joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lobsang Sangay

Lobsang Sangay (sündinud 5. septembril 1968 Darjeelingis Indias) on Tiibeti eksiilvalitsuse juht.

Ta sai keskhariduse Darjeelingis, tiibeti pagulaste koolis. Seejärel sai ta kunstide bakalaureuse ja õigusteaduse bakalaureuse kraadi Delhi ülikoolist. Aastal 1995 sai ta Fulbrighti stipendiumi abil õppima Harvardi ülikooli õigusteaduskonda (Harvard Law School); samal aastal kaitses ta õigusteaduse magistri kraadi. Aastal 2004, esimese tiibetlasena katses ta väitekirjaga Democracy in Distress: Is Exile Polity a Remedy? A Case Study of Tibet's Government-in-exile õigusteaduse doktori kraadi. 

Ta sai Tiibeti eksiilvalitsuse juhiks 8. augustil 2011. 

Tiibeti inimesed
Sündinud 1968
Segakorrutis

Segakorrutis on matemaatikas tehe, mis seab kolmele ruumi vabavektorile ,  ja  vastavusse reaalarvu

Sümbol • tähistab skalaar- ja × vektorkorrutist.

Omadused 

 Segakorrutis on lineaarne kõigis muutujates.

 Segakorrutis on täielikult antisümmeetriline vektorite järjekorra vahetamise suhtes
.

 Segakorrutises võib vahetada skalaar ja vektorkorrutise järjekorra
.

 Segakorrutise absoluutväärtus võrdub vektoritele ,  ja  konstrueeritud rööptahuka ruumalaga.

Erinevad esitused 

 Segakorrutis on esitatav vektorite komponentidest moodustatud determinandina

 Kasutades Levi-Civita sümbolit, on segakorrutis esitatav kujul

Vaata ka 
 Väliskorrutis

Viited 

Lineaaralgebra
Geomeetria
Pooltasand

Pooltasand on üks tasandi kahest osast, mis saadakse tasandi poolitamisel etteantud sirgega. Seda sirget nimetatakse pooltasandi ääreks. Pooltasandi punktid on määratavad võrratusest

Viited 

Geomeetria

en:Half-plane
Aimar Arula

Aimar Arula (sündinud 15. oktoobril 1966) on eesti õpetaja, Põltsamaa Ühisgümnaasiumi direktor.

1982–1985 õppis ta Nõo Keskkoolis füüsika eriklassis. 1985–1989 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri ja spordi erialal, mille lõpetas kergejõustiku treeneri-õpetajana. 

1989–1995 oli ta Tartumaal Rannu Keskkoolis kehalise kasvatuse ja majanduse õpetaja, 1995–1999 töötas Jõgeva Maavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonnas reaalainete nõunikuna.

Viited

Põltsamaa Ühisgümnaasiumi õpetajad
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi direktorid
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Eesti kehalise kasvatuse õpetajad
Sündinud 1966
Li Keqiang

Li Keqiang (lihtsustatud hiina kirjas 李克强; traditsioonilises hiina kirjas 李克強; sündinud 1. juulil 1955 Hefei linnas Anhui provintsis) on hiina poliitik, kes on alates 15. märtsist 2013 Hiina RV valitsusjuht (Riiginõukogu esimees). 

Ta omandas 1995. aastal doktorikraadi majanduses.

Aastal 1998 nimetati ta 43-aastaselt Henani provintsi kuberneriks, millega ta oli noorim provintsikuberner Hiinas. Selles ametis oli ta kuni 2003. aastani. 2002–2004 oli ta ka Kommunistliku partei sekretär Henanis ning seejärel 2004–2007 Kommunistliku partei sekretär Liaoningi provintsis.

Aastatel 2008–2013 oli ta Hiina asepeaminister ning valiti seejärel Hiina Rahvavabariigi peaministriks.

Li juhtimise all tuli Hiina RV valitsus välja plaaniga Made in China 2025.

Ta on teada andnud, et kui 2022. aastal tema ametiaeg peaministrina lõppeb, siis ta uueks ametiajaks ei kandideeri.

Viited 

Hiina poliitikud
Sündinud 1955
Gavriil Frolov

Gavriil Jefimovitš Frolov (1854–1930) oli nüüdses Jõgeva maakonnas (toona Tartumaal) Kasepää vallas Peipsi-äärses Raja külas tegutsenud vanausuline ikoonimaalija.

Frolovi on nimetatud Eesti ainsa ikoonikoolkonna rajajaks ning kõigi aegade tuntuimaks Eestis elanud ikoonimaalijaks. Tallinna kunstnik Nikolai Kormašov on ütelnud: "Gavriil Frolov on XX sajandi Andrei Rubljov."

Frolovi isa pidas ikoonimaalitöökoda Lätis Rēzeknes, samas omandas ka Frolov esimesed kogemused ikoonimaalijana. 19. sajandi lõpul rändas ta Venemaal: Moskvas, Novgorodis, Pihkvas, Vladimiri kubermangus, Kaasanis ja Samaaras.

Raja külla asus Frolov Voronežist kas 1887. või 1890. aastal koos oma venna Titiga Tihhotka küla elanike kutsel,  elades seal surmani 1930. aastal. Meistritempli pälvis ta 1894. aastal. Ikoonimaalijana elas ta ranget ja kasinat mungaelu, süües vaid kaks korda päevas ning kandes palvemantlit – azjamit. Frolov keskendus oma tööle ja koguduse elukorraldusele. Ta koostas Raja koguduse raamatukogu ning ehitas külla palvekoja (Raja palvemaja), mille kaunistas kümnete enda maalitud ikoonidega (hoone valmis 1910, sisustus 1920. aastail; hävis Teises maailmasõjas 1944). Usuliselt kuulus ta fedossejevlaste hulka.

Ikoonimaalitöökoda tegutses Raja külas kuni Frolovi surmani 1930. aastal. Mari-Liis Paaveri hinnangul andis Frolovi töö Eesti vanausulistele eelise teiste riikide usukaaslaste ees, kuna siinseis palvelais olid terviklikud ikonostaasid, mujal tuli neid aga vähestest kättesaadavatest ikoonidest komplekteerida. Frolovi õpilased õpetasid ikoonimaalijaid nii Lääne-Euroopas kui ka Ameerikas. Nende hulka kuulusid Mark G. Solntsev, Jefim Kekišev, Filipp A. Mõznikov, Pimen Sofronov jt.

Kunstnikuna järgis Gavriil Frolov hoolikalt fedossejevlaste kanoonilist tehnikat, lihtsust ja tavapärast ikonograafiat, püüdmata uuendada ikoone natuurilähedusega. Küll valis ta oma teemad laias diapasoonis, piirdumata üksnes levinud ja populaarsete pühade ja pühakutega. Frolovi ikoone leidub ohtralt Peipsiääre vanausuliste kogudustes, kuid need on esindatud ka Eesti Kunstimuuseumi kogudes.

Frolovist kirjutas 2003. aastal Tartu Ülikoolis magistritöö kunstiajaloolane Külli Erikson ("Ikoonimaalija Gavriil Frolov (1854–1930) ja Peipsiäärse Rajaküla ikoonimaalitöökoda", juhendaja Kaur Alttoa).

