joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Andres Salumets

Andres Salumets (sündinud 19. mail 1971 Jõhvis) on Eesti bioloog ja biokeemik.

Elulugu
Lõpetas 1993 TÜ bioloogia osakonna, 1995 TÜ-s magistrantuuri ja 2003 Helsingi Ülikoolis doktorantuuri, M.Sc. (biokeemia, 1995, TÜ), väitekiri "Functional properties of cellubiose dehydrogenase from wood-degrading fungus Phanerochaete chrysosporium" (Tartu, 1995), Ph.D. (füsioloogia, 2003, Helsingi Ülikool), väitekiri "Effects of embryological parameters on the success of fresh and frozen embryo transfers". Oli 1999–2003 Soome Pereföderatsiooni Viljatuskliiniku (Helsingis) bioloog, 2004–2007 Eesti Biokeskuse geenitehnoloogia töögrupi teadur, 2004–2006 ka TÜ naistekliiniku teadur, alates 2007 vanemteadur, 2008–2010 ka dotsent. Aastail 2003–2010 oli ta AS Nova Vita Kliinik juhatuse esimees, aastail 2007–2010 lisaks TÜMRI erakorraline vanemteadur. Aastast 2010 on ta samuti TÜ naistekliiniku professor ning TÜ arstiteaduskonna üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi professor.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: inimese reproduktsioon ja viljatus, inimese geneetika ja sünnieelne geneetiline diagnostika. Üle 20 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Studies of cellulose binding by cellobiose dehydrogenase and a comparison with cellobiohydrolase 1 (kaasautor). // Biochem. J. 324 (1997)
 Y-kromosoomi mikrodeletsioonid mehepoolse viljatuse põhjusena (kaasautor M. Punab). // Eesti Arst (1999) 6
 Early cleavage predicts the viability of human embryos transfer procedures (kaasautor). // Human Reprod. 18 (2003) 4
 Loote reesusstaatuse mitteinvasiivne diagnostika – prenataalse diagnostika uus võimalus Eestis (kaasautor). // Eesti Arst (2005) 12
 Controlled ovarian hyperstimulation changes the prevalence of serum autoantibodies in vitro fertilization patients (kaasautor). // American J. Reprod. Immunol. 56 (2006).

Kirjandus

Välislingid

Eesti bioloogid
Eesti biokeemikud
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1971
Riina Salupere

Riina Salupere (sündinud 21. detsembril 1956 Tallinnas) on eesti arstiteadlane ja gastroenteroloog.

Elulugu
Riina Salupere on Vello Salupere tütar.

Lõpetas 1975 Tartu 1. Keskkooli, 1981 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 1985 TRÜ aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1986, TRÜ), väitekiri "Распространенность и особенности хронического гастрита при инсулинозависимом сахарном диабете". Oli 1986–1989 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, aastast 1989 TRÜ sisekliiniku dotsent, 2000–2002 ka Tartu Ülikooli Kliinikumi sisekliiniku gastroenteroloogia osakonna ja aastast 2002 Tartu Ülikooli Kliinikumi endokrinoloogia-gastroenteroloogia osakonna juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: krooniline gastriit, põletikuline soolehaigus (haavandiline koliit ja Crohni tõbi), krooniline hepatiit. Eesti Gastroenteroloogide Seltsi president (2001–2005) ja juhatuse liige (aastast 2006), Tervishoiuameti pädevusnõukogu esimees (2004), Eesti Sisearstide Seltsi juhatuse liige (1999). Üle 30 teadustrükise, õppevahendeid.

Teoseid
 Antineutrophil cytoplasmic antibodies in Estonian patients with inflammatory bowel disease (kaasautor). // Hepato-Gastroenterol. 45 (1998) 24
 High frequency of antigliadin antibodies and absence of antireticulin and antiendomysium antibodies in patients with ulcerative colitis (kaasautor). // J. Gastroenterol. 34 (1999) 1
 Polymorphisms in tumour necrosis factor and adhesion molecule genes in patients with inflammatory bowel disease: associations with HLA-DR and -DQ alleles and subclinical markers (kaasautor). // Scand. J. Gastroenterol. 34 (1999) 10
 Hepatitis C virus genotypes in Estonia (kaasautor). // APMIS 108 (2000) 11
 Inflammatory bowel disease in Estonia. // World J. Gastroenterol. 7 (2001) 3
 Autoantibodies and hepatitis C virus genotypes in chronic hepatitis C patients in Estonia. // World J. Gastroenterol. 11 (2005) 4
 Serum antibodies to enterohepatic Helicobacter spp. in patients with chronic liver diseases and in population with high prevalence of H. pylori infection (kaasautor). // Dig Liver Dis 38 (2006) 3.

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160
 Nõukogude Eesti Tervishoid (1987) 6, 454
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 24, 195, 370, 373, 377.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti gastroenteroloogid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1956
Liina Salur

Liina Salur (aastani 1987 Liina Laan, sündinud 17. detsembril 1961 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja immunoloog.

Elulugu
Liina Salur on Ingrid ja Ilmar Laane tütar.

Lõpetas 1980. Tallinna 21. Keskkooli, 1987 TÜ arstiteaduskonna, M.Sc. (biomeditsiin, 2006, TÜ), väitekiri "Esimest tüüpi diabeediga assotsieeruvate enteroviiruste vastaste antikehade esinemine rasedatel ja ühes vastsündinute kohordis: immunogeneetiline uuring". Oli 1988–89 TÜ intern, 1989–92 Kehra ambulatooriumi jaoskonnaarst, 1995–99 Tartu Ülikooli Kliinikumi ühendlabori arst, 1995–2006 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi immunoloogia õppetooli laborant ja 1999–2004 doktorant, aastast 2006 teadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: viirushaigused, organispetsiifilised autoimmuunsed koekahjustused. Eesti Immunoloogide ja Allergoloogide Seltsi asutajaliige (2001). 20 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Seroprevalence of tick-borne Lyme borrelosis in a defined population in Estonia (kaasautor). // Scand. J. Inf. Dis. 31 (1999) 4
 The high frequency of coeliac disease among children with neurological disorders (kaasautor). // European J. Neurol. 7 (2000) 6
 Comparison of the prevalence of glutamic acid decarboxylase (GAD65) and gliadin antibodies (AGA) in a randomly selected adult Estonian population (kaasautor). // Horm. Metab. Res. 33 (2001), 9
 Suhkurtõvega seotud HLA alleelide ja pankrease saarekeste vastaste autoantikehade esinemine Saaremaa diabeedihaigetel (kaasautor). // Eesti Arst (2002) 9
 Laste ja täiskasvanute 1. tüüpi diabeet Eestis: HLA-DQB1 alleelid ja haigusseoselised autoantikehad (kaasautor). // Eesti Arst (2006) 7.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 190, 198, 200

Välislingid

Eesti arstiteadlased
Eesti immunoloogid
Sündinud 1961
Madis Saluveer

Madis Saluveer (sündinud 2. juulil 1952 Põlvas) on Eesti keeleteadlane.

Elulugu
Madis Saluveer on teenistujate poeg.

