joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Marja poe varing

Marja poe varing (tuntud ka kui Marja poe katastroof) oli 1994. aasta 12. veebruari pärastlõunal toimunud varing Tallinnas tegutsenud Marja poes. Ehitusvea tõttu väsis müügisaali lage toestanud tala, mis purunedes põhjustas katuse ja lae kokkukukkumise. Õnnetuses sai kohapeal viis inimest surma ja kolmteist sai vigastada, neist üks suri hiljem haiglas. Üks laps jäi õnnetuses orvuks.

Õnnetus
1994. aasta 12. veebruaril oli Marja poes tavalisest rohkem inimesi, sest õhtul oli Lillehammeri taliolümpia avamine ja enamik linlasi soovis omad sisseostud hommikul teha. Pärastlõunal oli poes juba rahulikum, kui kassapidaja kuulis äkki vorsti- ja lihaleti juures raksatust. Tunnistaja Leida Laane sõnul: «Kõik ragises ja mürises. Ripplagi hakkas alla kukkuma, seejärel tulid robinal paneelid». Õnnetuspaigale kiirustas 11 kiirabiautot, kaks reanimobiili, päästeteenistus ja politsei kogu Tallinnast. Kuna Tallinna päästjatel polnud raske- ja eritehnikat, siis kutsuti kohale Eriautobaasi kraana, mille abil prooviti tõsta varisenud paneele. Et Eriautobaasi kraana nokk oli selleks tööks liialt lühike, tuli erafirmalt tellida tööks sobilikum kraana. Päästeoperatsioon lõppes kell kaks öösel, kui kõik paneelid oli majast välja saadud.

Fotod õnnetuspaigalt ja varingu likvideerimiselt
Rahvusarhiivi fotode andmebaas sisaldab fotosid õnnestuspaigalt ja varingu likvideerimiselt. Fotode numbrid arhiivis: 0-174037, 0-174038, 0-245123, 0-245124, 0-245125, 0-245126, 0-245127, 0-245128, 0-245129, 0-245130, 0-245131, 0-245132, 0-245133, 0-245134, 0-245135. Fotode otsimisel võib kasutada väljal Sisu kirjeldus ka fraasi "Marja poe".

Põhjused
Uurimiskomisjon selgitas, et katuslae varingu põhjustas Kuldnoka tänava poolt teisele postireale toetuva betoontala toesõlme purunemine. Betoneerimise eel oli autorijärelevalve tala üle vaadanud ja nõudnud lisaarmatuuri panekut. Seda ehitajad aga ei teinud, ning 17 aastat hiljem tala väsis ja varises alla. Otseseid süüdlasi pole tänaseni teada.

Ülesehitus

Uue kaupluse projekti hakkasid Voldemar Herkel, Kalle Rannula ja arhitektuuribüroo Harmin koostama 1994. aasta kevadel. Esimese korruse konstruktsioonid on betoonist, seinad betoonplokkidest, teine korrus seisab metallkarkassil. Poerahva soovide järgi projekteeriti kauplus osaliselt ilma vahelaeta, et katuseaknast kumav valgus langeks alati kohale, kus õnnetuse põhjustanud tala alla varises. Uue hoone ehitus algas 1994 sügisel, maja avati 30. juunil 1995.

Vahejuhtumid
Kummaline lugu juhtus aga siis, kui Päästeamet läks Siseministeeriumilt erafirmast saadud arvega raha kraana töö kuludeks välja kauplema. Toonane siseminister Heiki Arike küsis üllatunult: "Miks te siis kraanasid tellite, kui teil raha ei ole?"

Viited

Eesti õnnetused
1994. aasta Eestis
MAN Lion's City

MAN Lion's City on Saksa bussitootja MANi linnabuss. 

Esimene Lion's City lasti välja 1996. aastal. 

Eestis kasutab neid busse Tallinna Linnatranspordi AS, kellel on 25 lühikest ja 10 lõõtsaga Lion's City bussi, ning 2017. aastast on ka AS-il Sebe Tartus 3 lühikest gaasibussi.
Lisaks kasutab neid Tallinna Lennujaam.

Bussid
John Roberts

John Roberts (sündinud 1979) on USA filminäitleja.

Välislingid

 John Roberts IMDb andmebaasis

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1979
Herbert Spencer

Herbert Spencer (27. aprill 1820 Derby – 8. detsember 1903 Brighton) oli inglise filosoof, bioloog, sotsioloog ja poliitikateoreetik.

Herbert Spenceri isa oli koolijuhataja, kes kasutas oma koolis progressiivseid Pestallozzi õpetamismeetodeid. Ta oli ka ametis Derby Filosoofiaühingu (Derby Philosophical Society) sekretariaadis. Selle ühingu oli 1790. aastal asutanud Charles Darwini vanaisa Erasmus Darwin.

Herbert Spencer oli autodidakt, kellele empiirilisi aineid õpetas tema isa. Derby Filosoofiaühingu liikmed tutvustasid talle Darwini-eelseid kontseptsioone bioloogilisest evolutsioonist, peamiselt Erasmus Darwini ja Jean-Baptiste de Lamarcki õpetusi. Tema vikaarist onu õpetas Spencerile matemaatikat, füüsikat ning piisavalt ladina keelt, nii et ta suutis tõlkida lihtsamaid tekste.

1830. aastate lõpus töötas raudteejoonestajana, kirjutades samal ajal artikleid kohalikku ajakirja. 1840 asus ta elama Londonisse, kus ta muu hulgas oli mõnda aega ajakirja Economist abitoimetaja. Ta oli vabakaubanduse propageerija ning edendas ideed, mille kohaselt saab ühiskond areneda vaid siis, kui kõigile on antud võrdsed võimalused. 

1851. aastal avaldas oma esimese raamatu "Sotsiaalne staatika" ("Social statics"). Herbert Spencer oli veendunud, et progress on seaduspärasus, mitte juhus, ning et inimühiskonna progressi aluseks on järjepidevus ja kasulikkus. Ta arvas, et Darwini ja Lamarcki ideed looduse kohta on rakendatavad ka inimühiskonnale. Oma kirjastaja John Chapmani kaudu tutvus ta paljude juhtivate radikaalsete ja progressiivsete poliitikutega, nagu  John Stuart Mill, Harriet Martineau, George Henry Lewes ja Mary Ann Evans (George Eliot), kellega oli ka lühikest aega romantiliselt seotud. Sõprusest Evansi ja Lewisega sündis tema teine raamat "The principles of psychology", mis ilmus 1855. aastal ning milles ta kirjeldas psühholoogia füsioloogilist poolt. Raamat põhines ideel, et inimese ja loomade mõistus areneb pidevalt ning selle ülesandeks on aidata organismil keskkonnaga kohaneda. Inimese psüühika allub loodusseadustele, areng toimub väikeste sammude haaval ning talletub liigi või rassi kollektiives mälus.

Artuklis "The social organism" (1860) rakendas organismi metafoori ühiskonnale.
1873. aastal ilmus "The study of  sociology", milles ta propageeris sotsioloogia kui iseseisva teaduse vajalikkust.

Herbert Spencer ei abiellunud kunagi ning oli elu lõpuaastatel üksildane.

1902. aastal oli ta Nobeli kirjandusauhinna nominent. Kirjutamist jätkas ta oma elu lõpuni 1903. aastal.

