joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pieršamajski rajoon

Pieršamajski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 26,4 km². 2015. aasta seisuga elas seal 221 921 inimest.

Rajoon loodi aastal 1968. Tänapäevastes piirides on see aastast 1977.

Täitevkomitee hoone asub aadressil завул. Кузьмы Чорнага 5, rajooni juhib Ihar Kudrevič. Raamatukogusid on Pieršamajski rajoonis viis, lisaks asub seal Valgevene Rahvusraamatukogu.

Rajooni läbib Minski metroo. Seal asub ka Minski lasteraudtee kaks jaama. Rajoonis asub Valgevene Teaduste Akadeemia Keskbotaanikaaed. Aastal 2005 asutati sinna Valgevene Kõrgtehnoloogia park. Seal asub Valgevene Riiklik Kunstiakadeemia, 

Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Aziaryšča, Vialiki Les, Uručča, Uschod ja Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon. Osaliselt asub seal ka Zialony Łuh, kuid see linnaosa asub osaliselt ka Saviecki rajoonis.

Viited

Välislingid
Rajooni kodulehekülg (vene keeles)

Minsk
Valgevene rajoonid
Aasta mesinik

Aasta mesinik on Eesti Mesinike Liidu poolt alates 1998. aastast välja antav aunimetus.

Laureaadid
1998 – Mait Mardla
1999 – Lembit Ellamaa
2000 – Mai Endla
2001 – Evi Sõstramäe
2002 – Eha Metsallik
2003 – Antu Rohtla
2004 – Mati Haabel
2005 – Aleksander Kilk
2006 – Maire Valtin
2007 – Ülle ja Vahur Talimaa
2008 – Jaanus Tull
2009 – Merje ja Jaak Riis
2010 – Aimar Lauge
2011 – Uku Pihlak
2012 – Olvi ja Jüri Lugus
2013 – Ardi Asten
2014 – Maire Valtin
2015 – August Rapp
2016 – Erki Naumanis
2017 – Ülo Lippa

Viited

Eesti aunimetused
Eesti mesindus
Valdur Tiit

Valdur Tiit (sündinud 16. jaanuaril 1931 Jõgeva vald – 18. oktoober 2019) oli eesti füüsik, aparaadiehituse ja mahetehnoloogiate spetsialist.

Ta lõpetas 1950. aastal Jõgeva Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna.

Ta töötas aastail 1955-1993 Eesti TA Füüsika Instituudis ja aastast 1993 Maaülikoolis keskkonnaaparatuuri labori juhatajana.

Tunnustus
2009 Tartu medal

Pere
Tema abikaasa on Ene-Margit Tiit. Tema tütar on Marju Unt.

Viited

Eesti füüsikud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 2019
Tuula Haatainen

Tuula Irmeli Haatainen (sündinud 11. veebruaril 1960 Tuusniemis) on Soome poliitik, alates 10. detsembrist 2019 tööminister Sanna Marini valitsuses. Ta kuulub Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei ridadesse. 

Ta sai keskhariduse aastal 1978 Kuopios. Kuopios sai ta aastal 1981 ka õendusalase hariduse. Aastatel 1982–1987 õppis ta Helsingi Ülikoolis, aastal 1994 sai ta politoloogia magistriks.

Ta on töötanud meditsiinitöötajana. 

Ta oli 17. aprillist 2003 kuni 23. septembrini 2005 Soome haridusminister (Anneli Jäätteenmäki ja Matti Vanhaneni esimeses valitsuses). 24. septembrist 2005 kuni 18. aprillini 2007 oli ta Soome sotsiaal- ja tervishoiuminister (Matti Vanhaneni esimeses valitsuses).

Isiklikku 
Ta on aastast 1983 abielus ja on kahe lapse ema.

Soome poliitikud
Sündinud 1960
Vana-Otepää vald

Vana-Otepää vald (saksa keeles (Alt-)Odenpäh) oli vald Tartumaal Otepää kihelkonnas. 

Vald eksisteeris 1866–1892 ja siis liideti see vald Kastolatsi vallaga.

Viited

Välislingid

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Otepää kihelkond
Tartu maakonna endised vallad
Diiak

Diiak (ingl DIAC, lühend sõnadest diode alternating current switch) on viiekihilise struktuuriga pooljuhtdiood, mis hakkab juhtima voolu, kui pinge tema elektroodide vahel ületub avanemiseks vajaliku väärtuse, nn läbilöögipinge. Siis diiaki takistus väheneb järsult ja ta hakkab voolu juhtima mõlemas suunas (erinevalt dinistorist, mis juhib ainult ühes suunas). Seega saab diakki kasutada lülitina ka vahelduvvooluahelates.

Pooljuhtstruktuurilt sarnaneb diiak triiakiga, kuid selle vahega, et  puudub tüürelektrood. Et diiak on pinge polaarsuse suhtes sümmeetrilise ehitusega, siis on tema mõlemad elektroodid anoodid (A1 ja A2). Niipea kui pinge ükskõik kummal anoodil ulatub läbilöögiväärtuseni. muutub diiak juhtivaks – lülitub sisse. Välja lülitub diiak alles siis, kui teda läbiv vool muutub väiksemaks väärtusest, mida nimetatakse hoidevooluks. 

Diiaki tunnussuuruste orienteerivaid väärtusi:
läbilöögipinge UBO (joonisel VBO, BO ingl breakover): 20…200 V;
hoidevool: 5…50 mA (joonisel 10 mA);
takistus väljalülitatud olekus: mitu megaoomi;
takistus sisselülitatud olekus: mõni oom.

Diiak on kasutatusel peamiselt türistoride ja sümistoride tüürlülituses, et anda nende tüürelektroodile sujuvalt  tõusvat sisselülitamispinget.

Praktikas leiavad laiemat kasutamist järgmised diiakitüübid: 
BR100-03, DB3, DB3A, DB3B, DB3TG, DB4, D30, ER900NTE6407, NTE6408, NTE6411, NTE6412 (kõik korpuses DO-35);
SMDB3 (korpuses SOT-23);
TMMDB3, TMMDB3TG (Minimelf-korpuses).

Vaata ka 
 Dinistor
 Türistor 
 Sümistor

Dioodid
Pooljuhtseadised
Mika Kaurismäki

Mika Juhani Kaurismäki (sündinud 21. septembril 1955 Orimattilas) on Soome filmirežissöör. Ta on filmilavastaja Aki Kaurismäki vanem vend ja Maria Kaurismäki isa.

Mika Kaurismäki on elanud alates umbes 1992. aastast Brasiilias ja tal on valminud mitu Brasiilia-ainelist filmi, sh „Amazon“, „Tigrero“, „Sambólico“, „Rytmi“ ja „Moro no Brasil“.

Filmograafia 
Kaurismäki käe all on valminud filme mitmes keeles, peamiselt inglise, soome ja portugali keeles.

