joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nägemishallutsinatsioon

Nägemishallutsinatsioon on seisund, kus inimene näeb igasuguseid ebatavalisi elusolendeid (kõige tavalisem on valge rott/hiir). 
Nägemishallutsinatsioonide nägemine on keskmisest väiksem, kuna inimesel tekib vahetult enne hallutsinatsioone uni. Seega peatab selle protsessi magamine.

Kui inimene siiski ei allu organismile minna magama, tekib hallutsinatsiooni staadium, mis võrdub eluohtliku seisundiga, kuna inimene võib ennast vigastada.
Selles staadiumis näeb inimene igasuguseid olendeid (vampiire, hiiglaslikke olendeid, nõidasid jne.), mida kaine inimene ei suuda seletada ega näha ja kuulda.

Tavaliselt põhjustab nägemishallutsinatsioone alkoholi liigtarbimine (alates 1,9-3,5 promilli).
Virtsu ohvrikivi

Virtsu ohvrikivi on ohvrikivi Lääneranna vallas Virtsu alevikus. Kivi keskel on lohk, mille läbimõõt on 38 cm.

Virtsu ohvrikivist 90 m kirdes on teine ohvrikivi, millel on mitu väiksemat lohku.

Viited

Kirjandus
 L. Vesker. Lilu Karla päevaraamat. Viljariik II. Hanila ja Karuse ajalooradadel. Hanila Muuseumi Selts. Hanila 2003
 Vello Lõugas, J. Selirand. Arheoloogiga Eestimaa teedel. Teine, parandatud ja täiendatud trükk. Tallinn 1989

Välislingid
 
 Virtsu ohvrikivi saidil "Arheoloogiga Läänemaa teedel"

Ohvrikivid
Hanila kihelkonna looduslikud pühapaigad
Pärnu maakonna kultuurimälestised
Lääneranna vald
Xavier Bettel

Xavier Bettel (sündinud 3. märtsil 1973) on Luksemburgi jurist ja poliitik, alates 4. detsembrist 2013 Luksemburgi peaminister.

Ta on Demokraatliku Partei liige. Novembrist 2011 kuni peaministriks saamiseni oli ta Luxembourgi linnapea.

Tunnustus
 2018 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Isiklik elu 

Bettel on gei. Ta on öelnud, et luksemburglastele läheb aina vähem korda, kas keegi on gei. Bettel on Luksemburgi esimene peaminister, kes on avalikult tunnistanud geiks olemist. Ühtlasi on ta maailma kolmas avalikult deklareeritud LGBT-valitsusjuht pärast Islandi peaministrit Jóhanna Sigurðardóttirit (2009–2013) ja Belgia peaministrit Elio Di Rupot (2011–2014). Seisuga juuni 2017 on ta üks kolmest avalikult deklareeritud LGBT-valitsusjuhist. Teised on Iirimaa peaminister Leo Varadkar ja Serbia peaminister Ana Brnabić.

Bettel sõlmis märtsis 2010 tsiviilpartnerluse arhitekt Gauthier Destenayga. Destenay palus augustis 2014 Betteli kätt. Paar abiellus 15. märtsil 2015. Samasooliste abielu seaduseelnõu võeti Luksemburgis vastu 2014. aasta juunis ning jõustus 1. jaanuarist 2015. Xavier Bettel oli esimene Euroopa Liidu valitsusjuht, kes abiellus endaga samasoolise partneriga oma ametiajal.

Viited

Luksemburgi peaministrid
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1973
Siphlophis

Siphlophis on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Siphlophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Siphlophis cervinus (Laurenti, 1768)
 Siphlophis compressus (Daudin, 1803)
 Siphlophis leucocephalus (Günther, 1863)
 Siphlophis longicaudatus (Andersson, 1901)
 Siphlophis pulcher (Raddi, 1820)
 Siphlophis worontzowi (Prado, 1940).

Levila

Need maod elavad Kesk- ja Lõuna-Ameerikas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne Catalogue of Life-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Siphlophis seisuga 29.05.2014.

Jämepeamadulased
Sibynomorphus

Sibynomorphus on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Sibynomorphus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Sibynomorphus inaequifasciatus (Duméril, Bibron & Duméril, 1854)
 Sibynomorphus lavillai Scrocchi, Porto & Rey, 1993
 Sibynomorphus mikanii (Schlegel, 1837)
 Sibynomorphus neuwiedi (Ihering, 1911)
 Sibynomorphus oligozonatus Orces & Almendariz, 1989
 Sibynomorphus oneilli Rossman & Thomas, 1979
 Sibynomorphus petersi Orces & Almendariz, 1989
 Sibynomorphus turgidus (Cope, 1868)
 Sibynomorphus vagrans (Dunn, 1923)
 Sibynomorphus vagus (Jan, 1863)
 Sibynomorphus ventrimaculatus (Boulenger, 1885)
 Sibynomorphus williamsi Carillo De Espinoza, 1974.

Levila
Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database'is
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne uBios
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Sibynomorphus seisuga 29.05.2014.

Jämepeamadulased
Serhi Kultšõtskõi

Serhi Kultšõtskõi (ukraina keeles Кульчицький Сергій Петрович; 17. detsember 1963 Weimar – 29. mai 2014 Slovjanski lähistel) oli Ukraina rahvuskaardi kindralmajor, Ukraina kangelane (postuumselt).

Riigi teenistuses 

Kindral Kultšõtskõi, kelle isa oli samuti sõjaväelane, lõpetas 1981. aastal Ussuriiski Suvorovi sõjakooli ja 1985. aastal Kaug-Ida sõjakooli. Kindral Kultšõtskõi hukkus 29. mail Donetski oblastis Slovjanski lähistel. Sõjaväe transpordikopter Mi-8, milles oli peale kindrali veel 12 inimest, tulistati terroristide poolt alla Karatšuni mäe ja Kramatorski linna vahel umbes kella 12:30 ajal. Riigi tulevane president Petro Porošenko avaldas kaastunnet hukkunute omastele.

Serhi Kultšõtskõi oli abielus ja kasvatas ühte poega.

Autasud 
 Ukraina kangelane, koos "Kuldtähe" ordeniga (20. juuni 2014, postuumselt)
 Bogdan Hmelnõtskõi orden, III järk (2008)
 Orden Vapruse Eest, ІІІ järk (1999)

Vaata ka
 Serhi Kultšõtskõi nimeline pataljon

Viited

Välislingid
 Полк признал своего генерала
 Національна Гвардія України
 Здача в експлуатацію казарми покращеного типу в Навчальному центрі 17 січня в Навчальному центрі ВВ МВС України під час прийому курсантів перебував начальник управління бойової та спеціальної підготовки ГУВВ МВС України генерал — майор Сергій Кульчицький.
 Soldiers remember General Serhiy Kulchytsky
 Боєць Нацгвардії розповів про загиблого генерала Кульчицького
 Останні фото генерала Сергія Кульчицького
 Полковник Кульчицький С. П. КЕРУЄ внутрішніми військами МВС України ?
 Во Львове попрощались с погибшим под Славянском генералом Кульчицким

Ukraina sõjaväelased
Ukraina kangelased
Sündinud 1963
Surnud 2014
Zarah Leander

Zarah Leander (sünninimi Zarah Stina Hedberg; 15. märts 1907 Karlstad – 23. juuni 1981 Stockholm) oli rootsi laulja ja filminäitleja. Teise maailmasõja ajal tegutses ta Saksamaal.

Rootsi lauljad
Rootsi filminäitlejad
Sündinud 1907
Surnud 1981
The War Is Not Over

"The War Is Not Over" (eesti keeles "Sõda pole möödas") oli Läti võistluslaul 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, mille autor on Mārtiņš Freimanis ja mille esitasid inglise keeles Valters & Kaža.

