joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zdravko Marić

Zdravko Marić (sündinud 3. veebruaril 1977 Slavonski Brodis) on Horvaatia majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 22. jaanuarist 2016 kuni 15. juulini 2022 Horvaatia rahandusminister.

Ta sündis aastal 1977 Slavonski Brodis Brodi-Posavina maakonnas Horvaatias. Pärast keskkooli lõpetamist asus ta õppima Zagrebi ülikooli majandus- ja äriteaduskonda, mille lõpetas aastal 2000 rahanduse erialal. magistrikraadi omandas ta aastal 2004 lõputööga "Kapitalivoogude analüüsi mõju üleminekuriikide investeerimisele". Aastal 2007 lõpetas ta Harvardi ülikooli juures oleva John F. Kennedy valitsuskooli avaliku halduse juhtide haridusprogrammis; aastal 2008 omandas ta Ph.D. kraadi lõputööga "Välismaiste otseinvesteeringute mõju Horvaatia ettevõtete tootlikkusele".

22. jaanuarist 2016 kuni 15. juulini 2022 oli ta Horvaatia rahandusminister. Lisaks oli ta 19. juulist 2019 kuni 15. juulini 2022 Horvaatia asepeaminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe lapse isa. Lisaks horvaadi keelele valdab ta inglise ja itaalia keelt.

Horvaatia poliitikud
Rahandusministrid
Majandusteadlased
Sündinud 1977
Ameerika Ühendriikide – Kanada piir

Ameerika Ühendriikide – Kanada piir on maailma pikim kahe riigi (Kanada ja Ameerika Ühendriikide) vahel olev riigipiir. Piir ulatub Atlandi ookeanist Vaikse ookeanini, läbib sealhulgas Suurt järvistut ja on 8891 kilomeetrit pikk. Sellel on kaks lõiku: Kanada piir kolmeteistkümne osariigiga lõunas ning Kanada piir Alaska osariigiga läänes.

Välislingid

Ameerika Ühendriikide geograafia
Kanada geograafia
Püha Ivani kirik (Budva)

Püha Ivani kirik on katoliku kirik, mis asub Budva vanalinnas Montenegros. See on pühendatud linna kaitsepühakule Ristija Johannesele.

Ajalugu
See on üks vanimaid kirikuid riigi rannikuosas. Teadlased usuvad, et see ehitati umbes 13. sajandi alguses. Erinevatel põhjustel on seda mitu korda rekonstrueeritud. 1667. aastal tabas Budva piirkonda laastav maavärin ja kahjustas tõsiselt kirikut, mistõttu ehitati see 17. sajandil uuesti üles. Samuti kannatas see Osmanite vallutuse tõttu ja lagunes. "Maria in Punta" ikoon seati kirikusse üles Napoleoni armee saabumise eel 1807. aastal. 1867. aastal püstitati kiriku põhjaküljele kellatorn.

Välislingid
 

Montenegro ehitised
Kirikud
SpaceX Starship

SpaceX Starship on SpaceXi arendatav korduvkasutatav suure kandevõimega kanderaketisüsteem.

Kanderakett koosneb kahest astmest, millest esimese nimi on Super Heavy ja teise nimi on Starship. Kanderaketi teine aste on plaanide kohaselt varustust ja inimesi transportiv kosmoselaev, mis sobib pikaajalisteks lendudeks.

Aprillis 2021 teatas NASA, et kavatseb Artemise programmi raames kasutada Starshipi Kuule maandumiseks. NASA plaan oli seisuga 14. mai 2021 peatatud, sest Blue Origin esitas USA riigikontrollile NASA otsuse osas kaebuse.

5. mail 2021 katsetas SpaceX edukalt Starshipi prototüüpi. See oli järjekorras viies selline katse ja esimene, kus kosmoselaev maandumisel ei plahvatanud.

Viited

Kanderaketid
SpaceX
Marsha Hunt

Marsha Hunt (sünninimi Marcia Virginia Hunt;  17. oktoober 1917 – 7. september 2022) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, modell ja aktivist.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide modellid
Sündinud 1917
Surnud 2022
Ameerika Ühendriikide üle 100-aastased
Nõukogude Liidu pass

Nõukogude Liidu pass oli Nõukogude Liidu kodanikele väljastatud isikutunnistus.

Eestis 

Eesti kodanike käes olnud Nõukogude Liidu välis- ja sisepassid kaotasid kehtivuse . Teiste riikide kodanike ja kodakondsuseta isikute Eesti NSV sissekirjutusega NSV Liidu sisepassid kaotasid kehtivuse 15. mail 1997.

Viited
Balto mälestusmärk

Balto mälestusmärk on siberi haski tõugu kelgukoera Balto (1919 – 14. märts 1933) auks püstitatud mälestusmärk, mis asub Central Parki haljasalal New Yorgis. 

Leonhard Seppalale kuulunud koer sai kuulsaks, juhtides koerterakendit 1925. aastal seerumi toimetamisel Nome'i viimasel etapil. USA Alaska osariigi väikelinna vaevanud difteeriapuhangu vastu võitlemiseks transporditi antitoksiline seerum rongiga Anchorage'ist Nenanasse ja seejärel kelgukoertega rohkem kui 960 km kaugusele Nome'i.

Pronksist kuju valmistas skulptor Frederick Roth ja see avati 17. detsembril 1925. See asub loomaaiast, Central Park Zoost, kirdes, East Drive'i ja 67th Streeti ristmiku lähedal.

Vaata ka
 Central Park

Välislingid
 

Manhattan
Central Park
Koeraskulptuurid
Briti kuninglik leegion

Briti kuninglik leegion, tuntud ka kui Briti leegion või Leegion, on Ühendkuningriigi relvajõudude liikmetele ja veteranidele ning nende perekondadele ja ülalpeetavatele rahalist, sotsiaalset ja emotsiaalset tuge osutav Ühendkuningriigi heategevuslik organisatsioon. Organisatsiooni patroon oli Elizabeth II.

Viited

Välislingid

 Ametlik kodulehekülg

Suurbritannia organisatsioonid
Adina Vălean

Adina-Ioana Vălean (sündinud 16. veebruaril 1968) on Rumeenia poliitik ja alates 2019 von der Leyeni komisjoni transpordivolinik. 2020. aasta märtsis määras Ursula von der Leyen ta Euroopa Komisjoni Covid-19 pandeemiaga tegeleva töörühma liikmeks. Transpordivolinikuna vastutab Vălean Euroopa Liidus muuhulgas jätkusuutliku ja nutika liikuvusstrateegia väljatöötamise eest, edendab alternatiivsete kütuste kasutamist nii maa-, mere kui õhutranspordis ja töötab kvootidega kauplemise süsteemi laiendamise kallal merendussektorisse.

Văleanil on magistrikraad Euroopa integratsiooni ja kaitseuuringute alal Alexandru Ioan Cuza Ülikoolist ning bakalaureusekraad matemaatikas Bukaresti Ülikoolist. Tema poliitikukarjäär algas 2004. aastal, mil ta valiti Rahvusliku liberaalse partei (PNL, Partidul Național Liberal) esindajana Călărași maakonnast Rumeenia parlamendi alamkotta. 1. jaanuaril 2007 kui Rumeeniast sai Euroopa Liidu liige, sai temast Euroopa Parlamendi saadik, mille liige oli ta kuni 2019. aastani. Parlamendiliikmena oli ta tööstus-, teadus- ja energiakomitee liige ja 2019 selle juht, tegutsedes muuhulgas Euroopa Liidu rändlusregulatsioonide raportöörina. 2014–2017 oli ta Euroopa Parlamendi presidendi Antonio Tajani üks asepresidente, kes vastutas informatsiooni- ja kommunikatsioonitehnoloogia teemavaldkonna eest. 2017–2019 juhtis ta keskkonna, rahvatervise ja toiduohutuse komitee tööd ja 2009–2014 oli ta petitsioonide komitee liige.

