joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Thomas Alsgaard

Thomas Alsgaard (sündinud 10. jaanuaril 1972 Norras Lørenskogis) on murdmaasuusataja, viiekordne olümpiavõitja (1994, 1998 ja 2002) ja kuuekordne maailmameister.

Thomas Alsgaard sai eriti tuntuks sellega, et oskas väga tehniliselt suusatada vabastiilis. Tippu tõusis ta 1994. aasta taliolümpiamängudel Lillehammeris, kui tuli üllatuslikult alles 22-aastasena olümpiavõitjaks 30 km vabastiilis.

Suusatajakarjääri järel harrastas Thomas Alsgaard autorallit ja osales isegi Jyväskyläs MM-ralli etapil.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1994  Lillehammer
  olümpiavõitja 30 km vabastiil 
  hõbemedal 4×10 km teatesõit
 1998  Nagano
  olümpiavõitja 15 km vabastiil 
  olümpiavõitja 4×10 km teatesõit
  2002  Salt Lake City
  olümpiavõitja 15 km klassikastiil + 15 km vabastiil
  olümpiavõitja 4×10 km teatesõit

Maailmameistrivõistlustel 

 1995  Thunder Bay
  maailmameister 4×10 km teatesõit
 1997  Trondheim 
  maailmameister 4×10 km teatesõit
  pronksmedal 30 km vabastiil
 1999  Ramsaus 
  maailmameister 15 km vabastiil
  hõbemedal 30 km vabastiil
  hõbemedal 4×10 km teatesõit
 2001  Lahti
  maailmameister 4×10 km teatesõit
 2003  Val di Fiemme
  maailmameister 30 km ühisstardiga klassikasõit
  maailmameister 4×10 km teatesõit

Maailmakarikavõistlustel 

Thomas Alsgaard osales tippsportlase karjääri ajal kokku 98 karikavõistluste etapil ja tuli 29 korral esikolmikusse, millest 13 korda saavutas esikoha, ning sai 1998. aastal maailmakarikavõistlustel üldvõitja karika.

Maailmakarikas 

Üldkarikas
 1. koht: 1998
 2. koht: 2002
 3. koht: 2001

Sprindikarikas
 1. koht: 1998

Maailmakarika etappide võidud

Isiklikku

Vaata ka 
Suusatamine 1994. aasta taliolümpiamängudel
Murdmaasuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel

Välislingid 

 

Norra murdmaasuusatajad
Sündinud 1972
Kergejõustik 1900. aasta suveolümpiamängudel

Kergejõustik 1900. aasta suveolümpiamängudel. Kergejõustikuvõistluste finaalid II suveolümpiamängudel toimusid viiel päeval: 14, 15, 16, 19, ja 22. juulil. Välja jagati 23 komplekti medaleid. Kokku osales võistlustel 117 sportlast 15 riigist.

Võistlusaladest, mis on püsinud ka kõigil järgnevatel olümpiamängudel, olid esimest korda kavas 200 m jooks, 400 m tõkkejooks, takistusjooks (2500 m ja 4000 m), mis on hilisematel mängudel kavas 3000 m takistusjooksuna ja vasaraheide. 60 m jooks, 200 m tõkkejooks, 5000 m meeskonnajooks ning paigalt kõrgus-, kaugus- ja kolmikhüpe olid samuti esmakordselt võistluste kavas, kuid hiljem on need alad välja langenud.

Tulemused

60 m jooks 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 10

100 m jooks 

Finaal: 14. juuli
Osavõtjaid: 19
Maailmarekord: 10,8 Luther Cary, USA
Olümpiavõitja 1896: 12,0 Thomas Burke, USA

200 m jooks 

Finaal: 22. juuli
Osavõtjaid: 15

400 m jooks 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 15
Olümpiavõitja 1896: 54,2 Thomas Burke, USA

800 m jooks 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 15
Olümpiavõitja 1896: 2.11,0 Edwin Flack, USA

1500 m jooks 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 9
Maailmarekord: 4.10,4 Albin Lermusiaux, Prantsusmaa
Olümpiavõitja 1896: 4.33,2 Edwin Flack, USA

Maraton 

Finaal: 19. juuli
Osavõtjaid: 19
Maailmarekord: 2.54,14 Johan Nyström, Rootsi
Olümpiavõitja 1896: 2.58,50 Spyrídon Loúis, Kreeka

110 m tõkkejooks 

Finaal: 14. juuli
Osavõtjaid: 8
Olümpiavõitja 1896: 17,6 Thomas Curtis, USA

200 m tõkkejooks 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 11
Maailmarekord: 23,6 Alvin Kraenzlein, USA

400 m tõkkejooks 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 5

2500 m takistusjooks 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 6

4000 m takistusjooks 

Finaal: 16. august
Osavõtjaid: 6

5000 m meeskonnajooks 

Finaal: 22. juuli
Osavõtjaid: 2 võistkonda

Kõrgushüpe

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 8
Maailmarekord: 1.97 Michael Sweeney, USA
Olümpiavõitja 1896: 1.81 Ellery Cark, USA

Teivashüpe 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 8
Maailmarekord: 3.62 Raymond Clapp USA
Olümpiavõitja 1896: 3.30 William Hoyt, USA

Kaugushüpe 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 12
Maailmarekord: 7.50 Meyer Prinstein, USA
Olümpiavõitja 1896: 6.35 Ellery Clark, USA

Kolmikhüpe 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 13
Maailmarekord: 15.25 Daniel Shanahan, USA
Olümpiavõitja 1896: 13.71 James Connolly, USA

Paigalt kõrgushüpe 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 3
Maailmarekord: 1.63 Raymond Ewry, USA

Paigalt kaugushüpe 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 4

Paigalt kolmikhüpe 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 10

Kuulitõuge 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 11
Maailmarekord: 14.88 Dennis Horgan, Iirimaa
Olümpiavõitja 1896: 11.22 Robert Garrett, USA

Kettaheide 

Finaal: 15. juuli
Osavõtjaid: 15
Maailmarekord: 39.42 František Janda-Suk, Böömimaa
Olümpiavõitja 1896: 29.15 Robert Garrett, USA

Vasaraheide 

Finaal: 16. juuli
Osavõtjaid: 5
Maailmarekord: 49,73 John Flanagan, USA

Medalid 

Kergejõustik olümpiamängudel
1900. aasta suveolümpiamängud
Sünteetiline evolutsiooniteooria

Sünteetiline evolutsiooniteooria on bioloogias 1930. aastatel välja kujunenud neodarvinistlik teooria, millega ühendati Charles Darwini loodusliku valiku teooria, mis seletab liikide evolutsiooni, Gregor Mendeli geneetikateooriaga, mis tegeleb pärilikkusega. Sellega sai evolutsiooniteooria aluseks populatsioonigeneetika.

Tähtsamate teadlaste seas, kelle uurimused aitasid kaasa sünteetilise evolutsiooniteooria kujunemisele, olid Ronald Fisher, Theodosius Dobzhansky, J. B. S. Haldane, Sewall Wright, Julian Huxley, Ernst Mayr ja George Gaylord Simpson.

Sünteetilise evolutsiooniteooria kujunemine muutis neodarvinismi enam kui pooleks sajandiks bioloogia valdavaks lähenemisviisiks.

