joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Irši vald

Irši vald (läti keeles Iršu pagasts) on vald Lätis Aizkraukle piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Bebri ja Vietalva vallaga ning Ogre piirkonna Meņģele ja Sausnēja vallaga.

Valla pindala on 70 km². 2011. aasta seisuga elas seal 509 inimest. Nende seas oli 465 lätlast, 26 venelast, 3 valgevenelast, 10 ukrainlast ja 2 poolakat. Valla keskuseks on Irši küla, vallavanem on Lāsma Ruža-Riekstiņa.

Vald asub Kesk-Läti madaliku ja Vidzeme kõrgustiku piiril. Kõrgused on enamasti vahemikus 120-145 meetrit. Kõrgeim koht on Lielkalns (169,1 m). Vallas voolavatest jõgedest suuremad on Pērse jõgi ja Bebrupe.

Sealsed maad olid varem äärmiselt hõredasti asustatud. Nii lubas Katariina II aastal 1766 sinna asuda saksa kolonistidel. Kokku asus Saksamaalt sinna elama 321 inimest. Sealsetel kolnistidel olid eriõigused - nad olid vabad inimesed, neil oli õigus pidada saksakeelset kooli, kasutada oma keelt ja õigus omavalitsusele, ka puudus neil sõjaväekohuslus. Kohalikult mõisnikult rentisid nad kõrtsi ja veskit. Ka ehitasid vene töölised neile majad pindalaga  17 × 10,5 m, sellal kui majapidamishooned pidid nad ise rajama. Aastast 1788 hakkasid sealsed kolonistid ka linnadesse ümber asuma. 19. sajandi kolmekümnendatel aastatel elas koloonias ligi 2000 inimest, ent kokku oli koloniste toona ligi 80000.

Vald moodustati aastal 1866 haldusreformi käigus. Algselt kandis see nime Irši koloonia vald, tänapäevase nime sai see aastal 1925. Esimese maailmasõja ajal aastal 1916 vald likvideeriti ja 10 000 kolonisti küüditati Venemaa sisealadele. Vald taastati aastal 1918. Aastal 1925 olid valla 1874 elanikust 1707 sakslased. Aastal 1930 oli Irši vallas 1767 elanikku, neist 1535 olid sakslased. Sealsed kolonistid asusid aastal 1939 Saksamaale ümber, sealsed elamud aga demonteeriti ja viidi Latgalesse.

Aastal 1945 moodustati vallas Irši ja Dzeguze külanõukogud. Aastal 1946 hakkas vald kandma nime Pērse vald, mille keskuseks oli Vecliepkalne küla. See likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Irši külanõukoguga likvideeritav Dzeguze külanõukogu. Aastal 1971 liideti sellega osa Bebri külanõukogust. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Koknese piirkonda.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Bulandi linnamägi, Lielkalni linnamägi ehk Irbe mägi ja Nomaļi talu juures asuv Irši mõisa saksa koloonia majapidamishoone nr. 18.

Looduskaitse all on lihtsalt tammeks kutsutav tammepuu.

Vallas asuv Irši on staatusega vidējciems  ja seal oli 2020. aastal 312 elanikku. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Aizkraukle piirkond
Ordre national du Mérite

Ordre national du Mérite (prantsuse keeles 'riiklik orden teenete eest') on Prantsusmaa riiklik teenetemärk, mis asutati president Charles de Gaulle'i dekreediga 3. detsembril 1963 teenetemärkide reformi käigus, mil kaotati hulk ametkondlikke teenetemärke ja asendati ühe ühtse sõjaliste ja tsiviilteenete eest antava teenetemärgiga.

Ordre national du Mérite on Auleegioni ordeni, Vabastusordeni ja Médaille militaire'i järel Prantsusmaa tähtsuselt neljas teenetemärk.

Ordeni astmed
Ordenil on viis astet (samad, mis Auleegioni ordenil):
 Suurristi kavaler (Grand-croix) 
 Suurohvitser (Grand officier) 
 Komandör (Commandeur) 
 Ohvitser (Officier)
 Rüütel (Chevalier)

Välislingid

Prantsusmaa teenetemärgid
Sankt Gilgen

Sankt Gilgen (keskbaieri: Sankt Gieng) on vald (Gemeinde) Wolfgangsee ääres Salzburg-Umgebungi ringkonnas Austria Salzburgi liidumaal Salzkammerguti piirkonnas.

Ajalugu 

Sankt Gilgenit on dokumentides esmakordselt mainitud 1376. aastal. 1863. aastal algas laevaliiklus Wolfgangsee järvel ja tõi tähelepanu väikesele külale. Salzkammergut-Lokalbahni ehitamine 1893. aastal viis turismi järjekordse suurenemiseni. Rikkad viinlased, nagu kirurg Theodor Billroth, hakkasid sinna suvekodusid ehitama.

Geograafia 

Sankt Gilgen asub Wolfgangsee järve loodekaldal, Strobli ja Ülem-Austria St. Wolfgangi valla lähedal. Küla asub 545 m üle merepinna.

Ülevaade 

Kihelkonnakirik on pühendatud pühale Aegidiusele (ladinapäraselt), mis peegeldub Sankt Gilgeni nimes.

Sankt Gilgen on tuntud reisisihtkoht. Sankt Gilgeni paadid seilavad Wolfgangseel, pakkudes transporti ja vaateid ümbritsevatele mägedele. Algset püha Aegidiuse eraklat võib näha kabeli tagant Falkensteini kaljudel St. Wolfgang im Salzkammergutist läänes ja Fürberg am Wolfgangseest idas.

2005. aastal reklaamis Wolfgangsee turismiamet Sankt Gilgenit "Mozarti külana". Kuigi Wolfgang Amadeus Mozart ei külastanud Sankt Gilgenit kunagi (kuigi ta kavatses), töötas paigas tema vanaisa, sündis Sankt Gilgenis tema ema ja tema õde Nannerl kolis sinna pärast abiellumist. Külas on nüüd uhke esmaklassiline Sankt Gilgeni rahvusvaheline kool.

Gut Aichi abiklooster (benediktiinide) asutati Sankt Gilgenis 1993. aastal.