Adina Vălean on abielus Rumeenia poliitiku Crin Antonescuga ning neil on üks laps.

Viited 

Euroopa Komisjoni volinikud 
Rumeenia poliitikud
Sündinud 1968
Feistritz im Rosental

Feistritz im Rosental (sloveeni Bistrica v Rožu) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas.

Omavalitsus asub Rosentalis, Drava jõe ruhiorus Karawankide mäestikust põhjas piki periadriaatilist murrangut. Org on nime saanud Kärnteni aadlikoja Ras järgi, kes ehitasid 1200. aasta paiku Roseggi lossi. See on kärnteni sloveenide traditsiooniline asuala. Karawankid lõunas moodustavad piiri Ülem-Krainiga.

Omavalitsusala ulatub Dravast ja Ludmannsdorfist jõe taha Hochstuhli mäeni (Stol), mis on Karawankide mäestiku kõrgeim tipp (2236 m), kuhu pääseb Bärentali (Rute) kõrgoru kaudu. Omavalitsuse osad on Feistritz (Bistrica), Gansdorf, Hundsdorf (Podsinja vas), Matschach (Mače), Suetschach (Sveče) ja Weizelsdorf (Svetna vas).

Ajalugu 

Feistritz oli ajalooline rauamaagi töötlemise koht vähemalt 16. sajandist. Bärentali kaevandused varustasid hiljem toormaterjaliga terastraadi tootmiseks, mida kasutati telegraafias. Industrialiseerimise varajases staadiumis asutati 1840. aastal suur valtsimispink. See asendati peamise tööandjana 1938. aastal autoakude tootmiskohaga (Bären-Batterie), kuni tootmine 1998. aastal kinni pandi.

Tänapäevane omavalitsus loodi 1850. aastal, algul nimega Suetschach. 1973. aastal liideti see Weizelsdorfiga ja 1996. aastal sai see turulinna staatuse.

1920. aasta Kärnteni plebistsiidis oli Feistritz üks seitsmeteistkümnest Kärnteni omavalitsusest, kus enamus rahvastikust (55%) hääletas Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriiki (Jugoslaaviasse) annekteerimise poolt.

Rahvastik 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 13,3% rahvastikust kärnteni sloveenid. 20. sajandi alguseni kõneles kohalikku sloveeni keele murret peaaegu kogu elanikkond, see jäi valitsevaks Teise maailmasõja järgsete aastateni, mil hoogustus keelevahetuse protsess. Omavalitsus koosneb 8 külast:

Tuntud inimesi 

 Andrej Einspieler (1813-1888), sloveeni poliitik ja toimetaja
 Valentin Inzko (* 1949), diplomaat
 Tomaz Druml (* 1988), kahevõistleja 
 France Gorše (1897-1986), skulptor
 Jörg Haider (1950-2008), poliitik ja endine Kärnteni kuberner

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Mělník

Mělník (saksa keeles Melnik) on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas, Mělníki ringkonna halduskeskus. Mělník asub Elbe (tšehhi k Labe) jõe paremal kaldal, kohas kus Vltava suubub Elbesse. Linn asub Praha kesklinnast ligikaudu 30 km põhjas.

Asula tekkis 13. sajandil. Ürikutes on Mělníkit linnaks nimetatud esmakordselt 1274. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Kesk-Tšehhi maakond
Ferlach

Ferlach (sloveeni Borovlje) Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas on lõunapoolseim linn Austrias. See on tuntud oma sajanditevanuse relvasepatraditsiooni poolest, mis kuulub 2010. aastast Austria vaimse kultuuripärandi juurde.

Linn asub Drava jõe Rosentali/Roži orus, u. 17 km Kärnteni liidumaa pealinnast Klagenfurdist lõunas. Lõunas moodustab Karawankide mäestiku hari piiri Sloveeniaga. Omavalitsuse osad on Ferlach (Borovlje), Kappel an der Drau (Kapla ob Dravi), Kirschentheuer (Kožentavra), Unterloibl (Podljubelj), Waidisch (Bajdiše), Unterferlach (Medborovnica), Glainach (Glinje), Seidolach (Ždovlje) ja Windisch Bleiberg (Slovenji Plajberg).

Linnakeskus asub Rosental Straße (B85) ja Loiblpass Straße (B91) maanteede ristmikul, viimane on Euroopa maantee E652 osa, kulgedes Loibli kuru kaudu Klagenfurdist Tržičisse Sloveenias. Ferlachi raudteeliin Weizelsdorfist lakkas teenindamast 1951. aastal, kuid suvistel nädalalõppudel ja erilistel puhkudel kulgeb muuseumirong Rosentaler Dampfzug kuni Weizelsdorfini, seda haldab säilitusrühm Nostalgiebahnen in Kärnten.

Ajalugu 

Ferlachit on esmakordselt mainitud 1246. aasta dokumendis kui Vörelach, nimetatud ümberkaudsete männimetsade (Föhre, sloveeni bor) järgi. Mägine ala on suurte rauamaagi lademete asupaik, rauatehas ja sepistamine on dokumenteeritud 15. sajandist.

Kärnteni hertsogkonna pealinna üleviimine Klagenfurti kuningas Maximilian I valitsemisajal 1518. aasta paiku edendas otsustavalt Ferlachi arengut Tulirelvade tootmise keskusena. Keisrinna Maria Theresia ajal said selle relvasepad Habsburgide monarhia peamisteks soomustajateks. Ferlachi tulirelvi kasutasid ka Hispaania, Prantsusmaa ja Türgi armeed.

Tänapäevane omavalitsus kui Oberferlach loodi 1850. aastal. Ferlach sai linnaõiguse 1930. aastal ja on täna jahipüsside tootmise keskus. Linna ajalugu on kujutatud selle vapil: seal on käbiga mänd, kaks ristatud hõbedast naela ja vintpüss.

Rahvastik 

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ferlachis 7272 elanikku. 8,0% rahvastikust olid kärnteni sloveenid.

Tuntud inimesi 

 Odo Josef Struger (1931–1998), insener
 Wolfgang Petritsch (* 1947), diplomaat, aukodanik

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Grafenstein

Grafenstein (sloveeni Grabštajn) on turulinn Austrias Kärnteni liidumaa Klagenfurdi ringkonnas.

Grafenstein asub Klagenfurdi nõos, umbes 12 km Klagenfurdist idas Wörthi järve ääres.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Alaska Raudtee

Alaska Raudtee (inglise keeles Alaska Railroad, aruandlusmärgina ARR) on 1914. aastal asutatud Alaska raudteekompanii, mis ühendab Sewardit ja Whittierit lõunas Alaska lahe ääres Fairbanksi ja Fort Wainwrightiga sisemaal. Raudtee läbib osariigi pealinna Anchorage'i.

Välislingid
 

Raudteed
Ameerika Ühendriikide transport
Daniel Ridgway Knight

Daniel Ridgway Knight (15. märts 1839 – 9. märts 1924) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik, sündinud Pennsylvanias Chambersburgis.

