joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Edwin Austin Abbey

Edwin Austin Abbey (1. aprill 1852 Philadelphia – 1. august 1911) oli USA maalikunstnik. 

Ta veetis oma viljakamad aastad Inglismaal. Teda peetakse üheks oma aja parimaks illustraatoriks.

Elulugu
Edwin alustas kunstiõpinguid portretisti ja maastikumaalija Isaac Williamsi juures, kes oli õppinud John Neagle'i ja saksa päritolu ajaloomaalija Christian Schussele juures. Neljateistaastasena läks ta New Yorki. Ta töötas sealse kirjastuse Harper & Brothers illustraatorina. Seal sõbrunes ta oma kolleegide Francis Davis Milleti, Edwin Blashfieldi ja Alfred Parsonsi, Lawrence Alma-Tadema ja Frederick Barnardiga. 

Ta saadeti 1878 Inglismaale koguma materjali Robert Herricki luuletuste illustreerimiseks. Aastal 1882 jäi ta Londonisse elama. Kui Millet kolis Broadwayle, läks Abbey temaga kaasa, moodustades kunstnike koloonia, kuhu kuulus ka John Singer Sargent.

Looming
Algul töötas Abbey põhiliselt sule ja tindiga, mida ta käsitses väga osavalt, kuid hiljem hakkas maalima. Ta illustreeris Oliver Goldsmithi ja William Shakespeare'i teoseid. Ta oli ka poliitikaajakirja Harper's Weekly illustraator. 

Pidev töö võimeka ja menuka illustraatorina ei mõjunud hästi tema võimalustele ja mainele tõsise kunstnikuna. Teda köitis keskaegne ja inglise kirjandus, mille illustratsioonid jõudsid tänu Harpersi suurtele tiraažidele laiade hulkadeni.  

Pärast abiellumist asus Abbey elama Bostonisse Morgan Halli, kuhu ta rajas stuudio oma kuulsaima töö ettevalmistamiseks. Tegemist oli seinamaaliga "The Quest of the Holy Grail" ("Püha Graali otsimine") Bostoni Avalikus Raamatukogus, mis temalt, Sargentilt ja Augustus Saint-Gaudensilt 1890 telliti. Töö valmis 1902 ning selles avaldub talle iseloomulik ajaloolise ja pseudoajaloolise ainese käsitus. Varem olid Abbey ja tema kirjastusekolleegid menuga orienteerunud rohkem prerafaeliitlikele žanrimaalidele, seinamaal oli aga teatraalsemat laadi. Seda joont jätkas ta ka 1890. aastate lõpus Shakespeare'i illustreerides.     

Aastatel 1902–1904 valmis tal Buckinghami palee jaoks ametlik maal Edward VII kroonimisest. 

Hilisemate tööde seas on ühiskondlikele hoonete sisekujundusi, sealhulgas seinamaalid Pennsylvania osariigi kapitooliumile Harrisburgis. See jäi tal lõpetamata, töö viis lõpule Sargent.

Abbey õlimaalidest olid tähtsamad "May Day Morning" (1890, Yale University Art Gallery) ja "Richard, Duke of Gloucester, and the Lady Anne" (1896), mis kujutas stseeni Shakespeare'i näidendist "Richard III".  

Ta on teinud ka palju lavakujundusi.  

Ta valiti 1883 Suurbritannia ühingusse Royal Institute of Painters in Water-Colours (Kuninglik Akvarellistide Instituut) ja 1902 USA ühingusse National Academy of Design (Rahvuslik Disainiakadeemia). 

Tänapäeva maitse peab tema töid melodramaatilisteks.

Maalid
"Near Easthampton" (akvarell, erakogu, 17,78×27,94 cm) Edwin Austin Abbey's Near Easthampson

Välislingid
Edwin Austin Abbey artrenewal.org andmebaasis

Ameerika Ühendriikide maalikunstnikud
Sündinud 1852
Surnud 1911
1556

1556. aasta (MDLVI) oli 16. sajandi 56. aasta.

Sündmused maailmas
 16. jaanuar– Karl V loobus Hispaania kuninga ja Saksa-Rooma keisri tiitlist, esimene läks tema pojale Felipe II-le ja teine vend Ferdinand I-le.
 23. jaanuar– Maavärinas, mille epitsenter oli Hiina Shaanxi provintsi idaosas, hukkus 830 000 inimest.
 21. märts – Ketserluses süüdistatud Canterbury peapiiskop Thomas Cranmer põletati tuleriidal.

Sündmused Eestis
 Koadjuutorivaenus Vana-Liivimaal: ordu koadjuutor Wilhelm Fürstenberg vangistas Riia peapiiskopi Wilhelm von Hohenzollerni.

Sündinud

 ...

Surnud

 ...
1555

1555. aasta (MDLV) oli 16. sajandi 55. aasta.

Sündmused maailmas
 25. september - Augsburgi usurahu sõlmimine
 25. oktoober - Saksa-Rooma keiser Karl V teatas Brüsselis võimust loobumisest. See sai teoks järgmisel aastal 
Algas koadjuutorivaenus

Sündmused Eestis

 Tartus asutati gildide ettepanekul tsistertslaste Katariina nunnakloostri juurde tütarlastekool.
 ...

Sündinud

 ...

Surnud

23. märts – Julius III, Rooma paavst
12. aprill – Juana Nõdrameelne, Kastiilia kuninganna
1. mai – Marcellus II, Rooma paavst
25. mai – Henri II, Navarra kuningas
21. november – Georgius Agricola, Saksa arst ja loodusteadlane

Viited
1554

1554. aasta (MDLIV) oli 16. sajandi 54. aasta.

Sündmused maailmas
 25. jaanuar – Brasiilias asutati São Paulo.
 17. märts – Elizabeth I vangistati Tower of Londonisse.

Sündmused Eestis
 Vana-Liivimaa ja Moskva tsaaririik pikendavad vaherahu 15 aastaks. Sellele vaatamata nõuab tsaaririik Tartu piiskopkonnalt Tartu maksu.
 25. juuni – Hermann II Wesel sai Tartu piiskopiks

Sündinud

 ...

Surnud

 ...

Viited

1554
1544

1544. aasta (MDXLIV) oli 16. sajandi 44. aasta.

Sündmused maailmas
14. aprill – Taani lõpetas liidu Prantsusmaaga.
Asutati Königsbergi ülikool.
Žygimantas Senasise järel sai Leedu suurvürstiks Žygimantas Augustas (poolapäraselt Zygmunt II August), kes viis oma õukonna Vilniusse.
Hispaania õukonnas tutvustati esimest korda kakaojooki.
 ...

Sündmused Eestis

 ...

Sündinud
19. jaanuar – François II, Prantsusmaa kuningas
 ...

Surnud
22. märts – Johannes Magnus, teoloog, genealoog ja ajaloolane, Rootsi viimane katoliiklik Uppsala peapiiskop
Manco Inca Yupanqui, Inkade riigi ülemklassi liige, viimase valitseja Atahualpa vend
 ...
1543

1543. aasta (MDXLIII) oli 16. sajandi 43. aasta.

Sündmused maailmas

 1. mai – Mikolaj Kopernik avaldas oma peateose "Taevasfääride pöörlemisest"

Sündmused Eestis

 Tsistertslaste Püha Mihkli naiskloostri hoonetes Tallinnas asutati tütarlastekool (Jungfernschule).
 ...

Sündinud

 ...

Surnud
 24. mai – Mikołaj Kopernik, poola astronoom

Viited

1543
Priim

Priim ( < ladina k primus "esimene") on
 diatoonilise helirea 1. aste
 akordi põhikuju esimene heli (noot)
 intervall, mille astmeline suurus on 1 ja tooniline suurus sõltub intervallist. 

puhas priim – tooniline suurus 0 tervetooni 
suurendatud priim – tooniline suurus ½ tooni

Vaata ka
Diatooniline intervall
Altereeritud intervall
Enharmooniline intervall

Intervallid
Rõngu vald

Rõngu vald oli vald Tartu maakonnas.

