003 QQ47

Asteroid 2003 QQ47 avastati 2003. aasta augusti lõpus ameeriklaste poolt.

Oma nime on ta saanud huvitava trajektoori järgi. Tähelepanuväärne on see, et asteroid on enam kui poolteist kilomeetrit pikk. Maale oli ta kõige lähemal 21. märtsil 2014.

Algsete arvutuste järgi oli selle kokkupõrkamise tõenäosus Maaga 1/250000 ning kokkupõrge leidvat aset 21. märtsil 2014. Sündmus leidis laialdaselt kajastamist meedias.

Maa tabamise tõenäosus on nüüd juba üliväike, 1:909000. Astronoomid kavatsevad seda taevakeha siiski hoolikalt silmas pidada, sest arvestades tema mõõtmeid ja liikumiskiirust – 32 kilomeetrit sekundis – võiks ta tekitada tohutuid purustusi tervel mandril. Arvatakse, et kokkupõrkeohu tõenäosus väheneb sedamööda, kuidas täiendavad andmed kogunevad.

2. septembril 2003 avastati uute mõõtmiste käigus, et kokkupõrget Maaga ei toimu.

2003 QQ47 diameeter on 1,24 km ja mass 2,6×1012 kg.

Kokkupõrkel Maaga vabaneks energia 350 000 megatonni – seda on piisavalt, et põhjustada globaalne katastroof.

Kui asteroid siiski Maale kukuks, mõjuks ta nagu 20 miljonit Hiroshima aatomipommi, selgitas Briti valitsuse Maa-lähedaste taevakehade infokeskuse esindaja BBC raadiole. Infokeskus avaldas asteroidihoiatuse pärast seda, kui USA Lincolni maalähedaste astreroidide 
uurimisprogrammi teadurid hiigelrahnu esmakordselt märkasid.

Asteroidid nagu 2003 QQ47 on Päikesesüsteemi tekkimisel 4,5 miljardi aasta eest kosmosesse tiirutama jäänud kivirahnud. Enamik neist püsib Maast ohutus kauguses, Marsi ja Jupiteri vahelises asteroidivöös, kuid Jupiteri-taoliste hiidplaneetide gravitatsioonijõud võib neid nende orbiitidest eemale nihutada ja Maa suunas teele saata.

Välislingid 

 NASA 
 NASA
 BBC
 newscientist.com

Asteroidid
Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsioon

Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsioon (mitteametlikult ka Moslemi-Horvaadi Föderatsioon) on üks kahest Bosnia ja Hertsegoviina liitriigi autonoomsest osast. Teine on Serblaste Vabariik.

Haldusjaotus
Föderatsioon jaguneb 10 kantoniks (bosnia/horvaadi nimekujud):
Una-Sana kanton – Unsko-sanski kanton / Unsko-sanska županija (bosnia kanton)
Posavina kanton – Posavski kanton / Županija Posavska (horvaadi kanton)
Tuzla kanton – Tuzlanski kanton / Tuzlanska županija (bosnia kanton)
Zenica-Doboj kanton – Zeničko-dobojski kanton / Zeničko-dobojska županija (bosnia kanton)
Bosansko Podrinje kanton – Bosansko-podrinjski kanton Goražde / Bosansko-podrinjska županija Goražde (bosnia kanton)
Kesk-Bosnia kanton – Srednjobosanski kanton / Županija Središnja Bosna (segaasustus)
Hertsegoviina-Neretva kanton – Hercegovačko-neretvanski kanton / Hercegovačko-neretvanska županija (segaasustus)
Lääne-Hertsegoviina kanton – Zapadno-hercegovački kanton / Županija Zapadnohercegovačka (horvaadi kanton)
Sarajevo kanton – Kanton Sarajevo / Sarajevska županija (bosnia kanton)
Hertseg-Bosnia kanton – Kanton 10 / Hercegbosanska županija (horvaadi kanton)

Vaata ka
Serblaste Vabariik

Välislingid 
Föderatsiooni valitsus

Bosnia ja Hertsegoviina
Serblaste Vabariik

Serblaste Vabariik on üks kahest Bosnia ja Hertsegoviina osast. Teine on Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsioon.

Vaata ka
Bosnia ja Hertsegoviina serblased

Välislingid

Serblaste Vabariigi president
Serblaste Vabariigi valitsus
Ekspert: Bosnia võib osadeks laguneda, Eesti Päevaleht, 27. juuli 2008

Bosnia ja Hertsegoviina
Burgenland

Burgenland on Austria kõige idapoolsem liidumaa. Selle pealinn on Eisenstadt.

