joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Airi Allvee

Airi Allvee (sündis 2. veebruaril 1972 Rakveres) on eesti laulja.

Ta lõpetas Kaiu 8-klassilise kooli 1987. aastal. 

Allvee õppis muusikat Rapla Laste Muusikakoolis ja lõpetas G. Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli 1992. aastal pop-jazz-laulu erialal.Ta osales kahel korral Eesti Televisiooni saates "Kaks takti ette", kuid jäi esimesel katsel žürii tähelepanuta ning võitis konkursi teisel osalemisel paar aasta hiljem, 1991. aastal.

Allvee on tuntust kogunud bigbändi solistina, kuid on astunud üles ka arvukates väiksemates koosseisudes. Tema stiil on klassikaline tantsumuusika, jazz, igihaljad palad. Ta on taustalauljana osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel, 1997. aastal Eestit esindanud "Keelatud maale" ning 2002. aastal Maltat esindanud Ira Loscole. Tal oli roll muusikalis "Billy Elliot" (2013). Lisaks aktiivsele lavategevusele töötab Allvee Vändra koolis muusikaõpetajana. Tema peres kasvab tütar.

Viited

Eesti lauljad
Sündinud 1972
Sündinud 1995

''Siin on loetletud 1995. aastal sündinud tuntud inimesi.

Jaanuar
5. jaanuar – Martin Jõgi, Eesti jalgpallur
9. jaanuar – Dominik Livaković, Horvaatia jalgpallur
15. jaanuar - Kevin Saar, eesti võrkpallur
19. jaanuar – Iris, Belgia laulja
20. jaanuar – José Giménez, Uruguay jalgpallur
21. jaanuar – Nguyễn Công Phượng, Vietnami jalgpallur

Veebruar
8. veebruar – Erle Kont, eesti klarnetist
21. veebruar – Vladislav Gavrikov, Venemaa jäähokimängija
27. veebruar – Kōsuke Nakamura, Jaapani jalgpallur

Märts
21. märts – Gerli Liinamäe, Eesti iluuisutaja
25. märts – Matthias Agur, Eesti veemootorisportlane

Aprill
11. aprill – Petra Uberalová, Slovakkia tennisist
11. aprill – Li Xueyao, Hiina naissuusahüppaja
29. aprill – Tristan Jarry, Kanada jäähokimängija

Mai
2. mai – Marcel Johannes Kits, eesti tšellist
5. mai – Rosanna Lints, eesti laulja
18. mai – Zurab Otšigava, Ukraina jalgpallur
19. mai – Yahya Hassan, taani luuletaja
24. mai – Joseph Wenzel, Liechtensteini prints
27. mai – Katrin Aasmaa, eesti moekunstnik

Juuni
3. juuni – Triin Tobi, Eesti mäesuusataja
22. juuni – Dua Lipa, Inglise laulja
25. juuni – Andri Markovitš, Ukraina jalgpallur
29. juuni – Nicholas Latifi, Kanada vormelisõitja

Juuli
11. juuli – Aygöl Iźrisova, Baškiiria kabetaja
25. juuli – María Sákkari, Kreeka tennisist
30. juuli – Hirving Lozano, Mehhiko jalgpallur

August
2. august – Kristaps Porziņģis, Läti korvpallur
18. august – Markkus Keel, eesti võrkpallur
23. august – Vlada Kubassova, Eesti naisjalgpallur
27. august – Grete Paia, eesti laulja
31. august – Oliver Orav, eesti võrkpallur

September
2. september – Aleksandr Barkov, Soome jäähokimängija
3. september – Niklas Süle, Saksa jalgpallur
12. september – Steven Gardiner, Bahama jooksja
24. september – Brigitte Susanne Hunt, eesti ajakirjanik ja näitleja

Oktoober
24. oktoober – Tony DeAngelo, USA jäähokimängija
31. oktoober – Maksim Anohhin, Eesti jäähokimängija
...

November
2. november – Hanna Öberg, Rootsi laskesuusataja
14. november – Ghirmay Ghebreslassie, Eritrea pikamaajooksja
19. november – Johan Vahter, eesti võrkpallur
20. november – Timothy Cheruiyot, Keenia jooksja
22. november – Zouhair Bahaoui, Maroko räppar, laulja ja laulukirjutaja
28. november – Tin Jedvaj, Horvaatia jalgpallur

Detsember
4. detsember – Dina Asher-Smith, Suurbritannia sprinter
5. detsember – Anthony Martial, Prantsusmaa jalgpallur
24. detsember – Anett Kontaveit, Eesti tennisist
27. detsember – David Browne, Paapua Uus-Guinea jalgpallur
 27. detsember – Timothée Chalamet, Ameerika Ühendriikide näitleja
29. detsember – Ross Lynch, USA näitleja, laulja, tantsija ja pillimängija
Eestimaa Konstitutsiooniline Erakond

Eestimaa Konstitutsiooniline Erakond (saksa keeles Konstitutionelle Partei in Estland) oli aastail 1905–1914 Eestimaal tegutsenud erakond.

Erakond asutati 4/17. novembril 1905, ta taotles kõigi kohalike keelte kasutamise õigust asjaajamises ja emakeelset haridust. Esimees oli Christoph von Mickwitz (ka hilisem Eestimaa Saksa-Balti Erakonna esimene esimees).

1906. aasta algul oli erakonnal umbes 2000 liiget. Liikmete hulka kuulusid Paul Schiemann, Eduard Stackelberg, Erhard Dehio ja Jakob Kõrv.

Alates 1910. aastast kuulus erakond koos Balti Konstitutsioonilise Erakonna, Kuramaa Monarhistlik-konstitutsioonilise Erakonna ja Liivimaa Liberaal-konstitutsioonilise Erakonnaga Baltimaade Konstitutsiooniliste Erakondade Liitu.

Kirjandus
Eestimaa konstitutsioniline erakonna asutamine. Tallinn, 1905.
Kuidas peab Eestimaa konstitutsionilise ehk riigi-põhjuskorra erakonna eeskavast aru saama? Tallinn, 1905.

Parteid
Eestimaa
1905. aasta Eestis
Annika Haas

Annika Haas (sündinud 11. juunil 1974 Pärnus) on eesti fotodokumentalist ja fotokunstnik.

Ta on töötanud pikka aega Eesti Ekspressi pressifotograafina, on kunstimaja ambulARToorium asutajaliige ja kuraator Fotomuuseumis.

Looming 
Pressifotograafina on Haas pildistanud Eesti ja rahvusvahelisi poliitika- ja kultuurisündmusi laulupidudest Tallinna digitippkohtumise ja riigipeade Eesti-visiitideni. Tema vaba litsentsi all avaldatud fotosid leidub arvukalt ka Vikipeedias.

Kunstiprojektid 
Haas on pälvinud avalikkuse tähelepanu sotsiaalühiskondlike fotokunstiprojektidega, millest mahukaima, kümme aastat kestnud Eesti romade elu jäädvustamise raames valmis ka fotoraamat "Meie, mustlased". Fotoprojekt "Lennukivaatlejad" kajastas Tallinna lennuvälja ümbruse suvilarajooni hääbumist. Seda esitles Haas ka New Yorgi suurimal fotofestivalil Photoville ja Eesti Euroopa Liidu Nõukogu eesistumise meediakeskuses Tallinna Kultuurikatlas. Koos skulptorite Elo Liivi ja Jekaterina Kultajevaga loodi Eesti pimedate kogukonda kaasanud sotsiaalse pimeduse teema üle arutlev multimeedianäitus "Nägemise õpetus" (2017), mida on näidatud Tallinna Kunstihoone galeriis, Vana-Võromaa Kultuurikojas, Haapsalu Linnagaleriis ja Pärnu Linnagaleriis. EV100 kunstiprogrammi "Rändajad ja kohanejad – kogukondade lood üle Eesti" raames valmis Haasil ühiskondlikku lainetust tekitanud fotoprojekt "Eesti moslemikogukonna anatoomia" (esmaesitlus Eesti Rahvusraamatukogu fuajeegaleriis jaanuar – veebruar 2019). Varem on ta jäädvustanud näiteks piimapukke ja elu Peipsi-äärsetes Eesti vanausuliste venelaste külades.