Tuntud inimesi 

 Anna Maria Mozart (1720–1778), Wolfgang Amadeus Mozarti ema
 August Brunetti-Pisano (1870–1943), helilooja 
 David Steindl-Rast (1926–), benediktiini munk ja religioonidevaheline õppejõud rahu ja tänulikkuse teemal
 Michael Jeannée (* 1943), ajakirjanik 
 Miguel Herz-Kestranek (* 1948), näitleja 
 Hubert Raudaschl (* 1942), purjekatootja ja endine olümpiasportlane
 Helmut Kohl (1930–2017), endine Saksamaa liidukantsler elas siin suviti.

Vaata ka 

 Salzkammergut
 Wolfgangsee
 Salzkammergut-Lokalbahn
 Schafberg
 Schafbergbahn
 Brunnwinkl

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Pizzagate

Pizzagate on vandenõuteooria, mille kohaselt 2016. aasta USA presidendivalimiste eel Hillary Clintoni abiliste tellitud pitsad olevat tegelikult olnud lapsed, keda seksuaalselt kuritarvitati. 

2016. aasta märtsis murti sisse Hillary Clintoni valimiskampaania juhi John Podesta isikliku e-posti kontole ja novembris avalikustati tema e-kirjad WikiLeaksi kaudu. Sotsiaalmeedias hakati levitama valeuudiseid, nagu oleksid nendes e-kirjades sisalduvad pitsade tellimused hoopis kodeeritud sõnumid, millega Demokraatliku Partei juhtfiguurid olevat seksuaalseks kuritarvitamiseks tellinud lapsi. Pitsarestorani Comet Ping Pong rünnati korduvalt tulirelvadega, selle omanik ja töötajad said tapmisähvardusi. 

Mitmed Pizzagate'i jutupunktid on kandunud üle QAnoni vandenõuteooriasse.

Viited 

Vandenõuteooriad
Niedzbórz

Niedzbórz on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Mława maakonnas Strzegowo vallas.

Niedzbórz sai linnaõigused 1503. aastal, kuid kaotas need enne 1800. aastat.

Viited

Masoovia vojevoodkonna külad
Fuschlsee

Fuschlsee on järv Salzkammergutis Austria Salzburgi liidumaal.

Vaata ka 

 Fuschl am See
Carl August Mayer

Carl August Mayer (28. detsember 1789 Tallinn – 16. november 1871) oli Eesti ettevõtja ja Tallinna raehärra.

Carl August Mayeri vanemad olid Osnabrückist pärit, Tallinna bürgermeister, Tallinna Suurgildi oldermann Ernst August Mayer (1753–1818) ja Tallinnast pärit Dorothea Helene Nyberg. Carl August Mayer õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis. 

1819. aastast oli ta Tallinna linnakodanik, aastatel 1831–1860 oli ta  Tallinna raehärra ja aastatel 1860–1864 Tallinna bürgermeister. 

Carl August Mayer oli ka Hollandi konsul ja Taani asekonsul Tallinnas.

Kui Tallinna kindlus 1857. aastal maakindluste nimestikust kustutati ja maapoolsed muldkindlustused anti 1858. aastal üle Eestimaa tsiviilkuberneri alluvusse, rajati 1860.–1862. aastatel bürgermeister Carl August Mayeri algatusel Ingeri ja Rootsi bastionidele inglise stiilis avalikud pargid. Carl August Mayer juhtis  1860–1864 Tallinna „Komisjoni linna promenaadide täisistutamiseks ja kaunistamiseks“.

C. A. Mayer lasi oma kulu ja kirjadega ehitada kivitrepi Harju tänava algusest Komandandi teeni, trepi kaunistamiseks paigutas Mayer sellele kaheksa keraamilist dekoratiivvaasi. 16. maist 1989 Tallinna Linna RSN Täitevkomitee otsusega kinnitati Mayeri trepp ametliku (aadressita) kohanimena. Paralleelnimetusena võib treppi nimetada ka Harju trepiks.

Carl August Mayer oli abielus Caroline von Eckermanniga ning  neil oli kaks poega: Eduard Friedrich Woldemar Mayer (1829–1883) ja Günther Thure Wilhelm
Mayer (1831–1891).

Tema järgi on nimetatud Mayeri trepp Tallinnas, Harjumäel.

Vaata ka 
„Mayer u. Co.“
Mayeri vabrik
 Mayeri pärn

Viited

Välislingid 
Mayer, Carl August (1789-1871), Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960 (DBBL)

Tallinna rae liikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1789
Surnud 1871
Tallinna Käsipalliakadeemia

Tallinna Käsipalliakadeemia on 2019. aastal asutatud käsipalli klubi, mis tegutseb Tallinnas.

Klubi pakub käsipalliharidust poistele ning tüdrukutele 1. klassist kuni 12. klassini (7. eluaastast kuni 19. eluaastani).

Klubi toimingud 
Läbi mõtestatud treeningtegevuse lastega, tugeva üldfüüsilise põhja ja õppimise õpitakse selgeks tippkäsipalli jaoks vajaliku tehnilise pagasi, et tahtmise korral jõuda profimängijaks. Klubi pakub võimalust klubi liikmetel osaleda mitmetel koolitustel ja programmides, läbi mille on võimalik omandada väärtuslike teadmisi ja oskusi. Võimaldatakse treeneritele võimalused erialastel koolitustel osalemiseks ja tagame treenerite kutsetasemele vastavuse. Tallinna Käsipalliakadeemia teeb koostööd teiste rahvusvaheliste akadeemiatega, kuhu saadavad klubi kasvandikke õppima. Koostöös Eesti Käsipalliliiduga pakub klubi võimalust klubi kasvandikel osaleda käsipallikohtunike ja -treenerite koolitustel, mis võimaldab omandada käsipallikohtuniku või -treeneri litsentsi.

Välislingid
 Koduleht

Eesti käsipalliklubid
Ühiskond ja majandus

"Ühiskond ja majandus" oli Kirjastus-osaühingu Kultuurkoondis 1940. aastal alustatud sotsioloogiliste ja majandusteaduslike teoste sari.

Sarja väljaandmiseks moodustati toimetus, kuhu kuulusid: prof. E. Kant, prof. E. Poom, prof. J. Vasar, majandusministri abi A. Keller, ratsionaliseerimise komitee nõunik V. Erit. 