Laul on õrn ballaad mõnevõrra elliptiliste sõnadega. Duett laulab:
The war is not over, everyone knows it/It's just a reason to make us believe/That someone's the loser, someone's the winner
Eesti keeles:
Sõda pole läbi, kõik teavad seda/See on vaid põhjus panemaks meid uskuma/Et keegi on kaotaja, keegi on võitja
– mida saab tõlgendada kui kutsungit kuulajatele mitte uskuda, mida ametlikud allikad edastavad.

Varasemad salvestised sisaldasid sõnu "That someone is loser, that someone is winner", kuid need vahetati veidi muudetuna välja selleks, et laulusõnad vastaksid inglise keele grammatikale.

Valters & Kaža esitasid laulu, istudes kõrgetel toolidel ja mängides akustiliste kitarridega. Viimane refrään esitati püstijalu ning ilma kitarrideta, kasutades viipekeelt, mis käis sõnadega kaasa.

Et Läti ei olnud 2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste tulemusel järgmise aasta finaali kvalifitseerunud, pidi laul läbima kõigepealt poolfinaali. Lugu oli järjekorras viies, pärast Moldova esitaja Zdob şi Zdubi laulu "Boonika bate doba" ning enne Monaco lauljanna Lise Darly ballaadi "Tout de moi". Läti lugu sai 85 punkti ning pääses 25 seas 10 finaalipääseja hulka.

Finaalis esitati laulu kahekümne kolmandana, pärast Šveitsi esindava Vanilla Ninja lugu "Cool Vibes" ning enne Prantsusmaa lauljatari Ortali lugu "Chacun pense à soi". Läti laul kogus 153 punkti ja tuli 24 laulu seas viiendaks, mis kvalifitseeris Läti järgmise võistluse finaali. Lugu sai 12 punkti Iirimaalt, Leedult ja Moldovalt.

Läti järgmise aasta võistluslugu oli "I Hear Your Heart", mida esitas ansambel Cosmos.

Laulust "The War Is Not Over" tegi Taani popgrupp Michael Learns to Rock salvestise oma albumile "Eternity".

Laulu autor Mārtiņš Freimanis suri 2011. aastal 32 aasta vanuselt.

Üks laulu esitajaid Valters Frīdenbergs suri 30 aasta vanuselt 17. oktoobril 2018 vähki.

Viited

Välislingid
"The War Is Not Over" Waltersi & Kazha esituses Eurovisiooni lauluvõistlusel

Eurovisioonilaulud
2005. aasta laulud
Uus-Meremaa veinid

Uus-Meremaa veinid on veinid, mida toodetakse Uus-Meremaal,kus paikneb maailma kõige lõunapoolsemad ja kõige idapoolsemad veinipiirkonnad. Kõige enam toodetakse valgeid veine.

Uus-Meremaa veinide ajalugu
Uus-Meremaa puhul on tegu uue maailma veiniriigiga. Veini valmistamisega tehti algust 19. sajandi esimeses pooles kuid tõelise hoo sai see sisse 1960-ndate lõpus. Sellest ajast alates on Uus-Meremaa veinitööstus arenenud meeletus kiirusega ja saanud riigi väga oluliseks kaubaartikliks.

Uus-Meremaa veiniregioonid
Northland
Auckland
Waikato ja Plenty laht
Gisborne
Hawke’s Bay 
Wellington/Wairarapa
Nelson 
Marlborough 
Canterbury / Waipara Org 
Central Otago

Uus-Meremaal kasvatatavad viinamarjasordid
Veinivalmistamise TOP 10 viinamarjasorti (lähtudes toodetud veini kogusest):
Sauvignon Blanc
Pinot Noir
Chardonnay
Pinot Gris
Merlot
Riesling 
Syrah
Gewürztraminer 
Cabernet Sauvignon 
Malbec

Toodetud veinist ca 68% moodustab Sauvignon Blanc. Ca 91% eksporditavatest veinidest on valged veinid ning kogu eksporditavast veinidest 83% moodustavad Sauvignon Blanc veinid.

Välislingid
Uus-Meremaa veinid
New Zealand Winegrowers Annual Report 2013

Veinid riigiti
Uus-Meremaa
Krokodillikuusk

Krokodillikuusk on hariliku kuuse haruldane vorm, mis leiti Eestist Kiidjärvelt.

Ajalugu 
Peaaegu paarkümmend aastat tagasi leiti teises metsarindes 25 m kõrgune imeliku krobelise koorega kuusepuu. Leidja Ain Erik ei osanud teda määrata ning nimetas esialgu 'palmitüveliseks kuuseks. Toomas Frey juhendamisel määrati see korgikuuseks (Picea abies f. tuberculata). Selle nime all jäigi ta aastateks RMK Kiidjärve Looduskeskuse Roiupalu õpperajal huvitavaks vaateobjektiks. 

Kui kuusk oli kasvanud 30 m kõrguseks ja tüvi paisunud  30 cm paksuseks, oli koor-korp paksenenud ja rõmenenud ja ulatus 5 m kõrguseni. Tekkis kahtlus, kas on ikka tegu korgikuusega? Ain Erik tegi kuusest fotod ja saatis need uurimiseks Eesti Dendroloogia Seltsi presidendile Aino Aaspõllule, kes arvas kohe, et see ei ole korgikuusk. Koos Soome dendroloogidega asus ta kuusevormi täpsemalt selgitama. Mõningase sarnasuse järele tulid arvesse mõned juba kirjeldatud kuusevormid, kuid nende korbamügarike algtekke põhjuseks on tüvepinnalt tekkinud puidumügarik. Aga Kiidjärve korgikuuse koore-konaruste aluspind tüvel on tasane – seega mügarike sees ei ole puitu. Soome korbakuusel on korp pikkade vaaludena, aga meie kuusel moodustub korbast ruudustik.

Dendroloogidel ei jäänud muud üle, kui tunnistada, et Ain Erik on leidnud täiesti uue, seni teadmatu ja kirjeldamata kuusevormi, millele Soome teadlased pakkusid alul teaduslikuks nimeks Picea abies f. estica. Leidja ettepanekul ja soomlaste uuemaid  mõtteavaldusi arvestades võinuks eestikeelne nimi olla Kiidjärve krokodillikuusk – Picea abies  f. crokodilus. Seda toetas ka  Soome dendroloog Kimmo L. Kolkka, sest see nimi iseloomustavat puud kõige paremini, kuna kuuse korbastik on sarnane Niiluse jões elavate krokodillide seljamustrile.

Fotode järgi kinnitas Kiidjärve kuuse erilisust ka Saksa Dendroloogia Seltsi (Deutsche Dendrologische Gesellschaft) president Prof. Dr. Rer. Nat. Habil. Dr. H. C. Peter A. Schmidt, kes avaldas oma arvamuse, et temale ei ole selline kuuse korbavorm tuntud ei loodusest ega kirjandusest. Teaduslikuks kinnituseks oleks muidugi vaja veel mõne sellise puu leidmine. 
Krokodillikuuse esmaleiust ilmus Saksa Dendroloogia Seltsi 2012. a. aastaraamatus nr.97 A. Eriku ja Peter A. Schmidti ühisartikkel koos kuuse fotodega. Professor tegi siin ettepaneku
sellele erilisele kuuse vormile anda ajutine ladinakeelne nimi Picea abies fo. erikii P.A. SCHMIDT, nom.prov., bzw. 'Erik'

Viited

Välislingid 
 Kiidjärvel kasvav kuusk võib olla esmaleid

Kuusk
Orlan-10

Orlan-10 (vene keeles «Орлан-10») on Venemaal Peterburis Venemaa sõjaväele toodetav mitmeotstarbeline ühe mootoriga propellerdroon.