Kirjandus 
 Will Durant, "Lood filosoofia ajaloost" IV–V osa "Pessimism ja positivism: Schopenhauer ja Spencer", tõlkinud Aira Kaal ja Leo Anvelt, EKS, Tartu 1938; 2. trükk: "Lood filosoofia ajaloost" (kõik osad ühes köites), Olion, Tallinn 1998, 8 peatükk lk 285–323

Inglise filosoofid
Suurbritannia sotsioloogid
Sündinud 1820
Surnud 1903
Konfessionaliseerumine

Konfessionaliseerumine (saksa Konfessionalisierung) on alates 1970.–1980. aastatest laiemalt kasutusel olev reformatsiooni- ja sotsiaalajaloos kasutatav mõiste. See tähistab kiriku, riigi ja ühiskonna vastastikmõjust kantud protsessi, mis viis selgete usuliste vastasleeride kujunemiseni eriti Saksa-Rooma riigis ning riigisiseselt ühe läänekristliku uskkonna (konfessiooni) kehtestamiseni riigiusuna ja ühes sellega ka riikliku kontrolli kasvamisega kogu ühiskonna üle. Mõistet on kasutatud Euroopa, eriti aga Saksamaa ajaloos perioodi 1555–1648 (Augsburgi usurahust Vestfaali rahuni) kohta, mida on nimetatud ka konfessionalismiajastuks. 

Konfessionaliseerumise mõiste eelkäijaks oli konfessioonirajamine (saksa Konfessionsbildung), mille võttis kasutusele Ernst Walter Zeeden, tähistades sellega riiklikku konfessioonipoliitikat riigikiriku rajamisel. Konfessionaliseerumise mõiste võtsid aga 1970. aastatel kasutusele Saksa ajaloolased Heinz Schilling ja Wolfgang Reinhard. Nad hakkasid seda kasutama tunduvalt laiemas tähenduses kui Zeeden, nimelt mõjutas konfessioonide kujunemine ja nende riiklik rajamine nende tõlgenduses sisuliselt kõiki ühiskondlikke protsesse, eriti aga riigi keskvõimu tugevnemist ning seega riigi ja absolutismi kujunemist, sellega seoses ka riikliku sunnivõimu olulist laienemist oma alamate üle. Seetõttu on konfessionaliseerumist seostatud ka sotsiaalse distsiplineerimise mõistega. 

Kuigi konfessionaliseerumine mõjutas Reinhardi ja Schillingi järgi kogu ühiskonda, oli selle keskmeks siiski kiriku ja riigi vahekord. Konfessionalismiajastul kujunes välja tugev riigikirik, mis asus koostöös riigiga ühiskonnale peale suruma seaduseid, norme ja piiranguid. Konfessiooni tähtsus hakkas aga kahanema seda enam, mida tugevamaks muutus riigiaparaat, mis hakkas kirikuvõimu tagaplaanile tõrjuma. Üldiselt loetakse konfessionalismiajastu lõpuks 17. sajandi keskpaika, ent samas jäi kiriku positsioon ühiskonnas mõjukaks veel vähemalt 18. sajandini, mil konfessionaliseerumine valgustusajastu jooksul oma tähenduse kaotas.

Konfessionaliseerumise mõistet kasutatakse kõigi peamiste 16.–17. sajandi läänekristlike konfessioonide, nii katoliikluse, luterluse kui ka kalvinismi kontekstis.

Alates 1990. aastatest on Reinhardi ja Schillingi esialgset konfessionaliseerumisteooriat ka kritiseerima asutud. On leitud, et see on liialt riigikeskne ning ka, et väljaspool Saksamaad selle peamised karakteristikud täies ulatuses ei kehti: Lääne-Euroopas näib, et kiriku positsioon jäi võrreldes riigi omaga nõrgemaks või ei integreeritud seda kuigivõrd riigi struktuuridesse; idapoolses Euroopas (eriti Ungaris ja Poolas) aga polnud keskvõim piisavalt tugev, et kirikut endale allutada või keskset kirikukorraldust rajada.

Viited

Ajalugu
Saksamaa uusaeg
Saksa-Rooma riik
Homs

Homs (araabia حمص Ḩimş; ajaloolises kontekstis Emesa) on linn Süürias, Homsi provintsi halduskeskus. See asub Süüria lääneosas 501 m kõrgusel merepinnast 162 kilomeetri kaugusel Damaskusest.

Suurem osa elanikest on araablastest sunniidid. Suuremad vähemused on alaviidid ja kristlased.

Linn tekkis 1. sajandil eKr Emesa preesterkuningate asukohana. Rooma keiser Marcus Aurelius Antonius ehk Elagabalus sündis seal umbes 203. aastal. 636. aastal vallutasid linna muslimid. 1516 läks linn Osmanite riigi valdusse.

2011. aastal alanud Süüria rahutuste ajal sai linnast mässuliste keskus. Valitsusvägede ja nende liitlasriikide rünnakutes oli 2016. aasta alguseks hukkunud tuhandeid inimesi.

Homsist on pärit ajaloolane Heliodoros, jurist Papinianus ja paavst Anicetus.

Välislingid 

 Homs, Journey Into Hell
 Return To Homs
 Next time someone wonders why refugees are risking everything to come to Europe, show them this, The Independent, 3. veebruar 2016

Süüria linnad
Kork

Kork on peamiselt korgitamme koorest saadav materjal.

Iseloomustus
Kork on õhukindel elastne materjal, mis kogutakse tööstuslikuks kasutamiseks enamasti Quercus suberist (korgitammest), mis kasvab Edela-Euroopas ja Loode-Aafrikas. Kork koosneb suberiinist, hüdrofoobsest ainest ning tema omaduste tõttu kasutatakse seda mitmesuguste erinevate toodete valmistamiseks. Levinuim neist on veinipudelite korgid.

Kork on suurepärane tihendimaterjal, tema algsed mõõtmed on stabiilsed aastate vältel, need ei muutu ka pigistamise ega tõmbamise järel oluliselt. Kork on ka heade soojus- ja heliisolatsiooni omadustega.

Korgi koostis varieerub sõltuvalt geograafilisest päritolust, kliima- ja mullatingimustest, geneetilisest päritolust, puu mõõtmetest, vanusest  ja kasvutingimustest. Üldiselt koosneb kork suberiinist (keskmiselt umbes 40%), ligniinist (22%), polüsahhariididest (tselluloos ja hemitselluloos) (18%), ekstraheeritavatest ainetest (15%) jt.

Korgi kogumine
Portugali teatud tüüpi kultuurmaastikelt (montado) kogutakse igal aastal ligikaudu pool kogu maailma toodangust.

Maailmas on umbes 2 200 000 hektarit korgimetsa; 34% Portugalis ja 27% Hispaanias. Aastane toodang on umbes 300 000 tonni; 49,6% Portugalist, 30,5% Hispaaniast, 5,8% Marokost, 4,9% Alžeeriast, 3,5% Tuneesiast, 3,1% Itaaliast ja 2,6% Prantsusmaalt. 

Kui puud on umbes 25-aastased, eemaldatakse kork tüvedelt traditsiooniliselt iga üheksa aasta järel, kusjuures kahe esimese saagi korral saadakse tavaliselt madalama kvaliteediga kork. Puud elavad umbes 300 aastat. Korki kogutakse ainult mai algusest augusti lõpuni, mil korgi saab puust eraldada ilma püsivaid kahjustusi tekitamata. Kui puu on kuni 30 aastat vana ja ümbermõõt umbes 60 cm, saab korgi esimest korda eemaldada.

