joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
August Palm

August Palm (20. veebruar 1902 Saue vald, Harjumaa – 2. aprill 1972 Elva) oli eesti kirjandusteadlane ja bibliograaf.

Elulugu
August Palm oli talupidaja poeg ja Ille Palmi isa. 1918–1919 oli Vabadussõjas. Lõpetas 1921 Tallinna Õhtukeskkooli, 1937 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kirjanduse ja rahvaluule erialal, sh õppis 1929–1930 Helsingi Ülikoolis. Oli 1922–1923 kooliõpetaja Lüganusel, 1923 gümnaasiumiõpetaja Paides, 1924–1933 literaat Tartus, 1933–1940 õpetaja Tartu koolides, 1940 Õpetatud Eesti Seltsi teadussekretär, 1940–1944 ja 1957–1965 KM bibliograafia osakonna juhataja, 1944–1945 KM direktori asetäitja. Arreteeriti, oli 1945–1951 poliitvang Vasalemma vangilaagris ja Kemerovo oblastis Venemaal. Vabanenunult tegi 1951–1957 juhutöid Eestis. Rehabiliteeriti postuumselt 20. juunil 1990.

Teadustöö
Uurinud peamiselt eesti ärkamisaegset kirjandust, rahvusliku liikumise ajalugu (eriti Carl Robert Jakobsoni tegevust), A. H. Tammsaare ja Eduard Vilde loomingut, käsitlenud ka eesti memuaarkirjandust ja ajakirjanduslikku satiiri, soome kultuurilugu; kirjutanud arvukalt retsensioone, teinud tõlkeid (nendest olulisemad J. Aho "Kas mäletad" (1930), V. Tarkiainen "Aleksis Kivi" (1930), A. Kallio "Elias Lönnrot" (1934)). Tegi hinnatavat tööd KM-s jätkväljaande "Paar sammukest eesti kirjanduse uurimise teed" toimetajana ja bibliograafiaosakonna juhatajana, avardas eesti retrospektiivset rahvusbibliograafiat, arendas edasi eesti raamatuteadust (oli ka 1961 toimunud I raamatuteaduse konverentsi algataja). Aegumatu väärtusega on tema uurimistöö pseudonüümika ja anonüümika vallas (Tartu ja Tallinna raamatukogudes kasutatakse siiani tema 1961 valminud, kuid masinakirja jäänud uurimust "Eesti pseudonüümid"). Osales Eesti Kirjanduse Seltsi, AKÜ, ÕES-i ja muude organisatsioonide tegevuses. Üle 20 teadustrükise, mitu monograafiat.

Teoseid
 Eesti esimene poliitiline näidend. Tartu, 1930
 Soome Kirjanduse Selts 1831–1931. Tartu, 1931
 Eesti Kirjanduse Selts 1907–1932. Tartu, 1932
 Ärkamisaja olustiku ja ideeproosa ning ajalooliste jutustiste osatähtsus rahva elus. // Raamatu osa Eesti arengus. Tartu, 1935
 Villem Reiman: saavutusterohke rahvuslik võitleja. Tartu, 1937
 Pseudonüüm meil ja mujal. Tartu, 1959
 A. H. Tammsaare: pildikogumik elust ja tööst (kaasautor L. Siimisker). Tallinn, 1978
 Trükisõna ja selle saladuste ümber. Tallinn, 1983.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 154
 Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn, 1995, (1995), 394-395
 Eesti entsüklopeedia 7, 163
 Eesti entsüklopeedia 14, 354
 Emakeele Seltsi aastaraamat 18. Tallinn, 1972, 269–271
 KM arhiiv, f 24, n 1, s 56, 124
 Keel ja Kirjandus (1972) 6, 382–383

Välislingid
 

Eesti kirjandusteadlased
Eesti raamatuteadlased
Eesti õpetajad
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1972
Kaia Palm

Kaia Palm (sündinud 13. mail 1964 Tartus) on Eesti molekulaarbioloog.

Elulugu
Kaia Palm on Uno Palmi tütar.

Lõpetas 1982 Tartu 2. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna, oli 1993–1994 Lõuna-Austraalia Flindersi Ülikooli ja 1995–1998 Karolinska Instituudi doktorant, Ph.D. (molekulaarne neurobioloogia, 1998, Karolinska Instituut, Rootsi), väitekiri "Regulation of neuronal gene expression". Oli 1987–1991 KBFI molekulaarbioloogia labori nooremteadur, 1991–1993 Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudi ja 1994–1995 Colorado Riikliku Ülikooli (USA) anatoomia ja neurobioloogia instituudi külalisteadur, 1998 Uppsala Ülikooli neurobioloogia instituudi biomeditsiini keskuse järeldoktor, 1998–2001 Cedars-Sinai Meditsiinikeskuse (Los Angeles, USA) teadur, 2003 KBFI teadur, 2003– TTÜ dotsent, 2005– TTÜ geenitehnoloogia instituudi vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: geeniekspressiooni regulatsioon närvisüsteemis; transkriptsioonifaktorite toimemehhanismid; inimese tüvirakud, nende erinevate arengusuuna valikute molekulaarsed mehhanismid, samuti vähi diagnostika ja teraapia. 12 teadustrükist, 4 patenti.

Teoseid
 Multiple promoters direct tissue-specific expression of the rat BDNF gene (kaasautor). // Neuron 10 (1993) 3
 Molecular and developmental heterogeneity of fetal and adult human CNS stem cells (kaasautor). // Molecular Brain Res. 78 (2000)
 Dendritic localization of mammalian neuralized mRNA encoding a protein with transcription repression activities (kaasautor). // Molecular and Cellular Neurosci. 20 (2002) 4

Viited

Kirjandus

Välislingid
 

Eesti molekulaarbioloogid
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1964
Mari-Ann Palm

Mari-Ann Palm (sündinud 24. veebruaril 1942 Tallinnas) on Eesti filoloog.

Elulugu
Mari-Ann Palm on pangaametniku tütar.

Lõpetas 1960 Haapsalu 1. Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna võõrfiloloogia osakonna saksa keele erialal, 1968–71 aspirant, magister (1999, TÜ), väitekiri "Polysemie und Desemantisierung (dargestellt am Beispiel des Verbs geben)". Oli 1966–68 TÜ saksa keele kateedri õpetaja, 1971–72 õpetaja, 1972–74 saksa filoloogia kateedri õpetaja, 1974–92 vanemõpetaja, 1993– germaani-romaani filoloogia osakonna saksa filoloogia õppetooli lektor. Õpetanud praktilist saksa keele grammatikat, saksa keele teooriat ja stilistikat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: peamiselt saksa keele tegusõnade tähenduse ja mitmetähenduslikkusega seotud problemaatika, kontrastiivsed uuringud peamiselt saksa-eesti keele valdkonnas; osaleb saksa-eesti verbide rektsiooni sõnaraamatu koostamise projektis. 18 teadustrükist.