Annika Haasi fotosid

Raamatud
 Haas, Annika. Plane watchers : photo series by Annika Haas, follows the extinction of the last of the Soviets in Estonia / [graphic design: Marje Eelma]. – Tallinn : A. Haas, 2014.
 Haas, Annika. Meie, mustlased = We, the Roma / [fotod:] Annika Haas ; [graafiline disain: Marje Eelma ; tekstid: Kersti Kivirüüt ja Annika Haas ; teksti sisutoimetaja Helen Sooväli-Sepping ; tõlkija Kristina Meltsov]. – [Haabneeme] : A. Haas, c2018.

Viited

Välislingid

 Annika Haas osaleb mainekal Photoville'i festivalil New Yorgis ERR, 18.09.2014
 Annika Haas: Eestist on kadumas eripärased asjad ERR, 25.09.2014
 Näitus "Meie, mustlased" avati Berliinis ERR, 21.01.2016
 Annika Koppel Annika Haas: Olla, näha ja märgata Viimsi Teataja/Digar, 18 august 2017
 Silvia Pärmann Annika Haas: “Enamuse minu fotoprojektidega on selline lugu, et päris valmis ei saa nad ilmselt kunagi” Mood.ee, 5. oktoober 2017
 Fotograaf Annika Haas jäädvustab Eesti mustlaste elu Terevisioon, ETV, 22.11.2017
 Annika Haas esitleb fotoraamatut mustlastest ERR, 23.05.2018
 Fotograaf Annika Haas: sisu on see, mis teeb fotost foto Postimees, 4. august 2018
 Maxim Mjödov, Birgit Püve ja Annika Haas New Yorgis Photoville’il Vaba Eesti Sõna, 11. september 2018

Eesti fotograafid
Sündinud 1974
Avo Kiir

Avo Kiir (sündinud 23. veebruaril 1952 Mäetagusel) on eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1970 A. Kesleri nimelise Kohtla-Järve Keskkooli.

Ta on olnud EELK Iisaku koguduse õpetaja, EELK Viru praostkonna praost.

Ta on olnud Riigikogu liige ja Iisaku vallavanem.

Aastal 1993 oli ta Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei kandidaat kaitseministri kohale.

Tunnustus
 2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2006 Riigivapi IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
http://www.eelk.ee/et/kirik/meie-vaimulikud/vaimulike-leksikon/#K

Eesti luterlike koguduste vaimulikud
Viru praostid
VII Riigikogu liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1952
Karin Jaanson

Karin Jaanson (sündinud 16. novembril 1960) on eesti majandusspetsialist. 

Ta on õppinud majandusteadust Tallinna Tehnikaülikoolis ja Tartu Ülikoolis ning avalikku haldust Georgia Ülikoolis (Ameerika Ühendriikides). 

Aastatel 1983-1990 oli ta Elva Metsamajandi insener-ökonomist, aastatel 1990-1994 Elva abilinnapea, aastatel 1994-2000 Tartu maavalitsuse arengu ja planeerimise osakonna juhataja, aastatel 2002-2003 Tartu Ülikooli teadus- ja arendusosakonna juhataja, aastatel 2003-2005 Tartu Ülikooli teadusprorektori nõunik, aastatel 2005-2011 Tartu abilinnapea, aastatel 2012-2015 Haridus- ja Teadusministeeriumi nõunik. 

Ta on alates 2. novembrist 2015 Eesti Teadusagentuuri tegevjuht. Alates 1. jaanuarist kuni 31. märtsini 2021oli ta ka Eesti Teadusagentuuri juhatuse esimehe kt.

Viited

Eesti ametnikud
Gaia Kool

Gaia Kool on Eesti erakool.

Kool alustas tegevust 2014. aasta septembris. Kooli õppesuundadeks on loodusõpe ja pärimuskultuur, eriti algklassides.

Vaata ka
Gaia Akadeemia
Gaia

Viited

Välislingid
Kooli koduleht.

Eesti erakoolid
Evi Ersto

Evi Ersto (sünninimi Eevi Düna; 24. aprill 1917 Paunküla – 7. aprill 2003 Rakvere) oli eesti arst.

Ta oli Rakvere Rajooni Keskhaigla Naiste Nõuandla juhataja.

Ta on maetud Rakvere linnakalmistule.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline arst

Viited

Eesti arstid
Eesti NSV teenelised arstid
Rakvere linnakalmistule maetud
Sündinud 1917
Surnud 2003
Eesti-Läti Korvpalliliiga

Eesti-Läti Korvpalliliiga (tuntud ka Olybet Eesti-Läti Korvpalliliiga) on Eesti ja Läti Korvpalliliidu eestvõttel korraldatud Eesti ja Läti korvpallimeeskondade liiga. Liiga loodi 2018. aastal pärast Balti korvpalliliiga lõpetamist.

Liiga esimene hooaeg algas 28. septembril 2018. Esimesel hooajal mängib liigas 15 võistkonda, 7 Eestist ja 8 Lätist.

Meeskonnad 2018-2019

Viited

Välislingid 
 Eesti-Läti Korvpalliliiga koduleht

Korvpallivõistlused
Eesti korvpall
Läti korvpall
Spordiliigad
Voldemar Rajalo

Voldemar Rajalo (1935. aastani Kellamoff; 14. märts 1914 Meeri vald, Tartumaa – 6. november 1983, Tartu) oli eesti ajakirjanik, humorist ja karikaturist.

Voldemar Rajalo sündis Kulbilohu Vanasepa talus. Alghariduse sai Meeri algkoolis, 1928. aastal läks edasi õppima Tartu Tehnika Gümnaasiumi. 1937–1939 õppis Tartu Kolledži reaalkoolis.  

1. novembri 1932, mil ta oli 18-aastane, hakkas koos Martin Lukuga Elvas andma välja ajalehte Elva Elu, kus avaldas ta nii oma vesteid ja pseudonüüm Herold ja -VoK- all ka šarže. Samal ajal (1932–1933) avaldati tema karikatuure ka Otepää Teatajas. 1935–1937 aastatel tegi kaastööd lisaks ajalehtedele Tallinna Post ja Päevaleht. Ta on kirjutanud vesteid, jutustusi, novelle ja humoreske ning 4-vaatuselise komöödia "Wõim ja õigus" (1933). 

Ta oli Tartumaa Põllumeesteseltsi liige, 1937. aastast oli Isamaliidu Tartu maakonna abisekretär. 

1944. aastal värvati ta Punaarmeesse, kus ta järgmisel aastal arreteeriti, kuna oli Saksa okupatsiooni ajal teeninud aega Saksa armees. Karistuseks sai kümme aastat vangilaagrit pluss viis aastat asumist. Karistust pidi ta kandma 1945–1955 Siberis Norilski vangilaagris. Vangilaagri metsatöödel sai insuldi, mistõttu jäi ühte jalga lonkama. Hiljem oli vangilaagris raamatupidaja ja lisaks organiseeris puhkpilliorkestri, kus ise mängis baritoni. Pärast vanglast vabanemist võttis Hillar Palamets ta tööle Tartu 2. keskkooli majandusjuhatajaks, kus töötas kuni 1979. aastani, kuni pensionile jäämiseni. Koolis töötades aitas toimetada ka koolialmanahhe. Kuna hariduse omandamine oli omal ajal poolikuks jäänud, asus ta 1961. aastal õppima Tartu 1 Töölisnoorte Keskkooli, mille lõpetas 1963. aastal. Samas tegi ta kaastööd ajalehele Edasi, eriti huumorinurgale Herilane, ja ajakirjale Looming.  