Ajalugu

Mendeli seadused taasavastati 1900. Oli aga lahkarvamusi selle suhtes, millisele muutlikkusele looduslik valik toimib. Biomeetria koolkond, mille eesotsas oli Karl Pearson, lähtus Darwini mõttest, et evolutsiooni seisukohast mängivad rolli väikesed erinevused. Mendeliaanide koolkond, mille eesotsas oli William Bateson, leidis aga, et Mendeli uurimus tõi välja evolutsioonimehhanismi suurte erinevuste korral.   

Lõpuks lahendas selle probleemi Ronald Fisher, kes 1918 avaldas artikli "On the correlation between relatives on the supposition of Mendelian inheritance", milles ta mudeli abil näitas, kuidas katkeline muutlikkus võib olla paljude lookuste toime tulemus. Seda peetakse üldiselt sünteetilise evolutsiooniteooria alguseks.

Sünteetilise evolutsiooniteooria seisukohad

Sünteetilise evolutsiooniteooria järgi selle 1930. ja 1940. aastateks väljakujunenud kujul tekib geneetiline muutlikkus populatsioonides juhuslikult mutatsioonide tõttu (praegu teatakse, et mutatsioone tekitavad vead DNA replikatsioonis) ja rekombinatsiooni tõttu (see on homoloogiliste kromosoomide ristsiire meioosi ajal). Evolutsioon seisneb põhiliselt alleelisageduste muutumises põlvkondade lõikes geenitriivi, geenisiirde ja loodusliku valiku tagajärjel. Liigiteke leiab aset järk-järgult, kui populatsioonid geograafiliste barjääride tõttu reproduktiivselt isoleeruvad.

Edasine areng 

Pärast esialgset väljakujunemist 1930. ja 1940. aastatel on sünteetilise evolutsiooniteooria areng jätkunud. Kõige märkimisväärsem paradigmavahetus on niinimetatud Williamsi revolutsioon pärast seda, kui George C. Williams 1960. aastatel tuli välja geenikeskse vaatega evolutsioonile.

Vaata ka
populatsioonigeneetika

Kirjandust 
Mayr, E. (2004). 80 aastat vaatlusi evolutsioonimaastikul. Akadeemia 12 (189), 2596–2603. (Eesti keelde tõlkinud Kalle Hein.) 

Evolutsiooniteooria
Denzel Washington

Denzel Washington (sündinud 28. detsembril 1954 Mount Vernonis New Yorgi osariigis) on USA filminäitleja, kes võitis aastal 2002 Oscari parima näitleja kategoorias.

Filmid

Isiklikku 
Ta on 25. juunist 1983 abielus näitleja Pauletta Pearsoniga, neil on neli last: John David (sündinud 1983), kes on endine jalgpallur ja näitleja; Katia, kes lõpetas aastal 2010 Yale'i Ülikooli Bachelor of Arts kraadiga ning kaksikud Olivia ja Malcolm (sündinud 1991).

Tunnustus

Auhinnad 
 Parima meeskõrvalosatäitja Oscar
 1990. aastal rolli eest filmis "Au ja hiilgus"
 Parima meespeaosatäitja Oscar
 2002. aastal rolli eest filmis "Treeningpäev"

 Los Angelese filmikriitikute parima meesnäitleja auhind
 2001. aastal rolli eest filmis "Treeningpäev"

Nominatsioonid 
 Nominatsioon parima meeskõrvalosatäitja Oscarile
 1988. rolli eest filmis "Cry Freedom"
 1993. rolli eest filmis "Malcom X"
 Nominatsioon parima meespeaosatäitja Oscarile
 2000. rolli eest filmis "Mees kui orkaan"

Välislingid 

 
 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Ameerika Ühendriikide filmiprodutsendid
Sündinud 1954
Lynx

"Lynx" on mitmetähenduslik sõna:
 Lynx on ilveste perekonna ladinakeelne nimetus
 Lynx on kopterimark
 Lynx on tekstipõhine veebibrauser
 Lynx oli Rootsi soomusauto Pansarbil m/39
100 meetri tõkkejooks

100 m tõkkejooks on kergejõustiku ala, mida enamasti viljelevad naissportlased. Meestel on lähedane ala 110 m tõkkejooks. Sisekergejõustikus võistlevad nii mehed kui naised 60 meetri distantsil.

Naistel on tõkked 84 cm, meestel 107 cm kõrgused.

Olümpiamängude medalivõitjad 

Vaata ka 80 m tõkkejooks (olümpiavõitjad 1932 kuni 1968)

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Välislingid 

 100 m tõkkejooksu kõigi aegade edetabel
 100 m jooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011

Tõkkejooks
Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia

Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia (saksa Haus Sachsen-Coburg und Gotha, inglise House of Saxe-Coburg and Gotha) on dünastia Euroopas, mis valitses Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogkonda 1826–1918, Belgiat alates 1830. aastast, Portugali 1853–1910, Bulgaariat 1887–1946 ning Suurbritanniat ja selle dominioone alates 1901. aastast.

Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogid

1826–1844 Ernst I
1844–1893 Ernst II
1893–1900 Alfred
1900–1918 Carl Eduard

Belgia kuningad

1831–1865 Léopold I
1865–1909 Léopold II
1909–1934 Albert I
1934–1951 Léopold III
1951–1993 Baudouin I
1993–2013 Albert II
2013–... Philippe I

Suurbritannia kuningad ja kuningannad

1901–1910 Edward VII
1910–1936 George V
1936 Edward VIII
1936–1952 George VI
1952–2022 Elizabeth II
2022... Charles III

Esimese maailmasõja ajal loobus Briti kuningapere Saksa tiitlitest ja dünastia nimi muudeti inglispärasemaks. 17. juulil 1917 teatas George V, et kõik Victoria meesliinis järeltulijad hakkavad kandma Windsori nime, mis valiti nii Windsori lossi kui ka linna järgi.

Alates kuninganna Elizabeth II abielust prints Philipiga kannavad nende järeltulijad ametlikult nime Windsor-Mountbatten.

Portugali kuningad

1853–1861 Pedro V
1861–1889 Luis
1889–1908 Carlos I
1908–1910 Manuel II

Portugali valitsejateks said Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia liikmed, kui Ernst I nõbu abiellus Bragança dünastiast Portugali kuninganna Maria II-ga. Tavaliselt loetakse ka nelja viimast Portugali kuningat Bragançadeks või Bragança-Wettiniteks (Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia on Wettini dünastia üks haru).

Bulgaaria tsaarid

1887–1918 Ferdinand I (kuni 1908. aastani vürst)
1918–1943 Boris III
1943–1946 Simeon II (hilisem Bulgaaria peaminister Simeon Sakskoburggotski nime all 2001–2005)

Viited

 
Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik
Suurbritannia
Belgia ajalugu
Portugali kuningriik
Bulgaaria ajalugu
Tudorid

Tudorid oli dünastia, mis valitses Inglismaa kuningriiki 1485–1603.

Tudorid olid Lancasteri dünastia kõrvalharu. Dünastiale pani aluse Henry VI vennapojana samuti troonile õigust omanud  Henry Tudor, kes saavutas Rooside sõjas võidu Richard III üle ja sai seejärel Inglise kuningaks.

Tudori dünastiast Inglise kuningad ja kuningannad 
1485–1509 Henry VII
1509–1547 Henry VIII
1547–1553 Edward VI
1553–1558 Mary I
1558–1603 Elizabeth I

Vaata ka

Inglismaa ja Šotimaa monarhide loend 
Lancasteri dünastia
Yorki dünastia
Leelismetallid

Leelismetallid on perioodilisussüsteemi IA rühma kuuluvad metallilised elemendid. Need on:
 liitium
 naatrium 
 kaalium
 rubiidium
 tseesium
 frantsium

Nimetus "leelismetallid" tuleneb sellest, et rühma kahe peamise esindaja – naatriumi ja kaaliumi – hüdroksiidid on iidsest ajast tuntud leeliste nime all. Vaba kaaliumi ja naatriumi õnnestus sulatatud leeliste elektrolüüsimisel esimesena saada 1807. aastal inglise keemikul Humphry Davyl.

