joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Apsiid

Apsiid (kreeka hapsis 'võlv, ümarus', ladina apsis) on poolringikujulise või hulknurkse põhiplaaniga eendehitis.

Apsiid oli tuntud juba neoliitikumis.

Antiikajal ehitati apsiide templitele ja rooma basiilikatele. Apsiidi paigutati tavaliselt jumalakujud või muud raidkujud.

Keskajal hakati apsiide vanarooma arhitektuuri eeskujul  laialdaselt kasutama kirikuarhitektuuris. Romaani kirikutel ehitati apsiid tavaliselt poolringjas, gooti kirikutel hulknurkne.

Tavaliselt paikneb apsiidis kõrgvaimuliku istekoht, presbüteerium ja altar, mis asetseb kiriku idaotsas. Apsiide on ehitatud ka külglöövile ja ristlöövile. 

Saksamaal on tihti suurematel kirikutel ka teine, läänepoolne apsiid.

Hulknurkset, kooriga ruumiterviku moodustavat gooti apsiidi nimetatakse ka koorilõpmikuks (näiteks Tallinna toomkirikus).

Välislingid

Kirikuarhitektuur
Koor

"Koor" on mitmetähenduslik sõna. 

Koor ehk kooriruum on kiriku idaosas asetsev ruum, kus paikneb peaaltar. Kooripealne ehk empoor on kirikuruumi vastasküljel paiknev rõdu, kus asub orel ja kus teenistuse ajal laulab koor.
Koor muusikas on koorimuusikat esitav kollektiiv.
Koor on puuvilja, marja, mugula vms kest.
Koor on Vana-Kreeka dramaturgias esinejate rühm, kes üheskoos esitab sündmuste kommentaare. 
Koor on ooperi vm muusikalise suurteose osa (etteaste), mida esitab koor. 
Koor on piima suurema rasvasisaldusega fraktsioon.
Koor on anatoomias organi pealmine või välimine osa.
Koor on puittaime välimine puitunud kaitsekiht.
Koor ehk maakoor on Maa tahke pindmine kest, litosfääri ülemine osa.
Koor ehk munakoor on lindude ja roomajate mune kattev kõva või nahkjas kest.

Vaata ka
Koorik
Apollo 13 (film)

"Apollo 13" on 1995. aastal valminud USA põnevusfilm, mis räägib kosmoselaeva Apollo 13 luhtunud missioonist Kuule. Selle üks meeldejäävaim tsitaat on "Houston, meil on probleem" ("Houston, we have a problem.").

Ajalugu
1970. aastal plahvatas ameeriklaste Kuule teel olnud Apollo 13 hapnikupaak ning astronaudid Jim Lovell, Jack Swigert ja Fred Haise pidid kapsliga tagasi pöörduma. Ainuke häda oli selles, et nad olid Maast üle 300 000 km kaugusel. Nii pikaks reisiks polnud kuumoodul ette nähtud. Et tagasi maale pääseda, pidi Apollo 13 tegema tiiru ümber Kuu. Pealegi nappis elektrit, mistõttu tuli välja lülitada kõik peale elutagamissüsteemide ja raadioside. Kosmoselaev külmus seestpoolt sõna otseses mõttes ning kuna elektrit polnud tuli laev üle viia automaatikalt käsijuhtimisele.

Ameerika Ühendriikide filmid
1995. aasta filmid
Hassanal Bolkiah

Hassanal Bolkiah Al-Mu'izzaddin Waddaulah ehk lühemalt Hassanal Bolkiah (sündinud 15. juulil 1946) on 1967. aastast Brunei sultan.

Ta sai valitsejaks pärast oma isa Omar Ali Saifuddien III troonist loobumist. Pärast riigi iseseisvumist Briti võimu alt (1984) on kogu võim tema käes, ta on ka peaminister.

Nafta- ja gaasirikka kääbusriigi peana on üks maailma rikkamaid inimesi: tema vara väärtuseks on hinnatud 22 miljardit USA dollarit, talle kuuluvad muu seas hotellid Dorchester ja Beverly Londonis ning 40 miljardit dollarit väärt maailma suurim palee. 

Hariduse sai ta Briti sõjakoolis.

Tiitlid 

Koos kõigi tiitlitega on sultani nimi Ke Bawah Duli Yang Maha Mulia Paduka Seri Baginda Sultan Haji Sir Hassanal Bolkiah Al-Mu'izzaddin Waddaulah ibni Almarhum Sultan Sir Omar Ali Saifuddin.

Autode kogumine 

Kui palju autosid tal täpselt on, pole teada. On esitatud arve tuhandest viie tuhandeni. Sealhulgas on kakssada Rolls-Royce'i, mis on maailma suurim Rolls-Royce'ide kollektsioon. 1990. aastatel ostis Hassanal Bolkiah ligi poole Rolls-Royce'i toodangust. Hulgaliselt on tema valduses ideeautosid, samuti iga Vormel 1 maailmameistri vormeliauto alates 1980. aastast (eelistatavalt see, mida ta viimasel etapil juhtis).

Perekond 

Ta abikaasa on Pengiran Anak Saleha ja neil on 12 last:

 kroonprints Al-Muhtadee Billah Bolkiah (sündinud 1974)
 printsess Majeedah Bolkiah (sündinud 1976)
 prints Azim Bolkiah (1982–2020)
 prints Malik Bolkiah
 prints Mateen Bolkiah
 prints Wakeel Bolkiah
 printsess Rashidah Bolkiah
 printsess Muta-Wakkilah Bolkiah
 printsess Hafizah Bolkiah
 printsess Azemah Bolkiah
 printsess Fadzilah Bolkiah
 prints Abdul Wakeel

Brunei monarhid
Sündinud 1946
Gaiziņkalns

Gaiziņkalns (Gaiziņš) on küngas Lätis Vidzeme kõrgustikul. Kõrgusega 311,9 meetrit on ta Läti kõrgeim tipp ja Balti riikide teine Suure Munamäe järel.

Künka otsas on Struve geodeetilise kaare üks punkt.

Gaiziņkalnsi ümbrusesse loodi aastal 1957 Gaiziņkalnsi looduspark.

Vaatetorn 

Nõukogude perioodil ehitati mäele 45 meetri kõrgune vaatetorn. See aga lagunes ja lammutati 2012. aastal.

Välislingid 

Läti künkad
Riikide kõrgeimad tipud
Madona piirkond
Tahiti

Tahiti on saar Polüneesias, üks Tuulepealsetest saartest. Pindala 1042 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 2241 meetrit. 

Saarel elab 169 677 elanikku (2002). See on enimasustatud Prantsuse Polüneesia saar.

Saare avastas 1767. aastal Samuel Wallis.

Kuulub Prantsusmaale (Prantsuse Polüneesia).
22. septembril 1914 ründas saart Saksa Ida-Aasia eskaader Maximilian von Spee juhtimisel.

Kirjandust
 Olev Remsu, "Paradiisisaared Tahiti ja Tonga", Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2001

Prantsuse Polüneesia saared
Hagia Sophia

Hagia Sophia [aja sofiia] on endine õigeusu kirik, vahepeal aastail 1204–1261 katoliku kirik, hiljem aastail 1453–1931 mošee ja alates 1935. aastast muuseum İstanbulis. See on bütsantsi arhitektuuri üks kuulsamaid mälestusmärke. See ehitati aastail 532–537.

Bütsantsi kirikuteenistus oli väga pidulik ning vajas avarat ruumi. Sellepärast eelistati bütsantsi sakraalarhitektuuris kupliga kaetud tsentraalehitist, kus protsessiooni, kirikliku rongkäigu ilu on mitmest küljest vaadeldav.