Viited

Kirjandus
 Külli Erikson "Ikoonimaalija Gavriil Frolov (1854–1930) ja Peipsiäärse Rajaküla ikoonimaalitöökoda" Tartu: Tartu Ülikool, 2003 (magistritöö)

Välislingid
 Rein Sikk "Kuulsa ikoonimeistri Frolovi tööd ootavad Peipsi ääres avastamist" EPL, 29. mai 2013
 "Kogudused" Kasepää valla kodulehel, 22.11.2011
 Mari-Liis Paaver "Puhta silmaga" Vene Vanausulised Eestis
 Jaan J. Leppik "Pomooride saaga eesti moodi" Vene Vanausulised Eestis
 Jüri Kuuskemaa "Peipsi ikooni sõnum" Eesti Ekspress, 07/1988

Eesti vanausulised
Ikoonimaalijad
Sündinud 1854
Surnud 1930
Valeri Gerassimov

Valeri Vassiljevitš Gerassimov (vene keeles Валерий Васильевич Герасимов) (sündinud 8. septembril 1955 Kaasanis) on Venemaa sõjaväelane (armeekindral), alates 9. novembrist 2012 Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi ülem ja kaitseministri esimene asetäitja.

Tema koostatud sõjapidamise teooria on tuntud kui Gerassimovi doktriin ja sellel baseerub suuresti Venemaa sõjaline doktriin, mida on väidetavalt järgitud ka Vene-Ukraina sõjas.

Elulugu
Ta õppis aastatel 1971–1973 Kaasani suvoorovlaste sõjakoolis, seejärel aastatel 1973–1977 Kaasani kõrgemas tankikoolis. Aastatel 1984–1987 õppis ta Malinovski-nimelises tankiväeakadeemias. 1987. aastast oli ta NSV Liidu relvajõudude 144. Jelnja-Saraatovi nimelise kaardiväe motolaskurdiviisi staabiülem. Diviisi peakorter asus Tallinnas Tondil, Eesti NSV-s. 1993–1994 oli ta sama diviisi komandör. 1995–1997 õppis ta Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemias.

Teises Tšetšeenia sõjas teenis ta väegrupeeringu Zapad staabiülemana ning siis grupeeringu Jug komandörina ning sai seejärel 58. armee komandöriks. 2009. aastast oli ta Moskva ja seejärel Kesksõjaväeringkonna ülem. 

2009–2012 juhtis ta Moskvas võidupüha paraade Punasel väljakul.

Osaluse eest Krimmi annekteerimises lisas Euroopa Liit ta aprillis 2014 nende isikute nimekirja, kelle suhtes on kehtestatud sanktsioonid.

Väidetavalt evakueeriti ta 2022. aasta 1. mail Harkivi oblastist Izjumi lähistelt, samuti ei osalenud ta 9. mail Punasel väljakul toimunud Võidupüha paraadil.

Auastmed

Nõukogude Liit

Venemaa Föderatsioon

Ühiskondlik tegevus
2021. aastal valis Venemaa sõjateaduste akadeemia üldkogu ühehäälselt senise akadeemia auliikme Valeri Gerassimovi akadeemia presidendiks.

Vaata ka
Gerassimovi doktriin

Viited

Välislingid
"Putin vahetas kindralstaabi ülema välja" ERR, 9. november 2012
"„Eesti NSV diviis” ründab Harkivit ja selle viimane komandör loodab Kiievis võiduparaadi juhatada" Delfi Forte, 4. märts 2022
 Andrei Simonov. Vladimir Putin's top military commander 'wounded in Ukraine and flown out of war zone'. Daily Mirror, 1. mai 2022

Venemaa Föderatsiooni kangelased
Venemaa Föderatsiooni armeekindralid
Venemaa sõjaväelased
Sündinud 1955
Pääsküla prügila

Pääsküla prügila on Pääsküla raba servas asuv endine prügila.

Pääsküla prügila rajati 1972. aastal ajutisena, kuid see kujunes rohkem kui 30 aastaks Tallinna ja selle lähiümbruse valdade olme- ja tööstusjäätmete ladestamiskohaks.

Prügila on nõuetekohaselt suletud. Sulgemistööd lõpetati 2007. aasta juunis. Nende käigus rajati prügila nõrgvee ja pinnavee kogumissüsteemid, prügilagaasi kogumis- ja niisutussüsteem koos pumplatega. Muu hulgas pandi ümber prügila vinüülplaadist tõkendsein ning paigaldati ka savikangas, drenaažimatt ning täiendavad pinnase kattekihid koos haljastusega. Samuti rajati prügila elektrivarustus-, valgustus- ja kaugvalvesüsteem ning keskkonnaseire süsteem.

Kuni 2012. aasta märtsini haldas endist prügilat AS Tallinna Vesi. Huvide konflikti tekkimise tõttu korraldas linn riigihanke ning uueks haldajaks sai OÜ Megido. Huvide konflikt tekkis sellest, et prügilat haldas veefirma, kes on ise vee kulutamisest huvitatud. Väidetavalt juhtis Tallinna Vesi aastatel 2007–2009 prügilast kanalisatsiooni 105 178 kuupmeetri vett ning 2010. aastaks oli prügila vett täiesti täis. Liigse vee kanalisatsiooni juhtimise eest pidi Tallinn veefirmale maksma täiendavalt 7,2 miljonit krooni. Linnavalitsuse ja veefirma vahel tekkis vaidlus, kas ja kuidas veefirma vett prügilasse pumpas. Linnavalitsus kavatses veefirma eksimuse selgumisel ülekohtuselt makstud raha tagasi nõuda.

Viited

 

Eesti prügilad
Nõmme linnaosa
Alam-Burgundia

Alam-Burgundia oli kuningriik tänapäeva Kagu-Prantsusmaa aladel. Seda kutsuti nii sellepärast, et see asus Rhône'i orus, Ülem-Burgundiast madalamal. Alam-Burgundiat kutsutakse mõnikord Arelaadiks või Tsisjuraania Burgundia kuningriigiks. Alam-Burgundia piirideks olid Vahemeri lõunas, Septimaania edelas, Akvitaania läänes, Ülem-Burgundia kuningriik põhjas ja Itaalia kuningriik idas.

Alam-Burgundia asutas krahv Boso aastal 879, pärast Lääne-Frangi kuninga Louis II surma. Boso oli ebapädev valitseja ja aastaks 882 sai kuningriik Louis' poja Carloman II abil taas Lääne-Frangi riigi osaks. Alam-Burgundia läks aastal 884, pärast Carlomani surma, Karl Paksu kätte ja aastal 890, pärast Kärnteni Arnulfi mässu ja Karli surma aastal 888 krooniti Boso poeg Louis III Pime Alam-Burgundia kuningaks.

Louis III Pime kutsuti Itaaliasse Adalbert II poolt, kes soovis takistada Berengaril kontrolli saavutamist Apenniini poolsaarel. Louis alistas Berengari ja krooniti paavst Benedictus IV poolt 901. aastal Frangi keisriks. Berengar alistas Louis järgmisel aastal, sundis ta Itaaliast põgenema ja lubama mitte kunagi tagasi tulla. 905. aastal tungis Louis jälle Itaaliasse, kuid alistati ja torgati vande murdmise pärast pimedaks. Louis kaotas oma Itaalia kuninga ja Frangi keisri tiitli Berengarile.

Pimedana kasutas Louis regendina Provence'i krahvi Hugues'd. Hugues valiti Itaalia kuningaks 924. aastal kodusõja ajal ja ta kulutas kaks järgmist aastat oma vastase, Ülem-Burgundia kuninga Rudolf II Itaaliast väljatõrjumiseks. Louis suri 928. aastal ja tema trooni päris Hugues. Pärast Maroziaga (Rooma tegelik valitseja) abiellumist oma võimu laiendamise püüde nurjumist kulutas Hugues viis järgmist aastat oma valitsusajast võitlusele madjari rüüstajate ja Andaluusia piraatidega. 933. aastal tegi Hugues Ülem-Burgundia Rudolf II-ga rahu, andes talle Alam-Burgundia kuningriigi, ja kahest Burgundiast moodustati Arelaat.