Ukraina Julgeolekuteenistuse teatel kasutati sellist drooni Donbassi sõjas Ida-Ukrainas. Üks seda tüüpi droon tulistati alla Donetski lähistel 2014. aasta 28. mail, selle rusudest avaldati ajakirjanduses ka fotod.

Lennutehnilised omadused 
Peamised andmed:
 Pikkus: 1,8 m
 Tiivaulatus: 3,1 m
 Stardimass: 18 kg
 Kasuliku lasti kaal: kuni 5 kg
 Mootor: sisepõlemismootor (bensiin А-95)
 Lendu laskmise viis: konteinerisse mahtuvalt katapuldilt
 Maandumisviis: langevarjuga 
 Kiirus: 75–170 km/h
 Pikim lennuaeg: 18 tundi
 Tegevusraadius: kuni 120 km kaugusel maapealsest juhtimisjaamast (kuni 600 km autonoomsel lennul)
 Praktiline lennulagi: 6000 m
 Suurim lubatav tuule kiirus lendu laskmisel: 10 m/s
 Lennuks sobilik õhutemperatuur madalal lennukõrgusel: −35 ... +50 °C

Viited

Välislingid

 СБУ показала сбитый российский беспилотник – SBU näitas allatulistatud drooni (vene keeles) 

Luurelennukid
Mehitamata õhusõidukid
2014. aasta Ukrainas
Nissan X-Trail

Nissan X-Trail on Nissani maastur. Seda on toodetud 3 põlvkonda alates 2000. aastast.  

3. põlvkonna X-Trailil on esmakordselt 3 istmerida ja tegu on 7-kohalise autoga. Sellel on bi-LED esituled, Nissani turvakilbisüsteem, 3. põlvkonna NissanConnect meelelahutus-, navigatsiooni-ja teabesüsteem ja uus istmesüsteem. Seda toodetakse nii esi- kui ka nelikveolisena

4. põlvkonna X-Traili esitleti Põhja-Ameerikas 2020. aasta suvel nime Nissan Rogue nime all ning uue Nissan X-Traili esitlus toimus Shanghai autonäitusel. Euroopa turule peaks uus X-Trail jõudma 2022. aastal.

Viited 

X-Trail
Sõiduautomudelid
Maasturid
Cadillac Escalade

Cadillac Escalade on General Motorsile kuuluva kaubamärgi Cadillac all toodetav suur luksusmaastur ning Escalade oli esimene Cadillaci nime all toodetav maastur. 

Escalade'i 4. põlvkonda hakati tootma 2014. aastal. Mootoriks on 6,2-liitrine bensiinimootor (420 hj). Escalade'il on kuus istekohta.

Viienda põlvkonna Escalade'i tootmist alustati 2020. aastal.

Escalade EXT 
Teise ja kolmanda põlvkonna mudelitest oli müügil ka lühikese kasti ja nelja uksega versioon, mis kandis nime Escalade EXT.

Escalade
Luksusautod
Maasturid
Sõiduautomudelid
Mitsubishi Outlander

Mitsubishi Outlander on Mitsubishi toodetav maastur, mis tuli Mitsubishi Airtreki nime all Jaapanis müügile 2001. aastal.   

Seda on toodetud neli põlvkonda, kusjuures kolmandale põlvkonnale on tehtud kaks mudeliuuendust. Kolmanda põlvkonna mudelist on saadaval on ka laetav pistikuhübriid, mis kannab nime Outlander PHEV.

Esimene põlvkond 
Esimene põlvkond aastal jõudis Euroopa ja Põhja-Ameerika turgudele 2003. aastal.

Teine põlvkond 
Teisest põlvkonnast alates võeti ka Jaapanis kasutusele Outlanderi nimi ning teine põlvkond jõudis turgudele 2006. aasta sügisel.

Kolmas põlvkond 
Kolmanda põlvkonna Outlander avalikustati 2012. aasta Genfi autonäitusel. 

3. põlvkonda uuendati 2015. aastal.

Mitsubishi Outlander PHEV 

Mitsubishi Outlander PHEV on kolmanda põlvkonna Mitsubishi Outlanderi pistikuhübriid, mida esitleti 2012. aasta Pariisi autonäitusel. 

PHEV suudab sõita ka puhtalt elektri jõul, aga NEDC kulutsükli andmetel vaid 52 kilomeetrit. Koos bensiinimootoriga kasvab sõiduulatus 824 kilomeetrini.

Neljas põlvkond 

4. põlvkonna Outlander avalikustati 16. veebruaril 2021. Auto disain on inspireeritud ideeautost Engelberg Tourer, mida esitleti 2019. aasta Genfi autonäitusel. Neljanda põlvkonna Outlander on tihedalt seotud ka Nissan X-Trailiga, olles ehitatud samale CMF-CD platvormile ning tegu on esimese Mitsubishi mudeliga, mis kasutab Nissani platvormi.

Viited 

Outlander
Maasturid
Sõiduautomudelid
Elisa Kolk

Elisa Kolk (sündinud 14. juulil 1997 Tartus) on Eesti laulja ja laulukirjutaja.

Elulugu

Haridus
2015. aastal lõpetas ta Tartu I muusikakoolis klassikalise laulu eriala. 2016. aastal lõpetas ta Tartu Tamme Gümnaasiumi.

Looming
Elisa Kolk osales juba esimestel eluaastatel lastelauluvõistlustel. 9-aastaselt asus ta laulmist õppima Tartu 1. Muusikakooli lauluerialal, mille ta ka lõpetas. Juba 13-aastaselt avaldas ta esimese enda kirjutatud loo. 
2014. aasta alguses alustas Kolk koostööd kitarrist Mart Abroga, kellega koos hakati andma akustilisi kontserte üle Eesti. 

2015. aastal avaldas Elisa Kolk uue singli "Superlove", kus lõi kaasa ka Uku Suviste ja mille produtsent on Vahur Valgmaa. Ta võistles selle lauluga Eurovisiooni eelvoorus Eesti Laul 2015 ja tuli kolmandale kohale.

Ta on osalenud sellistes telesaadetes nagu "Eesti Laul 2015", "Nädalalõpp Kanal 2-ga", "Klipijaht" ja "Me armastame Eestit", "Su nägu kõlab tuttavalt". 2015. aasta suvel töötas ta "Suvereporteri" ilmateadustajana. 2016. aastast mängib Elisa Kolk teleseriaalis "Köök".

2016. aasta septembris avaldati uus lugu ja muusikavideo "Silence the Sirens", koostöös muusikaprodutsent Vahur Valgmaaga. 2017. aasta mais avaldas Elisa Kolk oma esimese rahvusvahelise singli "Amora" (produtsent Vahur Valgmaa). Loo avaldas Norra plaadifirma Ghost Town.

2017.aastast tegutseb Elisa peamiselt Ameerika Ühendriikides, Los Angeleses.

2018. aastal avaldas ta uue singli, mis kannab pealkirja "Hunter".

2019. aastal avaldas ta singli "Dark of the Night", mis valmis koostöös produtsent Vahur Valgmaaga. Laulukirjutajateks on Elisa Kolk ja Shelley Segal. "Dark of the Night" on miksinud üks maailma parimaid miksijaid Jaycen Joshua. Vokaalid on teinud Chris TEK O'Ryan, kes on töötanud lauljatega nagu Justin Bieber, Mariah Carey, Nicki Minaj jpt.

2020. aastal avaldas Elisa uue singli ja muusikavideo, mis kannab pealkirja "Undercover".