Liidumaa koosseisus on seitse ringkonda (Eisenstadt-Umgebung, Güssing, Jennersdorf, Mattersburgi ringkond, Neusiedl am See, Oberpullendorf, Oberwart) ja kaks ringkonna õigustega linna (Eisenstadt ja Rust). Liidumaa on pikliku kujuga. Territooriumi pikkus on 166 km ja laius kitsaimast kohast (Sieggrabeni kohalt) ainult 5 km.  

Burgenlandil on pikk välispiir Slovakkia, Ungari ja Sloveeniaga. Teistest liidumaadest on tal piir läänest Alam-Austria ja Steiermargiga.

Viited 

Austria liidumaad
Paavo Nurmi

Paavo Johannes Nurmi (13. juuni 1897 Turu – 2. oktoober 1973 Helsingi) oli Soome kergejõustiklane, kes domineeris pikamaajooksu distantsidel alates 1920. aastast. Teda on nimetatud ka üheks "lendavatest soomlastest", sama tiitli on ka pärinud näiteks Ville Ritola. 

1920. aastatel tegi ta maailmarekordeid 1500 – 20 000 meetri jooksudes. 

Tema kõige edukamad olümpiamängud olid 1924. aastal, kui ta võitis 5 kuldmedalit. Sellelt olümpialt pärineb ka huvitav fakt, et 1500 m ja 5000 meetri finaalijooksude vahe oli ainult 26 minutit.

Soome rahvuskangelane süütas ka 1952. aasta olümpiamängudel Helsingis olümpiatule. 1973. aastal korraldati Paavo Nurmile riiklikud matused (valtion kustannuksella).  

Paavo Nurmi on üheksakordne olümpiavõitja ja võitnud kokku 12 olümpiamedalit. Ta kuulub IAAFi kuulsuste halli.

Saavutused

Olümpiamängudel
 1920  Antwerpenis: 
  olümpiavõitja 10 000 m jooksus, 
  olümpiavõitja 8000 m maastikujooksus (individuaalne)
  olümpiavõitja 8000 m maastikujooksus (meeskondlik)
  hõbemedal 5000 m jooksus 
 1924  Pariisis:
  olümpiavõitja 1500 m jooksus
  olümpiavõitja 5000 m jooksus
  olümpiavõitja 5000 m maastikujooksus (individuaalne)
  olümpiavõitja 5000 m maastikujooksus (meeskondlik)
  olümpiavõitja 3000 m meeskonnajooksus
 1928  Amsterdamis:
  olümpiavõitja 10 000 m jooksus 
  hõbemedal 5000 m jooksus
  hõbemedal 3000 m takistusjooksus

Viited

Välislingid 

Paavo Nurmi elulugu
Fotod

Soome jooksjad
Sündinud 1897
Surnud 1973
Jahindus

Jahindus on jahipidamist või jahti ehk küttimist ja jahimajandust hõlmav tegevusvaldkond ja majandusharu.  

Jahindus on inimeste üks traditsioonilisi toidu ja muude loomsete saaduste (nt loomanahkade) hankimise viise, millele tänapäeval on lisandunud muud jahimajanduse harud, näiteks metsloomade eest hoolitsemine ja populatsioonide arvukuse piiramine.

Jahinduse riiklik korraldus Eestis
Eesti jahinduse alusdokumendiks on 25. aprillil 2013 Riigikogu poolt vastu võetud ja 1. juunil 2013 jõustunud jahiseadus ning selle alusel vastu võetud jahieeskiri ja muud jahindust reguleerivad dokumendid. 

Eestis on jahinduse juhtimine ja ressursiarvestus riiklikul tasandil korraldatud Keskkonnaministeeriumi metsaosakonna, maakonna keskkonnateenistuste ning Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuses 2005. aastal asutatud ulukiseireosakonna kaudu. 

Suur hulk jahimehi kuulub Eesti Jahimeeste Seltsi, kuid on ka nõndanimetatud vabu jahimehi, kellel on jahitunnistus, kuid kes ei kuulu seltsi allorganisatsioonidesse.

Vaata ka
fotojaht
salaküttimine

Välislingid
Jahindusalaseid andmeid (arhiiviversioon)
Jahiseadus 22. juuni 2009
Jahiseadus 1. märts 2003
Jahieeskiri 17. märts 2003
Otsing "Jahi*" www.estlex.ee seaduste andmebaasist
Jahimehed aitavad teadustööd teha
Mohni

Mohni (rootsi keeles Ekholm) on 61,5 hektari suurune saar Soome lahes Eesti põhjaranniku lähedal Viinistu rannikust 4,5 km kaugusel Eru lahe kirdeküljes. Saar kuulub Harju maakonda Kuusalu valda. Saar asub Lahemaa rahvuspargis Viinistu küla territooriumil.