Vaata ka 

Provence'i valitsejate loend
Ida-Frangi riik
Prantsusmaa ajaloolised piirkonnad
Burgundia ajalugu
Gollum

Gollum, ka Guglunk, Urglik ja Smeagol oli tegelane J.R.R. Tolkieni Sõrmuste Isanda ja Kääbik, ehk sinna ja tagasi raamatutes.

Guglunk oli kunagi kääbik, kes sündis Urgliku nime all Anduini orus Võhumõõgaväljade lähedal. Kolmanda ajastu 2463. aastal leidis Urgliku sõber Varglik (Deagol) õngitsemise ajal Sõrmuse ning võlusõrmuse endale saamiseks mõrvas Urglik sõbra.

Sõrmuse vägi pikendas Urgliku eluiga, kuid muutis teda tundmatuseni. Kurguhäälitsuste tõttu, mida ta rääkida püüdes nüüd kuuldavale tõi, nimetati teda edaspidi Guglunkiks. 

Guglunk hakkas pelgama valgust ning hankis süüa vaid kiskja kombel tappes ja varitsedes. Kõige mugavamalt tundis ta end sügavate koobaste tumedates veekogudes. Tema nahk muutus karvutuks, mustaks ja limaseks, keha aga kõhnaks ja luiseks. Ta pea meenutas paljast kolpa, silmad olid pungis nagu kalal. Guglunki hambad kasvasid pikaks nagu orkide teravad kihvad ja algselt kääbikute jalgadega sarnanenud jalad muutusid lamedaks ning neile kasvasid ujulestad. Peaaegu viis sajandit elas ta  peidus koobastes Udumägede all.

2941. aastal aga sattus tema pesapaika Bilbo Paunaste, kes sai Ühe Sõrmuse enda kätte.

3017. aastal Kolmandal Ajastul võttis Sauron Guglunki kinni ja viidi Barad-Dûri, kus teda küsitleti ja piinati. Kui kogu vajalik info oli saadud, lasti Guglunk tagasi vabadusse. Sauron ei usaldanud Guglunki, kuid lootis, et too läheb kättemaksu ihates ise vargaid (Bilbo Paunaste) otsima ning Sauroni spioonid jõuavad Guglunki jälitades vargani. Gollum põgenes aga Surnusoodesse, kuhu Sauroni saadikud ei järgnenud. Sealt püüdis Gollumi kinni Aragorn, kes viis ta Sünklaane põhjaossa (Laanekuningriiki), kus teda kuulas üle Gandalf. Ent seegi ei andnud mingit tulemust- Guglunk ei teadnud isegi midagi kindlat ning millest teadis, sellest vassis.

3018. aasta juunis saatis Sauron orkide väe Thranduili vastu, et Guglunk ära tuua, kuid peagi saadi teada, et Guglunk on orkide käest pakku pääsenud. Mööda Anduini ujudes möödus ta Lothlorienist ning peitis end sama aasta sügisel Moriasse. Seal elatus ta Sõrmuse vennaskonna saabumiseni riskantsetest toiduvargustest.

3019. aastal jõudis Guglunk lõpuks järele uuele Sõrmusekandjale Frodo Paunastele, kuid ei suutnud tema käest kuidagi Sõrmust kätte saada. Vahepeal näis, et Frodo on Guglunki täiesti taltsaks muutnud, kuid reetmine oli viimasele elunormiks saanud. Nii ründas Guglunk Turmalõhangute veerel Sõrmusekandjat, kui Sõrmuse vägi oli viimsel hetkel isegi heast Frodost jagu saanud. Kogu oma kurjust ja jõudu kokku võttes suutis Guglunk Sõrmuse Frodol käest rebida, kuid samal hetkel astus ta liigse sammu tahapoole ning langes tasakaalu kaotades koos oma hinnalise varaga Maa kõrvetavatesse sügavustesse.

Sõrmuste Isand
Keskmaa tegelased

de:Figuren in Tolkiens Welt#Gollum/Sméagol
Üksildane Mägi

Üksildane Mägi ehk Erebor on mägi inglise ulmekirjaniku John Ronald Reuel Tolkieni raamatutes "Kääbik, ehk sinna ja tagasi" ning sarjas "Sõrmuste Isand".

Kolmandal Ajastul asus Üksildane Mägi Rhovanionis lõuna pool Hallmägesid, Sünklaane ja Raudmägede vahel.

1999. aastal asus sinna päkapikkude kuningas Thrain I, kelle ajal kujunes Ereboris välja Mäealune kuningriik. Enam kui seitsme sajandiga muutus päkapikkude kuningriik jõukaks ja võimsaks.

2770. aastal hävitas selle riigi tiivuline tuld purskav lohe Smaug Kuldne, kes ajas päkapikud minema. Smaug elas Ereboris üle kahesaja aasta, tegeledes peamiselt magamisega hiiglasliku varahunniku otsas mäealustes kambrites.

2941. aastal häirisid lohe rahu kääbik Bilbo Paunaste, päkapikk Thorin ja tema kaaskond, ent kui raevunud Smaug lendas kättemaksu ihates välja, ootas teda surm Bard Vibuküti käe läbi. Päkapikud tulid Ereborile tagasi ning kuningas Dáin II taastas Mäealuse kuningriigi jõukuse ja kuulsuse. Sõrmuse Sõja ajal ründasid Sauroni väed Erebori ja piirasid selle sisse. Pärast Võimusõrmuse hävitamist hajusid aga pimeduse jõud ning päkapikud ja nende liitlased, Oru inimesed, lõid puruks Erebori piiranud orkide ja idalaste väed.

Neljandal Ajastul oli Erebor endiselt jõukas ja sõltumatu riik, kuid sidus end tihedalt kuningas Elessari võimu all asuva Arnori ja Gondori Taasühendatud Kuningriigiga.

Keskmaa paigad
Mäed
Sõrmuste Isand
Saarjärve looduspark

Saarjärve looduspark on looduspark Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Saarjärve külas. Selle pindala on 158,3 ha.

Saarjärve looduspark oli loodud Vabariigi Valitsuse 9. juuni 2005. aasta määrusega nr 127. Selle loomise eesmärgiks oli Mustvee järve, seda ümbritseva metsa ning Saare mõhnastiku kaitse. Kaitse alla on võetud looduslikud elupaikad (looduslikult rohketoitelised järved, vanad loodusmetsad, soostuvad ja soo-lehtmetsad) ning looduslik taimestik ja loomastik. Looduspargi ajalugu ulatub aastasse 1968, kui kaitse alla võeti Mustvee järv ja seda ümbritsev mets (Mustvee järve kaitseala).

Saarjärve looduspark kuulub Euroopa kaitsealade võrgustikku Natura 2000.

Mustvee järv paikneb orundis Vooremaa ja Kagu-Eesti lavamaa vahel. Järve ümbruses paikneb Saare mõhnastik, mida kolmest küljest ümbritsevad voored. See on Kaiu mõhnastiku sopp, mis tungib sügavamale Vooremaasse. Saare mõhnastiku mõhnad vahelduvad nn termokarstidega.

Küngaste ja seda ümbritseva madalamade alade pinnal kasvavad peamiselt okasmetsad, järve põhjakaldal leidub ka põliseid lehtpuid.