Vald liideti 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus naabervaldadega Elva vallaks.

Valla pindala oli 164 km².

Rõngu vallas elas 2009. aasta 2. aprilli seisuga 2898 inimest.

Rõngu vallavanem oli Hillar Hänilane.

Ajalugu 
Rõngu valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Asustus

Alevikud 
Käärdi – Rõngu

Külad 
Kalme – Kirepi – Koruste – Kõduküla – Käo – Lapetukme – Lossimäe – Piigandi – Raigaste – Rannaküla – Tammiste – Teedla – Tilga – Uderna – Valguta

Majandus 
Vallas asuvad muuhulgas ettevõtted Rõngu Pagar, Rõngu Aed AS, Rõngu Mahl, plastiktoodete valmistaja Promens AS, Waide motell ja palkmajade valmistaja RPM.

Viited

Eesti endised vallad
Peipsiääre vald (1991)

Peipsiääre vald oli vald Tartu maakonnas.

Peipsiääre vallavanem on Aleksandr Širokov.

Vald moodustati 1991. aasta 21. novembril. 2017. aastal moodustati Alatskivi valla, Kallaste linna, Pala valla, Peipsiääre valla ning Vara valla ühinemisel uus haldusüksus – Peipsiääre vald.

Asustus

Alevikud 
Kolkja – Kasepää – Varnja

Külad 
Savka – Sipelga

Enne külade liitmist 1976. aastal olid eraldi külad ka Sohvia, Suur-Kolkja, Uus-Kasepää, Vana-Kasepää ja Väike-Kolkja.

Viited

Eesti endised vallad
Mäksa vald

Mäksa vald oli vald Tartu maakonnas.

Loodus 
Mäksa valla pindala oli 136,5 km2, suuruse järgi oli Tartumaa 19 valla hulgas kuuendal kohal. Mäksa vald ulatus läänest itta umbes 25 kilomeetrit ja põhjast lõunasse umbes 9 kilomeetrit. Omavalitsuses oli umbes 4700 ha metsamaad, 600 ha rohumaad ja 4600 haritavat maad.

Looduslikult asus Mäksa vald Peipsi madaliku ja Ugandi lavamaa vahel. Maastikku iseloomustab lainjas tasandik, mis kohati omandab väikekühmustikulise ilme. Valda läbis Võrtsjärvest alguse saav ja Peipsi järve suubub Emajõgi, mis on ainsa jõena Eestis täies ulatuses laevatatav.

Mäksa vald jäi Ida-Eesti suurte soomassiivide piirkonda, rohkem kui kolmandiku omavalitsuse pinnast hõlmab looduskaitse alla kuuluv Emajõe-Suursoo. Emajõe-Suursoo puhul on tegemist ühe vanima Tartumaa sooga. Aegade jooksul on soomassiivist välja kujunenud Eesti suurimaks deltasoostikuks, mille ulatus põhjast lõunasse on 30 kilomeetrit ja läänest itta 18 kilomeetrit. Soo pindala on umbes 200 km2. Emajõe-Suursoo põhiline väärtus on märgade elupaikade suur mitmekesisus ning ulatuslik ja terviklik, regioonile ainuomane Emajõe deltasoostik koos haruldaste, ohustatud ja kaitsealuste liikide ja kooslustega.

Maavaradest leidus Mäksa vallas ehitusliiva, ehituskruusa, hästilagunenud turvast, järvemuda ja järvelupja.

Ajalugu 
Mäksa vald moodustati 1991. aasta 16. mail.

Mäksa vallavanemad olid:
Margus Pleksner 1999–2009
Arvo Lehemets 2009–2010
Taivo Tali 2010–2012
Elina Madal 2013 jaanuar–oktoober
Timo Reinthal 9. detsember 2013 – oktoober 2017.

2016. aastal sõlmisid Haaslava, Mäksa ja Võnnu vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende kolme valla ning Meeksi valla Järvselja ja Rõka küla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Kastre vald.

Asustus

Külad 
Aruaia – Kaagvere – Kaarlimõisa – Kastre – Melliste – Mäksa – Mäletjärve – Poka – Sarakuste – Sudaste – Tammevaldma – Tigase – Vana-Kastre – Veskimäe – Võruküla – Võõpste

Viited

Eesti endised vallad
Homileetika

Homileetika on praktilises teoloogias jutlustamisõpetus.

Kirjandus
Tõnu Lehtsaar, Kaido Soom, "Homileetika", Tartu Ülikooli Kirjastus 2005
Martin Prikask, "Lühikene juhatus jutlustamise üle. Homiletika käsiraamat" Tallinn 1914

Teoloogia
Roosna-Alliku vald

Roosna-Alliku vald oli vald Järva maakonnas.

Roosna-Alliku vallavanem oli 2014. aasta jaanuari seisuga Peeter Saldre.

Ajalugu 
Roosna-Alliku vald moodustati 1992. aasta 7. mail.

Omavalitsusüksus liideti haldusreformi käigus 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste järel senise Paide linna ja Paide vallaga. Moodustatud haldusüksus hakkas kandma nime Paide linn.

Viited

Eesti endised vallad
Imavere vald

Imavere vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas.

2017. aastal liideti Imavere vald naabervaldadega Järva maakonnast, mille käigus moodustati uus omavalitsusüksus – Järva vald.

Imavere vallavanem oli aastatel 1991–2017 Jüri Ellram.

Asustus 
Imavere vallas oli 13 küla:

Eistvere, Hermani, Imavere, Jalametsa, Järavere, Kiigevere, Käsukonna, Laimetsa, Puiatu, Pällastvere, Taadikvere, Tammeküla ja Võrevere.

Majandus 
Valla suurim tööstusettevõte ja tööandja oli Imavere saeveski (320 töötajat).

Ajalugu 
Imavere vald asutati Pilistvere kihelkonnas. Aastal 1939 moodustati Pilistvere kihelkonna Imavere valla ja mõne Põltsamaa kihelkonna talu maadest uus Imavere vald.
Imavere vald likvideeriti pärast seda, kui moodustati Põltsamaa rajoon.
Järavere külanõukogu nimetati 1960. aastal ümber Imavere külanõukoguks.
1991 taastati Imavere külanõukogu maadel Imavere vald.

Vaata ka
FC Imavere

Viited

Eesti endised vallad
Kabala vald

Kabala vald oli vald Järva maakonnas. Alates oktoobrist 2005 on Kabala valla alad Türi valla koosseisus.

Ajalugu 
Kabala valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Vaata ka
Ollepa külanõukogu

Viited 

Türi vald
Eesti endised vallad
Kareda vald

Kareda vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas.

2017. aastal ühines Kareda vald naabervaldadega Järva maakonnast moodustades Järva valla.

Valla halduskeskus oli Peetri.

Kareda viimane vallavanem oli Kulno Klein.

Rahvastik 
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli valla rahvaarv 631. Neist 613 ehk 97,1% olid eestlased. Arvestuslik elanike arv oli 803 (1.01.2010) või 655 (1.01.2010, arvestatud rännet)

Asustus 
Kareda vallas oli Peetri alevik ja 11 küla:

Ammuta, Ataste, Esna, Kareda, Köisi, Küti, Müüsleri, Vodja, Õle, Ämbra ja Öötla.

Ajalugu 
Kareda vald moodustati 1991. aasta 10 . oktoobril.

Viited

Eesti endised vallad
Oisu vald

Oisu vald oli vald Järva maakonnas. Alates oktoobrist 2005 on Oisu valla alad Türi valla koosseisus.

Ajalugu 
Oisu vald moodustati 1991. aasta 19. detsembril.

2005. aastal moodustati Kabala valla, Oisu valla, Türi linna ja Türi valla ühinemisel uus kohaliku omavalitsuse üksus – Türi vald..

Viited 

Eesti endised vallad
Türi vald
Väätsa vald

Väätsa vald oli kohalik omavalitsusüksus Järva maakonnas.

Väätsa valla viimane vallavanem oli Lauri Läänemets (2013-2017). Enne teda olid: Toomas Anderson, Aivo Toomistu, Jarno Laur (2002–2003), Kaja Sepp (-2009) Jarno Laur (2009–2013).