Voldemar Rajalo on maetud Tartusse Pauluse (Ropka-Tamme) kalmistule.

Isiklikku 
Voldemar Rajalo pojapoeg on ajakirjanik Priit Rajalo.

Viited   

Eesti humoristid
Eesti karikaturistid
Eesti ajakirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 1983
Eesti jalgpalli 2018/2019. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2018/2019. aasta karikavõistlused on Eesti jalgpalli karikavõistluste 29. hooaeg, mis algas juunis 2018 ja lõppes mais 2019. 

Karikavõistluse finaalis võitis Narva JK Trans Nõmme Kaljut skooriga 2:1.

Eesti jalgpalli karikavõistlused
2018. aasta Eesti spordis
2019. aasta Eesti spordis
Kristi Karelsohn

Kristi Karelsohn (sünninimi Kristi Vuurmann; sündinud 10. aprillil 1968) on Eesti diplomaat.

Ta lõpetas 1986. aastal hõbemedaliga Saku Keskkooli, 1993. aastal Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal ning 1994. aastal Eesti Diplomaatide Kooli. 

1994. aastal asus ta tööle välisministeeriumisse. Ta on töötanud protokolli- ja välismajanduspoliitika osakonnas ning poliitikaosakonna rahvusvaheliste organisatsioonide büroos. Aastatel 2010–2014 oli ta välismajanduse ja arengukoostöö osakonna kaubanduspoliitika ja majandusorganisatsioonide büroo direktor. 

Ta on olnud majandusdiplomaat Eesti suursaatkonnas Lätis ja Soomes. Aastatel 2014–2018 oli ta Eesti suursaadik Iirimaal. Alates 2018. aastast on ta Eesti suursaadik Ungaris ja Montenegros ning 2019. aastast Põhja-Makedoonias.

Kristi Karelsohn on abielus, tal on neli last.

Viited

Eesti suursaadikud
Eesti suursaadik Ungaris
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1968
Ank Bijleveld

Anna Theodora Bernardina "Ank" Bijleveld-Schouten (sünninimi Anna Theodora Bernardina Schouten; sündinud 17. märtsil 1962 IJsselmuidenis) on Hollandi poliitik, ta kuulub erakonda Kristlik Demokraatlik Apell. Ta on 26. oktoobrist 2017 Hollandi kaitseminister.

Ta sündis aastal 1962 IJsselmuidenis Overijsseli provintsis. Aastatel 1980–1986 õppis ta avalikku haldust Twenty ülikoolis Enschedes.

26. oktoobrist 2017 Hollandi kaitseminister.

Isiklikku 
Ta on aastast 1984 abielus Riekele Bijleveldiga, neil on kaks tütart. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.

Hollandi kaitseministrid
Hollandi poliitikud
Hollandi linnapead
Sündinud 1962
Golitsõno

Golitsõno on linn Venemaal Moskva oblastis Odintsovo rajoonis, Golitsõno linnaasunduse keskus. Asub 40 km Moskvast läänes.

Asula tekkis 1870. aastal rajatud Moskva-Smolenski-Bresti raudteele rajatud Golitsõni raudteejaama juurde. Raudteejaam sai nime Golitsõni aadlisuguvõsa järgi, kelle mõis asus raudteejaama lähedal. 1891 avati raudteejaama juures korvipunumise töökoda. 20. sajandi alguses hakkas vürst Dmitri Golitsõn piirkonnas rajama suvilarajooni.

1972 avati Golitsõnos KGB piirivalvevägede kõrgem õppeasutus, mis tänapäeval kannab nime Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse Piirivalveinstituut.

Linnaõigused sai 2004. aastal.

Viited

Välislingid 

 Golitsõno koduleht

Moskva oblasti linnad
Püha Markuse kampaniil

Püha Markuse kampaniil (itaalia keeles Campanile di San Marco ning veneetsia keeles Canpanièl de San Marco) on Püha Markuse katedraalist eraldi asetsev 98,6-meetri kõrgune kellatorn, mis asub Veneetsia peaväljakul.

Ajalugu
Kampaniil saavutas praeguse kuju aastal 1514. Praegune kellatorn tarindati uuesti 1912. aastal, kuna 1902. aastal oli see kokku kukkunud.

Tornid
Itaalia ehitised
Veneetsia
Notice and takedown

Notice and takedown (eesti keeles "teatamine ja kõrvaldamine", "märka ja eemalda", "märka ja võta maha") on illegaalse sisu teadetele reageerimise protseduur veebiteenustes, mis on kasutusel USA-s ja Euroopa Liidus. Selles süsteemis eemaldab veebiteenuse pakkuja enda majutatavalt veebiplatvormilt sisu, mille illegaalsuse kohta on talle tulnud teade.

Notice and takedown on laialdaselt kasutusel autoriõiguse rikkumiste korral, kuid ka muu illegaalse veebisisu puhul nagu laim. USA ja ELi õiguses kuulub see protseduur veebiteenuste pakkujate piiratud vastutuse garantiide paketti (nn safe harbor), mille USAs kehtestas Digital Millennium Copyright Act 1998. aastal ja ELis elektroonilise kaubanduse direktiiv 2000. aastal. Piiratud vastutuse üks tingimusi on, et veebiteenuste pakkujad peavad kiirelt veebist eemaldama või tõkestama ligipääsu sellisele veebisisule, mille väidetavast ebaseaduslikkusest neid on teavitatud.

Alternatiivid
Autoriõiguse eri osapoolte hinnangul on notice and takedown-protseduuril mitmeid nõrkusi: kasutajate poolelt vaadatuna tähendab illegaalsusest teataja tõenduskoormise puudumine, et sageli võetakse sisu veebist maha ekslikult või isegi pahatahtliku valesüüdistuse alusel, autoriõiguste valdajate seisukohalt kaasneb selle süsteemiga aga neile hulk tööd illegaalse sisu tuvastamisel. Seepärast on püütud töötada välja alternatiivseid süsteeme. Nii on Kanadas kasutusel mõnevõrra leebem notice and notice-protseduur, kus veebiteenuse pakkuja saadab sisu illegaalsusteate korral omakorda teate sisu üleslaadinud kasutajale, kuid sisu eemaldamise kohustus lasub kasutajal, mitte teenusepakkujal. Euroopa Liidus kavandatavas direktiivis autoriõiguste kohta digitaalsel ühtsel turul aga pakutakse välja rangem süsteem, mis paneb veebiteenuste pakkujatele eelfiltreerimise kohustuse (nn robotfiltrid).

Viited

Autoriõigus
Internet
Kristina Ude

Kristina Ude (sündinud 1985) on eesti õpetaja.

Ta lõpetas 2001. aastal Torma Põhikooli ning õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti ja soome-ugri keeleteadust, ülikooli lõpetas 2007. aastal. 

2009. aastal kaitses samas magistritöö "Filmikunsti käsitlemise võimalusi üldhariduskooli kirjandustundides Sass Henno romaani "Mina olin siin. Esimene arest" ja Albert Kivikase romaani "Nimed marmortahvlil" ekraniseeringute näitel".

Kristina Ude töötab Brüsseli II Euroopa Koolis eesti keele ja kirjanduse õpetajana.