Kaitsealast 0,7 km kaugusel paikneb Mustvee mõis, mille pargi eriosana on ajalooliselt olnud Mustvee järv koos parkmetsaga. 

Saarjärve looduspargi territooriumil asub Mustvee mõisa endiste omanike – Mannteuffelite perekonna – matmispaik.

Viited

Eesti maastikukaitsealad
Jõgeva maakond
Õigeusu kihelkonnakool

Õigeusu kihelkonnakool (vene keeles православная церковноприходская школа) oli 19. sajandi keskpaigast kuni 1920. aastani Balti kubermangudes, sealhulgas ka tänase Eesti aladel eksisteerinud koolitüüp.

Õigeusu kihelkonnakoolid eksisteerisid iga õigeusu koguduse juures. 1846. aasta 26. jaanuaril andis Venemaa keiser Nikolai I korralduse asutada Liivimaa kubermangu igasse vasttekkinud õigeusukogudusse kihelkonnakool. Suurema territooriumiga maakoguduste äärealadele moodustati lisaks veel madalama õppetasemega abikoole. Kihelkonnakool eksisteeris koolitüübina ka luterlikus koolisüsteemis.

Ühe-klassilistes õigeusu-kihelkonnakoolides käisid lapsed koolis neli aastat, kaheklassilistes viis aastat. Abikoolides käisid lapsed tavaliselt kolm talve. 1870. aastal vastu võetud seaduse järgi pidid lapsed kooli minema 10-aastaselt. Pärast 1880. aastat hakati kooliiga langetama. Kihelkonnakoolis kestis õppeaasta 1. novembrist kuni 1. aprillini. Jõuluvaheaeg algas ajavahemikul 19.–22. detsembril ja kestis 19. jaanuarini.

Alates 1887. aastast alanud venestamispoliitikast toimus õppetöö kihelkonnakoolides vene keeles, välja arvatud usuõpetus, mida anti endiselt õpilaste emakeeles.

Arvulised näitajad

Õigeusu kihelkonnakoolide arv hakkas kiiresti kasvama seoses usuvahetusliikumisega 1840. aastatel. Kui 1848. aastal oli kolmes Balti kubermangus kokku 72 õigeusu kogudust, millest vaid 15 juures tegutsesid kihelkonnakoolid, siis 1851. aastal oli ainuüksi Liivimaa kubermangus juba 69 õigeusu kihelkonnakooli ja 1859. aastal 258 kihelkonnakooli.

Likvideerimine

Sügisel 1917 läksid õigeusu kihelkonnakoolid üle eesti- ja lätikeelsele õppele, paljud neist aga lõpetasid koolihoonete võõrandamise tõttu Saksa okupatsiooni ajal töö.

Eestis andis Ajutine Valitsus võõrandatud koolihooned novembris 1918 kogudustele tagasi ja osa koolidest jätkas tööd, kuid 1920. aastal vastu võetud avalike algkoolide seadusega kihelkonnakoolid riigistati või munitsipaliseeriti ja muudeti tavalisteks algkoolideks.

Kasutatud kirjandus
Карпухина, С. Православные церковноприходские школы на территории Латвии в XIX веке. – Православие в Латвии: исторические очерки, 1. Рига, Балто-славянское общество культурного развития и сотрудничества, 1993, стр. 7–26.

Vaata ka
õigeusu abikool
õigeusu vallakool
kihelkonnakool

Viited 

Eesti endised koolid
Õigeusk Eestis
19. sajand Eestis
Reach-U

Reach-U (kuni 2016. aastani AS Regio) on Eesti ettevõte, mis tegeleb tarkvara ja geoinfosüsteemide loomisega.

Ettevõte asutati Tartu Ülikooli juures kõrvalfirmana 1990. aastal.

Regio pikaajaline juht oli Teet Jagomägi. 2012. aastal tõusis uueks juhiks Ülo Säre.

Ettevõtte keskmine töötajate arv 2011. aastal oli 79.

Regio tegutseb Tartus aadressil Riia 24 ja Tallinnas Mere pst 4.

Ettevõte on võitnud selliseid auhindu nagu Aasta Innovaator (2005), Ettevõtluse Auhind (2005), Aasta Rahvusvahelistuja (2006), Juhtimiskvaliteedi Auhind (2007) ning olnud töötaja- ja peresõbralike firmade edetabeli esimeses pooles.

Rahvusvaheliselt asuti tegutsema Reach-U kaubamärgi all. Kui välismaale suunatud tegevused olid Eestis toimuvast suuremaks kasvanud, siis otsustati muuta ettevõtte ärinime. Eesti sisene kaardiüksus jäi aga endiselt Regio nime kasutama.

Vaata ka 
 Regio OÜ

Viited

Välislingid 
 Ettevõtte koduleht
 Teet Jagomägi "Kuidas ma Regio majandusaasta kaardistasin" Director, oktoober 2005

Eesti infotehnoloogiaettevõtted
Gwaihir

Gwaihir Tuulteisand on tegelane John Ronald Reuel Tolkieni raamatutest "Sõrmuste Isand" ja "Kääbik, ehk sinna ja tagasi".

Udumägede kotkas Gwaihir oli Kolmanda Ajastu lõpul suurim ja võimsaim kotkaste seas. Ta oli Kõigi Lindude Isand ning väga hea sõber võlurite ja haldjatega, eriti pärast seda, kui Gandalf oli ravinud ta terveks mürgihaavast. Erebori retke ajal 2941. aastal päästis Gwaihir oma kaaslastega Thorini kaaskonna orkide rünnaku käest. Viie Väe Lahingu ajal Erebori all oli Gwaihiril ja tema kotkastel otsustav roll lahingu käiku saatusliku pöörde toomisel.  Sõrmuse Sõja ajal vabastas Gwaihir Gandalfi Raudlinna vangistusest ja kandis ta hiljem, pärast lahingut Moria võimsa Balrogiga, minema Zirak-zigili mäetipult.

Sõja viimase lahingu ajal Mordori Musta Värava ees juhtisid Gwaihir ja tema vend Luitaja kõiki Põhja kotkaid võitlusse Sõrmusevaimudega vahetult enne seda, kui hävitati Üks Sõrmus. Seejärel suundusid Gwaihir ja Luitaja Turmamäe nõlvadele, kus nad päästsid Frodo Paunaste ja Tobajuss Mängla.

Keskmaa tegelased
Aleksandr Glazunov

Aleksandr Konstantinovitš Glazunov (10. august 1865 Peterburi – 21. märts 1936 Pariis) oli vene hilisromantismi helilooja, muusikapedagoog ja dirigent.

Glazunov jäi noore mehena silma Mili Balakirevile, kes suunas ta õppima Nikolai Rimski-Korsakovi juurde. Klaverimänguga hakkas Glazunov tegelema üheksa- ja komponeerimisega üheteistaastaselt. 

Aastatel 1905–1928 oli ta Peterburi konservatooriumi rektor, siis lahkus ta Nõukogude Liidust ega naasnud enam kunagi. Glazunovi tuntuim õpilane Peterburis oli Dmitri Šostakovitš. Alates 1928. aastast vahetas Glazunov tihti elukohta, resideerides nii Euroopa eri paigus kui ka Ameerika Ühendriikides. 

Tallinna Konservatoorium valis Glazunovi 1935. aastal oma auprofessoriks, võttes arvesse, et Peterburi konservatooriumis oli ta mitme Eesti helilooja (sh Juhan Aaviku ja Artur Lemba) õpetaja ning käis paar korda ka Eestis oma helitöid juhatamas.

Glazunov suri 1936. aastal Pariisis.