Sellist kirikut olevat keiser Justinianus I näinud öösel unes ja andnud tõotuse, et ehitab sellise kiriku. Aastal 527 andis Justinianus I korralduse Püha Sophia kiriku ehitamiseks. Laevadega veeti kohale tohututes kogustes punast porfüüri, valget ja kollast marmorit ning rohelist serpentiini. Kirikut, mis oli samas paigas juba kolmas, hakati ehitama 532 ning ta sai valmis kuue aastaga. Maavärinaterohkes piirkonnas vajus 21 aasta pärast kuppel sisse, taastustööd kestsid 5 aastat. Nüüd pidas kirik vastu neli sajandit, enne kui uued maavärinad tingisid uusi ümberehitusi.

Hagia Sophia ehitusmeistrid Anthemos Trallesest ja Isidoros Mileetosest ühendasid veelgi suurema ruumi saamiseks kaks põhimõtteliselt erinevat ehitisetüüpi – basiilika ja tsentraalehitise – kuppelbasiilikaks. Kiriku 77 meetri pikkune kesklööv on kaetud kupli ja kahe poolkupliga. See suurendab ruumimõju ja annab kuplis asuvate akende kaudu ruumile hea valgustuse. Hoone konstruktsiooni põhitugedeks on neli võimsat piilarit, millele toetub kuppel.

Hagia Sophia katedraal on omalaadne ehitusmälestis, kus Lääne ja Ida arhitektuuritraditsioonid ja kaunistusvõtted on saavutanud harmoonilise terviku. Kui türklased 1453. aastal vallutasid Konstantinoopoli, siis muudeti kirik mošeeks ja lisati minaretid, mis moonutasid hoone ilusat siluetti.

Interjöör 
Enamik mosaiike on kaetud, üle krohvitud mošeeks tegemise käigus, sest islamis ei ole lubatud inimesefiguuri kujutada. Lagi oli kuldmosaiigiga kaetud, mis peegeldus kiriku poleeritud seintel. Marmorsambad olid nii õrna ja kaunist värvitooni, et ajaloolane Prokopios võrdles neid lilli täis aasaga. Kõikehaarav puhta ilu tunne. 987 kuulutasid Kiievi vürsti Vladimiri saadikud: "Me ei teadnud, kas oleme taevas või maa peal". Tänapäevaks on kuld tuhmunud, hoones on muuseum alates 1935.

Kirikute sisemusi kaunistati mosaiikidega. Pühakute pildid paigutati alla, kus seisis rahvahulk. Kuplil kujutati Kristust, apostleid ja prohveteid. Igal neljal kupli küljel kujutati ingleid. Seinu kaunistasid stseenid piibli ajaloost. Mosaiikidele iseloomulikud ranged näoilmed, fooniks kuld. Palju kasutati lillat.

Vaata ka
İzniki Hagia Sophia kirik, İznik (Nikaia)

Välislingid 

Ametlik Veebilehekülg
Hille Hanso. Hagia Sophia püha tarkus endiselt päevakorras. Edasi, 21.06.2020.

Türgi kirikud
İstanbuli ehitised
Türgi muuseumid
Bütsantsi ehitised
Fosforiit

Fosforiit on kivim, mis sisaldab suures koguses fosforit.

Enamasti on tegemist settekivimiga, ning kivimiks peetakse seda reeglina siis, kui selle P2O5 sisaldus on üle 15–20%.

Fosforiidilademed on tekkinud enamasti organismide mere põhja settinud jäänustest. Näiteks Eesti fosforiit on tekkinud lingulaatide kodadest. Lingulaadid olid lukuta brahhiopoodid, kes ehitavad oma koja apatiidist. Need olid karbisarnased loomad, kes elasid madalas šelfimeres.

Fosforiit on tähtis maavara, mida leidub ka Eestis. Eestis seda 2022. aasta seisuga ei kaevandata.

Eesti fosforiit

1920. aastate alguses ehitati Jõelähtme kihelkonda Ülgase asunduse juurde Ülgase fosforiidikaevandus, kus olid fosforiidi tootmiseks allmaakaevandus ja sorteerimistsehh. Toodangu väljaveoks kohandati Koljuotsa kalasadam. Kasuliku kihi paksus kaevanduses oli alla ühe meetri. Toodang sõltus nõudlusest ja oli kuni 10 000 tonni aastas. 1938. aasta märtsis sõlmiti leping Saksamaaga, mille kohaselt tuli Saksamaale tarnida kümne aasta jooksul 33-protsendise toimeainesisaldusega fosforiidikontsentraati P2O5 kuni 340 000 tonni aastas.

Ülgase tehnokompleks põles maha 5. detsembril 1938, mille järel kaevandus suleti. Ülgase kaeveõõned kujunesid koobastikuks ja on kaitse all kui nahkhiirte talvituspaik.

Eesti-Saksa lepingu realiseerimiseks rajati 1940. aastal uus fosforiiditööstus Maardusse, põhja poole Narva maanteed Kroodi oja paremale kaldale. Kaevanduse aastaseks võimsuseks projekteeriti 370 000 tonni kaevist, ehk 100 000 t kontsentraati (P2O5 = 33%). Maardu allmaakaevandus suleti 1965. aastal ja see täitus veega.

1954. aastal alustati fosforiidi kaevandamist karjääris. Maardla avati põhjapiiril, praegusest Kallavere linnaosast lõunas.

Vaata ka
Fosforiidisõda
Oobolusliivakivi
Ülgase koopad
Ülgase looduskaitseala

Viited 

Settekivimid
Valda Raud

Valda Hedvig Raud (aastani 1936 Valda Avotin, aastatel 1936–1941 Valda Aaviste; 29. jaanuar 1920 Tartu – 8. oktoober 2013) oli eesti tõlkija.

Ta lõpetas aastal 1938 Elfriede Lenderi Eragümnaasiumi ning õppis aastatel 1938–1941 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas inglise filoloogiat (ei lõpetanud), aastal 1951 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna inglise filoloogina.

1941. aastal evakueerus ta (koos abikaasa Mart Rauaga) Nõukogude Liidu tagalasse.

Valda Raud on tõlkinud peamiselt inglise ja vene keelest. 

Tema abikaasa oli Mart Raud ja tütar on tekstiilikunstnik Anu Raud, poeg on tõlkija Annus Raud. Tema isa Voldemar Otto Aaviste (1893–1941) oli sõjaväelane (kolonelleitnant).

Tõlked

Valda Raud on eesti keelde tõlkinud näiteks:

Mark Twain «Valitud jutustused», 
George Bernard Shaw «Pygmalion», 
Ernest Hemingway «Ja päike tõuseb», 
Theodore­ Dreiser «Õde Carrie», 
Kurt Vonnegut „Tapamaja, korpus viis ehk Laste ristisõda”, «Tšempionide eine» ja «Õnne sünnipäevaks, Wanda June», 
Harper Lee «Tappa laulurästast», 
Jerome David Salinger «Kuristik rukkis», "Franny ja Zooey" 
John Fowles «Prantsuse leitnandi tüdruk»
Bill Naughton "Alfie"
Ethel Lilian Voynich "Kiin" (romaan)
Fay Weldon "Meeste südamed ja elu" (romaan)
Jerome Kilty "Armas luiskaja" (näidend kirjades)
Aleksandr Ostrovski "Kaasavaratu" (draama neljas vaatuses).