Sarjas jõudis 1940. aasta mais ilmuda vaid Rudolf Kelléni "Riik kui eluvorm". Ülejäänud teosed jäid Nõukogude okupatsiooni tõttu paraku ilmumata.

Ilmuma oleks pidanud veel:
André Joussain "Masside psühholoogia"
Pitirim Sorokin "Sotsiolooglised teooriad"
Imre Vida "Sotsiaalse tõusu probleem"
Ferdynand Zweig "Majandus ja tehnika"

Viited 
Eesti raamatusarjad
Halyomorpha halys

Halyomorpha halys on liik kilplutiklaste sugukonnast.

Pärismaine Hiinas ja Jaapanis. 
1990. aastatel sattus võõrliigina Põhja-Ameerikasse. 1998. aastal sattus Euroopasse (esmalt Zürichis). 2010. aastatel levis Põhja-Itaalias sedavõrd, et kahjustas märkimisväärselt puuvilju. 

Lutikalised
Christian de Duve

Christian René Marie Joseph de Duve (2. oktoober 1917 Thames Ditton, Surrey, Inglismaa – 4. mai 2013 Grez-Doiceau, Belgia) oli belgia tsütoloog ja biokeemik.

1974. aastal anti talle, Albert Claude'ile ja George Palade'ile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind rakustruktuuri ja -funktsioonidega seotud avastuste eest.

Belgia teadlased
Biokeemikud
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1917
Surnud 2013
Koknese vald

Koknese vald (läti keeles Kokneses pagasts) on vald Lätis Aizkraukle piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Bebri vallaga, Klintaine ja Aizkraukle vallaga ning Daugava jõel Sece vallaga, samuti Ogre piirkonna Krape vallaga.

Valla pindala on 171 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3776 inimest. Nende seas oli 3410 lätlast, 210 venelast, 57 valgevenelast, 21 ukrainlast, 32 poolakat ja 30 leedulast. Valla keskuseks on Koknese linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu.

Vallas voolavatest jõgedest suurim on selle lõunapiiril voolav Daugava, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Pērse jõgi.

Vald moodustati aastal 1866 haldusreformi käigus likvideeritud mõisavaldade asemele. Aastal 1920 läbi viidud agraarreformi eel kuulus seal Koknese mõisale  koos  Reiņi, Sofija, Meža ja Līdace karjamõisadega 3775 hektarit maad. Koknese kirikumõisale allus 27 majapidamist, Radalka mõisale kaheksa majapidamist, Pasta mõisale 33 majapidamist, Atradze mõisale ja selle Jeski karjamõisale 18 majapidamist, Bilstiņi ja Veidumuiža mõisadele  64 majapidamist. Bilstiņi mõisa kasutas Läti Ülikool oma õppejõudude suvituspaigana. Aastal 1935 oli Koknese valla pindala 160,7 km².

Aastal 1945 moodustati vallas Bilstiņi, Koknese, Pērse ja Ratnicēni külanõukogud, sellal kui vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Koknese külanõukoguga likvideeritav Bilstiņi külanõukogu. Aastal 1958 sai Koknese Alevi staatuse ja külanõukogu liideti sellega kui Koknese maapiirkond. Aastal 1962 liideti sellega osa Ratnicēni külanõukogust. Aastal 1990 kaotas Koknese alevi staatuse ja nii sellest kui ka Koknese maapiirkonnast moodustati Koknese vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Koknese piirkonda. 1. juulil 2021 sai Koknese linnaõigused, ühtlasi eraldati selle maad vallast.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Koknese muinaslinnus, Koknese piiskopilinnus ja vanalinn, hiiepaik Pastmuiža Kuradikivi ning keeleteadlase Jānis Endzelīnsi elupaik.

Looduskaitse all on Rītere kuiv jõesäng ja karstiala, Krieviņi tamm, Mežaki tammed, Kaplava tamm, Kalnozoli tamm, Jaunzemi tammed, Robi Väiketamm, Atradzīte Vahimees, Koknese park, lisaks veel kakskümmend neli nimetut põlispuud.

Vallas on kakskümmend küla. Bormaņi  on staatusega vidējciems  ja seal oli 2020. aastal 153 elanikku. Kuus valla küla on staatusega skrajciems – Birznieki 9 elanikuga aastal 2015, Ķevieši, Rasas, Ratnicēni 52 elanikuga aastal 2015, Žagatas 52 elanikuga aastal 2015 ja Viskāļi 5 elanikuga aastal 2015. Kaksteist valla küla on staatusega mazciems – Atradze 26 elanikuga aastal 2015, Auliciems 60 elanikuga aastal 2015, Austrumi 66 elanikuga aastal 2015, Bilstiņi 39 elanikuga aastal 2016, Kalnakrogs 47 elanikuga aastal 2015, Kaplava 63 elanikuga aastal 2015, Lipši 58 elanikuga aastal 2015, Reiņi 75 elanikuga aastal 2015, Spriņģi 68 elanikuga aastal 2015, Upeslīči 26 elanikuga aastal 2016, Urgas 25 elanikuga aastal 2015 ja Ūsiņi 44 elanikuga aastal 2015. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Aizkraukle piirkond
Philippe de Gaulle

Philippe Henri Xavier Antoine de Gaulle (sündinud 28. detsembril 1921 Pariisis) on Prantsusmaa mereväelane (admiral, 1980) ja endine poliitik (senaator).

Philippe de Gaulle on kindral Charles de Gaulle'i poeg. Ta lõpetas 1939. aastal Pariisis asuva katoliku kooli Collège Stanislas (samas koolis õppis ka tema isa). Mereväelasena võttis ta osa teisest maailmasõjast. Pärast sõda jätkas mereväes teenimist. Läks pärast erruminekut 1982. aastal poliitikasse. 1986. aastal valiti ta  Pariisi esindajana Senatisse (senaator kuni 2004. aastani).

Merevägi
Philippe de Gaulle kavatses astuda 1940. aastal kõrgemasse sõjamerekooli École navale, kuid Prantsusmaa okupeerimine muutis tema plaane. Juunis 1940 lahkus ta perega Inglismaale, kus astus Vaba Prantsusmaa Mereväkke. Teenis lahingulaevadel ja läbis mereväeohvitseride kursused Briti Kuninglikus Merekolledžis. Ta osales Lahingus Atlandi pärast ja La Manche'i patrulleerimisel. 