Ajalugu 
Väätsa valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 2017. aastal ühines Väätsa vald Türi vallaga.

Asustus 
Väätsa vallas oli üks alevik (Väätsa) ja 10 küla: Aasuvälja, Lõõla, Piiumetsa, Reopalu, Roovere, Röa, Saueaugu, Vissuvere, Väljataguse ja Ülejõe.

Vaata ka
 Saunamäe tiik

Viited

Eesti endised vallad
Lehtse vald

Lehtse vald oli vald Järva maakonnas aastail 1991–2005. Lehtse vald sai omavalitsusliku staatuse 24. oktoobril 1991. 

21. oktoobril 2005 ühines Lehtse vald koos Saksi valla ja Tapa linnaga Tapa vallaks. Ühinemisega muutus ka piirkonna maakondlik kuuluvus: senise Järva maakonna asemel läks territoorium Lääne-Viru maakonna koosseisu.

 
Eesti endised vallad
ro:Lehtse
Türi vald (2005)

Türi vald oli vald Järva maakonnas.

16. oktoobril 2005 liideti senise Türi vallaga Kabala ja Oisu vald ning Türi linn.

Türi vallavanem oli Pipi-Liis Siemann.

Asustus 
Türi vallas oli 1 linn (Türi), 2 alevikku (Oisu ja Särevere) ja 35 küla.

Külad 
Arkma,
Jändja,
Kabala,
Kahala,
Karjaküla,
Kirna,
Kolu,
Kurla,
Kärevere,
Laupa,
Lokuta,
Meossaare,
Metsaküla,
Mäeküla,
Näsuvere,
Ollepa,
Pala,
Pibari,
Poaka,
Põikva,
Rassi,
Raukla,
Retla,
Rikassaare,
Saareotsa,
Sagevere,
Taikse,
Tori,
Tännassilma,
Türi-Alliku,
Vilita,
Villevere,
Väljaotsa,
Äiamaa,
Änari

Ajalugu 
Türi vald moodustati 1992. aasta 30. jaanuaril.

Vaata ka 
 Türi valla ja Türi tehnika- ja maamajanduskooli muuseum

Viited 

Eesti endised vallad
Lapsuliblikas

Lapsuliblikas (Gonepteryx rhamni) on põualibliklaste sugukonda lapsuliblika perekonda kuuluv liblikas.

Lapsuliblikas on oma perekonna ainus liik.

Ta on levinud mitmel pool Euroopas, lõuna poole kuni Põhja-Aafrikani ja ida poole kuni Baikali ja Mongooliani. Ta elab Inglismaal ja Iirimaal, kuid mitte Šotimaal, kus ei kasva talle toiduks sobivaid taimi türnpuud ja paakspuud. Nende otsinguil võib lapsuliblikas pikki maid maha lennata. Levila hõlmab ainult piirkondi, kus kasvab türnpuu või paakspuu, ja ulatub Skandinaavias polaarjooneni. Kreetal lapsuliblikas puudub. Mägedes elab kuni 2 km kõrguseni merepinnast.

Lapsuliblikas on Eestis tavaline päevaliblikas. Varakevadel, juba esimeste soojade ilmade saabudes ilmuvad lapsuliblikad metsaservadesse, niitudele ja teedele. Neid saab kohata ka linnades, kuigi lapsuliblikas on tegelikult metsaliik ja lagedat avamaastikku ei armasta. Kui enamus liblikaid elab talve kui neile ebasoodsa aastaaja üle nukustaadiumis, siis mõned liblikad talvituvad valmikuna. Seetõttu ongi võimalik neid lendamas kohata kevadel kohe, kui päike natukenegi soojemalt paistma hakkab. Siiski on lapsuliblikas veidi hilisem kui koerliblikas, sest metsaaluse soojendab päike üles veidi hiljem. Talvituvat lapsuliblikat võiks leida metsa alt rohust või samblast. Talvituvad mõlemad sood.

Isased lapsuliblikad on sidrunkollased, emased rohekasvalged . Altpoolt on neid raskem eristada, kuid emane on ikka heledam. Eestiibade tipp on sirpjalt teritunud, tiibade ülaküljel on heledad sooned. Igal tiival on punakas laik. Tiibade siruulatus on 5–6 cm . Tiibade värvid on sillerdavad ja eredad soomustest koosneva katte tõttu. Maandudes panevad nad alati tiivad kokku.

Lapsuliblika valmiku elueaks on mõõdetud 13 kuud, mis teeb temast ühe kõige pikema elueaga liblika. Selleks, et nii pikale elule vastu pidada, puhkab liblikas suvel sageli: mitmepäevased aktiivse tegutsemise ja toitumise tsüklid vahelduvad mitmenädalaste puhkuse tsüklite ehk diapausidega. Talveks koguneb tema kehasse glütseriini, sorbitooli ehk heksan-1,2,3,4,5,6-heksaooli ja valke, mis kaitsevad külma eest, nii et liblikas elab isegi 20-kraadise külma rahulikult üle. Kevadel soojendab päike ta jälle üles.

Paaritumine toimub kevadel. Lapsuliblikatel esineb pulmalend: emane lendab ees, isane tema taga, hoides ühtlast vahet. Pärast paaritumist muneb emane aprillis toidutaimele (türnpuule või paakspuule) munad 1-2, harvem 4-5-kaupa, kattes need kleepuva massiga.

Röövik kasvab kiiresti, seetõttu söövad nad puulehti väga aplalt. Röövikud ja nukud on mõlemad rohelised ja väga hästi maskeerunud. Röövikustaadium algab juunis ja kestab 4 nädalat, kuid see sõltub ilmast: sombuse, külma ja niiske ilmaga rööviku areng aeglustub, kuiva ja päikesepaistelise ilmaga kiireneb.

2017. aasta sügisel esitati lapsuliblikas üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks.

Viited 

Põualibliklased
Eesti liblikalised
Rahulepingute loend

Rahulepingute loend loetleb rahulepinguid.

A
Aacheni rahu (1668) 
– Aacheni rahu (1748) 
– Altmargi vaherahu 
- Amiens'i rahu
– Andrussovo vaherahu

B
Baseli rahu - Breda rahu – Bresti rahu (Brest-Litovski rahu) – Brömsebro rahu

C
Campo Formio rahu

D
Deulino vaherahu

E
Évora Monte leping

J
Jam-Zapolski vaherahu

K
Karlowitzi rahu - Kieli rahu - Konstantinoopoli rahu – Kopenhaageni rahu - Krakówi leping - Kärde rahu

L
Lödöse leping

M
Mossi konventsioon

N
Nankingi rahu

O
Oliwa rahu

P
Pariisi rahuleping (1783)
- Pariisi rahuleping (1856) 
- Passarowitzi rahu
- Passau leping
- Perthi leping
- Pljussa vaherahu
- Posvoli leping
- Pähkinäsaari rahu

R
Riia rahu - Roskilde rahu

S
San Stefano leping - Stolbovo rahu

Z
Zapolje rahu

T
Tartu rahu - Tartu rahu (Soome ja Nõukogude Venemaa) – Tilsiti rahu - Trianoni rahu - Travendali rahu – Täyssinä rahu

U
Uusikaupunki rahu

V
Vallisaare vaherahu – Veneetsia rahu - Versailles' rahu – Vestfaali rahu

 Rahulepingute loend
Ajaloo loendid
Devolutsioonisõda

Devolutsioonisõda (24. mai 1667 – 2. mai 1668) oli sõda Louis XIV aegse Prantsusmaa ja Habsburgide Hispaania vahel, mis leidis aset Hispaania Madalmaades. See lõpetati Aacheni rahuga. 

Sõda oli seotud Hispaania pärimisõigusega.

Konflikt märkis Prantsusmaa-Hollandi liidu lõppu ja oli esimene laienemiseks ette võetud Prantsuse sõdadest, mis kujundasid Euroopat järgneva poolsajandi jooksul.

