joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Simititsa

Simititsa (ka Zimititsõ, Sinimetsa; vene Зимитицы, soome Simetsa) on alevik Venemaal Leningradi oblastis Volossovo rajoonis, Simititsa valla keskus. Asub Kingissepast umbes 37 kilomeetri kaugusel Narva–Peterburi maantee ääres.

Simititsa oli eesti asundus. Esimesed eesti asunikud saabusid Jamburgi kreisi Simititsa mõisa aladele 1884. aastal Kuusalu kihelkonna Kolga vallast, ning ostsid kindralmajor von Blockilt 2800 tessatini maad 50 000 rubla eest. Koos lisakulutustega kujunes maa ostuhinnaks 38 rubla tessatin, mis oli ligi poole odavam kui samal ajal kodumaal. Asunduses oli seltsimaja, karskuse- ja põllumeesteselts ja laenu- ja hoiuühisus, ning piimaühisus. Eestlased kuulusid Moloskovitsõ, Teškovo ja Jamburgi luteriusu kogudusse.

Simititsas on sündinud kirjanik Ain Rannaleet, skulptor Edgar Viies ja maalikunstnik ning restauraator Ilmar Ojalo.

Piirkonnas on vaatamisväärsusteks Püha Nikolause nimeline kirik Simititsas; vana postijaam, Käteta tehtud Päästja kuju kirik ja Nikolai Demidovi (1773–1828) mälestussammas Tširkovitsõ külas, ning Püha Nikolause kirik Ilješi külas.

Viited

Kirjandus
Устав Зимитицкого Эстонского Общества трезвости = Simititsa Eesti Karskuse seltsi Põhjuskiri., Юрьев, 1900 Andmed ESTERis
Устав Зимитцкого Ямбургского уезда С.-Петербургской губернии Сельско-хозяйственного общества = Simititsa Pöllumeeste Seltsi pöhjuskiri., Jurjewis, 1902 Andmed ESTERis
J. Laurent: "Kiri Simititsast (Wäljarännanud eestlaste asundusest)", Virulane, nr 110, 20. mai 1909, lk 2
Emma Takis: "Kolgast Venemaale õnne otsima." Põlvnemislugu November 2002 nr 30, lk 7-8.
Peeter Odenberg: "Kuidas Kolga valla mehed Venemaal Simititsa asunduse rajasid" Sõnumitooja 1998 nr 37-43 / Külajutud (MTÜ Juminda Külaselts) Juuli 2009 1. osa lk 8-11
Johannes Mardi käsikiri "Mälestusi Simititsa Eesti asundusest." Eesti Teaduste Akadeemia Keskarhiivis F 29 N2 S8
Ilmar Mikiver: "Tõotatud maa", Vaba Eesti Sõna (New York), 2008, 3. apr., nr 14, lk 2, 3 / Eesti Elu (Toronto), 2008, 4. aprill, nr 14, lk 4

Välislingid
Vanad fotod Simititsast

Leningradi oblasti külad
Venemaa asulad
Ingeri külad
Väliseesti külad
Volossovo rajoon
Indrek Tiido

Indrek Tiido (sündinud 11. juunil 1966 Tallinnas) on Eesti ettevõtja. 

Tiido oli autoklaaside jaemüügi ja paigaldusega tegelevate firmade Klaasiteeninduse aktsiaselts (1996–2015) ja BALTIC AUTO GLASS OÜ (2006–2015) omanik. Aastal 2016 ühendati need ettevõtted ettevõttega Windrox OÜ ning edasi tegutsetakse kaubamärgi Carglass all. 

Tiido oli AS Session Värska Seenetsehhi juhatuse esimees ja osanik.

Poliitiline tegevus

Aastal 2009 valiti Indrek Tiido Sotsiaaldemokraatide nimekirjas Otepää valla volikokku, kus temast sai revisjonikomisjoni esimees. 

Tiido kandideeris 2011. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatide nimekirjas Riigikokku, sai 196 häält ega osutunud valituks.

Ühiskondlik tegevus
2008–2010 oli ta Lionsi-klubi Otepää piirkonna president.

Paistnud silma Pühajärve Põhikooli säilimise eest võitlemisel.

Isiklikku

Indrek Tiidol on viis last.

Viited

Välislingid
 Lõvid värskendasid Otepää kesklinna üht vanimat hoonet
 Indrek Tiido intervjuu Valgamaalane, 10. veebruar 2011
 Ettevõtja: vanuse ja elukogemusega saaksin olla kasulik
 
 http://eestielu.delfi.ee/eesti/valgamaa/otepaa/elu/otepaal-ei-tule-valdade-lahutamiseks-rahvahaaletust.d?id=44485699
 https://www.inforegister.ee/EFZHAYJ-INDREK-TIIDO
 http://majandus24.postimees.ee/3418543/autoklaasifirma-ostis-konkurendid?utm_source=majandus24.postimees.ee&utm_medium=button_article&utm_content=3418543&utm_campaign=fb_social

Eesti ettevõtjad
Sündinud 1966
Daniel Mesotitsch

Daniel Mesotitsch (sündinud 22. mail 1976 Villachis) on Austria laskesuusataja. Ta on harrastanud laskesuusatamist alates 1997. aastast ja esindab Union Rosenbachi klubi.

Mesotitsch võistles täiskasvanute tippvõistlusel esimest korda 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Pokljukas. Ta suusatas avavahetust Austria võistkonnas 4x7,5 km teatesõidus nii 2005. aasta MM-il Hochfilzenis, kus saadi pronksmedal, kui ka 2009. aasta MM-il Pyeongchangis, kus oldi teised. 2008. aasta MM-il Östersundis oli ta teatevõistkonna liikmena neljas 2007. aasta MM-il kuues. Individuaalselt on tal MM-il parimaks kohaks jäänud 12. koht 20 km distantsil nii 2003. aasta MM-il Hantõ-Mansiiskis kui 2007. aastal Anterselvas.  
  
Maailma karikavõistlustel osales Mesotitsch esimest korda 12. detsembril 1999 Pokljukas 12,5 km jälitussõidus, kus ta sai 60 osalenu seas 46. koha. Esimese punktikoha MK-etapil sai ta veebruaris 2001 Salt Lake Citys 20 km eraldistardiga sõidus, kui jõudis finišisse 22. kohal. Esimese võidu sai Mesotitsch 24. jaanuaril 2002 Anterselvas 20 km eraldistardiga sõidus. Varem polnud ta kordagi MK-etappidel jõudnud kümne parema hulka. Samal nädalal sai ta 12,5 km jälitussõidus kolmanda koha. Järgmine kord jõudis ta poodiumile jälle Anterselvas, kui seal toimus 21. jaanuaril 2009.–2010. aasta maailma karikasarja järjekordne etapp. Seekord oli ta 20 km eraldistardiga sõidus teine. Kaks päeva hiljem peetud 12,5 km jälitussõidus sai ta oma teise võidu MK-etapil.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 2014  Sotšis
  pronksmedal 4×7,5 km teatesõidus

Maailmameistrivõistlustel 

 2005  Hochfilzenis
  pronksmedal 4x7,5 km teatesõidus
 2009  Pyeongchangis
  hõbemedal 4x7,5 km teatesõidus

Maailma karikavõistlustel 

Daniel Mesotitsch on seni (seisuga 24. jaanuar 2010) osalenud kokku 166 maailma karikavõistlusteetapil ja jõudnud poodiumile 4 korda, millest kahel korral kõige kõrgemale astmele.

