Jääkaru

Jääkaru (Ursus maritimus) on loomaliik karulaste (Ursidae) sugukonna karu (Ursus) perekonnast.

Jääkaru on levinud Põhjapoolkera polaaraladel. Jääkaru on maailma suurim maismaakiskja. Ta sulab täielikult kokku lumise ümbrusega. Karvkatte värvus võib varieeruda valgest kollaseni. Jääkarud on hästi kohanenud eluks Arktika jäise keskkonna tingimustes. Nad on äärmiselt tugevad ning on kiire sammuga võimelised läbima pikki vahemaid. Karu jalatallad on karvaga kaetud, mis annab talle stabiilsuse jääl liikumiseks.

Põhiandmed

Suurus 
Kõrgus kummargilasendis: 1,5 m.

Kõrgus püstiasendis: 2,4–3,3 m.

Jalatalla suurus: 30 cm pikk ja 25 cm lai.

Kaal: Isastel 300–650 kg, emastel 175–300 kg.

Paljunemine
Suguküpsus: 3–5-aastaselt.

Paaritumisperiood: Märtsi lõpust mai alguseni.

Tiinuse kestus: 195–265 päeva.

Poegade arv: Tavaliselt 2.

Eluviis
Harjumuspärane eluviis: Elavad eraldi.

Toitumine: Hülged, loomakorjused, taimestik.

Eluea pikkus: 25–30 aastat, vangistuses kuni 45.

Toitumine ja jahipidamine
Jääkarud toituvad põhiliselt hüljestest. Nad peavad jahti jääaukude juures, kus hülged käivad õhku hingamas või hiilivad jääl lebavate isendite juurde. Jääkarud tapavad hülge ainsa käpalöögiga. Hilissuvel ja varasügisel patrullivad jääkarud kaldal, otsides surnud vaalalisi ja morski. Ühe loomakorjuse juurde võib koguneda 10 kuni 20 karu. Suvel, kui ligipääsvateks osutuvad suuremad piirkonnad, muutub jääkarude toidulaud palju mitmekesisemaks. Pisinärilised, polaarrebased, täiskasvanud pardid ja hahad ning nende munad on siis karude toiduahela oluliseks täienduseks. Jääkarud söövad – nagu ka nende sugulased – taimetoitu, näiteks marju, seeni, samblikke, rohtu, oblikaid jms.

Harjumused
Jääkarud veedavad suurema osa aastast rüsijää lahvanduste piirkonnas. Kõige meelsamini viibivad nad lahvanduspiirkonnas, kus lisaks jääle on avavett ja maapinda. Nad on harilikult aktiivsed kogu aasta vältel. Toidu otsimisega tegelevad nii päeval kui öösel. Jääkarud on suurepärased ujujad, nad libistavad end vette või hüppavad pea ees. Ujumiseks kasutavad nad esikäppi ning võivad ujuda kiirusega kuni 10 km tunnis. Nad sukelduvad lahtiste silmade ja suletud ninasõõrmetega. Jääkarud on võimelised vee all vastu pidama kuni 3 minutit ja 10 sekundit. Veest välja tulles raputavad otsekohe kasuka kuivaks.

Paljunemine

Jääkarude paaritumisaeg langeb varasuvesse, peamiselt aprillikuusse. Sel ajal läbivad isased emaste otsingul pikki vahemaid. Emased hoolitsevad järglaste eest vähemalt kaks aastat ning selle aja jooksul nad tiineks ei jää. Oktoobris ja novembris uuristavad karud põhjatuulte poolt kokkukuhjatud suurtesse lumehangedesse koopaid, mille suue jääb tavaliselt lõunasuunda. Kõik karud on võimelised endale koopaid uuristama, kuid harilikult jäävad seal pikemaks ajaks unne vaid tiined emased. Novembris või detsembris sündivad pojad kaaluvad 450–900 grammi ning on rotisuurused. Nad sünnivad ilma karvata, pimedate ja kurtidena. Kui nad esimest korda märtsi ja aprilli vahel koopast välja tulevad, on nad kasvanud juba kassisuurusteks.

