joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
George Weah

George Tawlon Manneh Oppong Ousman Weah (sündinud 1. oktoobril 1966 Monrovias) on Libeeria president 22. jaanuarist 2018 ja endine jalgpallur. 

Weah mängis Inglismaa, Itaalia ja Prantsusmaa klubides. Ta valiti 1995. aastal Aafrika, Euroopa ja maailma parimaks jalgpalluriks. Weah on ainus maailma parimaks valitud jalgpallur, kes ei kvalifitseerunud maailmameistrivõistlustele.

2005. aastal kaotas ta Libeeria presidendivalimistel Ellen Johnson-Sirleafile. 2017. aasta valimistel valiti ta Libeeria presidendiks ja astus ametisse 22. jaanuaril 2018.

Isiklikku
George Weah on sündinud ja kasvanud Clara linnas, mis asub Libeeria kaguosas ja on üks selle riigi vaesemaid piirkondi. Ta kuulub kruude hulka. Enne jalgpalluriks saamist töötas ta Libeeria telekommunikatsioonikeskuses tehnikuna. 

Ta on abielus jamaicalase Clar Weahiga. Neil on neli last.

Jalgpallurikarjäär
Karjääri alguses, 1988, mängis ta Prantsuse klubis AS Monaco. 1991 aitas ta oma meeskonna Prantsuse karika võiduni. Järgmisel aastal mängis Weah Paris Saint-Germain FC-s, millega ta võitis Ligue 1. 1995–1999 mängis ta Serie A klubis AC Milan. 1996 ja 1999 tuli Serie A võit. AC Milanis mängis ta 114 mängu ja lõi 60 väravat. Järgnevatel aastatel mängis ta Inglismaa klubides, Chelsea FC, Manchester City ja Prantsuse klubis Marseille Olympique erilist edu saavutamata.

Kuigi klubikarjäär oli edukas, ei pääsenud ta Libeeria jalgpallikoondisega MM-ile. Koondises mängis ta 60 mängu ja lõi 22 väravat.

Aastatel 1989, 1994 ja 1995 valiti ta Aafrika parimaks jalgpalluriks. Veidi hiljem valiti ta juba Aafrika sajandi jalgpalluriks. Aastal 1995 sai ta esimese aafriklasena Euroopa aasta jalgpalluriks.

1996. aastal sai Weah portugallase Jorge Costa löömise eest kuuemängulise keelu. Sellest hoolimata anti talle samal aastal FIFA ausa mängu auhind.

Poliitika
Jalgpallurikarjääri jooksul eitas Weah, et läheb poliitikasse. Siiski astus ta sinna 2004. aastal. George Weahi partei "Demokraatlike kongressi muutuste eest" on üks uutest Libeeria poliitilisel areenil. Ta tahab viia presidendi ametiaja kuuelt aastalt neljale. 2005. aastal võttis ta osa Libeeria presidendivalimistest ning kaotas teises voorus Ellen Johnson-Sirleafile, kellest sai esimene naispresident Aafrikas.

Viited

Välislingid

 George Weahi profiil ja statistika – www.liberiansoccer.com
 "Libeeria uus president lubas muuta "rassistlikku" põhiseadust" ERR, 31. jaanuar 2018

Libeeria presidendid
Libeeria sportlased
Jalgpallurid
FIFA 100
AS Monaco FC jalgpallurid
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
AC Milani mängijad
Chelsea FC mängijad
Manchester City mängijad
Marseille Olympique'i jalgpallurid
Sündinud 1966
EVDO

EVDO, ka EV-DO (ingl k Evolution Data-Optimized) 'edasiarendus – andmesideks optimeeritud' on telekommunikatsioonistandard andmete edastamiseks traadita side võrgu kaudu, enamasti laiaribalise internetiteenuse pakkumiseks. EVDO on üks 3GPP2 poolt hallatava standardipere CDMA2000 tehnoloogiatest, mida kasutavad mitmed mobiilset internetti pakkuvad teenusepakkujad üle maailma. EV-DO-s kasutatakse nii koodipõhist (CDMA) kui ka ajapõhist (TDMA) ühispöördust, et saavutada nii maksimaalne üksiku kasutaja kui ka kogu süsteemi läbilase.

EV-DO-d töötati välja kui CDMA2000 edasiarendust, mille eesmärgiks on senisest suuremate andmesidekiiruste saavutamine – EV-DO võimaldab mobiilse interneti maksimaalset teoreetilist andmesidekiirust allalaadimisel 2,4 Mbit/s, parandatud rev. A puhul kuni 3,1 Mbit/s. Viimasel juhul on ka üleslaadimiskiirus tavalisest CDMA2000 võrgu kiirusest (153 kbit/s) märksa kiirem, ulatudes kuni 1,8 Mbit/s. Lisaks andmesidele on operaatoril võimalik pakkuda ka kõneteenuseid, kuigi standard on optimeeritud kvaliteetse andmeside edastamiseks. EV-DO kanali ribalaiuseks on sarnaselt talle eelnenud standarditega 1,25 MHz, kuid kanali struktuuri on märkmisiväärselt muudetud – kogu võrk on muudetud pakettsidepõhiseks.

Eestis töötab EV-DO rev. A tehnoloogial Eesti Energia tütarettevõtte televõrk Kõu võrk.

Mobiilne internet
Takõrr

Takõrr  (türgi-tatari keeles Тақыр – sile, tasane, paljas) on savika pinnasega paljas tasane ala, mis tekib kõrbetes ja poolkõrbetes sooldunud muldade ärakuivamisel.

Takõrr kujuneb tavaliselt tasaste nõgude põhjas, kus tekivad vihmade korral ajutised madalad järved. Õhukese veekihi aurumisel paljastub mudane põhi, mille pinnakihi ruumala väheneb ja tekib erineva kuju ja suurusega hulknurkadeks pragunev koorik. Nende hulknurksete plaatide pindala sõltub põhjasetete koostisest, sooldumusest, kuivamise režiimist jne.

Takõrrid on iseloomulikud Aasia parasvöötme kõrbetele, nende pindala võib olla kuni mitukümmend ruutkilomeetrit.

USA kõrbetes nimetatakse sarnaseid struktuure playaks või salt flatiks, araabia riikides sabhaks.

Kõrbed
Stein Eriksen

Stein Eriksen (11. detsember 1927 Oslo – 27. detsember 2015) oli Norra mäesuusataja, olümpiavõitja (1952). Tema isa Marius Eriksen osales võimlejana 1912. aasta olümpiamängudel.

Erikseni mäletatakse Oslo olümpiamängude võitjana. Ta võitis esimese mäesuusatajana väljaspool Kesk-Euroopa riike kuldmedali olümpiamängudel suurslaalomis. Lisaks sai Eriksen hõbemedali slaalomis.

Erikseni kohta on öeldud, et ta oli esimene mäesuusatamise "supertäht". Ta oli kena, stiilne ja karismaatiline. Kuulsusest hoolimata säilitas Eriksen tasakaalukuse. Ta on näiteks öelnud: "Ole tugev, ole enesekindel. Kuid sa ei ole kunagi täiuslik ja õnnelik inimene, kui sa ei ole nõudlik."

Eriksen aitas kaasa mäesuusatamise arengule, eriti USA-s, kuhu ta siirdus pärast edukat esinemist olümpial. Ta tegutses Ameerikas mäesuusaõpetajana mitmes mäesuusakeskuses.

1997. aastal andis Norra kuningas Harald V Eriksenile kõrgema võimaliku autasu, mida väljaspool Norrat elav inimene võib saada: Norra Kuningliku Teeneteordeni.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1952  Oslos
  olümpiavõitja suurslaalomis
  hõbemedal slaalomis

Maailmameistrivõistlustel 

 1950  Aspenis
  pronksmedal slaalomis
 1952  Oslos
  maailmameister suurslaalomis
  hõbemedal slaalomis
 1954  Åres
  maailmameister slaalomis
  maailmameister suurslaalomis
  maailmameister Alpi kahevõistluses

Välislingid 

 
 Stein Eriksen Alpine Ski Database kodulehel
 

Norra mäesuusatajad
Sündinud 1927
Surnud 2015
Janet Laidla

Janet Laidla (sündinud 15. märtsil 1982) on eesti ajaloolane.