Et leelismetallide aatomitel on väliskihis ainult üks elektron, mis asub tuumast kaugel, loovutavad nad selle elektroni väga kergesti, muutudes positiivse laenguga ioonideks. Elektronide väliskihi ja eelviimase kihi ühesugusest ehitusest on tingitud kõikide leelismetallide omavaheline suur sarnasus, erinevused seisnevad peamiselt suurema järjenumbriga elementide oluliselt suuremas keemilises aktiivsuses. Keemiliste omaduste poolest kuuluvad leelismetallid kõige aktiivsemate elementide hulka – nad on väga tugevad redutseerijad.

Looduses esinevad leelismetallid eranditult ühenditena. Naatrium ja kaalium kuuluvad maakera kõige levinumate elementide hulka: naatriumkloriid (sool) sisaldub merevees ning moodustab paiguti võimsaid kivisoolalademeid. Suurtes kogustes leidub ka teisi naatriumisoolasid: naatriumnitraati, naatriumkarbonaati (sooda) ja naatriumsulfaati. Looduslikest kaaliumisooladest on levinuim kaaliumkloriid. Teised leelismetallid on looduses tunduvalt vähem levinud, frantsiumi esineb looduslikult väga väheses koguses aktiiniumireas (poolestusajaga kuni 22 minutit on ta kõige lühema poolestusajaga kõigi esimese 105 elemendi seas, ja erinevalt suurema järjenumbriga elementidest pole frantsiumi puhul tõenäone seni avastamata pikema poolestusajaga isotoopide olemasolu). 

Kõik leelismetallid moodustavad hüdroksiide, mis lahustuvad hästi vees ja dissotsieeruvad, eraldades hüdroksiidioone.

Vaata ka
Leelismuldmetallid
Keemiliste elementide perioodilisussüsteem
Kiirus

Kiirus üldisemas mõttes tähendab muutumiskiirust – suurust, mis näitab ajaühikus toimuvat muutust, näiteks keemilise reaktsiooni kiirust, temperatuuri või õhurõhu muutumise kiirust. 

Kitsamas tähenduses mõeldakse kiiruse all liikumiskiirust – füüsikalist suurust, mis näitab, kui palju muutub liikuva keha asukoht ruumis ajaühiku jooksul. Järgnevas artiklis ongi kõne all liikumiskiirus.

Füüsikalise suurusena on kiiruse tähis v, mis tuleneb ladina keele sõnast vēlōcitās kiirus. Kiiruse SI mõõtühik on meeter sekundis (m/s ehk m·s–1), laialt on kasutusel ka ühik kilomeeter tunnis (km/h), kusjuures 1 m/s = 3,6 km/h.

Eristatakse ühtlast, keskmist ja hetkkiirust.

Ühtlane kiirus 
Ühtlase liikumise korral väljendab kiirust valem
,
kus  on aja  vältel läbitud teepikkus.

Keskmine kiirus 
Mitteühtlase liikumise korral saab arvutada keskmise kiiruse , mis on keha poolt läbitud teepikkuse  ja selleks kulunud aja  jagatis:
.

Hetkkiirus 
Hetkkiiruse all võidakse mõelda
 vektorit, mille suunaks on liikumissuund kolmemõõtmelises ruumis ja mille moodul (kiiruse absoluutväärtus) näitab liikumise intensiivsust;
 märgiga reaalarvu, kui keha liigub mööda sirget või muud joont ning sellel joonel on kokku lepitud positiivne suund. Näiteks ringliikumisel loetakse tavakohaselt positiivseks vastupäeva liikumist.

Enamasti mõeldakse füüsikas hetkkiiruse all kiirusvektorit . Hetkkiirusvektorit iseloomustab matemaatiliselt kohavektori  esimene tuletis aja  järgi:

.

Tuletise märk on positiivne, kui kiirus kasvab, ja negatiivne, kui kiirus kahaneb. 

Hetkkiirusvektori tuletis aja järgi on omakorda kiirenduse vektor.

Liikumiskiirusi looduses ja tehnikas

Vaata ka

 Liikumine
 Laine levimiskiirus
 Nurkkiirus
 Joonkiirus

Viited 

Füüsikalised suurused

fr:Vitesse
Mass

Mass on füüsikaline suurus, mis väljendab keha (füüsika) kahte omadust:
 mass kui inertne mass väljendab keha inertsi ehk võimet säilitada oma liikumise kiirust (selle muutmiseks on tarvis rakendada jõudu);
 mass kui raske mass väljendab keha võimet tõmmata ligi teisi kehi ehk osaleda gravitatsioonilises vastastikmõjus. Ekslikult mõistetakse mõnikord massi all ka kaalu.

Inertne mass ja raske mass on ekvivalentsed, kusjuures nende ekvivalentsus on klassikalises mehaanikas kogemuslik tõsiasi, millel puudub teoreetiline põhjendus. Oletus nende masside võrdsusest, Einsteini ekvivalentsuprintsiip, on Einsteini üldrelatiivsusteooria aluseks.

Massi tähistatakse enamasti sümbolitega m või M, mis tulenevad ladina sõnast massa ("mass, raskus, tainas, kamakas"); ladina sõna kasutus füüsikalises tähenduses sai alguse Isaac Newtoni 1687. aastal avaldatud teosest "Philosophiæ Naturalis Principia Mathematica". Massi mõõtühik SI-süsteemis on kilogramm (kg).

Inertne mass 

Keha (inertse) massi m, kiirenduse  ja kehale mõjuva jõu  vahel eksisteeriva seose annab Newtoni II seadus:

 .

See seos ei võimalda siiski massi mõõtmist kui puudub sõltumatu printsiip jõu defineerimiseks ja mõõtmiseks. Kuid vastavalt Newtoni III seadusele kahe vastastikmõjustuva keha korral jõud, millega esimene keha mõjub teisele, on võrdvastupidine jõuga, millega teine keha mõjub esimesele. Järelikult absoluutväärtuselt , mis lubab nende kehade inertsete masside suhte leida kiirenduste mõõtmise teel.

Raske mass 

Gravitatsioonijõud mõjub kehi ühendava sirge sihil ning tõmbab neid teineteise poole. Selle jõu moodul on 

 

kus m1 ja m2 on kehade (rasked) massid, r nendevaheline kaugus ja G gravitatsioonikonstant.

Vaata ka

 Kaasmass
 Seisumass

Välislingid 

 Ilmar Ots. Mass ei sõltu kiirusest! Horisont 3/2008

Füüsikalised suurused
Mehaanika
Gravitatsioon
Kaal

Kaal on vektoriaalne füüsikaline suurus, mis näitab jõudu, millega kehale mõjub gravitatsioon. Tähis P. SI-süsteemi mõõtühik N.

, kus P on kaal, m on keha mass ja g on raskuskiirendus.

Kiirendusega liikuv keha
Kiirendusega liikuva keha kaal:

, kus a on keha kiirendus.

Kaaluta olek 

Kui keha kiirendus on võrdne raskuskiirendusega, siis on selle kaal 0:

.