Singlid
 "Mis ootab ees" (2015)
 "Sündinud Tulest" (koos Alen Vezikuga) (2015)
 "Superlove" (2014)
 "You Did it" (2015)
 "Stay Stop" 2015
 "Mis ootab ees" (2015)
 "Silence the Sirens" 2016
 "Green Light" 2016
 "Amora" 2017
 "Famous" 2018
 "Hunter" 2018
 "Dark of the Night" 2019
 "Real Girls" 2020
 "Undercover" 2020

Viited

Välislingid 
 Elu24: Külas käis imekaunis Elisa Kolk
 Elu24: Elu24 live'ist otse ilmatüdrukuks: Elisa Kolkile pakuti tööd
 Ohmygossip: Uudishimu nurk: Külaliseks lauljatar Elisa Kolk
 Buduaar: PÄEVA LOOK: Elisa Kolk
 Elu24: Elisa Kolk ja Kristjan Kasearu teevad värskes ja kuumas muusikavideos romantikat

Eesti lauljad
Eesti muusikud
Sündinud 1997
Artekon Raadio Tallinn

Artekon Raadio Tallinn on venekeelne internetiraadio Eestis.

Raadiojaam töötab ööpäev läbi. Saated on vene keeles, muusika mitmekesine. Saadete eetriaeg on saatekavas esitatud Eesti ajavööndi järgi. Raadiokanal edastab tundeküllaseid ja temaatilisi saateid nii lastele kui ka täiskasvanutele, analüüsivat ja publitsistlikku programmi, tervitusi, õnnitlusi ja soovimuusikat.

Vaata ka
Eesti raadiojaamade loend

Välislingid
Artekon Raadio koduleht 

Eesti raadiojaamad
Internetiraadiod
Eesti looduskaitsemärgid

Eesti looduskaitsemärgid on tunnustusavaldused, mida annab Keskkonnaministeerium välja alates 2010. aastast märkimisväärse tegevuse eest looduskaitses.

Eesti looduskaitsemärke on kolme liiki:  

 Eesti looduskaitse kuldmärk – antakse koos Eerik Kumari looduskaitsepreemiaga;
 Eesti looduskaitsemärk – hõbemärk, mis antakse oluliste looduskaitseliste teenetega isikuile;
 Noore looduskaitsja märk – valgest vasest märk, mis on mõeldud tublidele loodushuvilistele koolinoortele.
Kuld- ja hõbemärk kujutavad endast vastavalt kullast või hõbedast tammelehe kontuuri, noore looduskaitsja märk on valgest vasest valmistatud emaileeritud tammeleht.

Looduskaitsemärkide autor on kunstnik Julia Maria Künnap.

Eesti looduskaitsemärkide ajalugu 
Eesti Vabariigi esimesed looduskaitsemärgid anti Loodushoiu Nõukogu otsusega välja 1940. aasta kevadel. Märgi saajate seas olid sellised Eesti looduskaitse rajajad nagu Teodor Lippmaa, Andres Mathiesen, Gustav Vilbaste, Mihkel Härms, Peeter Päts, Artur Toom jt.

Pärast Teist maailmasõda taastus looduskaitse riiklik korraldamine 1957. aastal, kui jõustus seadus "Eesti NSV looduse kaitsest". Sama aasta novembrikuus anti välja ka esimesed uue kujundusega looduskaitsemärgid. Märgi esimeste saajate seas olid looduskaitsetegevuse taastajad, ENSV TA Looduskaitse Komisjoni liikmed Eerik Kumari, Endel Varep, Jaan Eilart, Herbert Viiding, Malev Margus jt.

Eesti Vabariigi taastamisega lõppes omakorda nõukogudeaegse looduskaitsemärgi aeg. Alates 1989. aastast hakati välja andma Eerik Kumari looduskaitsepreemiat, kuid looduskaitsemärkide väljaandmiseni jõuti alles 2010. aastal – Eesti looduskaitse juubeliaastal, mil hakati taas tunnustusena märkimisväärse tegevuse eest looduskaitses välja andma looduskaitsemärke. Otsustati, et Eerik Kumari preemia saaja saab ka Eesti looduskaitse kuldmärgi. Peale selle antakse igal aastal välja Eesti looduskaitsemärke ja noore looduskaitsja märke.

Vaata ka
Looduskaitsemärk
Eerik Kumari looduskaitsepreemia
Eesti looduskaitsemärk

Viited 

Eesti tunnustused
Eesti keskkonna- ja looduskaitse
Ehitusdokumendid.ee

Ehitusdokumendid.ee on Eestimaine ehitushaldustarkvara, mille esimene versioon on loodud 2012. aastal OÜ AndmeNet poolt.

Välislingid
Koduleht
CM: Andmenet lõi turvalise paberivaba ehitusdokumentide registri, Ehitusuudused, 17. juuni 2013

Eesti ehitus
Eesti infotehnoloogia
Tarkvara
Karkuse hiiemägi

Karkuse hiiemägi (ka Toomamägi) oli hiiemägi Järvamaal Ambla kihelkonna ja praeguse Tapa valla Karkuse külas.

Kohapärimus

Rahvaluulekoguja J. Ney on 1889. aastal kirja pannud Karkuse hiiemäge puudutavat kohapärimust: "Karkuse mõisast vierand versta õhta puol on üks kaunis kõrge ja pikk määseilandik järsku suomua sies. Praegu kasvavad sial pial sarapuud ja mõnes kohas kua kuused ja uaved. Mää sisemus on selge kruus, väga ia tie sillutamiseks, milleks teda kua siin ümberkaudu pruugitakse. Sellest määst riagib rahvasuu, et seda siin enne põle old, vaid kusagilt olla tuld. Ühel kenal einaaegsel pääval old rahvas sial kohal parajalt einu kuivatamas, kui korraga ilm mustaks löönd ja üks vali jaal üünd: "Oidke iest, Iies tuleb, oidke iest, Iies tuleb!" Kõik juost niipailu kui kiegi jõund, iest ära, ja kui pärast vuatama läind, seist kõrge mägi just einamua pial. Sest akatud siis kua mäge "Ie määks" üüdma, mis nime ta tänapäävani kannab. Kas sial vanast Iiedele ohverdud on, seda ei tia rahvas riakida. Karkuse puol mäe jääres on üks kaheksa jala sügavune kaev väga ia viega, mis kua kõige kuivemalgi ajal vett ei kauta. Sialt suab kua Karkuse küla alati suuremalt jault oma vietarvituse. Kuival aegadel aga viiakse sialt kua mujale, nagu nimelt Koiki, vett. Kaevu üütakse kua Iie kaevuks."

Matthias Johann Eisen on raamatus "Eesti vana usk" refereerinud muistendit hiiemäe sünnist järgnevalt: "Ambla Karkuses töötavad heinalised. Tõusnud kõuepilvest kuuldub hoiatav hääl. Heinalised põgenevad, seda enam, et algab kole sadu. Teisel päeval alles nähakse: heinamaa puudub, asemel mägi hiiega. Hiis saab elanikkudele ohverdamiskohaks."

Vaata ka
Karkuse hiiekaev
Karkuse ohvrikivi

Viited

Välislingid

Pilt Karkuse hiiemäest Maavalla Koja koduleheküljel

Hiiemäed 
Ambla kihelkonna looduslikud pühapaigad
Tapa vald
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Martin Nurk

Martin Nurk (8. november 1902 Tallinn – 28. oktoober 1990 Kuibõšev) oli Eesti sõjaväelane.

Ta lõpetas aastal 1926 sõjakooli. Aastatel 1926–1931 teenis ta Allohvitseride Koolis ja Sõjakoolis, sealhulgas ka kooliülema abina. Aastatel 1931–1934 õppis ta Kõrgemas Sõjakoolis, mille lõpetamise järel teenis operatiivosakonna ülema abina. Aastatel 1938–1940 teenis ta Sõjavägede Staabi VI osakonnas, olles ajakirja Sõdur toimetaja. Punaarmees oli ta 180. Eesti Laskurdiviisis suurtükiväe staabiülem, sealt saadeti ta täienduskursustele Venemaale.

28. juunil 1941 Martin Nurk arreteeriti, 5. septembril 1942 mõisteti talle §58-1a järgi 8-aastane vanglakaristus, mida ta kandis Lama järve ääres ja Norillagis. 