Haridus
Laidla õppis aastatel 2000–2004 Tartu Ülikoolis ajalugu ning omandas seejärel magistrikraadi nii Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis (2005) kui ka Tartus (2006). Seejärel astus ta Tartu Ülikoolis ka doktoriõppesse.

2017. aastal kaitses ta doktorikraadi väitekirjaga "Ajalookirjutust mõjutanud tegurid varauusaegsel Eesti-, Liivi- ja Kuramaal".

Töö
Laidla on töötanud Tartu Ülikooli ajaloo ja arheoloogia instituudis Eesti ajaloo lektorina ning Tartu Ülikooli muuseumis projektorijuhi ja kuraatorina. 2014. aastast on ta Tartu Tähetorni juhataja.

Teadustöö
Laidla peamiseks uurimisvaldkonnaks on varauusaegsed kroonikad. Lisaks on ta tegelenud ka teadusajaloo valdkonda kuuluvate teemadega, avaldades hulgaliselt astronoomia arengut puudutavaid publikatsioone.

Liikmesus
 2009. aastast Õpetatud Eesti Seltsi ning Akadeemilise Ajalooseltsi liige, aastatel 2010–2013 esimees.
 2002. aastast korporatsiooni Filiae Patriae liige.
 2017. aastast kuulub rahvusvahelisse Teadusinstrumentide Komisjoni ja on samast aastast ka selle juhatuse liige.

Tunnustus
 2012 – Aasta Tullio (Tartu Ülikooli muuseumi aasta töötaja)
 2014 – parim teadusüritus Eesti Muuseumide Aastaauhindade galal XXXIII Teadusinstrumentide komisjoni sümpoosioni korraldamise eest

Teoseid
 "17. sajandi ajalookirjutaja raamaturiiul" Magistritöö, juhendaja Sulev Vahtre. Tartu, 2006.
 ""Jutustus Liivimaast" – vähetuntud teos Liivimaa ajaloost" Rmt: "Ajalookirjutaja aeg" Eesti Rahvusraamatukogu, 2008.
 "Thomas Hiärn ja tema Eesti-, Liivi- ja Lätimaa ajalugu" Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2006.
 "Christian Kelchi "Liivimaa ajaloo" allikad" Tuna 4/2007.

Viited

Välislingid

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppejõud
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Filiae Patriae liikmed
Sündinud 1982
Ivane Merabišvili

Ivane (Vano) Merabišvili (gruusia: ივანე [ვანო] მერაბიშვილი; sündinud 15. aprillil 1968) on Gruusia poliitik.

30. juunist kuni 10. oktoobrini 2012 oli ta Gruusia peaminister ja 10. oktoobrist 25. oktoobrini 2012 peaministri kohusetäitja.

Lõpetanud Gruusia Tehnikaülikooli mäeteaduskonna.

1995. aastal sai temast Maaomanike Õiguste Kaitse Assotsiatsiooni juht.

Poliitikasse läks 1999. aastal, mil valiti Eduard Ševardnadze juhitud Gruusia Kodanike Liidu esindajana parlamenti. Kuulus parteisisesesse "reformimeelsete" vähemusse, mida juhtisid Zurab Žvania ja Mihheil Saakašvili.

2002. aastal sai Merabišvilist Saakašvili äsjaasutatud Ühinenud Rahvusliku Liikumise peasekretär. Võttis osa 2003. aasta Roosirevolutsioonist.

Alates 18. detsembrist 2004 oli ta Gruusia siseminister. Juunis 2012 nimetati peaministriks.

Merabišvili ametiaeg peaministrina kestis lühikest aega. 10. oktoobril 2012 esitas ta seoses kaotusega parlamendivalimistel president Saakašvilile tagasiastumispalve, mille viimane ka rahuldas. Samas määras Saakašvili Merabišvili peaministri kohusetäitjaks kuni uue valitsuse moodustamiseni. Tema volitused peaministri kohusetäitjana lõppesid 25. oktoobril, kui Gruusia parlament kinnitas häältega 88:54 uueks valitsusjuhiks Bidzina Ivanišvili.

Viited

Gruusia peaministrid
Sündinud 1968
Catherine Ashton

Catherine Margaret Ashton, paruness Ashton of Upholland (sündinud 20. märtsil 1956) on Briti poliitik, kes oli 1. detsembrist 2009 kuni 1. novembrini 2014 Euroopa Liidu välisasjade ja julgeolekupoliitika kõrge esindaja, ning ühtlasi veebruarist 2010 novembrini 2014 Euroopa Komisjoni esimene asepresident.

Kuulub Tööparteisse.

Aastail 2008–2009 oli Ashton Euroopa Komisjoni kaubandusvolinik.

Suurbritannia poliitikud
Euroopa Komisjoni volinikud
Sündinud 1956
Ranulph Fiennes

Sir Ranulph (Ran) Twisleton-Wykeham-Fiennes (sündinud 7. märtsil 1944 Windsoris Inglismaal), on Suurbritannia seikleja ja mitme vastupidavusrekordi omanik, samuti viljakas kirjanik. Ta on 3. baronet ja Briti impeeriumi ordu ordeni omanik.

Fiennes teenis kaheksa aastat Briti armees, sealhulgas perioodi mässuvastases teenistuses Omaani sultanaadi armees. 

1960. aastatest hakkas ta korraldama mitmesuguseid ekspeditsioone. Ta oli esimene inimene, kes jõudis mööda maad liikudes nii põhja- kui ka lõunapoolusele, ning esimene inimene, kes ületas jalgsi Antarktika. 2009. aasta mais, 65-aastasena, ronis ta Džomolungma tippu. Guinnessi rekordite raamatu andmetel on ta maailma kuulsaim elav seikleja. 

Fiennes on oma ekspeditsioonidest ja elust armeeteenistuses kirjutanud palju raamatuid. Eesti keeles on neist ilmunud "Hull, halb ja ohtlik tunda" ("Mad, Bad and Dangerous to Know", Tänapäev 2011).

Suurbritannia inimesed
Sündinud 1944
UTC

UTC (lühend inglise keelest Universal Time Coordinated) on alates 1972. aastast kehtiv maailmaaeg. See koordineeritud maailmaaeg asendab varem kasutusel olnud Greenwichi kohalikku keskmist päikeseaega GMT (Greenwich Mean Time).

UTC-aeg on ühtlasi nullmeridiaanile vastav vööndiaeg ehk nn Lääne-Euroopa aeg.

UTC-aja signaale edastatakse analoograadiosaatjate kaudu igal täistunnil, kusjuures uus tund algab kuuenda piibi algushetkel. Raadiosignaalide digitaalse edastuse korral (näiteks netiraadios) saabuvad ajasignaalid mitmesekundise viivitusega. Internetis edastavad täpset aega ajaserverid võrguaja protokolli järgi.

UTC aja kohandamiseks Ida-Euroopa piirkonnas, kasutatakse ajavööndit Ida-Euroopa aeg, EET.

Vaata ka 
 Maailmaaeg
 Rahvusvaheline aatomiaeg

Välislingid
 Universal Coordinated Time
 Ajaarvamine
Ajavööndid
Ken Block

Ken Block (sündinud 21. novembril 1967 Californias) on USA motosportlane, üks DC Shoesi asutajaid. Block on osalenud võistlustel mitmel spordialal, nagu rula, lumelaua, motokrossi ja eeskätt autorallil.