Kui keha kaal on 0, siis öeldakse, et keha on kaaluta olekus.

Vaata ka 

 Mass
 Kehakaal

Füüsikalised suurused
Mehaanika

vi:Tương tác hấp dẫn#Trọng lực
Jõud

Jõud on kehale suunatud mistahes toime, mis mõjutab tema liikumise iseloomu ja/või tema kuju. Mehaanikas on jõud kehade vastastikuse mõju mõõduks. Jõud on vektoriaalne suurus, mis tähendab, et tal on

moodul ehk arväärtus ehk suurus (tugevus, intensiivsus),
suund
rakenduspunkt.

Jõu mõjusirge (vanem nimetus jõu kandesirge) on sirge, mis läbib jõu rakenduspunkti ja sihilt ühtib jõu suunaga.

Newtoni teise seadus defineerib kehale mõjuva jõu võrdelisena keha massi ning kiirenduse korrutisega.

Jõu tähis füüsikalise suurusena on F, mis tuleneb ladina sõnast fortis ("tugev").

Jõu mõõtühik SI-süsteemis on njuuton (N). Jõud 1 N annab kehale, mille mass on 1 kg, kiirenduse 1 m/s².

Jõu projektsioon teljel 
Jõu projektsioon teljel on skalaarne suurus, mis võrdub jõu algus- ja lõpp-punkti projektsioonide vahelise lõigu pikkusega, võetuna vastava märgiga. Projektsioon loetakse positiivseks, kui üleminek vektori alguse projektsioonist lõpu projektsioonini toimub telje positiivses suunas, ja negatiivseks, kui see toimub teljega vastupidises suunas.

Jõusüsteem 
Jõusüsteemiks nimetatakse staatikas kehale mõjuvate jõudude kogumit. Jõusüsteeme jaotatakse:

 Koonduv jõusüsteem – koonduvasse jõusüsteemi kuuluvate jõudude mõjusirged lõikuvad ühes ja samas punktis.
 Paralleeljõudude süsteem – paralleeljõudude süsteemi kuuluvate jõudude mõjusirged on paralleelsed.
 Üldine jõusüsteem – jõusüsteemi, mis pole ei koonduv jõusüsteem ega paralleeljõudude süsteem, nimetatakse üldiseks jõusüsteemiks.
 Tasapinnaline jõusüsteem – tasapinnalisse jõusüsteemi kuuluvate jõudude mõjusirged asuvad ühel ja samal tasandil.
 Ruumiline jõusüsteem – ruumilisse jõusüsteemi kuuluvate jõudude mõjusirged ei asu ühel ja samal tasandil.

Newtoni seadused 

Jõu määramiseks saab kasutada Newtoni II seadust, mille kohaselt keha kiirendus () on samasuunaline ja tugevuselt võrdeline talle mõjuva jõuga , kus võrdeteguriks on keha mass ():

 .

Kui kehale mõjub tundmatu jõud, siis tuleks eelnevalt leida keha (inertne) mass (see, mida kaaluga mõõdetakse, on raske mass). Selleks saab kasutada Newtoni III seadust, mille kohaselt mõju ja vastumõju on võrdsed (ja vastassuunalised). Seega, kui kaks keha (massidega m1 ja m2) on interaktsioonis, siis

 ,

mis lubab jõust sõltumatult määrata masside suhte

Vaata ka

Aktiivne jõud
 Gravitatsioon
 Fundamentaalne vastastikmõju
 Elektromagnetiline vastastikmõju
Inertsijõud
Konservatiivne jõud (füüsika)
Taastav jõud
Vardas mõjuv jõud
Üleslükkejõud
Ampère'i jõud
Lorentzi jõud
Van der Waalsi jõud

Viited 

Füüsikalised suurused
Edwin Moses

Edwin Moses (õige nimega Edward Corley; sündinud 31. augustil 1955 Ohios Daytonis) on USA kergejõustiklane (400 m tõkkejooks), kahekordne olümpiavõitja (1976 ja 1984) ja kahekordne maailmameister (1983 ja 1987).

Edwin Mosest võib julgelt nimetada läbi aegade parimaks 400 m tõkkejooksjaks. Ta domineeris oma alal üle kümne aasta alates  Montréali olümpiamängudest kuni Sŏuli olümpiamängudeni, kus sai elu ainsa kaotuse suurvõistlustel. 

Ta püstitas jooksja kohta harukordse rekordi: oli võitmatu ajavahemikus 26. augustist 1977 (kaotas Harald Schmidile) kuni 4. juunini 1987 (võitis Danny Harris). Sellesse ajavahemikku mahtus 122 jooksu (neist 107 finaali) 400 m tõkkejooksus. Ainult ühel kergejõustiklasel läbi aegade on ette näidata rohkem järjestikuseid võite ühel alal (Iolanda Balaş Rumeeniast võitis 140 kõrgushüppevõistlust järjest).

Üldse osales Moses kogu oma jooksjakarjääri jooksul (1975–1988) 187 400 m/440 jardi tõkkejooksus, millest võitis 178, 45 korda jooksis alla 48 sekundi.

Moses jooksis kõik tõkkevahed 13 sammuga. 1972. aasta olümpiavõitja John Akii-Bua on öelnud, et kui keegi peaks üritama niiviisi (13 sammu) joosta, siis finišisse ta ei jõua.

Moses on arvatud IAAFi kuulsuste halli.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1976 Montreal 
 olümpiavõitja 47,64 maailmarekord
 1984 Los Angeles 
 olümpiavõitja 47,75 
 1988 Sŏul 
 pronksmedal 47,56

Maailmameistrivõistlustel 

 1983 Helsingi 
 maailmameister 47,50 
 1987 Rooma 
 maailmameister 47,46

Maailmakarikavõistlustel 

 1977 Düsseldorf
 1. koht 47,58
 1979 Montréal
 1. koht 47,53
 1981 Rooma
 1. koht 47,37

Hea Tahte mängudel 

 1986 Moskva 
 1. koht

Maailmarekordid

Isiklikud rekordid 

200 m – 21,43 (1977)
400 m – 45,60 (1977)
800 m – 1.48,98 (1983)
110 m tõkkejooks – 13,64/13,5 (1978)
400 m tõkkejooks – 47,02

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide tõkkejooksjad
Sündinud 1955
Töö (täpsustus)

Töö võib tähendada mitut asja.
Töö on inimeste tegevus kasulike saaduste valmistamiseks.
Töö on isiku roll ühiskonnas.
Töö on füüsikaline suurus, mille erijuhtude seas on mehaaniline töö, elektriline töö, termodünaamiline töö.
Töö ehk kontrolltöö on teadmiste omandamise kontrollimiseks õpilastele antav kirjalik ülesanne. Vaata ka diplomitöö.
Töö on mõiste marksismis.
 Töö oli aastatel 1908–1909 Eestimaa Ametiühingute ajaleht.

Vaata ka 
 Palgatöö
200 meetri jooks

200 meetri jooks on jooksusprindialade hulka kuuluv kergejõustikuala.

Ajalugu 
Kiirjooksul on väga pikk ajalugu. Esimestel antiikolümpiamängudel (776 e.m.a.) oli kavas ainult üks ala: dromos (kiirjooks) ehk stadiodromos, mille pikkus oli 192 meetrit. Jooks toimus sirgel rajal. Dromos oli olümpiamängude ainsa alana kavas üle viiekümne aasta, mille järel lisandusid ka pikemad jooksudistantsid.