Teoseid
 Wiedergabe der Streckformen der deutschen Sprache im Estnischen. // TÜ Toim 544. Linguistica XIII, 1980
 Stilistische Mittel der deutschen Sprache. Tartu, 1983
 Feste Wortverbindungen als Stilmittel. Tartu, 1988
 Use of Functional Verbs in Works of Fiction. // J. Quantitative Liunguistics 4 (1997)
 Mõningaid probleeme grammatilise informatsiooni edastamisel kakskeelses sõnaraamatus saksa ja eesti keele näitel (kaasautor A. Arold). // Toimiv keel II. Töid rakenduslingvistika alalt. Tallinn, 2004

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 234
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 124

Välislingid 
 
 "Õnnitleme: Mari-Ann Palm 65" UT, 22. veebruar 2007 
 "Mari-Ann Palm 70" UT, 3. veebruar 2012

Eesti keeleteadlased
Sündinud 1942
Tartu Ülikooli õppejõud
Natalia Palm

Natalia Palm (sündinud 3. mail 1953 Tartus) on Eesti keemik.

Elulugu
Natalia Palm on Viktor Palmi tütar.

Lõpetas 1970 Tartu 4. Keskkooli, 1975 Tartu Riikliku Ülikooli keemia osakonna, mag (1997, TÜ), Ph.D. (2001, TÜ), väitekiri "Specification of the minimum, sufficient and significant set of descriptors for general description of solvent effects". Oli 1975–92 TÜ orgaanilise keemia kateedri keemilise kineetika ja katalüüsi labori nooremteadur ja teadur, 1993– keemilise füüsika instituudi teoreetilise keemia õppetooli teadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: solvendi ja struktuuri mõju keemilistele reaktsioonidele. 20 teadustrükist.

Teoseid
 Electrostatic Model of Intramolecular Interactions. I. Basic Principles and their Application to Formation Entalpies of Alkanes, Cyclohexane and Adamantane (kaasautor V. Palm). // Реакц. способн. орган. соедин. 391 (1973) 10
 Determination of the Kinetic-Equilibrium Parameters of the Reaction of Triphenylaluminium with Benzophenone (kaasautor V. Palm). // Org. React. 133 (1985) 22
 Oluliste solvendiparameetrite komplekti täpsustamine solvendiefektide kirjeldamiseks. Tartu, 1997
 Chek of a Modified Approach to Solvent Effects by Processing of an Extended Set of Solvent-Dependent Data Series. III. The Results of Statistical Treatment for the Individual Processes (kaasautor V. Palm). // Ж. орг. xимии (2001) 37
 Modification of data processing and interpretation of results related to the use of multiparameter correlation analysis. Introduction of additional characteristics and criterions. I. Application to the treatment of solvent effects (kaasautorid V. Palm, T. Tenno). // J. Phys. Org. Chem. (2004) 17

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 124

Välislingid 
 

Eesti keemikud
Sündinud 1953
Reedik Palm

Reedik Palm (27. august 1933 Tartu – 28. veebruar 1974 Tartu) oli eesti matemaatik ja kirjanik.

Elulugu
Reedik Palm oli August Palmi poeg, Ille Palmi vend, Mare Koidu abikaasa.

Lõpetas 1952 Tartu 6. Keskkooli, 1960 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna. Oli 1960–64 Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) vaneminsener, 1964–74 TÜ Arvutuskeskuse insener ja nooremteadur.

Teadustöö
Uurinud matemaatilise lingvistika ja masintõlke küsimusi, sh esitas keele matemaatilise mudeli, defineeris mitmed mõisted (keel, keele semantika, sõnum, sõnumi transkriptsioon jm), sõnastas tõlkimise üldise ülesande. Muuhulgas andis hinnangu matemaatilise lingvistika olukorrale, selgitas seisaku põhjusi masintõlke arengus 1970. aastate algul. 12 teadustrükist.

Kirjanduslik tegevus 
Vahemikus 1965–1970 ilmus perioodikas (sh päevaleht Edasi, ajakiri Pioneer) tema sulest lühiproosat, luulet ning satiiri. Kui pilkeloomingut ja publitsistikat (viimast kirjutas ka varjunimede Peeter Pseudonüüm, R. Retsensent ja A. Autor all) mitte arvestada, siis on avaldatud 4 tema novelli ning 7 luuletust, paljud neist ajakirjandusväljaannete kirjanduskonkurssidel auhinnatud. Proosaloomingus on olulisel kohal teadusulme (nt jutud “Vaigulõhn”, “Järeleksam”), sageli on seal üheks peategelaseks nutikas ning vastuvõtlik noor tüdruk. Tema lüürikat iseloomustab filosoofilisus ja eluterve autorihoiak.

Teoseid

Teadustekstid 

 “О морфологическом анализе русской фразы” – Сообщения по машинному переводу. 1. Тлн, 1962.
 “Математическая лингвистика 1” – Тр. Вычисл. центра ТГУ 12 (1968).
 “К вопросу об основаниях математической лингвистики” – Тр. Вычисл. центра ТГУ 18 (1969).

Valik ilukirjandust 

 “Vaigulõhn. (Fantastiline jutustus)” – Pioneer 1965, nr 8.
 Luuletused “Täna õhtul kell 20.00 tantsivad murueide tütred”, “Kas tead, mis on kustunud kaja?”, “Tüli me ei nori”, “Kas maksab ilmaaegu vaeva näha?” – Noorus 1966, nr 8.
 “Metsik suvitaja” – Pioneer 1967, nr 9; “Jutupaunik 1969” 1969, koost Heino Väli; “Kullaotsijad” 1988, koost Heljo Mänd.
 “Järeleksam” – Edasi 1969, nr 228 (28. sept).

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 124
 TÜ ajalugu III, 311.
 Matemaatika ja kaasaeg 20 (1975)
 Generatiivse grammatika sektori grupi juubelikoosolek. Tartu, 1990, 28
 

Eesti matemaatikud
Sündinud 1933
Surnud 1974
Uno Palm

Uno Palm (5. detsember 1933 Laoküla, Harjumaa – 1. märts 1989 Tartu) oli eesti keemik.

Elulugu
Uno Palm oli talupidaja poeg ja Kaia Palmi isa.

Lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) keemiaosakonna. Keemiakandidaat (1964, TRÜ), väitekiri "Исследование состояния свинца, кадмия и висмута в процессе катодного выделения водорода", keemiadoktor (elektrokeemia, 1974, NSV Liidu TA Elektrokeemiainstituut), väitekiri "Строение двойного электрического слоя, адсорбция и перенапряжение водорода на висмутовом электроде". 

Oli aastatel 1957–1958 TRÜ anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1958–1960 assistent, 1960–1963 aspirant, 1963–1966 vanemõpetaja, 1966–1976 dotsent, 1967–1969 kateedri juhataja, 1977–1989 professor; 1969–1972 füüsika-keemiateaduskonna prodekaan, 1976–1986 TRÜ õppeprorektor, 1986–1989 TRÜ elektrokeemia labori peateadur, ühtlasi aastast 1980 elektrokeemialabori teaduslik juhendaja. Lugenud füüsikalise keemia, kolloidkeemia, mittepöörduvate protsesside termodünaamika, elektrokeemia jm kursusi, paljude õpikute autor.

Teadustöö
Uurinud elektroodiprotsesse, elektrilise kaksikkihi ehitust ja adsorptsiooni vismutil jm elektroodidel, samuti silikaatide keemia küsimusi ning keemia ajalugu. NSV Liidu TA Elektrokeemia Nõukogu ja Rahvusvahelise Elektrokeemiaühingu liige, keemiaajaloo uurimise eesti sektsiooni esimees. Üle 330 teadustrükise ja aimeartikli.