Elulugu 
Knight oli Pariisi École des Beaux-Artsis Charles Gleyre õpilane ja töötas hiljem Jean-Louis-Ernest Meissonieri erastuudios. Pärast 1872. aastat elas ta Prantsusmaal. 

Ta maalis enamasti talunaisi töötamas. Esimese suurema tunnustuse teenis ta Prantsusmaal Pariisi salongis 1882. aastal oma õlimaaliga "Un Deuil".  Seejärel autasustati teda Pariisis 1889. aastal Auleegioni ordeniga, lisaks sai temast 1893. aastal Münchenis Baieri Püha Miikaeli kuningliku ordeni rüütel. 

Daniel Ridgway Knight suri Pariisis. Tema poeg Louis Aston Knight (1873–1948) oli samuti tuntud maastikumaalija.

Galerii

Viited

Kirjandus
 The Daily Record, Waynesboro, Pennsylvania, 11. jaanuar 1910

Välislingid 
 "Wow Factor" meelitab kohe ostma 19. sajandi Prantsuse maali, mida pole nähtud 118 aastat
 87 Daniel Ridgway Knighti tööd 
 Ridgway Knight eksponeerib 1880. ja 1890. aastate teoseid
 Ridgway Knighti näitus "Tema aastad Rolleboise'is"

Surnud 1924
Sündinud 1839
Ameerika Ühendriikide kunstnikud
Raul ja Romet Esko

Raul ja Romet Esko (sündinud 10. aprillil 1999) on kaksikvendadest Eesti filmitegijad, keda tuntakse ka nime EskoBros all. 

Raul ja Romet Esko tuntuim teos on dokumentaalfilm “Välguga löödud” (2020), mis räägib nende varalahkunud sõbrast ja räpparist Mängupoi$$ Kärust. Film võitis 2020. aasta PÖFF Shortsidel rahvusliku võistlusprogrammi arvestuses parima lühifilmi auhinna [1].

Loomingust 
Vendade huvi filminduse vastu sai alguse lapsepõlves, kui ema kinkis neile videokaamera, millega Raul ja Romet hakkasid märulifilme lindistama [2]. Nende video- ja filmograafiast leiab nii muusikavideoid, lühifilme kui ka dokumentaalfilme. 

Aleksander Tsapov on nende loomingut ajalehes Müürileht kirjeldanud kui popkultuuri refereerivat ja tugeva meelelahutusliku käekirjaga, mida saadab dünaamiline ja mõjuv filmikeel [3].

Tunnustus 
 2021 – Proksmuna 2021 - Online reklaamfilm töö Eskobrod Esitlevad: LHV Noortekaardiga sajaga edasi!
 2021 – Best of BFM Best Best Music Video
 2021 – Best of BFM Best Production Design
 2020 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (noore filmitegija auhind)
 2020 – Best of BFM Best Editing
 2020 – Audience Award 24th Tallinn Black Nights Film Festival 
 2020 – Best Short PÖFF Shorts National Competition 24th Tallinn Black Nights Film Festival

Haridustee 
Kuni 2015. aastani õppisid Raul ja Romet Lasnamäe Üldgümnaasiumis. Keskkooli lõpetasid mõlemad hõbemedaliga Vanalinna Hariduskolleegiumis Miikaeli Ühenduse Täppisteaduse koolis. Kõrgharidust omandavad mõlemad Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis, kus Raul õpib filmikunstniku erialal ning Romet audiovisuaalse meedia tehnilises moodulis.

Isiklikku 
Vennad on tegelenud Tai poksi, K1 ja klassikalise poksiga Eesti noorte tipptasemel. Seda kogemust kasutavad nad endi sõnul ära kaklusstseenide lavastamisel [1].

Videograafia

Filmograafia

Allikad
 "Filmikaksikud Eskod: meie unistus on Ameerikasse jõuda" ERR kultuur, 6. mai 2021
 "Filmikaksikute Eskode piiritu loomingulisus: Erik Orgu võiks peaosas kehastada sookoletist" Eesti Päevaleht, 10. juuni 2021
 "Filmikaameraga persepeksu kaksikud" Müürileht, 11. september 2020

Välislingid
 https://vimeo.com/eskobros
 https://www.eskobros.com/
 "Filmikaameraga persepeksu kaksikud" Müürileht, 11. september 2020
 "Filmikaksikute Eskode piiritu loomingulisus: Erik Orgu võiks peaosas kehastada sookoletist" Eesti Päevaleht, 10. juuni 2021
 "Filmikaksikud Eskod: meie unistus on Ameerikasse jõuda" ERR kultuur, 6. mai 2021

Eesti filmitegijad
Sündinud 1999
José Júlio de Souza Pinto

José Júlio de Souza Pinto (15. september 1856 – 14. aprill 1939) oli naturalistliku stiiliga Portugali maalikunstnik.

Elu ja töö 
Ta sündis Assooridel Angra do Heroísmos, arsti perekonnas, ja elas seal kuni neljateistkümnenda eluaastani. Hiljem elas ta Portos, kus õppis Escola Superior de Belas-Artes'is António Soares dos Reisi ja João António Correia käe all. Aastal 1880, pärast kooli lõpetamist, sõitis ta koos kursusekaaslase Henrique Pousãoga Pariisi.

Sinna jõudes omandas ta koha Alexandre Cabaneli stuudios, õppides William-Adolphe Bouguereau ja Adolphe Yvoni juures École des Beaux-Arts'is. Ta integreerus kiiresti Pariisi kunstiringkondadesse ja esitles enda teoseid kõikidel suurematel näitustel, sealhulgas Pariisi salongis. 1900. aastaks oli ta salongi hindamiskogu liige. Lõpuks esitles ta oma teoseid ka Brasiilias ja Ameerika Ühendriikides.

Ta külastas sageli Portugali, kus ta esitles enda töid Portos ja Lissabonis. Ta oli esimene Portugali kunstnik, kelle tööd olid eksponeeritud Musée du Luxembourgis (nüüd Orsay muuseum). Visiidil Bretagne piirkonda vaimustus ta lõunakaldast ja elas seal oma järelejäänud elu, maalides stseene kohalikkest inimestest ja küladest. Ta suri Pont-Scorffis.

Valitud maalid

Viited

Välislingid 

 ArtNet: rohkem Souza Pinto teoseid
 Musée d'Orsay: "A colheita de batatas"

Portugali kunstnikud
Surnud 1939
Sündinud 1856
Marsi automaatpüstol

Mitte segi ajada Bergmann Marsiga.

Marsi automaatpüstol (inglise keeles Mars Automatic Pistol; vahel ka Webley-Mars) on Suurbritannia poolautomaatpüstol, mille aastal 1900 konstrueeris inglane Hugh Gabbet-Fairfax. Seda turundas Birminghami ettevõte Mars Automatic Pistol Syndicate Ltd. Alguses tootis seda Webley & Scott, hiljem Birminghami ja Londoni väiksemad relvatootjad. Tootmine lõpetati aastal 1907.

Marsi automaatpüstoleid toodeti mitme erineva kaliibriga: 8.5 mm, 9 mm ja .45. Kõik need padrunid olid n-ö pudelikaela sarnased ning sisaldasid rohkesti püssirohtu. Marsi .45 kaliibriga versioon oli oma aja võimsaim käsipüss. Sellel on unikaalne tagasilöögi jõul töötav pöörlev lukk, mis väljastas padrunikestad eespoolt. Sööturmehhanism on samuti ebatavaline, see tõmbab padrunid salvest välja tahapoole ning seejärel tõstab nad padrunipessa.