Maailma karika etappide võidud

Välislingid 

 

Austria laskesuusatajad
Sündinud 1976
Hiidkalmaar

Hiidkalmaar (Architeuthis) on limuste hõimkonda kuuluv peajalgsete perekond. Mõned selle perekonna liigid võivad kasvada kuni 18 m pikkuseks.

Liikide arv perekonnas pole selge – neid eristatakse ühest kaheksani. Sagedane jaotus on kolmeks liigiks, vastavalt ookeanidele, kus nad elavad – Atlandi ookeanis Architeuthis dux, Lõuna-Jäämeres A. sanctipauli ja Vaikse ookeani põhjaosas A. martensi.

Välislingid
"Prantsuse purjetajaid ründas hiidkalmaar", Õhtuleht, 18. jaanuar 2003
"Austraalias leiti bussipikkune hiidkalmaar", Õhtuleht, 11. juuli 2007
"Mehhiko lahest tõmmati välja hiidkalmaar", Eesti Päevaleht Online, 22. september 2009

Peajalgsed
Põld-lehmalill

Põld-lehmalill (Vaccaria hispanica) on nelgiliste sugukonda lehmalille perekonda kuuluv rohttaim, oma perekonna ainus liik.

Teaduslikult kirjeldas põld-lehmalille esimesena šoti botaanik Philip Miller juba 18. sajandi keskel, aga tänapäevase ladinakeelse nime võttis kasutusele saksa botaanik ja mükoloog Stephan Rauschert alles 20. sajandi teisel poolel.

Levila 

Põld-lehmalille levila hõlmab suurema osa Euraasiast: Euroopa, Vahemere maad, Väike-Aasia, Taga-Kaukaasia, Iraani, Kesk-Aasia, Lõuna-Siberi, Kaug-Ida lõunaosa, Mongoolia, Jaapani ja Hiina kuni Himaalaja lõunanõlvadeni. Võõrliigina kasvab ta Põhja-Ameerikas, Austraalias, Uus-Meremaal ja mõnel pool Põhja-Aafrikas.

Eestis on põld-lehmalill haruldane võõrliik. Esineb juhusliku tulnukana raudteede ja maanteede ääres ning põldudel.

Kirjeldus 

Põld-lehmalill on üheaastane rohttaim.

Tema juur on peenike ja harunenud.

Vars on 2–6 dm kõrge, püstine, sile ja ülalt tugevasti harunenud.

Vars on kaetud hallikasroheliste terve servaga vastakuti paiknevate lehtedega. Lehel on tavaliselt 3 roodu. Alumised lehed on 3–6 cm pikad ja 1–3 cm laiad, süstjad, tipust teravad ja ka varre poolt ahenenud. Keskmised ja ülemised lehed on väiksemad: 2–3 cm pikad ja 0,3–3 cm laiad, süstjad või munajad, ilma rootsuta ja alusel ümbritsevad vart.

Õisikuks on kohev nutt või pööris, millel on pikk (kuni 6 cm) õieraag. Kandelehed on 2–3 mm pikad ja 0,5–0,8 mm laiad, süstjad ja valge äärega. Õietupp on õitsemise alguses 10–12 mm pikk ja 2½–3 mm lai, silindriline ja 5 rohelise tiivasarnase väljakasvuga servadel. Need hambakesed on 1½–2 mm pikad, kolmnurksed, valge äärisega ja teravad. Viljade valmides laieneb õietupp oluliselt ja muutub munajaks või laimunajaks. Kroonlehed on 15–18 m pikad, tavaliselt roosad või punased, harvem valged. Kroonlehe serv on terve või saagjas. Tolmukaid on 10, emakaid 2. Lill õitseb juunis-juulis ja viljub juulis-augustis.

Lehmalille vili on munajas kupar, mis on 8–9 mm pikk ja 5–6 mm lai. Kupar on kahepesaline ja kaetud 4 hambakesega. Seemned on tumepruunid, kerajad ja kaetud väikeste nüride kühmukestega, läbimõõdus umbes 2 mm.

Majanduslik tähtsus ja kasutamine 

Põld-lehmalill on taliviljade seas kasvav umbrohi. Eriti sageli kohtab teda lina ja hirsi hulgas, sest nende seemned valmivad umbes korraga ja seetõttu satuvad lehmalille seemned külvatavate seemnete hulka.

Põld-lehmalilles leidub triterpeenseid saponiine. Seemnetes leidub vakarosiidi, mis saigi oma nime lehmalille ladinakeelse nime järgi, B- ja C-vaksegosiidi ning selliseid flavonoide nagu isosaponariini ja vakariini, mis samuti sai nime lehmalille teadusliku nime järgi.

Põld-lehmalill on mürktaim. Temas sisalduvad saponiinid on üldrakumürgid, mis tekitavad verejooksu ja nekroosi.

Sellegipoolest kasvatatakse põld-lehmalille ilutaimena. Aretatud on hulk sorte, mis erinevad peamiselt õie värvuse poolest: see võib ulatuda puhasvalgest tumeda purpurpunaseni.

Viited

Välislingid 
 

Nelgilised
Eesti taimed
Alari Põldoja

Alari Põldoja (sündinud 1. märtsil 1959 Tallinnas) on eesti laulja (bariton). 

Ta lõpetas 1977 Tallinna 12. kutsekeskkooli, on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi ettevalmistusosakonnas. Töötanud Kunstimuuseumis ja ETV-s. Laulis 1980–1999 Estonia kooris ja 1999-2007 Vanemuise kooris.

Rollid
Mitjuhha Mussorgski Boriss Godunov 1980 Estonia
Fridolf, Politseinik, Röövel Vinteri ja Raudmäe Pipi Pikksukk 1981 Estonia
Clairmonte Natschinski Casanova 1981 Estonia
Maurice Abrahami Savoy ball 1982 Estonia
Tuleneelaja A.Põldmäe Raeooper 1986 Estonia
Kusta Ojakääru Maskeraad Ungrus 1988 Estonia
Csekko Kalmani Krahvinna Mariza 1990 Estonia
Motel Bocki Viiuldaja katusel 1990 Estonia
papa Kiir ja Kiir Vinteri Kevade 1991 ja 1994 Estonia
Harry Trevor Porteri Suudle mind, Kate 1992 Linnahallis
Tsirkusepidaja Kõrveri Laanelill 1994 Estonia Talveaed
Ambrogio Rossini Sevilla habemeajaja 1994 Estonia
Rondon Scribe`i Šarlatanid 1995 Estonia Talveaed
Stanley Hermani Hello, Dolly! 1996 Estonia

Isiklikku
 Hüüdnimi Bura
 Abikaasa Kristel Eeroja-Põldoja, eesti viiuldaja
 poeg Franz Ferdinand ja tütar Sofia Frederica

Välislingid
 "Näitlejate viinaklubi" Õhtuleht

Eesti ooperilauljad
Sündinud 1959
Inverness

Inverness on linn Suurbritannias Põhja-Šotimaal, Highlandi halduskeskus. Asub Põhjamere rannikul Moray Firthi ääres,  Loch Nessist väljuva Nessi jõe suudmes. 

Invernessis asub Bòrd na Gàidhligi peakorter.

Tuntumad ehitised on Invernessi loss ja Invernessi katedraal.

2001. aastal sai Inverness city-staatuse, moodustades Suurbritannia põhjapoolseima linna.

Invernessis toimuvad iga aasta septembris torupilli soolomängu võistlused Northern Meeting.

Linna jalgpalliklubi Inverness Caledonian Thistle mängib Šotimaa 1. liigas.