Tunnustus
 1984 Juhan Smuuli nimeline kirjanduse aastapreemia (G. Elioti teose "Veski Flossi jõel" eestindus)
 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid 

 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 In memoriam: Valda Raud, Sirp, 17. oktoober 2013
 Jüri Kaldmaa: Austus iga rohulible vastu, Eesti Kirik
 Valda Raud – tõlkija, kel oli elus õnne, Postimees, 24. aprill 2020
 Valda Raud – tõlkija, kes kujundas head maitset, Maaleht, 20. veebruar 2020
 Lugejahittide tõlkija Valda Raud oli väärtkirjanduse maiasmokk, Eesti Ekspress, 18. märts 2020 
 Galerii: Valda Raua 100. sünniaastapäevaks ilmus elulooraamat, ERR, 10. veebruar 2020 
 Raamat: VALDA RAUD. ÜKS ELU, ISBN 9789949738625
 Valda Raud. Üks elu. Päevaraamatud, kirjad, tõlked, fotod, SE&JS, 2020

Eesti tõlkijad
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased‎
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1920
Surnud 2013
Chephreni sfinks

Chephreni sfinks on suur kivist sfinks Giza platool kolme suure püramiidi juures.

Chephreni sfinks kujutab lõvi keha ja inimese näoga olendit, jumala Ra-Harahte kehastust. 

Sfinks on oma nime saanud Vana-Egiptuse kuninga Chephreni järgi, kes lasi 26. sajandil eKr püstitada ühe suurtest püramiididest. Sfinks asub Chephreni püramiidi idaküljel asuva pühamu ees ning kuulub seega Chephreni hauakopleksi juurde. Kas Chephren lasi ehitada ka sfinksi, on vaieldav. Suur sfinks tahuti arvatavasti välja lubjakivikaljust, mis jäi üle Chephreni püramiidi plokkide murdmisest. Sfinksi nägu kujutas arvatavasti Chephrenit ja on seega vanim teadaolev monumentaalne vaaraoportree.

Sfinks, nagu ka kõrvalasuvad püramiidid, on orienteeritud põhiilmakaarte järgi. Kuju on umbes 20 m kõrge ja 73 m pikk. 

Suurema osa viimasest neljast ja poolest tuhandest aastast oli sfinks õlgadeni liiva alla maetud. Suur steel sfinksi rinna ees annab teada, et 1419. aastal eKr kaevas siis veel alles noor prints Tuthmosis IV sfinksi esikäpad liiva seest välja pärast üht unenägu, kus sfinks lubas talle Egiptuse kuningriiki juhul, kui noor prints sfinksi liivast välja kaevab.

Sfinksi vanus 
Ühe oletuse järgi on sfinks jäänuk perioodist, mis eelneb meile tuntud Vana-Egiptuse tsivilisatsioonile. Selle teooria kohaselt pärineb see 15 000 aastat tagasi eksisteerinud ürgkultuurist. Väide tugineb Chephreni sfinksi ja Giza püramiidide ehitusmaterjali erosioonikahjustuste võrdlemisel. 

Teise, üldlevinud oletuse, on enamus egüptolooge tänaseks kokku leppinud, et sfinks kujutab siiski meile tuntud Egiptuse kuningat Chephreni, kes oli 4. dünastia neljas kuningas ja kes valitses 3. aastatuhandel eKr.

Vana-Egiptus
Skulptuurid
Monoliidid
Rula

Rula (RullLaud, slängis laensõna skeit, inglise keeles skateboard) on spordivahend, mis koosneb kahest paarist väikesemõõdulistest ratastest ja lauast, mis algselt valmistati vineerplaadist. Rula kasutatakse rulasõidul.

Rula ehitus

Laud
Rulalaua laius on tänapäeval 7,2–9 tolli (18,29–22,86 cm) ja pikkus 2,5–3 jalga(76–91 cm). Rulalaual on 5–9 kihti vineeri, mis on kokku liimitud ja pinnal on sissepressitud nõod (inglise keeles concave).

Libisemisvastane pind
Rulal libisemise vastu on lauapind kaetud liivapaberiga, mille värv on enamasti must.

Väändteljed

Trukid (toortõlge ingliskeelsest väljendist trucks) on laua ja ratastega ühendatud. Tavaliselt tehtud alumiiniumist või mõnest alumiiniumisulamist. Lauapoolset külge kinnitatakse 4 kruviga alusplaadi külge. Sealt edasi läheb 2 toru. Üks on kingpin, mis hoiab tervet trukki koos. Teine aga on kohe kingpini kõrval, ja ta polegi plaadiga ühendatud. See osa aitab trukkidel keerata mõlemale poole.

Rattad
Selleks, et rula sõidaks on rattaid vaja. Tänapäeval kasutatakse standardseid 100A 50–55 mm suurusega rattaid. 100A näitab ratta kõvadust (mida väiksem, seda pehmem on ratas) ja 50–55 mm näitab ratta diameetrit. Tänapäeval tehakse rattaid polüuretaanist.

Laagrid

Veeremist võimaldavad kuullaagrid, mida on kaks ratta kohta, seega kokku vajab rula kaheksat kuullaagrit. Laagrite veerevust saab määrata selle järgi, et vaadata, mitu ABEC-it nad on. Poes müüakse ABEC 3–7 laagreid. On ka firmasid, mis ei kasuta ABEC süsteemi (näiteks Bones Bearings).

Eestis
Eestis toodeti rula laudu Viisnurgas Pärnus ja teised osad Võru Gaasianalüsaatorite tehases.

Vaata ka
Näpurula

Viited

Sporditarbed
Rulatamine
Lauaga liikumise spordialad
Puerto Plata

San Felipe de Puerto Plata ehk Puerto Plata on Dominikaani Vabariigi põhjarannikul asuv linn, Puerto Plata provintsi keskus.

Puerto Plata rahvaarv on 90 000 (2000). Linn saab raha peamiselt turismist.

Kolumbus asutas 2. jaanuaril 1494 tänapäeva Puerto Plata lähedal La Isabela küla. See oli esimene eurooplaste asutatud küla Uues Maailmas. Puerto Plata asutamisaasta ei ole täpselt teada, eri ajaloolased on pakkunud aastaid 1496–1506.

1563. aasta aprillis saabus Puerto Platasse pärastine Inglismaa mereväe laekahoidja John Hawkins, kes müüs hispaanlastele 400 orja, kelle ta Sierra Leonest röövinud oli. Sellega algas Inglismaa osalus orjakaubanduses.

Puerto Plata aastane keskmine õhutemperatuur on +25,1 °C. Aastas muutub see vähe. Kõige palavamad kuud on juuli (+26,9 °C) ja august (+26,8 °C), aga ka veebruaris on see +23,1 °C ja jaanuaris +23,2 °C. Kõige kõrgem temperatuur +40,0 °C on mõõdetud septembris, aga isegi detsembris ja jaanuaris on mõõdetud +32,5 °C. Kõige madalamaid temperatuure on täheldatud jaanuaris (+9,4 °C) ja veebruaris (+10,0 °C). Septembri absoluutne miinimumtemperatuur on +16,1 °C.

Seevastu on erinevus aastases sademete hulgas. Suvel sajab märksa vähem. Aastane keskmine sademete hulk on 1511 mm. Kõige sademeterohkemad kuud on detsember (232 mm) ja november (229 mm), kõige sademetevaesemad kuud juuni (51 mm) ja september (64 mm). Kõige rohkem sajupäevi on detsembris (15) ja novembris (14), kõige vähem juunis (6).

Puerto Platas on Kariibi saarte ainus köisraudtee. Seal on veel botaanikaaed ja merevaigumuuseum.

Välislingid 

Infot turistidele

Dominikaani Vabariigi linnad
Tulnukad (film)

"Tulnukad" (originaalpeakirjaga "Aliens") on 1986. aasta ulmefilm, mis on järg Ridley Scotti 1979. aasta filmile "Tulnukas" ("Alien").

Filmi režissöör on James Cameron, kes 1984. aastal oli lavastanud  filmi "The Terminator".