Lühifilmid 
 „Valetaja“, 1981
 „Jackpot 2“, 1982

Täispikad filmid

Dokumentaalfilmid 
 „Saimaa-ilmiö“, 1981
 „Tigrero – elokuva joka ei valmistunut“, 1994 
 „Moro No Brazil“, 2002
 „Brasileirinho“, 2005
 „Sonic Mirror“, 2006
 „Vesku“, 2010
 „Mama Africa“, 2011

Viited

Välislingid 

 Mika Kaurismäki ametlik sait

Soome filmilavastajad
Sündinud 1955
Gavin Williamson

Gavin Alexander Williamson (sündinud 25. juunil 1976 Scarborough's) on Suurbritannia konservatiivne poliitik, parlamendiliige Sevenoaksi Lõuna-Staffordshire'i valimisringkonnast. Ta oli 2. novembrist 2017 kuni 1. maini 2019 Suurbritannia kaitseminister.

Ta sündis aastal Scarborough's Scarborough' ringkonnas North Yorkshire'i krahvkonnas. Ta lõpetas Bradfordi ülikooli sotsiaalteaduste bakalaureusena.

2. novembrist 2017 oli ta Suurbritannia kaitseminister. 1. mail 2019 tagandas Theresa May ta ametist.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe tütre isa.

Välislingid 
Gavin Williamsoni veebisait

Suurbritannia kaitseministrid
Sündinud 1976
Zavodski rajoon

Zavodski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 58 km². 2015. aasta seisuga elas seal 236 826 inimest.

Rajoon loodi aastal 1938. Algselt oli see Stalini nimeline rajoon, ent aastal 1961 sai rajoon tänapäevase nime. Teise maailmasõja järel asuti rajooni alasid kujundama tööstuspiirkonnaks. Aastal 1951 rajati sinna üks kahest soojuselektrijaamast Minski linna piirides. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1997. Rajooni kõrgeim punkt ulatub 219 meetrit üle merepinna, osalt asub see  Svisłači jõe kaldal.

Rajooni elanikest on valgevenelasi 84,73 %, venelasi 7,81 %, ukrainlasi 1,2 %, poolakaid 0,67%,  juute 0,15%, aserbaidžaanlasi 0,12 % ja mustlasi 0,11%. Zavodski rajoonis on Minski linna rajoonidest kõige kõrgem valgevenelaste osakaal, ka elavad seal ligi pooled Minski mustlastest.

Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Жылуновіча 17, rajooni juhib Alaksandr Vikienćjevič Darachovič.

Tähtsamateks ettevõteteks on Minski autotehas, MZGT, Minski laagritehas. Linnaossa jääb ka Minski vabamajanduspiirkond.

Rajooni läbib Minski metroo, sinna sõidavad ka trammid. Rajoonis asuvad Valgevene Riiklik majandusülikool ja Valgevene Vabariigi Riigikaitse ülikool, lisaks asuvad seal veel 35 üldhariduskooli. Zavodski rajoonis on ka Minski loomaaed. Seal asub Valgevene Riiklik Kunstiakadeemia, 

Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Čyžoŭka, Anharskaja, Mały Traścianiec, Sosny, Šabany ja Paŭnočny linnak.

Viited

Välislingid
Rajooni kodulehekülg (vene keeles)

Minsk
Valgevene rajoonid
Leninski rajoon

Leninski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 26 km². 2015. aasta seisuga elas seal 217 130 inimest.

Rajoon loodi aastal 1951, kuigi hoonestama hakati selle alasid juba aastal 1871, mil valmisid Moskva-Bresti raudtee ja Liibavi-Romno raudtee. Tänapäevastes piirides on rajoon aastast 1977. Rajoonis voolab Svisłači jõgi.

Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Маякоўскага 83, rajooni juhib Piatro Šastak.

Rajoonis asuvad Valgevene riiklik kunstimuuseum, Janka Kupala nimeline Riiklik Akadeemiline Teater, Valgevene Riiklik Nukuteater, Valgevene Vabariiklik Noorsooteater ja Valgevene Riiklik Tehnikaülikool, lisaks veel mitmed Valgevene Riikliku Ülikooli mitmed teaduskonnad. Leninski rajooni läbivad mõlemad Minski metroo liinid.

Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Sierabranka ja Łošyca.

Viited

Välislingid
Rajooni kodulehekülg (vene keeles)

Minsk
Valgevene rajoonid
Sangaste Rukkiküla

Sangaste Rukkiküla on Sangaste piirkonna koostöövõrgustik.

MTÜ loodi 2008. aastal sihiga parandada turismiettevõtete koostööd ja tõsta sellega Sangaste piirkonna tuntust ja atraktiivsust turistide silmis. Hiljem laiendati suunitlust ja kirjeldati oma tegevusi Sangaste "elu-, töö- ja ettevõtluskeskkonna edendamine ühistegevuse kaudu". Lisaks turismiettevõtetele on selle liikmeteks astunud ka põllumajandus- ja toidutootmisettevõtted, vabaühendused ja aktiivsed kodanikud.

2018. aasta jaanuari seisuga kuulub MTÜsse 28 liiget.

Sangaste Rukkiküla viib oma liikmete seas läbi koolitusi, tutvustab Eesti ja välisriikide messidel Sangastet turismisihtkohana ning propageerib rukist, eriti just Sangaste rukist. Aktiivselt osaletakse Sangaste Rukki Päeval, mida peetakse regulaarselt alates 2005. aastast.

Tunnustus 
 Valgamaa ettevõtluse auhind 2013 kategoorias "Ettevõtluse edendaja"

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

Otepää vald
Eesti mittetulundusühingud
Toyota Gazoo Racing WRT

Toyota Gazoo Racing WRT on Toyota tehasemeeskond, mis baseerub Soomes ja osaleb autoralli maailmameistrivõistlustel (WRC). Meeskonda juhib Jari-Matti Latvala 2021 aastast. Tommi Mäkinen oli tiimijuht kuni 2017-2020.Meeskond tegi WRC sarjas debüüdi 2017 aastal, Toyota Yaris WRC autoga.

Auto
Võistlusauto on 1,6 l turbomootoriga Toyota Yaris WRC, millel on maksimaalselt 380 hj ja 6-käiguline käigukast. Auto on ehitatud vastavuses 2017 FIA WRC tehniliste reeglitega.

Meeskond

2017
Jari Matti Latvala – Mikka Anttila
Juho Hänninen – Kaj Lindström
Esapekka Lappi – Janne Ferm

2018
Jari Matti Latvala – Mikka Anttila
Ott Tänak – Martin Järveoja
Esapekka Lappi – Janne Ferm

2019
Ott Tänak – Martin Järveoja
Jari Matti Latvala – Mikka Anttila
Kris Meeke – Sebastian Marshall

2020
Sebastien Ogier - Julien Ingrassia
Elfyn Evans - Scott Martin
Kalle Rovanperä - Jonne Halttunen

2021 
- Sebastien Ogier - Julien Ingrassia

- Elfyn Evans - Scott Martin

- Kalle Rovanperä - Jonne Halttunen

- Takamoto Katsuta - Daniel Barritt

WRC tulemused

Vaata ka
Autoralli maailmameistrivõistlused#Statistika

Viited

Välislingid

Koduleht

Autoralli maailmameistrivõistlused
Võsu vald

Võsu vald oli omavalitsusüksus (vald) Lääne-Virumaal.

1992. aastal sai Võsu omavalitsusliku alevi staatuse. 1993. aastal sai osa senistest alevitest, teiste seas Võsu, valla staatuse. 1997. aasta asulareformi järel oli vallas senise alevi asemel kaks asulat: Võsu alevik ja Käsmu küla. 1999. aasta valimiste järel ühines Võsu vald Vihula vallaga.