Vaata ka
Invernessi raudteejaam

Viited

Välislingid
Invernessi turismisait
 

Šotimaa linnad
Sadamalinnad
Kultuurivedur

Kultuurivedur on ajalehe Postimees auhind ja aunimetus, mida antakse välja kord aastas eelmise aasta eest. Auhind on vedurist ja vagunist koosneva rongi kujuline.

Kultuurivedurid
2005 – Ando Kiviberg pärimuskultuuri edendamise eest
2006 – Ülar Mark avaliku arhitektuuridiskussiooni algatamise eest
2007 – Mart Taniel filmide "Sügisball", "Nuga" ja "Jan Uuspõld läheb Tartusse" eest
2008 – Anne Rande laste juhatamise eest raamatute ja kaunite kunstide juurde
2009 – Märt Väljataga sarja "Avatud Eesti Raamat" kureerimise ja ajakirja Vikerkaar toimetamise eest
2010 – Indrek Kasela Sõpruse kino elluäratamise eest
2011 – Juhan Ulfsak rollide eest Von Krahli teatris
2012 – saate "Tujurikkuja" meeskond
2013 – Hooandja, loovprojektide toetamise ühisrahastusplatvorm 
2014 – Raul Saaremets, eesti muusika üks kõige olulisemaid mõjutajaid
2015 – Olga Temnikova, galerist
2016 – Loomingu Raamatukogu väärtkirjanduse vahendamise eest
2017 – kunstikollektsionäär Enn Kunila Eesti kunsti tutvustamise eest
2018 – Augustibluus
2019 – kirjastus Ilmamaa, pikaaegse tegevuse eest kirjanduse, memuaristika ja mõttevara vahendamisel, iseäranis töö eest raamatusarjadega "Eesti mõttelugu" ja "Avatud Eesti raamat"
2020 – Tiina Lokk ja PÖFF, filmikultuuri edendamise eest Eestis
2021 – Hendrik Lindepuu, poola kirjanduse tõlkimise eest

Viited

Eesti auhinnad
Voldemar Kann

Voldemar Kann (30. august 1919 Nursi – 15. jaanuar 2010) oli eesti graafik ja trükkal.

Võrumaal 8-lapselises peres sündinud Voldemar Kann läks 1939. aastal aega teenima Eesti sõjaväkke, kust läks üle punaväkke ja värvati Saksa sõjaväkke. Tema sõjatee lõppes interneeritute ja sõjavangilaagrites Tšehhoslovakkias, Poolas, Saksamaal ja lõpuks Venemaal, polaarjoonest põhja pool asuvas Vorkutas.

1946. aastal pääses ta tagasi kodumaale ning asus tööle Tallinna Kunstihoones toiminud raamitöökotta. Järgmisel aastal rajati samadesse ruumidesse tänaseni tegutsev graafikakoda. Graafikakotta jäi ta tööle järgmiseks neljakümne kaheksaks aastaks, kujunedes eesti kõigi aegade kõige silmapaistvamaks ja mitmekülgsemaks graafikameistriks, uue graafilise tehnika cannprint loojaks.
 
Voldemaril on tütar Tuule Kann ja poeg Uku Kann. Lapselapsed Kerli ja Helen.

1996. aastal jäi Voldemar Kann pensionile ja asus elama kodutallu Võrumaal, kus oli talupidaja.

Voldemar Kanni esimene esinemine tegevkunstnikuna laiema avalikkuse ees toimus alles 1994. aastal, mil ta sai 75-aastaseks ja juubeliga seoses korraldati tema isikunäitus. See väljapanek tutvustas täiesti küpset loojat, kelle tööd üllatasid kunstijõulise veenvusega ning avasid tee esinemistele järgmistel näitustel, sealhulgas ka kahel Tallinna rahvusvahelisel graafikatriennaalil.

Välislingid
 Suri legendaarne graafik Voldemar Kann, Postimees, 18. jaanuar 2010
 Graafika suurmeister eksperimentaalateljeest, Õhtuleht, 31. jaanuar 1998

Eesti graafikud
Trükkalid
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1919
Surnud 2010
Aleksandr Pokrõškin

Aleksandr Pokrõškin (vene keeles Александр Иванович Покрышкин; 6. märts 1913 Novonikolajevsk – 13. november 1985 Moskva) oli Nõukogude Liidu hävituslendur teises maailmasõjas, esimene kolmekordne Nõukogude Liidu kangelane, lennuväemarssal (1972).

Elukäik
Ta lõpetas 1933. aastal Permi tehnikakooli lennumehaanikuna. Lennukooli lõpetas 1939. aastal vanemleitnandi auastmes ja määrati 55. laskurpolku. 1942. aasta suvel sai Pokrõškini lennuväeosa Ameerika Ühendriikidest lendliisiabi korras Nõukogude Liidule tarnitud uued hävituslennukid Bell P-39 Airacobra. Seda tüüpi lennukil tulistas Pokrõškin kahe aasta jooksul alla 47 Luftwaffe lennukit. Sõja lõpetas Pokrõškin polkovniku auastmes ja Punaarmee 9. kaardiväe lennudiviisi ülemana.

Sõja jooksul tegi ta 650 lahingulendu, osales 156 õhulahingus, laskis isiklikult alla 59 ja grupiga 6 vaenlase lennukit.

Ta võttis 1945. aastal Moskva võiduparaadist osa Ukraina rinde lipukandjana.

Jaanuarist 1972 kuni 1981. aastani oli A. Pokrõškin ALMAVÜ Keskkomitee esimees.

Välislingid 
Foto

Nõukogude Liidu väeliigi marssalid
Nõukogude Liidu lendurid
Nõukogude Liidu kangelased
Lenini ordeni kavalerid
Oktoobrirevolutsiooni ordeni kavalerid
Punalipu ordeni kavalerid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1913
Surnud 1985
Raasiku FC Joker

Raasiku FC Joker on 1993. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi Raasikul.

Klubi asutaja on Raivo "Jokker" Vaga. Klubi esindaja on Jaan Jalas.

Duubelmeeskonnaks on Raasiku FC Joker II.

Saavutused 

 Esiliiga B

5. koht 2015

 II liiga ida/põhi

2.koht 2014

 II liiga lõuna/lääs

11.koht 2019

 III liiga ida

1.koht 2012

2.koht 2009

 IV liiga ida

1.koht 2003 ja 2008

 Väikese Karikas

2.koht 2018

 Tipneri Karikas

Veerandfinalist hooajal 2010/2011

 EJL aastalõputurniir

1.koht II liiga 1.turniiril 2019

Statistika ja loendid

Mängijad

Varasemad liigahooajad

Väike karikas

Eesti karikas/Evald Tipneri nimeline karikas/"Suur karikas"

Saalijalgpalli 2008/2009 hooaja Esiliiga Põhi/Ida tsooni lõplik turniiritabel

Saalijalgpalli 2009/2010 hooaja Esiliiga Ida tsooni lõplik turniiritabel

Välislingid
 Tutvustus Eesti Jalgpalliliidu lehel
 Sõnumitooja – Raasiku FC Joker tõusis II liigasse 11. november 2009

Eesti jalgpalliklubid
Raasiku vald
Jaan Remmel

Jaan Remmel (28. mai 1934 Tallinn – 1. veebruar 2007) oli eesti looduskaitsetegelane.

Ta oli pikka aega Eesti Loodusmuuseumi direktor (1970–1990).

Ta on uurinud Limu järve kinnikasvamist ning Limu järve ja Lehmja tammiku linnustikku.

Tunnustus
1984 suur looduskaitsemärk 
2002 Valgetähe medaliklassi teenetemärk

Isiklikku
Etnoloog ja folklorist Mari-Ann Remmel on tema tütar.