Lõpetas 1971 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal, oli 1984–88 NSVL Teaduste Akadeemia  Instituudi (kaugõppe) aspirant, filoloogiakandidaat (1989, samas), väitekiri "Семантический и прагматический анализ вводных элементов высказывания типов "естественно, очевидно, к счастью". Oli 1976–84 TÜ tehisintellekti labori nooremteadur, 1984–90 võõrkeelte kateedri õpetaja, 1990–91 dotsent ja 1991 ühtlasi eesti keele labori vanemteadur, 1992–93 keelekeskuse inglise keele sektsiooni dotsent, ühtlasi 1992 ja 1994 Stockholmi Ülikooli  instituudi külalisuurija, 1994–98 Folkuniversitetet Tartu juhataja, 1998–2000 Tartu linnavalitsuse kantselei juhataja, 2000–01 Peipsi Koostöö Keskuse projektijuht, 2001–06 TÜ teadus- ja arendusosakonna arendustalituse peaspetsialist, 2006– Teaduskompetentsi Nõukogu büroo juhataja. Lugenud praktilise inglise keele kursust.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: loomuliku keele semantika ja pragmaatika, dialoogi modelleerimine arvutil, loomuliku keele töötlus. 40 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Семантические и прагматические свойства некоторых групп качественных наречий // TÜ Toim 619 (1982)
 Frames and linguistic descriptions (kaasautor H. Õim). // Quaderni di Semantica 5 (1985) 2
 Rules and reasoning in text comprehension (kaasautor H. Õim). // Neue Ansaetze in maschineller Sprachuebersetzung. Tuebingen, 1986
 Проблема тн "sentence adverbs" в советской англистике. // TÜ Toim 750 (1987)
 М. Бахтин и проблемы моделирования естественного языка на ЭВМ. Töid tehisintellekti alalt. // TÜ Toim 751 (1987)
 Семантические и прагматические свойства вводных элементов. // TÜ Toim 840 (1989)
 О разных подходах к анализу вводных элементов в английском языке // TÜ Toim 877 (1990)
 Structure and usage of the Tartu University corpus of written Estonian (kaasautor). // Int J. of Corpus Linguistics 3 (1998) 2.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160–161.
  

Eesti keeleteadlased
Sündinud 1952
Jaan Saluvere

Jaan Saluvere (sündinud 1. novembril 1953 Šira külas Krasnojarski krais) on Eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu
Jaan Saluvere on metsandustöötaja poeg.

Lõpetas 1972 Türi Keskkooli, 1978 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1987, TÜ), väitekiri "Динамика кардиоспецифической креатинкиназы, циклических нуклеотидов и свободных и связанных катехоламинов в артериальной крови и крови венечого синуса во время операции прямой реваскуляризации миокада". Oli 1978–79 intern, 1979–83 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) vanemlaborant, nooremteadur, 1984–87 vanemteadur, 1988–1992 ÜMPI Eesti Südamekeskuse vanemteadur Tallinnas, aastast 1992 AS Keemia juhatuse esimees.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kardiokirurgia, anesteesia ja selle hormonaalne regulatsioon. Neil teemadel autorina või kaasautorina avaldanud 15 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Vereplasma kateholamiinide sisaldus fentaüül-O2-anesteesia korral (kaasautor R. Teesalu). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1986) 3
 AKTH-, aldosterooni-, kortisooli-, kilpnäärme hormoonide ja reniinisisalduse dünaamika fentanüülanesteesia ajal (kaasautor). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1986) 4.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti kirurgid
Sündinud 1953
Marju Salve

Marju Salve (sündinud 26. juunil 1942 Tartus) on eesti keemik.

Elulugu
Marju Salve on teenistujate tütar.

Lõpetanud 1961. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. 

Oli aastatel 1961–1964 Tartu Riikliku Ülikooli elektrokeemia labori laborant, 1970–1972 anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1972–1980 elektrokeemia labori nooremteadur, 1980–1992 juhataja, 1993–1994 füüsikalise keemia instituudi teadur, ühtlasi 1991–1993 keemiaosakonna majandusprodekaan, 1994–2005 Tartu Ülikooli keemiaraamatukogu raamatukoguhoidja, 2005– füüsika-keemiateaduskonna raamatukoguhoidja, ühtlasi aastast 2000 keemiaraamatukogu juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: elektrilise kakskihi ehitus ja adsorptsiooniprotsessid vismutelektroodil. Akadeemilise Keemia Seltsi taasasutajaid (1991), juhatuse liige ning laekur. Üle 50 teadustrükise.

Teoseid
 Adsorption isotherm of ions on electrodes for solution with constant ionic strength (kaasautor). // J. Electroanal. Chem. 47 (1973)
 Comparison of isotherms for specific adsorption of ions from constant ionic strength solutions (kaasautor). // J. Electroanal. Chem. 51 (1974)
 Model of inner part of electrical double layer on a recharged electrode surface (kaasautor). // J. Electroanal. Chem. 86 (1978)
 Specific adsorption of ions and charge distribution in an electronical double layer (kaasautor). // J. Electroanal. Chem. 100 (1979)
 Charge dependence of adsorption energy of ions at electrodes (kaasautor). // J. Electroanal. Chem. 108 (1980)
 Specific adsorption of tetraalkylammonium ions on bismuth from nonaqueous solvents (kaasautorid U. Palm, M. Väärtnõu). // Coll. Czech. Chem. Comm. 46 (1981)
 Comparison of experiments with calculations using double-layer models for specific adsorption of Cs+ on bismuth (kaasautorid B. Damaskin. U. Palm). // J. Electroanal. Chem. 219 (1986).

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu, 1987, 302
 II, 161
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 229.
 

Eesti keemikud
Sündinud 1942
Jüri Samarütel

Jüri Samarütel (17. aprill 1938 Tallinn – 2. jaanuar 2018) oli eesti arstiteadlane ja anestesioloog-reanimatoloog.

Elulugu
Jüri Samarütel oli juristi poeg.

Lõpetas 1956 Tallinna 10. Keskkooli, 1962 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1974, TRÜ), väitekiri "Happe-alustasakaalu ja arteriaalse vere gaaside dünaamika, seoses operatsiooni ja anesteesiaga". Oli 1965–1966 TÜ üldkirurgia kateedri assistent, 1968–1976 hospitaalkirurgia kateedri assistent, 1977–1992 dotsent, 1992–2003 anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku dotsent. Aastast 2003 emeriitdotsent ja Tartu Ülikooli Kliinikumi arst-konsultant.

Teadustöö
Uurimusi anestesioloogiast, reanimatoloogiast, südamekirurgiast, kunstvereringest, vältimatust kirurgilisest abist ja traumatoloogiast. Aktiivne osaleja uute meetodite juurutamisel anestesioloogias ja intensiivravis (kehaväline vereringe jm).  erialanõunik ja erialakomisjoni liige, Euroopa Anestesioloogiakadeemia liige, Eesti Anestesioloogia-Reanimatoloogia Seltsi asutajaliige ja esimees (1979–2003). Umbes 230 teadustrükist.