Valla lippu ja vappi kasutas ühinemise järel edasi Võsu alevik.

Viited 

Eesti endised vallad
Kuntsevo kalmistu

Kuntsevo kalmistu (vene keeles Кунцевское кладбище) on kalmistu Moskvas lääneosas Kuntsevo rajoonis. 

Kuntsevo kalmistu on üka vanimaid Moskva surnuaedu, mis on tekkinud külakalmistuna 17. sajandi lõpus. Praegust nime kannab kalmistu alates 1920. aastate algusest.

Alates 1960. aastast on Kuntsevo kalmistu linnapiiri laiendamise tõttu Moskva linna territooriumil

Kuntsevo kalmistu pindala on ligikaudu 17 hektarit.

Maetuid
Vitali Abalakov
Aleksei Arbuzov
Leonid Gaidai
Valeri Harlamov
Venedikt Jerofejev
Aleksandr Kaidanovski
Lazar Lagin
Trofim Lõssenko
Georgi Malenkov
Nonna Mordjukova
Jevgeni Morgunov
Nikolai Nossov
Arkadi Perventsev
Kim Philby
Anatoli Rõbakov
Varlam Šalamov
Larissa Šepitko
Vladimir Tendrjakov
Juri Trifonov

Vaata ka
Novodevitšje kalmistu
Peredelkino kalmistu
Trojekurovo kalmistu
Vagankovo kalmistu
Vostrjakovo kalmistu

Moskva
Moskva kalmistud
Kambja metskond

Kambja metskond loodi 1920. aastal Suure-Kambja, Väike-Kambja, Kodijärve, Luke, Vastse-Prangli, Vana-Prangli, Krüüdneri, Reola, Haaslava, Veski, Vana-Kuuste, Kriimani, Unipiha, Kammeri, Kaagvere mõisa, Kambja kirikumõisa ning endise Võru riigimetskonna (Pangodi metsandik) maadel. Kantselei asus Suure-Kambja mõisas.

Metsaülemad
Viktor Sihle 1920
Jaan Tattar 1920–1922
Albert Milk, revidentmetsaülem 1922–1939
Aadu Valmet 1940
Friedrich Käämbre 1940–1944

Viited

Eesti endised metskonnad
Kamaroŭka

Kamaroŭka (vene keeles Komarovka, transkribeerituna Kamarovka) on Minski linnaosa, mis asub linna keskosas Saviecki rajooni territooriumil kesklinnast loodes. Linnaosa paikneb Viera Charužaja tänava (Вуліца Веры Харужай), Kuibõševi tänava (Вуліца Куйбышава), Jakub Kołase tänava (Вуліца Якуба Коласа), Jakub Kołase väljaku (Плошча Якуба Коласа) ja Leen Kullmani nime järgi saanud Kullmani  tänava (Вуліца Кульман) ümbruskonnas.

Ajalugu

Piirkond oli varem soine. Veel aastal 1902 kirjutas linnaaarst N. Vladimirov linnavõimudele, et selles piirkonnas on nii palju sääski, et see on inimestele ohtlik. Ühe teooria järgi ongi sääsed seal asunud külale nime andnud, teine põhineb kohalikul legendil usumäratseja Fedkast, kes seal elas ja kelle hüüdnimeks oli Sääsk. Kolmanda hüpoteesi esitas valgevene ajaloolane P. Rusav, kes lähtus sellest, et vanematel kaartidel olid soo nimekujuks Komorovi soo, seega võis nimi tuleneda soosse rajatud hüttidest.

Sealne küla oli kuni aastani 1812 Radziwillide valduses, seejärel läks see Wankowiczite valdusesse. XIX sajandi lõpus liideti piirkond Minskiga. Aastal 1911 sooritas sealsel väljakul lennu Sergei Utotškin, seda lendu ka filmiti. Aastal 1925 asuti sealset sood kuivendama. Aastal 1929 avati trammiliin, mis ühendas linnaosa Minski südalinnaga. Aastal 1953 hakkasid linnaosa tänavatel liiklema ka trollid. Sealsel väljakul peatus enne loomaaia rajamist rändloomaaed. Aastal 1979 rajati selle väljaku asemele  Kamaroŭka turg.

Viited

Minski linnaosad
Zialony Łuh

Zialony Łuh (vene keeles Zeljonõi Lug, transkribeerituna Zjaljonõ Lug) on Minski linnaosa, mis asub linna põhjaosas Pieršamajski ja Saviecki rajooni territooriumil Łahojskisse viiva maantee ääres Ślapianka kanali kallastel. Linnaosas on ligi 100 000 elanikku. 

Linnaosa koosneb seitsmest mikrorajoonist. Minski südalinnaga ühendavad seda nii trammid kui ka trollid. Linnaossa jääb ka Zialony Łuhi metsapark.

Ajalugu

Linnaosa on nime saanud samanimeliselt külalt, mis selle aladel varem asus. Külas oli ka samanimeline kõrts. 1971. aastal oli külas 1040 elanikku ja selle maad liideti Minskiga 1976. aastal. 

Linnaosa asuti rajama aastal 1962, kuigi ehitust ei alustatud mitte Zialony Łuhis, vaid naaberkülas. Piirkond oli varem soine. 1980. aastatel rajati neljas ja viies mikrorajoon, mis asuvad Ślapianka kanali lähistel terrassidel.

Viited

Minski linnaosad
Larissa Šepitko

Larissa Šepitko (vene keeles Лариса Ефимовна Шепитько, ukraina keeles Лариса Юхимівна Шепітько ; 6. jaanuar 1938 Artjomovsk (tänapäeval Bahmut), Donetski oblast – 2. juuli 1979 Kalinini oblast) oli Vene filmilavastaja ja stsenarist.

1954. aastal lõpetas ta Lvivis keskkooli ja 1963. aastal Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi filmilavastajana. Aastatel 1961–1964 töötas ta filmistuudios Kirgizfilm ja alates 1964. aastast Mosfilmis.

Alates 1963. aastast oli Larissa Šepitko abielus filmilavastaja Elem Klimoviga.

Larissa Šepitko hukkus filmivõtete ajal liiklusõnnetuses.

Larissa Šepitko on maetud Kuntsevo kalmistule.

Tunnustus
Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1974)

Viited

Venemaa filmilavastajad
Venemaa stsenaristid
Kuntsevo kalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 1979
Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon

Vałhahradzkaja tänava mikrorajoon (vene keeles Volgogradskaja mikrorajon, transkribeerituna Mikrarajon vulitsõ Valgagradskaja) on Minski linnaosa, mis asub linna põhjaosas Pieršamajski rajooni territooriumil Vałhahradzkaja tänava (Вуліца Валгаградская), Kiedõška (Вуліца Кедышкі), Tolbuhhini (Вуліца Талбухіна) ja Knorini (Вуліца Кнорына) vahelisel alal.

Linnaosa koosneb nelja- ja viiekorruselistest hoonetest, millest osad on paneelelamud. Hooned asuvad põhiliselt tänavate ääres, linnaosa keskele jääb aga haljasala, kus asuvad koolid ja lasteaiad. Vałhahradzkaja tänava ääres asub kahekorruseline kaubandus-teeninduskompleks.