Stsenaariumi kirjutasid Cameron, David Giler ja Walter Hill.  

Peaosi mängivad Sigourney Weaver, Michael Biehn, Lance Henriksen ja Bill Paxton.

Võtted toimusid Inglismaal stuudios Pinewood Studios.

Filmi eelarve oli 18 miljonit USA dollarit.

"Tulnukad" sisaldab rohkem action'it ja põnevust kui "Tulnukas", mis keskendus rohkem ulmelise atmosfääri loomisele.

Süžee
Filmi alguses päästetakse kosmosest veltveebel Ellen Ripley (Sigourney Weaver), kes jäi ainsa inimesena kosmoselaevas Nostromo viibinutest ellu jäi. Ta äratatakse 57 aastat kestnud hüperunest. Järk-järgult teatatakse talle vahepeal aset leidnud muutustest. Oma kohkumuseks saab ta teada, et planeedi LV-426 (kus Nostromo meeskonnal oli esimene saatuslik kohtumine kosmosetulnukaga (ksenomorfiga)) keskkond on ümber kujundatud inimesele sobivaks ning sinna on rajatud inimeste koloonia Hadley's Hope. Kui Ripley saab teada, et ühendus kolooniaga on kadunud, kardab ta kohe kõige halvemat. Ripley sõbrad ja perekond on ammu surnud. Ta on nüüd ülendatud leitnandiks. Vastu tahtmist nõustub ta minema kaasa päästeekspeditsiooniga, mille saadab välja kõikvõimas Kompanii (Weyland-Yutani). Ta nõustab entusiastlike Ameerika Ühendriikide Koloniaalmerejalaväelaste jagu, mis saadetakse koloniste päästma. Nad kasutavad kosmoselaeva Sulaco, mis on nime saanud Joseph Conradi teose järgi nagu Nostromogi.

Jõudes planeedile LV-426 avastavad Ripley ja tema kaaslased peagi, et kolooniat on rünnanud tulnukad ning kõik asunikud on nähtavasti surnud. Päästesalk on ise varsti asulas lõksus: neid jahivad terved armeed ksenomorfe, keda juhib kuninganna. Lõpuks leiab Ripley ainsa inimesena ellu jäänud tüdruku hüüdnimega Newt, kes on tapatalgutest imekombel pääsenud. Olukorra teeb veelgi keerulisemaks see, et Burke'il (Paul Reiser), kes on Kompanii esindajana kaasa võetud, on salaplaan võtta iga hinna eest Maale kaasa üks ksenomorfidest. Kui tulnukad Newti röövivad, peab Ripley lapse päästmiseks eluga riskima. Planeedilt tuleb põgeneda enne, kui tuumaplahvatus planeedi "steriliseerib".

Versioonid
"Tulnukate" kinoversioon oli 137 minuti pikkune. Hiljem koostas Cameron 157 minuti pikkuse special edition'i. See ei ole director's cut, sest Cameron oli kinoversiooniga rahul. Selles versioonis sisalduvad  stseenid kolooniast enne tulnukate rünnakut, lahingustseen merejalaväelaste robot-tunnimeestega ning lugu Ripley tütrest).

Special Edition lasti esmakordselt välja laserdiskil ja VHS-formaadis 1992. aastal. Mõlemad versioonid koos avaldati esmakordselt 2003 lasti esmakordselt koos DVD-kogumikus "Alien Quadrilogy".

Ameerika Ühendriikide filmid
1986. aasta filmid
Heldia Estam

Heldia Estam (neiupõlvenimi Naelapea, 1. oktoober 1923 Tartu – 26. jaanuar 2004 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja fotograaf.

Heldia Estam lõpetas 1943. aastal Tallinna 9. gümnaasiumi (Riiklik Inglise Kolledž). Tema vanemad Yri ja Alice Naelapea põgenesid läände oma kolme lapsega septembris 1944 vahetult enne Tallinna vallutamist Punaarmee poolt. Pärast põgenikelaagrites veedetud aastaid Saksamaal ja abiellumist Jüri Estam seenioriga emigreerus Heldia Estam 1956 koos mehe ja kolme lapsega USA-sse.

Võimalik, et Heldia Estam oli esimene eestlane, kellele tehti õnnestunud südamelõikus avatud rinnakorvi kaudu. Teda opereeris 1958. aastal kirurg Walt Lillehei Minneapolises. Lillehei oli esimene maailmas, kellel seda sorti operatsioonid õnnestusid. Vt "King of Hearts: The True Story of the Maverick Who Pioneered Open Heart Surgery", G. Wayne Miller, New York, New York: Times Books, 2000. 

Heldia Estam õppis ajakirjandust, võrdlevat kirjandusteadust ja fotograafiat Santa Monica City College'is ja California State University juures. Ta oli Ameerika Hääle eestikeelse toimetuse liige ning ajakirja Triinu kolleegiumi liige ja selle väljaande kirjasaatja USA läänerannikul. Heldia Estam-Naelapea oli mitme pagulasorganisatsiooni aktiivne liige. Akadeemiline kuuluvus: Korp! Indla, Society of Professional Journalists Sigma Delta Chi. Fotonäitused: Los Angeleses oma ajakirjandustegevuse 35. aastapäeval, väljapanekuid Ülemaailmsetel Eesti Päevadel.

Pärast Eesti taasiseseisvumist naasis Heldia Estam kodumaale.

Isiklikku
Heldia Estami poeg on Jüri Estam.

Välislingid 
 Heldia Estamile mõeldes Eesti Elu, 10. oktoober 2003

Eesti ajakirjanikud
Korporatsioon Indla liikmed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1923
Surnud 2004
2006. aasta Vormel 1 hooaeg

2006. aasta Vormel 1 hooaeg

2006. aasta F1 autode MM-sarjas oli 18 etappi, kuid hooaeg ei alganud mitte Austraalias nagu viimastel aastatel kombeks, vaid 12. märtsil Bahreini ringrajal. FIA mootorispordi nõukogu tegi sellise otsuse oma kalendrikoosolekul 26. oktoobril 2005 Roomas.

Etapid

Meeskonnad 

Ferrari
  Michael Schumacher, Saksamaa
  Felipe Massa, Brasiilia

Honda F1
Rubens Barrichello, Brasiilia
Jenson Button, Suurbritannia

Midland
Christijan Albers, Holland 
Tiago Monteiro, Portugal

McLaren
Kimi Räikkönen, Soome
Juan Pablo Montoya, Colombia (alates 16. juulist 2006. aasta hooajal ei sõida McLareni meeskonna eest, põhjuseks on lepingu rikkumine)
Pedro de la Rosa 

Red Bull
David Coulthard, Suurbritannia
Christian Klien, Austria

Renault F1
Giancarlo Fisichella, Itaalia
Fernando Alonso, Hispaania

Super Aguri
Takuma Satō, Jaapan
Yūji Ide, Jaapan (maikuus tema sõidulitsents tühistati liialt ohtliku sõidu eest hooaja alguses)
Franck Montagny, Prantsusmaa

BMW Sauber
Jacques Villeneuve, Kanada
Nick Heidfeld, Saksamaa
Robert Kubica, Poola (testisõitja, asendas Jacques Villeneuve'i Ungari Grand Prix'i etapil)

Toyota F1
Ralf Schumacher, Saksamaa
Jarno Trulli, Itaalia

Toro Rosso
Vitantonio Liuzzi, Itaalia 
Scott Speed, USA

Williams
Mark Webber, Austraalia
Nico Rosberg, Saksamaa

Punktiseis

1 – Bahrein, 2 – Malaisia, 3 – Austraalia, 4 – San Marino, 5 – Euroopa, 6 – Hispaania, 7 – Monaco, 8 – Suurbritannia, 9 – Kanada, 10 – USA, 11 – Prantsusmaa, 12 – Saksamaa, 13 – Ungari, 14 – Türgi, 15 – Itaalia, 16 – Hiina, 17 – Jaapan, 18 – Brasiilia

Konstruktorite karikas
PZL-Świdnik

PZL Świdnik SA (poola keeles Wytwórnia Sprzętu Komunikacyjnego PZL-Świdnik S.A.) on Poola kopterite ja väikelennukite tootja.