Aastatel 1944–1945 võttis Philippe de Gaulle osa Prantsusmaa vabastamisest merejalaväe rühmakomandörina. Augustis 1944 osales ta Pariisi vabastamises. Kokku sai ta teises maailmasõjas kuus korda haavata.

Pärast sõda jätkas Philippe de Gaulle mereväes teenimist kuni 1982. aastani. Aastatel 1976–1977 oli ta Atlandi eskaadri komandör. Erru läks ta admirali auastmes Prantsusmaa mereväe peainspektori ametikohalt.

Auastmed

Tunnustus

 Croix de guerre 1939–1945 
 Auleegioni rüütli klassi orden (1946)
 Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1980)
 Ordre national du Mérite'i suurristi klassi orden (1984)
 Auleegioni suurristi klassi orden (2005)

Välisriikide autasud
 Nõukogude Liidu Isamaasõja 1. järgu orden (1985)

Auhinnad
Prantsuse Akadeemia auhind (kindral de Gaulle'i kirjade ja märkmete publitseerimise eest) (1988)

Teosed
 De Gaulle (1989) 
 Mémoires accessoires 1921-1946 (1997)
 Mémoires accessoires 1947-1979 (2000)
 Les Trente Jours qui ont fait de Gaulle (2002; kaasautor Michel Tauriac)
 De Gaulle, mon père (2003–2004; kaks köidet, kaasautor Michel Tauriac)
 Mon père en images (2006; kaasautor Michel Tauriac)

Viited

Välislingid

Prantsusmaa sõjaväelased
Prantsusmaa senaatorid
Prantsuse memuaristid
Auleegioni suurristi kavalerid
Prantsusmaa üle 100-aastased
Sündinud 1921
Wolfgangsee

Wolfgangsee on järv Austrias, mis asub peamiselt Salzburgi liidumaal ja on üks tuntumaid järvi Salzkammerguti puhkepiirkonnas. Omavalitsused selle kallastel on Strobl, Sankt Gilgen koos Abersee ja Riedi küladega, samuti St. Wolfgang Ülem-Austria liidumaal. Linn ja järv on nime saanud Pühalt Wolfgangilt Regensburgist, kes legendi kohaselt 10. sajandi lõpul sinna esimese kiriku ehitas.

Ülevaade 

Wolfgangsee ulatub loodest kagusse u 10,5 km. See on jaotatud kaheks osaks poolsaarega, mida kutsutakse die Enge (kitsas), asub umbes lõunakalda keskel St. Wolfgangi vastas, kus laius ei ületa 200 m. Järve lääneosa Sankt Gilgeni juures on tuntud kui Abersee.

Järv on ümbritsetud Salzkammerguti mägedega. Põhjaküljel asub Schafberg (1782 m). Ratasajamiga raudtee Schafbergbahn viib tippu. Tänu jalami järsule kaldale ühendab St. Wolfgangi ja Riedi küla Sankt Gilgeniga piki Falkensteinwandi vaid jalgtee; Joseph Viktor von Scheffeli 1870. aastal kirjutatud Bergpsalmeni ("mägede psalmid") lüürilise antoloogia kogu. Wolfgangseest lõunas ja edelas asub Osterhorngruppe kõrgusega kuni 1800 m. Otse Sankt Gilgenist lõunas kerkib Zwölferhorn (1522 m), mida saab külastada gondeltõstukiga. 

Asulad järve ümber, eriti St. Wolfgang ja Sankt Gilgen, on populaarsed kuurordid, peamiselt suvel. Gasthaus Weißes Rössl St. Wolfgangis on Ralph Benatzky kuulsa 1897. aasta opereti Valge Hobu kõrts tegevuspaik, etendatud kogu maailmas ja filmitud mitmeid kordi. Veelgi enam, järve ümbruses asusid mitmed Heimatfilm filmide tegevuskohad, mis viitasid puutumata alpiidüllile. Kuna Wolfgangsee on aastaid olnud endise Saksamaa kantsleri Helmut Kohli puhkusekoht, muutis filmirežissöör Christoph Schlingensief järve üheks oma 1998. aasta projekti Chance 2000 kohaks, kui ta kutsus "Saksamaa 4 miljonit töötut" järve suplema ja Kohli residentsi uputama.

Transport 

Bundesstraße B158 Bad Ischlist Salzburgi kulgeb piki Wolfgangsee lõunakallast. Sankt Gilgenis hargneb B154, mis viib West Autobahnile (Euroopa tee E55 ja Euroopa tee E60). Endine kitsarööpmeline raudtee Salzkammergut-Lokalbahn Salzburgi lõpetas tegevuse 1957. aastal. Laevatransporti järvel pakub munitsipaalettevõte Salzburg AG, mis käitab 6 alust.

Vaata ka 

 Salzburg
 Schafbergbahn
 Brunnwinkl

Viited 

Austria järved
Hannu Salama

Hannu Sulo Salama (sündinud 4. oktoobril 1936 Kouvolas) on soome kirjanik. Ta kirjutas ka pseudonüümi Aki Rautala all.

Kirjandusdebüüdi tegi 1961. aastal teosega "Se tavallinen Tarina".

Eesti keeles on ilmunud tema kogumik novelle "Novellid" (Eesti Raamat 1985, tõlkija Endel Mallene). Novellikogumiku läbivaks teemaks on soome tööinimese elu ja sõjajärgsete aastate eluolu.

Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Hannu Salama 82. koha.

Teoseid
 "Se tavallinen tarina" (1961)
 "Minä, Olli ja Orvokki"
 "Juhannustanssit" (1963)
 "Siinä näkijä missä tekijä" (1972)
 "Näkymä kuivaushuoneen ikkunasta" (1988)
 "Elämän opetuslapsia IV" (2004)

Tunnustus
 1975 Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind
 1975 Pro Finlandia medal
 1985 Eino Leino auhind
 1990 Aleksis Kivi auhind

Soome kirjanikud
Sündinud 1936
Zellig Harris

Zellig Sabbettai Harris (23. oktoober 1909 Balta – 22. mai 1992) oli keeleteadlane.  

Ta sündis Ukrainas, 4-aastasena läks pere Philadelphiasse (USA). 14-aastasena läks omal soovil Palestiinasse.