Ajalugu

Linnaosa ehitati aastatel 1958–1963. Linnaosa projekt võitis vabariiklikul konkursil ja selle järgi rajatigi mikrorajoon, mis oli algselt eksperimentaalne. Linnaosa ehitamisel katsetati erinevaid meetodeid ja korrusmajade tüüpe, funktsionaalseid ja ehituslikke lahendusi ning elurajoonide rajamise printsiipe, mida sooviti hiljem uute analoogsete rajoonide rajamisel rakendada. Hiljem rajati aastal 1966 Tolbuhhini tänava äärde veel üheksakorruselised elumajad, kuhu said korteri samas linnaosas töötavad teenistujad. Kuna linnaosa oli katsepiirkond, siis kujunesid paljudes majades elamistingimused ebamugavateks ja nõnda asuti sealseid maju kaheksakümnendate aastate lõpus massiliselt renoveerima.

Viited

Minski linnaosad
Uschod

Uschod (vene keeles Vostok, transkribeerituna Ushod) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosas on ligi 37 000 elanikku. 

Linnaosa koosneb kahest mikrorajoonist. Minski südalinnaga ühendab seda metroo (linnaosas asub Uschodi metroojaam), lisaks käivad seal veel trollibussid. Rajooni piiril asub Valgevene rahvusraamatukogu hoone. Nime on linnaosa saanud oma asukoha järgi idast Minskisse tuleva maantee ääres.

Ajalugu
Uschodi maad liideti Minskiga 1960. aastatel. Linnaosa asuti rajama aastal 1966. Sealne metroojaam avati aastal 1986, kuni aastani 2007 oli see lõppjaam. Aastail 2002–2006 püstitati sinna Valgevene Rahvusraamatukogu hoone, sealjuures annetas 500 000 dollarit hoone ehituseks Şaddām Ḩusayn.

Viited

Minski linnaosad
Uručča

Uručča (vene keeles Urutšje, transkribeerituna Uruttša) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed.

Linnaosa koosneb kuuest mikrorajoonist. Minski südalinnaga ühendab seda metroo, lisaks käivad seal veel trollibussid.

Ajalugu
Uručča maad liideti Minskiga aastal 1978. Varem asus seal samanimeline küla, kus aastal 1917 oli 151 elanikku. Nõukogude võimu ajal sai küla aleviku staatuse.

Linnaosa asuti rajama 1980. aastatel. Aastal 1985 rajasid Geofüüsika ja Geokeemia instituudi entusiastid sinna kivipargi, kuhu kogusid ajaloolise ja kultuuriloolise väärtusega suuri kive (piirkonda oli juba jääajast jäänud arvukalt suuri kive). Sealne metroojaam avati aastal 2007, see oli ühtlasi esimene metroojaam väljaspool Minski ringteed.

Viited

Minski linnaosad
Vialiki Les

Vialiki Les (vene keeles Veliki Les, transkribeerituna Vjaliki Les, varem Uručča sõjaväelinnak ja Uschodni mikrorajoon) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed ja koosneb seitsmest mikrorajoonist. Vialiki Lesil on ülejäänud linnaga ainult bussiühendus.

Sõjavägi ei ole linnaosast täielikult lahkunud – seal asuvad kaks Valgevene relvajõudude väeosa. Lisaks asuvad seal veel sõjaväelaod, kuhu on jäänud Nõukogude Liidu lagunemise ajast hoiule sõjaväetehnikat.

Ajalugu
Vialiki Les asutati 1920. aastal samanimelise talu kohale keset suurt metsamassiivi. Algselt kandis see nime Uručča sõjaväelinnak ja tegemist oli sõjaväelaste asulaga. Linnaosa maad liideti Minskiga aastal 1997. Aastal 1998 sealne sõjaväelinnak suleti. Algselt olid sealsed elanikud valdavalt sõjaväega seotud isikud, hiljem on elanikkonna koosseis aeglaselt muutunud. Suuremad ehitustööd leidsid piirkonnas aset kahekümne esimese sajandi algusaastatel. Toona nimetati piirkonda Uschodni mikrorajooniks. Tänapäevast nime hakkas linnaosa kandma aastal 2006.

Viited

Minski linnaosad
Aegviidu vana kalmistu

Aegviidu vana kalmistu on kalmistu Harju maakonnas Anija vallas Aegviidu asulas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Kalmistul on teiste seas eesti rahvatantsupedagoogi Anna Raudkatsi haud.

Vaata ka
Aegviidu uus kalmistu

Viited

Välislingid
Kalmistu HAUDI andmebaasis

Harju maakonna kalmistud
Anija vald
Ahunapalu kalmistu

Ahunapalu kalmistu (ka Peravalla kalmistu) on kalmistu Tartu maakonnas Kastre vallas Ahunapalu külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Viited

Välislingid
Kalmistust Kastre valla kodulehel

Tartu maakonna kalmistud
Kastre vald
Sündinud 1994

''Siin on loetletud 1994. aastal sündinud tuntud inimesi.

Jaanuar
2. jaanuar – Kevin Rääbis, eesti jalgpallur
12. jaanuar – Katriin Kersa, eesti ujuja
14. jaanuar – Muktar Edris, Etioopia pikamaajooksja

Veebruar
1. veebruar – Harry Styles, Briti laulja 
2. veebruar – Brock McGinn, Kanada jäähokimängija
3. veebruar – Malaika Mihambo, Saksamaa kaugushüppaja
13. veebruar – Cecilia Törn, soome iluuisutaja
23. veebruar – Dakota Fanning, USA näitlejatar
27. veebruar – Andraž Šporar, Sloveenia jalgpallur

Märts
1. märts – Justin Bieber, Kanada laulja
7. märts – Tuuli Tolmov, eesti kirjanik
26. märts – Alison Van Uytvanck, Belgia tennisist

Aprill
12. aprill – Saoirse Ronan, Iirimaa ja USA näitleja
15. aprill – Shaunae Miller-Uibo, Bahama jooksja
22. aprill – Chandler Stephenson, Kanada jäähokimängija
25. aprill – Omar McLeod, Jamaica kergejõustiklane
 25. aprill – Janek Õiglane, eesti kümnevõistleja

Mai
8. mai – Ahmaud Arbery, afroameeriklane
13. mai – Heinrich-Donatus, Schaumburg-Lippe prints
16. mai – Kristjan Rosenberg, eesti kümnevõistleja
21. mai – Tom Daley, Suurbritannia vettehüppaja
24. mai – Andreas Veerpalu, eesti murdmaasuusataja
30. mai – Scott Laughton, Kanada jäähokimängija

Juuni
4. juuni – Janek Valgepea, eesti laulja
28. juuni – Anish Giri, Hollandi maletaja
 28. juuni – Emily Blue, norra päritolu Ameerika Ühendriikide laulja
29. juuni – Elina Born, Eesti laulja

Juuli
1. juuli – Jüri Pootsmann, eesti laulja
16. juuli – Jesper Pettersson, rootsi jäähokimängija
 16. juuli – Shericka Jackson, Jamaica sprinter
24. juuli – Kristel Mäekivi, eesti sumomaadleja
26. juuli – Liveta Jasiūnaitė, leedu odaviskaja

August
2. august – Tess Grossmann, eesti ujuja
8. august – Chancel Mbemba, Kongo DV jalgpallur
11. august – Uku Haasma, eesti jalgpallur ja laulja
19. august – Nafissatou Thiam, Belgia mitmevõistleja