Tehas rajati Świdnikisse 1951. Esialgu kandis ta nime WSK-Świdnik. 1957 sai ta nimeks WSK PZL-Świdnik. Alates 1956 hakkas ta litsentsi alusel tootma nõukogude koptereid Mil Mi-1 ja sai selle peamiseks tootjaks kogu maailmas. Ta on ainus ettevõte, mis tootnud Mi-1 järeltulijat Mil Mi-2.

1954–1980 tootis ettevõte mootorrattaid WSK. Kokku valmis 2 miljonit mootorratast ning nende mootori töömaht oli 125 cm³ ja 175 cm³.

1980. aasta juulis toimus ettevõttes suur streik. Veel samal kuul see lõppes, kui valitsus oli enamiku tööliste nõudmisi rahuldanud.

Alates 1980. aastate lõpust toodab ettevõte Poolas projekteeritud keskmist kopterit PZL W-3 Sokól. Ta toodab ka kergekoptereid PZL SW-4 Puszczyk. 1991 reorganiseeriti ettevõte riiklikuks aktsiaseltsiks WSK PZL-Świdnik SA.

2010. aasta algul omandas Świdniki AgustaWestland.

Tooted
 Mil Mi-1
 Mil Mi-2
 PZL Kania (Kitty Hawk)
 PZL W-3 Sokol (Falcon, pistrik)
 PZL SW-4 Puszczyk (Towny Owl, linna öökull)
 PZL SM-2
 PZL SM-4 Latka (Dragonfly, tondihobu)

Galerii

Vaata ka
PZL

Välislingid 
PZL Świdnik - ametlik sait

Tööstusettevõtted
Poola ettevõtted
Vene-Türgi sõda (1768–1774)

Vene-Türgi sõda 1768–1774 ehk Kuues Vene-Türgi sõda oli sõda Venemaa ja Türgi vahel. Sõda toimus põhiliselt Dnepri ja Doonau vahelisel alal.

Poola riigis puhkenud segasudste ajal kutsus Bari konföderatsioon türklased appi. Sõjategevus algas 1769. aastal Krimmi khaaniriigi vägede rünnakuga Krimmi khaani Qırım Giray juhtimisel Jelizavetgradi provintsile.

Venemaa väed Pjotr Rumjantsevi juhatamisel hõivasid 1769. aastal Bessaraabia, Moldova ja Valahhia.

Aastal 1770 hävitas Vene sõjalaevastik Çeşme sadamas Türgi sõjalaevastiku (Çeşme merelahing).

Aastal 1774 saavutasid vene väed võidu Larga ja Cahuli jõe juures Šumeni all.

21. juulil 1774 sõlmiti Küçük Kaynarci rahu (Küçük Kaynarca rahu, Kjutšukkainardža rahu). Lõuna-Ukraina, sealhulgas Bugi, Dnepri ja Doni suue, läksid Venemaale, nii et Venemaa sai seal väljapääsu Mustale merele. Krimm sai iseseisvaks Osmani impeeriumist (annekteeriti 1783 Venemaa poolt). Vene laevad said õiguse väinadest läbi sõita. Venemaa sai protektoraadiõiguse Osmanite riigi õigeusuliste üle.

Vaata ka
Esimene Poola jagamine, Poola jagamised
Jemeljan Pugatšovi mäss
Vene-Türgi sõda (1877–1878)

Sõjad
Venemaa keisririigi sõjandus
Osmanite riigi sõjandus
1760. aastad‎
1770. aastad‎
Ukraina ajalugu
Moldova ajalugu
Rumeenia ajalugu
Krimmi khaaniriik
Donald Koppel

Donald Koppel (14. aprill 1919 Aegviidu – 25. juuni 2005 Orlando, Florida) oli eesti rindefotograaf, kes jäädvustas Eesti Leegioni sõjateed Eestis ja tagalaelu mujal Euroopas.

Elulugu
Donald Koppel sai Tartus hariduse tsinkograafi erialal, samuti õppis fotograafiat. Enne sõda töötas ta ühes Tallinna trükikojas  tsinkograafina. Aastal 1940 kutsuti ta aega teenima Eesti sõjaväkke Tapale. Edasi suunati teda Narva ja sealt pärast Eesti inkorporeerimist NSV Liitu Nõukogude sõjaväe polgukooli Tamsalus. Tema  teenistus jätkus Väike-Maarjas, kust polk viidi seoses sõja algusega Venemaale. 1941. aasta augustilahingutes põgenes ta sakslaste poole.

Koppel teenis Tallinnas politsei ratsareservis.  1943. aastal mobiliseeriti Eesti SS-brigaadi Poolas, seejärel sõdis Neveli all ja lõpuks Narva lähistel. 

Teises maailmasõjas oli Koppel Eesti Leegioni rindefotograaf. Tema piltidel on jäädvustatud Narva enne ja pärast Nõukogude lennuväe pommirünnakuid 1944. aasta märtsis ning sõjakeerisesse kistud inimeste eluolu. Lisaks on ta pildistanud tagalaelu Lätis, Leedus, Poolas, Venemaal, Austrias ja Saksamaal.

Koppeli fotod paistavad silma sellega, et on ideoloogiliselt neutraalsed. Tema piltidest paistab eestlase tüdinud neutraalsus II maailmasõja suhtes, neis puuduvad empaatia ja heroilisus.

Koppeli üks tuntumaid fotoseeriaid on "Inandal üle suure lombi". See koosneb fotodest, mis on tehtud tema põgenemisel Rootsist Floridasse 1946. aasta suvel. 18 inimest purjetas väikese kalapaadiga "Inanda" 83 päeva üle Põhjamere ja Biskaia lahe ning seejärel üle Atlandi ookeani. Pärast sõda töötas Koppel fotograafi ja tsinkograafina Floridas.

Donald Koppel kuulus mitmesse väliseesti organisatsiooni ning oli valitud Eesti sõjainvaliididele osutatud abi eest Eesti Vigastatud Sõjameeste Ühenduse auliikmeks. 

Aastatel 2002–2004 esines Donald Koppel mitmes Eestis paigas oma fotonäitusega.

Tunnustused
2004 Kotkaristi IV klassi teenetemärk.

Publikatsioon
1946: Sweden to Miami. – Global Estonian, 2001, nr 6, lk 70–75.

Isiklikku
Aastal 1942 abiellus ta Hertaga, kellega ta oli tutvunud 1941. Hiljem sündisid neil poeg T. Thomas ja tütar Inga Carr.

Kirjandus 
Peeter Linnap. The depiction of foreign wars in Estonian photography. – Kunst.ee, 2002,  nr 2, lk 23–25.
Peeter Linnap. Estonian Society and Political Pictures: 6 Case Studies. – Mare Articum, 2002, nr 2, lk 6–13.

Välislingid 
Peeter Linnap. Donald Koppeli ainulaadsed ajaloolised fotod. Cheese, nr 1/2001.

Eesti fotograafid
Eesti sõjaväelased
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1919
Surnud 2005
Somaalimaa lipp

Somaalimaa lipp on end ühepoolselt Somaaliast iseseisvaks kuulutanud Somaalimaa lipp.