Ta tegeles strukturaallingvistikaga.

Teoseid
1951. Methods in Structural Linguistics.

Keeleteadlased
Sündinud 1909
Surnud 1992
QAnon

QAnon on vandenõuteooria, mille kohaselt juhib Ameerika Ühendriike salajane pedofiilidest, satanistidest ja inimsööjatest koosnev grupp.

QAnon oli USA-s levinud peamiselt aastatel 2018–2020, olles Pizzagate'i vandenõuteooria edasiarendus ja laiendus. 

2021. aasta 6. jaanuaril osalesid sajad selle teooria pooldajad USA Kapitooliumi ründamisel.

Viited 

Ameerika Ühendriikide poliitika
Vandenõuteooriad
Mikael Raihhelgauz

Mikael Raihhelgauz (sündinud 13. aprillil 1999) on Eesti esseist ja matemaatik.

Elulugu

Tal on vene, ukraina, udmurdi ja juudi päritolu, emakeeleks vene keel, eesti keelt hakkas õppima kuueaastaselt.

Ta on õppinud Audentese Erakoolis ja lõpetanud Tallinna Reaalkooli 2017. aastal hõbemedaliga.

2020. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatika bakalaureuseõppe, tema töö pealkiri oli "Dirichlet' protsess" (juhendaja Jüri Lember, retsensent Märt Põldvere).

Töötab Kõrgema Usuteadusliku Seminari arendusjuhina teadustegevuse alal, Tartu Ülikooli matemaatika ja statistika instituudi magistrant 2020. aastast.

Auhinnad
 Projekti "Eesti Vabariik 100" raames toimunud esseekonkursi "Eesti loost ja lootusest" võitja
 2018 Sirbi aastapreemia
 2021 Ants Orase nimeline kirjanduskriitika auhind ("Spontaanne tants või juhuslik ekslemine?" (Rein Raua romaan "Päikesekiri", Looming 2021, nr 10))

Viited

Eesti esseistid
Eesti matemaatikud
Sündinud 1999
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Oja tänav (Räpina)

Oja tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lääneosas ning suunaga kagust kirdesse.

Tänav on 560 meetrit pikk ning kuni 11 meetrit lai. Oja tänav saab alguse Tartu maanteelt (Tartu-Räpina-Värska maantee) ning tänava-ala lõpeb kruusateena loodes Räpina linna ja Köstrimäe küla piiril. Tänav muutub seal avaliku kasutusega teeks, mis pöördub kirde suunas. Ristuvaid tänavaid ei ole.

Tänava ääres paiknevad ühepereelamud abihoonetega, kõnniteid rajatud ei ole. Oja tänava lõpp on hoonestamata, seal asuvad maatulundusmaad.

Viited

Välislink
Vaade Tartu maantee ja Oja tänavate ristmikule 

Räpina tänavad
Kodalukk

Kodalukk on läbinisti puidust lukk, mis koosneb puitkorpusest ja puust valmistatud tihvtidest ehk karadest, mille puhul on tegemist lahtise keeltappsüsteemiga. 
 
Riivi sees on hambad, mille vahele tihvtid langevad. Tihvti sees on sälk ehk tapipesa kammitaolise võtme jaoks. Luku avamiseks lükatakse võti luku sisse ja tõstetakse võtme abil tihvtid üles. Selle tagajärjel riiv vabaneb ja seda saab liigutada. Sulgemise põhimõtte järgi nimetatakse seda lükandriiviga lukuks.  

Eestis ja mujal põhjamaades kasutati umbriiviga lukkusid, mis kinnitati väljapoole ust. Umbriiviga luku puhul on üleval pool riivi tihvtide sees väljalõige võtme jaoks, mistõttu tuleb lukku avada kahe käega. 

Lõuna-Euroopas, Aafrikas ja Lähis-Idas olid levinud õõnesriiviga lukud. Õõnesriiviga lukul on riivi sees soon, kuhu pistetakse võti sisse ning tõstetakse riivi sisse ulatuvad tihvtid üles. Selline lukk on avatav ühe käega. Seetõttu paigaldati need lukud ukse siseküljele. Ukse sees oli auk, kust pisteti käsi koos võtmega sisse.

Ehitus  
Kodaluku võtme pii kõrgus ja riivipesade sügavus peab olema võrdne. See lihtne põhitõde võib aga valmistamisel osutuda komistuskiviks. Võti peab tõstma muuke nii palju, et need riivipesadest vabaneksid. Võib tõsta ka rohkem, aga kui mõne vanaaegse lahenduse puhul liiga palju muuke kergitada, siis võivad need alt uuesti luku riivistada. Tänapäevaste masinatega töötavad puutöömeistrid rõhutavad tihti, et nendega on võimalik kodalukk paari tunniga valmis teha ja seejuures üsna täpselt ning vanaaegseid detailidevahelisi lokse arvestamata. Samas võib sellisel moel töö teostamine põhjustada luku kinnikiilumise.

Ajalugu 
Kodalukud olid tuntud ennevanasti üle maailma. Puitlukud olid tuntud juba vanas Egiptuses ja Kreekas. Ilmselt tänu viikingite rännuretkedele meist lõuna pool asuvatele maadele jõudsid teadmised puitlukkude valmistamisest ka meie aladele. Puidust lukkude valmistamise tarkusi anti põlvest põlve edasi. (3)
 
Eestis kasutati kodalukke tõenäoliselt viikingiajast alates. Elamuid ei lukustatud, küll aga aitu, kus talletati pere kogu aasta toiduvarusid. Talumees sai kodaluku valmistamisega iseseisvalt hakkama, kasutades insenerlikku mõtlemist ja pannes laialt levinud skandinaavia-pärase lukutüübi valmistamisse tihti oma isikupärase „kriuka“. Eesti Rahva Muuseumis ning ka teiste muuseumide kogudes leidub väliselt sarnase muljega kodalukke, mis on tegelikkuses täiesti erineva siseehitusega.

Viited
Kalda tänav (Räpina)

Kalda tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lääneosas ning suunaga kagust kirdesse.

Tänav on 160 meetrit pikk ning kuni 12 meetrit lai. Kalda tänav saab alguse Tartu maanteelt (Tartu-Räpina-Värska maantee) ning tänav lõpeb umbtänavana loodes Kalda tn 14 hoonestamata krundi kohal Räpina linna ja Köstrimäe küla piiri lähedal. Ristuvaid tänavaid ei ole.