September
27. september – Johan Talijärv, eesti laskesuusataja
28. september – Trevor Daniel, Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja

Oktoober
2. oktoober – Rene Zahkna, eesti laskesuusataja

November
12. november – Triin Narva, eesti maletaja

Detsember
5. detsember – Ondrej Duda, slovaki jalgpallur
8. detsember – Raheem Sterling, Inglismaa jalgpallur
 8. detsember – Ilo-Ann Saarepera, eesti näitleja
 8. detsember – Bruno Fernandes, portugali jalgpallur 
 8. detsember – Conseslus Kipruto, Keenia takistusjooksja
19. detsember – Katrina Lehis, eesti vehkleja
Rodeo (täpsustus)

Rodeo on spordiala. Selle järgi on nimetatud näiteks:
 Rodeo, endine Eesti ansambel
 "Rodeo", Eesti dokumentaalfilm
 Rodeo, asula USA California osariigis
 Rodeo, asula USA New Mexico osariigis
Susanne Blakeslee

Susanne Blakeslee (õieti Susanne Ann Blakeslee; sündinud 27. jaanuaril, 1956 Los Angeleses Californias) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1956
Aziaryšča (Minsk)

Aziaryšča (vene keeles Ozerištše, transkribeerituna Azjarõštša) on Minski linnaosa, mis asub linna kirdeosas Pieršamajski rajooni territooriumil. Linnaosa jääb väljapoole Minski ringteed Minsk–Orša raudteeliini ääres, linnaosa territooriumile jääb Aziaryšča raudteejaam. Ülejäänud Minskiga seob linnaosa veel bussiliiklus.

Aziaryščat hakati rajama XX sajandi kahekümnendatel aastatel.

Viited

Minski linnaosad
Leninski rajoon (Hrodna)

Leninski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon)  Hrodna oblasti Hrodna linna koosseisus Valgevenes. Rajoon asub Nemunase paremkaldal. Rajooni pindala on 26 km². 2009. aasta seisuga elas seal 144 001 inimest. Asendiskeemil on rajoon tähistatud numbriga 2.

Rajoon loodi 7. aprillil 1978. Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Савецкая 10, rajooni juhib Ivan Kurman.

Rajoonis asub Hrodna ajalooline vanalinn.

Viited

Välislingid
Rajooni kodulehekülg (vene keeles)

Hrodna
Valgevene rajoonid
Kastryčnicki rajoon (Hrodna)

Kastryčnicki rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon)  Hrodna oblasti Hrodna linna koosseisus Valgevenes. Rajoon asub Nemunase  vasakkaldal. Rajooni pindala on 79 km². 2009. aasta seisuga elas seal 183 539 inimest. Asendiskeemil on rajoon tähistatud numbriga 1.

Rajoon loodi 7. aprillil 1978. Rajooni juhib S. Ł. Pacevič.

Rajoonis asuvad mitmed tööstusettevõtted, millest tähtsaim on  keemiatehas Azot,

Viited

Välislingid
Rajooni kodulehekülg (vene keeles)

Hrodna
Valgevene rajoonid
Laulasmaa Spa

Laulasmaa Spa on spaahotell Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laulasmaa külas. 

Kompleks avati 7. augustil 2003.. Kompleksi haldab Baltic Beach Holding OÜ.

Kompleksi kuuluvas hotellis on kokku 147 numbrituba.

Viited

Välislingid
Kompleksi koduleht

Eesti hotellid
Eesti turism
Eesti tervishoid
Lääne-Harju vald
Aleksei Kossõgin

Aleksei Kossõgin (vene Алексей Николаевич Косыгин; 21. veebruar (vkj 8. veebruar) 1904 Peterburi – 18. detsember 1980 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigitegelane.

Aleksei Kossõgin oli pärit töölisperekonnast. 15-aastaselt astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse ja osales Vene kodusõjas. 1921–1924 õppis ta Peterburi Kooperatsioonitehnikumis. 1924–1930 töötas ta kooperatsioonisüsteemis Siberis. 1930–1935 õppis Kossõgin Kirovi-nimelises Leningradi Tekstiiliinstituudis. Pärast instituudi lõpetamist töötas Leningradis tekstiilivabrikus meistri ja tsehhijuhatajana. 1937. aastal sai ta ketrus- ja kudumisvabriku Oktjabrskaja direktoriks. 1938. aastal töötas ta ÜK(b)P Leningradi Oblastikomitee tööstuse ja transpordi osakonna juhatajana ja Leningradi Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehena. 1939. aasta jaanuaris määrati ta NSV Liidu tekstiilitööstuse rahvakomissariks. 1940. aasta aprillist kuni 1946. aasta märtsini oli Kossõgin NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu aseesimees (samaaegselt 1943–1946 Vene SFNV Rahvakomissaride Nõukogu esimees).

19. märtsil 1946 määrati Aleksei Kossõgin NSV Liidu Ministrite Nõukogu esimeheks, sellele ametikohale jäi ta kuni 1960. aastani. Lisaks oli ta 1948. aasta veebruarist kuni juulini Nõukogude Liidu rahandusminister ja 1948–1953 Nõukogude Liidu kergetööstuse minister. 1953–1955 oli ta Nõukogude Liidu laiatarbekaupade tööstuse minister. 1957. aastal määrati ta Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee esimehe esimeseks asetäitjaks. 1959–1960 oli ta Nõukogude Liidu Riikliku Plaanikomitee esimees.

Alates 4. maist 1960 oli Aleksei Kossõgin Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja ja 15. oktoobrist 1964 kuni 23. oktoobrini 1980 Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogu esimees. Kossõgin algatas 1965. aasta majandusreformi, mis on tuntud ka kui "Kossõgini reform". Esialgu edenes nõukogude majandus suhteliselt hästi. Kaheksas viisaastak (1966–1970) osutus kõige edukamaks nõukogude ajaloos ja mõned isikud kutsusid seda "kuldseks". Kuid pika Brežnevi aja jooksul kõik need reformid – kuigi neid keegi ametlikult ei tühistanud – kaotasid tähtsuse ja lõpuks lakkasid avaldamast nõukogude elule üldse mingisugust mõju.

Ta oli alates 1939. aastast Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo (1952–1966 kandis presiidiumi nimetust) liikmekandidaat oli ta 1946–1948, 1952–1953 ja 1957–1960, liige 1948–1952 ja 1960–1980. 

Külastas suvel 1978 mitteametliku visiidiga toonast Eesti NSV-d.

Viited

NLKP KK Poliitbüroo liikmed
NLKP KK Presiidiumi liikmed
Sotsialistliku töö kangelased
Lenini ordeni kavalerid
Oktoobrirevolutsiooni ordeni kavalerid
Punalipu ordeni kavalerid
Kremli müüri äärde maetud
Sündinud 1904
Surnud 1980
Uuskeel

Uuskeel (inglise keeles Newspeak) on tehiskeel George Orwelli teoses "1984", kus seda kasutatakse väljamõeldud totalitaarse Oceania riigikeelena. Uuskeele eesmärk on muuta riigis räägitav keel alluvaks valitsevale ideoloogiale - Inglise sotsialismile (Ingsoc). Uuskeel on kontrollitud keel, mille ülesandeks on piiratud sõnavara ja grammatikaga kontrollida mõtte- ja väljendusvabadust, seejuures välistada mõisted nagu vaba tahe, isikusamasus ja eneseväljendus, mida peetakse Suure Venna ja Partei režiimile ohtlikuks.