Viited

Materjalid
10 miljoni dollari afäär

10 miljoni dollari afäär oli 1993. aastal toimunud laenutehing, kus Mario Bertelli firma Villa Paradiso laenas Põhja-Eesti Pangalt kümme miljonit dollarit (tollase kursi järgi 130 mln kr), mida pole siiani tagasi saadud ning mille eest olid kohtu all Eesti Panga kunagine president Siim Kallas ja tema nõunik Eesti Panga päevilt Urmas Kaju. . 

Eesti Ekspressi ajakirjanik Paavo Kangur kirjutas 2000. aastal ajalehes, et kõigepealt pakkus Abram Sher tehingut Hoiupangale, siis Eesti Pangale ja lõpuks Põhja-Eesti Pangale (PEP) ning viimane nõustus. PEP-le laenas raha Eesti Pank. PEP kandis raha üle, kuid Šveitsi pank kandis raha tagasi, kuna saaja oli kahtlane. Urmas Kaju olevat Zürichis kohtunud Victor Schiralli ja tundmatuks jäänud härra Cannone ja vendade Lämmleritega. Aasta hiljem oli selge, et 10 miljonist dollarist on kadunud 7,5 miljonit dollarit. 

2000. aastal mõistis Tallinna linnakohus Kallase ja Kaju ametiseisundi kuritarvitamise ning valeandmete esitamise süüdistuses õigeks. Peaprokurör Raivo Sepp loobus kohtuotsuse vaidlustamisest. Keskkriminaalpolitsei kustutas Vito Schiralli 2008. aasta oktoobri lõpul tagaotsitavate nimekirjast, kuna kümne miljoni dollari pettus oli aegunud. 

2004. aastal, kui Siim Kallas kandideeris Euroopa Komisjoni volinikuks teemadel: maksundus ja tolliliit, audit ja pettusevastane võitlus, küsis Euroopa Parlamendi liige Bart Staes Kallaselt ka afääri kohta. Kallas vastas, et Eesti Pank ei läinud kaasa küsija viidatud kahtlase isiku pakutud skeemiga ning et ta ei ole kunagi isiklikult kohtunud Abraham Sheriga ega saatnud nõunikku Urmas Kaju Šveitsi skeemi üksikasjadega tutvuma. 
2009. aastal ilmus Saare Media kirjastuses Virkko Lepassalu raamat "Kallase afäär".

Viited

Välislingid
Eesti Panga ametnikud saavad süüdistuse. Postimees. 26. mai 1998 
Tarmo Vahter, 10 miljoni dollari pettuse uurimise saladus, Eesti Ekspress, 24.05.2009
Kadunud 10 miljonit dollarit oleks võimalik tänagi kätte saada! V. Lepassalu räägib oma raamatust. 8. veebruar 2010.

Eesti poliitilised skandaalid
1993. aasta Eestis
Eesti pangandus
Heiki Tamm

Heiki Tamm (sündinud 2. oktoobril 1941 Kivi-Vigalas Läänemaal) on eesti botaanik ja dendroloog.

Tamm lõpetas Tallinna 7. keskkooli ja Tartu Ülikoolis bioloogia eriala (1966), täiendas end eriprogrammi alusel Eesti Põllumajanduse Akadeemias mullateaduse alal (1966). 1973 kaitses ta bioloogiakandidaadi kraadi.

Ta töötas 1966. aastast Tallinna Botaanikaaias, kus alustas aednikuna ning oli 1991–1997 direktor. 2001–2013 oli ta Tartu Ülikooli Botaanikaaia direktor.

Tunnustus 

 2014 Tartu linna tänukiri (parim muuseumitöötaja, botaanikaaia infrastruktuuri, kollektsioonide, hariduslike ja kultuuriliste teenuste arendamise eest)
 2014 Tartu medal

Teoseid
 "Põhja-Eesti pargid" Tallinn: Valgus, 1972

Isiklikku 
Heiki Tamm on abielus, tal on kaks tütart, 2002. aasta seisuga oli tal kaks lapselast.

Viited

Välislingid
 Vilja Kohler Heiki Tamm avardab botaanikaaeda Postimees, 3. oktoober 2002
 Katre Tatrik Tartu botaanikaaia juht läheb pensionile Tartu Postimees, 13. september 2013

Eesti botaanikud
Eesti dendroloogid
Sündinud 1941
Gottfried Albert Germann

Gottfried Albert Germann (ka Gottfried Albrecht Germann; 8. detsember/19. detsember 1773 Riia –  16. november/28. november 1809 Tartu) oli botaanik.

Germann õppis Riia toomkoolis. Aastatel 1792–1796 õppis ta Jena, Würzburgi, Berliini ja Kieli ülikoolides.

Ta oli Tartu Ülikooli Botaanikaaia esimene direktor aastast 1803. Germannile on botaanikaaias püstitatud mälestuskivi ja monument (Gottfried Albert Germanni monument).

Viited 

Botaanikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna professorid
Sündinud 1773
Surnud 1809
Andrew Huxley

Sir Andrew Fielding Huxley (22. november 1917 – 30. mai 2012) oli Suurbritannia füsioloog ja biofüüsik.

Andrew Fielding Huxley pälvis 1963. aastal töö eest närviimpulsside uurimisel Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Ta jagas auhinda Alan Lloyd Hodgkini ja John Carew Ecclesiga.

Tunnustus
1955 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
1975 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
1988 – valiti Jaapani Akadeemia välisliikmeks

Isiklikku
Andrew Huxley vanaisa oli bioloog Thomas Henry Huxley ja isa kirjanik Leonard Huxley. Kirjanik Aldous Huxley ja bioloog Julian Huxley olid Andrew Huxley poolvennad.

Välislingid
 Elulugu Nobeli auhinna lehel

Suurbritannia teadlased
Füsioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1917

Surnud 2012
Biofüüsikud
Paule Constant

Paule Constant (sündinud 25. jaanuaril 1944 Gan, Atlandi-Püreneed) on prantsuse kirjanik.

Talle anti 1988. aastal Goncourti auhind.

Välislingid
Koduleht
Triinu Tamm, "Paule Constant ja prantsuse romaan", Sirp, 14. juuni 2012

Prantsuse kirjanikud
Sündinud 1944
Salaspilsi piirkond

Salaspilsi piirkond (läti Salaspils novads) on 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.

Piirkond loodi 2004. aastal Salaspilsi linnast ja vallast.

Suurem osa piirkonnast asub Daugava paremkaldal, kuid piirkonda kuulub ka Dole saar.

Piirkonda läbib Riia-Daugavpilsi elektriraudtee.

Läti Rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Salaspilsi piirkonna elanikest lätlasi 43,74%, venelasi 39,06%, valgevenelasi 5,62%, ukrainlasi 3,53%, poolakaid 2,07%, leedulasi 1,08% ja teistest rahvustest inimesi 2,19%. Rahvus oli teadmata 2,73% inimestest.

Viited

Välislingid
 Piirkonna koduleht

Läti piirkonnad
Pastora Soler

Pilar Sánchez Luque (esinejanimega Pastora Soler; sündinud 27. novembril 1978 Coria del Ríos) on hispaania lauljanna.

Ta esindas Hispaaniat 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus lauluga "Quédate conmigo". Finaalkontserdil saavutas ta 97 punktiga 10. koha.