Teoseid
Üle 330 teadustrükise ja aimeartikli, paljude õpikute autor.
Keemia arengujooni Tartu Ülikoolis 1802–1918. // Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakond 1947–1972. Tartu 1972
Füüsikaline keemia (kaasautor Vello Past). Tallinn 1974
Keemiateaduse arengujooni Eestis. Tallinn 1975
Влияние природы металлической фазы на строение двойного электрического слоя и кинетику выделения водорода (kaasautor Vello Past). // Успехи химии (1975) 44
Строение двойного электрического слоя и явление адсорбции на висмутовом электроде (kaasautor B. Damaskin). // Итоги науки и техники. Электрохимия 12 (1977)
Üldine ja anorgaaniline keemia (kaasautorid Hergi Karik, Vello Past). Tallinn 1981
Polycrystalline effects on the double layer structure and adsorption phenomena. // Acta Polytehnica Scandinavica. Ser. Chem. Tehn. Metallurgy 17 (1987)
Klassikalise füüsikalise keemia areng ja Tartu Ülikool. // TÜ ajaloo küsimusi XXIII (1989)

Tunnustus
1977 – Eesti NSV teeneline teadlane
1985 – Eesti NSV riiklik preemia

Viited

Kirjandus
 Eesti entsüklopeedia 14. Lk 355
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, 21–22
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri). Leht 124
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn 1982: I, 6; II, 24, 25, 407; III, 229, 290, 291, 293, 403
 Edasi (1983), 11. XII
 Edasi (1989) 4. III
 TÜ Toimetised 905 (1990)

Välislingid

"Uno Palm ja elektro­keemia Tartu Ülikoolis". UT, 9. detsember 2003 

Eesti keemikud
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlasedTartu Ülikooli professorid
Eesti NSV teenelised teadlased
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1933
Surnud 1989
Vello Palm

Vello Palm (sündinud 8. märtsil 1938) on eesti kergejõustikutreener ja sporditeadlane.

Elulugu
Vello Palm on teenistuja poeg.

Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 4. Keskkooli, 1963. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna, sporditeaduse magister (1992, Tartu Ülikool), väitekiri "Kuulitõuke tehnika ja selle täiustamine". 

Oli 1960–1963 Harju Jõu treener ja 1970–1975 Kalevi kergejõustikukooli treener, õppealajuhataja ja direktor, 1963–1970 Tallinna Polütehnilise Instituudi kehalise kasvatuse kateedri assistent, 1975–1986 vanemõpetaja, 1986–1992 kateedri juhataja, 1992– Tallinna Tehnikaülikooli spordikeskuse juhataja, aastast 2000 ka kehalise kasvatuse osakonna lektor ja juhataja.

Treeninud mitut silmapaistvaid tulemusi saavutanud Eesti sportlast (Veronika Triisa, Elju Kubi, Eha Rünne jt).

Teadustöö
Uurinud kuulitõuke tehnikat, välja töötanud selle biomehaanikalise mudeli

Teoseid
20 teadustrükist.
Pyörähdystekniika biomekaaniset perusteet. // Heitto/Hyppy Uutiset (1990) 1
Some biomechanical observations of the rotational shot put. // Modern Athlete and Coach 28 (1990) 3
Balance – the key to success in the rotational shot put technique. // Modern Athlete and Coach 29 (1991) 2

Liikmesus
olnud Eesti Kergejõustiku Liidu juhatuse esimehe asetäitja
olnud Eesti kergejõustikutreenerite nõukogu liige

Isiklikku
Tema abikaasa on endine kergejõustiklane Eha Rünne.

Viited

Kirjandus
Eesti spordi biograafiline leksikon. Lk 464

Kirjandus

Eesti sporditeadlased
Eesti kergejõustikutreenerid
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1938
Hendrik Palmre

Hendrik Palmre (aastani 1938 Heinrich Barkrall-Barkla, autorina ka Barkla; 11. detsember 1904 Rakvere vald, Virumaa – 6. detsember 1989 Tallinn) oli eesti geoloog.

Elulugu
Hendrik Palmre oli mõisatöölise poeg.

Lõpetas 1927 Rakvere Ühisgümnaasiumi, 1939 TÜ loodusteaduste erialal, geol-knd (1947, TÜ), väitekiri "Eesti klaasiliivad". Oli 1938–47 Loodusvarade Instituudi geol-osakonna geoloog, 1947–66 GI rakendusgeol (aastast 1961 litol ja mineral) sektori juhataja, 1966–83 KI rikastamisprotsesside labori vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti maavarad, peamiselt klaasiliivad, savid, rauamaagid, polümetallid, Eesti aluspõhja polümetalne maagistumine, eriti sulfiidsete maakmineraalide geokeemia. Koostas u veerandi Eesti maavarasid käsitlevast osast koguteoses Геология СССР (Moskva, 1960). 20 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 The drumlins of Türi (Estonia). // Geoloogia Instituudi Toimetised 48 (1935)
 Eesti klaasiliiv. Tartu, 1946
 К литостратиграфии адавереского горизонта. // Тр. Ин-та геол. АН ЭССР 10 (1962)
 О некоторых микроэлементах в сульфидных минералах (kaasautor E. Johannes). // Литология палеозойских отложений Эстонии. Тлн, 1964
 О микроэлементах в пиритовых и марказитовых кристаллах и конкрециях в палеозойских отложениях Эстонии. // Изв. АН ЭССР. Хим. Геол. 18 (1969) 3
 Заметки о встречаемости молибдена и рения в пиритовых кристаллах палеозойских отложений Эстонии (kaasautor H. Hõdrejärv). // Изв. АН ЭССР. Хим. Геол. 29 (1980) 1.

Kirjandus
 AAUT II, 514
 EGBT, 85
 KI teaduskaader 1947–1972, 18.

Välislingid 
 Palmre, Hendrik

Eesti geoloogid
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 1989
Eestistatud nimega inimesed
Liia Palmse

Liia Palmse (aastani 1958 Liia Vihman, sündinud 2. veebruaril 1930 Rakveres) on Eesti sporditeadlane.

Elulugu
Liia Palmse on õpetajate tütar.

Lõpetas 1948 Tallinna 3. Keskkooli, 1952 TÜ kehalise kasvatuse teaduskonna, sporditeaduse magister (1992, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Rütmiline kasvatus". Aastast 1952 TPedI kehalise kasvatuse teaduskonna õppejõud, 1963–76 vanemõpetaja, aastast 1977 dotsent, 1992–96 TPÜ võimlemiskateedri juhataja, 1996–98 dotsent.

Teadustöö
Uurinud kooli kehalise kasvatuse, rütmika ja tantsulise võimlemise probleeme. Paljude laulu- ja tantsupidude tantsulise võimlemise kompositsioonide autor. Esinenud oma kompositsioonidega korduvalt Moskvas, Jerevanis, Kielis, Helsingis, Kotkas, Stockholmis ja Torontos. Osalenud koolide kehalise kasvatuse programmide koostamises. Oli 1960–85 Vabariikliku Iluvõimlemise Föderatsiooni presiidiumi ja 1987–92 Eesti Võimlejate Liidu aseesimees. Eesti NSV teeneline õpetaja (1975). Üle 50 teadustrükise, sh 8 õpiku kaasautor.