War Office lükkas tagasi ettepaneku võtta Marsi automaatpüstol Webley revolveri asendajaks Briti armees, kuna sellel oli liiga tugev tagasilöök, tulistamisel liiga ere leek ning liiga keeruline ehitus. Armeekapten, kes oli Mereväe laskekoolis Marsi katsetamise läbiviija märkis: "Mitte keegi, kes seda püstolit lasknud on, ei taha seda uuesti teha." Marsi püstoli laskmist kirjeldati sõnadega "lihtsalt ebameeldiv ja murettekitav". Tänapäeval on sellest saanud kollektsionääride seas väärtuslik relv, kuna see on haruldane ning näide esimestest poolautomaatsetest püstolitest.

Viited

Kirjandus

Poolautomaatpüstolid
Suurbritannia relvad
Karl Nehammer

Karl Nehammer (sündinud 18. oktoobril 1972 Viinis) on Austria poliitik, ta on Austria Rahvapartei liige. Ta on 6. detsembrist 2021 Austria liidukantsler.

Ta õppis Kalksburgi kolledžis ja Amerlingstrasse gümnaasiumis, mille lõpetas 1992. aastal. Seejärel töötas ta üheaastase vabatahtlikuna Austria relvajõududes järgneva kaasamisega kuni 1996. aastani. Seejärel töötas ta föderaalse riigikaitseministeeriumi teabeohvitseride õpetajakoolitajana ja strateegilise kommunikatsiooni koolitajana mitmesugustes asutustes, näiteks Kutse edendamise instituudis (BFI) ja ÖVP Poliitilises Akadeemias. Aastal 2012 lõpetas ta Doonau Kremsi ülikooli kaheaastase poliitilise suhtluse ülikoolikursuse ja lõpetas ülikooli magistrikraadiga (kuigi tal polnud bakalaureuse- ega diplomikraadi).

7. jaanuarist 2020 kuni 6. detsembrini 2021 oli ta Austria siseminister. 3. detsembril sai temast Austria Rahvapartei esimees ning 6. detsembril Austria liidukantsler.

Isiklikku 
Ta on abielus Katharina Nehammeriga.

Austria liidukantslerid
Siseministrid
Sündinud 1972
Colin Miller

Colin Robert Miller (sündinud 29. oktoobril 1992 Sault Ste. Maries Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Buffalo Sabres.

Aastatel 2010–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Sault Ste. Marie Greyhounds.

2012. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draftis 151. valikuna. Aastatel 2013–2015 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Los Angeles Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs. 2015. aastal võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i. Samal hooajal oli kolme teise mängija kõrval liigas enim väravaid löönud kaitsemängija (19 väravat) ja valiti AHL-i tähtede mängule.

2015. aasta juunis liitus ta Boston Bruinsiga. Hooajal 2015–16 sai Miller NHL-is Bruinsi meeskonnas kirja kolm väravat ja 13 väravasöötu.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Vegas Golden Knightsis. 2018. aastal jõudis ta Golden Knightsiga Stanley karika finaali, kus kaotati Washington Capitalsile mängudega 1:4. Miller lõi värava Stanley karikavõistluste finaalsarja esimeses mängus.

2019. aasta juunis siirdus Miller Sabresi.

2021. aastal tuli Miller Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.

Välislingid 
 Colin Miller NHL.com lehel
 Colin Miller hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Boston Bruinsi mängijad
Vegas Golden Knightsi mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Sündinud 1992
Agur Kaljusaar

Agur Kaljusaar (sündinud 26. oktoobril 1979 Tallinnas) on vabakutseline Eesti maali- ja ehtekunstnik.

Lapsepõlv ja haridus 
Tema lapsepõlv möödus Tallinnas Koplis. Aastatel 1985–1996 õppis ta Tallinna 8. Keskkoolis, Johann Köleri nimelises Viljandi 4. Gümnaasiumis ja Tallinna Kunstigümnaasiumis.

Töökohad 
Ta on töötanud infotehnoloogia- ja reklaaminduse alal, reklaamiettevõtjana ja ajakirjanduse kirjastajana. On tegutsenud samuti peamiselt Soomes ja Ameerika Ühendriikides sisekujundus, ehitus-, haljastus- ja laevaehitus projektide juures.

Loominguline tegevus 
Tema loomingus esineb enamasti sürrealismi, ekspressionismi, sümbolismi, geomeetrilise ja klassikalise kunsti elemente. Geomeetrilisi elemente ja sümboleid armastab kasutada tihti varjatult ja neid võib leida peidetult esemete paigutuses, mõõtmetes, proportsioonides jne. Mõned tema lemmikteemadest on naise keha ja romantiline akt.

Aktiivsemad loomeperioodid:
 1997–1998, õppis ja töötas kullassepaõpilasena ehtekunsti erialal.
 2000–2003 esimene maalimisperiood. Sellel perioodil valmis 10 õlimaali (Triskelion, Aeg, Silm, Kuu Tantsija, Pööripäev jt). 
 2010–2013 teine maalimisperiood, mil valmis taas umbes 10 maali (Carne Vale, Champions Meal, H2O, Doplhins in the Poppy Field jt). Avas oma esimese ateljee Tallinnas Väike-Karja tänavas.
 2021– kolmas maalimisperiood. Alates 2021 aasta algusest avas Agur peale mõne aastast pausi uue ateljee Tallinnas ja alustas esmakordselt oma maalide avalikult müümisega. Samuti alustas ta uut maalimisperioodi.

Näitused 
 2002–2003 – korduvad väljapanekud Tallinna Vene tn Linna galerii ruumides.
 2004 – näitus Eesti Suursaatkonnas USA-s (näitusel olid Triskelion, Moon Dancer, Time)
 2009–2013 regulaarsed ateljeenäitused Tallinna Väike-Karja eragaleriis
 2013 – isikunäitus Tallinna Pärnu mnt Disaini ja Arhitektuuri Galeriis

Isiklikku 
Agur Kaljusaarel on tütred Helen (s 1998), Danelle (s 2003) ja Aleksandra Elisabeth (s 2017)
Rudolf Andrejev

Johann Rudolf Andrejev (3. oktoober 1851 Jõhvi mõis, Jõhvi kihelkond, Virumaa – 8. juuni 1926 Rakvere) oli aastail 1906–1914 Rakvere linnapea ning ühiskonnategelane.

Ta pärines Jõhvist, kus ta isa Juhan oli mõisa kokk. Ta asus 1903. aastal elama Rakverre ja omandas suure kinnistu Laia ja Posti tänava nurgal ning pidas seal Rakvere hobupostijaama, oli ka Rakvere kirikumõisa rentnik. Rakveres astus ta ka 1903. aastal tuletõrje korrapidajate jaoskonna liikmeks, kuhu ta oma surmani kuulus. Ta oli ka Rakvere linna vastastiku kinnituse seltsi juhatuse liige.

Ta valiti Rakvere linnapeaks kahel korral järjest: 1906. ja 1910. aastal. Tema linnajuhtimise ajal asutati Rakveres 1912. aastal  Rakvere Õpetajate Seminar ja Rakvere Gümnaasium.

Rakvere linna vabatahtliku tuletõrje kauaaegne juhatuse liige ja esimees Rudolf Andrejev maeti Jõhvi kalmistule..