Kirjandus
Ann Marveti intervjuu Jaan Remmeliga — "Pool sajandit looduskaitserajal", Eesti Loodus 10 (2006).

Eesti looduskaitsjad
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1934
Surnud 2007
Rakvere teater

Rakvere teater on kutseline teater Rakveres.

Lavastusi mängitakse teatri peamajas (Rakvere mõisa peahoone-teatrihoone) ja teatri väikeses majas, mis on mõisa 18. sajandi keskelt pärit aidahoone. Peamajas on 405-kohaline suur saal ja väikeses majas black-box-tüüpi saal, mis mahutab 104 vaatajat. 2016. aasta augustis avati teatrihoone kõrval uusehitisena Teatrikino ja proovisaali hoone, mille arhitekt on Raul Vaiksoo. Kinosaalis on kohti 144 inimesele.

2006. aastal andis teater 40% etendustest oma majast väljaspool.

Ajalugu 
Rakveres mängiti esimest korda eestikeelset näitemängu 28. detsembril 1882. aastal. Viru Eesti Selts Kalevipoeg mängis Pikk tänav 7 Juhan Kunderi kirjutatud  näidendit “Mulgi mõistus ja tartlaste tarkus”. Sellest sai alguse eestikeelne järjepidev teatritegemine Rakveres.

1921. aasta sügisel asutati teatrihuvilisi koondav Rakvere Näitlejate Ring (RNR), mis tõi 18 tegevusaasta jooksul lavale 120 näidendit. Lavastama kutsuti Ants Lauter, Ruut Tarmo jt. Mängiti peamiselt Rakvere Käsitööliste Seltsi majas Lai tänav 11. 

Rakvere mõisa endise härrastemaja kõrvale hakati teatrimaja (arhitekt Johann Ostrat) ehitama 1929. aastal, ehitus kestis vaheaegadega 1940. aastani. Valminud teatrihoone avati piduliku aktusega 1940. aasta 24. veebruaril. 25. veebruaril 1940 mängiti August Kitzbergi näitemängu "Tuulte pöörises". See oli esimene etendus Rakvere teatris.

Teatri peanäitejuhtideks on teiste hulgas olnud Kulno Süvalep (1956–1961), Raivo Trass (1977–1984), Peeter Jalakas (1994–1995), Üllar Saaremäe (1996–2017).

2004. aastast tegutseb Rakvere teater sihtasutuse Rakvere Teatrimaja koosseisus. Seni oli teater kultuuriministeeriumi hallatav riigiasutus. Sihtasutuse juhataja on Velvo Väli.

Alates 2006 aastast oli teatrijuhiks Joonas Tartu ja 2013 aastast alates Velvo Väli.

Loominguline koosseis 
Loominguline juht on alates 2017. aastast Peeter Raudsepp. Dramaturg-lavastaja on Urmas Lennuk, dramaturg Triinu Sikk, peakunstnik Eveli Varik.

Rakvere teatris on 2022. aastal järgmised koosseisulised näitlejad:

Tunnustus
2021 Eesti Teatriliidu teatrikunsti eriauhind (Baltoscandali festivali korraldamise eest 2020. aasta erakordsetes tingimustes)

Galerii

Viited

Välislingid
Teatri koduleht
Rakvere Teater tähistab 75. juubelit. Kuulutaja, 20. veebruar 2015.
Rakvere teater Eesti Teatri Agentuuri kodulehel
Repertuaari koondnimekiri 2020, Rakvere Teater. Eesti Teatri Agentuur.
Rakvere Teater kuulutas välja 81. hooaja publikulemmikud. ERR, 11. september 2021.

 
Eesti teatrid
Andreas von Antropoff

Andreas von Antropoff (16. august (vkj 4. august) 1878 Tallinn– 2. juuni 1956 Bonn) oli Eestimaa päritolu saksa keemik.

Ta oli Metsamõisa ja Üksnurme mõisniku Roman von Antropoffi ja viimase abikaasa Sophie Kochi poeg.

Õppis Riias, Heidelbergis ja Londonis keemiat (Dr. phil. nat. 1907, Heidelberg; mag. chem. 1911 Peterburi), oli 1908–1915 Riia polütehnikumi assistent ja dotsent. 1915. aastal evakueeriti ta seoses Esimese maailmasõjaga Peterburisse, oli 1916–1917 poliitilistel põhjustel arreteeritud. Astus 1917. aastal Eesti 3. jalaväepolku, oli 1918. aastal Venemaal vangis, vabanes pärast Bresti rahu sõlmimist, 1918. aasta märtsis. 

Pärast koostöö nurjumist eestlastega läks samal aastal Saksamaale, sai Karlsruhe tehnikaülikooli eradotsendiks. Osales Badeni rünnakpataljoni vabatahtlikuna Saksamaa sisevõitlustes. 1925–1945 oli Antropoff Bonni ülikooli füüsikalise keemia professor.

Andreas von Antropoff oli alates 11. detsembrist 1926 abielus Erika Germanniga.

Sugupuu

Artikkel 
 Elamusi Peterburis ja Eestis aastatel 1917/1918 päeviku põhjal. Akadeemia, 2002, nr. 8, lk. 1606–1656.

Välislingid 
 Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Viited 

Eestimaa aadlikud
3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Sündinud 1878
Surnud 1956
Clayhills

Clayhills oli šoti aadlisuguvõsa, mille esindajad tegutsesid ka Liivimaal, Eestimaal, Soomes ja Venemaal.

Suguvõsa liikmeid
Alexander Clayhills (1815–1894), Venemaa kindralleitnant
Alexander Clayhills (1820–1882), Venemaa kindralmajor
Allan Wilhelm Clayhills (1890–1953), Soome ooberstleitnant
Henrik Johan Clayhills (1795–1891), Venemaa kindralmajor
Nikolai Clayhills (1850–1916), Venemaa ratsaväekindral
Vladimir Clayhills (sündis 1844), Venemaa kindralleitnant

Thomas Clayhills, kaupmees Riias
Johann Clayhills (?–1710), kaupmees Tallinnas, hilisema ekspeditsioonifirma Thomas Clayhills and Son omanik ja   Tallinna raehärra
Thomas Clayhills (1666–1710), kaupmees, hilisema ekspeditsioonifirma Thomas Clayhills and Son omanik ja   Tallinna raehärra
 Hermann Clayhills (1669–1720), kaupmees Tallinnas
Hermann Johann Clayhills  (1719–1770), kaupmees Tallinnas, ekspeditsioonifirma Thomas Clayhills and Son omanik ja Kose Carlshofi suvemõisa rajaja

Vaata ka
Carlshofi suvemõis
Eesti šotlased

Aadlisuguvõsad
Eedo Raide

Eedo Raide (28. detsember 1946 – 21. jaanuar 2010) oli eesti rallisõitja.

Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna Reaalkooli.

Aastal 1994 asutas ta omanimelise rändkarika, mis antakse igal aastal Eesti parimale rallisõitjale.

Tema poeg Henri Raide oli samuti rallisõitja.

Välislingid
Meie hulgast on lahkunud Eedo Raide. Rally.ee, 22. jaanuar 2010
 

Eesti autorallisõitjad
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1946
Surnud 2010
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Leonid Netšajev

Leonid Aleksejevitš Netšajev (vene Леонид Алексеевич Нечаев; 3. mai 1939 Moskva – 24. jaanuar 2010 Moskva) oli vene filmirežissöör, paljude tuntud lastefilmide autor.