2005 
Aastal 2005, Ken Block alustas rahvusvahelist autoralli karjääri Vermont SportsCari tiimis. Vermont SportsCar valmistas 2005. aastal Subaru WRX STI Blockile võistlemiseks. Tema esimene võistlus hooajal oli Sno*Drift, kus ta lõpetas lõppkokkuvõttes seitsmendana ja viiendana N-klassis. 2005. aasta hooajal lõpetas Block viiel korral esimese viie seas ja lõpetas kolmandana hooaja kokkuvõttes N-klassis ja kokkuvõttes neljandana Rally America rahvusvahelistel meistrivõistlustel. Enda esimesel võistlusaastal võitis Ken Block Rally America aasta uustulnuka auhinna.

2006 
Aastal 2006, Ken Block koos enda DC ralli tiimikaaslase Travis Pastranaga allkirjastasid uue sponsorlepingu Subaruga. Selle lepinguga said nad tuntuks kui "Subaru Rally Team USA". Uuel rallihooajal, Block sai ka uhiuue 2006. aasta Subaru WRX STI. Ta võistles kõige esimesel X Gamesi rallivõistlustel – X Games XII-l. Sellel võistlusel võitis Block pronksmedali. Ta võistles ka 2006. aasta Rally America rahvusvahelistel Meistrivõistlustel, kus ta lõpetas kokkuvõttes teisena.

Ameerika Ühendriikide sportlased
Ülar Vomm

Ülar Vomm (sündinud 7. aprillil 1962 Viljandis) on Eesti sõjaväelane, major (reservis). 

Ülar Vomm on olnud piirivalve tegevteenistuses alates 1992. aastast: aastatel 1992–1999 oli ta Narva-Jõesuu Piirivalve Õppekeskuses rühmaülem, kompaniiülem ja õppejaoskonna ülem, 2003–2005 Peipsi Piirivalvepiirkonnas staabiülem.

Alates 2005. aastast oli ta Kaitseliidu tegevteenistuses: Sakala maleva pealik 14. juunist 2006 kuni 1. augustini 2008, Tartu maleva pealik 7. aprillist 2008 kuni 31. detsembrini 2010. Kaitseväe juhataja määras major Ülar Vommi oma käskkirjaga Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks 7. aprillil 2008, kuid ta jäi täitma ka Sakala maleva pealiku kohuseid sama aasta 1. augustini. Kaitseväe juhataja käskkirjaga arvati ta tegevteenistusest reservi alates 1. jaanuarist 2011.

Ülar Vomm on Kaitseliidu Tartu maleva Elva malevkonna tegevliige alates 1990. aastast.

Ta on lõpetanud Piirivalvekooli (1992), Kaitsejõudude Peastaabi nooremohvitseride ettevalmistus- ja täienduskursused (1994), Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste Kõrgema Sõjakooli Keskastmekursuse (2002) ja Balti Kaitsekolledži vanemstaabiohvitseri kursuse (AICSC, 2008).

Osales rahuvalvemissioonil EUFOR ALTHEA Bosnia ja Hertsegoviinas Tuzlas (Camp Eagle Base), 2005–2006.

Viited

Kaitseliidu Tartu maleva pealikud
Kaitseliidu Sakala maleva pealikud
Eesti sõjaväelased
Sündinud 1962
Suune Tihane

Suune Tihane (17. veebruar 1957 – 9. juuli 2013) oli kaitseliitlane, kunagine Kaitseliidu Tartu maleva pealik. 

Ta sai Tartu maleva pealikuks 1996. aasta juulis endise pealiku Aivo Kapteni järel. Tihane oli enne Põhja-Tartumaa malevkonna juht. Sama aasta 20. juunil sai ta leitnandi auastme.

Ta vabastati sellest ametist 1999. aastal oma haridusandmete võltsimise tõttu. Ta oli väitnud, et lõpetas 1975. aastal Tartu 1. keskkooli. Tegelikult lõpetas Tihane Tartu 1. keskkoolis 1972. aastal vaid 8. klassi. 1974. aasta sügisel asus ta õppima Tartu 1. õhtukeskkooli 9. klassi, kuid 1975. aasta kevadel lahkus ta koolist klassi lõpetamata. Kaitseliidu ülema kolonelleitnant Lui Jaansoni sõnul oli Kaitsejõudude peastaabis olevas Tihase toimikus tema Tartu 1. keskkooli 11. klassi lõputunnistuse koopia. Hiljem selle dokumendi olemasolu eitati. Suune Tihane tunnistas ise oma ülemustele valetamist, kuid eitas võltsitud lõputunnistuse kasutamist. Suune Tihane oli 1993. aastal pääsenud ohvitseride kursustele, millele lubati vaid keskhariduse omandanud.

Viited

Uudised
 Tartus enesetapu teinud mees kuulus 1990ndatel Kaitseliitu Õhtuleht, 12. juuli 2013

Kaitseliidu Tartu maleva pealikud
Eesti sõjaväelased
Vabasurmad
Sündinud 1957
Surnud 2013
Ferrol

Ferrol on linn Loode-Hispaanias Galicia autonoomses piirkonnas A Coruña provintsis. Linn asub Atlandi ookeani rannikul.

2019. aasta rahvaloenduse kohaselt elab linnas 66 799 inimest, mis teeb sellest suuruselt Galicia seitsmenda asula.

Linn on suurema osa oma ajaloost olnud suur mereväe laevaehituskeskus. Alates varajase Bourboni dünastia aegadest on ta olnud Hispaania mereväe põhjaosa merendusosakonna pealinn.17. sajandil oli Ferrol Euroopa tähtsaim arsenal. Tänaseni asub linnas mõni suurem Navantia laevaehituse tehas.

Ferrol kujunes linnana välja 18. sajandi keskel: sajandil, mis valitses valgustusajastu vaim. Linn on ajalooliselt seotud mere, avaliku ja sõjalise sektoriga, kuna 1726. aastal loodi see mereväebaasiks, mille eesmärk oli kontrollida Hispaania merehuve. Ferroli ajalooline taust on poliitilist laadi, nagu ka tema valik mereväebaasina. Riigi- ja mereväepoliitika mõju on siin tunda rohkem kui mujal, sest see on otseselt seotud linna arenguga ja põhjustab vahelduvat rahvastiku vähenemist. Ferrol on muutustega kaasa läinud ja püüdnud kohandada olevikku olemasolevate võimaluste järgi: Võimalus oskuslikult konkureerida kaasaegse laevaehituse sektoris võimaldab tagad tagada tööhõive järgmistele põlvkondadele.

Ferrol on avatud ja kiiresti uuenev linn, mis on siiski säilitanud oma ajaloolised eripärad merelinnana. Siin leidub rohkelt erakordset arhitektuurilist ja tööstuslikku pärandit, gastronoomiat ja looduse ilu. Ferrolil on 8 linnaosa: Ferrol Vello, Canido, Caranza, Catabois, Ensanches (A y B), Esteiro ja La Magdalena.

Ferrol on kuulsa Camino de Santiago ühe raja, Inglise Raja (Camino Ingles, hisp. k.), alguspunkt. Siit saab alguse pikkade traditsioonidega palverännurada, mis viib Santiago de Compostela katedraalini. Teekonna pikkus on ligi 120 km. Rada on võimalik läbida etappidena ning teelistel on võimalik ööbida selleks spetsiaalselt mõeldud alberguedes (hisp. k) ehk palverändurite hostelites. Traditsioonidest lähtudes on palveränduri ametliku tunnustuse saamiseks vaja see läbida jalgsi ja iga päev koguda vähemalt 2 templimärki spetsiaalsesse palveränduri passi, mille saab endale soetada sadamas asuvast turismiinfo kontorist. Passi ettenäitamisel saab teeline ööbida eelpool mainitud palveränduri hostelis.