Viited

Välislingid
Rudolf Andrejev f. (Nekrolog). Tuletõrje Teated nr 23, juuni 1926. Lk 16
Odette Kirss. Eestlaste SUURVÕIT valimistel. Virumaa Teataja nr 65, 3. aprill 2014
Johann Rudolf Andrejev, www.geni.com

Rakvere linnapead
Rakvere linnaelanikud
Eesti tuletõrjujad
Jõhvi kalmistule maetud
Sündinud 1851
Surnud 1926
Josip Grubeša

Josip Grubeša (sündinud 4. novembril 1978 Prozor-Ramas) on Bosnia ja Hertsegoviina poliitik. Ta on 31. märtsist 2015 Bosnia ja Hertsegoviina justiitsminister.

Ta sündis aastal 1978 Prozor-Ramas Hertsegoviina-Neretva kantonis. Ta lõpetas aastal 1997 Zadaris gümnaasiumi. Seejärel lõpetas ta Spliti Ülikooli ladina kirjanduse alal. Pärast asus ta tööle Mostari Ülikooli filosoofiateaduskonda. Hiljem asus ta tööle Mostari Ülikooli meditsiini- ja õigusteaduskonda.

31. märtsist 2015 on ta Bosnia ja Hertsegoviina justiitsminister.

Isiklikku 
Ta oli rahvuse poolest horvaat. Lisaks bosnia ja horvaadi keelele valdab ta veel saksa ja inglise keelt. Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Bosnia ja Hertsegoviina poliitikud
Justiitsministrid
Sündinud 1978
Aleksandr Ponomarenko

Aleksandr Anatoljevitš Ponomarenko (Алекса́ндр Анато́льевич Пономаре́нко; sündinud 27. oktoobril 1964 Belogorskis Krimmi oblastis) on Venemaa suurärimees, president Vladimir Putini lähikondne.

Haridus 
1988 lõpetas Frunze nimelise Simferoopoli Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, 1983-1985 ajateenistus Nõukogude Armee õhudessantvägedes. 1980ndate lõpul NSV Liidu meistersportlase kandidaat poksis, Ukraina noortemeister poksis.

1997 lõpetas Moskva Riikliku Juhtimisinstituudi omandades majandusteaduste kandidaadikraadi. 2001 kaitses Moskva Töö- ja Sotsiaalsuhete Akadeemia juures majandusteaduste doktorikraadi.

Karjäär 
1980ndate lõpul asus koos hilisema miljardäri Aleksandr Skorobogatkoga Krimmis müüma ehitusmaterjale ja parfüüme. 1992-1998 Rahvusvahelise Korporatsioonide Instituudi teadur, hiljem prorektor Moskvas. 1994 asutas koos Skorobogatkoga kommertspanga "Russki Generalnõi Banka" olles 2000-2005 selle direktorite nõukogu esimees.

Peale 1998.a. majanduskriisi asus koos Skorobogatkoga kokku ostma Musta mere cargo kompaniisid, mis kokkupanduna moodustasid Novorossiiski Kommerts Meresadama (Новороссийский морской торговый порт) - Venemaa suurima sadamaoperaatorfirma. 2004-2011 selle juhatuse esimees. 2011 müüdi sadamafirma 2,5 miljardi dollari eest Summa Capitalile ja Transneftile. Saadud vahendite eest moodustas koos Skorobogatkoga TPS Kinnisvara, mis investeeris laialdaselt ostu- ja meelelahutuskeskustesse. 2013 asutasid nad TPS Avia, mis omab enamust Moskva Šeremetjevo lennuväljast, alates 2016 on P. Šeremetjevo lennuvälja juhatuse esimees.

Putini palee 
2011 ostis ta Musta mere ääres Gelendžikis asuva nn. Putini palee, mille ta enda sõnul tahtis teha hotellikompleksiks makstes kogu kompleksi eest kõigest 350 tuhat dollarit (ta ise nimetas palee maksumuseks 350 miljonit dollarit). Jaanuaris 2021 peale filmi "Putini palee" ülespanekut youtube´i teatas Šeremetjevo lennujaama pressitalitus, et P. eemaldus palee projektist juba märtsis 2016.

Sanktsioonid 
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle viisa- ja majandussanktsioonid. Tema Euroopa Liidu riikides olev vara külmutati.

Viited 

Venemaa ettevõtjad
Sündinud 1964
Matt Tennyson

Matthew Thomas Tennyson (sündinud 23. aprillil 1990 Minneapolises, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New Jersey Devils.

Aastatel 2009–2012 mängis ta Western Michigan University jäähokimeeskonnas.

2012. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga San Jose Sharks ning debüteeris hooaja 2011–12 lõpus American Hockey League'is (AHL) San Jose Sharksi noorteklubis San Jose Sharks. NHL-is debüteeris Tennyson hooajal 2012–13.

2016. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga. 2017. aasta juulis liitus ta Buffalo Sabresiga. Aastatel 2017–2019 sai ta enam mänguaega AHL-is Sabresi noorteklubis Rochester Americans.

2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Devilsiga.

2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Tennyson USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Matt Tennyson NHL.com lehel
 Matt Tennyson hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
San Jose Sharksi mängijad
Carolina Hurricanesi mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
New Jersey Devilsi mängijad
Sündinud 1990
Trevor Moore

Trevor Moore (sündinud 31. märtsil 1995 Thousand Oaksis, Californias) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings ründajana vasakäärel.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Denveri Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Toronto Maple Leafs. Ta asus hooajal 2016–17 mängima American Hockey League'is (AHL) Maple Leafsi noorteklubis Toronto Marlies. 2018. aastal võitis ta Marliesiga Calder Cup'i. 2019. aastal valiti Moore AHL-i tähtede mängule.

NHL-is debüteeris Moore 23. detsembril 2018 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 13. jaanuaril 2019 mängus Vancouver Canucksi vastu.

2020. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Kingsile.

2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Moore USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Trevor Moore NHL.com lehel
 Trevor Moore hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Toronto Maple Leafsi mängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Sündinud 1995
Peeter Ora

Peeter Ora (sündinud 14. märtsil 1977 Viljandis) on eesti maalikunstnik ja kunstipedagoog. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli maali erialal 2005. aastal.

2017. aastast töötab Ora kunstiõpetajana Tartu Herbert Masingu koolis.

Tema luuletusi on ilmunud ajalehtedes Sakala ja Postimees ning ajakirjas Vikerkaar. 

Peeter Ora on paljude ansambli Pööloy Gläänz laulutekstide autor, tekst „Tulevikus keegi meid ei mäleta” on valitud Jürgen Rooste koostatud „1990-te aastate mõjukamate punk-tekstide antoloogiasse“.

Peeter Ora kuulus Viljandi Lennukitehase kui multifunktsionaalse kultuurikeskuse ellukutsujate hulka.