Teoseid
Eesti loost ja lootusest: esseekonkurss. Koostaja Kristina Ude, toimetaja Edward Kess. Tartu Jaan Poska Vilistlaskogu. Tartu 2017. 72 lk.

Liikmesus
2009–2017 Eesti Emakeeleõpetajate Selts

Tunnustus
2013 Aasta õpetaja

Viited

Eesti õpetajad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1985
Helju Aren

Helju Aren (sünninimi Nael; 22. august 1936 – 17. jaanuar 1984) oli eesti baleriin ja näitleja, Väino Areni abikaasa ja lavapartner.

Eesti balletitantsijad
Eesti näitlejad
Sündinud 1936
Surnud 1984
Etnokulp

Etnokulp on Eesti Pärimusmuusika Keskuse Eesti pärimusmuusika auhind, mille saajad otsustatakse rahvahääletusega. Auhindu jagatakse võitjatele pärimusmuusika lõikuspeol alates

Viited

Eesti muusikaüritused
Rahvamuusika
Clonmines

Clonmines on alev, mis paikneb Bannow Bay piirkonna loodeosa kaldal Wexfordi krahvkonnas Leinsteri provintsis Iirimaal. 

Seal asuvad suurepärased keskaegsete mahajäetud linnuste näited. Alevist 3,4 kilomeetrit kirdesse jääb üle silla Wellingtonbridge'i küla, mis asub teisel pool Corocki jõekoolet.

Ajalugu

Vaatamisväärsused
Clonminesi vaatamisväärsused kuuluvad enamasti eravaldusse.

Varemed
Alevis asuvad kahe vallitorni, ühe kindlustatud 17. sajandi hoone, ühe Nikolausile pühendatud kiriku ja ühe augustiinlaste kloostri varemed.

1916. aasta mälestusaed
2016. aastal rajasid Erasmus+ programmi "Euroopa vabatahtlik teenistus" raames kümme noort Leedust, Eestist, Austriast, Rumeeniast ja Hispaaniast kohalike abiga Iiri riigi revolutsioonilise alguse tähistamiseks Clonminesi sajanda aasta mälestusaia. Heategevusühing Eolas Soiléir on noortevahetusi korraldanud ka enne pärast seda.

Viited

Leinsteri provints
Iirimaa asulad
Punane telk

"Punane telk" (vene keeles "Красная палатка") on Nõukogude Liidu, Suurbritannia ja Itaalia koostöös 1969 valminud mängufilm. Filmi režissöör on Mihhail Kalatazov. Filmi tootsid filmistuudiod Mosfilm, Творческое объединение "Товарищ" ja Paramount Pictures Film. Film räägib Umberto Nobile juhitud õhulaeva Italia ekspeditsiooni päästmisest 1928. aastal.

Eestlasest jäämurdja Krassin kapten Karl Jõgit kehastas Rein Aren.

Välislingid

Nõukogude Liidu filmid
Suurbritannia filmid
Itaalia filmid
1969. aasta filmid
Estländische Wochenschau

Estländische Wochenschau oli aastatel 1929-1930 Tallinnas ilmunud saksakeelne ajaleht. Ajaleht ilmus sagedusega kord nädalas.

Ajalehe käivitasid Edgar von Wahl  väljaandjana ja Karl Steinberg toimetajana. Nende väljaandmisel ilmusid Estländische Wochenschau 1929. aasta numbrid 1-15. Nr 16-40 väljaandja ja toimetaja oli Arthur Hoffmann. 1930. aastal oli ajalehe väljaandja ja vastutav toimetaja Eduard Clever ning toimetaja Edmund Hunnius.

Suunitlus
Ajalehe avanumbris toodi välja, et Estländische Wochenschau on mõeldud eelkõige neile lugejatele, kel pole võimalust või tahtmist igapäevaselt ajalehti lugeda, aga kes sellegipoolest soovivad maailmas toimuvaga kursis olla. Toimetus seadis endale eesmärgiks pakkuda võimalikult mitmekesist sisu ja ühtlasi olla Eesti saksluse loomutruu peegel.

Viited

Välislingid
Digari Eesti artiklite andmebaasis

Eesti rahvusbibliograafia kataloogis

Saksakeelsed Eesti ajalehed
Tambek

Tambek on eesti perekonnanimi.

Perekonnanime Tambek (Tambeck, Tambek) on pandud viies mõisas Järva-, Lääne- ja Virumaal. Nimede eestistamisel oli Tambek nii muudetav kui antav perekonnanimi: Tambek määrati uueks perekonnanimeks Tambergi-nimelistele isikutele ja Tambeki-nimelistele isikutele määrati uueks perekonnanimeks Tali, Tamme, Tammemäe, Tammin ja Tammjärv. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Tambek Eestis 18 mehel ja 21 naisel.

Andres Tambek (1952–2003), eesti arhitekt
Elmar Tambek (1897–1991), Eesti jurist ja sõjaväelane
Ülo Tambek (1922–1979), eesti filmirežissöör ja tõlkija, eelmise poeg

Eestistamisel antud perekonnanimed
Eestistamisel muudetud perekonnanimed
Usai

Usai on eesti perekonnanimi.

Perekonnanime Usai on pandud Avinurme mõisas Torma kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Usai-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Torm. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Usai Eestis 19 mehel ja 16 naisel.

August Usai (1880–1941), eesti koolijuht ja poliitik
Mihkel Usai (1901–1991), eesti õpetaja
Udo Usai, eesti pedagoog

Tartumaa perekonnanimed
Eestistamisel muudetud perekonnanimed
Maie Toom

Maie Toom (Maie Männik, 30. detsember 1935 – 4. september 2016) oli eesti bioloog.

Ta töötas pikka aega Tartu Ülikoolis õppejõuna.

Ta on mitmete bioloogiaõpikute ja õppematerjalide autor.

Ta on maetud Kuusalu kalmistule.

Teoseid
Toom, Maie 2003. Väike bioloogiamõistete sõnastik. Tallinn: Avita.

Pere
Tema abikaasa oli bioloog Jaan Toom.

Viited

Eesti botaanikud
Tartu Ülikooli õppejõud
Kuusalu kalmistule maetud
Sündinud 1935
Surnud 2016
Laatzen

Laatzen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas otse Hannoverist lõunas Leine jõe ääres.

Linna pindala on 34,05 km². 31. detsembril 2016 elas seal 41 449 inimest.

Linnaosad 

1964. aastal ühendati Laatzeni (täna umbes 22 000 elanikku) ja Grasdorfi (3500 elanikku) vallad Laatzeni linnaks. 1974. aastal liideti linnaga Rethen/Leine (8100 elanikku), Gleidingen (4300 elanikku) ja Ingeln-Oesselse (3700 elanikku).

Vaata ka 
 Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond

Viited

Välislingid 

 www.laatzen.de
 Gleidingeni sait

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Hannoveri piirkond
Draakoniaasta

Draakoniaasta on osa Hiina kalendri 12-aastasest tsüklist. Hiina astroloogias on kaksteist loomamärki, millest igaüks mõjutab ja märgistab üht kuuaastat ja sellel aastal sündinud inimeste iseloomuomadusi.

Iselooom 
Draakonid on enamasti intelligentsed, andekad, domineerivad, valjuhäälsed, ülbed ja tujukad, ent samas ka populaarsed ja edukad. Nad on elurõõmsad ja entusiastlikud. Draakonid näivad sageli väga avatud inimestena, ent tegelikult on nad tohutult õrnahingelised. Nad on äärmiselt lahked. Nad annavad ilma mõtlemata, ilma kartmata. Draakon on pühendanud end neile, keda ta armastab.