Viited

Teoseid
 Iluvõimlemise harjutuste tehnika ja õpetamise metoodika. Tallinn, 1969, 2. trükk 1988
 Iluvõimlemise terminoloogia. Tallinn, 1970
 Rütmiline kasvatus. Tallinn, 1983, 2. trükk 1988
 Võimlemispedagoogide ettevalmistusest. // Võimlemine läbi sajandi. Eesti Spordiselts "Kalev". Tartu, 2001

Kirjandus
 Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 80, 166
 "Eesti spordio biograafiline leksikon", 464
 

Eesti sporditeadlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1930
Anneli Palo

Anneli Palo (sündinud 6. detsembril 1966 Tartus) on eesti botaanik-ökoloog.

Haridus
Anneli Palo on töölise tütar. Ta lõpetas 1985. aastal Tartu 5. Keskkooli.

Aastatel 1985–1991 õppis ta Tartu Ülikooli bioloogiaosakonnas (BSc), 1996–1999 geograafiaosakonnas (MSc maastikuökoloogia ja keskkonnakaitse) ja 2000–2005 geograafia doktorantuuris (PhD).  Lõputööd: "Aerofotopõhine biotoopide kaardistamise meetod ja selle rakendamine looduskaitselistes planeeringutes" (MSc) ja "Relationships between landscape factors and vegetation site types: Case study from Saare County, Estonia" (PhD) (Tartu, 2005).

Töö
 1991–1993 Keskkonnaministeeriumi looduskaitseosakonna spetsialist
 1993–1999 Eesti Metsainstituudi looduskaitse uurimiskeskuse spetsialist
 1999–2004 Eesti Põllumajandusülikooli keskkonnakaitse instituudi looduskaitse uurimiskeskuse teadur
 2005–2006 Eesti Maaülikooli põllumajanduse- ja keskkonnainstituudi teadur
 2006 Tallinna Tehnikaülikooli  säästva tehnoloogia instituudi teadur
 2006 Tartu Ülikooli geograafia instituudi erakorraline teadur.
 2016 Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkond, ökoloogia ja maateaduste instituut, maastikuökoloogia teadur. 

Anneli Palo on argumenteerinud metsade säästliku majandamise teemadel ja mõtestanud, mida metsa haldamine tähendab ökoloogilisest ja majanduslikust seisukohast lähtudes.  

Anneli Palo raamat "Eesti metsad" vaatleb metsa kui elupaika, mida arukalt majandades saab puitu ja ka ökosüsteemile taastumise võimaluse jätta.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimkatte tüpoloogia ja seosed maastikuparameetritega, taimkatte seire, looduskaitse. Eesti Looduseuurijate Seltsi liige. Umbes 30 teadustrükist.

Teoseid
 Eesti metsad (Varrak, 2016, ISBN 9789985339558)
 Description of marine and coastal biotope complexis of the Baltic Sea, Belt Sea and Kattegat (kaasautor). // Baltic Sea Envir. Proc. 75 (1998)
 Haruldaste ja ohustatud taimekoosluste seire. // Eesti keskkonnaseire 2001. Tartu, 2002
 Woodland key habitat inventory in Estonia 1999–2002 (kaasautor). Tartu, 2003
 Loss of old-growth, and the minimum need for strictly protected forests in Estonia (kaasautor). // Ecol Bull. 51 (2004)
 Predictive vegetation mapping based on soil and topographical data: A case study from Saare County, Estonia (kaasautorid R. Aunap, Ü. Mander). // J. Nature Conservation 13 (2005) 2–3
 Handbook for surveillance and monitoring European habitats (kaasautor). Alterra, Waagenigen, 2005
 Favourable conservation status of boreal forests: monitoring, assessment, management (kaasautorid M. Kuris, A. Ruskule). Tallinn, 2006
 A standardized procedure for surveillance and monitoring European habitats (kaasautor). // Landscape Ecol. 23 (2008) 1

Tunnustus
2018 Eesti looduskaitsemärk

Viited

Kirjandus

Välislingid

 Väike vääriselupaikade galerii
 Eesti Televisiooni saade "Osoon": "Kuidas kaitsta elu" (Anneli Palo ja ökoloog Mart Külvik)

Eesti botaanikud
Eesti ökoloogid
Sündinud 1966
Aleksander Pals

Aleksander Pals (18. oktoober 1911 Tallinn – 6. aprill 1995 Årsta/Stockholm) oli eesti metsateadlane ja metsandusajaloolane.

Elulugu
Aleksander Pals oli majaomaniku poeg.

Lõpetas 1930 Tallinnas Prantsuse Lütseumi ja 1936 Tartu Ülikooli metsaosakonna. 1935 õppis ka Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Oli 1935 üliõpilasena Vihterpalu metskonnas metsahindaja, 1935–1936 Soome riigi stipendiaadina diplomieelsel praktikal Soomes (Helsingi Ülikoolis), sh 1936 Enso Gytzeit OY Enso sulfaattselluloositehases Imatra lähedal, 1936–1937 Karula metskonnas saeveski töökorraldaja, 1937–1944 Eesti Metsa ja Tselluloosi Aktsiaühingu puiduosakonna juhataja, sõja ajal ka Kehra Tselluloositehase metsaosakonna juhataja. Läks 1944 Rootsi, kus oli 1946–1963 Rootsi riigimaade ja -metsade valitsuse metsataksaator ja -takseersalga juhataja, 1963–1972 büroosekretär ja fotogrammeetria spetsialist.

Teadustöö
Uurinud puidukasutust Eestis, Kehra Tselluloositehase ajalugu (pikem käsikiri Eesti Arhiivis Austraalias) ja eesti metsateadlaste käekäiku paguluses. Kuulus korp! Rotaliasse, hiljem selle vilistlaskonda. Oli aastast 1934 Tartu Üliõpilaskonna Esinduse liige, tegevsportlasena tegeles üliõpilasspordi arendamisega. Eesti Metsateadlaste Ühingu Rootsis juhatuse liige 1957, 1959–1992, ajakirja Eesti Metsamees Eksiilis toimetaja ja toimetuskolleegiumi liige 1956–1976, ajakirja Eesti metsateadlastele ja -tegelastele pühendatud erinumbri (89, 1989) koostaja. Üle 60 teadustrükise ja aimeartikli.

Teoseid
 Sulfaattselluloositööstuse areng ja levimine. // Eesti Mets (1936) 2
 Propside välisturg ja selle kujunemine. // Eesti Mets (1939) 8
 Puidu struktuuri tähtsusest puidumassi ja tselluloosi tootmisel. // Eesti Mets (1943) 3
 Õhufotode kasutamisest metsanduses. // Eesti Metsamees Eksiilis (1960) 31
 Kehra sulfaattselluloosi rajamine. // Eesti Metsamees Eksiilis (1970) 53

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 84
 Tuiskvere, B. Aleksander Pals 50-aastane. // Eesti Metsamees Eksiilis 36 (1961), 29–30
 Nõmmsalu, H. Aleksander Pals – 80. // Eesti Mets (1991) 5
 TRÜ põllumajandusteaduskonna metsaosakond. Tartu, 2000, 44–45
 

Eesti metsateadlased
Sündinud 1911
Surnud 1995
Eesti ajaloolased
Eestlased Rootsis
Korporatsioon Rotalia liikmed
Albert Paltser