Kas tead, et...
 jääkarudel on väga tundlik haistmismeel ning nad on võimelised tundma loomakorjuse lõhna isegi 30 km kauguselt. Nad suudavad leida üles ka peaaegu kahemeetrise lume- ja jääkihi varjus lebavaid hülgeid.
 jääkaru toidujäätmetest on täielikus sõltuvuses hulgaliselt polaarrebaseid, kes karude puudumise korral nälga sureksid.
 jääkarud võivad joosta kiirusega 40 km tunnis. Tavaline aeglane tempo on 3–6,5 km tunnis
 temperatuur jääkarude urgudes võib olla kuni 40 kraadi välistemperatuurist kõrgem.
 jääkarud liiguvad täpses vastavuses jää tekke ja kadumisega.
 mida kauem peab jääkaru tulema toime maismaal, seda pikemalt tuleb tal läbi ajada energiarohke toiduta (hülged) ning elada eelmise merejääperioodi jooksul kogutud rasvast.
 27. veebruaril peetakse rahvusvahelist jääkarude päeva.

Esinemine 
Arktika, Gröönimaa, Põhja-Ameerika ja Aasia põhjaalad.

Kaitse 
Kõikides riikides, kus jääkaru elab, on ta kaitse all ning tema küttimist piiratakse. Pärast Teist maailmasõda oli jääkarusid alles vaid 5000 isendit. Tänapäeval hinnatakse jääkaru arvukust kogu maailmas kuni 40 000 isendile. Jääkaru tulevik sõltub arktilise keskkonna tõhusast kaitsest.

Loomaaed
Tallinna Loomaaias oli 2007. aasta septembrini isane jääkaru Franz. Tema paariline oli Vaida (surnud 27. jaanuaril 2014), kellega Franzil sündis mitu järglast, neist viimane Frida. 10. aprillil 2009 saabus loomaaeda Venemaalt Volokolamskist isane jääkaru Nord (suri 2019). 2016. aasta novembris sündis Fridal isane jääkaru Aron. 2020. aasta lõpust on Frida paariliseks isane jääkaru Rasputin.

Eriotstarbelised saadused 

Jääkarude maksa võidakse pidada inimorganismile toksiliseks – loetakse, et 500 grammi jääkaru maksa võib inimesele isegi eluohtlikuks saada. Eskimod ei söö jääkarude ja osade hüljeste maksa.

Viited

Välislingid 

 Sissekanne ADW-s
 Sissekanne ITIS-es
 Polar Bear Ursus maritimus
 Sissekanne WoRMS-is
 Schliebe, S., Wiig, Ø., Derocher, A. & Lunn, N. (IUCN SSC Polar Bear Specialist Group) 2008. Ursus maritimus., The IUCN Red List of Threatened Species. Version 2014.3. <www.iucnredlist.org>, veebiversioon (vaadatud 03.01.2015.a.)(inglise keeles)
"Jääkaru esiema oli pruun" Novaator, 8. juuli 2011
 Jääkaru jalad haisevad. Matt Walker. BBC News Online. (inglise keeles)
 Ursus maritimus tyrannus, veebiversioon (vaadatud 03.01.2015.a.)(inglise keeles)

Jääkarud loomaaedades
 Aleksei Turovski, "Minu loomad. Aleksei Turovskiga loomaaias.", JÄÄKARUEMA Vaida, AS Ajakirjade Kirjastus, lk 89 – 91, 2008, ISBN 978 9949 443 24 6
AZA Polar Bear Species Survival Plan®, AZA Bear Taxonomic Advisory Group, AZA Bear TAG 2009. Polar Bear (Ursus maritimus) Care Manual. Association of Zoos and Aquariums, veebiversioon (vaadatud 03.01.2015.a.)(inglise keeles)

Karulased