Vaata ka 
Somaalimaa vapp
Somaalia lipp

Somaalimaa sümboolika
Somaalia lipud
Heigo Ritsbek

Heigo Ritsbek (sündinud 12. aprillil 1951 Pärnus) on eesti kirikutegelane.

Ta sündis vaimuliku perekonnas. Ta lõpetas Pärnu 1. Keskkoolis kaheksa klassi, 1969. aastal Saaremaal Kingissepa 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna.

Ta töötas Eesti Metodisti Kiriku Valitsuse sekretärina 1977–1982 ja Tallinna metodisti koguduse pastorina 1979–1989. Diakoniks pühitsetud 9. märtsil 1979 piiskop dr Ole E. Borgeni poolt Tallinnas.

1989. aasta veebruaris emigreerus ta koos perega USA-sse, kus jätkas vaimulikutööd ning teoloogilisi õpinguid, lõpetades metodistliku Asbury Teoloogilise Seminari teoloogiamagistri (Master of Divinity, MDiv, 1993) ja Bostoni ülikooli teoloogiateaduskonna teoloogiadoktori (Doctor of Ministry in Theological Studies, DMin, 1996) kraadiga (väitekiri "The Mission of Methodism in Estonia", Metodisti kiriku misjon Eestis).

Aastal 1996 ühines ta Karismaatilise Episkopaalkirikuga, pühitseti 23. juunil 1996 Jacksonville'is (Florida, USA) preestriks ning tuli koos perega tagasi Eestisse. Ta töötas selle kiriku preestrina 1996–2012. Aastail 1996–2011 oli ta Eesti Karismaatilise Episkopaalkiriku peavikaar ning Harkujärve Püha Esimärter Stefanose koguduse rektor.

25. augustil 2012 pühitseti ta Ugandas Kaseses Aafrikas peapiiskop dr Kiiza S. Thomase poolt piiskopiks.

2016. aastal rajas ta koos mõttekaaslastega Anglokatoliku Kiriku. Ta on aastast 2016 ülemaailmne patriarh ning aastast 2020 selle Kiriku Püha Kolmainsuse Anglokatoliku Vaimuliku Teenistuse Kooli president.

Ta on olnud ajaloo-, religiooniloo-, ühiskonnaõpetuse ja filosoofiaõpetaja Tabasalu Ühisgümnaasiumis (2011–2018), Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumis (2011–2014) ja Rocca al Mare Koolis (2000–2010). Ta on töötanud kaasprofessorina Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilises Seminaris (1996–2012 vaheaegadega), Tartu Teoloogia Akadeemias (2000–2010) ning Eesti Mereakadeemias (2004–2005).

Teoseid
2020 autobiograafia "Tagasivaade"
2021 oma 70. juubeliga seoses sõprade artiklite kogumik "Scripta Amicis Festschrift Heigo Ritsbek 70"
2021 "Mis on põrgu"
2021 "Püha Ristimine. Püha Armulaud"
2022 "Le Saint Baptême. La Sainte Eucharistie"
2022 "Scripta in Theologia"
2022 "Valitud jutlused"

Tunnustus 
1972 – amatöörfilmide festivalil sai tema film "Lunastuseta sonaat neljale" kolmanda koha
1978 – Tartu Riikliku Ülikooli lõputöö "Lollardite liikumisest 14. saj Inglismaal" sai esimese preemia
2002 – Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal
2012 – Püha Jaakobuse Teoloogilise Seminari (Jacksonville, Florida, USA) teoloogia audoktor (Doctor of Divinity, DD) ja humanitaarteaduste audoktor (Doctor of Letters, LittD)
2018 – Sanctuse Teoloogiainstituudi teoloogia audoktori kraad (Doctor of Divinity, DD summa cum laude)
2020 – Püha Kolmainsuse Anglokatoliku Vaimuliku Teenistuse Kooli teoloogia audoktori kraad (Doctor of Divinity, DD) 2020

Isiklikku
Ta on abielus ning kolme tütre isa ja kolme tütretütre vanaisa.

Välislingid
Aapo Pukk. "Heigo Ritsbek". Õlimaal, 2001

Eesti metodisti vaimulikud
Eesti teoloogid
Eesti pedagoogid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1951
Maret Ani

Maret Ani (sündinud 31. jaanuaril 1982 Tallinnas) on Eesti endine profitennisist. Ta teatas 17. augustil 2011 karjääri lõpetamisest. 

Tema parim koht WTA edetabelis oli 63. (15. mail 2006) ja paarismängus 39. (5. aprill 2004).

Maret Ani treenis neli aastat itaallasest treeneri Pierfrancesco Restelli käe all. Oktoobrist 2006 oli tema treener itaallane Alberto Bovone.

Saavutused
Maret Ani karjääri üks paremaid tulemusi on 2006. aasta märtsis toimunud WTA kolmanda kategooria turniiril Acapulcos poolfinaali pääsemine. Poolfinaali pääsemiseks alistas ta hispaanlanna Laura Pous Tio 7:5, 6:2. Poolfinaalis tuli Anil alla vanduda Flavia Pennettale Itaaliast 3:6, 1:6. 

Enne seda võitis ta ühe profiturniiri, tasemelt märksa nõrgema ITF-i võistluse 2005. aasta oktoobris Saint-Raphaëlis, mille auhinnafond oli 50 000 dollarit.

Maret Ani karjääri kaalukaimaks saavutuseks on aga pääs 2,1 miljoni dollari suuruse auhinnafondiga WTA esimese kategooria turniiril Indian Wellsis 16 parema hulka. Kaheksandikfinaalis tuli Anil alla vanduda Saksamaa esinumbrile Anna-Lena Grönefeldile 1:6, 4:6. Turniir toimus märtsis 2006.

ITF turniirivõidud üksikmängus
Maret Ani on võitnud seitse ITF-i turniiri.

Koht WTA edetabelis aasta lõpus

Isiklikku 
Tema ema on võrkpallitreener Mari Ani.

Viited

Välislingid 

 Tennisetäht Maret Ani: nüüd on, mille nimel mängida. (Eesti Päevaleht, 31. august 2002)
 Grand Slamilt suure pauguga. (Eesti Ekspress, 29. jaanuar 2004)
 Esireket Maret Ani jätkab tõusu (Eesti Päevaleht, 11. aprill 2006)
 Maarja Värv.  Maret Ani soovib pikka aega kestnud ebaedule selja pöörata, Postimees, 11. detsember 2008
 

Eesti tennisistid
Sündinud 1982
Steve Cram

Stephen Cram (ka Steve Cram; sündinud 14. oktoobril 1960 Gatesheadis) on Suurbritannia kergejõustiklane (800 m, 1500 m ja 1 miili jooksja).

Saavutused

Olümpiamängudel 

1984 – hõbemedal 1500 m jooksus (3.33,40)

Maailmameistrivõistlustel 

1983 – maailmameister 1500 m jooksus (3.41,59)

Euroopa meistrivõistlustel 

1982 – Euroopa meister 1500 m jooksus (3.36,49)
1986 – Euroopa meister 1500 m jooksus (3.41,09)

Välislingid 
 

Suurbritannia jooksjad
Sündinud 1960
Mauritiuse vapp

Mauritiuse vapp on Mauritiuse ametlik vapp.

Vapikilbil on kujutatud laev, palmid, punane võti ja valge täht. Vapikilpi ümbritsevad suhkrurootaimed ja dodo ning samburhirv. Vapilindil on ladinakeelne deviis "Stella clavisque maris Indici" (India ookeani täht ja võti).

Mauritiuse sümboolika
Vapid riigiti
Eritrea vapp

Eritrea vapp on Eritrea ametlik vapp. See võeti kasutusele 24. mail 1993. 