Armastus 
Draakonile meeldib, et teda imetletakse, ta ei talu, kui keegi teine teda varju jätab. Oma kaaslasena eelistab ta kedagi, kes poleks sama ambitsioonikas ja julge kui tema. Et ta saaks silma paista ja särada, ning teise üle valitseda. Kui Draakon õige inimese endale leiab, saab temast truu kaaslane. Tähelepanelik ja hooliv.

Töö 
Draakon armastab, et talle jäetakse töö juures kogu vabadus. Ta armastab omapead tegutseda ja omas rütmis. Ta on väga dünaamiline, tema töö tegemine on kiire ja tõhus. Oma projektid viib ta kiirelt ellu. Ta on kiire reageerimisega. Temast saaks hea firmajuht. Ta armastab iseseisvust, seega kõik juhtivad kohad on tema jaoks loodud. Alluvana ei tunneks ta end hästi, sest ta ei suudaks austada olemasolevat hierarhiat. Ta ei talu, kui teda käsutatakse. Draakonile sobivateks ametiteks on kunstnik, preester, poliitik ja juht.

Draakoni õnnenumbrid: 3, 4, 5, 6, 15, 21, 34, 36, 45

Draakon sobib kokku: Rott, Madu, Jänes, Ahv

Draakon ei sobi kokku: Draakon, Härg, Koer

Tuntud Draakoneid 
Kihnu Virve, Birgit Õigemeel-Sarrap, Elle Kull, Sandra Bullock, Che Guevara ja Sigmund Freud.

Draakoniaastad
1916 (03.02.1916 – 22.01.1917)
1928 (23.01.1928 – 09.02.1929)
1940 (08.02.1940 – 26.01.1941)
1952 (27.01.1952 – 13.02.1953)
1964 (13.02.1964 – 01.02.1965)
1976 (31.01.1976 – 17.02.1977)
1988 (17.02.1988 – 05.02.1989)
2000 (05.02.2000 – 23.01.2001)
2012 (23.01.2012 – 09.02.2013)

Viited 
1. Hiina Horoskoop, 19.07.2016, Kodused lood.
https://kodusedlood.blogspot.com/2016/12/hiina-horoskoop-draakon.html

Astroloogia
Hiina astroloogia
Eesti sõjaajalugu

Eesti sõjaajalugu on ajalooteaduse haru, mis tegeleb Eesti riigi ja rahvaga seotud sõdasid. Eesti sõjaajaloo alguseks võib lugeda esimeste rahvusväeosade loomist Vene Tsaariarmees.

Eesti sõjandus
Eesti ajalugu
Villem Vainsalu

Villem Vainsalu (aastani 1935 Wilhelm Britmann; 27. august 1903 Põltsamaa – 24. veebruar 1981 Boynton Beach, Florida) oli eesti sõjaväelane (kapten, 1937).

Ta teenis aastatel 1925–1928 lennuväerügemendis. Aastatel 1932–1940 töötas ta Tallinna Tehnikumis riigikaitse õpetajana.

Mobiliseeriti 16. juulil 1941 Punaarmeesse. Ta oli 8. Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 354. Laskurpolgu 2. pataljoni komandöriks. Läks detsembris 1942 Velikije Luki lahingus üle sakslaste poole. Velikije Lukis organiseeris ta sakslaste nõusolekul ülejooksnud ja vangilangenud eestlastest pataljonisuuruse väeosa, mis osales ka Velikije Luki kaitsmisel Punaarmee vastu. Enne Velikije Luki lõplikku vallutamist õnnestus tal linnast välja murda ja rindejooneni jõuda. 24. jaanuaril 1944 mõistis Punaarmee sõjatribunal ta §58-1b alusel vangilangemise eest surma, kuid kuna meest ei suudetud üles leida ja arvati tõenäoliselt surnud olevat, lõpetati kohtuasi 15. veebruaril 1943 kuriteo koosseisu puudumisel.

Tema elust sõjaaegses Eestis ei ole teada, kuid tal õnnestus aastal 1944 Saksamaale põgeneda. Aastal 1947 oli ta USA 95. vahikompanii ülem Saksamaal. Hiljem elas ta Boynton Beachis, Palm Beachi maakonnas, kus ta ka 24. veebruaril 1981 suri.

Viited

Kirjandus 
 Hanno Ojalo Laskurkorpus 1942-1945: pikk teekond Velikije Lukist Kuramaani: kriitiline ülevaade ühest tuntud eesti väeosast. Ammukaar, Tallinn 2018

Välislingid 
http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=18410

Sõjavägede Staabi koosseis
Lennuväerügemendi koosseis
3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1903
Surnud 1981
Lehrte

Lehrte on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 17 km Hannoverist idas.

Linna pindala on 127 km². 31. detsembril 2016 elas seal 43 932 inimest.

19. sajandil oli Lehrte kõige tähtsam raudteesõlm endises Hannoveri kuningriigis.

Ajalugu 

Piirkonda on esmakordselt mainitud 1147. aastal ja siis oli Lehrte suhteliselt väike põllumajandusküla. Aastaks 1352 ehitati kirik, nüüd tuntud kui Nikolauskirche; kohalikud talunikud käisid pühapäevakiriku teenistustel Steinwedeli külas.

Sel ajal asus Lehrte ajaloolises piirkonnas Großen Freien (suur vaba) ning asus kaugel suurtest transiit- ja liiklusteedest.

Lehrte oli üsna unine aastani 1843, kui tööd alustas Hannover–Braunschweigi raudtee, mis ühendas Lehrtet mõlema linnaga. Järgmisel aastal hakati ehitama liine Cellesse (1845), Hildesheimi (1846) ja Berliini (1871).

Kui tööd raudteeliinil algasid, oli Lehrtes 755 elanikku, 60 aastat hiljem oli rahvastik kasvanud umbes kümme korda. 1898. aastal sai Lehrte ala omavalitsusõigused ja tunnistati ametlikult linnaks.

Hästi ja tõeliselt rajatud raudteega kasvas tööstus Lehrtes, sealhulgas savi-, mineraalväetiste, tsemenditehas, konservi- ja suhkruvabrik 1883. aastal, mis domineeris kesklinnas kuni 2002. aastani. Tsemenditehase asutas 1881. aastal Hermann Manske koos partneritega ja see oli teine tsemenditehas Hannoveri piirkonnas. Tehas suleti 1910. aastal.

1911. aastal loodi kariloomade turg ja Lehrtest sai üks kõige tähtsamaid kohti karjakaubanduses ja -veos Põhja-Saksamaal. 1912. aastal algas piirkonna potasimaardlas kaevandamine. Lehrter Bahnhof (Lehrte jaam) Berliinis on nimetatud Lehrte järgi. See avati 1871. aastal kui lõpp-peatus liinil, mis ühendab Berliini Lehrte ja Hannoveriga, millest hiljem sai Saksamaa kõige olulisem ida-lääne liin.

Alates 1920. aastatest on Ahltenis suur alajaam, mis 1944. aastal oli katselise HVDC Lehrte–Misburgi liini lõpp.

Vaatamisväärsused

Inimesed 

 Heinrich Bokemeyer (1679–1751), muusikateadlane, koormeister ja helilooja, sündis Immensenis
 Kurt Hirschfeld (1902–1964), teatrijuht ja dramaturg Schauspielhaus Zürichis
 Werner Lampe (1950–), Saksa ujuja ja olümpiamedalist
 Ursula von der Leyen (1958–), poliitik (CDU) ja Saksamaa kaitseminister
 Reinhard Mey (1942–), laulja-laulukirjutaja (rahvamuusik)
 Gerhard Schröder (1944–), poliitik (SPD) ja endine Saksamaa Liitvabariigi liidukantsler

Viited

Vaata ka 

 Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond

Välislingid 

 www.lehrte.de

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Hannoveri piirkond
Barysaŭski trakti metroojaam

Barysaŭski trakti metroojaam (vene keeles Борисовский тракт (Borissovski trakti metroojaam), valgevene Барысаўскі тракт (transkribeerituna Barõssavski trakti metroojaam)) on üks Minski metroo jaamu Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil Minski ümberringtee läheduses.