Tänava ääres asuvad kinnistud on heakorrastatud, neil paiknevad ühepereelamud abihoonetega. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnniteid rajatud ei ole.

Viited

Välislink
Vaade Kalda tänavale põhja suunas 

Räpina tänavad
Koidu tänav (Räpina)

Koidu tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna põhjaosas ning suunaga lõunast põhja.

Tänav on 390 meetrit pikk ning kuni 15 meetrit lai. Koidu tänav saab alguse Vabaduse tänavalt (Tartu-Räpina-Värska maantee) ning tänav lõpeb põhja pool Pääsu tänava ristmikul. Tänav kulgeb paralleelselt Räpina paisjärve kaldaga, ristuvaid tänavaid ei ole.

Tänava ääres asuvad kinnistud on heakorrastatud, neil paiknevad ühepereelamud abihoonetega. Tänavavalgustus ja kõnniteed puuduvad.

Viited

Välislink
Vaade Koidu tänavale põhja suunas 

Räpina tänavad
Luha tänav (Räpina)

Luha tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lõunaosas ning põhiosas suunaga loodest kagusse.

Tänav on 240 meetrit pikk ning kuni 14 meetrit lai. Luha tänav saab alguse Apteegi tänavalt ning tänav lõpeb Võru maantee (Võru-Räpina maantee) ristmikul. Ristuvaid tänavaid ei ole. Tänav on paralleelne Võhandu jõe kaldaga, kaugus alla 100 meetri.

Tänava ääres asuvad kinnistud on heakorrastatud, neil paiknevad ühepereelamud abihoonetega. Tänavavalgustust ega kõnniteid rajatud ei ole.

Viited

Välislink
Vaade Luha tänavale kagu suunas 

Räpina tänavad
Nooruse tänav (Räpina)

Nooruse tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lõunaosas ning suunaga kagust loodesse.

Tänav on 270 meetrit pikk ning kuni 10,5 meetrit lai. Männi tänav saab alguse Jõe tänava ristmikult ning  lõpeb Aianduse tänava ristmikul põhja pool. Ristuvaid tänavaid ei ole.

Tänava ääres asuvad kaks korterelamut ja aadressil Nooruse 1 Räpina aianduskooli õpilaskodu. Tänavavalgustus on rajatud, kõnniteed ei ole.

Viited

Välislink
Vaade Nooruse tänavale loode suunas 

Räpina tänavad
Nurme tänav (Räpina)

Nurme tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lõunaosas ning suunaga idast läände.

Tänav on 215 meetrit pikk ning kuni 11 meetrit lai. Nurme tänav saab alguse Apteegi tänava ristmikult ning  lõpeb Põllu tänava ristmikul lääne pool. Keskosas ristub põhjapoolse Kaare tänavaga.

Tänava põhjaküljel asuvad ühepereelamud, lõunaküljel on osaliselt hoonestamata kinnistud. Tänavavalgustust ja kõnniteed ei ole rajatud.

Viited

Välislink
Vaade Nurme tänavale lääne suunas 

Räpina tänavad
Põllu tänav (Räpina)

Põllu tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lõunaosas ning suunaga põhjast lõunasse.

Tänav on 285 meetrit pikk ning kuni 12 meetrit lai. Põllu tänav saab alguse Jõe tänav ja Apteegi tänava ristmikult ning  lõpeb Nurme 10 kohal, kus ida poole pöördudes algab Nurme tänav. Ristuvaid tänavaid ei ole.

Tänava ääres asuvad ühepereelamud. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnniteed ei ole rajatud.

Viited

Välislink
Vaade Põllu tänavale lõuna suunas 

Räpina tänavad
Sireli tänav (Räpina)

Sireli tänav on tänav Räpina linnas, paikneb linna lõunaosas ning suunaga põhjast lõunasse.

Tänav on 280 meetrit pikk ning kuni 10 meetrit lai. Sireli tänav saab alguse Aianduse tänava ristmikult ning  lõpeb Jõe tänava ristmikul lõuna pool. Ristuvaid tänavaid pole.

Tänaval asuvad peamiselt ühepereelamud ning korterelamud, aadressil Sireli 3 paikneb Räpina aianduskooli õpilaskodu. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnnitee on rajatud tänava alguses.

Viited

Välislink
Vaade Sireli tänava algusest lõuna suunas 

Räpina tänavad
Al Ahly SC

Al Ahly Sporting Club on Egiptuse spordiklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Kairos. See on eelkõige tuntud tänu oma jalgpallimeeskonnale, mis mängib riigi kõrgliigas. Klubi on asutatud 24. aprillil 1907.

Jalgpallimeeskond 
Al Ahly on enim meistritiitleid võitnud jalgpalliklubi maailmas. Egiptuse meistriks on see tulnud 42 korda ehk võitnud umbes kaks kolmandikku kõigist Egiptuse meistritiitlitest. Egiptuse karikas on võidetud 37 korda ja Egiptuse superkarikas 11 korda. CAF-i Meistrite Liiga on võidetud üheksa korda, millega on see kõige edukam klubi Aafrikas. Lisaks on kuus korda võidetud CAF-i Meistrite Liiga. Korduvalt on osaletud klubide maailmameistrivõistlustel, parimaks tulemuseks on kolmas koht 2006. ja 2020. aastal.