Albert Paltser (17. jaanuar 1931 Tartu – 29. jaanuar 2007 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1950 Tartu 1. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1966, TÜ), väitekiri "Kriminaalvastutusest vabastamine nõukogude kriminaalõiguse järgi". 1963–1967 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1967–1985 dotsent, 1970–1985 juhataja; seejärel oli MI vanemteadur, Eesti Majandusjuhtide Instituudi õppetooli juhataja ja professor ning ühtlasi ka Concordia Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli professor. Õpetanud kriminoloogiat, kriminaalõigust ja kohtustatistikat.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: seadusandluse areng ja tõlgendamine, kriminoloogia, kuritegelik käitumine, tsiviilõigus. Mitme õigusakti (asjaõigusseadus, äriseadustik, pankrotiseadus jmt) kommenteeritud väljaande autor. Üks Eesti kriminoloogia rajajaid. Üle 30 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Kriminaalvastutusest vabastamine ühiskondlikule käendusele andmise kohta. Tartu, 1965
 Ülevaade kriminaalasjades kohtuistungite kasvatusliku mõju sotsioloogilis-kriminoloogilisest uurimisest (kaasautor I. Rebane). Tartu, 1970
 Kuriteod õigusmõistmise vastu. Tartu, 1973
 Joomarluse vastu võitlemise õiguslikud alused. Tallinn, 1985
 Legal aspects of transition to market economy under the conditions of the administrative reform in Estonia. // Regional policy and local governments. Pécs, 1991
 Millest räägitakse võlaõigusseaduses. // Elamu (2002) 3
 Üüri- ja rendilepingud. // Elamu (2002) 4
 Käsundusleping ja töövõtuleping. // Elamu (2002) 6.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 441
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 125
 Eesti entsüklopeedia 14, 354
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 313, 314, 403
 In memoriam. // Universitas Tartuensis (2007), 2. II

Välislingid 
 In Memoriam: Albert Paltser 17. jaan 1931 – 29. jaan 2007 UT, 2. veebruar 2007

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1931
Surnud 2007
Rein Paluoja

Rein Paluoja (sündinud 19. mail 1954 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.

Elukäik
Rein Paluoja on raamatupidaja poeg.

Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna majandusinfo mehhaniseeritud töötlemise organiseerimise erialal. Aastatel 1985–1989 oli Küberneetika Instituudi aspirant, 1990–1992 Suurbritannias Walesi Ülikooli Swansea kolledži doktorant, doktorikraad tehnikateadustes (1992, samas), väitekiri "Embedded software specification and analysis". 

Rein Paluoja töötas aastatel 1980–1985 TA Küberneetika Instituudis. Aastatel 1992–1996 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) teadur ja 1996. aastast on TTÜ infotehnoloogiateaduskonna automaatika instituudi automaatjuhtimise ja süsteemianalüüsi õppetooli dotsent. Õpetatavad kursused: hajussüsteemid, arvutivõrgud, programmeeritavad kontrollerid, väljendusoskus ehk inimkommunikatsioon.

Teadustöö
Uurinud reaalajasüsteemide spetsifitseerimise ja analüüsi probleeme, osalenud reaalajasüsteemide (süsteemi- ja tarkvara) loomisel, hajussüsteemi Satelliit ja kooliarvuti Juku väljatöötamises. Eesti NSV Ministrite Nõukogu preemia (1986, kollektiivis), ELKNÜ preemia (1986, kollektiivis). Üle 20 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Tarkvara tõrketaluvus (kaasautor V. Petermann). // Arvutustehnika & Andmetöötlus (2000) 4
 Tõrketaluvus kommertsarvutisüsteemides (kaasautor V. Petermann). // Arvutustehnika & Andmetöötlus (2000) 5

Kirjandus

Välislingid

Rein Paluoja

Eesti tehnikateadlased
Sündinud 1954
Aleksander Panksejev

Aleksander Panksejev (20. oktoober 1921 Larionovka, Omski kubermang – 27. november 1989 Tallinn) oli Eesti ajaloolane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1983)

Elulugu
Aleksander Panksejev oli talupidaja poeg, eestlane.

Panksejev, Aleksander tegutses ELKNÜ Narva Linnakomitee I sekretärina, lõpetas 1949 ÜK(b)P KK Kõrgema Parteikooli, 1953 NLKP KK Ühiskonnateaduste Akadeemia, ajalookandidaat (1954), ajaloodoktor (1968, NLKP KK ja Marksismi-Leninismi Instituut), väitekiri "Деятельость Компартии Эстонии по регулированию своего количественного и качественного состава, по расстановке партийных сил".

Võttis Eesti Laskurkorpuse koosseisus osa teisest maailmasõjast. Oli 1944–50 Eestis komsomoli- ja parteitööl, 1953–57 EKP KK Vabariikliku Parteikooli kateedrijuhataja, 1957–59 TPI õppejõud, 1959–60 Ajaloo Instituudi teadusdirektor, 1960–84 EKP KK Partei Ajaloo Instituudi direktor, 1984–89 AI vanemteadur.

Eesti Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti 1983. aastal NLKP ajaloo alal. Kuulus akadeemias ühiskonnateaduste osakonda.

Teadustöö
Uurinud sõjajärgset Nõukogude riigiaparaadi taasloomist ja arengut, töölisklassi ja talurahva liidu kujunemist, Eestimaa Kommunistliku Partei liikmeskonna sotsiaalse, rahvusliku ja haridusliku struktuuri kujunemist, poliitilist ja ideoloogilist tegevust. Olnud Eestimaa Kommunistliku Partei ajalugu käsitlevate üldistavate tööde juhendaja ja peatoimetaja. 

Eesti NSV teeneline teadlane (1980). Eesti NSV riiklik preemia 1972 (kollektiivis, 1980, kollektiivi juhina). Orden "Austuse märk" (1965, 1971), Isamaasõja II järgu orden. Üle 100 teadustrükise ja aimeartikli.

Teoseid
 Nõukogude võimuorganite taastamine Eestis pärast fašistlikku okupatsiooni. Tallinn, 1958
 EKP võitlus töölisklassi ja talurahva liidu kindlustamise eest aastail 1944–1960. Tallinn, 1961
 Ülevaade Eestimaa Kommunistliku Partei ajaloost. I–III (üldtoim ja kaasautor). Tallinn, 1961, 1963, 1972 (vene k 1961, 1963, 1970)
 Loova ajalooteaduse eest. Tallinn, 1962
 Suure heitluse aastail. Eesti rahvas Nõukogude Liidu Suures Isamaasõjas aastail 1941–1945. Tallinn, 1975
 Eesti rahvas Nõukogude Liidu Suures Isamaasõjas. I–II (peatoimetaja asetäitja, II köite kaasautor). Tallinn, 1971, 1977 (vene k 1973, 1980)
 На основе ленинских организационных принципов. Tallinn, 1977
 Nõukogude rahva poliitiline juht. Tallinn, 1977
 Коммунистическая партия Эстонии в цифрах 1920–1980. Сборник статистических данных (peatoimetaja). Tallinn, 1983

Viited

Kirjandus
 Eesti nõukogude entsüklopeedia. Tallinn, 1968–1978, VI, 28
 Eesti Teaduste Akadeemia 1980–1985, 342
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 356, 498
 Eesti Teaduste Akadeemia liikmeskond 22.10.1938 – 23.11.1994. Tallinn, 1994, 67

Välislingid 
 Foto: Aleksander Panksejev, EKP KK Partei Ajaloo Instituudi direktor

Eesti ajaloolased
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti Teaduste Akadeemia liikmed
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Eesti NSV teenelised teadlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 1989
Aleksei Panov

Aleksei Panov (3. detsember 1938 Tallinn – 12. oktoober 2018) oli eesti arstiteadlane, oftalmoloog.