200 meetri jooks oli kaasaegsetel olümpiamängudel esimest korda kavas 1900. aastal Pariisis. 1896. aastal Ateenas ei lülitatud seda kavasse staadioni järskude kurvide tõttu (raadius ainult 9 meetrit).

200 meetri jooksu on olümpiamängudel joostud peamiselt kurviga rajal, kuid erandlikult 1904. aastal Saint Louises sirgrajal. Finaali pääses 4 jooksjat, kusjuures täpselt 200 meetrit jooksis ainult võitja Archie Hahn. Lähetaja karistas nimelt valelähte tegemise eest stardijoone nihutamisega ühe jardi võrra tahapoole.

Esimeseks olümpiavõitjaks 200 meetri jooksus tuli Walter Tewksbury Ameerika Ühendriikidest.

Maailmarekordi areng

Mehed 

Sirgrada

j: tulemus saavutati 220 jardi (201,7 m) jooksus

Täiskurviga rada

Elektrooniline ajavõtt

Naised

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Veel rekordeid

Vaata ka
200 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
200 m jooks 1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel

Välislingid 

 Meeste 200 m jooksu kõigi aegade edetabel
Naiste 200 m jooksu kõigi aegade edetabel
 Meeste 200 m jooksu edetabelid - 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011
 Naiste 200 m jooksu edetabelid - 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 -2011

Jooksualad
Tšetšeeni Vabariigi lipp

Tšetšeeni Vabariigi lipp on Venemaa Föderatsiooni kuuluva Tšetšeeni Vabariigi lipp.

Lipu kinnitas 25. mail 2004 Tšetšeenia Riiginõukogu ja 22. juunil 2004 Tšetšeeni Vabariigi president. Uus riiklik sümboolika, sealhulgas ka lipp, võeti ametlikult kasutusele 18. augustil 2004.

8. septembril 2003 teatas Ahmad Kadõrov pressikonverentsil, et peagi võetakse kasutusele uus riiklik sümboolika. Lamav hunt olevat vastuolus islami traditsiooniga. 19. novembril 2003 otsustas Tšetšeenia Riiginõukogu kuulutada välja uue puna-valge-rohelise lipu (ning vapi ja hümni) kavandi konkursi. Detsembris 2003 teatas Riiginõukogu asepresident, Tšetšeenia riikliku sümboolika töögrupi juht Danilbek Tamkajev, et töö kavanditega on lõppenud ning lipuvärvideks saavad punane ja roheline. Valgel ei olevat tšetšeenide ajaloo, kommete ja traditsioonidega mingit pistmist. Punane olevat tšetšeenide sajanditepikkune lipuvärv ning roheline sümbioliseerib islamit. Hiljem kinnitati siiski valge värviga lipp.

Uut lippu kasutab põhiliselt valitsus. Opositsioon kasutab põhiliselt vanu lippe. Tšetšeeni Vabariigi varasem lipp on sarnane Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi lipuga.

Lipu kirjeldus 
Tšetšeenia Vabariigi lipp on ristkülikukujuline kangas, millel on kaks põhivärvi – roheline ja punane. Neid lahutab kitsas valge riba. Lipu vardapoolses servas on valge kuldse rahvusliku ornamendiga kaunistatud laid. Rohelise välja kõrgus on 65 cm, valge 10 cm ning punane 35 cm. Valge vertikaalse laiu laius on 15 cm.

Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.

Tõlgendus 
Kuldne rahvuslik ornamentika sümboliseerib ajaloolist ja eripärast tšetšeeni rahvust. Roheline on islami sümbol. Punane on sõltumatuse eest valatud vere või süütute tšetšeenide valatud vere sümbol. Valged laiud sümboliseerivad teed helgesse tulevikku või puhtust.

Tšetšeeni Vabariigi lipp 1999–2004

Tšetšeeni Vabariigi varasem lipp ning ühtlasi Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi Vene-meelse opositsiooni lipp oli roheline kangas punase, valge, punase ja rohelise horisontaalse triibuga alumises osas. Proportsioonid olid 3:5.

Vaata ka 
 Tšetšeeni Vabariigi vapp
 Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi lipp
Tšetšeeni-Inguši ANSV lipp

Välislingid 
 Tšetšeeni Vabariigi sümboolika saidil geraldika.ru (vene keeles)
 Riiklik sümboolika: Tšetšeeni Vabariik ja Groznõi (vene keeles) 

Venemaa lipud
Tšetšeeni Vabariik
Siân Lloyd

Siân Lloyd (sündinud 3. juulil 1958 Walesis Maestegis) on alates 1991. aastast ITV ilmateadustaja. 

Ta on pärit õpetajate perekonnast ning saanud inglis- ja kõmrikeelse hariduse. 

1981. aastal võeti ta õpilaseks kohalikku raadiojaama.

Ta alustas 1983 telekarjääri, valmistades ette materjali saatele "BBC Wales Today". Selle koha sai ta, vastates ajalehes The Guardian ilmunud kuulutusele. 1980. aastatel oli ta kõmri- ja ingliskeelse telekanali S4C (Sianel Pedwar Cymru) teadustaja.

Vahepeal töötas ta asutuses Development Board For Rural Wales ja Cardiffis Channel 4-s.
 
Töötades aasta aega Londoni telejaamas Worldwide Television News (WTN), tegi ta koos ilmajaamaga mõned dokumentaalfilmid ilmast. Ilmajaamal oli parajasti tarvis ilmateadustajat ja nii sai ta 1991. aastal ITV ilmateadustajaks.

Aastal 1998 osales ta saates "Celebrity Countdown". 2003. aastal osales ta ITV saates "I'm a Celebrity... Get Me Out of Here!" ja oli seal esimene väljalangeja. Lisaks on ta esinenud Walesis mööbli telereklaamides.

Ta oli konferansjee kontserdil, millega tähistati Walesi Rahvuskogu avamist ning kus esinesid teiste seas Tom Jones, Shirley Bassey, Jonathan Pryce ja Ioan Gruffudd. 

Ta kuulub ühingusse SWS (Social, Welsh and Sexy).

Ta oli 2004. aasta juunist kihlatud Lembit Öpikuga. Nad tutvusid 2001. aastal. 15. aprillil 2006 esinesid nad koos saates "Kes tahab saada miljonäriks", kus teenisid kahekesi heategevuseks 64 000 naelsterlingit. Abielluda oli neil kavas 2005. aasta augustis, hiljem 2006. aasta oktoobris . Kuid pulmad jäid ära ja nad läksid lahku . Suurbritannia kõmuajalehes Daily Mirror põhjendas üks paari tuttav lahkuminekut sellega, et mõlemal oli liiga kiire elu ja et nad kasvasid sellepärast lihtsalt teineteisest lahku .

Lloyd abiellus 30. detsembril 2007 ärimees Jonathan Ashmaniga.

Viited

Välislingid
Foto ja intervjuu SL Õhtulehele
Foto ja intervjuu inglise keeles
Fotod
Foto, intervjuu inglise keeles
Video: filmiteadustus S4C-s
Foto: "I'm A Celebrity"
Fotod
Fotod
Briti parlamendis tembutab Eesti soost pleiboi, Eesti Ekspress, 30. aprill 2008

Suurbritannia inimesed
Sündinud 1958
Avatud nimekiri

Avatud nimekiri iseloomustab sellist valimisreeglit partei nimekirjadega valimistel, kus valijal on võimalus partei esitatud kandidaatide nimekirja järjekorda muuta. Erinevalt kinnisest nimekirjast on avatud nimekirja kasutamisel suurem võimalus valituks saada sellel kandidaadi, kes kogub rohkem hääli.