Pragune koosseis

Saavutused 
 Egiptuse kõrgliiga (42): 1948–49, 1949–50, 1950–51, 1952–53, 1953–54, 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1958–59, 1960–61, 1961–62, 1974–75, 1975–76, 1976–77, 1978–79, 1979–80, 1980–81, 1981–82, 1984–85, 1985–86, 1986–87, 1988–89, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–2000, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
 Egiptuse karikas (37): 1923–24, 1924–25, 1926–27, 1927–28, 1929–30, 1930–31, 1936–37, 1939–40, 1941–42, 1942–43, 1944–45, 1945–46, 1946–47, 1948–49, 1949–50, 1950–51, 1952–53, 1955–56, 1957–58, 1960–61, 1965–66, 1977–78, 1980–81, 1982–83, 1983–84, 1984–85, 1988–89, 1990–91, 1991–92, 1992–93, 1995–96, 2000–01, 2002–03, 2005–06, 2006–07, 2016–17, 2019–20
 Egiptuse superkarikas (11): 2003, 2005, 2006, 2007, 2008, 2010, 2011, 2014, 2015, 2017, 2018
 CAF-i Meistrite Liiga (9): 1982, 1987, 2001, 2005, 2006, 2008, 2012, 2013, 2020
 CAF-i Karikavõitjate Karikas (4): 1984, 1985, 1986, 1993
 CAF-i Konföderatsiooni Karikas (1): 2014
 CAF-i Superkarikas (6): 2002, 2006, 2007, 2009, 2013, 2014
 Araabia Superkarikas (2): 1997, 1998

Välislingid 
 Ametlik koduleht (inglise keeles)

Egiptuse sport
Spordiklubid
Danõlo Halõtskõi orden

Danõlo Halõtskõi orden (ukraina keeles орден Данила Галицького) on Ukraina riiklik teenetemärk.

Galerii 

Ukraina teenetemärgid
Sulev Kannimäe

Sulev Kannimäe (sündinud 16. juunil 1955 Kiviõlis) on Eesti poliitik, ta on aastast 2010 Reformierakonna liige. Ta on 28. jaanuarist 2021 Riigikogu (XIV koosseisu) liige.

Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 20. Keskkooli ja aastal 1978 Õisu Toiduainetetööstuse Tehnikumi. Aastal 1994 lõpetas ta Eesti Maaülikooli põllumajandusökonoomika ja juhtimise erialal.

Ta töötas aastatel 1978–1981 Tallinna Limonaaditehases vanemmeistrina. Aastatel 1982–1985 oli ta Võhma Lihakombinaadis tsehhijuhataja, aastatel 1985–1992 J. Gagarini nimelises Näidissovhoostehnikumis tsehhijuhataja, aastatel 1992–1998 AS Kalvori juhataja. Aastatel 1999–2008 oli ta Viiratsi abivallavanem, aastatel 2009–2013 Viiratsi vallavanem. Aastatel 2008–2009 oli ta Viljandi Linnavalitsuse peaspetsialist, aastatel 2013–2017 oli ta Viljandi abivallavanem, aastatel 2018–2021 Viljandi Linnahoolduse juhataja.

26. jaanuarist 2021 on ta Riigikogu (XIV koosseisu) liige (Maido Ruusmanni asemel).

2021. aastal oli üks seitsmest riigikogu liikmest, kes otsustas mitte vastata 35 805 inimese allkirjaga pöördumisele, et riik sätestaks abielu kahe täiskasvanud inimese vahelise liiduna. Teised liikmed olid Marek Jürgenson (Keskerakond), Jaanus Karilaid (Keskerakond), Tarmo Kruusimäe (Isamaa), Urve Tiidus (Reformierakond) ja Vilja Toomast (Keskerakond). Otsustati, et abieluvõrdsus on ühiselt tagatud kõigile "abieluvõimelistele" isikutele ignoreerides küüniliselt petitsiooni tuuma - võimaldada abielluda paaridel, kes seda soovivad. Viis seitsmest komisjoni liikmest, kaasa arvatud Sulev Kannimäe ise, olid komisjonis osalemise ajal abielus, kasutades neile võimaldatud hüvesid ei tekkinud komisjonil küsimust, kas samade hüvede keelamine teistele sarnastele paaridele on õiglane või mitte.

Isiklikku 
Ta on abielus ning tütre ja poja isa; ta on ka kuuele lapselapsele vanaisaks. Tema hobideks on reisimine ja tervisesport.

XIV Riigikogu liikmed
Eesti Reformierakonna poliitikud
Eesti Maaülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1955
Henry Janeway Hardenbergh

Henry Janeway Hardenbergh (6. veebruar 1847 New Brunswick – 13. märts 1918 New York) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, keda tunti eelkõige hotellide ja kortermajade projekteerimse poolest. Ta oli asjatundja kõrghoonete alal.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide arhitektid
Sündinud 1847
Surnud 1918
Jaama tänav (Lihula)

Jaama tänav on tänav Lihula linna kesk- ja idaosas ning kulgeb loodest kagusse.

Tänav on 960 meetrit pikk ja keskosas kuni 25 meetrit lai, tänav jätkub lõuna pool Raudtee tänavat 55 m pikkuse lõiguga. Jaama tänav saab alguse Tallinna maantee ristmikult, kagu poole kulgedes ristub Pioneeri, Pärna, Vahtra, Uus, Metsa ja Saue tänavaga ning lõpeb Raudtee tänava ristmikul.

Tänaval algus jääb ligikaudu 40 meetri ulatuses Lihula vanima asustuse muinsuskaitsealasse (nr 27014), mis hõlmab ala piki Tallinna maanteed. Jaama tänava pärandkultuuri objektideks on Lihula metskonna kontori asukoht (Jaama tn 45) ja Lihula raudteejaama asukoht tänava lõpus (Jaama tänav L2). Jaama tänava ja Tallinna maantee ristmikul (Tallinna 29) paiknes vanasti Lihula pritsikuur, mis nüüd on ümber ehitatud ärihooneks. Aadressil Jaama tn 9 on Lihula Gümnaasiumi hoone koos staadioniga. Tänaval asuvad peamiselt ühepereelamud ja põhjaosas korterelamud. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnnitee on rajatud tänava põhjapoolses lõigus.

Viited

Välislingid
Vaade Jaama ja Pärna tänava ristmikult loode suunas 

Lihula tänavad
Paberisoomukas

Paberisoomukas (Ctenolepisma longicaudatum) on liik putukaid harjashännaliste seltsist soomuka perekonnast.

Eestis leitud esmalt 2018. aastal.

Vaata ka
kodusoomukas

Viited

Hooghännalised
Pärna tänav (Lihula)

Pärna tänav on tänav Lihula linnas. See paikneb linna keskosas ning kulgeb kirdest edelasse.

Tänav on 300 meetrit pikk ja kuni 17 meetrit lai. Pärna tänav saab alguse Jaama tänava ristmikult, edela poole kulgedes ristub Vee tänavaga ning lõpeb Soo tänava ristmikul.