Diskograafia

Stuudioalbumid
"Nuestras coplas" (1994)
"El mundo que soñé" (1996)
"Fuente de luna" (1999)
"Corazón congelado" (2001)
"Deseo" (2002)
"Pastora Soler" (2005)
"Toda mi verdad" (2007)
"Bendita locura" (2009)
"Una mujer como yo" (2011)
"Una mujer como yo: Versión Eurovisión" (2012)
"Conóceme" (2013)

Kontsertalbum
"15 Años" (2010)

Kogumikalbum
"Sus grandes éxitos" (2005)

Välislingid 
 Koduleht

Andaluusia lauljad
Hispaania lauljad
Hispaania esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sündinud 1978
Mustikas (kaubanduskeskus)

Mustikas (ka Keskus Mustikas, Mustamäe Kaubanduskeskus Mustikas; Mustika Keskus) on Tallinnas Mustamäel asuv kaubanduskeskus aadressil A. H. Tammsaare tee 116. Keskuses on  ca 27 000 m2 müügipinda ja tegutseb umbes 60 poodi. 

Ajalooliselt asus samal kohal Tallinna Aiandussovhoos ja Kadaka turg.

Mustika keskuse põleng 

5. märtsil 2009 toimus Mustika keskuses suurpõleng. Põlenguala levis 1000 ruutmeetrile ja vingu ja suitsukahjustusi sai kogu kaubanduskeskus. Põlengukahjud olid rohkem kui 100 miljonit krooni. 

Häirekeskus sai teate põlengust kell kolmveerand 6 varahommikul, sündmuskohale sõitis seitse päästeautot, kaks paakautot, kaks redelautot, operatiivkorrapidaja ja kiirabi brigaad. Kustutustööd olid raskendatud, sest kõrge temperatuuri tõttu ei saanud suitsusukeldujaid kasutada ja sissevarisenud katuse all olnud tulekolletele ei pääsetud ligi. Põleng kustutati kella poole 6 ajal, aga päästjad pidid öösel kaks korda uuesti süttinud tulekoldeid kustutamas käima. 

Põleng sai alguse tehnikapoe Onoff laoruumidest, kust levis kustutussüsteemi rikke tõttu müügisaalidesse.

Põlengu põhjused
Alguses kahtlustati süütamist, aga Mustika keskuse põlengu uurimiseks käivitatud menetlus ei suutnud selgitada tulekahju tekkepõhjust ning seega ka võimalikku süüdlast, mistõttu lõpetas politsei kriminaalmenetluse. Põlengule aitas kaasa automaatkustutussüsteemi mittetöötamine.

Viited

Välislingid 
Keskuse kodulehekülg

Eesti tulekahjud
Mustamäe linnaosa
2009. aasta Eestis
Keskeuroopa majaämblik

Keskeuroopa majaämblik (Tegenaria atrica, sünonüüm Eratigena atrica) on majaämbliku perekonda kuuluv ämblik.

Ta on tulnukana võrdlemisi hiljuti Eestisse levinud, majades elav suur ämblikulaadne.

Välislingid

Mart Meriste: "Koduloom ämblik" Eesti Loodus, 2012/5
Maaleht: Võõras ämblik Eestis

Eesti ämblikulaadsed
Majaämblik

Majaämblik (Tegenaria) on  lehterämbliklaste sugukonda kuuluv ämblike perekond.

Mitmed siia perekonda arvatud liigid on inimkaaslejad, kes elavad hoonetes. 

Eestis on tavaline harilik majaämblik, kes elab toanurkades, kuhu ta on „pesaga“ võrgu pununud. Sarnane hariliku majaämblikuga on meile viimastel aastatel ilmunud keskeuroopa majaämblik, kes on suurem.

Ameerikas on tuntud Tegenaria agrestis (pildil), inglise keeles „hobo spider“, kes elab samuti majades ja kes inimesi hammustab. 

Ta toitub väikestest putukatest, näiteks sipelgatest ja kärbestest.

Eestis elavad liigid 
Tegenaria atrica – keskeuroopa majaämblik, 
Tegenaria domestica – harilik majaämblik,

Teisi liike 
Tegenaria agrestis
Tegenaria duellica ehk Tegenaria gigantea
Tegenaria ferruginea'Tegenaria parietinaTegenaria saevaTegenaria silvestris''

Ämblikud
Raamatupidamise eest vastutav isik

Raamatupidamise eest vastutav isik on raamatupidamiskohustuslikus majandusüksuses töötaja, kes on kohustatud, vastavalt töölepingule või muule kirjalikule lepingule, vastutama majandusüksuses raamatupidamise õigusaktide nõutele vastavuse ja üldise pideva korrasoleku eest. Raamatupidamise eest vastutava isiku vastutus on võrdne majandusüksuse tippjuhi vastutusega.

Vaata ka
Raamatupidamise sise-eeskiri
Raamatupidamiskohustuslane

Viited  

Raamatupidamine
Madeline Miller

Madeline Miller (sündinud 24. juulil 1978 Bostonis) on USA kirjanik ja õpetaja. 

Madeline Miller sündis Bostonis ja kasvas üles New Yorgis ja Philadelphias. Ta sai Browni Ülikoolist bakalaureuse- ja magistrikraadi klassikalises filoloogias ning töötab keskkooli ladina ja vanakreeka keele õpetajana Massachusettsi osariigis Cambridge'is. Ta on õppinud ka Yale'i Teatrikooli dramaturgiaosakonnas, kus ta keskendus klassikaliste tekstide adapteerimisele tänapäevastes vormides.

Tema esikromaan "The Song of Achilles" ("Achilleuse laul") avaldati septembris 2011. Romaan võitis 2012. aasta mais auhinna Orange Prize for Fiction. Madeline Miller on neljas kirjanik, kes on esikromaaniga selle auhinna võitnud.

Viited

Välislingid

Madeline Milleri ametlik lehekülg

Pedagoogid
Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1978
Kurt Wallander

Kurt Wallander on Rootsi kriminaalkirjaniku Henning Mankelli väljamõeldud tegelaskuju. Wallander on mitmete Mankelli kriminaalromaanide peategelane. Wallanderi on ekraanil mänginud Rolf Lassgård, Krister Henriksson ja Kenneth Branagh.

Biograafia

Noore politseinikuna oleks ta äärepealt surma saanud, kui joodik, keda ta küsitles, teda pussitas (seda mainitakse raamatusarja esimeses raamatus). Wallander oli ühe korra abielus, kuid ta naine Mona jättis ta maha ja tal on sellest ajast peale olnud keeruline suhe oma ainsa tütrega, kes pääses enesetapukatsest napilt eluga, kui oli 15-aastane. Tal oli samuti probleeme oma isaga, kunstnikuga, kes maalis oma eluajal sama maastikku üle 7000 korra. Vanem Wallander oli tugevalt vastu poja otsusele hakata politseinikuks ja pilkas teda selle eest sageli.

Inspektor Wallanderil on lähedasi sõpru vähe ja ta on tuntud oma kehva elustiili poolest: ta tarbib palju alkoholi ja rämpstoitu, teeb vähe trenni ja vahel võitleb vihaga. Ta lahendab kuritegusid väga isiklikul tasemel, jälitades kurjategijaid ja olles valmis kurjategija tabamiseks ka ülemuste käskudega vastuollu minema.

 
Kriminaalkirjanduse tegelaskujud
Viljandi maantee

Viljandi maantee on tänav Tartus, Veeriku ja Maarjamõisa linnaosa piiril.

Tänav algab Lunini tänavalt ja kulgeb linna piirini. Tänav ristub Mooni tänavaga (paremalt), Tulbi tänavaga, Ravila tänavaga, Kannikese tänavaga (paremalt), Sanatooriumi tänavaga (vasakult), Maisi tänavaga (paremalt), Nisu tänavaga (paremalt), Arhitekti tänavaga (paremalt), ning jõuab Ringteeni. Tänava pikkus on 1,25 km.