Tunnustus 

 1970 Nõukogude Eesti preemia (kollektiivis)
 1992 Eesti Vabariigi teaduspreemia (kollektiivis)
 1998 Eesti Vabariigi teaduspreemia (kollektiivis)
 2004 Tartu medal

Viited

Teoseid
 Интенсивная терапия больных после открытой коррекции приобретенных пороков сердца (kaasautor). // TÜ Toim 717 (1985)
 Reanimatoloogia (kaasautor). Tallinn, 1991
 Südamekirurgia areng Tartu südamekirurgia keskuses. // Eesti Arst (1993) 2
 Arterial versus ventricular pacing in patients with sick sinus syndrome (kaasautor). // Proc. Dept. Cardiol. Univ. Tartu. Tartu, 1994
 Double frequency jet ventilation for endolaryngeallaser-surgery (kaasautorid M. Kull, J. Nurm). // Lasers in Med. Sci. 8 (1993) 2
 The evidence of oxydative stress in cardiac surgery and septic patients: A comparative study (kaasautor). // Clinica Chimica Acta 262 (1997) 1–2
 Enhancement of intrathecal lidocaine by addition of local and systemic clonidine (kaasautor I. Dobrydnjov). // Acta Anaesthesiol. Scand. 43 (1999) 5
 Infusioonravi. Happe-alustasakaal. Parenteraalne toitmine. Tartu, 2001
 Intrathecal and oral clonidine as prophylaxis for postoperative alcohol withdrawal syndrome: A randomized double-blind study (kaasautor). // Anesth. Analg. 98 (2004) 3.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 127
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 257, 263
 Nõukogude Eesti Tervishoid (1974) 6, 537–538
 Eesti Vabariigi teaduspreemiad 1998. Tallinn, 1998
 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 92, 96–101, 110, 112, 116, 149–152, 154, 156, 158, 159, 161, 167–170, 177
 Eesti Arst (2007) 4, 438
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 218, 220–222, 224.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti arstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 2018
Ülo Samlan

Ülo Samlan (20. september 1923 Tallinn – 28. juuli 1995) oli eesti tehnikateadlane ja mäeinsener.

Elulugu
Ülo Samlan oli ehitustöölise poeg.

Lõpetas 1950 (eksternina) Tallinna 2. Keskkooli, 1955 Tallinna Polütehnilise Instituudi kasulike kaevandite töötlemise erialal, tehnikakandidaat (1970, Leningradi Mäeinstituut). Oli 1958–65  Teadusliku Uurimise Instituudi (Põlevkivi Instituut) insener ja teadur, 1968–90 A. A. Skotšinski nimelise Mäendusinstituudi Eesti filiaali vanemteadur ja labori juhataja, 1991– Eesti TA Ökoloogia Instituudi Kirde-Eesti osakonna insener.

Ta on maetud Raudi kalmistule.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: põlevkivikaevanduste ventileerimine; põlevkivikihi väljamise tehnoloogia ja kaevanduse lae käitlemine ning maapinna kaitse kaevandamise negatiivsete tagajärgede eest. Andnud soovitusi põlevkivikaevanduste ventileerimise parandamiseks ja õhu tsirkulatsiooni kasutamiseks koristuskambrite tuulutamisel. Osalenud tehnoloogia väljatöötamisel ja tehnoloogiliste skeemide koostamisel põlevkivi väljamiseks koristuskambritega ning meetmete väljatöötamisel maapinna rikete vähendamiseks pärast mäetöid. Üle 40 teadustrükise.

Viited

Teoseid
Проветривание сланцевых шахт. Тлн, 1971
Технологическая схема очистных и подготовительных работ при камерной системе разработки для шахт производственного объединения "Эстонсланец". М, 1979
Технологическая схема камерной системы разработки с принудительной посадкой кровли на шахтах Эстонского месторождения и временная инструкция по ее применению. М, 1980
Прогрессивная технологическая схема очистных и подготовительных работ при комбинированной системе разработки "камера-лава" для шахт Ленинградского месторождения горючих сланцев. М, 1981
О способах охраны земной поверхности на сланцевых шахтах. М, 1989

Kirjandus
 

Eesti tehnikateadlased
Eesti mäeinsenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1923
Surnud 1995
Ago Samoson

Ago Samoson (sündinud 9. juulil 1955 Tulunis Irkutski oblastis) on eesti füüsik.

Elulugu
Samoson lõpetas 1973 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1978 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. 1984 kaitses ta Eesti NSV TA Füüsika Instituudis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi väitekirjaga "ЯМР высокого разрешения квадруполных ядер".

1978–1980 oli ta Küberneetika Instituudi nooremteadur, 1980–1987 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) teadur, 1990 vanemteadur. 1987–1989 töötas ta California Ülikoolis (USA, Berkeley), 1990–1991 firmas Bruker Analytische Messtechnik GmbH (Saksamaal), 1992–1994 Uppsala Ülikoolis. 1995–2001 oli Samoson KBFI vanemteadur, 2001–2006 direktor, 2006. aastast keemilise füüsika labori vanemteadur. Hiljem on ta olnud Suurbritannias asuva Warwicki ülikooli professor.

Teadustöö
Ago Samosoni peamised uurimisvaldkonnad on olnud raadiospektroskoopia arendamine ja sellega seotud füüsikaliste printsiipide mõistmine, programmeerimine, aparaadiehitus ja materjaliuuringud. Tema põhilised töötulemused on nn kvadrupooltuumade kõrge lahutusega spektroskoopia (R&D Magazine'i auhind R&D 100 1989, EV täppisteaduste teaduspreemia 1996) ja ülikiire proovirotatsiooni arendamise alal (EV innovaatilise toote teaduspreemia 2006, kollektiivi juht). Ta on avaldanud üle 80 teadustrükise ning tal on 3 patenti.

Sport
Ago Samoson on Eesti meistersportlane orienteerumises.

Tunnustus
Lisaks teaduspreemiatele on Samoson pälvinud Valgetähe III klassi teenetemärgi (2001).

Teoseid
 "High resolution MAS-NMR of quadrupolar nuclei in powders" (kaasautor) // J. Magn. Reson. 49 (1982) 2
 "Excitation phenomena and line intensities in high-resolution NMR powder spectra of half-integer quadrupolar nuclei" (kaasautor) // Phys. Rev. B 28 (1983) 11
 "Satellite transition high-resolution NMR of quadrupolar nuclei in powders" // Chem. Phys. Lett. 119 (1985) 1
 "High resolution solid-state NMR averaging of second-order effects by means of a double-rotor" (kaasautor) // Mol. Phys. 65 (1988) 4
 "Two-dimensional isotropic NMR of quadrupole nuclei in solids" // J. Magn. Reson. A 121 (1996)
 "Extended magic-angle spinning" // Encyclopedia of Nuclear Magn. Reson. 9. Advances in NMR. 2002
 "New horizons for magic-angle spinning NMR" (kaasautor) // Topics in Current Chem. 246 (2005)
 "Ülikiire proovirotatsiooni tehnika arendamine" (kaasautor) // Eesti Vabariigi teaduspreemiad 2006. Tallinn, 2006

Viited

Kirjandus
 "Eesti Vabariigi teaduspreemiad" 2006, lk 26

Välislingid
 
 Ago Samoson Teadus versus «teadlemine»" Postimees, 9. juuni 2010
 Ago Samoson "Üliõpilane on ka inimene" rajaleidja.ee/Postimees, 10. oktoober 2010
 Ago Samoson "Rektori «ahaad»" Postimees, 31. mai 2012
 Ago Samoson "Kas meil ikka on aega veel?" Postimees, 26. märts 2013

Eesti füüsikud
Eesti orienteerujad
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1955
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern

Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern (27. juuni 1778, Urvaste mõis – 26. november 1858, Urvaste) oli Eesti jurist ja Liivimaa aadli liberaalse rühmituse juhte.