Jaama ehitustöid alustati aastal 2001 ja jaam avati 7. novembril 2007. Ehitusperioodil kandis jaam projektijärgset nime Starobarysaŭski trakt. Jaamas on üks 102 meetri pikkune perroon; metroorongid peatuvad selle mõlemal küljel. Uručča metroojaamani on 1750 meetrit. Metroojaamal on üksnes üks väljapääs, mis asub Valgevene Riikliku Tehnikaülikooli juures. Teise väljapääsu tarvis on rajatud kassasaal; seda pole avatud aga põhjusel, et see piirkond on välja ehitamata. Jaamas on invaliididele mõeldud lift.

Viited

Välislingid

Infot jaama kohta (vene keeles)

 
Minski metroojaamad
Zastron

Zastron on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas, Mohokare valla halduskeskus.

Zastron on asutatud 1876. aastal. Linn on saanud nime Oranje Vaba Riigi presidendi J. H. Brandi abikaasa Johanna Sibella Zastroni järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zastroni elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,8%, valgeid 4,1%, värvilisi 0,6%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,1%. Sotho keelt pidas emakeeleks 69,2% inimesi, koosa keelt 22,4%, afrikaani keelt 5,1% ja teisi keeli 3,3%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Rouxville

Rouxville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas Mohokare vallas.

Rouxville on asutatud 1864. aastal. Linn on saanud nime vaimuliku Pieter Roux' järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rouxville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,9%, valgeid 3,7%, värvilisi 2,7%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 0,4%. Sotho keelt pidas emakeeleks 57,5% inimesi, koosa keelt 31,9%, afrikaani keelt 7,1%, inglise keelt 1,0% ja teisi keeli 2,5%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Hopetown

Hopetown on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas, Thembelihle valla halduskeskus.

Hopetown on asutatud 1850. aastal.

1867. aastal leiti Hopetowni lähedal Lõuna-Aafrika Vabariigi esimesed teemandid.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hopetowni elanikest värvilisi 73,16%, mustanahalisi aafriklasi 18,81%, valgeid 6,90%, India või Aasia päritolu inimesi 0,67% ja teisi 0,47%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 88,11% inimesi, koosa keelt 7,16%, tsvana keelt 1,50% ja inglise keelt 1,27%.

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Tocumeni rahvusvaheline lennujaam

Tocumeni rahvusvaheline lennujaam (IATA: PTY, ICAO: MPTO) on rahvusvaheline lennujaam, mis asub Panama pealinnas Panamás. 

Lennujaam on Copa Airlinesi kodulennujaam. Lennujaama läbis 2017. aastal 15 616 065 reisijat.

Panama ehitised
Panama majandus
Lennujaamad
Retaabel

Retaabel (prantsuskeelsest sõnast rétable < keskaja ladinakeelsest sõnast retrotabulum, sõnadest retro 'taga' ja tabulum 'tahvel'), ka altariretaabel on alates 11. sajandist kasutusele tulnud altaripealmik ehk ehissein altarilaua tagumisel serval. Retaabel on kaunistatud maalingute ja nikerdustega ning see kujunes sajandite jooksul mitmeosaliseks ja -korruseliseks dekoratiivseks ehitiseks.

Sõnavara 
Eestikeelses kunstiajalookirjanduses on retaabliks nimetatud nii tiibaltarit kui ka barokset tiibadeta altaripealmikku. See on küllalt sarnane saksakeelse sõna Altaraufsatz tähendusväljaga, mis on samuti märkinud igasugust altaripealmikku, mis seisab kas otse mensal või soklitaolisel predellal (eesti keelde vahendatudki sõnaga "altaripäälmik"). Igapäevases kõnekeeles nimetatakse retaablit ka lihtsalt altariks.

Vaata ka 
 Tiibaltar
 Kappaltar

Viited 

Kunst
Altarid
Kiriku sisustus
Maskoŭskaja metroojaam

Maskoŭskaja metroojaam (vene keeles Московская (Moskovskaja metroojaam), valgevene Маскоўская (transkribeerituna Maskovskaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil.

Jaam avati 30. juunil 1984. Algselt oli see liini lõppjaamaks. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 102 meetri pikkune, see asub 7,9 meetri sügavusel maa all. Selle ehitusel kasutati ühendatud raudbetoonist elemente. Kasutusel olevad värvid on valge, punane ja kuldne. Seinal on mosaiikstiilis ornament, mille keskmes on Moskva Kremli stiliseeritud kujutis. Põrandat katavad tumepunased lihvitud graniidist plaadid, mille vahel on helehallidest plaatidest muster. Üks jaama väljapääsudest asub  aastal 1990 avatud Maskoŭskaja autobussijaama hoone lähistel. Ka  algab jaama lähistelt Minski lasteraudtee.

Jaam kandis kuni aastani 1984 projektis nime Vałhahradzkaja, kuna see pidi asuma Vałhahradzkaja tänaval. Seejärel valmis kava nimetada  osa Lenini nime kandvast tänavast ümber Maskoŭskaja tänavaks, mis aga ei teostunud. Kuna see kavandatav uus tänav asus ehitatava metroojaama juures, hakkas seda nime kandma ka jaam.

Viited

Välislingid 

Infot jaama kohta (vene keeles)

 
Minski metroojaamad
Karl Tulff

Karl Johannes Tulff (25. juuli 1886 Kirepi vald Tartumaa - 1. august 1934 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1927).

Elukäik
Lõpetas 1907. aastal kuldaurahaga Peterburi kommertskooli. Peale keskkooli lõpetamist astus hariduse jätkamiseks Peterburi Polütehnilisse Instituuti, kust aga astus vabatahtlikuna 1. septembril 1910. aastal 2. Soome küti-kahurväe divisjoni I patareisse. Sooritas 10. juulil 1911 Vilmanstrandi laagris tagavaraväe lipniku eksami.
 
15. augustist 1911 kuni 17. juulini 1914 viibis tagavaraväes, õppides edasi Polütehnikumis. Maailmasõja puhkedes pidi uuesti õppimisest loobuma ja sõjaväeteenistusse astuma. Teenis sõja kestel mitmes väeosas ja rindel kuni 26. veebruaril 1918 sakslaste kätte vangi langes. Vabanes sõjavangist 20. aprillil 1918.

Tuli Eesti väkke 18. novembril 1918 alamleitnandina. Määrati suurtükiväelao suurtükiosakonna ülemaks, 13. jaanuaril 1919 viidi üle 2. suurtükiväepolku väljapatarei nr 4 vanemaks ohvitseriks. 15. mail 1920 määrati sama patarei ülemaks ja 15. märtsil 1924 — II diviisi suurtükiväe 2. grupi ülemaks. 1927. aastal formeeriti viimane ringi 4. suurtükiväegrupiks ning Karl Tulff jäi edasi selle ülemaks. 5. märtsil 1934 vabastati tervislikel põhjustel 4. grupi ülema ametikohalt ning arvati kaitsevägede staabi juurde kuuluvasse juhtide reservi. Suri sama aasta augustis südamehaigusse.