Varem ulatus tänav ka teisele poole raudteed, kus teda nimetati Viljandi tänavaks (praegu Jaan Tõnissoni tänav).

Tartu tänavad
Veeriku
Maarjamõisa
Jaunpiebalga piirkond

Jaunpiebalga piirkond (läti Jaunpiebalgas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Vidzemes.

Läti rahvastikuregistri andmetel oli 1. jaanuaril 2012 Jaunpiebalga piirkonna elanikest lätlasi 93,6%, venelasi 2,9%, ukrainlasi 1,5% ja teistest rahvustest inimesi 2%.

Piirkond moodustati 2009. aastal Jaunpiebalga ja Zosēni vallast. 2021. aastal liideti Jaunpiebalga piirkond Cēsise piirkonnaga.

Viited

Läti endised piirkonnad
Kenneth Branagh

Kenneth Charles Branagh (sündinud 10. detsembril 1960 Belfastis) on Briti näitleja ja filmirežissöör.

Branagh on olnud viie Oscari ja Kuldgloobuse kandidaat. Ta on võitnud ühe Emmy ja kolm BAFTA auhinda.

Isiklik elu
Branagh oli aastatel 1989–1995 abielus näitleja Emma Thompsoniga. Pärast lahutust oli tal mitu aastat suhe Helena Bonham Carteriga. 2003. aastal abiellus ta Lindsay Brunnockiga, kellega tutvus Bonham Carteri kaudu 1997. aastal.

Suurbritannia näitlejad
sündinud 1960
Kathryn Joosten

Kathryn Joosten (sünninimega Kathryn Rausch; 20. detsember 1939 – 2. juuni 2012) oli USA seriaalinäitleja.

Karen McCluskey rolli eest telesarjas "Meeleheitel koduperenaised" võitis ta kaks Emmyt. Ta mängis ka muu hulgas sarjas "Presidendi meeskond".

Välislingid
 Koduleht

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1939
Surnud 2012
Aivar Simson

Aivar Simson (sündinud 5. detsembril 1959 Jõhvis) on eesti skulptor. Ta on Eesti Kunstnike Liidu ja Kujurite Ühenduse liige.

Kunstnikunimed Seaküla Simson, Simson Seakülast ja Simson von Seakyl on tuletatud kohanimest, kus asus vanaisalt päritud talu. 

Aivar Simson on lõpetanud Kohtla-Järve Laste Kunstikooli (1976) ja Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi skulptuuri erialal (1989). 

1980. aastate algul osales Nõukogude armee dessantväelasena Afganistani sõjas, teenides aega Helmandi provintsis. Oma endisi sõjamälestusi pajatab Simson dokumentaalfilmis "Afganistani armid" (2005).

Looming 
 "Türannosaurus". "Sitsiv till". "Viisakas noku", 1993. Pronks
 Viikingilaev Pärispea küla juubeliks 
 Betoonist tuvikujulised teetõkestid Tallinnas
 Siili kuju Jõhvis ja Tartus, 2007
 PÖFFi betoonist ulguv hunt Tallinnas
 Johan Pitka ausammas Kanadas Fort St. Jamesi linnas
 "Noormees jalgrattaga muusikat kuulamas" (pühendatud Arvo Pärdile), koostöös skulptor Paul Männiga. Rakvere, 2010
 10-eurone teemantaplikatsiooniga hõbedast münt "Eesti tulevik", 2009. 30 000 tiraažiga meenemündil on kujutatud Kalevipoega ja Vanapaganat kaerajaani tantsimas
 "Jõhvi hirv", 2010 koostöös kunstnik Kalev Pritsiga  
 Nikolai von Glehni ausammas (pühendatud Nikolai von Glehnile), koostöös skulptor Paul Männiga. Tallinnas Nõmmel, 2011
 "Sittuv koer" (skulptuur Tartu Kunstimuuseumis) 
Paul Kerese mälestusmärk Narvas, (pühendatud Paul Keresele), koostöös Paul Männiga, Narva
Mälestusmärk 1944. aasta paadipõgenikele "Ema tütrega" Puise rannas Läänemaal 
 Lisaks on Simson von Seakyl asutanud kolm ordenit Seaküla Suur Ausiga, Simson Lambarist (kolm järku) ja Selge Pea Rist
 Koera kuju Eesti vanima, Pulli asula asupaigas

Pere
Aivar Simson on abielus graafik Krista Simsoniga. Elab Harju maakonnas Tammispea külas.

Viited

Välislingid 
 Juta Kivimäe. Skulptor Simson Seakülast: "Teen veidi pulli, aga teised peavad kunstiks." Eesti Sõnumid, 18. september 1995
 Piret Järvis Seaküla Simsonil külas. Just24, 3. november 2008
 Urmas Vahe. Näen unes oma hauakirja: Simson Seakülast, m***imeister. Õhtuleht, 16. detsember 2009
 Jutusaade. Simson Seakülast. Saatejuht Margit Kilumets. Vikerraadio, 18. aprill 2010
 Marju Kaasik. Skulptor Seaküla Simson avas oma töödest valiknäituse. ERR, 4. november 2011  
 Toomas Kümmel. Seaküla Simson loob kunsti Tammispea neemel. Eesti Päevaleht, 1. juuli 2002 

Eesti skulptorid
Sündinud 1959
Jõhvi Kunstikool

Jõhvi Kunstikool on Jõhvis paiknev kunstikool.

Kool rajati 1970. aastal, kuni 1991. aastani kandis kool Kohtla-Järve Laste Kunstikooli nime. 

Kool tegutseb Jõhvis Hariduse tänav 3.

Kooli lõpetanuid
1976 – Aivar Simson, skulptor
1978 – Krista Onk, graafik ja kunstipedagoog
1980 – Jaanus Nessler, karikaturist
1982 – Tea Tammelaan, sisearhitekt
1984 – Aimar Juuse, karikaturist ja maalikunstnik
2001 – Nadežda Tšernobai, maali- ja tegevuskunstnik

Välislingid
Kooli koduleht

Jõhvi
Ida-Viru maakonna koolid
Eesti kunstikoolid
1970
Feimanka jõgi

Feimanka on jõgi Lätis, Dubna parempoolne lisajõgi. Pikkus 72 km.

Jõgi saab alguse Feimaņi järvest 153,9 m kõrgusel merepinnast.

Suuremad lisajõed on Preiļupe ja Sanaude.

Jõe ääres asub Riebiņi küla.

Daugava jõgikond
Läti jõed
SS Leitheft

SS Leitheft ('SS-i Juhtvihik') oli SS-i ametlik kuukiri, mis ilmus aastatel 1934–1945 ja oli mõeldud SS-i (nii Allgemaine SS-i kui ka Waffen SS-i) ohvitseride natsionaalsotsialistliku maailmavaate kujundamiseks.

Ajakirja väljaandja oli SS-i Peaamet Reichsführer-SS Heinrich Himmleri juhtimisel. Ajakirja trükiti Berliinis M. Müller und Sohn trükikojas.

Väljaande vaimne liider oli šveitsi füüsik Dr. Franz Riedweg, kes oli liitunud SS-iga ja saanud SS-i Vabatahtlike Värbamiskeskuse ning SS-i Berliini Peakorteri juhiks.