Avatud nimekirjadega valimisi kasutatakse enamikus maailma riikides.

Avatud nimekirja variandid 
Kandidaat peab koguma vähemalt kvoodi, tavaliselt Hare'i või Droopi kvoodi. Kui näiteks nimekiri võitis 6 kohta, aga ainult 1 kandidaat sai kvoodi, siis 6 – 1 = 5 kandidaati tuleb läbi suletud nimekirja.
Kandidaat peab koguma vähem kui kvoodi. Näiteks Hollandis tuleb kandidaadil koguda 0,25 standardkvooti. Kui näiteks nimekiri võitis kokku 6 kohta, aga ainult 4 kandidaati sai vähemalt 0,25 kvooti, siis 6 – 4 = 2 kandidaati tuleb läbi suletud nimekirja.
Täisavatud nimekiri. Kandidaatide järjekord nimekirja sees määratakse kindlaks vastavalt kogutud isiklikule häälte hulgale. Seda kasutatakse näiteks Soomes Euroopa Parlamendi valimistel.

Samuti on võimalik, et valija võib anda hääle parteile kui tervikule, näiteks Rootsis. Saab valida ka kandidaadi poolt, aga ainult valimissedelil vastava linnukese tehes. Praktikas saab kinnist nimekirja eelistav valija hääletada oma lemmikpartei esinumbri poolt.

Välislingid
 Valimistulemuste kindlakstegemine kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel, valimised.ee, vaadatud 04.10.2017

Valimised
Kurdistani Patriootlik Liit

Kurdistani Patriootlik Liit on Iraagi kurdide vasakpoolne (sotsiaaldemokraatlik) Iraani orientatsiooniga rühmitus, mille juunis 1975 asutas ja mida praegugi juhib Jalal Talabani. 

Rühmituse põhiline mõjupiirkond on Põhja-Iraagi idaosas alad Iraani piiri lähedal. 

Kurdistani Patriootlik liit haldas pärast Lahesõda koos Kurdistani Demokraatliku Parteiga lennukeelutsooni kaitse all hallanud Põhja-Iraaki, mida kurdid nimetavad Kurdistaniks. 

1992. aastal sai rühmitus vabadel valimistel 102-liikmelisse Kurdistani Rahvuskokku 50 kohta.

1995. aastal tekkis Şaddām Ḩusayni võimu alt vabastatud Põhja-Iraagis kodusõda Patriootliku Liidu ja Demokraatliku Partei vahel. Mõlemad pooled püüdsid ära kasutada Iraagi Kurdistani sisenenud Iraagi ja naaberriikide vägesid. Lahingutele tegid lõpu Prantsusmaa, Suurbritannia ja USA väeüksused. 

Rühmitusele alluvas maakaitseväes teenib umbes 50 000 pešmergi, reservis on teist sama palju mehi.

Välislingid 
Kodulehekülg

Iraagi parteid
Kurdistan
Pešmerga

Pešmergad (kurdi keeles pêşmerge, پێشمەرگە pêş 'millegi ees seisma', merge 'surm'; 'surmasõdurid')(ka sassaniidide ajast keskpärsia pahlavi „need kes surevad esimesena”) on kurdide vabaduse ja Kurdistani iseseisvuse eest võitlev vabatahtlikud sõdur. Aastal 2016 oli pešmergasid hinnanguliselt üle kolmesaja tuhande.

Vaata ka 

 Mistefa Barzanî (mulla Mustafa)
 Mesûd Barzanî
 Rojava (Rojavayê Kurdistanê, Lääne-Kurdistan)

Viited

Välislingid

 Pêşmerge
 Kurdistan-PhotoLibrary is Kurdish history in images
 BBC: Profile: Who are the Peshmerga? www.bbc.com, 12. august 2014
 November 21 2014 13:55:00, Turkish Army’s Special Forces to train Peshmerga
 04.12.2015, Turkish military reveals peshmerga training details, Anadolu Agency

Kurdistan
Eesti NSV lipp

Eesti NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Eesti NSV lipp. Lipu autor oli eesti kunstnik Paul Luhtein. 

Eesti NSV lipp kinnitati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi poolt ja võeti kasutusele 6. veebruaril 1953. aastal, lipu kavandi kujundas Paul Luhtein. 

Lipu proportsioonid on 1:2. Lipul on kujutatud valgeharjalisi merelaineid. Et eristada seda Läti NSV lipust, millel on kujutaud Daugava laineid-voogusid, on laineharjad teravad ning lainete osa tõstetud kõrgemale nii, et lipu alaserv on punane.

. Seaduse puudumisel oli varem tehtud ka selliseid lippe, millel tagaküljelgi oli sirp ja vasar, ning kuna ebaõigeid lippe ei korjatud käibelt ära, võis kuni nõukogude aja lõpuni kohata lippe, millel mõlemal pool oli sirp ja vasar.

Enne seda "lainelippu" oli kasutusel punane lipp kuldse sirbi ja vasaraga ülemises vasakpoolses nurgas. Sirbi ja vasara kohal olid seriifideta kuldsed tähed "ENSV".

Seotud arhivaale Eesti Riigiarhiivis
ERA.R-3.3.43. Seadlus Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi riigilipu kuju kinnitamise kohta.

Vaata ka
Eesti NSV vapp
Läti NSV lipp
Nõukogude Liidu lipp

Viited

Eesti NSV
Nõukogude Liidu lipud
Eesti lipud

de:Flagge Estlands#Geschichte
400 meetri jooks

400 meetri jooks on kergejõustiku ala.

400 meetrit ehk 400 meetri jooks on sprindiala kergejõustikuvõistlustel. Suveolümpiamängudel on see olnud kergejõustikukavas alates 1896. aastast meestel ja 1964. aastast naistel. Tavalisel välijooksu võistlusel on see üks rada ümber staadioni. Jooksjad stardivad eri radadel ja võistlevad kogu võistluse eraldi radadel. Paljudes riikides võistlevad sportlased 400 m (437,445 jardi) asemel 440 jardi jooksus (402,336 m) - mis on veerand miil ja sellele viidati kui "veerand miilile". 

Nagu teisedki sprindidistsipliinid, hõlmab ka 400 m jooks stardipakkude kasutamist. Jooksjad võtavad 'valmis' käsu korral stardipakkudel stardi positsiooni, võtavad efektiivsema stardiasendi  ja alustavad jooksu stardipakkudelt stardipüstoli lasku kuuldes. Stardipakud võimaldavad jooksjatel võimsamalt alustada ja aidata seeläbi kaasa nende üldisele sprindikiiruse võimekusele. Maksimaalne sprindikiiruse võimekus on oluline edutegur võistlusel, kuid sportlased vajavad ka kiiret jooksu terve ringi vältel märkimisväärset kiiruse vastupidavust ja võimet hästi toime tulla piimhappe suure kogusega. Ehkki seda peetakse peamiselt anaeroobseks protsessiks, on see aeroobse tegevusega seotud.