Vapil on kujutatud üksküürkaamelit looduslikus keskkonnas. Seda ümbritseb õlipuupärg ja sinine lint kirjadega "Eritrea Riik" inglise, tigrinja ja araabia keeles.

Vaata ka 
Eritrea lipp

Eritrea sümboolika
Vapid riigiti
Hardi Volmer

Hardi Volmer (sündinud 8. novembril 1957) on eesti filmirežissöör, lavastaja, kunstnik, laulja ja poliitik, XIII Riigikogu liige 14. septembrini 2015 ja uuesti alates 23. novembrist 2016.

Volmer on Singer Vingeri solist. Ta on ka Viskiklubi (UBC) liige aastast 1997.

Filmid

Animafilmid
"Imeline nääriöö" (1984)
"Nõiutud saar" (1985)
"Kevadine kärbes" (1986)
"Sõda" (1987)
"Tööd ja tegemised" (1988)
"Animeeritud autoportreed" (1989)
"Jackpot" (1990)
"Incipit vita nova" (1992)
"Hilinenud romanss" (1994)
"Keegi veel" (1998)
"Primavera" (1999)
"Olmeheidutus" (2011)

Mängufilmid
"Igaühele oma" (1990, lühimängufilm)
"Tulivesi" (1994)
"Minu Leninid" (1997)
"Kogu raha eest" (1999, vale-dok)
"Elavad pildid" (2013)
"Johannes Pääsukese tõeline elu" (2019)

Sarjad
"Armastuse kahur" (1998)
"Paralüüs" (2000)
"Pehmed ja karvased" (2003–...)

Muusikaline tegevus
Hardi Volmer on osalenud ansamblites Pära Trust, Turist, Manana Estios Primi-Futu Bänd ja Singer Vinger.

Raamatud 
 Karikatuurikogumik "Homo Novus", koostaja Edgar Spriit, kujundaja Rein Lauks, (Perioodika, 1988), ISBN 5797901358

Tunnustus
 1997 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (film "Minu Leninid")
 1998 – Suure Vankri auhind – filmi „Minu Leninid“ eest
2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk
 2005 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia (koos Arko Oki ja Toomas Kalliga; aasta film "Pärnograafia")

Isiklikku 
Tema isa oli eesti tõlkija ja filminäitleja Omar Volmer.

Viited

Eesti filmilavastajad
Eesti lauljad
Eesti karikaturistid
Singer Vinger
Eesti teatrikunstnikud
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1957
Daniel Komen

Daniel Komen (sündinud 17. mail 1976 Mwenis) on Keenia kergejõustiklane (põhidistansid 5000 m ja 10 000 m jooks).

Saavutused

Maailmameistrivõistlustel 

1997 maailmameister 5000 m (13.07,38)

Briti Ühenduse mängudel 

1998 võitja 5000 m (13.22,57)

Maailmamrekordid 

1996 3000 m 7.20,67 (1. september Rieti)
1997 2 miili 7.58,61 (19. juuli Hechtel)
1997 5000 m 12.39,74 (22. august Brüssel) 
1998 3000 m 7.24,90 (sisemaailmamrekord 6. veebruar Budapest)

Isiklikku 

Daniel Komen on 170 cm pikk ja kaalub 55 kg.

Välislingid 

Keenia jooksjad
Sündinud 1976
Vladimir Kuts

Vladimir Kuts (vene Владимир Петрович Куц, ukraina Володимир Петрович Куц 7. veebruaril 1927 Aleksino – 16. august 1975) oli Nõukogude Liidu kergejõustiklane (5000 m ja 10 000 m jooksja. Kahekordne olümpiavõitja (1956).

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1956 Melbourne
olümpiavõitja 5000 m jooksus 13.39,6 
olümpiavõitja 10 000 m jooksus 28.45,6

Euroopa meistrivõistlustel 

 1954 Bern
Euroopa meister 5000 m jooksus 13.56,6

Maailmarekordid

Välislingid 
 

Nõukogude Liidu jooksjad
Sündinud 1927
Surnud 1975
Suleiman I

Suleiman I Tore (türgi keeles Süleyman, araabia keeles سليمان Sulaymān; ka Süleyman Kanuni ('Suleiman Seaduseandja'); 6. november 1494 – 7. september 1566) oli Osmanite riigi sultan 1520–1566. Ta oli Selim I ja Ayşe Hafsa Sultaana poeg ning  Selim II isa.

Suleiman sai troonile pärast tema isa küllaltki ootamatut surma. Et Selim I oli 1517. aastal vallutanud Mamelukkide sultanaadi, sai Suleiman endale võtta ka kaliifi tiitli. 

Erinevalt oma isast pööras Suleiman peatähelepanu Euroopale, alustades kohe pärast võimule saamist sõda Ungariga. 1521. aastal vallutas ta ungarlaste piirikindluseks olnud Belgradi ning 1526. aastal purustasid türklased Ungari väe Mohacsi lahingus täielikult, kuningas Lajos II langes ning riik jagunes Osmanite ja Habsburgide vahel. Allesjäänud osade valitsejaks sai varasema leppe järgi Saksa-Rooma riigi valitseja Karl V vend Ferdinand, ehkki talle tekkis võistleja, kohalikku päritolu János Zápolya. Too toetus oma nõudlustes Osmanite riigile ning lõpuks saigi nende poolt okupeeritud Ungari kuningaks, tema dünastia valitses mõnda aega ka Ida-Ungari kuningriiki. Kahe troonipretendendi võimuvõitlus hõlbustas Osmanitel Ungari alade enda kätte haaramist.
, Ida-Ungari kuningriik

1523. aastal vallutasid Suleiman I väed ka Rhodose saare, kus resideeris Johanniitide ordu. See põhjustas ordu ümberkolimise Maltale. Suleiman jõudis rünnata ka Maltat, kuid seda siiski ebaõnnestunult.

Suleiman jätkas aga ka sõda Habsburgidega ja Saksa-Rooma riigiga. 1529. aastal piirasid Suleiman I väed Viini, piirates selle sisse, kuid olid sunnitud kehva ilma ja varude lõppemise tõttu selle peagi lõpetama. Karl V-da Saksa-Rooma riigi väed olid parajasti seotud võitluses Prantsusmaaga Cognaci liiga sõjas (1526–1530). 

Pärast Viini sõjaretke läbikukkumist pööras Suleiman rohkem tähelepanu Aasiale, eriti võitlustele Pärsiaga, kuid kuni oma valitsusaja lõpuni tegeles ta pidevalt ka Habsburgidele läinud Ungariga, haarates seda järk-järgult enda kätte. Ka surm tabas sultanit siis, kui ta oli parajasti sõjaretkel Ungaris (vt Szigetvári lahing).

1542–1546 aastate Itaalia sõjas sõlmis Prantsuse kuningas (1515–1547) François I liidu  Osmanite riigi sultani Suleiman Toredaga. Suleiman oli Prantsuse kuninga François I liitlane ning Saksa-Rooma keisri (1520/1530–1556) Karl V üks suuremaid vaenlasi.

Suleimani ajal muutus Türgi Vahemere tugevaimaks merevõimuks, merevõim sai tugeva hoobi alles 1571. aastal, viis aastat pärast Suleimani surma, kui Osmanid kaotasid Lepanto merelahingu, Osmanite-Veneetsia sõjas (1570–1573).

Suleiman sõdis vahelduva eduga ka Safaviidide riigiga Iraani aladel Lähis-Idas, ent sel suunal olid tema järeltulijad tunduvalt edukamad. Samas oli Osmanite oht Euroopale ja eriti Habsburgidele ilmselt suurim just Suleimani ajal. Uuesti suutsid Osmanite väed Viini piirata alles 1683. aastal, misjärel toimus aga ka nende Euroopa-võimu kiire kokkuvarisemine.