Elulugu
Reinhold Johann Ludwig Samson von Himmelstiern oli baltisakslane ja mõisniku poeg.

Õppis 1796–1798 Leipzigi Ülikoolis õigusteadust ja filosoofiat. Oli 1798 Liivimaa rüütelkonna kantseleis konsultant, 1802–1807 Liivimaa rüütelkonna notar ja ülemkonsistooriumi assessor, 1808–18 Tartu-Võru maakohtunik ja majanduskomissar, 1818–1827 Tartu, hiljem Pärnu kreisi saadik, ühtlasi 1824–34 Liivimaa õuekohtu asepresident, 1827–1851 Liivimaa maapäeva liige, 1843–51 Liivimaa luteri kiriku konsistooriumi ilmalik president, 1849–1855 Liivimaa õuekohtu liige, seejärel president. Töötas 1819 kohalike seaduste kodifitseerimiskomisjonis ja 1829–8840 Keiserliku Kantselei II  Balti õiguse kodifitseerimise alal. Osales 1804. aasta Liivimaa talurahvaseaduse koostamisel, tõstatas 1818 Liivimaa talurahva isiklikust orjusest vabastamise küsimuse, võttis osa 1819. ja 1849. aasta talurahvaseaduste ettevalmistamisest ning etendas määravat osa Balti provintsiaalseadustiku kodifitseerimisel. Tartu Ülikooli auliige (1852).

Viited

Teoseid
 Ueber die Anwendung des Schwedischen Rechts und der Russischen Ukasen in Livland. // Jahrbuch für Rechtsgelehrte in Russland. II. Riia, 1824
 Codex der Livländischen Rechte nach der Römischen Pandekten-Ordnung. // Jahrbuch für Rechtsgelehrte in Russland. II. Riia, 1824
 Institutionen des Livländischen Prozesses I–II. Riia, 1824
Gedichte von Reinhold Johann Ludwig Samson v. Himmelstiern, 1825
 Das livländische Erbschafts- und Näherrecht Riia, 1828
 Historischer Versuch über die Aufhebung der Leibeigenschaft in den Ostseeprovinzen. // Inland, 1838 (samal a-l ka raamatuna)
Das livländische Creditsystem, 1838

Kirjandus
 Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 667
 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 429–430
 EE 14, 457.
  

Eesti juristid
Sündinud 1778
Surnud 1858
Samson von Himmelstjernad
Enel Sander

Enel Sander (aastani 1976 Enel Jaanits; 24. märts 1953 Tartu – 18. oktoober 2015 Tallinn) oli eesti botaanik ja lihhenoloog.

Elulugu
Lõpetas 1971 Tallinna 44. Keskkooli, 1976 TÜ bioloogia osakonna, 1999–2004 EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituudi doktorant. Töötas 1976–2005 Tallinna Botaanikaaias (aastast 2005 kodune).

Teadustöö
Uurimisvaldkond: lihhenoloogia, bio(lihheno- ja brüo-)indikatsioon. Inventeerinud Eesti parkide 5 kodumaise puuliigi (jalakas, pärn, saar, tamm, vaher) lihhenofloora. Osalenud rahvusvahelistes projektis Athmospheric heavy metal deposition in Europe. 39 teadustrükist, aimeartikleid.

Teoseid
Atmosfäärse raskemetallisaaste hindamine sammalde abil (kaasautorid S. Liiv, A. Eensaar). Tallinn 1996
Samblikud Tallinna männikutes õhu saastatuse indikaatoritena (kaasautor L. Lensment). // Inimmõju Tallinna keskkonnale 3. Tallinn 1996
Bioindication of air quality by lichens in a small town Viljandi in Southern Estonia (kaasautor S. Liiv). // Folia Cryptogamica Estonica 32 (1998)
Comparison of the lichen flora of different broad-leaved trees in Estonia. // Folia Cryptogamica Estonica 34 (1999)
Raskemetallide õhu kaudu sadenemine Eestis 1989–2000 (kaasautorid S. Liiv, A. Eensaar). // Taim ja keskkond. Tallinn 2001

Isiklikkuu
Enel Sander oli Lembit Jaanitsa tütar, Kaarel Jaanitsa õde, Heldur Sanderi abikaasa ja Kristjan Sanderi ema.

Viited

Kirjandus
EE 14. Lk 457

Välislingid

Eesti botaanikud
Eesti lihhenoloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1953
Surnud 2015
Pärnamäe kalmistule maetud
Iru jõekivi

Iru jõekivi on kaitsealune kivi, mis asub Pirita jõeoru maastikukaitsealal Iru linnamäe taga. Kivi on järskude külgede ja katusetaolise laega kõva, hea säilivusega gneissgraniitrahn. Kivi mõõtmed on 6,0 x 3,6 x 2,7 meetrit ja ümbermõõt on 17,6 meetrit.

Legend
Pirita jões linnuse ligidal on Näkikivi, mille juures ei tohtinud ujuda. Need,kes sellest keelust üle astusid, uppusid Pirita jõkke.

Vaata ka
Iru
Harju maakonna kaitstavate loodusobjektide ja -alade loend
Pirita jõeoru maastikukaitseala

Välislingid 
 

Tallinna geograafia‎
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Lasnamäe linnaosa
Männiku hiidrahn

Männiku hiidrahn on hiidrahn (rabakivi) Tallinnas Männikul Raku järve läänepoolsaarel.

Kivi mõõtmed on 11,9×9,5×5,7 meetrit, ümbermõõt 34,4 meetrit ja maapealse osa maht 238 m³.

Riikliku kaitse alla võeti see 1959. aastal "Hiidrahn Nõmmel Valdeku" kui vabariikliku tähtsusega loodusmälestis. Uuesti toimus rahnu looduskaitse alla võtmine Männiku rändrahnu nime all.

Pildid

Vaata ka
Eesti hiidrahnude loend
Harju maakonna kaitstavate loodusobjektide ja -alade loend

Välislingid
 

Tallinna geograafia‎
Eesti rändrahnud
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Doktor Martin

"Doktor Martin" on inglise telesari. Nimiosalise, doktor Martin Ellinghami (Doc Martin) rollis on Martin Clunes. Teise peaosalise, algkooliõpetaja Louisa Glassoni rollis astub üles Caroline Catz. Sarja tegevus toimub väljamõeldud Portwenni rannikukülas. Võtted toimuvad Inglismaal Cornwallis Port Isaaci kalurikülas ja selle ümbruses.

Eestis on sarja näidanud ETV.

Sisu
Londoni Imperial College'is töötaval andekal ja edukal vaskulaarkirurgil doktor Martin Ellinghamil areneb välja hemofoobia ning tal tuleb leida endale uus töökoht. Ta hakkab pidama külatohtri ametit Cornwalli rannikul asuvas unises Portwenni kalurikülas, kus ta oli lapsena veetnud koolivaheaegu oma tädi, Joan Nortoni (Stephanie Cole) juures.

Doktor Martin Ellinghami meditsiinialased teadmised on kümnepalliskaalal hinnatavad maksimaalse kümne palliga, teadmised ja oskused inimestevaheliste suhete alal aga vaevu ühe palliga.