Üks Ferroli varem tähtsaid sõjalisi ehitisi ja arhitektuurilisi vaatamisväärsusi on kahtlemata San Felipe loss, mis on ehitatud lahe suudmeavasse. Põhilise ehitusmaterjalina on kasutatud graniiti. Teisel pool lahte kõrgub kaitsekindlus La Palma. Varem olid lossid eraldatud ketiga, et takistada vaenlase laevade ligipääsu linnale.

Viited

A Coruña provints
Hispaania linnad
Nintendo DS

Nintendo DS on Nintendo toodetav kahe ekraaniga pihuarvuti-mängukonsool. Tema tüübinimi DS ongi lühend sõnadest Dual Screen ('kaksikekraan'), ning ühtlasi sõnadest Developers' System ('arendajate süsteem') pöördumisena uute arvutimängude väljatöötajate poole, keda kahe ekraaniga arvuti pidi inspireerima.

Konsool koosneb kahest poolest, mis hinge abil kokku käivad. Kummalgi pool on üks ekraan ja kokku panduna jäävad need sissepoole. Kahest ekraanist alumine on puuteekraan. Konsooli on sisse ehitatud mikrofon ja IEEE 802.11 traadita interneti ühendus (WiFi, ühildub 802.11b standardiga ja toetab üksnes WEP krüptimist). WiFi võimaldab mängijatel üksteisega lühikese vahemaa tagant suhelda (olenevalt tingimustest 10–30 meetrit). Mängijad võivad omavahel ühenduda ka Nintendo WiFi ühenduse kaudu, mis mõeldi välja alles pärast konsooli tootmise alustamist.

Nintendo DS lasti müüki Põhja-Ameerikas 21. novembril 2004 ja Jaapanis 2. detsembril. See oli esimene Nintendo konsool, mis lasti Põhja-Ameerikas müüki varem kui Jaapanis. Nintendo DS on üks kõige paremini müünud konsoole. 31. detsembriks 2009 oli Nintendo DS müügitulu 125,13 miljonil USA dollarit.

2. märtsil 2006 laskis Nintendo Jaapanis välja Nintendo DS teise versiooni Nintendo DS Lite. Juunis lasti see välja ka Põhja-Ameerikas, Euroopas ja Austraalias. DS Lite on õhem ja kergem kui vanem versioon, ent eredama kuvaga.

1. novembril 2008 lasti Jaapanis välja konsooli kolmas versioon Nintendo DSi. 2009. aasta aprillis hakati seda turustama ka Põhja-Ameerikas, Euroopas ja Austraalias. Sellel versioonil on oluliselt riistvara uuendatud: on kiirem keskprotsessor, rohkem muutmälu ja uus arendamiskomplekt.

Nintendo DS neljas ja seni viimane versioon Nintendo DSi XL tuli müügile Jaapanis 21. novembril 2009, Euroopas 5. märtsil 2010 ja Põhja-Ameerikas 28. märtsil 2010. Selle ekraan on pisut suurem: 25 mm võrra suurem kui DSil ja 30 mm võrra suurem kui DS-il ja DS Lite'il. Väljatuleku ajal maksis see USA-s 189 dollarit.

Vaata ka
 Nintendo 3DS

Välislingid 
Ametlik Nintendo DS veebileht (inglise keeles)

Mängukonsoolid
Edward John Eyre

Edward John Eyre (5. august 1815 – 30. november 1901) oli inglise maadeavastaja, Austraalia uurija, kolooniate administraator ja Jamaica kuberner.

Tema järgi on saanud nime Eyre'i järv Lõuna-Austraalias, Eyre'i poolsaar, Eyre'i kriik, Eyre'i maantee (peamine maantee Lõuna- ja Lääne-Austraalia vahel) ning Eyre Hotel Whyallas, samuti Eyretoni küla ja West Eyretoni küla Canterburys Uus-Meremaal.

Välislingid

Suurbritannia maadeavastajad
Austraalia inimesed
Jamaica inimesed
Sündinud 1815
Surnud 1901
Villem Kinnas

Villem Kinnas (15. oktoober 1915 Laatre vald – 7. september 2003 Bradford, Suurbritannia) oli Bradfordi Eesti Kodu asutaja.

1937–38 ajateenija Soomusrongirügemendi raskekuulipilduri II divisjonis. Sangaste Maanoorte Seltsi esimees. Kaitseliidu liige. Töötas maksukogujana, Saksa okupatsiooni ajal Hummuli vallasekretäri abina. 

Mobiliseeriti 1944 Saksa sõjaväkke, saadeti rindele Sinimägedesse. Krivasoo all sai raske peahaava, mis viis teda haiglasse Saksamaale. 1946–48 Saksamaal Ukleis ja Šveitsis Zedelgheimis sõjavang. Elas laagris, tuli sealt 1948. aastal Inglismaale, leidis töö tekstiilialal ning asus elama Bradfordi. Villem Kinnas oli Bradfordi Eesti Kodu Club asutaja, eestvedaja, sekretär, abiesimees ning pikaajaline laekur. 

Villemi tegevust on hinnatud Ülemaailmse Eesti Vabadusvõitlejate Keskuse teeneteristiga. 

Kaitseliidu Valgamaa maleva liikmed
Eesti soomusronglased
Eestlased Suurbritannias
Sündinud 1915
Surnud 2003
Nouvelle-Amsterdam

Amsterdami saar (Île Amsterdam; tuntud ka nimede Nouvelle-Amsterdam ja Nieuw-Amsterdam all) on väike vulkaanilise tekkega saar India ookeani lõunaosas (37°50'S, 77°30'E ). Paikneb lähimatest mandritest ja asustatud piirkondadest umbes 3000 km kaugusel, olles üks kõige eraldatum paik maailmas. 

Nouvelle-Amsterdam asub India ookeani keskmäestiku piirkonnas ja on tekkinud kahest üle merepinna kerkinud vulkaanist viimase 690 000 aasta jooksul. Praegusel ajal esineb saarel vulkanismi jäänuknähtuseid. 

Kujult meenutab saar põhja–lõunasuunalist ellipsit, mis on 9,2 km pikk, 7,4 km lai. Pindala on 55 ruutkilomeetrit ja rannajoone pikkus 28 km. Rannik on peaaegu kogu ulatuses kaljune, vaid saare põhja- ja loodeosas on paar laugemat kohta. Suurimad kaljud kerkivad läänerannikul ookeanist 400–700 meetri kõrgusele. Kõige kõrgem paik on Mont de la Dives (La Divese mägi) mis ulatub 881 m ü.m.p. 

Nouvelle-Amsterdami saarel valitseb parasvöötmeline ookeanikliima. Aasta keskmine õhutemperatuur on 13,8 °C. Külmim kuu on august kuu keskmise õhutemperatuuriga 11,2 °C ning kõige soojem kuu veebruar keskmise temperatuuriga 17,0 °C. Madalaim mõõdetud õhutemperatuur on +1,8 °C (juulis 1964) ja kõrgeim 25,8 °C (jaanuaris 1989). Aastane sajuhulk on keskmiselt 1121 mm. Sajusem on talv ning sajupäevi on aastas 238. Valitsevad loodetuuled, mille keskmine kiirus on 7,4 m/s (27 km/h), tormi-iile (vähemalt 16 m/s) esineb kuni 163 päeval aastas. Tugevaimad mõõdetud puhangud on kiirusega 140–200 km/h (kuni 56 m/s). 

Taimestikus valdavad saare madalamas osas rohumaad, kõrgemal valitsevad puhmastaimed ja samblad. Saare algupärane taimestik ja loomastik on tugevalt kannatanud nii juhuslikult kui sihilikult sisse toodud liikide mõjul. Olulist mõju on avaldanud 1871. aastal sisse toodud veised, kes tänapäevaks moodustavad kuni 2000 isendist koosneva metsiku populatsiooni, mis on kohaliku taimestiku ja loomastiku kaitsmiseks piiratud taraga saare lõunaossa. 