Glazunovi tuntud teoste hulka kuuluvad tema üheksa sümfooniat, millest viimane jäi lõpetamata. Seejuures kirjutas ta esimese sümfoonia 1881. aastal, mil oli vaid 16-aastane. Veel on ta tuntud oma instrumentaalkontsertide, eriti saksofonikontserdi, kolme balleti ja kammermuusika poolest. 

1897. aastal dirigeeris Glazunov Sergei Rahmaninovi esimese sümfoonia esiettekannet, mis ebaõnnestus ja põhjustas Rahmaninovile kolmeaastase depressiooni, mille jooksul ei kirjutanud ta ühtegi teost. Vähemalt Rahmaninovi abikaasa sõnul oli läbikukkumise põhjuseks Glazunovi alkoholijoobes dirigeerimine.

Viited

Välislingid

Noote Glazunovi muusikaga International Music Score Library Projectis

Venemaa heliloojad
Sündinud 1865
Surnud 1936
Romantismiajastu heliloojad
Hillar Kalda

Hillar Kalda (sündinud 6. märtsil 1932 Mallika külas) on eesti arst ja poliitik.

Ta lõpetas 1950. aastal Võru 1, Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1956–1959 Rõuge jaoskonnahaigla juhatajana ja 1959–1986 Võru Rajooni Keskhaigla peaarstina ja röntgenoloogina.

Ta oli aastatel 1961–1986 Võru Rajooni RSN-i liige, Võrumaa Rahvarinde organisaatoreid ja eestseisuse liige. Ta valiti veebruaris 1990 Eesti Kongressi saadikuks ja märtsis 1990 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmeks. Ülemnõukogus olles osales ta sotsiaalkomisjoni ja rahvussuhete komisjoni töös. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt.

Ta osales Eesti Punase Risti organisatsiooni taastamisel ja oli selle president aastatel 1991–2007.

Tunnustus 
 1973 Eesti NSV teeneline arst
 1979 Tööpunalipu orden
 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk
 2012 Võrumaa vapimärk

Viited

Kirjandus 
 Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1992

Eesti arstid
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Tööpunalipu ordeni kavalerid
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti NSV teenelised arstid
Sündinud 1932
Richard Gere

Richard Tiffany Gere (sündinud 31. augustil 1949 Philadelphias) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.

Ta alustas näitlemist 1970. aastatel. Tema tähtsus tuli rolliga filmis "Ameerika gigolo", mis tegi temast protagonisti ja seksisümboli. Ta mängis veel mitmes hittfilmis, näiteks "Kaunis naine" ja "Chicago", millega ta võitis parima näitleja Kuldgloobuse.

Richard Gere on sündinud Philadelphias Pennsylvanias. Gere on Mayflower Pilgrims Francis Eatoni, John Billingtoni, George Soule'i, Richard Warreni, Degory Priesti, William Brewsteri ja Francis Cooke'i järeltulija. Tema isapoolne vanavanaisa on muutnud nende perekonnanime "Geer" nimeks "Gere". Tema ema Doris Ann oli koduperenaine. Tema isa Homer George Gere oli kindlustusagent ja pidi olema tulevane minister. Gere oli nende vanim poeg ja teine laps. 1967. aastal lõpetas Gere Põhja-Syracuse'i keskkooli, kus ta oli parim võimlemises ja muusikas ning mängis trompetit. Ta võeti vastu Massachusettsi Amhersti ülikooli võimlemise stipendiumiga, aga ta ei lõpetanud. Ta lahkus pärast teist aastat.

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1949
Maryam Rajavi

Maryam Rajavi (sündinud Maryam Azodanlu; 3. märts 1953 Teheran) on Iraani opositsioonilise poolterroristliku liikumise Mojāhedīn-e Khalq juht paguluses.

Terroristid
Iraani inimesed
Sündinud 1953
Sutlema mõis

Sutlema mõis (saksa keeles Sutlem) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Kohila valda Rapla maakonnas.

Sutlema mõisa mainiti esmakordselt 1425. aastal, mil see kuulus von Maydellide suguvõsale. Seejärel oli mõis järjest mitme suguvõsa valduses ning alates 1761. aastast kuni võõrandamiseni kuulus von Stackelbergidele. Mõisa viimaseks omanikuks oli Eduard von Stackelberg. 

Tänapäeval on hilisbaroksest mõisakompleksist alles vaid riismed. Aidast ja tall-tõllakuurist on säilinud vaid müürijäänuseid. Poolkelpkatusega peahoone päästmiseks algatas MTÜ Sutlema Väravatorni Selts talgusarja, mille tulemusena
valmis uus katus ja välisilme. Plaanitavas küla(stus)keskuses saab õppida ja praktiseerida restaureerimist,
uksed avas maalikool Rändava Kunstniku Kodu. Säilinud on barokne väravatorn. 20. sajandil tugevalt lagunenud ning oma ülakorruse kaotanud torn restaureeriti osaliselt 1999. aastal, mil taastati selle algne kõrgus, välimus ja kuppelkatus.

Pildid

Välislingid 

 Mõisaportaal: Sutlema mõis
 Sutlema mõisa Väravatorni Selts
 Sutlema mõis. Inventariseerimine, register.muinas.ee

Nierothide mõisad‎
Maydellide mõisad
Stackelbergide mõisad
Eestimaa fideikomissmõisad
Harjumaa mõisad
Kohila vald
Hageri kihelkond
Sompa kaevandus

Sompa kaevandus oli põlevkivikaevandus Ida-Virumaal Kohtla-Järve  Sompa linnaosa juures. Kaevandus oli kasutusel 1948–1999.

Tegemist oli allmaakaevandusega, (aastani 1972 kaevandus nr 6; 1953–1975 tegutses Sompa loodeserval ka kaevandus number 4). Pärast kaevanduse sulgemist on kaevanduskäigud täitunud veega.

Kaevanduse peahoone on võetud arvele kultuurimälestisena. See on ainuke Eestis olev kaevanduse peahoone, mis on kaitse alla võetud.

Viited

Välislingid 
Sompa kaevandus, geoloogia.info
 Jaan Surva: Sompa kaevandus-lõpetamata ajalugu
 Sompa elu läheb hingusele,  www.ohtuleht.ee, 26. juuli 1999

Eesti kaevandused
Ida-Viru maakond
Toomas Rapp

Toomas Rapp (sündinud 12. novembril 1970 Pärnus) on eesti sõudja.

Ta lõpetas aastal 1988 Pärnu 2. Keskkooli, aastal 1993 ehitusinsenerina TTÜ ja 2003 ärijuhtimise magistriõppe (MBA) Tartu Ülikoolis.

Rapp hakkas sõudma aastal 1984 Pärnu Dünamos Mihkel Leppiku juhendamisel. 
Osalenud 1992 üliõpilaste MM-il.
Tulnud 6 korral Eesti meistriks täiskasvanute meistriks: 
1987–88 ja 1990 kergekaalu ühepaadil 
1989–91 paarisaerulisel neljapaadil
lisaks 4 korral Eesti noortemeistriks.

2007. aastast Pärnu Rotary Klubi liige. 2008. aastast Jüri Jaansoni Kahe Silla klubi liige. 2009. aastast Pärnu Sõudeklubi President ja 2012. aastast Eesti Sõudeliidu juhatuse liige.

2006. aastast AS-i YIT Ehitus juhatuse liige ja Lääne-Eesti piirkonna juhataja ning hiljem ehitusdirektor.  Aastast 2017 Sweco EST OÜ juhatuse liige ja tegevjuht.