Pärast vabanemist 24. veebruaril 1949 tuli ta tagasi Eestisse, kuid kolis varsti Samarasse (Kuibõševi). Seal ta aastal 1990 ka suri.

Välislingid 
 http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=22558
 http://www.okupatsioon.ee/et/2015-01-15-14-20-17/133-n1998

Sõjavägede Staabi koosseis
Eestlased Venemaal
Sündinud 1902
Surnud 1990
Eugen Haamer

Eugen Haamer (10. aprill 1903 Kuressaare – 15. jaanuar 1968 Tartu) oli eesti arhitekt ja ehitusinsener.

Ta lõpetas 1921. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi ja 1933. aastal Tallinna Tehnikumi ehitustehnika haru ning täiendas end Saksamaal. Koolipoisina võttis osa 1919. aastal toimunud Saaremaa mässu mahasurumisest ning osales Vabadussõjas.

Oli Kuressaare linnainsener ja -arhitekt. Tema projekti järgi valmis 1939. aastal Kuressaare algkoolihoone aadressil Garnisoni tänav 16. (aastatel 1944–1961 tegutses selles hoones Kuressaare Keskkool, seejärel 4-klassiline Kingissepa Linna Algkool ja Kingissepa Töölisnoorte Keskkool; aastatel 1978–2011 tegutses selles hoones Kuressaare Põhikool; alates 2011. aastast on hoone Kuressaare Kunstikooli ja Kuressaare Täiskasvanute Gümnaasiumi kasutuses). Ehitusinsener oli Armin Talk. Avamise puhul kinkis Eugen Haameri vend maalikunstnik Eerik Haamer koolile oma teose "Saaremaa", mis asub tänapäeval Saaremaa Muuseumis.

Teine tema projekteeritud tuntud hoone oli 1936. aastal valminud rannahoone nn Weise heinamaal (sõjajärgsetel aastatel lammutasid selle kütteks naabruses elavad Nõukogude sõjaväelased).

Töötas Tallinnas teede- ja sillaehituse spetsialistina. 1944. aasta märtsipommitamises kaotas perekond kodu ning 1946 asuti elama Valka, kus Eugen Haamer sai tööd teedevalitsuse peainsenerina. 1952. aastal määrati Valga Teedevalitsuse juhataja Tartusse ning koos temaga asus seal peainsenerina tööle ka Eugen Haamer. Tema vastutusalas olid mitme suure silla ja ka näiteks Tallinna–Tartu maantee Põltsamaa–Tartu lõigu ehitus.

Isiklikku
Eugen Haameri vennad olid maalikunstnik Eerik Haamer ning kirikuõpetaja ja skaudijuht Harri Haamer. Tema poeg Jaak Haamer oli režissöör.

Viited

Allikad
Urve Kirss. 90 aastat Eugen Haameri sünnist. Meie Maa nr 16, 1993

Eesti arhitektid
Eesti ehitusinsenerid
Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1903
Surnud 1968
Maarja kalmistule maetud
Pseudoeryx

Pseudoeryx on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Pseudoeryx klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Pseudoeryx plicatilis (Linnaeus, 1758)
 Pseudoeryx relictualis Schargel, Rivas-Fuenmayor, Barros, Péfaur & Navarette, 2007.

Levila

Need maod elavad Lõuna-Ameerikas.

Sünonüüm

Pseudoerux on maoperekonna kummiboa taksonoomiline sünonüüm.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Pseudoeryx seisuga 03.06.2014.

Jämepeamadulased
Dmitri Kotjuh

Dmitri Kotjuh (sündinud 11. mail ‎1982) on Eesti fotograaf.

Ta kaitses 2012. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureusetöö teemal "Ajakiri Raduga sõsarväljaande Vikerkaar taustal: sisu ja retseptsioon".

Ta on töötanud Võrumaa Teatajas ja Järva Teatajas.

Tema vend Igor Kotjuh on luuletaja ja tõlkija.

Tunnustus
 2021 Valgetähe V klassi teenetemärk

Auhinnad
 Konkursil "Aasta pulmafoto 2008" reportaaži kategoorias esikoht ja pruudi-peigmehe kategoorias kolmas koht
 2009 Eesti Ajalehtede Liidu maakonnalehtede uudisfoto auhinna laureaat

Nominatsioonid
 2008 maakonnalehtede olemusfoto auhinna nominent

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti fotograafid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1982
Trojany

Trojany on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Wołomini maakonnas. 

Masoovia vojevoodkonna külad
Philip M. Breedlove

Philip Mark Breedlove (sündinud 21. septembril 1955 Forest Parkis) on Ameerika Ühendriikide õhuväe (USAF) nelja tärni erukindral, kes oli NATO Euroopa vägede ülemjuhataja 2013. aasta 13. maist kuni 4. maini 2016.

Kindral Breedlove oli väeteenistuses alates 1977. aastast.

2013. aasta septembris külastas Breedlove ametikohustuste tõttu Tallinna.

Tunnustus
 2016 Kotkaristi I klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1955
Ameerika Ühendriikide lendurid
Uderna raudteepeatus

Uderna raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Rõngu vallas (tänapäeval Elva vald) Kalme külas Tartu–Valga liinil.

Raudteepeatus asus Uderna küla lähedal Elva ja Palupera raudteejaama vahel (kilometraaž 459,35). Avamisel jäi see Uderna valda.

Viimane reisirong peatus Uderna raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu–Valga raudtee remondi algust. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Uderna peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsuse järgi ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.

Uderna raudteepeatuses oli madal, 20 cm kõrgune ja 100 meetri pikkune perroon, mis lammutati raudteelõigu remondi käigus 2009. aastal. Reisijate ooteruum oli lamutatud juba mõni aasta varem.

Viited

Välislingid 

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Eesti raudteejaamad
Tartu maakonna ajalugu
Jänese raudteesild

Jänese raudteesild on raudteesild Tapa–Tartu raudteel, Kärkna ja Tartu vahelisel lõigul üle Suure-Emajõe.

Ajalugu

44,9 m pikkune terassild valmis 1876. aastal Vorbuse küla lähedal.

1941. aasta juulis lõhkas taganev Punaarmee silla. Selle asemele ehitati ajutine raudteesild.

Uus ja veidi kõrgem raudteesild ehitati samale kohale 1959. aastal. Jänese raudteesild on üks Emajõe madalamaid sildu. 
Lõhatud silla varemed on tänini jõe põhjas ning ohtlikud veesõidukitele. 

Eesti Raudtee rajas olemasoleva silla kõrvale uue silla ning õgvendas sel kohal raudteetrassi, et tõsta rongide kiirust.

Pildid

Vaata ka
Jänese kõrts

Viited

Välislingid
 YouTube-i video: Vana ja uus sild üle Suur-Emajõe; 2021
 GALERII ⟩ Vana Jänese raudteesild läheb peagi teenitud puhkusele; Tartu Postimees, 18.06.2021

Eesti sillad
Tartu vald
Eesti raudteesillad
Papaveri e papere

"Papaveri e papere" (eestikeelse pealkirjaga "Pardike ja mooniõis") on itaalia helilooja Vittorio Mascheroni tuntud laul. Itaaliakeelsete sõnade autorid on Mario Panzeri ja Giuseppe Rastelli ning lastelaulule sobivate sõnade varju on peidetud poliitiline satiir lõhest rikaste ja vaeste vahel. Laulu laulis tuntuks Nilla Pizzi ning see saavutas 1952. aasta Sanremo laulufestivalil 2. koha.

Eestikeelsete sõnade ("Pardike ja mooniõis") autor on Vladimir Beekman ning laulu võib kuulda lastelaulude plaatidel, aga on tuntud ka ansambli Fix esituses.