Praegune meeste maailmarekord kuulub Lõuna-Aafrika Vabariiki esindavale Wayde van Niekerkile ajaga 43,03 sekundit; van Niekerk on ka olümpiavõitja. Sisemaailmarekordiomanik on Michael Norman 44,52 sekundiga. Naiste praegust maailmarekordit hoiab Marita Koch, ajaga 47,60 sekundit. Naiste valitsev maailmameister on Salwa Eid Naser, naiste olümpiatiitel on aga Shaunae Miller-Uibol. Jarmila Kratochvílová käes on sisemaailmarekord 49,59, mis pärineb aastast 1982. Meeste parasportlaste maailmarekord 45,07 sekundit kuulub Oscar Pistoriuse nimele.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Vaata ka
400 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Meeste 400 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Välislingid 
Meeste 400 m jooksu kõigi aegade edetabel
Naiste 400 m jooksu kõigi aegade edetabel
Meeste 400 m jooksu edetabelid:2001 - 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011 - 2012 - 2013 - 2014 - 2015 -2016 - 2017 - 2018 - 2019 - 2020 - 2021 
Naiste 400 m jooksu edetabelid: 2001 - 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011 - 2012 - 2013 - 2014 - 2015 - 2016 - 2017 - 2018 - 2019 - 2020 - 2021

Jooksualad
800 meetri jooks

800 meetri jooks on kergejõustiku ala.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Vaata ka
800 meetri jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Meeste 800 meetri jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Välislingid 

 Single Age Records for 800 metres - mastersathletics.net

Meeste 800 m jooksu kõigi aegade edetabel
Naiste 800 m jooksu kõigi aegade edetabel
Meeste 800 m jooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011
Naiste 800 m jooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 -2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011

Jooksualad
5000 meetri jooks

5000 meetri jooks on kergejõustiku ala. 

Praegu kehtiva meeste 5000 m jooksu maailmarekordi 12.37,35 püstitas Kenenisa Bekele (Etioopia) Hengelos (Holland) 31. mail 2004.

Naiste praegu kehtiva 5000 m jooksu maailmarekordi 14.06,62 püstitas Letesenbet Gidey (Etioopia) Valencias (Hispaania) 7. oktoobril 2020.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised  

(1984–1992 oli kavas 3000 m jooks)

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised 

(1983-1993 oli kavas 3000 m jooks)

Eesti meistrid meeste 5000 m jooksus aastate lõikes 

{| 
|- style="vertical-align:top"
| style="padding:0 5px 0 0;" |

1980: Toomas Turb
1981: Rein Valdmaa
1982: Rein Valdmaa
1983: Enn Sellik
1984: Toomas Turb
1985: Toomas Turb
1986: Ain Mõnjam
1987: Toomas Turb
1988: Rein Valdmaa
1989: Heiki Sarapuu
 
1990: Margus Kirt
1991: Vjatšeslav Košelev
1992: Arvi Uba
1993: Henno Haava
1994: Pavel Loskutov
1995: Pavel Loskutov
1996: Heiki Sarapuu
1997: Heiki Sarapuu
1998: Pavel Loskutov
1999: Toomas Tarm

2000: Margus Pirksaar
2001: Risto Ütsmüts
2002: Margus Pirksaar
2003: Pavel Loskutov
2004: Aleksei Saveljev
2005: Tiidrek Nurme
2006: Tiidrek Nurme
2007: Tiidrek Nurme
2008: Aleksei Markov
2009: Taivo Püi

2010: Sergei Tšerepannikov
2011: Tiidrek Nurme
2012: Allar Lamp
2013: Sergei Tšerepannikov
2014: Roman Fosti 
2015: Tiidrek Nurme
2016: Keio Kits
2017: Tiidrek Nurme
2018: Tiidrek Nurme
2019: Tiidrek Nurme

Eesti meistrid naiste 5000 m jooksus aastate lõikes
{| 
|- style="vertical-align:top"
| style="padding:0 7px 0 0;" |

1999: Liilia Kesküla

2000: Külli Kaljus
2001: Kadri Kelve
2002: Kadri Kelve
2003: Kadri Kelve
2004: Kadri Kelve
2005: Jekaterina Patjuk
2006: Jekaterina Patjuk
2007: Jekaterina Patjuk
2008: Jekaterina Patjuk
2009: Jekaterina Patjuk

2010: Jekaterina Patjuk
2011: Annika Rihma
2012: Jekaterina Patjuk
2013: Jekaterina Patjuk
2014: Jekaterina Patjuk
2015: Jekaterina Patjuk
2016: Egle-Helene Ervin
2017: Jekaterina Patjuk
2018: Lily Luik
2019: Liina Tšernov

Vaata ka 
Meeste 5000 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Välislingid 

Meeste 5000 m jooksu kõigi aegade edetabel
Naiste 5000 m jooksu kõigi aegade edetabel
 Meeste 5000 m jooksu edetabelid:2002 - 2003 - 2004 - 2005 -2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011
 Naiste 5000 m jooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011

Pikamaajooks
Kõrgushüpe

Kõrgushüpe on kergejõustikuala. Kõrgushüpe seisneb horisontaalse lati ületamises ilma seda maha ajamata, kasutades ainult keha jõudu.

Kõrgushüppe maailmarekord on meestel 2.45, mille püstitas Javier Sotomayor 1993. aastal, ja naistel 2.09, mille ületas Stefka Kostadinova 1987. aastal.

Eesti meeste rekord on 2.30, mille püstitas 5. juunil 1996 Marko Turban, ja naiste rekord 1.96, mille püstitas 9. augustil 2011 Anna Iljuštšenko.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Välislingid
Meeste kõrgushüppe kõigi aegade edetabel
Naiste kõrgushüppe kõigi aegade edetabel
Meeste kõrgushüppe edetabelid: 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009
Naiste kõrgushüppe edetabelid: 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009
Teivashüpe

Teivashüpe on kergejõustiku ala.

Maailmarekordi areng

Mehed

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Vaata ka 

 Teivashüppe Eesti meistrivõistluste medalivõitjad‎

Välislingid
Meeste teivashüppe kõigi aegade edetabel
Naiste teivashüppe kõigi aegade edetabel
 Meeste teivashüppe edetabelid: 2002 - 2003 -2004 - 2005 - 2006 -2007 - 2008 - 2009
Naiste teivashüppe edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009
Rootslased marus: meilt rööviti MMil korraldajate vea tõttu medal, Postimees, 7. august 2017
Kolmikhüpe

Kolmikhüpe on kergejõustikuala. 

Meeste maailmarekord on 18.29 (Jonathan Edwards, 1995). Naiste maailmarekord kuulub Yulimar Rojasele Venezuelast, kes hüppas 2020. aasta olümpiamängudel Tokyos 15.67.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Vaata ka
Kolmikhüppe Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Meeste kolmikhüpe 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Välislingid 

 Meeste kolmikhüppe kõigi aegade edetabel
 Naiste kolmikhüppe kõigi aegade edetabel
 Meeste kolmikhüppe edetabelid: 2002 – 2003 –2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009
 Naiste kolmikhüppe edetabelid: 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009
Kuulitõuge

Kuulitõuge on kergejõustikuala, kus eesmärgiks on tõugata raske metallkuul nii kaugele kui võimalik.

Kuuli mass on meestel 7,257 kg, naistel 4 kg.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Välislingid 

Maailma edetabelid:
 Meeste kuulitõuke kõigi aedade edetabel
 Naiste kuulitõuke kõigi aegade edetabel
 Meeste kuulitõuke edetabelid:2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009
 Naiste kuulitõuke edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009

Eesti edetabelid:

Meeste kuulitõuke kõigi aedade edetabel

 Naiste kuulitõuke kõigi aegade edetabel

 Meeste välishooaja kuulitõuke edetabelid: 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 -2008
 Naiste välishooaja kuulitõuke edetabelid: -2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008
110 meetri tõkkejooks

110 meetri tõkkejooks on meeste võistlusala kergejõustikus.