Peamine väljaanne oli saksakeelne. Lisaks ilmusid sõja ajal germaani vabatahtlikele mõeldud väljaanded norra, taani, flaami ja hollandi keeles. Ainsa mittegermaani keelena ilmus see ka eesti keeles.

SS Leithefti eestikeelne väljaanne 
Eestikeelne SS Leitheft oli üks vähestest mittesaksakeelsetest väljaannetest. Selle ilmumises võib näha Heinrich Himmleri erilist lugupidamist eestlaste suhtes. Eestikeelne väljaanne sisaldas nii tõlkeid muukeelsetest väljaannetest kui ka täiesti algupäraseid kirjutisi.

Eestikeelset SS Leithefti ilmus (teadaolevalt) kolm 40-leheküljelist vihikut aastatel 1943–1944.

 Vihk 1 (ilmus detsember 1943)
 Vihk 2 (ilmus 1944)
 Vihk 3 (ilmus 1944)

Viited

Välislingid 
 Foto: SS Leithefti eestikeelse väljaande esikülg
 SS Leithefti teema Rindeleht.ee foorumis
 SS Leithefti eestikeelse väljaande faksiimile

Saksamaa ajakirjad
 Saksamaa Teises maailmasõjas
 Saksa okupatsioon Eestis (1941–1944)
 Trükised
 SS
Kyra Sedgwick

Kyra Minturn Sedgwick (sündinud 19. augustil 1965 New Yorgis) on USA näitlejanna. 

Näitlejakoolituse on Sedgwick saanud Lõuna-California Ülikoolist.

Teleseriaalide debüüdi tegi Sedgwick 16-aastaselt, laiema tuntuse tõi talle peaosatäitmine politseiülema asetäitja Brenda Leigh Johnsonina TNT krimidraamasarjas "Vahelevõtja" (2005–2012). Sedgwick sai osatäitmise eest selles seriaalis Kuldgloobuse 2007. aastal ja Emmy 2010. aastal.

Kuni 2011. aasta Primetime Emmy auhinna jagamiseni tegi Kyra Sedgwick ajalugu sellega, et oli televisiooni ajaloos ainuke naisnäitleja, kes on esitatud Emmy, Kuldgloobuse ja Ekraaninäitlejate Gildi auhinna saaja kandidaadiks seriaali iga hooaja eest (aastatel 2006–2011).

Välislingid
 Kyra Sedgwicki biograafia, vaadatud 03.06.2012
 Sedgwick otsustab lõpetada osalemise sarjas "The Closer", vaadatud 03.06.2012

 Kyra Sedgwick Emmyde veebisaidil, vaadatud 03.06.2012
 Kyra Sedgwick IMDb-s, vaadatud 03.06.2012

Sündinud 1965
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Kuldgloobuse saajad
Emmy saajad
Kiira Kahn

Kiira Kahn (25. veebruar 1932 – 1. juuni 2012) oli eesti raadioajakirjanik.

Ta lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi ja töötas Eesti Raadio Lasteraadios.

Isiklikku
Tema abikaasa oli arst ja töötervishoiu professor Hubert Kahn.

Viited

Välislingid
 Lasteraadio 70. aastapäevale pühendatud saatesari. Saate autor Kiira Kahn.
 Pilk Lasteraadio arhiivi. I saade, arhiiv.err.ee, 02.02.1996
 Pilk Lasteraadio arhiivi. II saade, arhiiv.err.ee, 01.03.1996
 Pilk Lasteraadio arhiivi. III saade, arhiiv.err.ee, 12.04.1996

Eesti raadioajakirjanikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2012
James III

James III (10. juuli 1451 – 11. juuni 1488) oli Šotimaa kuningas aastatel 1460–1488.

Tema isa oli James II, kes suri 3. augustil 1460. James III krooniti nädal hiljem kuningaks, kuid kuni 1469. aastani valitsesid tema eest regendid, neist esimesena tema ema Mary.

1469. aasta juulis abiellus ta Taani Margaretiga. Neil sündis kolm poega, kellest vanimast sai kuningas James IV.

James III oli ebapopulaarne ja saamatu monarh.

Šotimaa monarhid
Sündinud 1451
Surnud 1488
Stuartid
Liviu Rebreanu

Liviu Rebreanu (27. november 1885 Târlișua, tänapäeval Bistrița-Năsăudi maakonnas – 1. september 1944 Valea Mare, Argeși maakond) oli rumeenia kirjanik ja ajakirjanik.

Rebreanu sündis Târlișuas, mis asub tänapäeval Bistrița-Năsăudi maakonnas, ent oli toona Austria-Ungari osa. Ta oli oma pere kolmeteistkümnest lapsest teine, tema isa oli kooliõpetaja Vasile Rebreanu ja ema Ludovica Diuganu; mõlemad vanemad olid pärit talupoegade hulgast. Rebreanu isa oli olnud luuletaja ja kultuuritegelase George Coșbuci klassivend ning huvitus folkloorist.

Liviu Rebreanu sai alghariduse Maierus, kus teda õpetas tema oma isa. Edasi õppis ta Năsăudis ja Bistrițas, sõjaväekoolis Sopronis ning viimaks sõjaväeakadeemias Budapestis. Ta töötas ohvitserina Gyulas, ent läks 1908. aastal erru ning ületas 1909 ebaseaduslikult Transilvaania Alpid, suundus Rumeeniasse ja asus elama Bukaresti.

Bukarestis liitus ta kirjanduslike ringkondadega ning töötas ajakirjanikuna väljaandeis Ordinea ning Falanga literară și artistică. Austria-Ungari valitsuse nõudmisel ta arreteeriti ja anti 1910. aastal Austria-Ungarile välja. Teda hoiti vangistuses Gyulas, ent ta vabanes sama aasta augustis ning naasis Bukaresti. 1911–1912 oli ta Craiova Rahvusteatri sekretär, tema ülemuseks oli kirjanik ja režissöör Emil Gârleanu. Sel ajal abiellus ta näitlejanna Fanny Rădulescuga.

Kirjanikuna debüteeris Rebreanu 1912. aastal novellikoguga "Frământări". Esimese maailmasõja ajal oli ta ajalehe Adevărul reporter, ent jätkas ka novellide avaldamist: 1916 ilmusid "Golanii" ja "Mărturisire", 1919 "Răfuială". Pärast sõda sai temast oluline kaastööline kirjandusseltsis "Sburătorul", mida juhtis kirjanduskriitik Eugen Lovinescu.

1920. aastal avaldas Rebreanu romaani "Ion", mida peetakse esimeseks moodsaks rumeenia romaaniks ning milles ta kujutab maaomanditülisid Transilvaania maapiirkondades (eesti keeles on romaan ilmunud Natalie Alveri ja Telma Tali tõlkes, Tallinn: Eesti Raamat, 1970). "Ioni" eest sai Rebreanu Rumeenia Akadeemia auhinna; 1939 sai temast Akadeemia liige.

1928–1930 oli ta Bukaresti Rahvusteatri juht, 1940–1944 Rumeenia Kirjanike Liidu president.

Rumeenia kirjanikud
Rumeenia ajakirjanikud
Sündinud 1885
Surnud 1944
J. K. Simmons

Jonathan Kimble Simmons (ka J. K. Simmons; sündinud 9. jaanuaril 1955 Detroitis) on Ameerika näitleja.

Ta on töötanud Broadwayl teatrinäitleja ja lauljana ning osalenud mitmes muusikalis. Laiemalt tuntuks sai ta osatäitmistega mitmes USA teleseriaalis ("Seaduse nimel", "Vahelevõtja", "Oz"). Õppinud Montana ülikoolis.