Kunstilooming

Isikunäitusi
 1997 „Sügissonaat” (fotokollaažid ja luuletused) Kilpkonna galerii, Viljandi
 2002 „Sügissümfoonia: pillide häälestamine” (maalid) Kilpkonna galerii, Viljandi
 2004 „Viljandi-Tartu. Bugi-vugi” (maal) Tartu Ülikooli Botaanikaaed, Tartu
 2006 „Charles I elu ja surm” (maal), Kondase Keskus, Viljandi
 2007 „Les Elles” (maal), Galerii Aatrium, Tallinn
 2017 „She is the Light” (maal), koostöös Angela Raskovskaga (modell, Põhja-Makedoonia), veinibaar Mulks, Viljandi
 2018 „Utoopia” (maal), Sakala Keskus, Viljandi
 2018 „Linnatantsud” (maal) Sakala Keskus, Viljandi

Grupinäitused
 8. detsember 2004 – 9. jaanuar 2005. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2004. Tartu Kunstimaja
 5. aprill 2005 – 17. aprill 2005. TÜ kunstide osakonna graafikanäitus. Y galerii
 20. september 2006 – 15. oktoober 2006. Alasti. Tartu Kunstimaja
 13. detsember 2006 – 14. jaanuar 2007. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2006. Tartu Kunstimaja
 6. veebruar 2008 – 17. veebruar 2008. Jubilar. Tartu Kunstimaja
 18. detsember 2008 – 11. jaanuar 2009. Tartu kunstnike aastalõpunäitus 2008. Tartu Kunstimaja
 25. september 2014 – 19. oktoober 2014. Duul. Tartu Kunstimaja

Töid avalikes kogudes
 Viljandi Muuseum „Araabia tüdruk Londonis”, õlipastell, 1999.
 Grand Hotel Viljandi, õlipastell „Lutsu tänav Viljandis” , 2000.

Viited

Välislingid
 https://www.peeterora1.deviantart.com
 https://www.instagram.com/peeterora/?hl=en

Eesti maalikunstnikud
Eesti kunstipedagoogid
Sündinud 1977
Zorana Mihajlović

Zorana Mihajlović (serbia keeles Зорана Михајловић; sündinud 5. mail 1970 Tuzlas) on Serbia poliitik. Ta oli aastatel 2014–2020 Serbia energeetika-, arengu- ja keskkonnakaitseminister. 28. oktoobrist 2020 on ta Serbia ehitus-, transpordi- ja taristuminister.

Ta sündis aastal 1970 Tuzlas, kuid põhi- ja keskkooli lõpetas ta Belgradis. Ta lõpetas aastal 1993 Belgradi Ülikooli majandusteaduskonna. Magistrikraadi omandas ta aastal 1998 tööga "Serbia ja valitud Euroopa riikide - Prantsusmaa, Saksamaa ja Rootsi - energiasektor" magistrikraadi.

Ta oli 27. juulist 2014 kuni 28. oktoobrini 2020 Serbia energeetika-, arengu- ja keskkonnakaitseminister. 28. oktoobrist 2020 on ta Serbia ehitus-, transpordi- ja taristuminister.

Isiklikku 
Zorana Mihajlović on poja ema. Ta valdab vabalt inglise keelt ning ta suudab rääkida prantsuse ja itaalia keeles.

Serbia poliitikud
Energeetikaministrid
Keskkonnaministrid
Transpordiministrid
Majandusteadlased
Sündinud 1970
Anthony Stolarz

Anthony Stolarz (sündinud 20. jaanuaril 1994 Edisonis, New Jerseys) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Anaheim Ducks.

Aastatel 2012–2014 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights, kellega tuli 2013. aastal liiga meistriks.

2012. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i draftis 45. valikuna. Hooajal 2014–15 asus ta mängima American Hockey League'i Flyersi noorteklubis Lehigh Valley Phantoms. 2016. aastal valiti Stolarz AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Stolarz 27. novembril 2016 mängus Calgary Flamesi vastu.

2019. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Edmonton Oilersile.

2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ducksiga. Hooajal 2019–20 mängis ta põhiliselt AHL-i klubis San Diego Gulls ning valiti 2020. aastal AHL-i tähtede mängule.

2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Stolarz USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid 
 Anthony Stolarz NHL.com lehel
 Anthony Stolarz hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Philadelphia Flyersi mängijad
Anaheim Ducksi mängijad
Sündinud 1994
Lembit Teesalu

Lembit Teesalu (29. juuli 1945 Padise vald, Harjumaa – 17. mai 2021 Tallinn) oli eesti auto- ja mootorrattasportlane.

Ta lõpetas 1959. aastal Vihterpalu 7-klassilise kooli ja 1966. aastal metallide lõiketöötluse erialal Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi.

Sportlasena
Alustas 1961. aastal treeninguid Tööjõureservides Johannes Tomsoni juhendamisel. 

Ta oli aastatel 1972–2004 kokku 13 korda mootorrataste ringrajasõidus Eesti NSV ja Eesti meister ja 2003. aasta karika võitja, 1965. aastal Eesti NSV meister motokrossis ja 1969. aastal talimotokrossis (175 cm3 masinaklassis).

Ta oli 1977. aastal Eesti NSV meister autode ringrajasõidus vormel 3 klassis.

Ta on kokku võitnud 18 Kalevi suursõitu. Ta on ainuke sportlane, kes on võitnud Kalevi suursõidu nii autode kui ka mootorrataste klassis.

Ta oli 1963. aastal mootorrataste ringrajasõidus NSV Liidu meister noorte 50 cm3 masinaklassis. Ta võitis aastatel 1966–1985 NSV Liidu meistrivõistlustel kokku 30 medalit: 21 kulda, 6 hõbedat ja 3 pronksi (125 cm3 A, 250 cm3 A, 350 cm3 A ja 350 cm3 B masinaklassis). 

Ta sai 1981. aastal mootorrataste ringrajasõidus Ida-Euroopa kommunistlike riikide Sõpruse karika sarjas 2. koha 125 cm3 masinaklassis.

Tunnustus
1966 NSV Liidu meistersportlane
1977, 1979 ja 1983 Eesti NSV parim tehnikasportlane
1978 NSV Liidu rahvusvahelise klassi meistersportlane

Isiklikku
Tema vend oli autosportlane Tõnu Teesalu.

Viited

Välislingid

Eesti mootorrattasportlased
Eesti autovõidusõitjad
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1945
Surnud 2021
Hochstuhl

Stol (ka Veliki Stol) või Hochstuhl on Karawankide kõrgeim mägi ning asub Sloveenia ja Austria vahelisel piiril.

Sloveenikeelne nimi Veliki Stol, tähendusega 'suur tool', tuleneb mäe visuaalsest välimusest, eriti idast vaadatuna. Saksakeelne nimi Hochstuhl ('kõrge tool') viidi sisse 19. sajandi lõpul. Varem oli saksakeelne nimetus Stou, foneetiline tuletus sloveenikeelsest nimest.

Stol ulatub Žirovnica omavalitsusest Sloveenias Austria turulinna Feistritz im Rosentalini põhjas. Tipp on osa Karawankide harjast ning veelahe Sava ja Drava jõe vahel. Põhjas langevad Dachsteini lubjakivikaljud järsult üle 500 m.

Mäel on mitu alamtippu, nagu Mali Stol ('väike tool') (2198 m). Idas viib Karawankide hari Vrtača mäele ja edasi Loibli kuruni.

Tõus 

Esimese mäkketõusu tegi 17. augustil 1794 Kraini krahv ja mägironija Franz von Hohenwart (1771–1844) Sigmund Zoisi (1747–1819) kutsel. 9. septembril 1906 jõudsid kaks ronijat Stoli tippu esmakordselt järsu põhjakülje kaudu. Esimene mägihütt tipust lõunas püstitati 1883. aastal Austria Turismiklubi poolt ja seda kutsuti Valvasori pelgupaigaks. Stou pelgupaik harjast põhja pool avati 1886. aastal Saksa ja Austria Alpiklubi poolt.