Prantsusmaa varauusaeg
Sõjad
1660. aastad
Hispaania uusaeg
Habsburgid
Hollandi ajalugu
Helilaad

Helilaad, ka laad (venekeelsest sõnast лад, ladina keeles modus, inglise keeles mode), ka mõiste moodus üks tähendusi, on muusikas erinevate helikõrguste ning nendega seotud astmete funktsioonide abstraktne süsteem, mille konkretiseeringuks on helirida. Näiteks c-st üles ehitatud loomuliku mažoori konkretiseeringuks on Do-mažoor helirida.

Sõna 'laad' on eesti keelde tõlgitud vene muusikateooriast, kus see tähendab helirea helide suhteid (Лад в музыке — система взаимоотношений звуков, vt artikkel :ru:Лад (музыка) venekeelses Vikipeedias).

Näiteks tervetoonide struktuuriga [1,1,1/2,1,1,1,1/2] (loomulik mažoor) laadi astmete funktsioonid on
 I toonika
 II ülemine juhttoon
 III ülemine mediant
 IV subdominant:
 V dominant
 VI alumine mediant
 VII alumine juhttoon

Vaata ka
 kirikulaadid
 Messiaeni laadid

Muusikateooria
Konsonants

Konsonants (ladina keeles "kooskõla") on kahe või enama ühise osaheliga sonants (kõlasobivus), mis tunnetuslikult mõjub pingevabana, rahulikuna. 

Konsonantsideks on diatoonilised intervallid puhas priim (p1), väike terts (v3), suur terts (s3), puhas kvint (p5), väike sekst (v6), suur sekst (s6).

Konsonantsi vastand on dissonants.

Vaata ka 
Intervall

Muusikateooria

bg:Съзвучие
sl:Konsonanca in disonanca
it:Consonanza e dissonanza
pt:Consonância e dissonância
Aste (muusika)

Aste on muusikas diatoonilise helirea heli tähis alates põhihelist. Astet kujutatakse kas Rooma numbri või relatiivse solmisatsiooni silbiga. 

Esimesena jagas oktavi seitsmeks astmeks Ptolemaios.

Aste funktsionaalharmoonias
Funktsionaalharmoonias on astmetel järgmised nimetused: 
 I aste – toonika
 II aste – juhttoon, subdominandi paralleel
 III aste – mediant, dominandi paralleel
 IV aste – subdominant
 V aste – dominant
 VI aste – alumine mediant, toonika paralleel
 VII aste – juhttoon.

Funktsionaalharmoonias nimetatakse helirea I, IV ja V astet põhiastmeteks ning II, VI ja VII astet kõrvalastmeteks.

Helikõrgus
Alar Kotli

Alar Kotli (27. august 1904 Väike-Maarja – 4. oktoober 1963 Tallinn) oli eesti arhitekt ja mööblidisainer.

Elulugu
Alar Kotli sündis Väike-Maarja köstri Johan Kotli perekonnas. Alghariduse sai kodus. Aastatel 1915–1922 õppis Rakveres Viru maakonna reaalgümnaasiumis (millele 1935. aastal projekteeris uue hoone), seejärel aastatel 1922–1923 Pallases skulptuuri ja Tartu ülikoolis matemaatikat. Arhitektikutse omandas aastatel 1923–1927 Danzigi Tehnikaülikooli arhitektuuriteaduskonnas. Aastatel 1927–1928 oli sealsamas assistent.

Alar Kotli  oli aastast 1930 Eesti Arhitektide Ühingu ja Rakenduskunstnike Ühingu ning aastast 1934 Insenerikoja liige. Ta osales 1945 Eesti Nõukogude Arhitektide Liidu asutamises ning oli 1945–1950 selle esimees ja 1955–1963 aseesimees. Samuti oli ta Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse poolt valitud Riiginõukogu liikme valijamees.

Töökäik 
 1930–1935: Haridus- ja Sotsiaalministeerium
 1935–1937: Teedeministeerium
 1937–1940: riigi ehitusettevõtte "Ehitaja"
 1939–1940: Haridusministeeriumi juurde asutatud Kunstikomitee liige
 1940–1941: Kergetööstuse RK Projekteerimiskeskuse abidirektor 
 1941–1944: Tehnikadirektooriumi ehitusvalitsuses osakonnajuhataja
 1944–1958: "Estonprojekti" arhitekt (aastast 1955 peaarhitekt)
 1958–1961: Ehituse ja Ehitusmaterjalide Instituudi ehitus- ja arhitektuurisektori juhataja

Samuti on Alar Kotli töötanud pedagoogina: 
Aastast 1938 Riigi Kunsttööstuskoolis
1940–1941 Jaan Koorti nimelises Riigi Rakenduskunsti Koolis
aastast 1946 (vaheaegadega) ERKI-s (aastast 1958 dotsent, aastast 1961 professori kandidaat; aastatel 1961–1963 arhitektuurikateedri juht)
1948–1952 Tallinna Pedagoogilises Instituudis

Looming

Alar Kotli loomingu moodustab suur hulk eramuid ja ühiskondlikke hooneid, ka monumente (ja nende kavandeid).
 
Olulisemad tööd ja ehitised:
Mõisaküla Maarja-Magdaleena kirik (1933)
 A. Kotli enda eramu Väike-Maarjas (valmis 1933) 
Rakvere gümnaasium (1935)
Rakvere Pauluse kirik (1935)
Toompea lossi juurde- ja ümberehitused (1935–1936)
Kadrioru administratiivhoone (1938)
Tartu Kaitseliidu maja (1938)
Pangahoone Pärnus (1939)
Taagepera mõisa härrastemaja lähedusse ehitatud uus funktsionaalstiilis sanatooriumihoone (1930. aastate lõpp)
Tallinna Inglise Kolledž, nüüd Tallinna Ülikooli Terra hoone (1939, Narva mnt 25), koostöös Erika Nõvaga
Estonia teatri taastamine (1945–1950), koostöös Edgar Johan Kuusikuga
Tallinna laululava (1958)

Tunnustus
 1947 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Mälestuse jäädvustamine

 Antakse välja Alar Kotli arhitektuuripreemiat.
 16. oktoobril 1982 aastal Rakvere Gümnaasiumi 70. juubeli puhul avati tema bareljeef kooli peasissekäigu kõrval.

Isiklikku
Alar Kotli tütred on arhitekt Anu Kotli ja programmeerija Malle Kotli.

Viited

Välislingid

Insenerikoja nõukogu liikmed
Eesti arhitektid
Tallinna Ülikooli õppejõud
Eesti Kunstiakadeemia õppejõud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 1963
Mööblidisainerid
Miikael

Miikael (heebrea keeles 'otsekui (Jumal) El', aramea keeles ܡܝܟܐܝܠ Mīkhāʼēl [miχaˈʔel], kreeka keeles Μιχαήλ Michaél, araabia keeles مِيكَالَ Mikal ja ميكائيل Mika´il, ukraina keeles Архангел Михаїл) on kristluses üks peainglitest. Piibli järgi on Miikael Iisraeli ning kristliku koguduse taevane kaitsja, taevavägede juht, õiguse ja kohtumõistmise, ent ka armu ja halastuse ingel.  Koos teiste peainglitega kuulub ta kaheksandasse üheksast ingellike jõudude astmest ning on kõigi üheksa ingliseisuse patroon, headuse, aususe ja inimkonna hüvede eestseisja. Ta on inimeste eestkostja Jumala juures, toetab surijaid ja juhib nende hinged taevasse. Apokalüpsises on tema ülesandeks lõpliku võidu saavutamine kurjuse jõudude üle.

Käes hoiab ta saua – Jumala käskjala sümbolit ja peeglit, mille kaudu saab jumalikku ennustusvõimet.

Seosed Eestiga 
Eestis on Miikaelile pühendatud Keila, Juuru, Jõhvi, Kodavere, Kihelkonna, Räpina, Häädemeeste, Rõngu, Läänemaa Mihkli kihelkonna, Tallinna Mihkli kirik. Hävinud on Narva Mihkli kirik. Rakvere Kolmainu kirikut nimetati varem samuti Mihkli kirikuks. Tallinnas asus ka tsistertslaste Miikaeli nunnaklooster ning Rakveres 16. sajandi I poolel Rakvere frantsisklaste Miikaeli mungaklooster.