Nimi
Saare esmamainimist Monasare nime all 1286 peetakse võltsinguks.  1503 on saart nimetatud Moneser, 1540 Eckholm ja 1566 Eickholm.

Saare nimi Monasaar pärineb ilmselt keskaegsetelt saare elanikelt Ojamaa munkadelt, kes legendi kohaselt elatunud kalapüügist ja haakrikust, kuid hiljem hakkasid mereröövliteks. 

Rootsikeelne nimi Ekholm ('Tammesaar') kannab endas mälestust saarel kunagi kasvanud pärna-tammemetsast. Mets põletati legendi kohaselt maha, et võtta peavari saarel peatuvatelt piraatidelt. Kunagisest metsast on alles vaid Mohni pärn.

Loodus

Mohni saare pikkus on 2,3 km ja laius 250 meetrit. Saar on loode-kagu suunas pikliku kujuga. Rannajoone pikkus on umbes 7,48 km.

Saare suurimaks rändrahnuks on Jaanitule kivi.

Saarel leidub kadastikku ja rannaniitu. Saarel kasvab harilik pärn, leidub mände ja pihlakaid.

Ajalugu
Saar kuulus keskajal tsistertslaste ordu Roma kloostri abikloostrile.

Mohni saarel asub Mohni tuletorn. Esimene puidust tuletorn seati saarele püsti 1806. aastal. 1852 valmis tellistest tuletorn, mida ehitati ümber 1871. Samas vahemikus (1852–1871) valmisid ka mitmed abihooned nagu elamu, teenijatemaja, saun ja kelder. Abihoonete juurdeehitamist jätkati ja viimased valmisid pärast Teist maailmasõda. Tänapäeval on hooned arvatud kultuurimälestisteks. Mälestiste sekka kuulub ka Mohni tuletornivahtide kalmistu.

Eesti Vabariigi ajal (1918–1940) kuulus saar Viru maakonda ja oli väidetavalt oluline salapiirituse vedajate peatuspaik. 

1941. aastal sõitis saare lähedal meremiinile aurik "Rasma". 

Nõukogude ajal rajati saarele vanadesse majakavahi hoonetesse piirivalve kordon, saarele ehitati ka oma elektrijaam.

Saarel on filmitud film "Reigi õpetaja", mille tarbeks rajatud külakalmistu ristid on siiani olemas.

2000. aastal ostis Jaan Manitski avalikul oksjonil 4,4 hektari suuruse kinnistu Mohnil.

Saar oli 2011 toimunud rahvaloenduse ajal asustatud, kuid 2017 saarel enam elanikke polnud.

Viited

Kirjandus 
 Hans Väre: "Energiasüst salapäraselt Mungasaarelt." Postimees 10. august 2009.
 Mall Värva: "Külas Varvaral. Ehk väikesel meretagusel maal." Loodusesõber 5/2006.

Välislingid 

 

Soome lahe saared
Harju maakonna saared
Harilaid

Harilaid (rootsi keeles Grasö 'rohusaar') on 15 hektari suurune saar Hari kurgus 4 kilomeetrit Vormsist läänes. Laid jääb Lääne maakonna Vormsi valla Förby küla territooriumile.

Nimi 
Laidu on esmakordselt mainitud kirjalikes allikates 1437 kui Insel Harge. August Wilhelm Hupel nimetas 1782 saart Harris ja kartograaf Ludwig August Mellin oma "Liivimaa atlases" Gross Harris laid. Paul Ariste arvates on laiu nimi tuletunud mõistest 'maa-hari'.

Loodus 

Saare pindala on 15 ha. Harilaid kerkis merest kahe hiljem kokkukasvanud tükina, mis siiani teineteisest erinevad. Saare vanem ja kõrgem põhjapoolne osa (Kõrghari) ulatub kuni 5,4, lõunapoolne osa (Madalhari) 2,8 meetrit üle merepinna.

Harilaid on piklik ja kivine. Saart katavad rannaniit ja kadastik. Saarel on tuvastatud 173 taimeliiki.  Laid kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all. Laiul kaitstakse näsa-kuldsambliku elupaiku.