Elulugu
Aleksei Panov oli arsti poeg, Leo Schotteri õepoeg.

Lõpetas 1957 Kunda Keskkooli, 1964 TRÜ arstiteaduskonna, 1967–1970 aspirantuuri silmahaiguste erialal, meditsiinikandidaat (1988, Moskvas Helmholtzi-nimelises Silmahaiguste Instituudis), väitekiri "Удаление амагнитных инородных тел из труднодоступных отделов глаза". Täiendas end Moskvas, Leningradis, Odessas, Sydneys, Chicagos, San Antonios, Berliinis jm Lääne-Euroopas.

Oli 1964–1967 Jõgeval kohaliku täitevkomitee liige, 1970–1988 TRÜ oftalmoloogia kateedri assistent, 1989 dotsent, ühtlasi 1970 TRÜ nägemise tervishoiu harulabori asutaja ning 1970–1991 selle juhataja, silmaarst ja -kirurg, 1989–1992 TÜ silmahaiguste ja otorinolarüngoloogia kateedri juhataja, 1992–1997 oftalmoloogia korraline professor, 1997–2010 dotsent ja 1990-1999 TÜK silmakliiniku juhataja.

Teadustöö
Uurinud silmavigastusi, nende diagnostikat, profülaktikat ja kirurgilise ravi meetodeid, lühinägevust, nägemisinvaliidsust ja oftalmoloogia ajalugu. Euroopa Pimeduse Vastu Võitlemise Ühingu liige, Eesti Oftalmoloogide Teadusliku Ühingu kauaaegne aseesimees, Eesti Silmaarstide Seltsi juhatuse liige. Üle 100 teadustrükise, 2 autoritunnistust, arvukalt õppevahendeid.

Teoseid
 Krüoekstraktor-magnet katarakti ja läätsesisese magnetilise võõrkeha üheaegseks eemaldamiseks (kaasautor L. Schotter). // NET (1983) 2
 Mittemagnetiliste ja fikseeritud magnetiliste võõrkehade eemaldamine silmast (kaasautor). // Oftalmoloogia Teatmik (1985) 4
 Ülikooli Nägemise Tervishoiu laboratoorium (kaasautor L. Schotter). // Nägemise Tervishoiu laboratoorium 1975–1990. Tartu, 1990
 Silmahaiguste uurimismetoodika (kaasautorid Õ. Mandel, R. Kuiv). Tartu, 1990
 Eye injures in Tartu Eye Hospital 1986–1991 (kaasautor R. Pulges). // VII Forum Ophthalmologicum Balticum. Kaunas, 1992
 Georg von Oettingen (1824–1916): der erste Professor für Augenkrankenheit an der Universität Tartu (kaasautor H. Tankler). // Historiae scientarum Baltica. Tartu, 2001
 Välikirurgia (kaasautor). Tartu, 1996
 Kataraktsete muutuste tekitamine suhkru- ja sooladieedil peetud sea läätses (kaasautor). // Eesti Arst (2001) 9

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 108
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 125
 Eesti entsüklopeedia 14, 356
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 403
 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 301, 306, 307
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 361–363, 366–368

Välislingid 
 Aleksei Panov - 70 UT, 4. detsember 2008 

Eesti oftalmoloogid
Silmaarstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1938
Surnud 2018
Kristel Pappel

Kristel Pappel (sündinud 6. novembril 1961 Moskvas) on eesti muusikateadlane ja teatrikriitik.

Elulugu
Lõpetas 1980 Tallinna Muusikakeskkooli viiuli erialal, 1985 Tallinna Riikliku Konservatooriumi viiuli erialal ja 1989 muusikateaduse erialal, 1993 Ajaloo Instituudis aspirantuuri muusikaajaloos, M.A. (1995, EMA), väitekiri "Muusikateater Tallinnas XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi esimesel poolel" (Tallinn, 1996), Ph.D. (muusikaajalugu, 2004, EMA), väitekiri "Ooper Tallinnas 19. sajandil" (Tallinn, 2003). Täiendas end 1991 ja 1994 Saksamaal Bayreuthi Ülikooli muusikateatri uurimisinstituudis ja Dresdeni Tehnikaülikooli kunsti- ja muusikateaduse instituudis.

Oli 1984–1995 Tallinna Muusikakeskkooli õpetaja, 1995–2004 EMA muusikateaduse osakonna muusikaajaloo õppejõud, 2004– dotsent, ühtlasi oli 1985–95 TRK/EMA õppejõud ja aastast 1995 Tallinna Muusikakeskkooli õpetaja, olnud ka Tartu Ülikooli ja Usuteaduse Instituudi kirikumuusika kooli külalisõppejõud.

Teadustöö
Uurinud muusikateatri ajalugu ja teoreetilisi küsimusi. Kirjutanud kontserdi- ja teatriarvustusi. Teinud kaastööd leksikonidele (sh Pipers Enzyklopädie des Musiktheaters. Bd 6. München/Zürich, 1997). Saanud uurimistööks 1994 Lübecki linna ja Tempuse stipendiumid, 1998–2001 Eesti Teadusfondi uurimistoetuse. Rahvusvaheliste uurimisrühmade Thalia Germanica ja Musikgeschichte in Mittel- und Osteuropa liige. Teatrikriitika aastapreemia (1990), Kultuurkapitali väike aastapreemia (1996, 2004). Üle 15 teadustrükise.

Tunnustus
 1991 Eesti Teatriliidu kriitikaauhind
 1997 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (raamat "Muusikateater Tallinnas XVIII sajandi lõpus ja XIX sajandi alguses")
 2004 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (uurimuse "Ooper Tallinnas 19. sajandil" eest)
 2012 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (kaalukad artiklid muusikateatrist)
 2016 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Teoseid
 Mozarts Opern in Tallinn (Reval) vor 200 Jahren. // Eesti Muusikaajaloo Toimetised 1 (1995)
 Die Ersten Aufführungen von Richard Wagners Opern im Revaler/Tallinner Theater. // Deutschsprachige Theater im baltischen Raum, 1630–1918. Frankfurt am Main, 1997
 Von der Wandertruppe zun ständigen Theater: Schwierigkeiten des Übergangs im Talliner (Revaler) Musiktheater 1795–1809. // Musikgeschichte in Mittel- und Osteuropa. Mitteilungen der internationalen Arbeitsgemeinschaft an der Technischen Universität Chemnitz 3 (1998)
 Orpheus otsib ooperit. // Teater. Muusika. Kino (1998) 4
 Ludwig Ohmann, rahutu teatrihing. // Teater. Muusika. Kino (2000) 6
 Muusikateatrist, kolmes vaatuses. // Teatrielu 2000. Tallinn, 2001

Isiklikku
Kristel Pappeli ema oli teatritöötaja Silvia Pappel.