Nouvelle-Amsterdami saare avastas oma esimesel ümbermaailmareisil Hispaania meresõitja Juan Sebastián Elcano 18. märtsil 1522, kuid ei pannud sellele nime. Aastal 1633 nimetas Hollandi kapten Anthonie van Diemen saare oma laeva järgi Nieuw Amsterdam (hollandi k. Uus Amsterdam). Prantsuse kapten Pierre François Péron veetis saarel merehädalisena kolm aastat (1792–1795). Aastal 1924 liideti Amsterdami saar koos Saint-Pauli saarega formaalselt Madagaskariga ja muudeti nii Prantsusmaa kolooniaks. 

Esimene Prantsuse uurimisbaas rajati Amsterdami saarele 1949. aastal ja nimetati Camp Heurtiniks. Sellest ajast alates on saarel tehtud atmosfääri- ja ilmamõõtmisi, uuritud seismoloogilist aktiivsust ja tehtud geomagnetilisi mõõtmisi.

India ookeani saared
Prantsusmaa saared
Eesti Kommunist

Eesti Kommunist oli EKP Keskkomitee teoreetiline ja poliitiline kuukiri. 

Ajakiri asutati aastal 1945 (kandis aastani 1952 nime Eesti Bolševik) ja avaldas marksismi-leninismi teooria, parteielu, nõukogude töö, aga ka majandusalaseid ning kultuuri käsitlusi. Paralleelselt ilmus venekeelne rööpväljaanne (Bolševik Estonii), mis asutati aastal 1951. 

Eesti Kommunist ilmus kuni aastani 1989. Detsembrist 1989 ilmus edasi nimega Poliitika. Selle nime all ilmus detsembrini 1991.

Ajakirjal oli lisaväljaanne Küsimused ja Vastused.

Viited

Vaata ka
EKP Keskkomitee häälekandja Kommunist (ajaleht), 1940–1941
Eesti endised ajakirjad
Eesti NSV poliitika
Eestimaa Kommunistlik Partei
Küsimused ja Vastused

Küsimused ja Vastused oli EKP Keskkomitee ühiskondlik-poliitiline ajakiri, mis ilmus EKP Keskkomitee ajakirja Eesti Kommunist lisana aastail 1961–1984. Aastatel 1959–1960 ilmus ajakiri kaheksa korda aastas, 1961–1974 üks kord kuus, aastast 1975 kaks korda kuus. 

Ajakiri sisaldas propagandaartikleid ja suuremalt jaolt artikleid, mis olid vastusteks lugejate küsimustele väga erinevatel teemadel. Ajakirja toimetuses on töötanud Eesti kirjanikke, nagu Andres Vanapa (1956–1970), Enn Vetemaa (1963–1965), Andres Ehin (1965–1966), Henn-Kaarel Hellat (1968–1975?) jt.

Küsimuste ja Vastuste eellane oli ajakiri Abiks Agitaatorile (1945–1960) ja järglane ajakiri Aja Pulss, mis hakkas ilmuma aastal 1985.
Eesti endised ajakirjad
Eesti populaarteaduslikud ajakirjad
Eesti NSV poliitika
DVB-C

DVB-C (Digital Video Broadcast - Cable ehk 'digitaalse videosignaali ülekanne – kaabel') on tehnoloogia digitaalse televisioonisignaali ülekandeks koaksiaalkaabelvõrgu kaudu seal seni edastatud analoogtelevisiooni signaali asemel.

DVB-C olulisteks eelisteks analoogtelevisiooni ees on võimalus edastada samas sageduskanalis kuni 15 korda rohkem programme, sealhulgas kõrglahutusega programme. Programme edastatakse ühtse paketina, mida nimetatakse multipleksiks (mux). Ka puuduvad analoogtelevisioonile omased häired ning on võimalik edastada krüpteeritud programme. Lisaks saab DVB-C multipleksides koos teleprogrammidega edastada ka raadioprogramme.

Euroopa Telekommunikatsioonistandardite Instituut TSI kinnitas 1998. aastal DVB-C-standardi EN 300 429  ja 2010. aastal selle edasiarenduse DVB-C2 standardi EN 302 769 . Viimane võimaldab edastada ka ultrakõrglahutusega televisiooni signaali.

DVB-C on peale Euroopa kasutusel suures osas Aasias, samuti Aafrikas, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas. Põhja-Ameerikas ja Jaapanis on oma kaabeltelevisioonisüsteemid.

Eestis kasutavad DVB-C-standardit Starman, Telia (vaid üksikutes uuemates elamupiirkondades), STV ja Telset. Enamik nende edastatavaid programme on krüpteeritud ning avanevad vaid teenusega liitumisel kiipkaardi abil.

Vaata ka 
Kaabeltelevisioon

Viited

Välislingid
 https://www.dvb.org/standards/dvb-c2  DVB-C2

Televisioonitehnika
Telekommunikatsioon
Voogedastus

Voogedastus ehk striiming (ingl streaming) on andmevoogude ülekanne serverist, nii et andmete kasutamiseks ei pea ootama edastuse lõppu. Voogedastusena toimub näiteks  internetiraadio kuulamine. Voogedastusena saab üle kanda nii reaalajas kui ka varem salvestatud heli või pilti. Eraldi voogedastuse liik on mitmikedastus.

Vaata ka 
 allalaadimine
 MPEG-4
IPTV

IPTV (Internet Protocol TeleVision) on selline digitaaltelevisiooni edastamise liik, kus televisioonisignaali kandev andmevoog liigub läbi interneti ja kohtvõrgu andmepakettidena telerisse internetiprotokolli ehk -reeglistiku alusel. Andmevoog liigub võrgus multiedastusena, s.t võib jõuda korraga mitmesse sihtkohta.

Internetiühendus vaskkaabli (telefonikaabli ja keerdpaarkaabli)  kaudu võimaldab ADSL-ühenduse kasutamisel kiirust üleslaadimisel kuni 16 Mbit/s ja allalaadimisel 1 Mbit/s. Seega on peale tavalahutusega televisiooni võimalik levitada ka kõrglahutusega televisiooni signaali, mis vajab vähemalt 10 Mbit/s.

Vaskkaablivõrkudes minnakse üle kiirema lairibaühenduse tehnikale VDSL2, mis võimaldab edastuskiirusi 40/10 Mbit/s või ka enam. Perspektiivsed tehnoloogiad (nt G.fast) lubavad tulevikus kiirusi kuni 400 Mbit/s.

Kui signaal jõuab vastuvõtukoha terminali läbi valguskaabli, on võimalik valida Elioni pakutavaid kiirusi kuni 300 Mbit/s üles/alla (2015. a).

Vastuvõtukoha terminalist läheb signaal telerisse läbi spetsiaalse ruuteri ja digiboksi, mille juurde kuulub eraldi pult.

IPTV võimaldab mitmeid interaktiivseid teenuseid, nt saadete järelvaatamist, teleprogrammide (kanalite) tellimist ja videolaenutust teleri ekraanilt.

Viited

Välislingid 
 ITU Academy: What is IPTV?
 wiseGEEK:What Is IPTV?

Voogedastus
Televisioonitehnika
Malcolm Lincoln

Malcolm Lincoln on Eesti muusikaline duo, mis tegutseb alates 2009. aasta oktoobrist. Bändi liikmed on Robin Juhkental (vokaal, elektroonika) ja Madis Kubu (basskitarr). Robin Juhkental iseloomustab bändi stiili kui "elektrooniline popp natuke veiderdava alatooniga". 

Bändi nimi pärineb telemängust "Kes tahab saada miljonäriks?", kus osalev naine pakkus Abraham Lincolni, Ameerika Ühendriikide 16. presidendi nimeks "Malcolm Lincoln". Malcolm Lincoln koos saatva vokaalkvartetiga Manpower 4, võitis võistluse Eesti Laul 2010 lauluga "Siren" ja esindas Eestit 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Bändi debüütalbum "Loaded With Zoul" ilmus 2010. aasta mais.