Täna on Feistritzist (Austria poolel) 1906. aastal ehitatud Klagenfurdi öömaja (Klagenfurter Hütte) kaudu tippu arvukalt marsruute. Samuti on marsruute Žirovnicast Sloveenias, kus 1910. aastal avatud Prešereni öömaja (Prešernova koča) seisab alamtipu Mali Stoli all. Mõlemad pelgupaigad põletati Teise maailmasõja ajal Jugoslaavia partisanide poolt maha, et takistada nende kasutamist Wehrmachti sõdurite baaslaagritena. Klagenfurdi öömaja taasavati 1952. aastal 24 magamiskoha ja magalaga (Matratzenlager); Prešereni öömaja ehitati 1966. aastal ümber, tänapäeval on see avatud juuni keskpaigast septembri keskpaigani. Seal on 45 magamiskohta, pesuruum ja kaks söögituba 80 istekohaga.

500 m järsu nõlva tõusu mäe põhjaküljel ronitakse Austria Alpiklubi poolt 1966./67. aastal ehitatud via ferrata (Klettersteig) kaudu, mille kasutamine nõuab mõningaid mägironimisoskusi.

Galerii
Arved Varep

Arved Gerhard Peter Varep (17. jaanuar (vkj)/ 29. jaanuar 1893 Vana-Võidu vald – 20. november 1942 Tallinn) oli Eesti agronoom ja riigiametnik, 1919. aasta maareformi üks läbiviijaid.

Elulugu 
Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis õppides kuulus Jüri Vilmsi asutatud rahvuslikku organisatsiooni Taim.

Lõpetas 1918. aastal Riia Polütehnilise Instituudi agronoomina. Kuulus Riia Eesti Üliõpilaste Seltsi, hiljem ÜS Liivikasse. Õppis aastatel 1927–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Riigiteenistusse astus 2. jaanuaril 1919 Rahaministeeriumis, sama aasta 1. aprillil viidi üle Põllutööministeeriumisse.

Sai 1919 kevadel Põllutööministeeriumilt agronoomiliseks otstarbeks maakoha Harku vallas. Varepile antud maatükk kutsus esile proteste, kuna väidetavalt ei tegelenud ta seal agronoomiliste eesmärkidega, vaid rentis maatükki vaheltkasuga välja.

1. november 1919 – 19. juuni 1921 oli ta Järvamaa riigimaade ülem ning vastutav maareformi läbiviimise eest maakonnas.

Oli üks Vodja põllutöökooli rajajaid.

Oktoobris 1922 nimetas vabariigi valitsus Põllutööministeeriumi nõuniku Arved Varepi ministeeriumi juures asuva hindamise peakomisjoni liikmeks.

1. veebruaril 1927 korraldati Põllutööministeeriumis struktuurimuudatus ning senine ministeeriuminõunik Varep nimetati peasekretäri kohusetäitjaks ja ühtlasi ministeeriumi nõuniku kohusetäitjaks. Päevalehe sõnul sai struktuurimuudatuse järel Põllutööministeeriumi kõige "tähtsamaks ja vastutusrikkamaks" just peasekretäri ametikoht.

1932 valiti ta Haapsalu purje- ja sõuklubi juhatuse esimeheks.

Oli kirjastuse Agronoom direktor ning valiti 1939 Kirjastuste Liidu revisjonikomisjoni liikmeks. 1938. aastal kuulus ta raamatunädala komitee koosseisu ning valiti põllumajandusraamatute toimkonda.

Suri 20. novembril 1942 ning maeti 22. novembril Nõmme Hiiu kalmistule.

Isiklikku 
Tema vennapojad olid alpinist ning ehitusinsener Peeter Varep ning geograaf, maastikuteadlane ja botaanik Endel Varep.

Teosed 
 Arwed Warep. Die neue Landordnung. Dorpat 1924.

Viited

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 Haud Tallinna Hiiu kalmistul

Eesti agronoomid
Riia Tehnikaülikooli vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Hiiu kalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1942
Māgha

Māgha (माघ; umbes 7.–8. sajand pKr) oli üks tähtsamaid India sanskritikeelseid luuletajaid.

Tema eepos "Śiśupāla-vadha" koosneb 20 laulust. Aines on võetud "Mahābhāratast". Peategelane on Krišna. On näha, et autor tunneb hästi teooriat. Näiteks kasutab ta 23 värsimõõtu.
Amaru

Amaru (अमरु, 8. sajand) oli India sanskritikeelne luuletaja. Teda peetakse Kālidāsa kõrval klassikalise ajajärgu tähtsaimaks lüürikuks. 

Talle kuulub erootiline luulekogu "Amaruśataka". Ta kirjeldab elavas stiilis armastuse eri aspekte.

Eesti keeles
Amaruśataka ehk Amaru sadakond värssi, sanskriti keelest tõlkinud ja kommenteerinud Martti Kalda, Tallinn: Tallinna Ülikooli Kirjastus 2016, ISBN 978-9985-58-824-6.
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkond

Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkond (lühend LTT; ingliskeelne ametlik nimetus Faculty of Science and Technology) on üks neljast Tartu Ülikoolis akadeemilisi struktuuriüksusi koondavast valdkonnast.

Valdkond loodi 1. jaanuaril 2016 Tartu Ülikooli struktuuri reformi käigus.

LTT kodulehe andmeil on  Loodus- ja täppisteaduste valdkond tunnustatud loodusteaduste-, tehnoloogia- ning IT-alase  kompetentsi keskuseks Eestis, kus õpetab suur hulk maailmatasemel välislektoreid ja tudengitele pakutakse maailmatasemel kõrgharidust.

Juhtimine

Valdkonna juhib dekaan, kes vastutab valdkonna personali-, õppe-, teadus-, arendus-, finants- ja majandustegevuse eest. Aastatel 2016–2019 oli dekaani ametis Peeter Burk, alates 2020. aastast Leho Ainsaar.

Valdkonnal on 25-liikmeline nõukogu. Nõukogu esimees on dekaan.

Struktuur
Loodus- ja täppisteaduste valdkonda kuulub kümme instituuti:
Arvutiteaduse instituut 
Eesti Mereinstituut (asub Tallinnas)
Füüsika instituut
Genoomika instituut
Keemia instituut
Matemaatika ja statistika instituut
Molekulaar- ja rakubioloogia instituut
Tartu observatoorium (asub Tõraveres)
Tehnoloogiainstituut
Ökoloogia ja maateaduste instituut

Viited

Välislingid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna koduleht
Tage Thompson

Tage Nathaniel Thompson (sündinud 30. oktoobril 1997 Glendale'is, Arizonas) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Buffalo Sabres.

Aastatel 2015–2017 mängis ta Connecticuti Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2016. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draftis 26. valikuna. 2017. aasta märtsis sõlmis ta Bluesiga kolmeaastase lepingu ning debüteeris hooaja 2016–17 lõpus American Hockey League'is Bluesi noorteklubis Chicago Wolves.

NHL-is debüteeris Thompson Bluesi meeskonnas 4. oktoobril 2017 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 18. detsembril mängus Edmonton Oilersi vastu. 2018. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Sabresile. 2020. aasta oktoobris pikendas ta Sabresiga lepingu kolme aasta võrra.

2015. aastal tuli Thompson USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2017. aastal juunioride maailmameistriks USA kuni 20-aastaste koondisega. 2018. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid 
 Tage Thompson NHL.com lehel
 Tage Thompson hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Sündinud 1997
Farquhar-Hill

Farquhar-Hill on Suurbritannia poolautomaatvintpüss. Selle konstrueerisid Moubray G. Farquhar ja Arthur H. Hill. Farquhar-Hill oli üks 20. sajandi esimestest poolautomaatsetest vintpüssidest.