2014. aastal pälvis ta rolli eest filmis "Whiplash" parima meeskõrvalosatäitja Oscari, lisaks võitis ta samas kategoorias Kuldgloobuse ja Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna.

Välislingid

Simmonsi biograafia 
 
J. K. Simmons Internet Broadway Database'is

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1955
Ühinenud üksikkandidaadid

Ühinenud üksikkandidaadid oli 2011. aasta Riigikogu valimisteks moodustatud poliitiline survegrupp. Nad olid allkirjastanud "Ühinenud üksikkandidaatide deklaratsiooni". Ühinenud üksikkandidaadid olid: Aivar Koitla, Mart Helme, Martin Helme, Henn Põlluaas, Ingvar Tšižikov, Eugen Veges ja Sten-Hans Vihmar.

Deklaratsioon

Viited

Välislingid
http://www.delfi.ee/news/paevauudised/eesti/uhinenud-uksikkandidaadid-vahendame-saadiku-palka-poole-vorra.d?id=39981779
http://www.postimees.ee/372071/helmed-said-kandideerima-vaid-7-nime

Eesti valimised
2011. aasta Eestis
Piret Päär

Piret Päär (sündinud 8. juunil 1963) on eesti näitleja ja jutuvestja.

Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (12. lend), seejärel töötas kaks hooaega Eesti Riiklikus Noorsooteatris.

1991. aastal hakkas tegelema lugude jutustamisega ja korraldama jutuvestmisalast koolitust täiskasvanutele. Lisaks jutuõhtutele-kohtumistele, jututundidele koolides ja raamatukogudes, kontsertidele koos muusikutega on ta korraldanud lugude jutustamise teemalisi kursusi, seminare, töötubasid, näitusi, rahvusvahelisi konverentse ja festivale. 

Praegu tegutseb vabakutselise jutuvestjana.

Tunnustus
 2000 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tulemuslik tegevus jutuvestmise koolkonna loomisel)
 2002 Stipendium "Ela ja sära"
 2005 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (mahukas ja vastutusrikas töö autentsete eesti rahvajuttude kogumiku "Estonian Folktales - The Heavenly Wedding" inglise keelde mugandamisel)
 2016 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (jutupärandi elava kandmise eest)

Välislingid
 Koduleht

Eesti inimesed
Rahvaluule kogumispreemia laureaadid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1963
Liina Lukas

Liina Lukas (kuni 1989 Liina Tamm; sündinud 5. augustil 1970 Rakveres) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija. 

Lukas sündis Rakveres ning lõpetas Püssi Keskkooli.  Aastatel 1988–1995 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti ja soome-ugri filoloogia eriala. Ta sai 1998. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi võrdleva kirjandusteaduse alal tööga "Võõra kujund baltisaksa kirjanduses" ning 2006. aastal sealsamas doktorikraadi võrdleva kirjandusteaduse alal tööga "Baltisaksa kirjandusväli 1890–1918".  Ta on end täiendanud germanistika alal Göttingeni ja Viini ülikoolis. 

Liina Lukas on alates 1998. aastast töötanud Tartu Ülikoolis ning alates 1999. aastast Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuses. 

2008–2021 oli Lukas Tartu Ülikooli maailmakirjanduse õppetooli dotsent, alates 1. veebruarist 2021 on ta TÜ kultuuriteaduste instituudi
võrdleva kirjandusteaduse professor. 

2007–2013 oli Lukas ka Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse vanemteadur. 

26. veebruarist 2013 kuni 31. detsembrini 2015 oli ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prodekaan. 

Tema uurimistöö keskmes on olnud baltisaksa kirjandus.

Tunnustus
 2012 – AABSi (Association for the Advancement of Baltic Studies) konverentsil Chicagos Vilis Vītolsi preemia (Vilis Vītols Award) eelmise aasta parima artikli eest ajakirjas Journal of Baltic Studies. Auhinnatud artikkel "Estonian Folklore as a Source of Baltic-German Poetry" kirjeldas eesti ja baltisaksa kultuuri huvi ühise kodumaa, selle maastiku ja pärimuste vastu.
 2016 – Tartu Ülikooli aumärk

Isiklikku
Poliitik ja ajaloolane Tõnis Lukas on tema abikaasa.

Viited

Välislingid

Eesti kirjandusteadlased
Eesti germanistid
Eesti tõlkijad
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1970
Joonas Hellerma

Joonas Hellerma (sündinud 22. novembril 1984) on eesti ajakirjanik ning tele- ja filmikriitik.

Haridus

Ta lõpetas 2006 cum laude Tallinna Ülikooli filmi- ja videokunsti eriala. 

2009. aastal sai ta magistrikraadi filosoofias (magistritöö teema "Elu fenomen. Vaates Martin Heideggeri loengusse Aristotelese fenomenoloogilised interpretatsioonid. Sissejuhatus fenomenoloogilisse uurimisse", juhendaja Tõnu Viik).

Nüüd õpib doktoriõppes. Filosoofias on ta end täiendanud Saksamaal Humboldti ülikoolis (2011–2012).

Töö

Hellermalt on ilmunud meediaretsensioone ja filmiarvustusi Sirbis ja Maalehes. 

2005. aastast töötab ta Eesti Televisioonis toimetajana. Oli viis aastat kultuurisaate "OP!" toimetaja (koos Mariina Mälguga) ja toimetas iganädalast muusikasaadet „MI“. Toimetanud ka Vikerraadios ja Klassikaraadios eetris oleva "Raadio Ööülikooli" eriteemalisi loenguid. 

2014. aastast on ta kultuurisaate "Plekktrumm" saatejuht. 2019. aasta sügise seisuga on selles saatesarjas eetrisse läinud ligi 150 intervjuud.

Artikleid
Tema artikleid on ilmunud ajalehtedes Postimees, Sirp, Eesti Ekspress, Eesti Päevaleht, Maaleht, Eesti Spordileht ja Eesti Elu ning ajakirjades Teater. Muusika. Kino, Keel ja Kirjandus ja Looming.
 
Joonas Hellerma: kannatav kultuur, Postimees, 2. aprill 2011
Kujutiste teadmata asupaik, Sirp, 30. märts 2007

Tunnustus
 2003 – Sirbi auhinna laureaat "meediakriitiliste hammaste kasvamise eest" 
 2017 – EFTA auhind – parim meessaatejuht – "Plekktrumm", ETV
 2019 – Hea Sõna auhind
 2019 – Ene Mihkelsoni kultuurimõtestaja preemia
 2021 – Emakeeleõpetajate Seltsi emakeeleõpetuse sõber

Isiklikku
Tema ema on Kärt Hellerma ja isa Toomas Haug. Tema vend on Juhan Hellerma.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti filmikriitikud
Sündinud 1984
Halvale teele

"Halvale teele" (originaalpealkiri "Breaking Bad") on Ameerika telesari. See jutustab keskkooli keemiaõpetajast Walter White'st (Bryan Cranston), kellel diagnoositakse sarja alguses kaugelearenenud kopsuvähk. Walter pöördub kuritegelikule teele ning hakkab koos oma endise õpilase Jesse Pinkmaniga (Aaron Paul) tootma ja turustama äärmiselt kõrgekvaliteedilist metamfetamiini, et kindlustada enne surma oma pere varanduslik tulevik.