Viited

Kirjandus
 Eesti Entsüklopeedia 14, 357
 Who is Who in Estonian Music. Tallinn, 2004, 89–90
 Epner, L. Raamat ooperiteatrist Tallinnas. // Teater. Muusika. Kino (2004) 3, 51–57
 Tormis, L. Ooper kui teater. // Muusika (2004) 3, 36–37

Välislingid 

 

Eesti muusikateadlased
Eesti teatrikriitikud
Sündinud 1961
Eesti õpetajad
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Endel Parijõgi

Endel Parijõgi (aastani 1935 Parinbak, Parinbach; 16. november 1929 Tartu – 3. november 2021 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
Endel Parijõgi oli Jüri Parijõe poeg.

Lõpetas 1948 Tartu 1. Keskkooli, 1953 TPI tööstuse ökonoomika erialal, 1956 aspirantuuri Moskva Tööinstituudis. ÜS Raimla vilistlane.

Oli 1953–1957 Tallinna Ekskavaatoritehase töö- ja palgaosakonna juhataja, 1960–1965 ENSV RMN töö- ja palgaosakonna juhataja, 1968–1978 TPI majandusteaduskonna tootmise ökonoomika ja organiseerimise kateedri dotsent, 1970–1978 ühtlasi töökorralduse labori teaduslik juhendaja, 1979–1998 EMI peakonsultant.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: majandusettevõtete palgapoliitika, töökorraldus, juhtimine. ETV saatesarja "Töö ja palk" (50 saadet 1978–1980) autor. Ühiskondliku töö- ja palgakomitee esimees (1965–1998), Eesti Konsultantide Assotsiatsiooni president (1992–1994), Estonia Seltsi liige. Üle 10 teadustrükise, õppevahendid.

Tunnustused
Riigivapi V klassi teenetemärk, 1998

Teoseid
 TTO ja tootmise efektiivsus (kaasautor J. Fominõh). Tallinn, 1967
 Töö teaduslik organiseerimine. Tallinn, 1977
 Töö normimine (kaasautorid J. Fominõh, E. Toom). Tallinn, 1981
 Brigaadi töö- ja palgakorralduse täiustamisest ja rakendamisest. Tallinn, 1982, 2. trükk 1984
 Palgakorralduse täiustamisest. Tallinn, 1983, 3. trükk 1986
 Lisatasud ja palgalisandid. Tallinn, 1987

Viited

Kirjandus
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 357
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 341, 469, 498

Välislingid 
 Ilmar Palli: "Isa ütles emale, et sellisele teele pole tal midagi tarvis" Maaleht, 17. mai 2009

Eesti majandusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1929
Surnud 2021
Hermann Paris

Hermann Paris (16. august 1891 Luke vald, Tartumaa – 19. detsember 1954 Tallinn) oli Eesti rohuteadlane.

Elulugu
Hermann Paris oli talupidaja poeg.

Õppis Tartu Klassikalises Gümnaasiumis, keskhariduse omandas iseseisvalt. Lõpetas 1918 Moskva ülikooli proviisorina, 1928 TÜ rohuteadlasena, farmaatsiamagister (1928, TÜ), väitekiri "Mõningate Pb-organosoolide stabiilsusest", farmaatsiadoktor (1932, TÜ), väitekiri "Rasvhapete alkaalisoolade bakteritsiidsest toimest". Oli 1906–1911 Pihkvas ja 1911–1915 Moskvas apteekriõpilane, 1915–1916 Peterburis hospitali apteegis, 1916–1917 sõjas, 1917 Moskvas apteekriõpilane, 1918 Moskvas apteegis proviisor, 1918 Moskvas Tervishoiu Peavalitsuse apteegiosakonna eriteadlane, 1919–1921 Baškiirias apteegijuhataja,1925–1940 TÜ apteegi juhataja, ühtlasi aastast 1928 TÜ abiõppejõud, 1935–1937 eradotsent, 1938–1941 dotsent. 1937 Akademilise Eradotsentide Ühingu esimees.

Sõja ajal Saksa koonduslaagris, töötas apteegis. Oli 1944–1947 Eesti NSV Tervishoiu Ministeeriumi Apteekide Peavalitsuse ülema asetäitja, 1947–1951 Keemia Instituudis farmaatsiasektori juhataja, 1950–1952 põlevkivikeemia sektori vanemteadur, 1951–1954 Kose apteegi juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti ravimtaimed, farmakopöa preparaadid. Keemia Instituudis uuris põlevkiviõlist antiseptikumide saamise võimalusi ning para-aminosalitsüülhappe sünteesi. Rohkelt kirjutisi kutseküsimustest. 1926–1934 oli ajakirja Eesti Rohuteadlane toimetaja. Akadeemilise Rohuteaduse Seltsi juhatuse liige. Umbes 20 teadustrükist.

Isiklikku 
Tema vennad olid kunstnik ja kunstiajaloolane Rudolf Paris, keemik August Paris ja õigusteadlane Eduard Paris. Õde Julie töötas hambaarstina.[2] Tema vennatütar oli kunstiajaloolane Olga Berendsen.

Teoseid
 Eesti Oleum Betulae empyreumaticum'i omadustest ja koosseisust. // Eesti Rohuteadlane (1928) 7
 Farmatsöitiline käsiraamat (kaastoim). Tartu, 1931
 Seatina dispersioonist bensoolis ja toluoolis. // Eesti Rohuteadlane (1932) 5
 Kolloidsest seatinast, eriti atsetonosoolist. // Eesti Rohuteadlane (1932) 6
 Piparmündi Mentha piperita, L. kultuur. // Eesti Rohuteadlane (1934) 4
 Kummeli, Matricaria chamomilla, kultuur. // Eesti Rohuteadlane (1934) 4
 Salvei, Salvia officinalis, kultuur. // Eesti Rohuteadlane (1936) 10
 Ravimtaimede kultuur ja droogideturu korraldamine Lätis. // Eesti Rohuteadlane (1939) 2
 Palderjanijuure võrdlev uurimine. // Acta et Commentationes Universitatis Tartuensis 36 (1940) 2
 О фунгицидных свойствах сланцевых смол (kaasautorid V. Pedak, E. Keel). // Гор. cл. (1956) 2

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 499
 Eesti Rohuteadlane (1932) 9/10, 190–191; (1996) 3, 28
 Pharmacia (1932) 11, 326
 Keemia Instituudi teaduskaader 1947–1972. Tallinn, 1972, 9
 Hinrikus, T., Raal, A., Tankler H. Farmaatsia Tartu ülikoolis läbi aegade. Tartu, 2005, 35.
 

Eesti farmatseudid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Sündinud 1891
Surnud 1954
Peeter Paris (vanem)

Peeter Paris vanem (11. veebruar 1915 Tallinn – 24. veebruar 1969 Tartu) oli Eesti spordipedagoog ja -organisaator.

Elulugu
Lõpetas 1934. aastal Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna Kehalise Kasvatuse Instituudi. 

Oli aastatel 1936–1937 kindlustusametnik Tallinnas, töötas 1940–1941 Tallinna 1., Tallinna 9. ja Tallinna 12. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetajana. 

Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, oli seal kuni 1945. aastani.

Aastatel 1945–1949 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli võimlemise kateedri juhataja ja dotsent, 1949–1957 suusaspordi kateedri juhataja, 1957–1969 vanemõpetaja. Õpetanud võimlemist ja suusatamist.

Teoseid
Üle 20 teadustrükise, sh õppevahendid ja käsiraamatud.
"Suusaspordi oskussõnad". Tartu 1962
"Suusatamise õpetamine". Tartu 1965

Isiklikku
Tema abikaasa oli Hilja-Liivia Paris ja pojad Peeter Paris noorem  ja Andres Paris.