Ajalugu 

1840 lasi Hiiu-Suuremõisa mõisa mõisnik Ewald Alexander Andreas von Ungern-Sternberg Harilaiule kõrtsi ehitada ja kõrtsmikuna Värssu külast pärineva Nigulas Kimbergil perega saarele asustada. 

Harilaid oli 19. sajandil omamoodi liiklussõlm, kus nii suvel kui ka talvel peatuti, sest hiidlaste talvetee mööda merejääd Haapsallu kulges üle Harilaiu ja Vormsi saare. Harilaid asub suure laevatee ääres ja laevasõiduhooajal, kui tugev loodetuul ei võimaldanud vastutuult kitsast Hari kurgust avamerele purjetada, seisid purjekad tihti laiu varjus tuulevangis. Harilaid on Kärdla ja Haapsalu vahemaa poolitaja ning talvel anti seal tavaliselt hobustele puhkust. Hari suures elutoas oli ümberringi seinte ääres madal, poole meetri kõrgune tellistest soemüür, mille peal oli teelistel hea soojas puhata.  

1849 ehitati Harilaiu tulepaak (väike laudmajake), mille vahiks sai samuti Kimberg.

1855. aasta Krimmi sõja ajal maeti Harilaiule inglise madrus, kelle matustel Nigulas piiblit luges. Inglase kõrvale maeti hiljem Hari Peetri ajal üks läti meremees ja üks vene meremees.  

1886 püstitati laiule päevamärk, mis moodustas tuulikuga sihi, nii et alused said Eerikukivist ja Soolarahust ohutult mööduda. Esialgne puidust märk asendati metallist märgiga 1906 ja sellele paigaldati tuli pärast Teist maailmasõda. Harilaiu alumine tulepaak on praeguse kuju saanud 2006. aastal pärast viimast ümberehitust.

Nigulas Kimbergi poeg Peeter Kimberg (Hari Peeter) päris isalt tulepaagi vahi ja kõrtsmiku ametid, olles ühtlasi esimene ametlik Muhu väina loots. Peetrilt päris vahiameti poeg Madis Kimberg. Viimane Harilaiu majakavaht oli Madise poeg Julius Kimberg.

Kimbergid (nüüd Kimber) lahkusid Harilaiult 1939, perekond oli saarel seega 99 aastat (viis põlvkonda).

1940 ehitati Harilaiu tuletorn. Nõukogude ajal asus laiul NSV Liidu piirivalve merepiirivalve sideväeosa.

Tuletorn ja tulepaak moodustavad sihi, mis näitab ohutut veeteed peamisel Muhu väina laevateel.

Harilaid kultuuriloos 
Laiu järgi nimetati reisilaev Harilaid.

Viited

Välislingid 
 
Aerofoto 360°

Läänemere saared
Lääne maakonna saared
Vormsi vald
Keskkonnakaitse

Keskkonnakaitse on ühiskonna, organisatsioonide ja üksikisikute tegevus, mille abil kaitstakse nii inimese vahetut elukeskkonda kui ka loodust tervikuna inimtegevuse negatiivsete mõjude eest elujõulise keskkonna säilitamiseks. Keskkonnakaitse olulisteks valdkondadeks on õhu-, vee-, mulla-, puhta joogivee kaitse, jäätmetega tegelemine jne). 

Keskkonnakaitse meetmed kujundatakse keskkonnapoliitika abil. 

Eestis tegelevad riiklikul tasemel keskkonnaprobleemidega Keskkonnaministeerium ning selle haldusalas olevad valitsusasutused Maa-amet, Keskkonnaamet ja Keskkonnainspektsioon. Keskkonda kaitstakse, et kõigil organismidel oleks heas keskkonnas elada.

Vaata ka 
 looduskaitse
 roheline elamisviis
 jäätmehooldus
 punane raamat
 süvaökoloogia
 IBA 
 IUCN

Viited 
 

 

ltg:Apleicsardzeiba
hu:Természetvédelem
Astronoomide loend

Siin on loetletud astronoome.