Eesti rahvakalendris tähistatakse Miikaeli nimepäeva ehk mihklipäeva 29. septembril.

Judaism 
Ingel ja Jahve-Elohimi sõnumitooja, Jumala Trooniingel ja jumaliku loomiskorra hoidja.

Kristlus 
Ingel ja Kyriose sõnumitooja.

Vaata ka
Mihkel
Michael

Inglid
Jäähoki 1984. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1984. aasta taliolümpiamängudel Jugoslaavias Sarajevos oli 15. olümpiaturniir. Võistlused toimusid 7.–19. veebruarini, osales 12 riiki. Tähtsamad matšid peeti Zetra jäähallis (8500 kohta), ülejäänud Skenderija jäähallis (4500 kohta).

Osalema pääsesid võõrustaja Jugoslaavia, 1983. aasta jäähoki MM-i A-grupi kaheksa meeskonda ja B-grupi kaks paremat meeskonda. Kuna MM-il kuuendaks jäänud Saksa DV oma stardiõigust ei kasutanud, pääses Austria B-grupis kolmandana osalema. Viimane stardikoht mängiti välja kvalifikatsioonis B-grupi kolmanda ja C-grupi võitja vahel.

Turniiri korraldus võrreldes eelmise olümpiaturniiriga ei muudetud, ainult et nüüd peeti ka mäng seitsmendale kohale.

Erinevalt 1980. aastast see olümpia jäähokiturniir suuri üllatusi ei toonud. NSV Liidust pärit valitsev maailmameister võitis kuldmedali kuuendat korda ja viigistas sellega olümpiavõitude arvult eelmise rekordiomaniku Kanadaga. Tiitlikaitsja USA esitus valmistas pettumuse.

IIHF olümpiaaastatel sel ajal maailmameistrivõistlust ei korraldanud. Riigid, kes Sarejevo olümpiamängudel ei osalenud, kutsuti võistlema Thayer Tutt Trophyle.

Kvalifikatsioon

Olümpiatuniirile viimasena pääseja lõpliku koha selgitamiseks kasutati play-offi neljanda koha saanud B-grupi Norra ja C-grupi meistri Hollandi vahel.

Norra koondis jätkas võistlemist olümpiamängudel.

Tulemused

Eelvoor

A-alagrupp

B-alagrupp

Finaalturniir 

Alagrupimängud läksid arvesse.

Kohamängud 

5. koha mäng: Saksamaa LV – Soome 7:4
7. koha mäng: USA – Poola 7:4

Paremusjärjestus 

1984. aasta taliolümpiamängud
1984
Ürglind

Ürglind (Archaeopteryx litographica) on roomajale iseloomulike tunnustega väljasurnud lind.

Saksamaalt Solnhofenist 1860. aastal leitud ürglinnu kivistis on tõenäolisemalt maailma kuulsaim fossiil. Sakslasest paleontoloog Hermann von Meyer uuris jäänuseid ning andis leiule selle praegu kasutusel oleva nime.

Kehaehitus
Kaua aega peeti teda kahejalgseks dinosauruseks, kuni 1973. aastal avastati sulgede jäljendid. Ürglind rabas paleontolooge sellega, et peale roomajatele iseloomuliku skeleti olid tal ka suled. See leid pani aluse arvamusele, et linnud on arenenud roomajaist, ühtlasi tõendab see lindude ja dinosauruste vahelist sugulust.

Sellel enam-vähem tuvisuurusel olendil oli veel mitmeid roomajale iseloomulikke tunnuseid: suurte silmakoobastega kolju, hammastega lõualuud, küünistega varbad keset tiibu ning paarikümnest lülist koosnev luulune saba. Lindudele omaselt olid tal tiivad, kerged luud ning kogu keha kattev sulestik. Tagajalgadel, mida kattis soomiseline nahk, oli juba üks tahapoole suunatud varvas, et paremini puuokstest kinni haarata. Ta lihased ei olnud veel piisavalt arenenud, et suuta tiibu liigutades pikki vahemaid läbida ning lindude kombel õhku tõusta ja maanduda. Ta oli vilets liugleja, kes kasutas tiibu ja lehvikutaolist saba pigem selleks, et maandumist pehmendada.

Eluviis
Viimasel ajal on palju arutletud teemal, kas see olevus elas maa peal või puu otsas ning kas ta suutis üldse lennata. Ta ronis puudel, haarates jalgade ja tiibade tugevate küünistega okstest ning lendas lühikesi vahemaid, et kiiremini saagi kallale hüpata või end loomtoiduliste dinosauruste eest säästa. Osa teadlasi arvab, et varese suurune Archaeopteryx oli kehv lendaja, teiste meelest aga vastupidi.

Paleontoloogia
Väljasurnud loomad
Linnud
Ferrari

Ferrari S.p.A. on Itaalia luksuslikke sportautosid tootev firma, mis asub Itaalias Maranellos. Ettevõtte asutas Enzo Ferrari 1939. aastal ning mis kasvas välja Alfa Romeo võidusõiduautode osakonnast. Esimene auto valmis 1940. aastal.

Esmalt sponsoreeris Scuderia Ferrari võidusõitjaid ja tootis võidusõiduautosid. Iseseisva autotootmise alguseks võib lugeda 1947. aastat, mil valmis esimene Ferrari märki kandev sõiduauto. 

Fiat S.p.A. omandas 1969. aastal 50% Ferrarist ja suurendas oma osalust 1988. aastal 90%-ni. 2014. aasta oktoobris teatas Fiat Chrysler Automobiles (FCA) kavatsusest eraldada Ferrari S.p.A. FCA-st ning väljakuulutamise hetkel kuulus FCA-le 90% Ferrarist. Eraldamine algas 2015. aasta oktoobris ümberstruktureerimisega, mille käigus sai Ferrari SpA kontserni uueks valdusettevõtteks Hollandis asutatud Ferrari NV ja sellel järgnenud 10% aktsiate müük FCA poolt IPO raames ning samaaegne lihtaktsiate noteerimisega New Yorgi börsil. Eraldamise ülejäänud etappide jooksul jaotati FCA osalus Ferrari äritegevuses FCA aktsionäridele, kusjuures 10% osalusest kuulus jätkuvalt Piero Ferrarile. Ferrari eraldumine viidi lõpule 3. jaanuaril 2016.  

Firma asub Maranellos, Modena lähedal.

Läbi aegade on osalenud Ferrari osalenud võidusõiduspordis ja eriti Vormel 1 sarjas, kus ollakse üks vanemaid ja edukamaid meeskondasid Scuderia Ferrari.

Ferrari mudeleid

 Ferrari 250 1952–1964
 Ferrari Dino 246 GT/GTS 1969–1974
 Ferrari 308 GTB/GTS 1975–1985
 Ferrari Testarossa 1984–1996
 Ferrari F40 1987–1992
 Ferrari 456 1992–1997 (456); 1998–2003 (456M)
 Ferrari Enzo 2002–2004
 Ferrari F430 2004–2009
 Ferrari FXX 2005–2007
 Ferrari California 2008–2017
 Ferrari 458 2009–2015
 Ferrari F12berlinetta 2012–2017
 Ferrari LaFerrari  2013–2018
 Ferrari 488 2015–2019
 Ferrari 812 Superfast 2017–tänapäev
 Ferrari F8 Tributo 2019–tänapäev
 Ferrari Roma 2020–tänapäev

Pildirida

Välislingid
 Ferrari ametlik koduleht (itaalia, inglise ja saksa keeles)
 Galleria Ferrari muuseumi koduleht (itaalia ja inglise keeles)

Itaalia ettevõtted
Autotootjad
 
Automargid
Phaidon

"Phaidon" [f'aidon] on antiikfilosoof Platoni dialoogi vormis kirjutatud filosoofiline teos, mis kuulub Platoni keskmise perioodi dialoogide hulka.