Välislingid 
 

Eesti sõudjad
Sündinud 1970
Kiviõli Vene Kool

Kiviõli Vene Kool on vene õppekeelega kool Kiviõli linnas. 

2012. aasta sügisel õpib koolis ligi 350 statsionaarset õpilast 1.–12. klassis ja kuni 50 mittestatsionaarset keskkooliõpilast. Koolis on ligi 50 pedagoogilist ja umbes 30 mittepedagoogilist töötajat. Kooli aadress on Pargi tänav 9, direktor on Arne Piirimägi.

1. septembrist 2013 muudeti vene gümnaasium põhikooliks.

Ajalugu
Oma ajalugu arvestab Kiviõli Vene Gümnaasium 1927. aastast, mil Varinurmel loodi neljaklassiline venekeelne eraalgkool. 1928. aastal nimetati Varinurme ümber Kiviõliks. Tollases koolis õpetati ka eesti ja poola keeles (1932. aastal rajatud eestikeelsest klassist arenes hiljem Kiviõli 1. Keskkool).

1932. aastal muudeti kool riiklikuks, sellest sai 6-klassiline Kiviõli Kool. 1945. aastal muudeti see Kiviõli Keskkooliks, 1946. aastal lahutati aga vene- ja eestikeelne keskkool, ehkki need tegutsesid endiselt ühes hoones. 1985. aastal sai kool uue, praeguse hoone Pargi tänaval. 1997. aastal avati kaugõppeosakond.

Viited

Välislingid
 Kiviõli Vene Gümnaasiumi koduleht
 Gerli Romanovitš "Kiviõli teeb vene gümnaasiumi põhikooliks" Põhjarannik, 2. juuli 2011
 Gerli Romanovitš "Ehitushange viis koolijuhi kaheks ööpäevaks trellide taha" Põhjarannik, 2. detsember 2011

Kiviõli
Ida-Viru maakonna koolid
Sovjet-Estland

Sovjet-Estland (eesti keeles 'Nõukogude Eesti') oli ajaleht Nõukogude okupatsiooni ajal 1940–1941, EK(b)P Läänemaa komitee rootsikeelne häälekandja, mis ilmus üks kord nädalas.

Leht loodi endise ajalehe Kustboni alusel.

Välislingid
"EK(b)P maakondade komiteed said oma häälekandja". Punane Virumaa nr 1, 11. oktoober 1940. Lk 1

Rannarootslased
Nõukogude okupatsioon Eestis (1940–1941)
Eesti NSV ajalehed
Kustbon

Kustbon on eestirootslaste ajaleht, mis ilmus aastatel 1918–1940 Tallinnas ja alates 1944. aastast ilmub Stockholmis.

Nõukogude okupatsiooni ajal 1940–1941 kandis ajaleht nime Sovjet-Estland. Saksa okupatsiooni ajal püüti Kustboni väljaandmist jätkata, ent rootslaste evakueerimise tõttu ei tulnud sellest midagi välja.

Viited

Välislingid
Aastakäigud 1918–1940 Digaris
Aastakäigud 1944–2000 Digaris

Rannarootslased
Eesti endised ajalehed
Kultuurikatel

Kultuurikatel on Tallinna vanas elektrijaamas Kalamaja asumis aadressil Põhja puiestee 27a tegutsev loome- ja kultuurikeskus. Kultuurikatelt haldab sihtasutus Tallinna Kultuurikatel.

Eesti eesistumise ajal Euroopa Liidu Nõukogus kasutati sellega seotud üritusteks valdavalt Kultuurikatla ruume.

Kultuurikatel asub endises Tallinna Linna Elektri Keskjaama hoones, mis töötas aastatel 1913–1979. Võib öelda, et alles Tallinna Linna Elektri Keskjaama loomisega algas Eestis elektrienergia massiline kasutamine ning elekter muutus igapäevaseks hüveks. Tänapäevase Kultuurikatla paekiviseintega hoone oli elektrijaama katlamaja, mis valmis 1934. aastal. Kultuurikatla katelde saalis olevad hiidkatlad nr 6 ja 7 ehitati aastatel 1948 ja 1949. Katlad on projekteeritud ja valmistatud Eestis ning mõeldud kohaliku põlevkivi kasutamiseks. 1979. aasta 2. veebruaril tootis elektrijaam viimast korda elektrit. Kultuurikatla territooriumil asuv 102,5 meetri kõrgune telliskorsten valmis 1948. aastal ja oli Baltimaade kõrgeim. Korstna ehituseks kasutati 800 000 korstnatellist ja 100 000 tavalist tellist. 

Kultuurikatla kompleksi kuuluvatest ehitistest võeti 2007. aastal kultuurimälestisena kaitse alla katlamaja, gaasihoidla, estakaad ja telliskorsten. 2010. aastal alustati Kultuurikatla rekonstrueerimist. Kultuurikatla maja A-korpus avati 18. veebruaril 2015 ning ülejäänud ruumid sama aasta novembris.  

Kultuurikatlast on saanud oluline loomekeskus Tallinnas. Selle uksed on avatud igas vanuses külastajale mitmesuguste kultuuriürituste ja loomemajandusega seotud tegevuste elluviimiseks:
kontserdid
festivalid
etendused
näitused
loomemajanduse töötoad
seminarid ja loengud
konverentsid
galaüritused

Endise elektrijaama esimene tõsisem kokkupuude kunstiga oli 1977. aastal, kui Andrei Tarkovski filmis seal oma kultusfilmi "Stalker". Kultuurikatla väravas filmiti peategelase Stalkeri tsooni sisenemise episood. Seoses filmivõtetega maaliti elektrijaama korstnale tähekombinatsioon UN, mis on lühend sõnadest United Nations ning on siiani korstnal näha. "Stalkerit" filmiti Eestis mitmes kohas, ka Rotermanni kvartalis, Koplis ja Jägala joal. 1980. aastal sai film Cannes’i rahvusvahelisel filmifestivalil žürii eripreemia.

Kultuurikatel on Euroopa kultuuripealinna aasta 2011 programmi peamine jätkutegevus Tallinnas. Kultuurikatla asutas Tallinna linn. Sihtasutuse eesmärgiks on Tallinna ja Eesti kultuurielu mitmekesistamine koostöös mitme organisatsiooniga.

Viited

Välislingid 
 Kultuurikatla koduleht

Eesti kultuur
Kalamaja
Hilda Kamdron

Hilda Kamdron (sünninimi Jelisaveta, Tartu Linna Perekonnaseiuametn. otsusega 7.03.1938 a määratud uueks nimeks Ilda Kamdron;  1 VIII 1900 Laiksaare vald, Pärnumaa – 12 IV 1972 Laeva, Tartu maakond, maetud Tartu Raadi kalmistule) oli eesti kunstnik. 

Astus Kõrgemasse Kunstikooli Pallas 1922. aastal Pärnu maakonnavalitsuse stipendiumiga ning õppis seal kuni aastani 1930 (algul Ado Vabbe, seejärel Rudolf Parise õpilasena). Kooli õppenõukogu arvas ta kooli silmapaistvamate õpilaste hulka ning määras talle korduvalt Kultuurkapitali toetuse. Kooli lõpetamine takerdus siiski majandusliku kitsikuse tõttu. Tiina Nurk nimetab teda oma Pallase monograafias Rudolf Parise ateljee väljapaistvaimaks õpilaseks Hando Mugasto kõrval. 

1943. aastal astus Kamdron taas Pallasesse graafikaateljeesse ning jätkas kunstiharidust Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1946. aastal graafikuna. 