Hooajad
2004. aasta 2. septembril esilinastunud sarja esimesed viis hooaega olid ekraanil aastatel 2004–2011. Sarja kuuenda hooaja võtted algasid 2013. aasta kevadel ning selle osad jõudsid teleekraanile sama aasta sügisel. Seitsmenda hooaja viimane osa oli ekraanil 2. novembril 2015. Esialgsete plaanide kohaselt jõuab sarja kaheksas hooaeg vaatajateni 2017. aasta sügisel ning viimane, üheksas hooaeg 2018. aastal.

Galerii

Märkused

Välislingid
Doc Martin, ametlik koduleht
Doc Martini kodu, Google Street View

Suurbritannia draamasarjad
Suurbritannia komöödiasarjad
ITV telesaated
Karl Rube

Karl Rube (eesnime rööpkuju: Carl, 26. juuni 1901, Tallinn – 10. aprill 1946, Berliin) oli Eesti keemik-tehnoloog.

Elulugu
Lõpetas 1918 Tallinna Reaalkooli ja 1926 TÜ keemia osakonna tehnoloogia haru; mag. chem. techn. (1927, TÜ), väitekiri "Versuche über die Trennung der gesättigten und ungesättigten Verbindungen des Leinöls mit Schwefeldioxyd". Oli Tallinnas Riikliku Katsekoja keemik (1930–35) ja vanemkeemik (1936–39). Lahkus 1939 Saksamaale, kus töötas Berliinis Materjalide Kontrolli Ametis keemikuna.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: linaseemneõli keemiline koostis ja orgaaniliste ühendite eraldamine sellest.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 87
 Tallinna Tehnikumi TTÜ õppe- ja abijõud 1918–1944, 75.
  

Eesti keemikud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Normannia liikmed
Sündinud 1901
Surnud 1946
Helje Riives

Helje Riives (aastani 1970 Kapsta; sündinud 1. juulil 1937 Valjala vallas Saaremaal) on Eesti bibliograaf.

Elulugu
Helje Riives on talupidaja tütar.

Lõpetas 1955. aastal Haapsalu Pedagoogika Kooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. 

Töötas aastatel 1955–1958 Saareküla koolis, 1958–1962 Orissaare raamatukogus ja 1962–1965 Tartu linnaraamatukogus. Oli 1965–88 Tartu Riikliku Ülikooli teadusraamatukogu liigitamise osakonna juhataja, juhendanud üliõpilaste raamatukogupraktikat ja pidanud TRÜ-s bibliograafiaõppusi. 1988. aastast töötanud Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogus: 1988–2004 osakonnajuhataja, 2004–2010 peabibliograaf.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Tartu Ülikooli raamatukogu kataloogisüsteemi kujunemine; Tallinna Tehnikaülikooli publikatsioonide ja Eesti tehnikaartiklite andmestiku kogumine ning vastavate trükibibliograafiate ja andmebaaside koostamine/toimetamine.

Tunnustus
 1996 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia 
 2000 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu ja  
 2002 Tartu Ülikooli raamatukogu teenetemärk

Teoseid
 Kataloogimine ja kirjanduse töötlemine // TRÜ Toim 423 (1977)
 TRÜ Teadusliku Raamatukogu kataloogisüsteemi juht (kaasautor). Tartu, 1988
 Kataloogimine ja kataloogid // TRÜ Toim 910 (1990)
 Kes on kes ERÜ-s ja Eesti raamatukogunduses 1995 // ERÜ aastaraamat 7, 1995 (1996)
 Eesti tehnikaartiklid 1936–1940 (kaasautor). Tallinn, 1998
 Jooksvast kollektiivibibliograafiast // Muutuv ülikooliraamatukogu. Tallinn, 2000
 TTÜ Toimetised 1937–1994, Bibliograafia. I, Tallinn, 2000
 Idem: II, Registrid. Tallinn, 2001
 Publikatsioonid // TTÜ raamatukogu 1989–2004. Tallinn, 2005.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 503
 Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastaraamat 7, 1995 (1996) 138.
  

Eesti bibliograafid
Sündinud 1937
Arvid Reinwaldt

Arvid Reinwaldt (23. juuli 1883, Tallinn – 5. detsember 1964, Berliin) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu
Arvid Reinwaldt oli ametniku poeg.

Lõpetas 1903 Tallinnas Peetri Reaalkooli ja 1910 Peterburi Metsainstituudi. Oli 1910–21 Venemaal metsakorraldaja ja metsaülem. 1921–25 Järva maakonna metsaülem, 1925–31 Voltveti Metsakooli juhataja, 1931–34 Riigimaade ja -metsade Valitsuse metsainspektor, 1934–39 samas metsakorralduse büroo juhataja. Asunud 1939 Saksamaale, oli 1939–44 Poznanis ja Krakovis metsakorraldusasutuste juhataja, 1945–49 NSVL poolt okupeeritud Saksamaal haldusosakonna metsaosakonna ametnik, 1949–52 Saksa DV Põllu- ja Metsamajanduse Ministeeriumi ametnik, 1953–63 Eberswalde Metsaakadeemia venekeelse metsanduskirjanduse tõlkeasutuse juht.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: metsakasvatus, -kaitse ja -korraldus, sh metsatüpoloogia.

Viited

Teoseid
 Возобновление сосны в Аагофском лесничестве Лифляндской губернии. // Изв. Импер. Лесногo Института XXI (1911)
 Valga metskonna metsade tüpoloogiline klassifikatsioon ja iseloom. // EM (1924) 2–3
 Okkaliblika vastu võitlemisest. // EM (1925) 2
 Meie metsade ja metsamajapidamise hädadest. // Eesti Metsanduse aastaraamat I, 1926
 Meie okaspuumetsade loomulik uuendamine. // Eesti Metsanduse aastaraamat II. Tartu, 1927;

Kirjandus
 Tuiskvere, B. Osakonnajuhataja Arvid Reinwaldt. // EME 44 (1965), 31
 Margus, M. Eesti metsaülemate saatusest. Tallinn-Tartu, 1995, 73–74.
  

Eesti metsateadlased
Eesti metsaülemad
Sündinud 1883
Surnud 1964
Artur Hermann von Rühl

Art(h)ur Hermann von Rühl, ukj 17. veebruar 1899, Laiksaare vald, Pärnumaa – 2. juuli 1975, Göttingen) oli Eesti metsateadlane ja geobotaanik.

Elulugu
Art Rühl oli baltisakslane ja riigimetsaülema poeg.