Leonid Netšajev töötas 17 aastat Belarusfilmis. Tema üheks tuntumaks lavastajatööks on Aleksei Tolstoi raamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" ainetel valminud muusikalfilm "Buratino seiklused". Samuti on tema käe all valminud sellised lastefilmid nagu "Punamütsike", "Muinasjutt tähepoisist", "Ritsikas ahju taga", "Pöial-Liisi", "Peeter Paan" ja paljud teised.

2005. aastal sai Leonid Netšajevist esimene Buratino ordeni kavaler. 
Ordeniga autasustatakse "kultuuritegelasi, teadlasi, pedagooge ja teisi täiskasvanuid, kes on saavutanud kõrgeid tulemusi lastel ja noorukitel sisemise vabaduse, mõttepuhtuse, kodaniku algatuse ja enesekindluse kasvatamisel".  

Samuti oli ta Vene Föderatsiooni rahvakunstnik (2003) ja riikliku preemia laureaat (1993).

Venemaa filmilavastajad
Sündinud 1939
Surnud 2010
Lincolni katedraal

Lincolni katedraal (inglise Lincoln's Cathedral) on gooti stiilis anglikaani katedraal Inglismaal Lincolnis. Lincolni katedraal on Lincolni piiskopkonna peakirik.

Lincolni piiskopkonna lõi esimene normanni päritolu Dorchesteri piiskop Remigius de Fécamp. Lincolni piiskopkond asendas varasema Dorchesteri piiskopkonna. See piiskopkond oli Inglismaa suurim, ulatudes Thamesi jõest Humberi laheni. Piiskopkonna keskus Dorchester seevastu asus selle ühes servas tänapäeva Oxfordshire'is, mis tekitas transpordiprobleeme. Fécamp viis piiskopi asupaiga Lincolni, mis asus piiskopkonna keskel, muutes sellega Dorchesteri piiskopkonna Lincolni piiskopkonnaks. Ta käskis ka kohe Lincolni katedraali ehitama hakata. Piiskop suri 7. mail 1092, 2 päeva enne katedraali sisseõnnistamist, ja oli esimene, kes sellesse katedraali maeti. Tema hauaplaat on tänapäevalgi katedraalis näha.

Esialgu oli katedraali katus puust. 1141 hävis see tulekahjus. Kolmas piiskop Alexander laskis katedraali taastada ja seda laiendada. 1185 hävis katedraal maavärinas. Seepeale määrati uus, seitsmes piiskop Hugh of Avalon, kes alustas laiaulatuslikke taastamis- ja laiendustöid. Tema eestvõttel rajati katedraal enam-vähem tänapäevani säilinud kujul. Hugh suri 1200 ja kuulutati aastal 1220 pühakuks Lincolni püha Hugh' nime all.

Katedraal on gooti stiilis. Ta on põrandapindalalt Suurbritannia suuruselt kolmas katedraal: 148 meetrit pikk ja 83 meetrit lai. Tänapäeval on katedraalil kell Great Tom of Lincoln, mis lööb igal veerandtunnil, aga see paigaldati alles 19. sajandil. Kokku on katedraali edelatornis 13 kella, kirdetornis 2 kella ja kesktornis 5 kella, sealhulgas Great Tom.

Aastail 1300–1549 oli Lincolni katedraal maailma kõrgeim ehitis, mil ta keskmine torn oli arvatavalt 160 m kõrgune, möödudes sellega Cheopsi püramiidist. 1549. aastal varises kõrgeim tornikiiver ja seda enam sellisel kõrgusel ei taastatud. Maailma kõrgemaiks ehitiseks sai seejärel Oleviste kirik Tallinnas.

31. juulil 1255 läks Lincolnis kaduma 8-aastane poiss Hugh, kelle surnukeha leiti 29. augustil kaevust ja kelle surmapäevaks hinnati 27. august. Tema surmas süüdistatuna vahistati umbes 90 kohalikku juuti, neist 18 mõisteti surma rituaalmõrva eest ja hukati. Mõned kuud varem oli kuningas Henry III võtnud vastu seaduse, mis lubas tal konfiskeerida kuriteos süüdimõistetud juutide vara, mistõttu tema huvides oli paljude rikaste juutide süüdimõistmine. Sellest juhtumist sai Lincolni katedraal palju kasu, sest seda poissi hakati kutsuma Väikeseks Pühaks Hugh'ks, temaga seostati mitmesuguseid imesid ja Lincolni hakkasid tema pärast tulema palverändurid. Hugh' 700. surma-aastapäeval paigaldati Lincolni katedraali selle sündmuse mälestustahvel, aga 20. sajandil on Väikese Püha Hugh' kultus praktiliselt lõppenud.

Vaata ka
Kõrgeimate kirikute loend

Suurbritannia kirikud
Siil udus (multifilm)

"Siil udus" on 1975. aastal Sojuzmultfilmi stuudios valminud 10-minutine multifilm. 

Film jutustab siilist, kes läheb karupojale külla, et koos teed juua ja tähti vaadata. Tee peal eksleb ta aga udus, kohtab mitmesuguseid loomi, kellest mõni teda abistab ja mõni ehmatab, ning kukub jõkke.

Multifilm on valminud Sergei Kozlovi raamatu "Siil udus" järgi, autor oli ka filmi stsenarist. Filmi režissöör oli Juri Norštein.

Tunnustus
2003. aastal tunnistati "Siil udus" animafilmiekspertide poolt kõigi aegade ja rahvaste parimaks multifilmiks.

2009. aastal püstitati Ukraina pealinna Kiievisse multifilmi peategelase kuju. Mälestusmärk kujutab puupaku otsas seisvat siili, kes kannab õlal kompsu, ning on tehtud puust ja kruvidest. Kuju asub Zolotovorotski, Reitarski ja Georgijevski tänava vahelises pargis ning selle lasi valmistada Kiievi rohealadega tegelev mittetulundusühing Kievskaja Landšaftnaja Initsiativa.

Hayao Miyazaki on nimetanud Juri Noršteini "suureks kunstnikuks" ja tunnistanud, et "Siil udus" on üks tema lemmikmultifilme.

Vastuvõtt Eestis
Multifilmi mõjul on udus eksleva siili kujund Eestis populaarne ning seda kasutatakse mitmel pool, näiteks lehepealkirjades. 2004. aastal toimus Raplamaal ka autoorienteerumisvõistlus "Siil Udus 2004".

Viited

Välislingid
 Siil udus Animator.ru lehel (vene ja inglise keeles)
 Siil udus Keyframe - the Animation Resource lehel (inglise keeles)
 Tsitaadid vene keeles Vikitsitaadil
 Fännide koduleht (vene keeles) 
 "Siil udus" ingliskeelsete subtiitritega YouTube'is

1975. aasta filmid
Animafilmid
Teatri mõisteid

Siin on alfabeetiliselt loetletud teatri mõisteid.