"Breaking Bad" on saavutanud laialdase positiivse vastuvõtu iseäranis tänu originaalsele teemaarendusele, väljapaistvale filmimistööle ja kogu näitetrupi näitlejavõimetele. Seriaal on võitnud seitse Primetime Emmy auhinda. Bryan Cranston oli 2010. ja 2011. aastal Kuldgloobuse nominent parima draamasarja meesnäitleja kategoorias. 

Sarja neljanda hooaja viimane osa ("Face Off") esilinastus USA-s AMC kanalil 2011. aasta 9. oktoobril. Seriaali viimase, kaheks osaks jaotatud 16-osalise viienda hooaja esimene osa jõudis vaatajateni 2012. aasta 15. juulil. Sarja viimane, 62. osa jõudis vaatajateni 29. septembril 2013.

Näitlejad

Viited

Välislingid

 Breaking Bad Sony Picturesi ametlikul veebisaidil (inglise keeles) vaadatud 2012-06-10
 Breaking Bad TV.com saidil (inglise keeles) vaadatud 2012-06-10

Ameerika Ühendriikide telesarjad
AMC telesaated
Jeanette Winterson

Jeanette Winterson (sündinud 27. augustil 1959 Manchesteris) on inglise romaanikirjanik. Ta on Briti impeeriumi ordu ohvitser (OBE).

Jeanette Winterson sündis Manchesteris ning adopteeriti 21. jaanuaril 1960. Ta kasvas üles Accringtonis, tema kasuvanemad olid Constance ja John William Winterson. Teda kasvatati nelipühilaste traditsioonis ning ta alustas usukuulutamist ja jutluste kirjutamist 6-aastaselt. 16-aastaselt identifitseeris ta end lesbina ning lahkus kodust. Ta õppis Accringtoni ja Rossendale'i Kolledžis. Seejärel õppis ta inglise keelt ja kirjandust Oxfordis St Catherine's College'is.

Wintersoni esimene romaan "Oranges Are Not the Only Fruit" ilmus 1985. aastal ning võitis Whitbreadi auhinna. 1990. aastal kohandas autor selle ka teleseriaaliks, mis omakorda võitis Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna parima draama eest.

Teoseid
 "Oranges Are Not the Only Fruit" (1985; eesti keeles "Apelsinid pole ainsad viljad", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Tallinn: Tänapäev, 2008)
 "Boating for Beginners" (1985)
 "Fit For The Future: The Guide for Women Who Want to Live Well" (1986)
 "The Passion" (1987; eesti keeles "Kirg", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Tallinn: Varrak, 1998; 2. trükk Tallinn: Tänapäev, 2008)
 "Sexing the Cherry" (1989)
 "Oranges Are Not The Only Fruit: the script" (1990)
 "Written on the Body" (1992; eesti keeles "Kehale kirjutatud", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Tallinn: Tänapäev, 2004)
 "Art & Lies: A Piece for Three Voices and a Bawd" (1994)
 "Great Moments in Aviation: the script" (1995)
 "Art Objects" (1995)
 "Gut Symmetries" (1997)
 "The World and Other Places" (1998)
 "The PowerBook" (2000)
 "The King of Capri" (2003)
 "Lighthousekeeping" (2004; eesti keeles "Tuletornipidamine", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Tallinn: Tänapäev, 2006)
 "Weight" (2005; eesti keeles "Taak: Heraklese ja Atlase müüt", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Tallinn: Eesti Päevaleht, 2006)
 "Tanglewreck" (2006)
 "The Stone Gods" (2007; eesti keeles "Kivist jumalad", tõlkinud Kätlin Kaldmaa; Tallinn: Tänapäev, 2011)
 "The Battle of the Sun" (2009)
 "Ingenious" (2009)
 "The Lion, The Unicorn and Me: The Donkey's Christmas Story" (2009)
 "The Battle of the Sun" (2010)
 "Why Be Happy When You Could Be Normal?" (2011)

Viited

Välislingid
Jeanette Wintersoni ametlik koduleht

Inglise kirjanikud
Sündinud 1959
Erkki Juhandi

Erkki Juhandi (sündinud 7. oktoobril 1969 Tallinnas) on eesti vaimulik.

Ta on õppinud EELK Usuteaduse Instituudis. Ta ordineeriti 30. detsembril 1997 diakoniks ja 26. mail 2022 preestriks.

Ta oli EELK Viimsi Püha Jaakobi koguduse rajaja, kiriku ehituse algataja ja eestvedaja. Viimsi Püha Jaakobi kirik pühitseti 25. juulil (jaagupipäeval) 2007. a. Kirikuehituse patroon oli president Lennart Meri, pärast tema surma Helle Meri.

Juhandi oli EELK Viimsi koguduse vaimulik aastatel 1994–2007, 2007–2019 oli ta EELK reservvaimulik. Alates 2019 on ta Tallinna praostkonna vikaarvaimulik.

Ta on tegutsenud kunstinäituste kuraatorina. Viimsi Püha Jaakobi kiriku galerii ja Tallinna Jaani kiriku galerii kuraator ja galerist.

2007. aastal sai ta Viimsi valla autasu "Viimsi Vaal".

2016.aastal sai ta Viimsi valla Kultuuripreemia 2015.

Ta on aastast 2017 Eesti Kunstnike Liidu liige.

Viimsi Püha Jaakobi koguduse vaimulikud
Sündinud 1969
Kalle Nigola

Kalle Nigola (10. märts 1930 Kanepi vald, Võrumaa – 29. aprill 2011) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Kalle Nigola oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1948 Võru 1. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, 1962–65 Tartu Riikliku Ülikooli aspirant, õiguskandidaat (1970, TÜ), väitekiri "Karistuse mõistmine autotranspordialaste kuritegude eest Eesti NSV materjalide põhjal". Oli 1955–60 ENSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse uurija, 1960–62 Eesti NSV Siseministeeriumi Tartu linna miilitsaosakonna ülema asetäitja, 1965–66 TRÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri õpetaja, 1966–70 kriminoloogia-labori vanemteadur, 1971–75 kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1975–92 dotsent, ühtlasi 1983–86 kateedri juhataja, 

Aastatel 1992–95 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna avaliku õiguse instituudi dotsent, 1996–2003 õppeülesannete täitja, 1998–2003 ka Riigikohtu konsultant, aastast 2007 oli Tartu Ülikooli emeriitdotsent.

Teadustöö
Uurinud kriminaalõigust, kohtukorraldust ja õigusemõistmise protsessi. Umbes 50 teadustrükist ja aimeartiklit.

Viited

Teoseid
 Mõningaid küsimusi seoses "Eesti NSV kriminaalkoodeksi" § 204 kohaldamisega. // TÜ Toimetised 183 (1966)
 Autotranspordialaste kuritegude ühiskonnaohtlikkuse iseloomust ja astmest. // Nõukogude Õigus (1969) 1
 Kuriteo toime panemine joobeseisundis raskendava asjaoluna. // Nõukogude Õigus (1973) 2
 Nõukogude kohus. Tartu, 1976
 Konkreetse kuriteo ühiskonnaohtlikkuse iseloomu ja astet mõjutavad asjaolud. // TÜ Toimetised 447 (1978)
 Peamist liiki varavastaste kuritegude reglementeerimisest ENSV KrK-s. // TÜ Toimetised 666 (1984)
 Kohtueelse uurimise korraldus NSV Liidus. Tartu, 1986
 Prokuratuur NSV Liidus. Tartu, 1990.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu, 1987, 440
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), II, 113
 University of Tartu: Faculty of law: directory. Tartu, 1994, 46.

Eesti õigusteadlased
Sündinud 1930
Surnud 2011