Lõpetas 1917 Pärnu Aleksandri Gümnaasiumi ja 1926 TÜ metsandusosakonna; diplomitöö "Pärnumaa parkides ja metsades leiduvatest võõramaa puuseltsidest", magistritöö (1927, TÜ) "Kilingi metskonna metsatüüpidest"; metsandusdoktor (1935, TÜ), väitekiri "Studien über die Bodenvegetation der Wälder der Pärnu-Niederung und West-Alutaguse mit besonderes Berücksichtigung waldbaulicher Fragen". Oli 1918–20 Kilingi metskonna metsnik ja abimetsaülem, 1923–24 Polli metskonna abimetsaülem, 1924–28 Kilingi abimetsaülem ja metsaülem, 1928–31 Pärnu ringkonna metsarevident, 1931–39 Püssi metskonna revident-metsaülem. Asunud 1939 Saksamaale, töötas 1939–40 Preisimaal Buchbergi metskonna assistendina, 1940–44 Liebuschi metskonna metsavalitsejana, 1945–51 Reinhauseni metskonna assistendina, olles samal ajal Göttingeni linna ja maakreisi metsa- ja puidumajanduse volinik. 1951–53 Göttingeni Ülikooli metsandusteaduskonna assistent, 1953–59 dotsent ja 1959–65 professor metsakasvatuse põhialuste alal.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: metsabotaanika ja metsanduslik geobotaanika, metsatüpoloogia ja dendroloogia, metsakasvatus. Üle 60 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Pärnumaal leiduvatest võõramaa puuseltsidest. // TÜ metsaosakonna Toim 9. Tartu, 1926
 Versuch einer Anwendung der Cajanderschen Waldtypenlehre in Estland. // TÜ metsaosk Toim 10. Tartu, 1927
 Angaben über die Humusazidität der Pflanzenunionen estlandischer Wälder. // Looduseuurijate Seltsi Aruanded (1936) 41, 3–4
 Geobotanische Untersuchungen in der Wäldern des südwestl. und nordöstl. Eesti. // Looduseuurijate Seltsi Aruanded (1936) 42, 3–4
 Ratva raba looduskaitse reservaadi taimkattest. // Looduskaitse II (1940), Tallinn
 Über die Waldgesellschaften Estlands. // Eesti Tehnika Seltsi Rootsis aastaraamat III (1960). Stockholm.

Kirjandus
 EE 8, 274
 EE 14, 445
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 194
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 150
 EM (1928), 2, 44–45
 EM (1930), 8, 185–194
 EM (1935), 8, 291
 Tuiskvere, B. Dr. Arthur Rühl 60-aastane. // Eesti Metsamees Eksiilis 29 (1959), 22–25
 Margus, M., Meikar, T. TÜ põllum-teaduskonna metsaosk, 54.
  

Eesti metsateadlased
Eesti geobotaanikud
Eesti metsaülemad
Göttingeni ülikooli professorid
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1899
Surnud 1975
Tõnu Roolaht

Tõnu Roolaht (sündinud 12. juulil 1972 Viljandis) on eesti majandusteadlane (rahvusvaheline ettevõtlus).

Elulugu
Tõnu Roolaht on ehitusinseneride poeg.

Ta lõpetas 1991 Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli ja 1995 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna; M.A. (majandusteadus), väitekiri "Tootestrateegiad rahvusvahelises marketingis"; Ph.D. (majandusteadus, 2002, TÜ), väitekiri "The Internationalization of Estonian Companies: an Exploratory Study of Relationship Aspects". 1999–2003 oli ta Tartu Ülikooli rahvusvahelise ettevõtluse osakonna teadur, 2004–2008 juhtimise ja turunduse instituudi rahvusvahelise ettevõtluse ja innovatsiooni õppetooli vanemteadur ja projektijuht, 2008– dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: ettevõtete rahvusvahelistumine, rahvusvahelised juhtimisstrateegiad, eurointegratsiooni ettevõtlusaspektid. Umbes 60 teadustrükist.

Teoseid
 The Negative Impact of Foreign Direct Investment on the Est. Economy (kaasautor T. Vissak). // Problems of Economic Transition 48 (2005) 2
 The Company's Involvement in International Networks as an Entrepreneurial Decision. // Baltic J. Management 1 (2006) 1
 The Impact of Emerging International Networks on the Strategic Autonomy of Foreign-Owned Est. Companies, Estonia. // The New EU Economy: Building a Baltic Miracle? Ashgate Publishing Ltd, 2006
 Appraisal and Compensation of the Academic Staff in Est. Public and Private Universities: a Comparative Analysis (kaasautor K. Türk). // Trames 11 (2007) 2.

Viited

Välislingid
 

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1972
Tartu sillad

Tartu sillad on linna jaoks äärmiselt olulised, kuna Tartu linna jagab kaheks Emajõgi. Algselt oli linnas vaid üksainus sild (nüüdse Vabadussilla kohal) ning suur osa liiklusest kahe kalda vahel toimus parvedega. Kui sillad sõdades purustati, ehitati ajutisi pontoonsildu. Tänapäeval on liikluskoormuse kasvu tõttu rajatud Tartus 7 silda üle Emajõe, samuti mõned viaduktid ning jalakäijate sillad.

Emajõe sillad on tänapäeval allavoolu lugedes järgmised: Kroonuaia sild, Vabadussild, Kaarsild, Rahu sild, Turusild, Sõpruse sild ja Ihaste sild. Praeguse Kaarsilla kohal paiknes Katariina II ajal ehitatud Kivisild, mis aga lasti õhku Teises maailmasõjas. Linna lähedal ülesvoolu paikneb Emajõel Jänese raudteesild.

Linna liiklusvoogude seisukohalt on olulised ka viaduktid: Riia tänava raudteesild ja Variku viadukt. Idaringtee projekti raames  lisandusid veel Võru tänava viadukt, Ihaste teed ületav viadukt, Soojuse teed ületav viadukt ja kolm kergliiklusteed ületavat viadukti.

Toomemäele rajati pargi väljaehitamise käigus kaks maalilist jalakäijate silda: 1816. aastal Inglisild ja 1913. aastal Kuradisild. Ka Toome Musumäe groti ees paikneb istmetega ehissillake, mis algselt viis üle väikese tiigi.

Tartu sildu on korduvalt kujutatud kunstis, samuti postmarkidel. Ainsana on kahel korra postmargile jõudnud Kivisild (1941 ja 1997).

2014. aasta juunist novembri alguseni oli Eesti Rahva Muuseumi Postimuuseumis avatud näitus Tartu sildadest ja nende kujutamisest postmarkidel. Näitus tähistas 230 aasta möödumist Kivisilla avamisest ja 460 aasta möödumist Emajõe esimese püsisilla esmamainimisest.

Välislingid
 Igor Örd "Jõgede ja sildade linn Tartu" Postimees 9. november 2005
 Romeo Metsallik "Tartu sillad (I)"
Edvin Hiedel

Edvin Hiedel (3. detsember 1930 – 31. detsember 2012) oli eesti tõlkija ja toimetaja.

Hiedel lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas eesti filoloogina 1954. aastal. 

Aastatel 1954–1963 töötas ta Eesti Riiklikus Kirjastuses korrektori ja toimetajana, 1963–1973 Loomingu Raamatukogu toimetuses ning 1976–1991 kirjastuses Eesti Raamat tõlkekirjanduse toimetajana. Pensionipõlves jätkas ta tööd vabakutselise toimetaja ja tõlkijana.

Eriti silmapaistev oli Hiedel ungari kirjanduse tõlkijana, kuid ta on tõlkinud ka näidendeid, kuuldemänge, lastejutte jms lühiproosat. Koos Helmi Tillemanniga tõlkis ta Aleksandr Solženitsõni "Gulagi arhipelaagi" III köite.

Edvin Hiedel oli 1986. aastast Eesti Kirjanike Liidu ja 1996. aastast Isamaaliidu liige.

Tunnustus
 1983 Juhan Smuuli nimeline preemia (G. Krüdy teose "Punane postitõld. Päevalill" eestindus)
 1988 Aleksander Kurtna nimeline auhind
 1992 Ungari Pro Cultura Hungarica auhind
 1996 Tibor Déry auhind
 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
 Ungari Vabariigi Teeneteordeni ohvitseririst

Isiklikku
Aastatel 1953–1986 oli Edvin Hiedel abielus toimetaja ja tõlkija Lembe Hiedeliga. Sündisid tütar Katrin ja poeg Siim.