Selles jutustab Phaidon Elisest Echekratesele Sokratese viimasest elupäevast. Phaidon veetis Sokratese surmapäeva koos mitmete teiste tema õpilastega oma õpetaja seltsis ning annab nüüd edasi sel päeval Sokratesega toimunu ning õpilastega peetud jutuajamiste sisu.

Dialoogi filosoofilise arutelu  peateema on hinge surematus. Sokrates esitab neli argumenti hinge surematuse kasuks. Samuti demonstreerib ta oma filosoofilist suhtumist surmasse.

Sokrates annab ka ülevaate oma intellektuaalsest arengust, mille alguses uuris ta taevaste ja maiste asjade aluseid nagu eelnevad filosoofid, kuid kuna sel viisil ei antud asjade tõelisi põhjusi (aitia), siis väidab Sokrates end pöördunut arutluste (logos) poole, lootnuna sel viisil olevat rangemalt käsitleda.

Arutluse lõpul esitab Sokrates hinge saatuse selgitamiseks müüdi kujul oma geoloogilise arusaama ehk veendumuse, "milline maa (gaia) idee on ja millised on tema paigad" (108e).

Uurijad väidavad, et selles dialoogis esitab Platon esmakordselt oma õpetust ideedest (nt 100c).

Dialoog on eesti keeles ilmunud Platoni kogutud teostes aastal 2003.

Teksti tõlge
57a

Echekrates: Kas sa, Phaidon, olid ise Sokratesega koos tol päeval, mil ta vanglas mürki jõi, või kuulsid sa sellest kellegi teise käest? 

Phaidon: Olin ise, Echekrates. 

Echekrates: Mida see mees siis ütles, enne kui ta suri? Ja milline oli tema elu lõpp? Ma kuulaksin heameelega. Ja praegu ei käi keegi phleiuslastest enam Ateenas, ja sealt pole ammu käinud ükski võõras, 

57 b

kes oleks osanud selle asja kohta midagi kindlat teatada peale selle, et ta jõi mürki ja suri; midagi muud pole neil öelda olnud.

Phaidon: Kas te pole kuulnud isegi kohtuistungist ja sellest, kuidas see toimus?

Echekrates: Sellest on meile räägitud, ja me imestasime, miks ta suri nii palju hiljem, kuigi istung toimus palju varem. Milles siis asi oli, Phaidon?

Välislingid 
 Phaidoni dialoog inglise keeles

 

Platoni teosed
Metafüüsika
Jean-Baptiste Say

Jean Baptiste Say (5. jaanuar 1767 — 15. november 1832) oli prantsuse majandusteadlane ja ärimees. Oli tuntud oma liberaalsete vaadete poolest ning pooldas vabakaubandust, mida reguleerib konkurents.

Say seadus 
Uusklassikalise majandusteaduse keskmes on tuntud Say turu tasakaalu seadus: "Pakkumine kujundab omaenda nõudluse". Selle õpetuse järgi peaks majandusuuringute objektiks olema tootmiskulud, mille hulka kuulub ka tööliste palk.

Ressursiomanikele makstav tulu (rent, kapitalikasum, palk) on alati võrdne kulutatud ressursside abil toodetud kaupade koguväärtusega. 
Say eeldas, et kogu tulu, mida elanikkond saab oma käsutusse, kulutatakse täies ulatuses kaupade ostmiseks. Tulude säästmist ta ette ei näinud. Malthus aga vaidles sellele arvamusele vastu. Say pooldajad leidsid, et säästmise korral on pakkumine ja nõudlus tasakaalus, sest igal ajahetkel on säästude ja investeeringute mahud võrdsed. Kui teatud osa sissetulekutest säästetakse, siis ikkagi finantsturu vahendusel säästud lülituvad uuesti majanduslikku käibesse. Kaubaturul ei teki üldist nõudluse puudujääki ega kaupade üleküllust.

Say seadust kritiseeris hiljem John Maynard Keynes ja teised keinesistid.

Prantsuse majandusteadlased
Sündinud 1767
Surnud 1832
Scuderia Ferrari

See artikkel on Ferrari Vormel 1 meeskonnast; autofirma kohta vaata artiklit Ferrari

Scuderia Ferrari on luksusautode tootja Ferrari võidusõiduautodega tegelev osakond ning Vormel 1 võidusõidumeeskond.

Meeskonna asutas 1929. aastal Enzo Ferrari, kes alustas võistlemist Alfa Romeo toodetud võidusõiduautodega. Alates 1947. aastast hakati võistlema juba Ferrari ehitatud võidusõiduautodega.

Debüüt Vormel 1-s toimus 1950. aastal Monaco tänavarajal. Ferrari on ainuke tänapäevani tegutsev meeskond, kes on osalenud Vormel 1 sarjas selle algusaastatest peale.

1940. aastatest 1973. aastani osales Ferrari ka sportautovõistlustel. Kui aga 1973. aastal saatis Ferrari Vormel 1 tiimi ebaedu, otsustas juhtkond sportautovõistlustest tagasi tõmbuda ja keskenduda Vormel 1-le.

Praegu juhib meeskonda Mattia Binotto. Pikka aega olid vastavates ametites Jean Todt ja Ross Brawn.

Saavutused 

Esimene GP vōit: 1951 Suurbritannia
Meeskondlikke MM-tiitleid: 16 (1961, 1964, 1975, 1976, 1977, 1979, 1982, 1983, 1999 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007, 2008)
Individuaalseid MM-tiitleid: 15 (1952, 1953, 1956, 1958, 1961, 1964, 1975, 1977, 1979, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004, 2007)
GP starte: 949
GP vōite: 229
GP 2. koht: 259
GP 3. koht: 239
GP poodiumi kohti: 727
Kõige rohkem GP vōite hooajal: 15(2002, 2004)
Kõige rohkem GP vōite järjest: 10 (2002 Kanada - 2002 Jaapan)
Kvalifikatsiooni vōite: 213
Kiiremaid ringe: 244
Punkte kokku: 7182,5

Andmed õiged 27.11.2017 seisuga

Sōitjad 

Sõitja järel sulgudes võistluste arv ja võistkonnas olemise aastad.

Michael Schumacher (144/ 1996–2006) 
Gerhard Berger (96/ 1987–1989, 1993–1995)
Rubens Barrichello (85/ 2000–2004)
Michele Alboreto (80/ 1984–1988) 
Jean Alesi (79/ 1991–1995) 
Clay Regazzoni (75/ 1970–1972, 1974–1976)
Gilles Villeneuve (68/ 1977–1982)
Eddie Irvine (65/ 1996–1999) 
Niki Lauda (58/ 1974–1977) 
Jacky Ickx (57/ 1968, 1970–1973)
Mike Hawthorn (37/ 1953–1955, 1957–1958)
Lorenzo Bandini (35/ 1962–1967)
Carlos Reutemann (34/ 1976–1978) 
René Arnoux (32/ 1983–1985) 
Phil Hill (31/ 1958–1962)
Stefan Johansson (31/ 1985–1986) 
Nigel Mansell (31/ 1989–1990) 
Alain Prost (31/ 1990–1991) 
Alberto Ascari (30/ 1950–1954)
John Surtees (30/ 1963–1966)
Felipe Massa(2006–2013)
Kimi Räikkönen (2007–2009; 2014–2018)
Fernando Alonso (2010–2014)
Sebastian Vettel (2015–)
Charles Leclerc (2019–)

Aadress 

Ferrari SpA, Via Ascari 55, 41 053 Maranello, Itaalia.

Välislingid 

 Ferrari Vormel 1 koduleht
 Igipõlisetest rivaalidest Ferrarist ja McLarenist said südamesõbrad Postimees, 30. jaanuar 2009
  Ferrari tallile ennustatakse kaost Postimees, 23. aprill 2009

Ferrari
Georgi Pǎrvanov

Georgi Pǎrvanov (bulgaaria Георги Седефчов Първанов; sündinud 28. juunil 1957) on Bulgaaria poliitik.