Ajalugu
Malcolm Lincoln sai alguse Robin Juhkentali sooloprojektina, kui ta 2009. aasta sügisel laadis üles oma esimesed lood veebiportaali MySpace nime "Malcolm Lincoln" all. Kui Juhkental sai kutse esineda Tallinnas Kinomajas 31. oktoobril 2009, palus ta sõber Madis Kubul esinemisel bassi mängida. Kubust sai Malcolm Lincolni alaline liige. Hiljem detsembris esitas Vaiko Eplik, Eesti helilooja ja muusikaprodutsent, Robin Juhkentalile pakkumise anda tema Mortimer Snerdi plaadimärgi all välja väike tiraaž plaate. Eplik pakkus end ka plaadi produtsendiks. 2010. aasta alguses esitas Juhkental kaks lootustandvamat lugu oma valmivalt plaadilt – "I'm Still Standing Here" ja "Siren" – üle-eestilisele lauluvõistlusele Eesti Laul 2010. "Siren" valiti üheks kümnest finaali pääsevast loost (pärast ühe teise edasipääsenu diskvalifitseerimist) ja võitis lõppvõistluse, mis toimus 12. märtsil. Võistlusel esitati lugu koos saatva vokaalkvartetiga Manpower 4. Eesti Laul 2010 võitmise tulemusena esindas Malcolm Lincoln Eestit 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Aprillis 2010 pakkus Universal Music Malcolm Lincolnile artistilepingut, mille bänd ka allkirjastas. Duo esikalbum "Loaded With Zoul" ilmus 20. mail 2010. 25. mail 2010 esinesid nad Oslos Eurovisiooni lauluvõistluse esimeses poolfinaalis, kuid finaali bänd ei pääsenud.

Diskograafia

Albumid
 "Loaded With Zoul" (2010)

Singlid
 "Siren" (2010)
 "Loaded With Zoul" (2010)
 "Man On The Radio" (2011)
 "Bye" (2012)

Viited

Välislingid

 MalcolmLincoln.com
 Malcolm Lincoln MySpace'is
 Maria Juur, "Entering the Malcolm Lincoln Centre", DiveDiveDive.org, 12. märts 2010 (inglise keeles)

Eesti ansamblid
Eesti esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Robin Juhkental

Robin Juhkental (sündinud 20. mail 1988 Tallinnas) on eesti laulja, raadiosaatejuht ja meemitegija 

Ta on ansamblite Malcolm Lincoln, Metro Luminal ja Robin Juhkental & The Big Bangers solist. 

Ansambliga Malcolm Lincoln võideti aastal 2010 ka EESTI LAULU konkurss.  

Laulnud ka noortebändides Speed King ja Fond (Noortebänd 2007 2. ja 3 koht). 

Raadio 2-s on ta juhtinud saateid ''Hommik'' ja ''R2 Pulss'' 

Ta on õppinud Tallinna Kivimäe Põhikoolis, Nõmme Gümnaasiumis ja Tallinna Tehnikakõrgkoolis. 

Ta on osalenud telesaadetes "Kaks takti ette" (2007) , "Eesti otsib superstaari" ja "Õnne 13".

Ta mängis seriaalis "Nurjatud tüdrukud".

Muusika ja kontakt 
Kontakt: https://www.eestiaa.ee/kataloog/ansamblid/robin-juhkental

Robini muusikakanal: https://www.youtube.com/watch?v=51YnM5WJoLY&list=PLqOhkKhN-z25qbkKzOUEAoeAdBrQEF_r_

Välislingid
 Mart Niineste, "Tassike teed Robin Juhkentaliga", Eesti Päevaleht, 13. veebruar 2010

Eesti lauljad
Sündinud 1988
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
MINIX

MINIX on Andrew Tanenbaumi loodud pisike operatsioonisüsteem. Ta lõi MINIX-i kui näidise operatsioonisüsteemist oma raamatu "Operating Systems: Design and Implementation" (1987) tarvis. Raamat sisaldas 12000 rida MINIX-i koodi ja lisaks sai lähtekoodi kaasa ka flopil. MINIX loodi ühilduma IBM PC-de ja IBM PC/AT arvutite jaoks, sest need oli siis kõige levinumad ja A. Tanenbaumile ka kättesaadavad. Hiljem lisandusid aga ka teised arhitektuurid.

Praegu on kasutusel MINIX 3 versioon, mille valmimisest anti teada 2005. aastal. Nagu ka eelmised versioonid, on ka tema eesmärk tegelikult tutvustada õpilastele ja huvilistele operatsioonisüsteemi ehitust. Seda on võimalik nüüd ka näiteks LiveCD-na kasutada või siis kuvatõmmistega vastavatel emulaatoritel käivitada.

Seos Linuxiga
Linus Torvalds kasutas ja hindas MINIXit, kuid tema loodu erines MINIXist päris palju. Võrreldes Linuxiga on MINIXi suurimaks erinevuseks tuuma ülesehitus. Linux kasutab monoliit tuuma, MINIX aga mikrotuuma. Tannenbaumi-Torvaldsi debatis ei kiitnud Tannenbaum seda otsust heaks ja veel 2006. aasta mais õigustas ta mikrotuuma kasutamist. Kuna Linuxit arendati algselt MINIXis, siis päris Linux mitmed MINIXi omadused, nagu näiteks failisüsteemi.

Kenneth Brown Alexis de Tocqueville Instituudist üllitas 2004. aasta mais raamatu "Samizdat", kus ta väitis, et suur osa Linuxi tuuma koodist kopeeriti MINIXi koodist. Süüdistused lükati üleüldiselt ümber, Andrew Tanenbaum isiklikult kritiseeris Kenneth Browni ja kirjutas pika vastuväite oma isiklikule veebilehele.

Litsents 
Ajal, kui esimene MINIX ilmus, loeti selle litsentsi suhteliselt liberaalseks. Andrew Tanenbaum soovis kohe alguses, et MINIXi lähtekood oleks kõigile vabalt kätte saadav. Seda selleks, et õpilastel ja raamatu kasutajatel oleks võimalik vabalt koodi uurida, muuta ja uusi programme arendada. Alguses ei nõustunud sellega raamatu kirjastajad. Nimelt nad ei tahtnud, et raamatus oleks midagi sellist liidetud, mida kasutajad võivad ise kopeerida (näiteks lähtekood). Nii lahendati alguses olukord nii, et MINIX-i litsentsitasu liideti raamatu hinnale. See muutis ka võimatuks MINIXi kasutamise vabalt jagatava operatsioonisüsteemi alusena. Kuid kui 1990. aastate alguses ilmusid Linux ja 386BSD operatsioonisüsteemid, siis õnnestus lõpuks ka MINIX muuta vabaks tarkvaraks.

Aprillis 2000. aastal muutus MINIX vabaks/avatud tarkvaraks lubava vaba tarkvara litsentsi alusel, aga selleks ajaks oli MINIX oma võimalustelt teistest operatsioonisüsteemidest maha jäänud ja paljud entusiastid olid 1990. aastatel selle asemel Linuxile või mõnele BSD variandile üle läinud. Nii on MINIX praegused kasutajad peamiselt üliõpilased või hobikasutajad.

Viited

Välislingid 
 Ametlik MINIX 3 koduleht
 MINIXi ajalugu Andrew S. Tanenbaumi kirjutatuna 

Operatsioonisüsteemid
Atargatis

Atargatis (Dea Syria) on Ees-Aasia jumalanna, kes kehastab viljakust ning elu looduses ja inimühiskonnas.

Ta on samaaegselt sõja- ja armastusejumalanna nagu Ištar. Atargatise kultuskeskus oli Mabbug.

Atargatise nime etümoloogia ei ole selge.