Auastmed
Lipnik - 1911
Alamleitnant - 1915
Leitnant - 1920
Alamkapten - 1920
Kapten - 1920
Major - 1924
Kolonelleitnant - 1927

Tunnustused
Püha Stanislavi orden, III järk
Püha Anna orden, III järk
Priikooli õigus kõrgema kooli lõpetamiseni - 1920
Tasuta maa normaaltalu mõõdus - 1920
Vabadusrist, I liigi 3. järk - 1921

Välislingid
Ohvitseride andmebaas

Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
4. Suurtükiväegrupi koosseis
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1886
Surnud 1934
Park Čaluskincaŭ metroojaam

Park Čaluskincaŭ metroojaam (vene keeles Парк Челюскинцев (Park Tšeljuskintsevi metroojaam), valgevene Парк Чалюскінцаў (transkribeerituna Park Tšaljuskintsavi metroojaam), tõlkes Tšeljuskinlaste pargi metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Pieršamajski rajooni territooriumil.

Jaam avati 30. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 102 meetri pikkune. Jaama moodustab ühevõlviline monoliitraudbetoonkonstruktsioon. Jaam on oma nime saanud selle kõrval asuva pargi järgi; üks jaama väljapääsudest asubki Tšeljuskinlaste pargi peasissepääsu juures.

Jaama kujunduses on kasutusel kolm värvi - hall, valge ja pruun. Sisekujunduses oli algselt plaanis kasutada Chatyńi hävingu motiive, ent seejärel leiti, et see teema on liiga valulik ja otsustati jaam kujundada nelja aastaaja järgi. Piotr Mašeraŭ surma järel loobuti ka sellest mõttest ja nii kujuneski jaam kaunistusteta lakooniliseks ehitiseks.

Viited

Välislingid 

Infot jaama kohta (vene keeles)

 
Minski metroojaamad
Lucas Silva

Lucas Silva Borges (sündinud 16. veebruaril 1993 Bom Jesus de Goiáses) on Brasiilia jalgpallur, poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Grêmio.

Ta alustas klubikarjääri 2012. aastal Brasiilia klubis Cruzeiro. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta klubiga Brasiilia meistriks. 2014. aastal valiti ta lisaks Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2015. aasta jaanuaris liitus ta Hispaania kõrgliiga klubiga Madridi Real. Debüüdi klubi meeskonnas tegi ta sama aasta veebruaris kodumängus Deportivo de La Coruña vastu.

Hooaja 2015–2016 oli ta laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille. 2017. aasta jaanuaris suundus ta laenule tagasi Cruzeirosse. 2018. aasta juulis pikendati tema laenulepingut veel hooaja võrra. 

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Grêmioga.

Saavutused 
Cruzeiro
Campeonato Brasileiro Série A: 2013, 2014
Campeonato Mineiro: 2014, 2018, 2019
Copa do Brasil: 2017, 2018

Viited 

Brasiilia jalgpallurid
Cruzeiro Esporte Clube mängijad
Real Madrid CF mängijad
Marseille Olympique'i jalgpallurid
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense mängijad
La Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1993
Schlüsselburgi linnus

Schlüsselburgi linnus (vene keeles Орешек Orešek; soome keeles Pähkinälinna; rootsi  keeles Nöteborg) on linnus Venemaal Leningradi oblastis Kirovski rajoonis Schlüsselburgi linna vahetus läheduses Neeva jõe lähtmes Pähkinälinna saarel.

Ajalugu
Linnust on esimest korda mainitud 1323. aastal.

Aastatel 1612–1702 kuulus linnus rootslastele.

Linnus on arvele võetud Venemaa kultuurimälestisena. 1990. aastal kanti linnus UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Venemaa linnused
Venemaa kultuurimälestised
Ingeri ajalugu
Leningradi oblast
Płošča Jakuba Kołasa metroojaam

Płošča Jakuba Kołasa metroojaam (vene keeles Площадь Якуба Коласа (Ploštšad Jakuba Kolasa metroojaam), valgevene Плошча Якуба Коласа (transkribeerituna Ploštša Jakuba Kolasa metroojaam), tõlkes Jakub Kołasi väljaku metroojaam) on üks Minski metroo jaamadest Maskoŭskaja liinil Saviecki rajoonis.

Jaam avati 26. juunil 1984; see oli üks Minski metroo algsetest jaamadest. Jaama perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Jaam on oma nime saanud Valgevene kirjaniku Jakub Kołasi järgi. Aastal 2013 oli jaam reisijate arvult teine, seda kasutas päevas keskmiselt 65.9 tuhat reisijat Aastal 2016 oli see reisijate arvult kolmas ja seda kasutas päevas keskmiselt 50 000 reisijat.

Jaama on rajatud raudbetoontarinditest. Selle kujundamisel on kasutatud valgevene rahvakunsti motiive. Jaama sambaid katavad kuldsetoonilised keraamilised plaadid. Samasugustest plaatidest on ka kassasaalidest perroonile viival teel asuv pannoo.

Viited

Välislingid 

Infot jaama kohta (vene keeles)

 
Minski metroojaamad
Denis Naughten

Denis Naughten (sündinud 23. juunil 1973 Drumis) on Iirimaa poliitik. Ta oli 6. maist 2016 kuni 11. oktoobrini 2018 Iirimaa kommunikatsiooni-, kliimamuutuste alase tegevuse ja keskkonnaminister.

Ta sündis aastal 1973 Drumis, Roscommoni krahvkonnas, Connachti provintsis. Ta on õppinud Dublini Ülikooli Kolledžis ja Corki Ülikooli Kolledžis Corkis; viimases õppis ta PhD programmi alusel toidu mikrobioloogiat, kuid ei lõpetanud õpinguid.

6. maist 2016 kuni 11. oktoobrini 2018 oli ta Iirimaa kommunikatsiooni-, kliimamuutuste alase tegevuse ja keskkonnaminister.

Isiklikku 
Ta on aastast 1999 abielus, ta on nelja lapse isa. Tema isa Liam Naughten (1944–1996) oli Iirimaa poliitik.

Iirimaa poliitikud
Sündinud 1973
Karl Robert Keerdoja

Karl Robert Keerdoja (kuni 1936. aastani Kerberg) (2. jaanuar 1896, Koiola vald Võrumaa – 21. august 1968, Stockholm, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1934), metsandus- ja omavalitsustegelane.

Elukäik
Karl Kerberg sündis Koiola vallas kooliõpetaja pojana. Lõpetas Põlva kihelkonnakooli ja seejärel Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis, üliõpilaste mobilisatsiooni korras kutsuti 1. mail 1916 Vene sõjaväeteenistusse ja saadeti 3. Peterburi lipnikkude kooli. Pärast kooli lõpetamist teenis Jekaterinburgis. Sõjategevusest võttis osa Looderinde vägede koosseisus. 

Oktoobris 1917 tuli üle Tartu Eesti Tagavara Jalaväepataljoni, kus teenis kuni , mil oli sunnitud teenistusest lahkuma, kuna sakslased saatsid pataljoni laiali.

Vabadussõja alul detsembris 1918 astus Tartus 2. jalaväepolku, kust hiljem viidi üle Tartu kaitsepataljoni. Pataljoni ümbernimetamisel 8. jalaväepolguks teenis viimases kuulipildurite roodu ülemana, võttis nimetatud väeosade koosseisus osa kõigist lahinguist kuni vaherahuni. 

15. juulil 1920 lahkus Kerberg omal soovil kaitseväest ja jätkas õppimist ülikoolis. Lõpetas 1924. aastal Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna cum laude. Korporatsioon Ugala liige. Oli seejärel Eesti Metsaühingute Liidu teaduslik sekretär ja Riigi Metsatööstuses osakonnajuhataja.

Oli aastaid Kaitseliidu Tallinna maleva Toompea malevkonna pealiku abi.