Ajalugu 
Juba 19. sajandil oli olemas kolm klassikalist tõkkejooksudistantsi: 110 m (120 jardi), 200 meetri (220 jardi) ja 400 m (440 jardi) tõkkejooks. Nendest on ainult 200 meetri tõkkejooks tänapäevaks peaaegu unustatud, olümpiamängude kavas oli ala ainult kaks korda (1900 ja 1904), viimased maailmarekordid kinnitas IAAF 1960. aastal (nii sirgrajal kui ka kurvis). Praegu joostakse 200 m tõkkejooksu võistlustel väga harva.

Kõik 110 m tõkkejooksu puhul kasutatavad mõõdud on tulnud inglise süsteemist, kus pikkuseühikutena kasutusel tollid-jardid (1 jard = 36 tolli). Tõkete kõrgus on meestel 3 jalga ja 6 tolli (106,7 cm) ja tõketevaheline kaugus 10 jardi (9,14 m), kaugus stardist esimese tõkkeni on 15 jardi (13,72 m).

Maailmarekordi areng 
Maailmarekordi arengu tabelist võib esile tõsta paar huvitavat fakti. 16. juulil 1932 kordas Jack Keller 14,4-ga ametliku maailmarekordit. See oli esimene kord, kui koos tulemusega toodi ka ametlik jooksu ajal puhunud tuule kiirus. Selles jooksus oli lisaks ametlikule käsiajavõtule kasutusel ka mitteametlik elektriline ajavõtt, aeg oli 14,53.

Neli aastat hiljem, 19. juunil 1936 püstitas Forrest Towns uue maailmarekordi 14,1. Tuule tugevuseks mõõdeti +2,4 m/s. Tuule kiirus ületas praeguse lubatud piiri (2,0 m/sek), kuid see piir pandi paika alles kaks kuud hiljem Berliini olümpiamängude ajal toimunud IAAF-i kongressil.

Käsiajavõtt

Elektrooniline ajavõtt

Olümpiamängude medalivõitjad

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Välislingid 
110 m tõkkejooksu kõigiaegade edetabel
 110 m tõkkejooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 -2008 - 2009 - 2010 - 2011 
Lehekülg kõigiaegade 10 paremast tõkkejookjast

Tõkkejooks
1500 meetri jooks

1500 meetri jooks on kergejõustiku ala.

Meeste 1500 meetri jooksu maailmarekordi aeg 3.26,00 (püstitatud 14. juulil 1998 Roomas) kuulub Maroko kergejõustiklasele Hicham El Guerroujile. Naiste maailmarekord 3.50,07 (püstitatud 17. juulil 2015) kuulub etiooplasele Genzebe Dibabale.

Eesti rekord 1500 meetri jooksus on 3.38,59 (püstitatud 15. augustil 2008). Rekord kuulub Tiidrek Nurmele. Tema eelmine rekord (26. juulil 2008 joostud 3.38,80) purustas ülipikaajalise Eesti rekordi 3.39,0, mis kuulus aastast 1966 Mart Vildile.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Vaata ka

Meeste 1500 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Välislingid 
Meeste 1500 m jooksu kõigi aegade edetabel
Naiste 1500 m jooksu kõigi aegade edetabel
Meeste 1500 m jooksu edetabeli 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011
Naiste 1500 m jooksu edetabelid 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009 – 2010 – 2011

Jooksualad
Maraton

Maraton ehk maratonijooks on kergejõustiku ala, pikamamaajooks. 1924. aastal määrati distantsi pikkuseks 42 195 m. See vahemaa vastab 1908. aasta Londoni olümpiamängudel läbitud vahemaale Windsori lossi ja White City staadioni vahel.

Nimi pärineb legendist, mis tekkis Kreeka-Pärsia sõdades (u 499–449 eKr) peetud Marathoni lahingu (u 490 eKr) järel, kui kreeklaste võiduteate olevat Marathonist Ateenasse (u 42 km) viinud käskjalg joostes. Jõudnud valitseja ukse ette, jaksas ta ainult öelda „Olge tervitatud, me võitsime!“ ja varises surnult kokku. 1896. aastal nimetati maratoniks esimestel kaasaegsetel olümpiamängudel kavas olnud ülipikamaajooks.

Eesti esimene maratonijooksuvõistlus toimus 28. aprill 1913 (praeguse kalendri järgi 11. mai). Paldiskist Tallinna lähistele Mustjõele kulgenud 39 versta (40,2 km) pikkuse katsumuse võitis Pjotr Šubin Peterburist, ajaga 3:23:45. Kokku osales 8 jooksjat ning parima eestlasena jõudis neljandana finišisse tartlane Arnold Feldmann ajaga 4:12:41. Seda ajaloolist sündmust loetakse Eesti maratonijooksu sünnipäevaks.

Seisuga 22. mai 2020 on meeste maailmarekord 2:01:39 (Eliud Kipchoge, 16.09.2018 Berliini maraton) ja naiste maailmarekord 2:14:04 (Brigid Kosgei, 13.10.2019 Chicago maraton).

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Vaata ka

Maratoni Eesti meistrivõistluste medalivõitjad
Meeste maratonijooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus
Poolmaraton
Otepää-Tartu jooksumaraton

Välislingid 
Meeste maratoni kõigi aegade edetabel
Naiste maratoni kõigi aegade edetabel
Meeste maratoni edetabelid: 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009
Naiste maratoni edetabelid: 2002 – 2003 – 2004 – 2005 – 2006 – 2007 – 2008 – 2009
Eesti maratoni edetabelid

Pikamaajooks
Seitsmevõistlus

Seitsmevõistlus on naiste mitmevõistlus kergejõustikus. 

Naiste seitsmevõistluse alad on esimesel päeval 100 m tõkkejooks, kõrgushüpe, kuulitõuge, 200 m jooks ja teisel päeval kaugushüpe, odavise ja 800 m jooks. Aastatel 1964–1980 võisteldi olümpiamängudel viievõistluses, pärast esimesi maailmameistrivõistlusi (1983) aga juba seitsmevõistluses (alates  1984. aasta suveolümpiamängudest Los Angeleses).

Olümpiamängude medalivõitjad

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Vaata ka
Kümnevõistlus
Naiste viievõistlus

Välislingid 
Naiste seitsmevõistluse kõigi aegade edetabel
Naiste seitsmevõistluse edetabelid:2002-2003-2004- 2005-2006-2007-2008-2009

Mitmevõistlus (kergejõustik)
3000 meetri takistusjooks

3000 meetri takistusjooks on kergejõustiku ala.

Olümpiamängude medalivõitjad

Mehed 
1900. aasta OM-il oli kavas kaks takistusjooksu distantsi (2500 m ja 4000 m). 1904. aastal oli kavas 2500 m takistusjooks. 1908. aastal oli distantsi pikkus 3200 m.

Naised

Maailmameistrivõistluste medalivõitjad

Mehed

Naised

Välislingid 

 Meeste 3000 meetri takistusjooksu kõigi aegade edetabel
 Naiste 3000 meetri takistusjooksu kõigi aegade edetabel

 Meeste 3000 meetri takistusjooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011
 Naiste 3000 meetri takistusjooksu edetabelid: 2002 - 2003 - 2004 - 2005 - 2006 - 2007 - 2008 - 2009 - 2010 - 2011

Pikamaajooks
Takistusjooks