Raamatus nimetatakse inglise keelt "vanakeeleks" (inglise keeles Oldspeak).

Uuskeel erineb vanakeelest mitmete sõnade puudumise poolest. Uuskeeles pannakse sõnade algusesse eesliide "eba-" (un), kui tahetakse sõna tähendust muuta vastupidiseks. Näiteks kasutatakse uuskeeles sõna "halb" asemel sõna "ebahea" (ungood).

Vaata ka
 Topeltmõtlemine

Viited 

Tehiskeeled
Tsensuur
Fendels

Fendels on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1352 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 13,48 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 247 inimest. Vald paikneb 13 km Landeckist lõunas Inni jõe ülemjooksul. Küla on esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1297. 1959. aastani võis selleni jõuda vaid köisraudteed pidi. Tänava ehitamine aitas külal ühendust saada. Peamine sissetulekuallikas on mahe taliturism.

Viited

Välislingid 

 www.fendels.tirol.gv.at

Tirooli liidumaa vallad
Flirsch

Flirsch on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Landecki ringkonnas. Vald asub 1154 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 31,05 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 961 inimest. Vald paikneb 11 km Landeckist läänes ja 10 km Sankt Anton am Arlbergist idas.

Kuigi ala oli juba varem asustatud, on küla esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1275. Nime päritolu tuleb retoromaani keeltest. Flirsch sai autonoomseks kogukonnaks aastal 1813.

Viited

Välislingid 

 www.flirsch.tirol.gv.at

Tirooli liidumaa vallad
Haljala kalmistu

Haljala kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Haljala asulas. 

Kalmistu rajati 1786. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Viited

Välislingid

Haljala kihelkonna kalmistud
Haljala vald
Lääne-Viru maakonna kalmistud
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Paul Keres (advokaat)

Paul Keres (sündinud 11. novembril 1982 Tallinnas) on eesti vandeadvokaat.

Ta lõpetas aastal 2002 Tallinna Reaalkooli ja aastal 2007 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, aastal 2009 lõpetas ta samas magistriõpingud.

Ta on advokaadibüroo Levin OÜ vandeadvokaat.

Tunnustus
Aasta advokaat 2017

Isiklikku 
Ta on abielus, abikaasa Ilo-Hanna on samuti advokaat, neil on poeg. Tema vanaisa oli maletaja ja malekirjanik, rahvusvaheline suurmeister Paul Keres, vanaonu oli füüsik, akadeemik Harald Keres.

Eesti advokaadid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1982
Cizhou keraamika

Cizhou keraamika on saanud oma nime samanimeliste ahjude järgi Põhja-Hiina Lõuna-Hebei provintsist.  

Cizhou stiilides keraamikat valmistati paljudes Põhja-Hiina provintsides. Eri stiile võib ainuüksi Põhja-Songi ja Jini dünastiate ajast eristada 30 ringis. Enamus keraamikast oligi must-valge. Cizhou keraamika oli tol ajal laialt levinud elitaarsemaks peetud seladonglasuuriga esemete kõrval.  
Cizhou keraamikale on omane valge angoobi kasutamine, et varjata muidu halliks või pruunikaks põlevat kivinõusavi. Varaseimad valge angoobiga kaetud esemed, millesse on graveeritud alussavi paljastav muster (sgrafiito tehnika), pärinevad 6. sajandist, laiemalt levis stiil 10. sajandil. Hiljem kasutati ka paberist šabloone, mis kleebiti esemetele enne angoobiga katmist. 11. sajandi lõpus – 12. sajandi alguses hakati valgele aluspinnale maalima magnetiidirikka musta angoobiga. Lisaks angoobile hakati kasutama ka rauapruune või -musti saviglasuure ning dekoor kraabiti sgrafiito tehnikas läbi glasuuri alussavini. Mõnikord kaeti paljastunud aluspind omakorda valge angoobiga, et suurendada dekoori kontrastsust.  

Glasuuripealse maali tehnikas esemed ilmusid hiljem kui must-valge ja kontrastne Cizhou keraamika. Maaling oli peamiselt kolmevärviline – punane, kollane ja roheline. Kasutatud rauapunane oli uuenduslik ja võimaldas dekoreerida keraamikat elavama ja sügavama punasega. Enamasti joonistati punasega joonise kontuurid, mida osaliselt täideti kollase ja rohelise värviga.14.-15. sajandil kasutati detailides ka türkiisi värvi.

Kirjandus 
 N. Wood. Chinese Glazes: Their Origins, Chemistry, and Recreation. 1999, A & C Black Ltd

Hiina keraamika
Timo Petmanson

Timo Petmanson (sündinud 21. detsember 1986 Tartus) on Eesti muusik .

Ta on teinud koostööd selliste Eesti muusikutega nagu Kaarel Tamra, Mari Kalkun, Laura Põldvere ja Mari-Leen Kaselaan .

Viited

Eesti pianistid
Eesti muusikud
Sündinud 1986
Eesti Veterinaararstide Ühing Rootsis

Eesti Veterinaararstide Ühing Rootsis (lühend EVÜR) asutati Stockholmi Veterinaarülikoolis 27. märtsil 1945. Selle asutasid Eesti päritolu loomaarstid, kes olid pagenud nõukogude okupatsiooni eest Eestis. 

Asutamiskoosolekust võtsid osa August Arras, Erik Anari, Artur Herodes, Valter Kraner, Johan Kruus, Aleksander Raudsepp, Philipp Selli, Juhan Siilak ja Ludvig Teder. EVÜRi eesmärkideks sätestati: 1940. aastal suletud Eesti Loomaarstide Ühingu tegevuse jätkamine, paguluses viibivate loomaarstide aineline ja moraalne toetamine ning omavaheliste kontaktide hoidmine. EVÜRi esimeseks esimeheks valiti August Arras (1945–1946), temale järgnesid Artur Herodes (1946–1951), August Kriisa (1951–1973) ja Erik Anari (1973–1990).

21. septembril 1990 peeti viimane korraline EVÜRi koosolek, kus ühehäälselt otsustati tegevus lõpetada, sest Eesti Loomaarstide Ühing oli taasasutatud ja vajadust selle ühingu järele enam polnud.

Viited 

vet
vet
Georg Friedrich von Martens

Georg Friedrich von Martens (22. veebruar 1756 Hamburg – 21. veebruar 1821 Frankfurt) oli Saksamaa jurist ja diplomaat.

Pärast õpinguid Göttingeni, Regensburgi ja Viini ülikoolides sai temast 1783. aastal Göttingeni Ülikooli õigusteaduse professor ning 1789 tõsteti ta aadliseisusse. 1808 sai temast Vestfaali kuninga nõunik ja 1810 oli ta Vestfaali kuningriigi valitsuse finantsosakonna president. 1814. aastal määrati ta Hannoveri kuninga kabinetinõukogu liikmeks (Geheimer Kabinettsrat) ja 1816 sai temast Frankfurdis kuninga esindaja uues Saksa Liidus.