Jumalad
Siim-Sander Vene

Siim-Sander Vene (sündinud 12. novembril 1990 Tartus) on Eesti korvpallur, kes mängib 2022. aastast Itaalia kõrgliigaklubis Varese.

Eesti, Leedu, Saksamaa, Läti, Venemaa, Itaalia, Hispaania ja Prantsusmaa klubides mänginud Vene kuulub 2009. aastast Eesti korvpallikoondisse ning on valitud kolm korda Eesti aasta parimaks korvpalluriks.

Haridus
Vene lõpetas 2006. aastal Tallinna Saksa Gümnaasiumis põhikooli ja 2009. aastal Kaunase Nemuno keskkooli, õppinud Kaunases Vytautas Suure Ülikoolis.

Karjäär

Klubi
Siim-Sander Vene hakkas korvpalliga tegelema ema Lea ja isa Priidu suunamisel. 15-aastaselt siirdus õppima Leedusse, kuuludes aastatel 2006–2008 Kaunases Žalgirise/Sabonise Korvpallikooli ja 2008–2009 Kaunase Triobeti meeskonda.

Vene on aastatel 2009–2010 ja 2013–2016 mänginud Kaunase Žalgirises ning laenulepingu alusel ka Saksamaal Ludwigsburgi (2010–2011), Kaunase Baltai (2011–2012), Riia VEF-i (2012) ja BC Prienai (2012–2013) meeskonnas.

Ta on kuulunud aastatel 2016–2017 BC Nižni Novgorodi (Venemaa), aastal 2017 Reggio Emilia (Itaalia), aastatel 2018 ja 2019–2020 Varese Pallacanestro (Itaalia), aastal 2018 Basquet Manresa (Hispaania), aastatel 2018 ja aastast 2020 Montakit Fuenlabrada (Hispaania) ning aastatel 2018–2019 Herbalife Gran Canaria (Hispaania) klubisse.

Koondis
Vene on kuulunud 2009. aastast Eesti koondisse. 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel keskmiselt 10 punkti, 6,4 lauapalli ja 1,6 resultatiivset söötu toonud Vene saavutas koondisega 20. koha.

Saavutused
 3-kordne Leedu meister (2014–2016)
 2-kordne Leedu karika võitja (2013, 2015)
 Läti meister (2012)
 Balti liiga võitja (2010)
 3-kordne Eesti aasta parim korvpallur (2017–2019)

Isiklikku
Isa Priit Vene on korvpallurina kuulunud Eesti noortekoondisse ja tegutsenud treenerina nii Eestis kui ka Leedus.

Ema Lea Vene kuulus aastail 1984–1988 ja 1995 Eesti koondisse ja oli 1980. aastate teisel poolel Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) korvpallinaiskonna põhitegijaid. Tulnud kaheksa korda Eesti meistriks ja kaks korda Soome meistriks.

Vend Kent-Kaarel Vene on samuti korvpallur.

Viited

Välislingid
 
 Siim-Sander Vene pääseb Žalgirise põhimeeskonda! Õhtuleht, 23. september 2009.
 Siim-Sander Vene tegi Itaalia kõrgliiga debüüdi Basket.ee, 8. jaanuar 2018.
 Siim-Sander Vene tegi hooaja parima mängu ja vedas Varese võidule Delfi, 5. veebruar 2018.

Eesti korvpallurid
Sündinud 1990
Püha Eelkäija Skiita

Püha Eelkäija Skiita on nunnaklooster Saaremaal. 

Vastavalt Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Põhikirjale avati 13. juunil 2009 Püha Eelkäija Skiita, mis on kloostriseaduse järgi ajutiselt seotud Kreekas Dimitriadose ja Almirose metropoolias Anatoli-Agias asuva Ausa Eelkäija kloostriga.

Skiita rajati Pärnu ja Saare piiskop Aleksandri kanoonilisel nõusolekul (EAÕK PK p.20.4) EAÕK Püha Sinodi esildise alusel. Skiitas meenutatakse jumalikul liturgial kohalikku piiskoppi.

Algselt asus klooster Saaremaa vallas Ööriku külas. 2012. aastal alustati kolimist Pihtla valda Reo külla. Kloostrihooneks ehitati ümber Reomäe Apostel Andrease kiriku endine preestrimaja. 

Kloostri uued ruumid pühitseti 9. juunil 2012 toimunud piiskoplikul liturgial.

Liturgiaid pühitseb skiitas preester Toivo Treima.

Skiita eestseisja on skeemanunn Theofili (Anu Siinmaa).

Viited

Välislingid
Skiita koduleht
Marjam Vaher. Saaremaa nunnaklooster valmib jõuluks. Meie Maa, 30. september 2008
Heli Salong. Nunnade tulemine. Meie Maa, 12. juuni 2009
Alver Kivi. Nunnaklooster pühitseti sisse. Meie Maa, 15. juuni 2009
Raul Vinni. Nunnad seadsid end sisse. Oma Saar, 16. juuni 2009
Raul Vinni.  Nunnad kolivad Öörikult ära. Saarte Hääl, 25. mai 2010

Saaremaa vald
EAÕK Pärnu ja Saare piiskopkond
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik
Eesti kloostrid
UH-1 Iroquois

UH-1 Iroquois on Bell Helicopter Textron valmistatud mitmeotstarbeline sõjaväe transpordikopter. See on üks toodetumaid ja tuntumaid sõjaväehelikoptereid maailmas. On siiani kasutusel paljudes riikides.

Sõjaväehelikopterid
Ameerika Ühendriikide relvad
Holger Kaints

Holger Kaints (sündinud 4. jaanuaril 1957 Tallinnas) on eesti kirjanik. 

Holger Kaints on varem töötanud raamatukaupmehena, praegu vabakutseline. Kaints on Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti PEN-klubi liige. Kaints on ka esimese Siugja Sulepea kirjandusauhinna laureaat. Ta valiti aastatel 2020–2022 kirjanikupalga saajaks.

Teosed
 Teekond mäetipu poole. Romaan, Eesti Raamat, Tallinn 2003, 205 lk.
 Lennukivaatleja. Romaan, Kultuurileht, Tallinn 2009, 143 lk.
 Mardika umb ehk minu väike hullumaja. Romaan, Varrak, Tallinn, 2010. 247 lk.
 Kõrvalepõige. Varrak, Tallinn, 2012. 365 lk.
 Päev, mil Stalin suri: lühiproosat aastatest 2002-2014. Tallinn, 2015. 143 lk.
 Uinuv maa. Romaan, Hea lugu, 2016. 350 lk.
 Mälestusi raamatutest. Hea lugu, 2017. 159 lk.
 Jõululaupäev: Nõmme 1970. Hea lugu, 2018. 111 lk.

Tunnustus
 2009 – Siugja Sulepea kirjandusauhind ("Lennukivaatleja")

Viited

Välislingid
 Peeter Helme intervjuu. Kirjutamine on ravimatu pisik. Keskus nr. 11, 2009
 Kadri Arro. Holger Kaints lennukeid ei vaatle. EE, 20. september 2009
 Esimene Siugja Sulepea auhind Holger Kaintsile. Sirp 18. september 2009
 Kadri Arro. Holger Kaints "Lennukivaatleja". EE, 21. august 2009

Eesti kirjanikud
Sündinud 1957
John Franklin

John Franklin (16. aprill 1786 – 11. juuni 1847) oli Briti mereväeohvitser ja Arktika uurija.

Aastatl 1819–1822 juhtis Franklin ekspeditsiooni, mis pidi uurima Kanada rannikut Coppermine'i jõe suudmest ida pool. Ekspeditsioon ebaõnnestus puuduliku varustamise tõttu ja ekspeditsiooni 20 liikmest suri 11, peamiselt nälga, kuid oli ka vähemalt üks mõrv. Ellujäänud olid sunnitud sööma samblikke ja isegi oma nahksaapaid. See andis Franklinile hüüdnime "Mees, kes sõi ära oma saapad". Surnuid olnuks veelgi rohkem, kui kohatud indiaanlased poleks neid aidanud.