1941. aastal oli septembrist kuni detsembrini Tallinna linnapea, seejärel kuni 1944. aasta septembrini Tartu linnapea. 

1944. aastal asus elama Rootsi, oli ka seal tegev metsanduse alal. Algul Rootsi Kuningliku Metsadevalitsuse metsahindaja, seejärel Uddevalla abimetsaülem. Viimastel aastatel enne pensionile jäämist töötas metsadevalitsuse peavalitsuses.

Auastmed
 Lipnik – 1916
 Alamleitnant
 Leitnant – 1920
 Kapten – 1934

Tunnustus
 Priikooli õigus kõrghariduse omandamiseni – 1920
 tasuta maa normaaltalu mõõdus – 1920
 Vabadusrist, I liigi 3. järk – 1921
 Rahaline autasu 40 000 marka
 Kaitseliidu Valgerist, III klass
 Kotkarist, V klass – 1938

Kirjandus
 "Sõdur" nr 30/31 1926, lk 644; Vabaduse Risti kavalerid. Leitnant Karl Kerberg. Vabaduse Risti I liigi 3. järgu kavaler
 Vaba Eesti Sõna nr.35, 29. august 1968, lk 12. Karl R. Keerdoja In memoriam.

Välislingid
 Ohvitseride andmekogu

Venemaa keisririigi sõjaväelased
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
2. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eesti metsandustegelased
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Tartu linnapead
Eestlased Rootsis‎
Sündinud 1896
Surnud 1968
Krasnaja Gorka (täpsustus)

Krasnaja Gorka oli fort Kroonlinna juures. Krasnaja Gorka võib tähendada ka järgmist:
Krasnaja Gorka (ka Staraja Krasnaja Gorka), asula (soome keeles Yhinmäki)
Krasnaja Gorka (ka Novaja Krasnaja Gorka), asula (soome keeles Riikola)
...
Kroonlinna kindlus

Kroonlinna kindlus (vene keeles Кронштадтская крепость) oli kindlus Venemaal Kroonlinna ümber. 

Kindlust on esimest korda mainitud 1723.

Kindluse alluvuses olid teiste seas Ino fort ja Krasnaja Gorka fort.

Kindlus on arvele võetud Venemaa kultuurimälestisena. 1990 kanti kindlus UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Välislingid 

Venemaa militaarehitised
Peterburi merekaitse
Venemaa keisririigi sõjandus
Kroonlinn
Springe

Springe on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas. Asub Deisteri mägede lähedal, 22 km Hannoverist edelas.

Linna pindala on 159,78 km². 31. detsembril 2016 elas seal 28 918 inimest.

Springe linnaosad on Springe, Bennigsen, Eldagsen, Völksen, Gestorf, Altenhagen I, Lüdersen, Alferde, Alvesrode, Holtensen, Mittelrode ja Boitzum.

Ajalugu 

Springet on esmakordselt mainitud 1013. aastal kui Hallerspringe. Hildesheimi piiskopkonna piiride kirjelduses dateerimata käsikirjast, kuid mis on oma vormilt ja sisult tõestatud olevat 10. sajandist, mainitakse Springet kui Helereisprig. 10. sajandi lõpus ilmusid linnanimede esmamainingud, mis täna Springesse kuuluvad, ja 1300. aastaks olid kõik olemasolnud külad nimed saanud.

Hallermundi krahvid püstitasid linnuselaadse hoone maale, mis on nüüd Springe, pärast Burg Hallermundi Kleiner Deisteris kaotamist 1282. aastal Welfidele. Nad valitsesid oma krahvkonda sellest uuest võimukeskusest, mis oletatavasti lõppes Springe asustamisega. Krahvide asukoha loomine ja paiga kindlustamine viis 13. sajandil linnaõiguse vajaduseni. Keskajal oli Springe Hallermundi krahvide ja nende järglaste, Käfernburgi krahvi kõrvalliini pikaajaline asukoht. Nende võimualal tekkis Springe ametkond ning pärast erinevaid ümbernimetamisi ja laiendamisi moodustati 1884. aastal Springe kreis.

Piirkonna asutamine ja kasv on seotud selle asukohaga Deisterpfortes, piiril rohtla ja mägede vahel, mis on mugav transpordile poolel teel Hannoveri ja Hamelni vahel. Edasine areng toimus "kõrgendatud tee" ehitamisega (tänapäeval maantee B217) 18. sajandil ning raudteeliini valmimisega Hannoveri ja Altenbekeni vahel 1872. aastal.

Pärast Esimese maailmasõja lõppu ja isegi rohkem pärast Teise maailmasõja lõppu jätkus ühtlane areng keskmise suurusega linna suunas (1933. aastal oli rahvaarv 3912). Kuni 1974. aasta reformideni oli Springe samanimelise kreisi keskus. Pärast seda kuulus Springe Hannoveri kreisi, millest sai 1. novembril 2001 praegune Hannoveri piirkond. Täna elab 13 000 elanikku Springe südames. Reformide tõttu 13. sajandil kaotas Eldagsen oma linnaõigused ja on nüüd Springe osa. Pärast Eldagseni elanike proteste sai linn tagasi oma "linna" tiitli ja kannab nüüd ametlikku tiitlit "Eldagseni linn, Springe linna osa".

Sõpruslinnad 

 Niort, Prantsusmaa
 Waren (Müritz), Mecklenburg-Vorpommern.

Tuntud inimesi 

 Johann Heinrich Schröder, (1646–1699), hümnikirjutaja ja teoloog
 Heinrich Göbel, (1818–1893), pärast 1849. aastat tuntud ka kui Henry Goebel; Saksa-Ameerika peenmehaanik ja leiutaja, väidetavalt oli ta lambipirni leiutaja enne Thomas Alva Edisoni patenti 1880. aastal
 Carl Dopmeyer, (1824–1899), Hannoveri skulptor, kelle loodud on näiteks Lutheri mälestusmärk ja Gänseliesel
 Hermann Gunkel (1862–1932), protestantlik teoloog
 Herbert Ihering, (1888–1977), ka Herbert Jhering, oli Saksa näitekirjanik, filmirežissöör, ajakirjanik ja teatrikriitik
 Heinrich Hüper (1898–1983) oli õpetaja ja kirjanik, kes kirjutas ülemsaksa keeles, aga ka ostfaali murdes

Viited

Välislingid 

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Hannoveri piirkond
Wunstorf

Wunstorf on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas, umbes 22 km Hannoverist läänes.

Linna pindala on 126,60 km². 31. detsembril 2016 elas seal 41 532 inimest.

Linna kuuluvad järgmised paikkonnad: Blumenau (ja Liethe), Bokeloh, Großenheidorn, Idensen (ja Idensermoor ja Niengraben), Klein Heidorn, Kolenfeld, Luthe, Mesmerode, Steinhude ja Wunstorf.

Linn on oma nime andnud lähedalasuvale Saksamaa õhujõudude Wunstorfi õhujõudude baasile.

Linnast läänes asuvad Steinhuder Meeri kallastel Steinhude ja Großenheidorn.

Inimesi 

 Heinz-Joachim Barchmann (1950–), poliitik (SPD), Liidupäeva liige 2009. aastast
 Ernst Jünger (1895–1998), kirjanik
 Polykarp Leyser IV (1690–1728), protestantlik teoloog, filosoof, arst, õigusteadlane ja ajaloolane
 Joost Schmidt (1893–1948), tüpograaf, maalikunstnik ja õpetaja Bauhausis
 Andreas Spengler (1947–), psühhiaater ja psühhoterapeut

Viited

Välislingid 

 www.wunstorf.de

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Hannoveri piirkond