Viited

Kirjandus 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. III kd. Tartu 1994. Lk 319
"Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980". Tartu 1987. Lk 329–330
"Tartu ülikooli ajalugu". III kd. Tallinn 1982. Lk 154, 302, 403
"Eesti spordi biograafiline leksikon". Lk 467

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Haud Tartu Jumalaema Uinumise kalmistul

Eesti spordipedagoogid
Eesti sporditegelased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Eesti kehalise kasvatuse õpetajad
Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpetajad
Tartu Ülikooli Kehalise Kasvatuse Instituudi vilistlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Uspenski kalmistule maetud
Sündinud 1915
Surnud 1969
Rudolf Johannes Paris

Rudolf Johannes Paris (24. september 1896 Pangodi vald, Tartumaa – 21. november 1973 Freudenstadt (Schwarzwald), Saksamaa) oli Eesti kunstiajaloolane, -kriitik ja graafik.

Elulugu
Rudolf Johannes Paris oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1918 Tartu Kommertskooli, õppis 1916–1919 Tartus Konrad Mäe ateljees maalimist, 1919–1922 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas maalimist ja graafikat, 1922–1925 jätkas õpinguid välismaal, peamiselt Weimaris Bauhausis, kus lõpetas seinamaali osakonna. Omandas hariduse kunstiajaloo alal, õppides 1919–1921, 1927–1931 Tartu Ülikoolis ja 1931 ka Helsingi Ülikoolis. Kuulus 1919 Lõuna-Eesti kunstikaitsetoimkonda. Oli 1920–1922 Postimehe kunsti- ja karikatuuriosakonna juhataja, 1925–1929 Pallase maali- ja analüütilise joonistamise õppejõud, 1932–1934 "Eesti entsüklopeedia" kunstiosakonna toimetaja ja kaasautor, 1935–1940 Riikliku Propaganda Talituse nõunik, ühtlasi 1938–1939 ajakirja Varamu kunstiosakonna toimetaja. Läks 1941 Saksamaale. Elas Freudenstadtis, kus tegutses kunstniku ja kunstikriitikuna, pidas sidet eesti kunstnikega Rootsis, tegi kaastööd ajakirjadele Tulimuld ja Mana.

Teadustöö
Uurinud baltisaksa ja eesti kunsti ajalugu 19.–20. sajandil, avaldanud monograafilisi käsitlusi eesti kunstnikest, ülevaateid rahvusliku kunsti arengust ja ainestikust, loonud kunstiterminoloogia leksikoni. Oli ka tegevkunstnik, loonud joonistusi, akvarelle, karikatuure, raamatuillustratsioone. Umbes 20 teadustrükist.

Isiklikku 
Tema vennad olid keemiaprofessor dr. August Paris, rohuteadlane ja Tartu Ülikooli apteegi juhataja Hermann Paris ja õigusteadlane Eduard Paris. Õde Julie töötas hambaarstina. Tema vennatütar oli kunstiajaloolane Olga Berendsen.

Teoseid
 Konrad Mägi. Tartu, 1932
 Talumööbel. Tartu, 1933
 Rahvuslik ainestik eesti 19. sajandi maalikunstis. // EÜS-i album X. Tartu, 1934
 Kunstiühing "Pallas" (kaasautor). Tartu, 1934
 Uuem eesti kunst. Äärjooni eesti maali- ja raidkunsti arengust XIX ja XX sajandil. Tartu, 1935 (selle täiend pr-keelne väljaanne: L'art estonien: peinture, sculpture, arts appliqués. Tartu, 1935)
 Voldemar Mellik. // Varamu (1938) 2
 Ado Vabbe. // Varamu (1939) 6
 Eduard Viiralt 1898–1954. Stockholm, 1964
 Kunsti leksikon. Stockholm, 1986 (trükki toim. Eevi End)

Viited

Kirjandus
 AAUT II, 7
 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996, 371–372
 EE 14, 358–359
 TÜ ajalugu III, 100
 ETVpK, 88
 Paris, R. Mana kunstiankeet. // Mana (1960) 2/3
 Välis-Eesti kunstnikke. Rooma-Toronto, 1980, 137–138.

Eesti kunstiajaloolased
Eesti kunstikriitikud
Eesti graafikud
Eesti kunstnikud
Kõrgema Kunstikooli Pallas õppejõud (1919–1940)
Riikliku Propaganda Talituse koosseis
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1896
Surnud 1973
Ants Parktal

Ants Parktal (sündinud 18. juulil 1950 Tallinnas) on eesti psühholoog ja psühhoanalüütik.

Elulugu
Ants Parktal on teenistuja poeg.

Lõpetas 1968 Keila 1. Keskkooli ja 1973 Tallinna Polütehnilise Instituudi soojusenergeetika erialal.

1982 lõpetas (kaugõppes) Tartu Riikliku Ülikooli sotsiaalpsühholoogia erialal, oli 1991–93 magistrikursustel San Franciscos Professionaalse Psühholoogia Koolis, psühholoogiamagister samas 1993, 1993 samas doktorant. 

Oli 1986–91 TPedI suhtlemispsühholoogia uurimisgrupi nooremteadur, teadur ja vanemteadur, 1993– TPÜ sotsiaal- ja keskkonnapsühholoogia õppetooli lektor. Pidanud loenguid suhtlemispsühholoogiast (koos videotreeningutega), psühhoanalüütiliselt orienteeritud psühhoteraapia teooriatest ja tehnikatest. 

1989 sai Eesti Psühholoogide Liidult suhtlemistreeneri litsentsi.

Teadustöö
Uurimisvaldkond psühholoogia: suhtlemispsühholoogia, psühhoteraapia kaasaegsed teooriad, kultuurinähtuste ja inimpsüühika seosed, seksuaalkasvatus ja -käitumine. Osales suhtlemistreeningu teoreetiliste aluste väljatöötamises, kultuurierinevuste uurimises ametialases suhtlemises, koolinõustajate väljaõppe teoreetiliste aluste ja õppeprogrammi koostamises ja väljaõppe korraldamises. Eesti Psühhoanalüütilise Seltsi liige (1995-2013), Eesti Psühholoogide Liidu liige (1996-2015). Rahvusvahelise Psühhoanalüütilise Assotsiatsiooni liige (2007). Eesti-Läti Psühhoanalüütilise Ühingu liige (2010).Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
Õpilaste kõlbeline ja esteetiline kasvatus koolis. // Nõukogude Kool (1987), 8
Suhtlemistreening koolis. // Nõukogude Kool (1989), 1
Использование социально-психологического тренинга в учебно-воспитательной работе со старшеклассниками. Kaasautor M. Grigorjeva. // Вопр. психол. (1988) 5
Seksuaalkasvatusest koolis. // Haridus (1993), 2
Postdramaatilise stressihäire etioloogia. // Eesti Arst (1996), 6
Agressiivsus ühiskondlike muudatuste ajal. // Akadeemia (2004), 11

Viited

Kirjandus
Rein Virkus. "Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade". Tallinn 1998, 123, 166

Välislingid

"ANTS PARKTAL: Ainult sõltlane ise saab ennast aidata" Eesti Päevaleht, 12. veebruar 2007

Eesti psühholoogid
Psühhoanalüütikud
Keila Kooli vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1950