Ta oli 22. jaanuarist 2002 kuni 22. jaanuarini 2012 Bulgaaria president.

19. juulil 2007 teatas Bulgaaria lähiajaloo uurimisega tegelev komisjon, et Georgi Pǎrvanov oli kommunistliku režiimi ajal julgeolekuteenistuse agent. President ise oli kuni komisjoni vastava avalduseni kõiki taolisi süüdistusi eitanud. Bulgaarias puudub seadus, mis keelaks endistel julgeolekuagentidel kõrgetes riigiametites töötada.

Tunnustus
2003 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Välislingid 
Biograafia Bulgaaria presidendi portaalis

Bulgaaria presidendid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1957
Uljanovsk

Uljanovsk (vene Ульяновск) on linn Venemaal Volga jõe mõlemal kaldal. Ta on Uljanovski oblasti keskus.

Asutatud aastal 1648. Linnaõigused aastal 1796. Kuni 1924. aastani kandis nime Simbirsk (Симбирск), kuid nimetati siis Lenini kodanikunime 'Uljanov' järgi ümber. Tatari keeles on linna nimi Сембер, tšuvaši keeles Чĕмпĕр, ersa keeles Ульянонь ош (varem Симбирь).

Uljanovskis toodetakse UAZ autosid ja seal on Aviastari lennukitehas, kus toodetakse muu hulgas Tu-204 lennukeid.

Linn jaguneb 4 linnarajooniks.

Uljanovskis elas 623 100 (2005) ja 611 700 (2007) inimest.

Viited

Välislingid 

 Linnavalitsuse koduleht

Venemaa linnad
Uljanovski oblast
Gregor von Bochmann

Alexander Heinrich Gregor von Bochmann (1. juuni 1850 Nehatu mõis, Läänemaa – 2. veebruar 1930 Düsseldorf) oli baltisaksa maalikunstnik.

Elulugu 

Bochmann sündis Läänemaal Nehatu mõisas riigimaade revidendi perekonnas. 

Aastatel 1862–1868 õppis ta Tallinna kubermangugümnaasiumis. Kunstialase algõpetuse sai W. Jordanilt, hiljem gümnaasiumi joonistusõpetajalt Albert Sprengelilt. 

Aastal 1868 sai ta Eestimaa Kirjanduse Ühingu Friedrich von Schilleri stipendiumi ning jätkas kunstiõpinguid Düsseldorfi Kunstiakadeemias Oswald Achenbachi maastikumaaliklassis. Seal õppis aastani 1871, seejärel asutas oma ateljee ja töötas vabakunstnikuna. Tegi õpireise Belgiasse ja Hollandisse, viibis korduvalt Eestis.  

Aastast 1893 Berliini Kunstiakadeemia liige.

Aastani 1895 oli Gregor von Bochmann Düsseldorfi Kunstiakadeemia professor.

Looming 

Bochmann oli põhiliselt olustikumaalija, kujutas eesti talupoegade ja randlaste, ka hollandlaste ja teiste rahvaste igapäevaelu. Pruunides galeriitoonides paljufiguurilised kompositsioonid on realistlikud, ilma ühiskonnakriitilise hoiakuta ja etnograafilise eksootika huvita.

20. sajandi alguses muutus tema värvikäsitlus impressionismilähedasemaks ("Hobused sepikoja ees", tempera; Eesti Kunstimuuseum).

Bochmann viljeles ka akvarelli.

Maalid

"Laadal" (1872)
"Lastud linnud" (1887)
"Sepikoja ees" (1880.–1890. aastad, kõik Eesti Kunstimuuseumis)
"Eesti külakõrts" (1890. aastad, Poznańi Rahvusmuuseum)
"Eesti maanteel" (1910, Eesti Kunstimuuseum). 
"Talupojad Ridala kiriku ees"

Tööde asukohad
Gregor von Bachmanni teoseid on Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis, Berliini Rahvusgaleriis ja vaselõikekabinetis, Münchenis Uues Pinakoteegis, Kölnis Wallraf-Richartz-Museum'is ning Aacheni, Bautzeni, Düsseldorfi, Hamburgi, Riia ja Stuttgardi muuseumides.

Vaata ka
Bochmann

Välislingid 

Baltisaksa kunstnikud
Eesti maalikunstnikud
Düsseldorfi Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1850
Surnud 1930
Maurice Stokes

Maurice Stokes (17. juunil 1933 Rankini – 6. aprillil 1970) oli USA elukutseline korvpallur. Tegevsportlasena oli ta 201 cm pikk ja kaalus 106,5 kg.

Keskkool 
 Westinghouse'i keskkool, Pittsburgh, PA (1948–1951)
 Pittsburghi meister 1950 ja 1951

Ülikool 
 St. Francise ülikool 1951–1955
 NCAA meister 1952
 Rahvusliku kutseturniiri väärtuslikem mängija (MVP) 1952
 NIT-i MVP 1953 ja 1954
 Kuulus Ameerika teise meeskonda 1955

NBA 
 Rochesteri Royals 1955–1957
 Cincinnati Royals 1957–1958
 NBA aasta uustulnukas 1956
 Royalsi parim punktide, lauapallide ja resultatiivsete söötude poolest
 1256 lauapalli ühel hooajal (1956–1957, NBA rekord)
 NBA tähtede mängus osaleja 1956–1958

Elulugu 
Stokes alustas oma korvpallikarjääri Westinghouse'i keskkoolis, kus ta aitas oma võistkonnal tulla Pittsburghi meistriks. Noormees jätkas korvpalli mängimist St. Francise ülikoolis, kus viskas keskmiselt 22 punkti ja hankis 24 lauapalli. Sellega aitas ta oma meeskonnal tulla NCAA (1952) ja NITi meistriks (1953 ja 1954). Stokes valiti kõige väärtuslikumaks mängijaks ka rahvuslikul kutseturniiril. 1955 sai ta ainsaks mängijaks NITi ajaloos, kes valiti kõige väärtuslikumaks mängijaks, kuigi tema meeskond ei võitnud (oli alles 4.) 

Vaatamata imepärasele ülikoolikarjäärile, oli Stokes 1955. aasta NBA draftis alles teine valik. Ta oli juba esimesel aastal oma meeskonna parim visatud punktide (16,8), lauapallide (16,3) ja resultatiivsete söötude poolest (4,9). See avaldas muljet ja Stokes valtiti 1956 NBA aasta uustulnukaks. Juba teisel aastal suutis ta lüüa hooaja jooksul võetud lauapallide rekordi: uus rekord oli 1256. Stokes oli väga populaarne korvpallur ja valiti igal aastal tähtede mängu.

Kolmanda aasta viimasel põhihooaja mängus kukkus ta väga õnnetult põrandale ja lõi nii tugevalt pea ära, et langes koomasse. Ta jäi elu lõpuni invaliidiks. Vaatamata sellele jälgis ta NBA mänge edasi ning jagas noortele talentidele õpetusi oma elupäevade lõpuni.

Statistika 

Ameerika Ühendriikide korvpallurid
Sündinud 1933
Surnud 1970
Atlas (kartograafia)

Atlas on kaartide kogumik.

Tavaliselt peetakse Atlase all silmas raamatut, kuid atlas võib olla kirjutatud ka muudele andmekandjatele.

Atlase mõiste võttis kasutusele Madalmaade kartograaf Gerardus Mercator. Ta kasutab seda terminit 1595. aastal postuumselt ilmunud teoses Atlas sive cosmographicae meditationes de fabrica mundi et fabricati figura. See oli viieosaline maailmaatlas, mida võib nimetada Mercatori elutööks. Laialt on levinud eksiarvamus, et "Atlas" tähendab siin vanakreeka mütoloogia tegelaskuju. Tegelikult on tegemist hoopis mütoloogilise kuninga Atlasega, kelle kuningriik oli tänapäeva Liibüa aladel. Ta olevat olnud matemaatik, filosoof ja astronoom, kes väidetavalt valmistas esimese tähistaeva gloobuse. Just temale Mercator viitaski.