Laulu tekstist on inspireeritud Itaalia komöödiafilmi "Lo sai che i papaveri" pealkiri. Filmi peaosas mängob Walter Chiari. 

Laulu saksakeelne pealkiri on "Die süßesten Früchte" ning tuntud on see Peter Alexanderi ja Leila Negra esituses samanimelisest filmist.

Inglise keeles, pealkirjaga "Poppa Piccolino", on loo sõnad uue sisuga – räägivad hoopis rändmuusikust. Laul jõudis Diana Deckeri esituses 1953. aasta detsembris Suurbritannia singlimüügitabelis 2. kohale. Ingliskeelsete sõnade autor on Bob Musel.

Lugu on esitanud teisedki, näiteks Petula Clark, Mantovani orkester ja David Whitfield.

Välislingid 
Laulu eestikeelsed sõnad

Laulud
Alisa Jakobi

Alisa Jakobi (sündinud 18. jaanuar 1981 Tallinnas) on Eesti kunstnik ja näitleja.

Tegutseb kunstniku, tarbegraafiku ja alates 2010. aastast ka kunstiõpetajana. Alates 2005. aastast Eesti Meediakunstnike Ühingusse ja alates 2011. aastast Kunstihariduse Ühingu EstSEA liige.

Haridus
 1995–2002 Lindakivi teatristuudio, 1995–2002 (juhendajad S. Krassmann ja Oleg Štšigorets) Vene Teatri stuudio, täienduskursused (1996)
 2005 Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuseõpe (graafiline disain)
 2005–2006 School of Visual Arts, New York, USA (Art Management)
 2007–2010 Tallinna Ülikool magistriõpe (kunstiõpetus)

Näitused 
2002 – isikunäitus "Värv ja valgus", Tallinna Juudi kogukond, Tallinn
2002 – "21 sajandi Madonna" grupinäitus, Jaama galerii, Tallinn
2003 – rühmanäitus, Broadway Gallery, New York
2005 – “Plakatite näitus” grupinäitus, Eesti Kunstiakadeemia galerii, Tallinn
2008 – Kunst@tlu grupinäitus, Draakoni galerii, Tallinn
2008 – AHNE 08, grupinäitus. Helsingi, Soome. Videoinstallatsioon "Aeg tantsida"
2008 – Art Kitchen happening, Fantast festivali raames (Muhu, Saaremaa)
2010 – AHNE 10, grupinäitus. Helsingi, Soome. "Waking life"
2012 – "Strike" kunstiõpetajate grupinäitus Riigikogus
2013 – En plein air” grupinäitus Tamse Kool, Muhu, Saaremaa 
2013 – “Tallinna kunsti tuuled" grupinäitus, Tammsaare park, Tallinn
2014 – BECC heategevuse kunstioksjonil osalemine, toimunud Tallinnas 
2014 – “Aeg tantsida // It’s Time to Dance // Es ist Zeit zu tanzen“ isikunäitus, korraldaja: Aedvilja Tänava Galerii
2014 – “Emotsionaalsed maastikud / Emotional landscapes“ isikunäitus, korraldaja: Aedvilja Tänava Galerii
2014 – “Emotsionaalsed maastikud vol2 / Emotional landscapes back from adventures“ isikunäitus Tallinnas Lennart Meri Lennujaama galeriis

Näitlemine

Jean Marsan "Publikule vaatamine keelatud" – Giselle Monten (1997–2000), lavastaja: Oleg Štšigorets
Anton Tšehhov "Onu Vanja" – Ema (1998–2000), lavastaja: A. Käis
Pedro Calderon “La dama duende”, lavastaja: Ants Matiisen

Raadio
Venekeelsete anekdootide lugemine (salvestis Raadio 4) 2002–2003

Filmograafia
2007 "Kinnunen" mängufilm-Venelanna, režissöör: Andri Luup  (Ruut)
﻿2008 "Detsembrikuumus" mängufilm- Nadezda, režissöör: Asko Kase (Ruut)
﻿2009 "Punane elavhõbe" – Taira õde, režissöör: Andres Puustusmaa (Taska Film )
2009 "Vene suurus" – Katariina I, režissöör: Andrew Bond

Sarjad
2007 "Saladused" – Bella, Iiris (Kanal 2)
2007 "Brigaad 3" – Nataša (TV3)
2007 "Sekretär" Õnne 13, (ETV)

Publikatsioonid
1/2003 KPD Kirjastus, illustratsioon
06/2003 EBS ajaleht Illustratsioon
3/2003 Kunst.ee Star Varkki esindus, fotod
01/2010 PLUG In ajakiri Illustratsioon
03/2010 PLUG In ajakiri Illustratsioon
01/2012 Invest to West. Fotod

Viited

Välislingid

http://www.artjakobi.com

Eesti kunstnikud
Eesti maalikunstnikud
Eesti näitlejad
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1981
Viimane võmm

"Viimane võmm" oli Eesti krimisari.

Sarja peategelane Mikk Kotkas (Üllar Saaremäe) on veetnud 20 aastat koomas ja ärkab aastal 2014. Ta naaseb tööle politseisse uurijaks, kus tema uueks paarimeheks osutub nooruke Anders Prikk (Robert Annus). Mikk peab kohanema ka tundmatuseni muutunud eraeluga. Tema naine (Tiina Mälberg) on elanud juba 15 aastat koos ta kolleegiga (Jaanus Rohumaa). Keerulised on ka suhted tütrega (Saara Kadak), kellest on aastatega sirgunud noor ja tark naine. 

Sarja näitas Kanal 2 ja tootis BEC. Sarja esialgne stsenaarium oli loodud sakslaste Stefan Scheichi ja Robert Dannenbergi poolt, kohalikesse oludesse kirjutasid selle Gerda Kordemets ja Rivo Määr. Sarja viimase hooaja stsenarist oli Gerda Kordemets. 

Sari oli eetris 4. märtsist 2014 kuni 24. maini 2016.

2016. aasta sügishooajal algas jätkusari "Siberi võmm".

Osatäitjad 
 Üllar Saaremäe – Mikk Kotkas (2014–2016)
 Robert Annus – Anders Prikk (2014–2016)
 Velvo Väli – Martin Tammets (2014–2016)
 Jaanus Rohumaa – Roland Mõisnik (2014–2016)
 Ülle Lichtfeldt – Tanja Murrik (2014–2016)
 Carmen Mikiver – Rita Suviste (2014–2016)
 Sandra Ashilevi – Kassandra (2015–2016)
 Salme-Riine Uibo – Mari Hakel (2015–2016)
 Saara Kadak – Arabella (2014–2016)
 Tiina Mälberg – Laura (2014–2015)
 Karl Robert Saaremäe – Paul Õunap (2016)

Osad

1. hooaeg, kevad 2014

2. hooaeg, sügis 2014

3. hooaeg, kevad 2015

4. hooaeg, sügis 2015

5. hooaeg, kevad 2016

Viited

Välislingid 
 "Viimane võmm" Kanal 2 veebis

Eesti kriminaalsarjad
Kanal 2 telesaated
Tõnis Tüür

Tõnis Tüür (sündinud 30. oktoobril 1972 Haapsalus) on tarkvaraarendaja ning vabakutseline džässmuusik ja -helilooja.

Elukäik 

Tüür õppis 1980–85 Haapsalu Laste Muusikakoolis akordioni (õpetaja Kaja Väljari) ning 1988–92 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis basskitarri ja dirigeerimist.

Ta on töötanud noodigraafikuna muusikakirjastustes Edition 49 ja Carus-Verlag ning AS MicroLink ja Skype'i tarkvaraarenduse projektijuhina. 1991 ja 1992 oli ta  Uno Naissoo nimelise loominguvõistluse laureaat. Ta on laulnud Tallinna 21. keskkooli meeskooris.