1946. aastal võeti Kamdron Eesti NSV Kunstnike Liitu, kuid visati sealt jäädavalt välja EKP VIII pleenumi otsusega. Oma elu kahel viimasel aastakümnel elas Kamdron Tartus erakliku ja tunnustamatuna. Kunstnik hukkus koos osaga oma loomingust 1972. aastal tulekahjus.

Looming
1930. aastail hakkas Kamdron looma assamblaaže, kasutades koos mitmesuguseid materjale, puutükke, kive ja klaasikilde, luues neist terviklikke kompositsioone, mis jäid siis, aga kaua aega hiljemgi, eesti kunstis erandlikuks. Tollest ajast pole paraku ühtki säilinud näidet teada. Hilisem assamblaažilooming seostub 1950. aastate lõpu ja 1960. aastate alguse otsingutelainega kollaažitehnikas.

Ta lõi arvukalt akvarellportreid, puulõike- ja kuivnõelalehti, pliiatsijoonistusi ning ekspressiivse värvilahendusega õlimaale. Kamdroni tähelepanuväärseteks iseärasusteks olid peen, graafiline joonistusmaneer ja võrratu imiteerimisoskus. Kamdronil oli muu hulgas ka silmapetteni küündiv võime jäljendada akvarellis nii kirju, ajalehtede väljalõikeid, dokumente, postkaarte, maakaarte kui ka isegi rahatähti, mistõttu on tema loomingut nimetatud maagiliseks realismiks. Ta võis paberrahad, mängu- või maakaardid, ajalehetükid, vanad gravüürid edasi anda pisimagi finessini, kaasa arvatud kulumus, narmendavad ääred, ajaga koltunud paber – kõike seda täpselt kaalutletud kompositsioonis, kuid langemata naturalistlikku kopeerimisse. Seda oskust, või pigem andi, oli tal pärast kooli võimalus rakendada Tartu ülikoolis professor Valdese juhendamisel, tehes mitmesuguseid mikro- ja makrojoonistusi, ning "Eesti Entsüklopeedia" ja Eesti Rahva Muuseumi tarbeks. Kamdron on teinud rohkesti täppisjooniseid arsti- ja loodusteaduslikele töödele ning teatmeteostele.

Viited

Eesti kunstnikud
Kõrgema Kunstikooli Pallas vilistlased (1919–1940)
Sündinud 1900
Surnud 1972
Oceani 11 – kõrged panused

"Oceani 11 – kõrged panused" (inglise keeles "Ocean's Eleven") on Ameerika Ühendriikide lavastaja Steven Soderberghi põnevuskomöödia, Rat Packi 1960. aasta samanimelise filmi uusversioon. Film sai nime peategelase Danny Oceani järgi.

Kelmikomöödias mängivad George Clooney, Brad Pitt, Matt Damon, Don Cheadle, Andy García ja Julia Roberts. Film oli rahaliselt edukas ja seda kiitsid ka kriitikud. Soderbergh tegi sellele veel kaks järge: "Oceani kaksteist" ("Ocean's Twelve", 2004) ja "Oceani kolmteist" ("Ocean's Thirteen", 2007). Kokku moodustavad need Ocenai triloogia. Tulukuselt oli "Oceani 11" 2001. aasta filmidest viies.

Sisukokkuvõte
Just vanglast pääsenud kogemustega suli Danny Ocean tuleb ideele, kuidas teenida piisavalt raha elupäevade lõpuni. Ta otsustab paljaks röövida 3 Las Vegase kasiinot samaaegselt. Selle jaoks paneb ta kokku 11-liikmelise meeskonna, et minna riskantsemaile missioonile oma elus.

Osades

 George Clooney – Danny Ocean
 Bernie Mac – Frank Catton
 Brad Pitt – Rusty Ryan
 Elliott Gould – Reuben Tishkoff
 Casey Affleck – Virgil Malloy
 Scott Caan – Turk Malloy
 Eddie Jemison – Livingston Dell
 Don Cheadle – Basher Tarr
 Shaobo Qin – "The Amazing" Yen
 Carl Reiner – Saul Bloom
 Matt Damon – Linus Caldwell
 Andy García – Terry Benedict
 Julia Roberts – Tess Ocean

Välislingid 
 Filmi ametlik koduleht
 
 "Oceani 11" portaalis The Numbers

2001. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
Ott Kangilaski

Ott Kangilaski (pseudonüüm King Kong Kongivere 14. juuni 1911 Verilaske, Viljandimaa – 28. aprill 1975 Tallinn) oli eesti graafik, karikaturist ja publitsist.

Elukäik
Sündis Viljandimaal Verilaske taluniku perekonnas. Õppis Arumetsa algkoolis, Tartu poeglaste reaalgümnaasiumis, gümnaasiumi lõpetas siiski Viljandis. 1931–1935 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas kunsti- ja kirjandusajalugu ning rahvaluulet, osales üliõpilasseltsi Veljesto ettevõtmistes, näiteks sügishooaja suursündmustes – pilavate mardiooperite värsistatud lavatekstide loomisel, kus ta oli nende tekstide põhiautoreid. Tema õpingud ülikoolis katkesid halvenenud tervise tõttu. 1934. aastast õppis ka Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Ado Vabbe graafikaateljees. 

Vahepealsetel aastatel oli ta end aga juba kunstnikkonnas tõestanud andeka raamatuillustraatorina, millest enam tähelepanu pälvisid Arbujate sõpruskonna luuletajate teosed. Sellest tulenevalt sai tema peamiseks tehnikaks graafika. Aastatel 1940–1941 jätkas ta õpinguid Konrad Mäe nimelises Riigi Kõrgemas Kunstikoolis Aino Bachi ja Arkadio Laigo juhendusel ja lõpetas 1943 Kõrgemad Kujutava Kunsti Kursused graafika alal. Ta oli üks 1966. aastal asutatud Eesti Looduskaitse Seltsi asutajaid ja selle auliige. Samuti tegi ta kaastööd Vanemuise teatrile.
 
Ott Kangilaski on maetud Metsakalmistule.

Looming
Suur osa loomingust ja vabagraafikast toetub rahvaluulele, tähelepanuväärseim on sari muistendiainelisi lehti, milles ilmneb tema sügavtrükitehnikate meisterlik valdamine. Viljeles ka puugravüüri. 1950. aastatel muutusid populaarseteks tema eesti muistenditeainelised lehed ja "Kalevipoja" paikadega seotud maastikud.

Ott Kangilaski tegutses raamatuillustraatorina ja karikaturistina, kirjutas kunstialaseid artikleid ja raamatuid. Ta on kirjutanud Eduard Wiiraltist, sügavtrükitehnikatest, jooksvatest kunstiprobleemidest. Koos vennapoeg Jaak Kangilaskiga oli ta omaaegse populaarse „Kunsti kukeaabitsa“ (1968, tiraažiga 10 000) väljaandja. 1969. aastal ilmus "Loomingu Raamatukogu" sarjas (tiraažiga 22 000) vestekogumik „Jutulõng“. Ott Kangilaski illustreeris mitmeid populaarseid lasteraamatuid, mille tegelasteks meie rahvajuttude kangelased, ning käsitles sama ainest ka oma vabagraafikas. 

Kangilaski hakkas näitustel esinema 1929. aastast, isikunäitused 1963 ja 1971.

Tunnustus
 1944 – Kunstnike Liidu liige
 1975 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Ott Kangilaski oli Juhan Kangilaski vend ja Jaak Kangilaski onu.