A
abilava - absurditeater - administraator - ajalooline draama - aksid - antiteatraalsus - antrakt

B
ballett - butafoor - butafooria

C
commedia dell'arte

D
dekoratsioon - dialoog - dokumentaalteater - draama - dramatiseerimine - dramaturg - dramaturgia - duoloog

E
eepiline teater - eeslava - eesriie - eksperimentaalne muusikateater - epiloog - episooddraama - esitus - etendaja - etendus - etendusasutus - etenduse juht - etenduskunstid

F
farss

G
grimm - grimeerija

H
Hiina varjuteater

I
improteater - intermeedium - intriigikomöödia

J
jant - julmuse teater

K
karakterdraama - karplava - kehalisus - klaköör - kohaspetsiifiline teater - komöödia - konfiguratsioon - koomiline ajastus - koor (Vana-Kreeka) - kostümeerija - kostüüm - kostüümikunstnik - kunstnik - külglava - kyōgen

L
lava - lavakujundus - lavameister - lavapoiss - lavastaja - lavastus - lavastusala juhataja - libreto - loož

M
Meisneri tehnika - misanstseen - monoetendus - monoloog - must kast - muusikalavastus - muusikaline draama - muusikaline kujundaja - muusikateater - mängukava - muusikal

N
nukuteater - näidend - näitejuht - näitekirjanik - näitleja - nukulavastus

O
olmedraama - ooper - opera buffa - opera seria - orkestra

P
pantomiim - parter - peanäitejuht - piletöör - proloog - prožektor - psühholoogiline draama - psühholoogiline žest - publik - pürodraama

R
rahvusvaheline teatripäev - raider - ramp - rekvisiit - rekvisiitor - remark - repertuaar - repliik - retseptsioon - režii - riigiteater - rõdu

S
skenee - sketš - stange - stseen - stsenograaf - subrett - sõnateater - sündmusele seljaga - sünteetiline teater

T
tagalava - tantsulavastus - tantsuteater - teatriajalugu - teatriantropoloogia - teatriharidus - teatriharidus Eestis - teatrikool - teatrikriitika - teatrisemiootika - teatrisündmus - teatriteadus - tetraloogia - theatron - tholu bommalata - tragikomöödia - tragöödia - tummpilt

U

V
vaatus - valguskujundaja - valguskujundus - valguskunstnik - valgustaja - varjuteater - vastlamängud - visuaaltehnoloogia

Õ

Ä

Ö

Ü

X

Y

 
Mõistete loendid
Eesti jalgpalli 2007/2008. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2007/2008. aasta karikavõistlused võitis Tallinna FC Flora.

1/64 finaalid

|-
!colspan="3" align="center"|11. juuli 2007

|-
!colspan="3" align="center"|18. juuli 2007

|-
!colspan="3" align="center"|24. juuli 2007

|-
!colspan="3" align="center"|25. juuli 2007

|}

Vabapääsmed
Otse teise vooru pääsesid võistkonnad kes jäid välja loosimata:

 Meistriliiga (1): FC Kuressaare, Lasnamäe FC Ajax, Tallinna FC Flora, Narva JK Trans, Pärnu JK Vaprus, Tartu JK Maag Tammeka, Tallinna FC Levadia, JK Tallinna Kalev
 Esiliiga (2): FC Elva, Tallinna FC Flora II , Viljandi JK Tulevik II, Nõmme JK Kalju, JK Sillamäe Kalev, Valga FC Warrior, Tartu JK Maag Tammeka II
 II liiga (3): Nõmme JK Kalju II, HÜJK Emmaste, Valga FC Warrior II, Võru JK, Narva JK Trans II, Virumaa JK Rakvere, Kuusalu JK Rada, Kiviõli Tamme Auto, Tartu JK Maag Tammeka III, Tallinna JK Piraaja, FC Klooga
 III liiga (4): Saue JK, Tallinna SC Enter, Türi Ganvix JK, Rapla JK Atli, Põlva FC Lootos, Kohila JK Püsivus, FC Hansa United, FC Haiba, Tallinna Eurouniv FC, FC Ühinenud Depood, Paide FC Flora, Tallinna FC Anži, Tallinna FC EBS Team, Maardu Esteve, SK Tallinna Sport
 IV liiga (5): Tallinna FC Soccernet, Tallinna FC Eston Villa, Virumaa JK Tapa, Pärnu WC Guwalda, FC Toompea, Kristiine JK, Trummi SK, Tallinna JK Jalgpallihaigla, FC Otepää, Kehra JK Tempori, Tallinna United FC, Tallinna FC Reaal, Operi Jalgpallikool, FC Lelle, Tallinna FC Twister, Tartu JK Rock & Roll

1/32 finaalid

|-
!colspan="3" align="center"|7. august 2007

|-
!colspan="3" align="center"|8. august 2007

|-
!colspan="3" align="center"|9. august 2007

|-
!colspan="3" align="center"|14. august 2007

|-
!colspan="3" align="center"|15. august 2007

|-
!colspan="3" align="center"|23. august 2007

|-
!colspan="3" align="center"|28. august 2007

|}

1/16 finaalid

|-
!colspan="3" align="center"|4. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|5. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|6. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|11. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|13. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|18. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|25. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|26. september 2007

|-
!colspan="3" align="center"|24. oktoober 2007

|}

1/8 finaalid

|-
!colspan="3" align="center"|30. oktoober 2007

|-
!colspan="3" align="center"|31. oktoober 2007

|-
!colspan="3" align="center"|1. november 2007

|-
!colspan="3" align="center"|7. november 2007

|}

Veerandfinaalid

Poolfinaalid

Finaal

Parimad väravakütid

Välislingid
http://jalgpall.ee/cup.php?b=KV&page_id=31&year=2008

Eesti jalgpalli karikavõistlused
2007. aasta Eesti spordis
2008. aasta Eesti spordis
Eesti jalgpalli 1992/1993. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 1992/1993. aasta karikavõistlused oli Eesti jalgpalli peamise karikavõistluse 3. hooaeg, mille võitis Tallinna FC Nikol.

1/16 finaalid

|-
!colspan="3" align="center"|1992

|}
1Sindi Tekstiil loobus.
2Tartu Kalev loobus.
3FC Tempo loobus.

Vabapääsmed
Otse teise vooru pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata:

Narva Kreenholm, Tallinna FC VMV-90, Kallaste JK Peipsi Kalur, Tallinna KSK Vigri, Jõhvi JK Pena, Tallinna JK Metallist

1/8 finaalid

|-
!colspan="3" align="center"|1992

|}
4Peipsi Kalur loobus.
5Järvamaa JK loobus.
6JK Tervis loobus.
7Metallist loobus.

Veerandfinaalid

|-
!colspan="3" align="center"|1992

|}
1Peale veerandfinaali muutis FC VMV-90 nime, milleks oli FC Nikol.

Poolfinaalid

Kahe mängu kokkuvõtes võitis Tallinna FC Nikol tulemusega 2:1 ja pääses finaali.

Kahe mängu kokkuvõtes võitis Tallinna FC Norma tulemusega 4:0 ja pääses finaali.

Finaal

Viited

Eesti jalgpalli karikavõistlused
1992. aasta Eesti spordis
1993. aasta Eesti spordis
Gewandhaus (kontserdimaja)

Gewandhaus on kontserdisaal Saksamaal Leipzigis. 

Esimene Gewandhaus ehitati 1781. aastal (arhitekt Johann Carl Friedrich Dauthe). See oli riidekaupmeeste müügihoone [sks. Gewandhaus], mille ruume hakkas kasutama 1743. aastal rajatud orkester. 

Teine Gewandhaus avati aastal 1884. Selles oli kaks saali (1500- ja 500-kohaline). Hoone sai Teises maailmasõjas tugevaid kahjustusi ja lammutati 1968. aastal.

Kolmas Gewandhaus avati 1981 (arhitekt Rudolf Skoda). Hoone asukohaks on Augustusplatz vanalinna lähedal ooperimaja vastas. Selles hoones on kaks saali (2000- ja 500-kohaline). Seal tegutseb praegune Leipzigi Gewandhaus-orkester.

Pildid

Viited
Vired

Vired (ainsuses virg) on veekogus või maismaal pudedate setete pinnal tekkinud madalad vallikesed. Enamasti on vired tekkinud lainetuse või tuule mõjul ja harilikult paiknevad nad tekitanud teguri suhtes risti.