Tema kõige olulisem teos on alates 1761. aastast ilmuma hakanud suuremahuline lepingute kogu Recueil des traites'i. Esimesed seitse kogumikku kirjastati Göttingenis (1791–1801), millele järgnes neli täiendavat teost, mida osaliselt redigeeris tema lapselaps Karl von Martens.

Edasised kirjutised:

Précis du droit des gens modernes de l'Europe. 1789.
Einleitung in das positive Europäische Völkerrecht auf Verträge und Herkommen gegründet. Göttingen, 1796. (Digitalisat und Volltext im Deutschen Textarchiv)
Versuch einer historischen Entwickelung des wahren Ursprungs des Wechselrechts. 1797 (Digitalisat).
Erzählungen merkwürdiger Fälle des neuern europäischen Völkerrechts. 2 Bände. 1880–1802.
Cours diplomatique. 3 Bände. Berlin 1801.
Grundriß einer diplomatischen Geschichte der europäischen Staatshändel und Friedensschlüsse seit dem Ende des 15. Jahrhunderts. Berlin 1807.

Vaata ka 
 Professor Martensi ärasõit

Viited 

Saksamaa juristid
Göttingeni ülikooli professorid
Sündinud 1756
Surnud 1821
Monte Carlo

Monte Carlo on Monaco  linnajagu.

Vaatamisväärsused
Monte Carlos asuvad laialdaselt tuntud uusbarokk-stiilis ehitatud Monte Carlo kasiino ja selle tagune Monte Carlo ooperimaja.

Võiduajamine
Monte Carlos korraldatakse  Monaco Grand Prix'd kui ka Monte Carlo rallit.

Monaco
Krutõ lahing

Krutõ lahing (ukraina keeles Бій під Крутами) oli 29. jaanuaril 1918 Ukrainas Krutõ raudteejaama ligidal toimunud lahing Nõukogude-Ukraina sõjas.

Ajalugu 
Lahing toimus Krutõ raudteejaama lähedal, mis praeguse haldusjaotuse järgi asub Nižõni rajoonis Tšernigivi oblastis.

Lahingus võitlesid Ukraina Rahvavabariigile (URV) lojaalsed väeüksused koos Gluhhivi vabade kasakatega Mihhail Muravjovi juhitud Nõukogude Venemaa üksuste vastu.

Sergi Tšoli on väitnud, et Ukraina poolel võitles mõnisada vabatahtlikku, kes olid suuremas osas Kiievi gümnaasiumide õpilased ja Kiievi kõrgkoolide tudengid. Halvasti relvastatuna tekitasid vastupanu osutajad vaenlasele raskeid kaotusi ja peatasid sellega tema pealetungi mitmeks päevaks. Oma tegevusega aitasid nad võita aega, mis jättis Ukraina rahvavabariigi võimudele võimaluse bolševike ülestõus maha suruda ja kirjutada alla Bresti rahulepingule. Ukraina kaotas hinnanguliselt 70–100 meest surnutena ning vastaspool umbes 300.

Mälestuse jäädvustamine
 29. jaanuaril tähistatakse Ukrainas Krutõ kangelaste mälestuspäeva.

 Luuletaja Pavlo Tõtšõna kirjutas samal aastal lahingus hukkunud kooliõpilaste mälestuseks poeemi "Пам'яті тридцяти" ('Kolmekümne mälestuseks').

 Lahingu asukohas avati 2006. aastal memoriaal, mida kavandati aastaid, aga mille valmimine venis. See asub koos temaatilise muuseumiga praeguse Pamjatne küla alal.

 Krutõ kangelaste järgi on nimetatud tänavaid Kiievis, Krementšukis, Ivano-Frankivskis, Sumõs, Kovelis, Hmelnõtskõis, Hersonis, Tšernivtsis, Odessas ja mitmes väiksemas asulas.

 Lahingust räägivad ansambli Sokõra Peruna laul "29 січня" ('29. jaanuar'), Tin Sontsja "Ніколи не плач" ('ära kunagi nuta') ja Veremi "Сповідь розстріляних душ" ('mahalastud hingede pihtimus').

 Lahingut käsitleb 2019. aastast pärinev film "Krutõ 1918".

Galerii

Viited

Kirjandus 
 Наталія Примушко. НЕВІДОМІ УЧАСНИКИ БОЮ ПІД КРУТАМИ — ПЕРШІ БОРЦІ ЗА НЕЗАЛЕЖНІСТЬ. - ВОЄННО-ІСТОРИЧНИЙ ВІСНИК 3 (41) / 2021. 

20. sajand Ukrainas
Lahingud
Lahingud Ukrainas
Ukraina ajalugu
Ukraina sõjandus
Ene Pajula

Ene Pajula (sünninimi Ene Jermakov; sündinud 18. veebruaril 1950) on eesti ajakirjanik.

Haridus
Ta õppis aastatel 1957–1959 Tallinna 24. Keskkoolis ning lõpetas aastal 1968 Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1976 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas eesti filoloogia erialal, lõpetades ajakirjandusharus.

Töökäik
Aastatel 1974–1985 töötas ta Eesti Televisioonis "Aktuaalses kaamera" toimetuse keeletoimetaja ja reporterina. 1985–1989 töötas ta Pärnumaal Aesoos hüdroloogiateenistuse vaatluspunkti vaatlejana. 1989–1992 töötas ta ajalehe Läänlane toimetajana ja 1993–2008 oli Lääne maavalitsuse pressiesindaja. Aastatel 2008–2009 oli ta Õpetajate Lehe toimetaja. Aastast 2009 on ta vabakutseline ajakirjanik. Ene Pajula on Eesti Ajakirjanike Liidu auliige ja alates 2011. aastast juhatuse liige.

Tunnustus
 2019 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku 
Ene Pajula on lahutatud ja ta on ühe poja ema.

Viited

Välislingid 
Suur Arteri intervjuu: Ene Pajula – Mammi, kes pole mingi mammi

Eesti ajakirjanikud
Eesti Ajakirjanike Liidu auliikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1950
MTÜ Kapa-Kohila

Mittetulundusühing Kapa-Kohila on Kohila vallast pärit ärimehe Urmas Sõõrumaa algatusel asutatud. MTÜ Kapa-Kohila ühendab kümmet piirkonnaga seotud inimest, kel huvi Kohila kandi arengut (põhirõhk on haridusel) õhutada ja toetada. Ka annab see mittetulundusühing välja aastastipendiume.

Viited

Eesti mittetulundusühingud
Rapla maakond
Maksim Topilin

Maksim Topilin (vene Максим Анатольевич Топилин; sündinud 19. aprillil 1967 Moskvas) on Venemaa majandusteadlane ja poliitik. Ta on 21. maist 2012 Venemaa töö- ja sotsiaalminister.

Ta lõpetas aastal 1988 Plehhanovi-nimelise rahvamajandusinstituudi ökonomisti kvalifikatsiooniga. Ta on majandusteaduse kandidaat.

Ta töötas aastast 1988 Töö teadusliku uurimise instituudis, kus ta tõusis nooremteadurist sektori juhatajaks.