A
Ernst Abbe
Charles Abbot
John Couch Adams
Adelard Bathist
Al-Bīrūnī
Johannes Andersen
Wilhelm Anderson
Kalju Annuk
Apollonios Pergest
Arne Ardeberg
Friedrich Wilhelm Argelander
Aş-Şūfī

B
Walter Baade
Johan Backlund
Tadeusz Banachiewicz
Edward Emerson Barnard
Friedrich Wilhelm Bessel
Adriaan Blaauw
Johann Elert Bode
Tycho Brahe
Heinrich Bruns
Margaret Burbidge

C
Giovanni Domenico Cassini
Catherine Césarsky
James Challis
Carolin Crawford

E
Jaan Einasto
Heino Eelsalu
Kalju Eerme
Eratosthenes
Ene Ergma

F
Sigfrid Aronus Forsius
Paolo Antonio Foscarini
William Alfred Fowler

G
Johann Gottfried Galle
Carl Friedrich Gauss
Mirt Gramann, eesti astrofüüsik (1961–) 
David Gregory
Francesco Grimaldi

H
George Ellery Hale
Edmond Halley
Roopi Hallimäe
Viktor Hambardzumjan
Urmas Haud
Caroline Herschel
Wilhelm Herschel
Edwin Powell Hubble
Liia Hänni
Uku Hänni
Hypatia

J
Jaak Jaaniste
Jing Fang 
Kalle Jürgenson

K
Peep Kalv
Mihkel Kama
Enn Kasak
Johannes Kepler
’Omar Khayyām
Muḩammad ibn Mūsā al-Khwārizmī
Abu al-Kindi
Aksel Kipper
Tõnu Kipper
Indrek Kolka 
Rutt Koppel
Nikolai Kozõrev
Lenka Kotková 
Gerard Kuiper
Grigori Kusmin

L
Johann Heinrich Lambert
Pierre-Simon Laplace
Guillaume Le Gentil
Urbain Le Verrier
Laurits Leedjärv
Grigori Levitski
Aloysius Lilius
Anders Lindstedt
Robert Livländer
Christen Sørensen Longomontanus
Bernard Lovell
Philippe Loys de Chéseaux

M
Michael Maestlin
Brian G. Marsden
Alla Massevitš, Nõukogude Liidu astronoom
Laura Mersini-Houghton
Michael Mumma
Evald Mustel
Johann Heinrich von Mädler

N
Isaac Newton
Tiit Nugis

O
Valdar Oinas
Tarmo Oja
Heinrich Wilhelm Olbers
Jan Oort
Aleksandr Jakovlevitš Orlov
Liisi Oterma

P
Cecilia Payne-Gaposchkin
Jaan Pelt
Arno Allan Penzias
Saul Perlmutter
Giuseppe Piazzi
Konstantin Pokrovski
Christian Pollas
Poseidonios

Q
Conrad Quensel

R
Hugo Raudsaar
Regiomontanus
Adam Riess
Vladimir Riives
Taavet Rootsmäe
Vera Rubin
Mare Ruusalepp

S
Enn Saar
Veikko Saar 
Georg Sabler
Carl Sagan
Arved Sapar
Aleksei Savitš
Sergei Scharbe
Bernhard Schmidt
Brian Schmidt
Erich Karl Wilhelm Schoenberg
Peter Carl Ludwig Schwarz
Friedrich Seeberg
Harlow Shapley
Carolyn Shoemaker
Sima Qian
Mary Somerville
Friedrich Georg Wilhelm Struve
Hermann Struve
Otto Wilhelm von Struve

Z
Jakov Zeldovitš

T
Max Tegmark
Carl Friedrich Tenner
Johann Daniel Titius
Clyde Tombaugh
Tõnu Tuvikene
Neil deGrasse Tyson

U 
 Ulugbek
 Undo Uus

V 
Uno Veismann
Ülo Veltmann
Tõnu Viik
Charles Villmann

W
Pehr Wilhelm Wargentin
Alexander Wilbrecht
Robert Woodrow Wilson

Ö
Ernst Öpik

 Astronoomide loend
Biograafiate loendid
Astronoomia loendid
Kergejõustiku maailmameistrivõistlused

Kergejõustiku maailmameistrivõistlused on maailmameistrivõistlused kergejõustikus. 

IAAF-i asutamisel 1913. aastal otsustati lugeda IAAF-i maailmameistrivõistlusteks olümpiamängude kergejõustikuvõistlusi.

1970. aastatel oli IAAF muutuste lainel ja nii otsustati IAAF-i kongressil Puerto Ricos 1978 korraldada 1983. aastal esimesed maailmameistrivõistlused kergejõustikus. 

Võistlusi soovisid korraldada kaks linna, Helsingi ja Stuttgart. 1980. aasta märtsis valiti Pariisis korraldajaks Helsingi. 

Esimesed maailmameistrivõistlused kergejõustikus toimusid Helsingis 1983. aasta 7.–14. augustil.  

Praegu peetakse neid iga kahe aasta tagant paaritutel aastatel.