Vaata ka
Avtomat Fjodorova
Cei-Rigotti
Winchester Model 1907
Mondragón (vintpüss)
Remington Model 8

Välislingid
http://www.forgottenweapons.com/early-semiauto-rifles/farquhar-hill/
https://www.youtube.com/watch?v=oXpgJ4JydN4&context=C3e909ffUDOEgsToPDskLEvZCzQCJx5v1XwnvdmwOe
https://web.archive.org/web/20130527062140/http://www.nramuseum.org/the-museum/the-galleries/america-ascending/case-58-world-war-i-diorama/farquhar-hill-model-1909-experimental-semi-automatic-rifle.aspx
https://archive.is/20130710182500/http://www.rememuseum.org.uk/collections_view.aspx?id=151

Suurbritannia relvad
Poolautomaatvintpüssid
Šimon Hrubec

Šimon Hrubec (sündinud 30. juunil 1991 Vimperkis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina KHL-i klubis Omski Avangard.

Tšehhi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 České Budějovice Motori meeskonnas.

Aastatel 2012–2019 mängis ta Tšehhi kõrgliigas Třineci HC Oceláři ridades. Hooajal 2016–17 sai ta Tšehhi kõrgliigas väravavahtidest kirja enim võite (28) ja nullimänge (7). 2018. aastal jõudis ta Jäähoki Meistrite Liigas Ocelářiga poolfinaali, kus kaotati hilisemale võitjale JYP-ile. Hooajal 2017–18 oli Hrubec Meistrite Liigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (96,19%) ning ta valiti Meistrite Liiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks. 2019. aastal tuli ta Ocelářiga Tšehhi meistriks. Tšehhi kõrgliiga hooaja 2018–19 väljalangemismängudes valiti Hrubec väärtuslikumaks mängijaks.

2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Kunluni Red Star.

2020. aasta novembris siirdus ta Avangardi. 2021. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika.

Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Hrubec osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Šimon Hrubec hockeydb.com lehel
 The Faceoff: Šimon Hrubec. khl.ru. 19.5.2021

Tšehhi jäähokimängijad
Kunluni Red Stari mängijad
Omski Avangardi mängijad
Sündinud 1991
Mati Eliste

Mati Eliste (26. mai 1941 – 28. detsember 2020) oli eesti sportlane ja ajakirjanik.

Ta lõpetas 1959 Tallinna 10. Keskkooli ja 1963 Leningradi Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi. 

Eliste alustas ujumistreeninguid 1954 Tallinna Kalevis Sylvi Pressi juhendamisel. Nõukogude Liidu meistrivõistlustel saavutas ta 1961. aastal 4 x 100 m kombineeritud teateujumises hõbeda (Burevestniku koondises) ja 1960. aastal pronksi (Leningradi koondises). Eliste tuli kolmekordseks Nõukogude Liidu üliõpilasmeistriks ja üheksakordseks Eesti meistriks. Eesti rekordeid parandas ta kümnel korral. 

Pärast sportlaskarjääri töötas ta õpetaja ja ujumistreenerina. Televaatajatele sai ta tuntuks tänu Eesti Televisiooni menusaatele "Reklaamiklubi", mida ta juhtis aastatel 1973–1990. "Need naljad, mis "Reklaamiklubist" tulid, olid ikka sellised, et ühel hetkel pahvatas see seltskond naerma, mitte ainult saates, vaid üle Eesti," meenutas Eliste 2016. aastal "Prillitoosis"." Tegemist oli Eesti Televisiooni kõige vaadatuma saatega. Vaadatavusrekord sündis siis, kui seda saadet vaatas 72,5 protsenti kogu Eesti elanikkonnast.

Mati Eliste oli aastatel 1964–1976 ajalehe Noorte Hääl spordiosakonna juhataja, 1989–1991 Spordilehe toimetaja, 1991–1995 Eesti Ajalehtede Liidu tegevdirektor, 1995–1996 Eesti Spordifondi tegevdirektor ja 1996–1999 Spordilehe vastutav väljaandja. Ajakirjanikuna viibis Eliste 1972. aasta Sapporo ja 1976. aasta Innsbrucki taliolümpiamängudel.

Eliste kuulus 1966–1968, 1972–1976 ja 1983–1988 Ujumisföderatsiooni presiidiumi. Oli 1964–1969 Tallinna ujumissektsiooni presiidiumi esimees ja 1987–1993 Meisterujumise U-klubi president. 1999–2009 Pirita halduskogu esimees. Mati Eliste oli Lions Club Tallinn Eesti I president aastatel 2004–2005 ja Lions klubi Eesti Piirkonna kuberner 2009 aastal.

Eliste oli filmi "Eesti spordiajaloost" stsenarist (1990) ning raamatute "XII taliolümpiamängud. Innsbruck 1976" (1977) ja "Eesti ujumise lugu" (2017) üks kaasautoreid.

Viited

Välislingid
 Reklaamiklubi naeratus. Vahur Kersna dokumentaalsaade Reklaamiklubist. ETV, 2021

Eesti saatejuhid
Eesti ujujad
Eesti ajakirjanikud
Lesgafti-nimelise Riikliku Kehakultuuri Ülikooli vilistlased
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1941
Surnud 2020
Stefan Janev

Stefan Janev (bulgaaria keeles Стефан Динчев Янев; sündinud 1. märtsil 1960 Popovitsas) on Bulgaaria sõjaväelane ja riigitegelane. Ta oli Bulgaaria sõjaväelane (brigaadikindral). Alates 13. detsembrist 2021 kuni 28. veebruarini 2022 oli ta Bulgaaria kaitseminister.

Ta sündis Plovdivi piirkonnas Popovitsa külas. Ta lõpetas 1979. aastal Plovdivis asuva tehnikakooli elektrotehnika alal. Aastatel 1979–1983 õppis ta Šumenis asuvas Kõrgemas Suurtükiväekoolis, mille lõpetas erialal "Maapealne suurtükivägi" ja tsiviilerial "Elektroonilised arvutid". Aastatel 1991–1993 õppis ta Sofias Georgi Rakovski Sõjaväeakadeemias.

Ta oli 27. jaanuarist kuni 4. maini 2017 Bulgaaria kaitseministri kohusetäitja ja 12. maist kuni 13. detsembrini 2021 Bulgaaria peaministri kohusetäitja.

Isiklikku 
Lisaks bulgaaria keelele valdab ta inglise, saksa ja vene keelt. Ta on abielus ja kahe lapse isa.

Välislingid 
 "Bulgaaria kaitseminister tagandatakse vaoshoitud suhtumise tõttu Ukraina sõtta". maailm.postimees.ee. 28.2.2022.

Bulgaaria poliitikud
Bulgaaria sõjaväelased
Bulgaaria kaitseministrid
Sündinud 1960
Haršavardhana

Haršavardhana (हर्षवर्धन Harṣavardhana) ehk Harša (हर्ष Harṣa; umbes 590 – 647) oli Põhja-India suurkuningas 606. aastast ning sanskritikeelne näitekirjanik.

Harša astus troonile 16-aastasena, kui tema vend oli mõrvatud. 

Harša toetas luulet. Tema õueluuletaja Bānabhatta romaan "Harṣacarita" ülistab tema elu ja tegevust.

Haršale omistatakse kolm näidendit. "Ratnāvalī" ja "Priyadarśikā" on koomilised armastusdraamad, mis on saanud nime oma naispeategelaste järgi. "Nāgānanda" on budistlike sugemetega.

India monarhid
India kirjanikud
Sündinud 590. aastatel
Surnud 647