Mattunud ja settekivimite kihipinnal olevaid virgi nimetatakse virgmärkideks. Nende järgi saab ligikaudselt hinnata endisi loodusolusid.

Virg näeb välja nagu pisike luide, aga erinevalt luidetest, mis tekivad maismaal, tekivad vired tavaliselt veekogu põhjas. Vired on luidetest palju väiksemad. Siiski ei ole maapinnal tekkinud virel ja luitel selget piiri, mille alusel neid eristada saaks.

Nagu luide, nii on virgki tavaliselt läbilõikelt ebasümmeetriline. Tema laine- või tuulealune külg on lauge, aga laine- või tuulepealne külg järsem.

Veekogu põhjas tekivad vired üksnes madalas vees. Nad tekivad siis, kui vee voolamine veekogus ei ole laminaarne, vaid seal esineb turbulents. Nii sügaval veekogu põhjas, kuhu lainetuse mõju ei ulatu, virgesid ei teki.

Virgede mõõtmed ja liikumiskiirus ei ole püsivad suurused. Kõigepealt ei ole virgede tekkimiskoht ideaalselt tasane, vaid tõuseb või laskub pisut. Teiseks ei koosne viredki täiesti ühesuguse suuruse ja omadustega osakestest. Kolmandaks on voolukiirus veekogu eri osades sageli erinev. Kõige selle tõttu ei ole vired üldjuhul päris sirged ja paralleelsed.

Esimesena tegi laboratoorseid katseid virgede moodustumise kohta P. Dubois 1879. Kuid tänapäevalgi ei ole veel virgede moodustumise üldtunnustatud teooriat. Küll on aga koostatud empiirilisi virgede moodustumise tabeleid, milles voolu hüdraulilised omadused on seotud selles voolus tekkinud virgede omadustega.

Kasutatud kirjandus 
Eesti entsüklopeedia 10. köide. (1998). Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.

Setted
Sedimentoloogia
Meregeoloogia
Kristel Eeroja-Põldoja

Kristel Eeroja-Põldoja (aastani 2001 Kristel Eeroja, sündinud 23. jaanuaril 1970 Tallinnas) on eesti viiuldaja.

Ta on lõpetanud 1988. aastal Tallinna Muusikakeskkooli Tiiu Peäske klassis ja 1993. aastal Tallinna Konservatooriumi professor Jüri Gerretzi viiuliklassis. 

Aastatel 1988–1998 töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis viiuliõpetajana ning oli samal ajal ka Tallinna Kammerorkestris II viiulirühma kontsertmeister.  

Aastatel 1997–2006 oli ta  Pärnu Linnaorkestri kontsertmeister ning aastatel 1998–2013 Vanemuise sümfooniaorkestri kontsertmeister. Alates 1998. aastast on ta olnud Heino Elleri Muusikakooli viiuliõpetaja, alates 2011. aastast ka viiuliosakonna juhataja.  

Ta on esinenud nii solistina kui ka paljudes kammerkoosseisudes. 

Kristel Eeroja-Põldoja on Tartu Keelpillikvarteti (2006) asutajaliige.

Isiklikku

 Tema abikaasa on bariton Alari Põldoja. Neil on poeg Franz Ferdinand ja tütar Sofia Frederica.

Eesti viiuldajad
Sündinud 1970
Tomáš Verner

Tomáš Verner (sündinud 3. juunil 1986 Písekis) on tšehhi iluuisutaja.

Spordikarjäär

Ta on pärit Píseki ringkonnas asuvast Borovany külast. Iluuisutamisega hakkas tegelema viieaastasena ja 12-aastasena kolis Prahasse, kus olid paremad võimalused treenimiseks. Ka tema vanem vend Miroslav tegeles varem iluuisutamisega.

Tomáš Verner võistleb meeste üksiksõidus ja esindab oma kodumaad Tšehhi Vabariiki. Treenib ta paralleelselt nii Prahas kui ka Oberstdorfis Saksamaal. Tema treener on sakslane Michael Huth ja koreograaf kanadalanna Lori Nichol. Varem on Vernerit treeninud ka Robert Emerson, Vlasta Kopřivová ja Iveta Bidařová.

Aastatel 2002–2004, 2006–2008 ja 2011–2014 on ta olnud Tšehhi meister iluuisutamises, hoides seda tiitlit kokku 10 aastat.

2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel Varssavis saavutas ta Brian Jouberti järel meeste üksiksõidus teise koha, 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zagrebis tuli aga Euroopa meistriks.  2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis saavutas ta kolmanda koha.

Maailmatasemel on tema parimaks saavutuseks neljas koht 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Tōkyōs.

Isiklikku

2010. aastal sai ta Praha Karli ülikoolis bakalaureusekraadi kehakultuuri ja spordi alal. Praegu jätkab ta õpinguid magistriõppes.

Ta räägib lisaks tšehhi keelele inglise, saksa ja veidi ka vene keelt.

Neli aastat oli ta suhtes prantsuse jäätantsija Nathalie Péchalat'ga.

Välislingid

Tomáš Verneri ametlik veebileht (inglise ja tšehhi keeles)

Tšehhi iluuisutajad
Sündinud 1986
Securitas AB

Securitas AB on rahvusvaheline turvateenuseid pakkuv firma, mille peakorter asub Rootsi pealinnas Stockholmis.

Securitas on oma valdkonna üks suurimaid ettevõtteid, millel on 30 riigis kokku üle 250 000 töötaja. Pakutakse tehnilist ja mehitatud valvet, turvakonsultatsioone, sularahatranspordi- ja detektiiviteenuseid.

Ettevõte asutati 1934. aastal Helsingborgis nime all AB Hälsingorgs Nattvakt. Samal aastal võttis selle üle Erik Philip-Sörensen ja muutis järgmisel aastal ettevõtte nime: selleks sai Förenade Svenska Vakt AB. Ettevõte laienes mitme väikese turvafirma ülevõtmise kaudu, esialgu Lõuna-Rootsis. 1949 asutati ettevõttele turvaseadmeid pakkuv tütarettevõte AB Securitas Alarm. 1950. aastatel hakkas ettevõte laienema ka välismaale.

1972 kujundati ettevõte ümber ja tema nimeks sai vanarooma julgeoleku- ja stabiilsusejumalanna Securitase järgi Securitas AB. Ühtlasi võeti kasutusele logo, mis sisaldab kolme punast täppi ja sõna "Securitas". Need täpid sümboliseerivad ettevõtte püsiväärtusi: terviklikkust, valvsust ja abivalmidust.

1976 müüs Erik Philip-Sörensen ettevõtte oma poegadele Järgen ja Sven Philip-Sörensenile. 1981 jagati ettevõte kahe poja vahel nii, et ettevõte jäi Rootsis tegutsema nime Securitas all, aga välismaal hakati tegutsema nime Group 4 (tänapäeval osa turvakontsernist G4S) all. 1983 müüdi Securitas investeerimisettevõttele Skrinet.

Tänapäeval on selle suuromanikud krahv Gustaf Douglas ja ettevõtja Melker Schörling, kes on alates 1993. aastast ka ettevõtte tegevjuht. Douglase kontrollitav Investment AB Latour, mis oli asutatud aasta varem, omandas Securitase 1985. 1989 laienes Securitas taas välismaale, võttes üle Norras, Taanis ja Portugalis tegutsevaid ettevõtteid ning hakates tegutsema ka Ungaris. 1991 noteeriti Securitas Stockholmi börsil. 1990. aastatel laienes Securitas 11 Euroopa riiki. 1999 omandas Securitas Pinkertoni ja teisigi USA piirkondlikke turvaettevõtteid.