Franklin oli aastatel 1836–1843 Tasmaania, mida tollal nimetati Van Diemeni maaks, kuberner. Kubernerina püüdis ta reformida kohalikku sunnitöökolooniat, aga põrkus ülejäänud ametnike vastuseisule. Tema abikaasa Jane Franklin töötas Tasmaaniasse ülikooli, muuseumi ja botaanikaaia rajamise heaks.

John Franklin suri Kanada Arktikas loodeväila leidmiseks korraldatud ekspeditsioonil. Sellel osalesid kaks laeva, Erebus ja Terror, kokku 129 mehega, kes hukkusid külma, nälja, tuberkuloosi, konservidest saadud pliimürgistuse, kopsupõletiku, botulismi ja skorbuudi tagajärjel. Ekspeditsioon jättis maha kõigest kaks teadet (kõik muud paberid olid eskimote poolt hävitatud), millest esimene kirjutati 28. mail 1847 ning selle järgi oli ekspeditsiooniga veel kõik korras. Kaks nädalat hiljem Franklin siiski suri. Tema haud on teadmata, aga tõenäoliselt ta maeti Kuningas Williami saarele. Teine teade kirjutati sama paberi äärtele 25. aprillil 1848 ning selle järgi oli ekspeditsiooni liikmetest 24 surnud ja 105 elus ning meeskond valmistus laevu maha jätma. Hilisemad päästeekspeditsioonid leidsid hajutatult nende surnukehasid. Kõik ekspeditsiooni liikmed tunnistati ametlikult surnuks 31. märtsil 1854. Ekspeditsiooni hukkumise täpsed asjaolud on üks suuremaid müsteeriume polaarekspeditsioonide ajaloos.

John Franklini auks said nime neem, ahelik, laht ja väin Alaskas ja Kanadas.

Kirjandus 
 Owen Beattie, John Geiger. Jäätunud ajas. Tallinn, Eesti Raamat, 2005.

Vaata ka 
 Franklini kadunud ekspeditsioon

Välislingid 

Suurbritannia polaaruurijad
Suurbritannia sõjaväelased
Suurbritannia teadlased
Suurbritannia maadeavastajad
Austraalia inimesed
Kanada inimesed
Sündinud 1786
Surnud 1847
Veebidisain

Veebidisain on veebisaidi kavandamise, modelleerimise ning vormistamise toimingute jada.

Veebidisaini eesmärk on luua veebisait – kogum mingi kindla sisuga elektroonilisi faile, mis asuvad veebiserveris ja millele kasutajatel on ligipääs veebi kaudu, veebibrauseri või teiste arvutiprogrammide abil (nt. RSS-lugerid).

Veebidisaini käigus paigutatakse veebisaidile teksti ja rastergraafikat (GIF-id, JPEG-d) HTML/XHTML/XML keelte abil. Keerukamate meediafailide esitamiseks (vektorgraafika, animatsioonid, videod, helifailid) on vajalikud pistikprogrammid nagu näiteks Adobe Flash, QuickTime, Java jne, mis sageli samuti veebisaidi sisse HTML/XHTML-märgendite abil lisatakse.

Disain
Veeb
Paralleelsiin

Paralleelsiin on arvutitehnikas ühiskasutusega sidekanal, kus andmeid edastatakse samaaegselt üle mitmesoonelise juhtme. Näit. 32-bitisel siinil on 32 soont. PCI on tüüpiline paralleelsiin.

Vaata ka 
 Jadasiin

Viited
Onu

Onu on ema või isa vend.

Isapoolse onu kohta kasutatakse vahel ka sõna "lell".

Vaata ka
Sugulussuhted

Perekond
Genealoogia
Sugulased

es:Anexo:Nomenclatura de parentesco en español#Tíos
Tädi

Tädi on ema õde.

Sageli kasutatakse sõna ka isa õe (sõtse) tähenduses.

Vaata ka

Sugulussuhted

Perekond
Genealoogia
Sugulased

es:Anexo:Nomenclatura de parentesco en español#Tíos
Semmy Schilt

Semmy Schilt (ka Sem Schilt (sündinud 27. oktoobril 1973) on elukutseline hollandi kikkpoksija ja segatud võitluskunstide kunstnik Ashihara karate praktik.

Ta on neljakordne (kokku kolm korda järjest) K-1 World GP meister.

Hollandi näitlejad
Hollandi sportlased
Kikkpoksijad
Sündinud 1973
Ivar Stukolkin

Ivar Stukolkin (sündinud 13. augustil 1960 Tallinnas) on eesti ja Nõukogude Liidu ujuja.

1980. aasta suveolümpiamängudel sai ta Nõukogude Liidu eest võisteldes kuldmedali 4x200 vabaujumises ja pronksmedali 400 meetri vabaujumises.

1982. aasta ujumise maailmameistrivõistlustel sai ta hõbemedali 4x200 vabaujumises.

2006. aastal valiti ta kaheks aastaks Olümpiavõitjate Kogu presidendiks.

Tunnustus

 1980 NSV Liidu teeneline meistersportlane 
 2006 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk 
2018 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia – ujuja, olümpiavõitja ja sporditegelane) 
 2019 Tallinna teenetemärk

Kirjandus 
Tiit Lääne, "Ivar Stukolkin", ISBN 9789985987629

Viited

Välislingid

Eesti ujujad
Nõukogude Liidu ujujad
Eesti olümpiavõitjad
Sündinud 1960
Dietrich Friedrich von Patkul

Dietrich Friedrich von Patkul (ka Diederich Friedrich Pattküll; surnud 10. oktoober 1710) oli Rootsi sõjaväelane (kindralmajor, 1706). 

Põhjasõja ajal oli ta 1707–1710 Tallinna asekuberner ja 1709. aastast Eestimaa kindralkuberneri Nils Strombergi kohusetäitjana Eestimaa asekuberner.

Vene kindral Baueri juhitud 20 000-mehelise väe 1710. aasta Tallinna piiramise eel lasi ta ära põletada Kristiine heinamaal asuvad hooned, et vaenlasel ei oleks kohta, kus piiramise ajaks elama asuda. Sellest hoolimata kapituleerus Tallinn 29. septembril 1710 Vene vägede ees.

Ta oli Eestimaal Taubedele kuulunud Ohekatku pandihärra ja Liivimaal Vana-Roosa (Rosenhof) mõisnik.

Tema järgi on nime saanud Patkuli trepp Tallinnas.

Perekond
Tema vanemad olid Liivimaa Umurga kihelkonnas (Kirchspiel Ubbenorm) asunud Pociemsi (Posendorf) mõisnik ooberstleitnant Heinrich Patkull ja Vendela Rosenberg. Tema vend Georg Reinhold von Patkul (1657–1723) oli Rootsi sõjaväelane ja Jönköpingi lääni maapealik ning 1716. aastast Rootsi vabahärra Patkull von Posendorff  

Ta oli abielus Erra (Erras) mõisast pärit Gertrude Helene von Oerteniga. Abielust sündis:
Anna Christina von Patkul (1694–1766 Rasina), 1710. aastast kapten Berend Johann von Derfeldeni (1654–1721?) ja 1711 Liivimaa maanõuniku, kindralmajori, Kiikla ja Kastre mõisaomaniku Hans Gustav von Roseni (1681–1752) abikaasa.

Viited

Kirjandus
Edzard Schaper: Der Gouverneur oder Der glückselige Schuldner. Hegner, Köln 1954, ESTERis

Välislingid
Friedrich Patkulli korraldus Karl Nierothi nimel, 4.06.1710, Plakat Eesti Ajalooarhiivis

Dietrich Friedrich
Eestimaa inimesed
Baltisaksa sõjaväelased
Rootsi kindralmajorid
Surnud 1710
Põhjasõda Eesti alal