Mälestuse jäädvustamine 
Alates 2015. aastast annavad Eesti Kirjanike Liit ja Eesti Keeletoimetajate Liit välja Edvin ja Lembe Hiedeli nimelist toimetajaauhinda, mille eesmärk on juhtida tähelepanu toimetaja olulisele panusele ilukirjandusliku või filosoofilise teksti keelelisel ja sisulisel õnnestumisel ning tõsta esile teenekaid toimetajaid.

Tõlkeid
 Lászlo Németh "Ängistus" (1969)
 Zsigmond Móricz "Sugulased" (1971)
 Mor Jókai "Kuldaväärt mees" (1975)
 Gyula Krúdy "Punane postitõld. Päevalill" (1982)
 Ervin Lázár "Seitsmepäine haldjas" (1984)
 Lászlo Passuth "Kuldses udus külmetavad jumalad: romaan Raffaelist" (1993)
 Dezső Kosztolanyi "Nero, verine luuletaja" (2000)
 Dezső Kosztolanyi "Kornél Esti paljastamine" (2004)
 Sándor Tari "Meie tänav" (2005)
 Sándor Márai "Maa! Maa!" (2006)
 Sándor Márai "Püha Gennaro veri" (2006) 
 Sándor Csoóri "Piiririkkuja" (2007)
 Sándor Márai "Ühe kodanlase pihtimused" (2010)

Avaldamata jäid Sándor Márai tõlked: 
 "Vahemäng Bolzanos"
 "Täielik päevik 1943‒1944"
 "Kassa patrullkäik"

Loomingu Raamatukogus
 Ernő Urbán "Kaks vaati rummi" 1959
 Frigyes Karinthy "Palun, härra õpetaja!" 1960
 János Fülöp "Botond" 1962
 Ferenc Sánta "20 tunni reportaaž" 1964
 István Szábo "Kõik niisama nagu vanasti" 1964
 Endre Fejes "Vanarauahoov" 1965
 Anatole France (?) "Roosipuumööbel" 1967
 Mihhail Bulgakov "Saatuslikud munad" 1968
 Ákos Kértesz "Makra" 1977
 Áron Tamási "Talv orus" 1983
 Mihály Babits "Kurgkaliif" 1986

Kaastõlkijana
 Aleksandr Blok "Keisrivõimu viimased päevad" (Jüri Pärni, 1989) 
 George Orwell "1984" (Elias Treeman, 1990)

Viited 

Eesti toimetajad
Eesti tõlkijad
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1930
surnud 2012
Martin Clunes

Alexander Martin Clunes (sündinud 28. novembril 1961) on inglise koomik ja näitleja. 

Clunes on peaasjalikult tuntud tänu osatäitmistele sarjades "Men Behaving Badly", "Doktor Martin", "Reggie Perrin" ja "Inimjaht".

Sündinud 1961
Suurbritannia filminäitlejad
Kirjastaja

Kirjastaja on isik, ettevõte või asutus, kes tegeleb kirjastamisega, valmistades trükiks ette mitmesuguseid trükiseid (raamatuid, ajalehti, ajakirju vms). Kirjastamisega tegelevat ettevõtet nimetatakse kirjastuseks.

Esimesed kirjastajad pärast trükikunsti leiutamist olid trükkalid või trükikodade omanikud. Trükikunsti levides, trükitavate teoste arvu ja tiraažide kasvades kirjastamisprotsess spetsialiseerus: tekkisid eraldi toimetajad, raamatukaupmehed jpt elukutsed. Kirjastajatest said inimesed, kes küll enamasti ise raamatuid ei kirjutanud, tõlkinud, toimetanud, kujundanud ega trükkinud, kuid juhtisid kogu protsessi, tihti otsustades ka trükitavate raamatute valiku. Tänapäeval on valik suuremates kirjastustes läinud siiski enamjaolt toimetajate või projektijuhtide kätte, välja arvatud eriti oluliste või kulukate trükiste korral.

Kirjastaja võib, aga ei pruugi olla ühtlasi ka mõne enda kirjastatava trükise väljaandja. Kui kirjastus ise ei ole väljaandja, võib trükise väljaandja tellida kirjastuselt kas täieliku või osalise protsessiga kirjastamisteenust. Nii näiteks on tavaline praktika, et kõrget trükise kvaliteeti taotlev suurettevõte tellib oma regulaarselt ilmuvate kliendiajakirjade ja/või teenusekataloogide väljaandmisel kirjastuselt täieliku kirjastuspaketi, kuid jääb ise nende trükiste väljaandjaks

Välislingid

Elukutsed
Kirjastamine
Laiarööpmeline soomusrong nr. 3

Laiarööpmeline soomusrong nr. 3 oli Eesti Rahvaväe ja Kaitseväe relvastuses olnud soomusrong.

Laiarööpmeline soomusrong nr. 3 asutati Tallinnas 18. detsembril 1918 ning suundus Viru rindele 23. detsembril 1918.

Laiarööpmelise soomusrongi nr 3 ülemaks Vabadussõjas oli kapten Oskar Luiga.
.

Soomusrongi juhid
23. detsember – 25. detsember 1918, alamleitnant Ernst Leithammel, LRSR nr. 3 ülem,
25. detsember – 7. jaanuar 1919, alamkapten Paul Laamann, LRSR nr. 3 ülem,
7. jaanuar 1919 – 27. jaanuar 1920, alamkapten/kapten Oskar Luiga, LRSR nr. 3 ülem,
veebruar 1920 – 1925, major/kapten Peeter Asmus, LRSR nr. 3 ülem,
november 1925 – aprill 1927, Hugo Kulbok, LRSR nr. 3 ülem,
1. oktoobrist 1928 – Johannes Poopuu, LRSR nr. 3 ülema kt.,
1929. aasta aprill – august, Paul Villemi, LRSR nr. 3 ülema kt.,
1929–1934, Hugo Kulbok.

Soomusrongi relvastus
suurtükivagunid
Suurtükiplatvorm "Tont", millel kaks 76 mm välikahurit,
Suurtükiplatvorm "Onu Tom", millel 76 mm välikahur ja 75 mm õhutõrjekahur.
kuulipilgujavagunid
dessantvagun

Viited

Kirjandus
"Eesti Vabadussõda 1918-1920", Vabadussõja Ajaloo Komitee, Tallinn 1937 
Mati Õun, Tiit Noormets, Jaak Pihlak, "Eesti soomusrongid ja soomusronglased 1918-1941", 2003, Kirjastus Sentinel, 138 lk, ISBN 9789985945544; ISBN 9985945549

Eesti soomusrongid
Tartu Lasteteater

Tartu Lasteteater oli Tartus aastatel 1989–2000 tegutsenud Tartu linnale kuuluv kutseline teater. Aastal 2000 reorganiseeriti see Tartu Teatrilaboriks.

Tartu Lasteteater kasvas väljas Jaan Toominga stuudiost, mis aastatel 1985–1989 tegutses Tartu Vanemuise teatri juures. 

Lasteteatri algusaegadel said tuntuks selle folkloorilavastused. Nt tehti lavastusi väikerahvaste, sh lapi, udmurdi, juudi, tšuktši, iiri, indiaani ja paljude teiste folkloorist. Nendes lavastustes kasutati ka sageli nende rahvaste muusikat.