Aastast 1993 on Tüür vabakutseline muusik. Ta on mänginud ansamblites Valge Maja, Hitty Bitty, Helmut Aniko kvartett, Allan Jakobi akordionitrio, Mare Väljataga kvintett, Horre Zeigeri Big Band, Eesti Raadio estraadiorkester, New Murphy Band (CD 2008), Bel-Etage svingorkester (CD-d 2005–2007) jm. Ta kuulus aastast 2001 ansamblisse Cucarella, aastast 2002 Picantesse (CD 2008), aastast 2005 Brian Melvini Triosse, Sweet Kangoo Clubi ja High Societysse ning aastast 2007 kollektiivi Solitude ja Annaliisa kvartetti.

Ta on osalenud muusikuna mitmes teatriprojektis, näiteks 2004 muusikalis "Chicago" ja 2005 parima lavastuse preemia pälvinud Tiit Ojasoo ja Ene-Liis Semperi lavastuses "Julia" Draamateatris. Ta on esinenud mitme koosseisuga Jazzkaarel ja sai 2003 Tartus festivalil Rainbow Jazz kontrabassimängijana silmapaistva interpreedi eripreemia.

Tüür on esinenud Saksamaal, Soomes, Lätis, Leedus, Venemaal, Prantsusmaal ja Kanadas. Ta on teinud kaasa paljude helikandjate salvestusel (nt Siiri Sisaski "First Acoustic Graffity" 1996, PICANTE "Kohtumine" 2008, Mart Sandri "Five Fifteen", "Lüüd lendame", Gourmet Duo "Salaliit" jt).

Tüür oli muusikamänedžer ja muusik koosseisudes Gourmet Duo, Gerli Padar & The Moon, GlamBand, Swing Club ja New Murphy Band.

Ta on Eesti Jazzliidu liige alates selle asutamisest.

Töökäik 
 1992–1995 Noodigraafik muusikakirjastuses edition 49
 1995–1997 Eesti filiaali juhataja muusikakirjastuses edition 49
 1997–1998 IT-juht ja noodigraafik muusikakirjastuses Carus-Verlag, Stuttgart
 1998–1999 Veebitiimi juht Hill & Knowlton Eesti AS
 1999–2006 Tarkvaraarenduse projektijuht AS MicroLink
 2006–2009 Tarkvaraarenduse projektijuht Skype
 2009–2010 Tiimijuht Columbus IT
 2010–2018 IT-konsultant Powerhouse OÜ
 2018–2020 Suurkliendihaldur ELFA Distrelec OÜ

Isiklikku 

Tõnis Tüüri elukaaslane Katrin Vende on suhtekorraldaja. Peres on 3 last: Aksel, Joonas ja Johanna. Esimesest abielust on tal veel kaks poega Mikael ja Mattias. Tõnise vend Reiu Tüür on kunstnik Vilniuses, vend Mihkel Tüür arhitekt Tallinnas, õde Maia Tüür arhitekt-urbanist Pariisis ja vend Madis Tüür filmiprodutsent Tallinnas.

Viited

Välislingid 
 Tõnis Tüür Facebookis
 Eesti muusika biograafiline leksikon. II köide. N–Ü
 Eesti Jazzliit

Eesti muusikud
Eesti informaatikud
Sündinud 1972
Downton Abbey

"Downton Abbey" on Julian Fellowesi idee järgi loodud Suurbritannia ajalooline draamasari.

Seriaal, mille tegevus leiab aset aastatel 1912–1925 Yorkshire'is asuvas väljamõeldud Downton Abbey lossis, jälgib aristokraatliku Crawley perekonna ja nende teenijaskonna elu Edwardi ajastu järgses maailmas. 

"Downton Abbey" on televisioonikriitikutelt saanud kõrgeid hinnanguid ja võitnud auhindu, muuhulgas näiteks parima lühisarja või telefilmi kategoorias nii Kuldgloobuse kui ka Primetime Emmy. Ühtlasi on see ajaloos enim Primetime Emmy nominatsioone saanud telesari.

Seriaal esilinastus Suurbritannia ITV telekanalil 26. septembril 2010. 26. märtsil 2015 teatasid Carnival Films ja ITV, et seriaali kuues hooaeg jääb ühtlasi viimaseks. Hooaja viimane jagu läks eetrisse 25. detsembril 2015. 

Sarjast on tehtud samanimeline mängufilm, mis esilinastus Suurbritannias 13. septembril 2019 ja Ameerika Ühendriikides 20. septembril 2019.

Välislingid 
 
 Koduleht (inglise keeles)
 Downton Abbey IMDb-s

Suurbritannia telesarjad
Kuldgloobuse saajad
Emmy saajad
ITV telesaated
Teine (album)

"Teine" on ansambli Lenna teine stuudioalbum. Album ilmus 2013. aastal. Eesti muusikaauhindade valimisel tunnistati see aasta albumiks. 

Albumil leiduvad teiste seas ka Lenna 2012. ja 2014. aasta Eesti Laulu konkurssidel osalenud laulud "Mina jään" ja "Supernoova".

Albumil on tegev ansambel koosseisus Lenna Kuurmaa (laul), Mihkel Raud (kitarr ja laul), Tõnis Kivisild (bass ja kontrabass), Madis Muul (klahvpillid, akordion) ja Reigo Ahven (trummid). Üksikutes lauludes teevad kaasa veel ka 
Kiur Aarma (kitarr ja klahvpillid), Laur Joamets (kitarr), Erko Laurimaa (kitarr), Eeva Talsi (viiul), Villu Talsi (mandoliin), Mairo Marjamaa (saksofon) ja Indrek Tiisel (suupill).

Laulud 
 Maailma serva peal (Mihkel Raud/Mihkel Raud)
 Supernoova (Mihkel Raud/Mihkel Raud)
 Töö ja vile (Mihkel Raud/Mihkel Raud)
 Seal kus jäljed kaovad maast (Mihkel Raud/Mihkel Raud)
 Vabaduselauluke (Mihkel Raud/Jürgen Rooste)
 Öö (Mihkel Raud/Jürgen Rooste)
 Mina jään (Mihkel Raud/Lenna Kuurmaa)
 Tuul (Mihkel Raud/Lenna Kuurmaa)
 Seal kus jäljed kaovad maast (DJ Critikal remix)
 Maailma serva peal (Sander Mölder remix)

2013. aasta albumid
Eesti albumid
Forestville

Forestville on mitme asula nimi USA-s ja Kanadas:

 Forestville, asula USA-s Californias
 Forestville, asula USA-s Marylandis
 Forestville, küla USA-s Michiganis
 Forestville, kummituslinn USA-s Minnesotas
 Forestville, küla USA-s New Yorgi osariigis
 Forestville, asula USA-s Ohios
 Forestville, asula USA-s Virginias
 Forestville, linn USA-s Wisconsinis
 Forestville, linn Kanadas Québecis

Vaata ka 
 Forestville'i vald, vald Minnesotas
Vahuvein

Vahuvein on vein, milles on märkimisväärne kogus süsinikdioksiidi, mis teeb joogi kihisevaks. Süsinikdioksiidi saadakse veinisse kas loomuliku fermenteerumise tulemusena – veini kääritamisel pudelis (nn Champagne'i meetod, méthode champenoise) või suurt rõhku taluvas tsisternis (nn Charmat' meetod) – või siis hiljem veinisse lisades. 
 
Vahuvein on tavaliselt kas valge või roosa, aga leidub ka punaseid vahuveine nagu Itaalia Brachetto või Austraalia Sparkling Shiraz. Samuti varieerub vahuveinide magusus – need võivad olla väga kuivad ja hapud (brut), mille parimaks näiteks on Champagne, kuid võib olla ka väga magusaid (doux) vahuveine.