Eestis tegutseb 100-protsendiliselt emafirmale kuuluv tütarettevõte Securitas Eesti, mille ajalugu ulatub 1996. aastasse.

2009. aasta seisuga oli Securitase ülemaailmne turuosa turvateenuste pakkumises 11%. Euroopas koos Türgiga oli see 18%, Põhja-Ameerikas (USA, Kanada ja Mehhiko) 16%, ülejäänud Ladina-Ameerikas 3% ja mujal maailmas alla 1%. 2011. aastal tegutses ettevõte 45 riigis, sealhulgas Aasias 8 riigis, aga Aafrikas üksnes LAV-is.

Välislingid
Turvafirma Securitas veebileht (inglise ja rootsi keeles)

Rootsi ettevõtted
Börsiettevõtted
Turvafirmad
Securitas

Securitas on ladinakeelne sõna, mis tähendab "muretust", "hooletust" või "julgeolekut".

Selle nime all on tuntud:
Securitas – Vana-Rooma julgeoleku- ja turvatundejumalanna.
Securitas AB – Rootsi päritolu rahvusvaheline turvateenuseid pakkuv ettevõte;
Securitas Eesti AS – Securitas AB omandis olev Eesti turvafirma.
Securitas AG – Šveitsi üks juhtivaid turvafirmasid;
Otto Reinlo

Otto Reinlo (aastani 1935 Reinfeldt; 31. märts 1899  Tallinn – 7. juuli 1974 Tallinn) oli eesti jalgpallur.

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Välislingid 
 

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti kehalise kasvatuse õpetajad
Kalevi Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1899
Surnud 1974
Keskkonnapoliitika

Keskkonnapoliitika on ametlikult kinnitatud põhimõtete, väärtushinnangute, kavatsuste, strateegiliste sihtide ja tegevuseesmärkide kogum, mis põhineb riigi õigusaktidel ning on avaliku, era- ja mittetulundussektori tegevusjuhis keskkonnaküsimustes. 

Keskkonnapoliitika olulised valdkonnad on keskkonnakorraldus, looduse mitmekesisuse kaitse, loodusvarade kasutus, jäätmekäitlus, veekaitse ja -kasutus jne. 

Keskkonnapoliitikat teostab enamasti riik, kuid seda võivad kujundada ja mõjutada ka ettevõtted ja organisatsioonid.

Vaata ka 
Keskkonnastrateegia
Keskkonnapoliitika vahend
Keskkonnakorraldus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 28.01.2010)

Lisalugemist 
Jaanus Kiili (2000). Sissejuhatus keskkonnapoliitikassse. Tallinn: TTÜ Kirjastus. 216 lk.
Heinrich Paal

Heinrich Paal (6. juuli 1895 Rakvere – 20. september 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli eesti jalg- ja jääpallur. Tegeles ka kergejõustikuga ning oli treener.

Osales Vabadussõjas, kuulus Kaitseliitu. NKVD arreteeris ta 12. veebruaril 1941 Tallinnas, ta suri vangilaagris.

Aastatel 1920–1930 mängis Eesti jalgpallikoondises, muuhulgas ka 1924. aasta suveolümpiamängudel. 24. juulil 1923 lõi ta Tallinnas Kalevi aias Eesti jalgpallikoondise esimese värava koduväljakul.

Esindas Eestit ka jääpallis ning mängis koondises kokku 8 mängu.

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Välislingid 
 

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jääpallurid
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1895
Surnud 1942
Frantšeska Jarbussova

Frantšeska Jarbussova (vene keeles Франческа Альфредовна Ярбусова; sündinud 13. oktoobril 1942 Almatõs) on vene animafilmikunstnik.

Töötas Sojuzmultfilmis, kus tema esimeseks multifilmiks oli "Vedur Romaškovost" (1967).

Frantšeska Jarbussova on illustreerinud raamatu "Siil udus".  

Tema abikaasa on multifilmide lavastaja ja animaator Juri Norštein.

Välislink
 

Venemaa kunstnikud
Illustraatorid
Sündinud 1942
Euroopa maastiku konventsioon

Euroopa maastiku konventsioon (inglise keeles European Landscape Convention) on üleeuroopaline kokkulepe, mille eesmärk on kaitsta kõiki maastikke ja edendada koostööd maastike hindamisel ja väärtustamisel. 

Konventsioonis sätestatud põhimõtted langevad osaliselt kokku UNESCO maailmapärandi kaitse konventsiooni omadega, kuid Euroopa maastiku konventsioon rõhutab, et igasugune maastik kui inimeste elukeskkond vajab kaitset, hoolt ja kokkuleppeid. 

Eesti allkirjastas konventsiooni 20. detsembril 2017 ning see jõustus Eesti suhtes 1. juunil 2018.

Vaata ka  
Maastikuhooldus 
Maastikupoliitika

Viited

Kasutatud kirjandus  
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 28.01.2009)

Välislingid 
Euroopa maastiku konventsioon

Keskkonnapoliitika
Dematerialiseerimine

Dematerialiseerimine on kaupade ja teenuste materjali- ja energiakulu vähendamine.  

Dematerialiseerimine tähendab inimeste sõltuvuse vähendamist materiaalsete toodete tarbimisest, toodete asendamist teenustega, kaupade tootmiseks kuluva materjali ja energia olulist vähendamist, toodete muutmist vastupidavamaks ja korduskasutust. Vastupidi keskkonnaprobleemidele lahenduste otsimisele nii-öelda toruotsapõhiselt ehk jäätmete ja heitmete käitlemisega, on dematerialiseerimine allikapõhine strateegia keskkonnaprobleemide lahendamiseks nende tekkekohas. Dematerialiseerimiseks on vaja ressursitootlikkuse märgatavat kasvu, mis viiks majanduskasvu sõltuvuse lõppemiseni loodusvarade kasutuse kasvust, ning keskkonna välismõju arvestamist toodete ja teenuste hinnas – majanduse turuhoobade, näiteks energia- ja ressursimaksude abil.

Vaata ka 
Energiamahukus
Faktor 4
Faktor 10
Majanduskasvu, energia- ja ressursitarbimise kasvu vahelise seose lahutamine
Materjalikulu
Puhtam tootmine
Ökoefektiivsus

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Keskkonnapoliitika
Eetiline investeering

Eetiline investeering (ka sotsiaalselt vastutustundlik investeering) on investeering, mis ei ole vastuolus keskkonna või inimarengu eetiliste põhimõtetega.  

Eetiline investeering on näiteks kapitali investeerimine ettevõtetesse, kes seeläbi vähendavad oma tegevuse keskkonnamõju ning ühtlasi ei riku ka inimõigusi (näiteks lapstööjõukasutamine).

Vaata ka 
Jätkusuutlik ettevõtlus
Ökopank

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 29.01.2009)

Investeerimine
Keskkonnapoliitika
Energiasääst

Energiasääst ehk säästev energiakasutus (inglise energy conservation, energy saving) on inimtegevuse eesmärkide saavutamine (sh tootmine) võimalikult väikesemahulise energiamuunduse arvel.

Energiasäästuks on palju võimalusi, näiteks soojuse ja elektri koostootmine, majade soojusisolatsiooni parandamine ja tarbimisharjumuste muutmine.

Vaata ka 
Passiivmaja
Säästev energeetika
Valgusreostus
Tagasilöögiefekt

Viited

Välislingid 
 Energiasäästust Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi koduleheküljel

Jätkusuutlik areng
Energeetika