Viited

Välislingid
Tartu Lasteteatri kodulehekülg (vaadatud 08.01.2013)
http://www.epl.ee/news/kultuur/tartu-lasteteatrist-saab-tartu-teatrilabor.d?id=50847584 (vaadatud 08.01.2013)
 Aivar Kull, "Aivar Kulli ajalootund. Tartu Lasteteatri lühilugu" – ERR Kultuuriportaal 5. juuli 2020

Tartu teatrid
Bonnie Bassler

Bonnie Lynn Bassler (sündinud 1962) on ameerika mikrobioloog.

Ta töötab Princetoni Ülikoolis.

Ta on uurinud kommunikatsiooniprotsesse bakteritel, ning kollektiivse bioluminestsentsi nähtusi.

2002. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi. 2011. aastal valiti ta Ameerika Mikrobioloogia Akadeemia presidendiks.

Tunnustus
2006 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks
2007 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
2012 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
2012 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Välislingid
B. Bassleri loeng

Mikrobioloogid
Bakterioloogid
Sündinud 1962
Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmed
Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Londoni Kuningliku Seltsi liikmed
Sport (üliõpilasselts)

Sport oli aastatel 1908–1918 Tartus tegutsenud üliõpilaste spordiselts.

1907. aastal asusid 12 Tartu Ülikooli üliõpilast korraldama spordiringi. Ülikooli juhtkonna luba asutamiseks saadi siiski alles aasta pärast. Asutamiskoosolekul osales 34 üliõpilast. Seltsi juhtkond koosnes peamiselt venelastest, töökeeleks oli vene keel.

Ringi majanduslik alus saadi botaanikaaia liuvälja sisetulekust ja vähesel määral ka liikmemaksudest. Liuväljal mängis kaks korda nädalas sõjaväeorkester, seal korraldati maskeraade ja ilutulestikke, võistlusi kiiruisutamises ja kujundsõidus. Ülikool võimaldas kasutada võimlemiseks maneeži, väljakul mängiti tennist, kurni ja kriketit. Jalgpalliplatsi üüriti saksa võimlemisseltsilt.

1909. aastal oli liikmeid juba 70 ringis. Asuti harrastama maadlust, vehklemist ja poksi. 1910. aastaks tunti seltsi juba väljaspool Eestit, näiteks saadi Peterburist kutse astuda Ülevenemaalisse Uisutajate Ühingusse ning Dresdenist kutse Akadeemilise Spordiliidu kongressile 1910. aasta suvel. Samal aastal asuti looma sektsioone. Ring nimetati ümber seltsiks.

1911. aastaks oli seltsi jäänud vaid 44 liiget, osalt ülikooli juhtkonna soositud konkurendi, Igakülgse Kehalise Arengu Seltsi (IKAS) loomise tõttu 1910. aastal. Tegevus siiski jätkus. 1912. aastal korraldatud uisuvõistlusel oli ligi 900 pealtvaatajat, seltsi jalgpallimeeskond oli võidukas nii Tartus kui ka Tallinnas. Alustati suusatamise ja kergejõustikuga.

1913. aasta oli Spordi jalgpalli parim aasta: võideti Riia Polütehnikumi meeskonda ja Tartu spordiseltsi Aberg. Edu üks tegureid oli üliõpilaste juurdevool Venemaalt, kelle seas oli ka Vene liidumeeskonna mängijaid. 1912.–1913. aastal astusid seltsi ka esimesed eestlased (IKAS-i kuulus neid juba alguspäevil).

1914. aasta 1. veebruarist liitusid Sport ja IKAS, kokku oli neil 128 liiget. Selts astus Balti Olümpiakomiteesse. Juhatusse valiti esimene eestlasest liige Karl Zolk.

Esimese maailmasõja tõttu vähenes seltsi liikmeskond märgatavalt. Tegevus siiski pigem elavnes. 1914.–1915. aasta talvel oli liuväljal 23 000 külastajat, korraldati lahtised suusavõistlused, maneežis toimus võistlus kergejõustikus. 

1917. aastaks oli selts majanduslikes raskustes, tõenäoliselt läks suurem osa tuludest sõjaväe toetuseks. Üldkoosolek tõstis liikmemaksu.

1918. aastal, kui rinne lähenes Eestile, otsustas seltsi juhatus evakueerida seltsi koos ülikooliga. 31. mail 1918 keeldus üldkoosolek aga "üleviimisest, evakueerimisest [ja] likvideerimisest". Viimane koosolek toimus 12. juunil 1918. Valdav osa liikmeid lahkus Tartust.

 Küll aga moodustati 1920. aasta sügisel Eesti Akadeemiline Spordiklubi, mille esimeheks valiti Karl Zolk.

Seltsi arhiiv on säilinud Eesti Riigiarhiivis.

Viited

Kirjandus
 O. Langsepp "Tartu üliõpilaste selts "Sport" (1908–1918) "Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi" IV, Tartu, 1977, lk 103–113

Eesti spordiklubid
Tartu sport
Airika Harrik

Airika Harrik (sündinud 28. veebruaril 1995 Tallinnas ) on eesti ajakirjanik ja kirjanik.

Harrik on lõpetanud Pelgulinna Gümnaasiumi kunstiklassi ja Tallinna 21. Keskkooli . 

Samuti on ta lõpetanud cum laude Tartu Ülikooli etnoloogia, folkloristika ja rakendusantropoloogia magistriõppe. 

2011. aastal avaldas Harrik 16-aastasena ulmelise noorteromaani "Iseenda laps" (Randvelt Kirjastus, 444 lk). Romaan on esimene osa triloogiast , teine köide "Õnnistatud needus" (360 lk) ilmus 2012. aasta lõpul  ja kolmas köide "Elu pärast surma" (344 lk) 2013. aastal. 

Alates 1. märtsist 2020 töötab Harrik uudistetoimetajana ERRi teadusportaalis Novaator.

Viited

Välislingid
 Agur Tänav. "Intervjuu: Airika Harrik" Reaktor, juuni 2012
 Silvia Pärmann.  "Teismeline kirjanik teeb maailma tippudele ära" Naisteleht, 3 (301), 20. jaanuar 2012, lk 20-21
 Hillar Kohv.  "Esikromaani "Iseenda laps" autor Airika Harrik Gossip.ee-le: Kirjanik olen vaid hobikorras, tahan arstiks õppida" gossip.ee, 30.01.2012
 Intervjuu Eesti Televisiooni saates "Pealtnägija", 25.01.2012 (video, alates 20.55)
 Triinu Meres. "Raamatuarvustus: Iseenda laps" Reaktor, juuni 2012
 "Airikast, Annikkast ja Akiirast" Kuusteist, 2012
 Ülli Tõnissoo. "Airika Harrik "Iseenda laps"" Lugemissoovituse blog, 23. september 2012
 Kais Allkivi. "13aastaselt kirjanikuks: "Kirjuta, kirjuta, kirjuta ja saada ära. Ära alla anna!"" Õhtuleht, 25. veebruar 2012
 Kais Allkivi. "Eelistagem eestimaist: noorkirjanik Airika Harrik tutvustab lugejale Põrgu eluolu" Õhtuleht, 2. jaanuar 2013
 "10. klassi õpilasel Airika Harrikul ilmus romaan!" Reporter.ee, 18.02.2012 (video)

Eesti ulmekirjanikud
Sündinud 1995