Maailmameistrivõistluste toimumisajad ja -kohad

Kõigi aegade medalite edetabel 1983–2009

Vaata ka
Kergejõustiku maailmameistrivõistluste rekordid

Välislingid 
 Ametlik veebileht Rahvusvaheline Kergejõustikuliidu kodulehel
Ulmekirjandus

Ulmekirjandus ehk teaduslik-fantastiline kirjandus on ilukirjandus, mille ainestik on fantaasiarikas. Ulmekirjandust piiritletakse ja liigitatakse samal alusel nagu ulmet üldse. Et ulme on levinud eeskätt kirjanduses ja filmikunstis ning filmikunst on suhteliselt noor, siis ulme tekkelugu tähendabki ulmekirjanduse tekkelugu.

Tavaliselt jagatakse ulmekirjandus kolme suurde rühma: teadusulmeks (science fiction), imeulmeks (fantasy) ja õudusulmeks (horror).

Eesti ulmekirjandus

Ulmekirjanikke

Välismaa ulmekirjanikke
Douglas Adams
Brian W. Aldiss
Lloyd Alexander
Poul Anderson
Isaac Asimov
Iain M. Banks
Peter S. Beagle
Andrei Beljanin
Jorge Luis Borges
Ray Bradbury
Marion Zimmer Bradley
Anthony Burgess
Orson Scott Card
Michael Crichton
Philip K. Dick
Arthur C. Clarke
Arthur Conan Doyle
Harlan Ellison
Philip Jose Farmer
Neil Gaiman
William Gibson
Dmitri Gluhhovski
Aleksandr Grin
Aleksandr Gromov
Harry Harrison
Robert A. Heinlein
Frank Herbert
Robert E. Howard
Aldous Huxley
Pasi Jääskeläinen
Robert Jordan
Stephen King
Ursula K. Le Guin
Günther Krupkat
Stanisław Lem
Howard Phillips Lovecraft
Sergei Lukjanenko
George Raymond Richard Martin
Georgi Martõnov
Gustav Meyrink
Walter M. Miller
Michael Moorcock
George Orwell
Jeremei Parnov
Edgar Allan Poe
Tim Powers
Terry Pratchett
Philip Pullman
Philip Reeve
Alastair Reynolds
Anne Rice
Kim Stanley Robinson
Patrick Rothfuss
J. K. Rowling
Andrzej Sapkowski
Robert Sheckley
Mary Wollstonecraft Shelley
Robert Silverberg
Clifford D. Simak
Dan Simmons
Clark Ashton Smith
E. E. "Doc" Smith
Norman Spinrad
Olaf Stapledon
Neal Stephenson
Bruce Sterling
Charles Stross
Arkadi Strugatski
Boriss Strugatski
Roger Zelazny
J. R. R. Tolkien
Aleksei Tolstoi
Jack Vance 	
Jules Verne
Kurt Vonnegut
Herbert George Wells

Eesti ulmekirjanikke
Urmas Alas
Matt Barker
Veiko Belials
Lew R. Berg
Eiv Eloon
Meelis Friedenthal
Indrek Hargla
Henn-Kaarel Hellat
J.J. Metsavana
Boris Kabur
Jaan Kaplinski
Kersti Kivirüüt
Tamur Kusnets
Herta Laipaik
Mairi Laurik
Uku Masing
August Mälk
Nirti
Karen Orlau
Anti Pathique
Robert Randma
Mart Raudsaar
Olev Remsu
Taivo Rist
Karl Ristikivi
Kristjan Sander
Rein Sepp
Marek Simpson
Tiit Tarlap
Leila Tael-Mikešin
André Trinity
Tõnu Trubetsky
Maniakkide Tänav
Siim Veskimees

Kirjandus
 Andrus Org. "Ulmežanri piirjooni." – Keel ja Kirjandus, 2001, nr 12, lk 825–839. 
 Andrus Org. "Ulmežanri tüpoloogia: temaatika ja motiivistik." – Keel ja Kirjandus, 2002, nr 8, lk 554–566; nr 9, lk 642–653.
 Andrus Org. "Ulmekirjandus: žanri dimensioonid." Magistritöö. Tartu Ülikool, Filosoofiateaduskond, Eesti kirjanduse õppetool. Imprint, Tartu 2001.
Jaak Tomberg. "Ekstrapolatiivne kirjutamine. Tulevikukirjutuse poeetikast" (Sarjast "Studia litteraria estonica".) Tartu Ülikooli Kirjastus 2004. Magistritöö samal teemal:

Välislingid
Eesti Ulmeühing
Eesti Ulmeühing (vana leht)
Eesti ulmeauhind Stalker (1998-2004)
Eesti ulmeauhind Stalker (2005-...)
Ulmeajakiri Algernon
Ulmeajakiri Algernon (vana leht)
Ulmeajakiri Reaktor
Ulmekirjanduse Baas (mahukas arvustuste kogum)
Eesti ulme bibliograafia

Kirjandus
 

da:Fantastisk litteratur
lv:Fantastika
lt:Fantastika
ro:Fantastic
uk:Фантастика
zh:Fantastique
Pealinnade loend

Siin on loetletud asulad, mis on iseseisvate riikide pealinnadeks. On ka Endiste pealinnade loend

A
Abu Dhabi - Abuja - Accra - Addis Abeba - Al-Kuwayt - Alžiir - Amman - Amsterdam - Andorra la Vella - Ankara - Antananarivo - Apia - Ar-Riyād - Asmara - Asunción - Aşgabat - Ateena

B
Bagdad -  Bakuu - Bamako - Bandar Seri Begawan - Bangkok - Bangui - Banjul - Basseterre - Beirut - Belgrad - Belmopan - Berliin - Bern - Bissau - Biškek - Bogotá - Brasília - Brazzaville - Bratislava - Bridgetown - Brüssel - Budapest - Buenos Aires - Bujumbura - Bukarest

C
Canberra - Caracas - Castries - Chişinău - Conakry - Cotonou

D
Dakar - Damaskus - Dhaka - Dili - Djibouti - Dodoma - Doha - Dublin - Dušanbe

F
Freetown

G
Gaborone - Georgetown - Guatemala

H
Hanoi - Harare - Hartum - Helsingi - Honiara

I
Islamabad

J
Jakarta - Jerevan - Jeruusalemm - Juba

K
Kabul - Kairo - Kampala - Katmandu - Kigali - Kiiev - Kingston - Kingstown - Kinshasa - Kopenhaagen - Kuala Lumpur

L
La Habana - La Paz - Libreville - Lilongwe - Lima - Lissabon - Ljubljana - Lobamba - Lomé - London - Luanda - Lusaka - Luxembourg

M
Madrid - Malabo - Malé - Managua - Manama - Manila - Maputo - Maseru - Masqaţ - Mbabane - Melekeok -  México - Minsk - Monaco - Monrovia - Montevideo - Moroni - Moskva - Muqdisho

N
Nairobi - Nassau - Naypyidaw - N'Djamena - New Delhi - Niamey - Nikosia - Nouakchott - Nuku‘alofa - Nur-Sultan

O
Oslo - Ottawa - Ouagadougou

P
Palikir - Panamá - Paramaribo - Pariis - Peking - Phnom Penh - Podgorica - Port Louis - Port Moresby - Port of Spain - Port Vila - Port-au-Prince - Porto-Novo - Praha - Praia - Pretoria - Priština - Pyongyang

Q
Quito

R
Rabat - Reykjavík - Riia - Rooma - Roseau

S
Saint George's - Saint John's - San José - San Marino - San Salvador - Sanaa - Santiago - Santo Domingo - São Tomé - Sarajevo - Singapur - Sri Jayewardenepura Kotte - Skopje - Sofia - Seoul -Stockholm - Sucre - Suva

Z
Zagreb

T
Taibei - Tallinn - Tarawa South - Taškent - Tegucigalpa - Teheran - Tel Aviv - Thbilisi - Thimphu - Tirana - Tōkyō - Tripoli - Tunis

U
Ulaanbaatar - Uliga / Majuro

V
Vaduz - Vaiaku / Funafuti - Valletta - Varssavi - Victoria - Vientiane -Viin - Vilnius

W
Washington - Wellington - Windhoek

Y
Yamoussoukro -  Yaoundé - Yareni ringkond        

  Pealinnade loend
 Riikide pealinnade loend
Kassari

Kassari on Hiiumaaga tammteedega ühendatud ja liitunud saar Väinameres. Looduskaitseregistris teda eraldi saareks enam ei loeta.

Kassaris elab kolmsada inimest neljas külas: Esiküla, Kassari, Orjaku, kuhu 19. sajandi alguses sadam ehitati (praegu jahisadam), ja Taguküla.

Nime päritolu 

Esimest korda on Kassarit mainitud 1520. aastal, kui nimetati saari nimedega Cassar und Kakar. Järgnesid nimekujud Kaskesara (1564), Kasaßari Hollma ja Kasksarske Wacke (1688), Cassari Hollma (1709) ning Kassaro ja Kassar (1770).