Prantsusmaa 
Tuntuim vahuvein on kahtlemata Champagne. Seda toodetakse ainult Champagne'i piirkonnas Prantsusmaal. Peamised viinamarjasordid, mida seal kasutatakse, on Pinot noir, Chardonnay ja Pinot Meunier. 

Kõiki ülejäänud Prantsusmaal toodetud vahuveine nimetatakse Crémant. Vastavalt Prantsuse kvaliteedisüsteemile on ühtekokku 7 liiki Crémant'i:
 Crémant d'Alsace
 Crémant de Bordeaux
 Crémant de Bourgogne
 Crémant de Die
 Crémant du Jura
 Crémant de Limoux
 Crémant de Loire
Mousseux'ks nimetatakse vahuveini, mis ei ole valmistatud traditsioonilisel Champagne'i meetodil, samal ajal kui Crémant'iks saab nimetada ainult neid vahuveine, mis on valmistatud traditsioonilisel Champagne'i meetodil.

Luksemburg 
Luksemburg järgib Prantsusmaa eeskuju ja sealsed vahuveinid valmistatakse traditsioonilisel Champagne'i meetodil. Luksemburgi vahuveine nimetatakse Crémant de Luxembourg.

Saksamaa 
Saksamaa vahuvein on Sekt. Suurem osa (u 95%) vahuveine tehakse Charmat' meetodil ja ülejäänud osa vahuveinidest tehakse traditsioonilisel Champagne'i meetodil. Odavaid vahuveine tehakse Saksamaal ka süsinikdioksiidi hilisemal lisamisel veini sisse, aga neid vahuveine ei tohi nimetada Sektiks, neid veine kutsutakse nimega Schaumwein, mis otsetõlkes tähendabki vahuveini.

Hispaania 
Cavaks nimetatakse vahuveine, mida toodetakse Hispaanias. Peamiseks veine tootvaks piirkonnaks on seal Kataloonia, vähesel määral toodetakse Cavasid ka Valencias, La Rioja piirkonnas, Aragonis ja Extremaduras. Hispaania Cavat valmistatakse Champagne'i meetodil, aga selle valmistamiseks kasutatakse teisi viinamarjasorte kui Prantsuse Champagne'is.
 
Cavat valmistatakse erineva kuivusastmega: brut nature, brut (eriti kuiv), sec (kuiv), semisec (keskmiselt kuiv/magus) ja dolç (magus).
 
Vastavalt Hispaania kvaliteedistandarditele tohib cavat valmistada traditsioonilisel meetodil (koos teise fermenteerimisega pudelis) ja kuues regioonis ning viinamarjasortidest tohib kasutada vaid viinamarju Macabeu, Parellada, Xarel·lo, Chardonnay, Pinot noir ja Subirat.

Itaalia 
Vahuveine tehakse mitmel pool Itaalias, kuid kõige tuntumad vahuveinid on järgmised:
 Asti – toodetakse Piemontes;
 Lambrusco – toodetakse Emilias;
 Prosecco – toodetakse Venetos;
 Franciacorta – toodetakse Lombardias.
 
Kuigi Franciacorta vahuveine tehakse traditsioonilisel meetodil, on enamik Itaalia vahuveine, nagu Asti ja Prosecco, tehtud siiski Charmat' meetodil.

Välislingid 

 Veiniguru: Hispaania veinid

Vein
Selge taevas

"Selge taevas" on 1961. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.

Süžee
Nõukogude Liidu kangelane katselendur Astahhov sattub sõja ajal sakslaste kätte vangi, kuid tal õnnestub põgeneda. Ent vangistuses viibinud Astahhovit umbusaldatakse, ta visatakse parteist välja, vallandatakse töölt ja jäetakse ilma valitsuse autasudest. Pikki aastaid ei saa ta lendurina töötada ja joob end põhja. Stalini surma järel aga ajad muutuvad ning Astahhov saab jälle katselendurina töötada.

Osatäitjad
Jevgeni Urbanski – Aleksei Astahhov
Niina Drobõševa – Saša Lvova
Vitali Konjajev – Petja
Georgi Kulikov – Mitja
Oleg Tabakov – Sergei
Natalja Luzmina – Ljusja
Vitali Bondarev – Jegorka
Georgi Georgiu – Nikolai Puškov
Leonid Knjazev – Ivan Iljitš
Alik Krõlov – Sergei lapsepõlves
Tamara Nossova – tüdruk tehases

Nõukogude Liidu filmid
1961. aasta filmid
Rhabdops

Rhabdops on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Rhabdops klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Rhabdops bicolor (Blyth, 1854)
 Rhabdops olivaceus (Beddome, 1863).

 2017

on Zootaxa-s liigitatud perekonda Rhabdops 
maoliik Rhabdops aquaticus Giri, Deepak, Captain, A. Das, S. Das, Rajkumar, Rathish ja Gower, 2017

Levila

Need maod elavad Indias, Birmas ja Hiinas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Rhabdops seisuga 08.06.2014.

Colubridae
Andero Uusberg

Andero Uusberg (sündinud 8. juunil 1980 Raplas) on eesti psühholoog ja Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi õppejõud ja teadur.

Elukäik

Ta sai 2014. aastal Tartu Ülikoolist summa cum laude psühholoogia doktorikraadi. Doktoritöö teema oli "Electroencephalographic insights into affective attention".

Aastast 2007 on ta töötanud Tartu Ülikooli psühholoogia instituudis teadurina. Ta on Tartu Ülikooli kognitiivse psühholoogia ja mõjutamispsühholoogia ainete õppejõud.

Aastast 2003 on ta teinud koolitusi MTÜ Eesti Väitlusseltsi Väitluskoolituses teemadel "Kuidas jõuda heade otsusteni?", "Mõtestatud esinemine" ja "Argumenteerimine ja veenmine".

2007. aastani töötas ta Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakonna juhatajana. 2003. aastast töötas ta telesaate "Terevisioon" saatejuhina.

2020. aastal sai temast Eesti valitsust koroonakriisis nõustava teadusnõukoja liige.

Eksperimentaalpsühholoogina on ta peamiselt uurinud emotsioone ja otsustusprotsesse, täpsemalt nende käitumuslikke, kortikaalseid ja psühhofüsioloogilisi korrelaate.

Sõnavõtte meedias
 2014 – artikkel “Kas peaksime end pealetükkiva reklaami eest kaitsma?” Eesti Päevalehes
 2013 – ettekanne “Mõjutamise eetikast” TEDxTartu konverentsil
 2013 – artikkel “Kehakeel – kas seda tasub uskuda?” ajakirjas Psühholoogia Sinule
2010 – Uusberg osales Postimehe veebiväitluses eutanaasia teemal

Isiklikku
Ta on Urve Uusbergi ja Valter Uusbergi poeg ning Pärt Uusbergi ja Uku Uusbergi vend.

Viited

Välislingid

 Eesti psühholoogid
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1980
Sou Fujimoto

Sou Fujimoto (jaapani keeles 藤本 壮介; sündinud 4. augustil 1971 Hokkaidōl) on jaapani arhitekt.

Ta lõpetas aastal 1994 Tōkyō ülikooli ja töötab alates 2000. aastast oma arhitektibüroos.

Välislingid 
 Sou Fujimoto kodulehekülg
 Eestit külastab nimekas kaasaegse arhitektuuri noore põlvkonna arhitekt Sou Fujimoto Jaapanist

Jaapani arhitektid
Sündinud 1971
Gongylosoma

Gongylosoma on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Gongylosoma klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Gongylosoma baliodeirus Boie, 1827
 Gongylosoma longicauda (Peters, 1871)
 Gongylosoma mukutense Grismer, Das & Leong, 2003
 Gongylosoma nicobariensis (Stoliczka, 1870)
 Gongylosoma scripta (Theobald, 1868).

Levila

Need maod elavad Kagu-Aasias.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne Catalogue of Life-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Gongylosoma seisuga 10.06.2014.

Colubridae