Viited

Kirjandus
 EKABL lk 160

Välislingid
 "Jutulõnga lõpp. Ott Kangilaski mälestuseks" Eesti Raadio 1975
 Kodulugu – Ott Kangilaski – 100 aastat sünnist (nähtud 20.02.2016)

Eesti graafikud
EYS Veljesto liikmed
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti karikaturistid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1911
Surnud 1975
Karoliine-Lisette Kõiv

Karoliine-Lisette Kõiv (esinejanimega Tidi; sündinud 1996) on eesti muusik.

Ta on õppinud Vanalinna Hariduskolleegiumis Tallinnas ja lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi Tartus. Lõpetanud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli pärimusmuusika osakonna viiuli ja laulu erialal 2019. 2019. aastast õpib Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia rütmimuusika osakonnas (viiul, laul jne) 

Osales 2020 EthnoIndias, oli Eesti Ethno 2020 juhendaja. Remniku 2020 suvel lastelaagris muusikajuhendaja.

Õpetab Tartus huvikoolis viiulit, kitarri ja ukulelet.

Kõiv mängib viiulit, kitarri, ukulelet ja veel mõnda pilli. Ta on esinenud Tallinna merepäevadel, Tallinna Kultuurikatla aia avamisel jpt puhkudel. Mitmel aastal Uue Maailma Tänavafestivalil ansamblitega Duo Traat, Hõbe jne.

Ta on Õpilaste Teadusliku Ühingu ja Eesti Lasteombudsmani Nõuandva Kogu liige.

Välislingid
 Argo Kerb "Kuidagi ei saa muusikata läbi…" Õpetajate Leht, 18. mai 2012
 Karoliine Kõiv VHK Vabalaval 2011, Youtube (video)
 Karoliine-Lisette Kõiv "Life is Wonderful", toru.ee (video)
 Liisa Hõbe ja Karoliine-Lisette Kõiv, Youtube (video)
 Karoliine-Lisette Kõiv "One Morning In May" ja Liisa Hõbe "Kingitus/Sõbrale", Youtube (video)

Eesti kitarristid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1996
Valdemar Tomaševski

Valdemar Tomaševski (leedu Valdemaras Tomaševskis; poola Waldemar Tomaszewski; sündinud 3. märtsil 1965 Vilniuses) on poola päritolu Leedu poliitik.

Ta lõpetas aastal 1983 Vilniuse 11. Keskkooli. Seejärel asus ta õppima Vilniuse Ehitusinseneride Instituuti, kuid aastal 1984 võeti teenima Nõukogude Armeesse, ta oli ajateenistuses aastatel 1984–1986 Murmanski oblastis, seejärel tuli tagasi Vilniuse Ehitusinseneride Instituuti, mille lõpetas aastal 1990 mehaanikainseneri kvalifikatsiooniga.

Tomaševski oli Leedu Vabariigi parlamendi liige 2000-2009. Ta on alates 1999. aastast Leedu Poolakate Valimisaktsiooni esimees. 2009. aastal kandideeris ta Leedu presidendivalimistel ja sai 4,7% häältest.

Ta on alates 2009. aastast Euroopa Parlamendi liige, selle Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsiooni juhatuse liige.

Välislingid 
http://www.vtomasevski.lt/
Tutvustus Euroopa Parlamendi kodulehel

Leedu poliitikud
Leedust valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1965
Marko Raat

Marko Raat (sündinud 1. juulil 1973) on eesti filmilavastaja.

Ta on lavastanud näiteks filmid "Esteetilistel põhjustel", "Agent Sinikael", "Nuga".

Ta on ka "Toomiku filmi" ja "Lumekuninganna" stsenarist ja lavastaja.

Marko Raat on 2009. aastast saadik loonud Eesti Rahva Muuseumi jaoks audiovisuaalset sisu. Seda kutsus teda tegema arhitektuuribüroo 3+1 arhitektid.

Tunnustus
 2002 Eesti Filmiajakirjanike Ühingu aasta filmi auhind ("Agent Sinikael")
2002 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia (koos Arko Oki ja Mait Malmsteniga; "Agent Sinikael")
2003 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (lühimängufilmi auhind: "Sviit kahele")
2004 stipendium "Ela ja sära"
2007 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (parim mängufilm "Nuga")
2009 Eesti Vabariigi kultuuripreemia ("Toomiku film")
2016 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (missioonipreemia)

Viited

Välislingid

Margit Tõnson, Marko Raat: “Armastus on ainuke kannatus, millel on mõtet”, Eesti Ekspress, 15. veebruar 2010

Eesti filmilavastajad
Sündinud 1973
Ortodont

Ortodont on ortodontilise ravi läbiviija.

Ortodondiks saamiseks on vaja lõpetada kõrgkoolis hambaarsti eriala (õppeaeg Tartu Ülikoolis 5 aastat) ning järgneva residentuuriõppega omandada ortodontia eriala (õppeaeg Tartu Ülikoolis 3 aastat). Õigus ortodondina tegutseda on isikul, kes on kantud Terviseameti tervishoiutöötajate registrisse ortodondina.

Eestis on Terviseameti registrisse 2013. aasta märtsi seisuga kantud 61 ortodonti.

Vaata ka
Eesti Ortodontide Selts
Ortodontia
Ortopeediline hambaravi

Viited

Hambaarstid
Stomatoloogia
CDC

CDC on :

 Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskuse ingliskeelne lühend;
 CDC/AIDS – CDC poolt kehtestatud aidsi diagnoosi kriteeriumid;
 CDC-clas – CDC poolt välja töötatud nakkushaiguste klassifikatsioon;
 karbiidset päritolu süsiniku ingliskeelne lühend;
 Nakkushaiguste Keskuse ingliskeelne lühend.

Kasutatud kirjandus
Laine Trapido. "Meditsiiniterminite lühendeid", AS Medicina, Tallinn, 2. trükk, 2007, ISBN 978-9985-829-79-0
Päinurme päevakeskus

Päinurme Päevakeskus asub Päinurmes endise Päinurme Algkooli kahes klassitoas. Keskus on mõeldud avalikuks kasutamiseks kõikidele külaelanikele. 

Majas toimuvad külakoosolekud, töötoad, õpitoad, väiksemad üritused ja muud ettevõtmised. Üritusi korraldab enamasti külaselts, mille juhatuse esimees on Lea Traks.

Keskuses on arvuti ja interneti kasutamise võimalus. Mängida saab näiteks lauajalgpalli, lauatennist, koroonat, Xboxiga ja mitmesuguseid lauamänge.
 
2011. aastal said keskuse ruumid Koigi valla toel uue värvikatte ja KOA programmist saadud vahenditega soetati ühte tuppa uus mööbel.

Välislingid
 Päinurme veebileht

Järva vald
Eesti ehitised
Paduvere talumuuseum

Paduvere talumuuseum on muuseum Jõgeva vallas Paduvere külas, mis tutvustab 18. sajandi talude igapäevaelu.

Muuseum on rajatud Teises maailmasõjas hävinud Aru talu asemele. 1993. aastast on Paduvere talumuuseum eramuuseum, mida juhib nimekas ajakirjanik ja spordiajaloo uurija Tiit Lääne. 

Muuseumi lähedal on viis Peterburi kunstniku Grigori Azarenkovi valmistatud tammepuidust kuju, millel on kujutatud Hugo Raudseppa, edumeelset mõisnikku Aleksander von Braschi, Pärtli Liisut ja mõisahärrat von Schwarzi.

Vaata ka 
Paduvere vabaõhulava
Pedja raudteejaam

Viited 

Jõgeva maakonna muuseumid
Jõgeva vald