Viited 

Türgi sultanid
Osmanid
Sündinud 1494
Surnud 1566
Vaharu rändrahn

Vaharu rändrahn asub Rapla maakonnas Rapla vallas endise Vaharu küla põllul.

Kaitsealuse rändrahnu ümbermõõt on 20 meetrit ja kõrgus 3 meetrit.

Vanarahvas seostas kivi Kalevipojaga. Nimelt Kalevipoeg olevat sellega visanud uhket talupoega.

Vaata ka
Eesti rändrahnude loend

Välislingid
 
"Kivi Järvakandi talumehe pihta" www.folklore.ee

Eesti rändrahnud
Rapla maakond
Rapla vald
Dan O'Brien

Daniel Dion O'Brien (sündinud 18. juulil 1966 Oregonis Portlandis) on USA endine kergejõustiklane (kümnevõistleja), olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister.

Tema ema oli soomlane ja isa Ameerika neeger. Ta pole kumbagi bioloogilist vanemat kordagi näinud. Tema kasuvanemad olid Jim ja Karen O'Brien. 

Ta kasvas üles Oregonis Klamath Fallsis ja lõpetas 1993 Idaho ülikooli. Ülikool andis tema nime oma kergejõustikustaadionile, kus ta treenis Mike Kelleri juhendamisel.

1991. aasta MM-il Tokios tuli O'Brien maailmameistrivõistluste rekordiga 8812 punkti esimest korda maailmameistriks. Järgnesid Michael Smith Kanadast 8549 ja Christian Schenk Saksamaalt 8394 punktiga.

1992. aasta suveolümpiamängudele pääsemiseks tuli läbida kõigepealt USA meistrivõistlused ja seal esikolmikusse tulla. O'Brien sai teivashüppes suhteliselt kõrgel algkõrgusel nulli, jäi medalist ilma ega pääsenud olümpiale . Olümpiavõitjaks tuli Robert Zmelik Tšehhimaalt. Sama aasta 4.–5. septembril püstitas O'Brien Talance'is 8891 punktiga maailmarekordi, mis püsis seitse aastat.

1993. aasta MM-il Saksamaal Stuttgardis tuli O'Brien taas maailmameistriks uue rekordiga 8817. Järgnesid Valgevenet esindanud Eduard Hämäläinen 8489 ja Saksamaa sportlane Paul Meier 8548 punktiga.

1995. aasta MM-il Rootsis Göteborgis tuli O'Brien 8695 punktiga kolmandat korda järjest maailmameistriks. Kõigi kolme MM-i võidutulemus jäi ühtlasi maailma hooaja tippmargiks. Järgmisel kolmel MM-il võitis kuldmedali Tomáš Dvořák, kes samuti kõigil neil aastatel maailma hooaja tippmargi püstitas. O'Brienile järgnesid Hämäläinen 8489, Smith 8419 ja Erki Nool 8268 punktiga.

1996. aasta suveolümpiamängudel võitis O'Brien 8824 punktiga olümpiakulla, edestades sakslast Frank Busemanni (8706) ja tšehhi Dvořákit (8664) . Nool saavutas 8543 punktiga 6. koha. O'Brieni võidutulemus jäi taas maailma hooaja tippmargiks.

1997 püstitas O'Brien USA-s Uniondale'is maailma hooaja tipptulemuse 8755 punkti.

1999. aastal läbis O'Brien põlveoperatsiooni ja rääkis pärast seda, et soovib 2000. aasta suveolümpiamängudel olümpiavõitu kaitsta. Mõni päev enne USA meistrivõistlusi teatas ta siiski, et haige põlv ei luba startida. Olümpiavõitjaks tuli Erki Nool 8641 punktiga tšehhi Roman Šebrle ja USA sportlase Chris Huffinsi ees. 

Dan O'Brien kuulub IAAFi kuulsuste halli.

Saavutused

Olümpiamängudel 
1996 olümpiavõitja (8824)

Maailmameistrivõistlustel 
1991 maailmameister (8812)
1993 maailmameister (8817)
1995 maailmameister (8695)

Maailmarekord 

8891 punkti (10,43, 8.08, 16.69, 2.07, 48,51, 13,98, 48.56, 5.00, 62.58, 4.42,10) 4.–5. septembril 1992 Talence'is

Isiklikud rekordid

Isiklikku 

Dan O'Brien on 189 cm pikk ja kaalub 84 kg.

Viited

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide kümnevõistlejad
Sündinud 1966
Kolmas sektor

Kolmas sektor (ka valitsusväline sektor, mittetulundussektor, kodanikuühiskond, vabasektor, vabakond) on väljend, mida kasutatakse  mitteriiklike organisatsioonide ja mittetulundusühingute kohta.

Eestis määratletakse kodanikuühiskonda kui kõiki inimesi huvide ja võimete kohaselt kaasavat osalusühiskonda, mis hõlmab inimeste omaalgatuslikku koostööd oma huvide järgimiseks ning avalike asjade arutamises ja otsustamises osalemiseks, samuti seda koostööd võimaldavaid ühendusi, võrgustikke ja institutsioone. Kodanikuühiskond tähendab suutlikku avalikku sektorit, tugevat erasektorit ja aktiivset kolmandat sektorit.

Eestis toimub kodanikuühiskonna arendamine vastavalt Eesti kodanikuühiskonna arengu kontseptsioonile.

Kodanikuühiskond on laiem mõiste kui kolmas sektor; termin põhineb järgneval loogikal: Ühiskonda saab jaotada kolmeks koostoimivaks sektoriks. 
Avalik ehk riiklik sektor tegeleb üldiste ja rahvuslike hüvede kaitsmise, vastavate poliitikate kujundamise, seadusandluse jms nii üleriigilisel kui kohalikul tasandil. 
Ärisektor, mis tegeleb kasumi tootmisega ettevõtluse kaudu (osa erasektorist). 
Kolmas sektor, mis viimase aja arengute põhjal on omakorda jagunenud kaheks segunenud osaks(osa erasektorist):
professionaalne mittetulundussfäär, kus inimesed palgatööd tehes tegelevad peamiselt avaliku huvi esindamisega, eestkostega, teenuste pakkumisega jne, 
puhtalt vabatahtlik tegevus, kus teiste sektorite esindajad oma kodanikualgatust vabatahtlikkuse alusel ellu viivad.

Kolmandas sektoris tegutsevate organisatsioonide õiguslikeks vormideks on 
mittetulundusühing (MTÜ);
sihtasutus (SA);
seltsing.

Need ei tegutse kasumi teenimise eesmärgil, vaid aitavad kaasa mitmesuguste ühiskonnaprobleemide lahendamisele, toetudes kodanikualgatusele.

Kõneledes kodanikuühiskonnast, tuleb vahet teha avalikes huvides tegutsevate kodanikuühenduste ja teiste vahel. Juriidiliselt saab kodanikuühendusi luua ka avalik- ja ärisektor, mis ei ole otseselt kodanikuühendused, ehkki tegutsemisvormina mahuvad kolmanda sektori alla.

Ajalugu
Ühistegevus seltsides ja klubides oli esimese ärkamisaja edu aluseks.

Vaata ka
Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liit

Välislingid 
Mikko Lagerspetz, Kodanikuühiskonna lühisõnastik, Tallinn, 2004
Avatud Eesti Fond
Kodanikuühiskonna teema Siseministeeriumi veebis
Mis vahe on kolmandal sektoril ja kodanikuühiskonnal?
Kodanikualgatus ja kolmas sektor estonica.org
Aimar Altosaar: Jaan Tõnissoni otsimas ehk kuhu kadus julgus?, 21. aprill 2011. delfi.ee