Rahvasuu tõlgendab Kassarit Kaassaarena Hiiumaa kõrval. Keeleteadlased on teist meelt. Carl Friedrich Wilhelm Russwurm, Paul Ariste ja Lauri Kettunen arvasid kõik ühtviisi, et saare nimi on tulnud sõnadest "kask" ja "saar".

Ajalugu 
Kassari mõis eraldati Vaemla mõisast 18. sajandi alguses. Esialgu kutsuti seda lihtsalt Saare mõisaks (1732). Mõisa valitsejamaja asus Kassari külas. Küla sai nime saare järgi.

Kassari mõisa õunaaed oli laialt kuulus. Õunaaed on tänapäevani säilinud.

1920. aastatel rajati Kassari asundus ja selle osast moodustati 1939. aasta paiku Uusküla. Viimane liideti 1977. aastal taas Kassari külaga.

Mõisa valitsejamajas alustas 1967. aastal tööd Hiiumaa muuseum. Kui muuseum kolis 1990. aastatel ruumipuuduse tõttu Kärdlasse Pikka Majja, jäi Kassarisse muuseumi filiaal.

Kultuur 
Kassari on tuntud suvituspiirkond. Saarel armastas suvitada luuletaja Ott Arder, seal oli Jaan Krossi ja Ellen Niidu suvekodu. Saarest on lugusid kirjutanud teatrimees Voldemar Panso. Kassariga oli tihedalt seotud ka Aino Kallas, kelle majamuuseum asub Tagakülas. Pikka aega asus Kassaris Hiiumaa koduloomuuseum.

Loodus 

Saare pindala on 19,3 km³. Kui seda lugeda saareks, siis oleks Kassari suuruselt Eesti viies saar napilt Naissaare ees.

Hiiumaa kagurannikust eraldab Kassarit roogu kasvanud Käina laht. Kassarist läänes on Jausa laht, kirdes Õunaku laht. Üle 56 kilomeetri pikkune rannajoon on väga liigestunud: läänes on Orjaku, kirdes Vesimaa poolsaar, kagus Tagaküla poolsaar, lõunas Piibunina ja edelas Orjaku säär, mis tipneb Sääretirbiga. Taimkattes valdavad kadastikud, pärisaru- ja rannaniidud.

Põhjast lõunasse läbib Kassarit oos, mis moodustab lõuna pool Sääretirbi ja jätkub vee allgi. Kassari kõrgeimas kohas ulatub oos 15 meetri kõrgusele merepinnast.

Esimesena kerkis merest vallseljaku kõrgem osa mitu tuhat aastat tagasi. Tuhande aasta eest oli Kassari kohal kaks saart: Kassari idas ja Orjaku läänes. Need saared ühinesid umbes viiesaja aasta eest. Paari viimase aastasaja jooksul on Orjaku külge kasvanud veel Puulaid ja Reigi saar.

Viited

Kirjandus
 Uno Kiisa. Kassari. Tallinn, 1985.

Välislingid

 360° aeropanoraam / aerofoto Orjaku sadama kohalt
 Käina valla vaatamisväärsused
Viirelaid

Viirelaid on 87 hektari suurune saar laid Muhu kagurannikul Suures väinas, kuuludes Muhu valda Võiküla küla koosseisu. Saare rannajoone pikkus 6,77 kilomeetrit.

Nimi 
Vanadel merekaartidel on saare nimi Paternoster - 'Meieisapalve' järgi. Laiu eestikeelne nimi on tuletunud linnunimest 'viires'.

Asend 
Saar asub Suures väinas, 3,9 km Kuivastust ja 4,1 km Virtsust

Loodus
Viirelaid on madal (kuni 4,5 meetrit üle merepinna), tasane ja võsastunud. Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.

Ajalugu
Viirelaid on meresõitjatele ammu tuntud orientiir, mis juhatab lõuna poolt tulijaile teed Viire kurgu kaudu Väinamerre. Saart on esmakordselt mainitud 1556. aastal.

Saare kirdeosas paikneb Viirelaiu tuletorn. Saarele ehitati esimene meresõidu tähis 1836. Puidust meremärk valmis 1857. aastal ja tuletorn 1881. aastal. Tänapäeval asub laiul puhkekompleks.

Saarel on elanud majakavahid ja nende pered.

Viirelaiule ja meresõidule viitab ka tuntud rahvalaul "Viire takka".

Pilte

Viited

Välislingid 
Viirelaiu 360° aeropanoraam / aerofoto
Laiu ajaloost.

Liivi lahe saared
Saare maakonna saared
Muhu vald