Aastatel 1994–2001 töötas ta Venemaa valitsuse aparaadis

Aastatel 2001–2004 oli ta Venemaa töö- ja sotsiaalse arengu aseminister, aastatel 2004–2008 oli ta Venemaa föderaalse töö- ja tööhõive talituse (:ru:Федеральная служба по труду и занятости) juht, seejuures aastatel 2005–2008 oli ta lisaks Venemaa peatööinspektor (главный государственный инспектор труда Российской Федерации). 31. juulist 2008 kuni 21. maini 2012 oli ta Venemaa tervise- ja sotsiaalarengu aseminister. 21. maist 2012 on ta Venemaa töö- ja sotsiaalminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe tütre isa.

Venemaa ministrid
Sündinud 1968
Leo Võime

Leo Võime (kuni 1937 Vugt; 15. aprill 1933 Uue-Kariste vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 25. jaanuar 2018) oli eesti rahvusest Nõukogude Liidu ja Venemaa julgeolekutöötaja.

Teenistuskäik
1952–1954 NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi (MGB) juriidilise erikeskkooli kursant Vilniuses
1954–1958 NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee (KGB) Kilingi-Nõmme ja Kiviõli rajooni osakonna operatiivvolinik
1958–1962 KGB Pärnu linna- ja rajooniosakonna operatiivvolinik
1962–1965 KGB Tartu linna- ja rajooniosakonna operatiivvolinik, operatiivvoliniku asetäitja
1965–1967 KGB Viljandi rajooni jaoskonna volinik
1967–1971 KGB 2. peavalitsuse 5. valitsuse 3. osakonna operatiivvolinik Moskvas
1971–1978 Eesti NSV KGB 5. osakonna ülem
1978–1984 KGB organisatsiooniline inspektsioonivalitsuse osakonna vaneminspektor Moskvas
1984–1988 Jakuudi ANSV KGB ülem
1988–1991 KGB organisatsioonilise inspektsioonivalitsuse 1. osakonna ülem Moskvas
1992–1993 Venemaa Julgeoleku Teenistuse Akadeemia õppejõud, kindralmajor

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

KGB töötajad Eestis
Eestlased Venemaal
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1933
Surnud 2018
Kodavere kalmistu

Kodavere kalmistu on kalmistu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Kodavere külas. 

Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Kalmistul on muu hulgas Kodavere Vabadussõja mälestussammas ja II maailmasõjas hukkunute ühishaud.

Viited

Välislingid

Kodavere kihelkonna kalmistud
Peipsiääre vald
Tartu maakonna kalmistud
Tartu maakonna kultuurimälestised
Lüganuse kalmistu

Lüganuse kalmistu on kalmistu Lüganuse kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas, Lüganuse asulast 3 km kaugusel.

Vaata ka
Lüganuse kirikuaed

Välislingid
Kalmistu Haudi andmebaasis
Lüganuse kihelkonna kalmistud
Lüganuse vald
Ida-Viru maakonna kalmistud
Bangor (Wales)

Bangor on linn Walesis Gwyneddis. Linn asub Menai väina ääres. Anglesey saarega ühendavad linna Britannia sild ja Menai rippsild.

Linna ajalugu saab alguse 6. sajandi alguses rajatud kloostrist.

36,4% linna elanikest oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel kõmrikeelsed.

Bangori ülikoolis on umbes 10 000 üliõpilast.

Viited 

Suurbritannia linnad
Wales
1873. aasta Viini maailmanäitus

Weltausstellung 1873 Wien oli Austria-Ungari pealinnas Viinis toimunud suur rahvusvaheline ekspositsioon, mis kestis ajavahemikul 1. maist kuni 31. oktoobrini 1873. Selle saksakeelne tunnuslause oli „Kultur und Erziehung”, mille vaste eesti keeles on „Kultuur ja haridus”.

Väljapaneku tarvis rajatud erinevatesse hoonetesse ja paviljonidesse majutati umbes 26 000 eksponenti. Sealhulgas ehitati Prateri linnaparki šoti inseneri John Scott Russelli projekteeritud rotund, mis oli tollasel ajal tohutute mõõtmetega. Rotunde hävines tulekahjus 17. septembril 1937.

Vaata ka
Õitsengu ajastu (La Belle Époque)
Maailmanäitus

Viin
1873
Maailmanäitused
Raasiku vana kalmistu

Raasiku vana kalmistu on kalmistu Harju maakonnas Raasiku vallas Raasiku asulas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Kalmistu pühitseti 4. augustil 1846. Selsamal päeval peeti ka esimene matus.

Vaata ka
Raasiku uus kalmistu

Viited

Välislingid

Harju maakonna kalmistud
Raasiku vald
Kontekstualism

Kontekstualism on filosoofiliste vaadete kogum, mis rõhutab teo või väljenduse konteksti. Kontekstualistide väitel saab tegu ja väljendust mõista vaid selle kontekstiga suhestatult. Kontekstualistid usuvad, et "X-i teadmine", "Y jaoks põhjuse omamine" ning isegi "õige olemine" ja "tõsi olema" omavad tähendust vaid täpsustatud konteksti suhestatuna. Kontekstualism vaatleb poliitikat seotuna selle keskkonnaga. Sotsiaalne klass, geograafia, kliima, rahvus, keel, kultuur, majandus, demograafia, tehnoloogia, ideoloogia, religioon ja institutsioonid mõjutavad poliitikat, aga poliitika ei mõjuta neid. Tulemusena on institutsioonid iseseisvad faktorid.

Eetikas seostatakse kontekstuaalseid vaateid moraalse relativismiga.

Arhitektuuris on kontekstualism disainiteooria, kus modernsed hooned ühtlustatakse traditsionaalse linna vormidega.

Epistemoloogia

Sissejuhatus 
Epistemoloogias on kontekstualism sõna "teab" käsitlemine kui kontekstist olenevat. Kontekstist olenevad väljendid "kirjeldavad erinevaid väited, mis on suhtelised erinevate konteksti kasutamistega". Näiteks "mina", "siin" ja "nüüd". Kes on "mina" oleneb väite esitajast. Kontekstualism üritab leida vastust skeptilisuse probleemile. Kontekstuaalse epistemoloogia peamine uskumus on see, et teadmise omistused on konteksti-tundlikud. Kontekstis, kus tõe nõudmise standardid on kõrged - skeptilises kontekstis - kui öelda "mul on käed", oleks väide väär. Kui väita sama tavalisemas igapäevases kontekstis, kus standardid on madalamad, oleks väide tõsi.

Näide 
On väidetud, et neurofilosoofial on kontekstualiseerimise eesmärk. "Me peame kontekstualiseerima küsimused, millega tavaliselt tegeletakse füüsilistes ja epistemoloogilistes valdkondades, empiirilise valdkonna konteksti, vaatluse valdkonda ja kolmanda isiku vaatenurka."

Kriitika 
Mitmed filosoofid on kontekstualistlikku epistemoloogiat kritiseerinud. Kontekstualism vastandub invariantismile, mis väidab, et teadmine ei ole kontekstist sõltuv. Invariantistid on näiteks Jason Stanley ja John Hawthorne. Jonathan Schaffer tegi ettepaneku kontekstualismi alternatiivile, kontrastivismile.

Eksperimentaalne uurimistöö 
Läbiviidud uuringutes pole toetust kontekstualismile leitud.

Vaata ka 
 Tõde
 Perspektivism
 Disjunktsioon
 Relativism
 Loogika

Viited 

Filosoofia