Vaata ka
"Suur maailma atlas"
Linnuatlas
Eesti imetajate levikuatlas

Välislingid
Geograafiaatlas keskkooliõpetajatele (vene keeles)

Kartograafia
Atlas

Atlase nime kannavad kaks mütoloogilist tegelast, kelle nime järgi on nimetatud erinevaid asju ja mõisteid:
Atlas on vanakreeka mütoloogias titaan, kes kannab oma õlul taevavõlvi. Tema järgi on nime saanud:
Atlas (mäestik Põhja-Aafrikas);
atlas ehk atlant (mehekujuline tugisammas, mis kannab maja portaali vms);
atlas ehk esimene kaelalüli (roomajate, lindude, imetajate ka inimese) kõige ülemine, koljut kandev selgroolüli
Atlas (planeet Saturni kaaslane);
Atlas (USA kanderakett);
Atlas (superarvuti);
...  
Kuningas Atlas oli müütiline Mauretaania kuningas, kes olevat valmistanud esimese taevagloobuse. Tema järgi on nime saanud: 
atlas (kaartide kogumik kartograafias); 
analoogia põhjal ka anatoomiaatlas (elusorganismide ehitust näitav pildimaterjali kogumik anatoomias ja histoloogias);
 hulga atlas (topoloogias omavahel kooskõlastatud lokaalsete kaartide süsteem, mis katab kogu hulga) 

Atlas on kuunar.

"Atlas" on ansambli Coldplay laul.

Vaata ka
atlass (tekstiilmaterjal)
Varstu vald

Varstu vald oli vald Võru maakonnas.

Varstu vald moodustati 30. juulil 1992. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Haanja, Misso, Mõniste, Rõuge ja Varstu valla ühinemise uus haldusüksus, mille nimeks sai Rõuge vald.

Varstu viimane vallavanem oli Rein Ansip.

Asustus 
Varsti vallas oli üks alevik (Varstu) ja 19 küla: Harjuküla, Hintsiko, Kangsti, Krabi, Kõrgepalu, Laurimäe, Liguri, Lüütsepa, Matsi, Metstaga, Mutemetsa, Paganamaa, Punsa, Pähni, Raudsepa, Soolätte, Tagakolga, Vana-Roosa ja Viru küla.

Vaatamisväärsused 

Varstu alevikus asub Mõniste-Ritsiku Ristija Johannese apostliku õigeusu kirik, ehitatud 1855.

Viited

 
Võru maakonna endised vallad
Kaarma vald

Kaarma vald oli vald Saare maakonnas.

Valla pindala oli 400 km², maismaapiiri pikkus oli 87 km ja merepiiri pikkus 98 km.

Kaarma viimane vallavanem oli Andres Tinno.

Ajalugu 
Kaarma valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 1999. aastal ühines toonane Kaarma vald ja Kuressaare vald, mille baasil loodi uus omavalitsusüksus Kaarma vald.

2014. aastal moodustas Kaarma vald koos Lümanda ja Kärla vallaga Lääne-Saare valla, mis omakorda liitus 2017.aasta omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi teiste Saaremaa valdadega Saaremaa vallaks.

Alevikud
Aste, Kudjape, Nasva.

Külad
Kaarma vallas oli 68 küla:

Abruka, Anijala, Ansi, Aste, Asuküla, Aula-Vintri, Eikla, Endla, Haamse, Hakjala, Hübja, Irase, Jootme, Jõe, Kaarma, Kaarmise, Kaisvere, Kasti, Kaubi, Kellamäe, Keskranna, Keskvere, Kiratsi, Kirikuküla, Koidu, Koidula, Kuke, Kungla, Käku, Kärdu, Laadjala, Laheküla, Laoküla, Lilbi, Maleva, Meedla, Metsaküla, Mullutu, Muratsi, Mõisaküla, Mändjala, Nõmme, Paimala, Parila, Piila, Praakli, Põlluküla, Pähkla, Pärni, Randvere, Saia, Sepa, Sikassaare, Tahula, Tamsalu, Tõlli, Tõrise, Tõru, Uduvere, Unimäe, Upa, Vaivere, Vantri, Vatsküla, Vestla, Viira, Õha.

Kirikud ja kalmistud
Valla territooriumil asusid Kaarma kirik ja Piila kirik ning kalmistutest Kaarma kalmistu, Kaarma-Liiva kalmistu, Kudjape kalmistu, Saia kalmistu, Piila kalmistu ja Abruka kalmistu.

Loodus
Elmereika, Loode tammik, Pootsareika

Järved
Kaarmise järv, Mullutu-Suurlaht, Padura loik, Ärgessoo järv

Lahed
Kasti laht, Kuressaare laht, Muratsi laht, Põlde lõugas, Sepamaa laht

Ojad
Anepesa oja, Kaarma oja, Kortsisoo oja, Laiaselja oja, Luhaniidu oja

Poolsaared, neemed
Kadakanina, Koplina säär, Limbinina, Muratsi poolsaar, Pitkanina, Suur-Tulpe poolsaar, Tagasäär, Tõugasäär, Vaherahu nukk

Saared
Abruka, Iilaste laid, Kasselaid, Kabüse, Kirjurahu, Laidu, Linnusitamaa, Läkumätas, Roolaid, Vahase, Väike-Tulpe.

Sood
Allikasoo, Hübja soo, Kurgessoo

Vaata ka 
Kaarma kihelkond
Kaarma Koolide Muuseum
Kuressaare vald
Lääne-Saare vald
Saaremaa vald

Viited

Kirjandus
"Kaarma valla ajaloo jutustus", Urve Kirss
"Mõnda Kaarma minevikust", 1996. aasta valla päeva ajalookonverentsi ettekanded, Tallinn 1998

Eesti endised vallad
Kihelkonna vald

Kihelkonna vald oli kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Saare maakonnas.

Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks.

Novembrist 2009 oli Kihelkonna vallavanem Raimu Aardam.

Alates aprillist 2007 oli vallavanem Jüri Saar ja enne teda Marju Lõbus.

Asustusüksused 
Kihelkonna valla ainus alevik oli Kihelkonna.

Kihelkonna vallas oli 41 küla:

Abaja, Abula, Kallaste, Kalmu, Karujärve, Kehila, Kiirassaare, Kotsma, Kuralase, Kuremetsa, Kurevere, Kuumi, Kuusiku, Kõruse, Kõõru, Liiva, Loona, Lätiniidi, Läägi, Metsaküla, Mäebe, Neeme, Odalätsi, Oju, Pajumõisa, Pidula, Rannaküla, Rootsiküla, Sepise, Tagamõisa, Tammese, Tohku, Undva, Vaigu, Varkja, Vedruka, Veere, Viki, Vilsandi, Virita, Üru.

Loodus
Odalätsi allikad, Tagamõisa puisniit, Viidumäe looduskaitseala, Vilsandi rahvuspark

Järved
Laialepa laht, Laibu laht, Lehmalaht, Lülle laht, Meendrenina laht, Naale laht, Pautsaare laht, Pealmine laht, Postilaht, Roolaht, Säärelaht, Varesemaa laht, Venedelaht

Lahed
Abaja laht, Auksaare laht, Kihelkonna laht, Kiirassaare laht, Kiisa laht, Pidula laht, Pitkanina laht, Uudepanga laht

Pangad
Kuriku pank, Suuriku pank, Undva pank

Poolsaared
Harilaid, Juksirahu poolsaar, Maturahu poolsaar, Papissaare poolsaar, Tagamõisa poolsaar

Saared
Allikarahu, Antsulaiud, Kalarahu, Kullipank, Laiarahu, Mustarahu, Mustpank, Noogimaa, Ojurahu, Pihlalaht, Rannasitik, Sepasitik, Telve Kuivarahu, Telvemaa, Vaika saared, Vasikalaid, Vesiloo maa, Vilsandi

Sood
Arasoo, Iiesoo, Kõljala soo, Lee soo, Meelusmaa soo, Paatse soo, Tähtsoo, Vannassoo

Ajalugu 
Kihelkonna vald moodustati 1992. aasta 12. märtsil.

Viited

Eesti endised vallad