Tänaval asuvad eramud ja üks korterelamu. Tänavavalgustus on paigaldatud, kõnniteed ei ole rajatud.

Viited

Välislink
Vaade Pärna tänavale Vee tänava ristmikult 

Lihula tänavad
Roland (laev)

Roland P01 on Eesti Mereväe Patrol 18 WP-klassi (ka kui Roland-klassi) patrullkaater.

Ajalugu 
Kaater veesati koos sõsaralusega EML Risto-ga 10. detsembril 2020. aastal Nasval. Ristiemaks oli Haapsalu kodutütar Henrieth Kampmann.. 

Kaater oli pärast katsetusi ja relvastamist kasutusvalmis 2021. aasta kevadeks.

Vaata ka 
 Roland-klassi patrullkaater - laevaklassi täpsem kirjeldus.
 PVL-103 Pikker - Esimene pärast taasiseseisvumist Eestis ehitatud piirivalvelaev.

Välislingid 
 RKIK

Viited 

Eesti sõjalaevad‎
Golling an der Salzach

Golling an der Salzach on turulinn (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas.

Golling asub Tennengau piirkonna lõunaservas Salzburgi linnast lõunas. Kohas, kus Lammeri jõgi suubub Salzachi jõkke, lahkub Salzachi jõgi Berchtesgadeni Alpide ja Tenneni mägede (Põhja-Lubjakivialpid) vahelisest Salzachöfeni kuristikust ja voolab põhja suunas laia Salzburgi nõkku. Berchtesgadeni Alpide Hoher Gölli massiivi (läänes) kuuluvad loodusmälestisena Schwarzbachfalli koobas ja 76 m kõrgune Gollingi juga.

Paralleelselt Salzachi jõega siseneb Luegi kuru kitsasse kuristikku ajalooline Salzachtal Straße. Gollingi jaam on peatus Salzburgi–Tirooli raudteel, mida teenindavad ÖBB rongid ja Salzburgi eeslinnade S-Bahn võrgustik. Turulinnal on ka juurdepääs Tauern Autobahnile (A10) Salzburgist Villachisse.

Linnaosad on Golling, Torren ja Obergäu. Gollingit kutsutakse kõnekeeles lihtsalt Markt ('turg').

Ajalugu 

Vasekaevanduste juurde viiva tee ala Pongau piirkonnas lõunas oli asustatud vähemalt pronksiajast alates. Siin viis Rooma tee Iuvavumi linnast (Salzburg) üle Ida-Alpide Aquileiasse Itaalias.

Varem Baieri Plainburgi krahvide käes olnud Golingeni on esimest korda mainitud 1241. aasta dokumendis. See oli Gollingi loss, mis püstitati Salzburgi peapiiskopi Eberhard II käsul linna servas kõrguvale künkale. See oli kohaliku administratsiooni asukoht ning see hoidis enda kontrolli all Gollingi ja Hohenwerfeni lossi vahelist kitsast Salzachi orgu läbivat kaubateed. See nimi pärineb tõenäoliselt slaavi golicast ('kiilas mägi'). Lossi all olevat turgu mainiti juba 1284. aastal, turuõigus anti ametlikult u. 1390. aastal. Gollingit laastasid 1526. aastal tugevalt Saksa talurahvasõja mässulised.

Linnast lõuna pool asuvat Luegi kuru kuristikku kindlustasid Salzburgi vürstlikud peapiiskopid veel Kolmekümneaastase sõja ajal. 1809. aasta septembris oli see raskete lahingute koht, kui Salzburgi mässajad seisid Viienda koalitsiooni sõja ajal vastu Prantsuse-Baieri ühendatud okupatsioonivägedele. Kuid nad ei saanud takistada annekteerimist Baieri kuningriigi poolt Schönbrunni rahu kohaselt. Koos Salzburgiga läks Golling 1816. aastal Viini kongressi otsusega lõpuks Austria keisririigile.

Tuntud inimesi 

 Joseph Mohr (1792–1848), jõululaulu "Püha öö" sõnade autor, preester Gollingi kihelkonnakirikus aastatel 1820–1821

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Oberalm

Oberalm on turulinn (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas. Sinna on maetud rahvalaulik Karl Moik, ORF-i "Musikantenstadli" kauaaegne saatejuht.

Vaata ka 
 Salzburg

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Laura Pählapuu

Laura Pählapuu (sündinud 22. juulil 1984 Tallinnas) on eesti lavastuskunstnik.

Ta lõpetas 2003. aastal Tallinna 21. Kooli ja 2006. aastal Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia eriala (juhendaja Lilja Blumenfeld). 2009. aastal omandas samas magistrikraadi joonistamise erialal. Aastatel 2007–2008 täiendas end Pariisis. 

Aastatel 2009-2019 töötas vabakunstnikuna, alates 2019. aastast on Eesti Draamateatri peakunstnik. Alates 2008 on olnud ka Eesti Kunstiakadeemia joonistamise õppetooli õppejõud.

Lavakujundusi 

 2005 "Iwona, burgundi printsess", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Theatrum
 2006 "Kokteiliõhtu", kostüümikunstnik, Theatrum
 2008 "Raimo Reiska Raksa", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Helsingi Linnateater
 2010 "Praht, linn ja surm", lavakujundus ja kostüümikunstnik, NO99
 2010 "Tuulesaared", kostüümikunstnik, Theatrum
 2011 "Üks suvepäev", kostüümikunstnik, Theatrum
 2011 "Misantroop", kostüümikunstnik, Theatrum
 2011 "Minu isa 20 aastat hiljem", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Ugala
 2012 "Lillede keel", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Von Krahli Teater
 2012 "Hullumaja suvepäevad Vaino Vahingu ainetel", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Rakvere Teater
 2012 "Nibud. Hetk me elude katkematus reas", kostüümikunstnik, Von Krahli Teater
 2013 "Kraepelini variatsioonid", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Eesti Draamateater
 2016 "Väljaheitmine", lavakujundus, Eesti Draamateater
 2017 "25pm", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Teatrikollektiiv PSF Suomenlinna
 2017 "Furby tagasitulek", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Vaba Lava
 2018 "Emmanuelle’i jälgedes", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Tartu Uus Teater
 2019 "Päikese lapsed", lavakujundus ja kostüümikunstnik, Eesti Draamateater
 2020 "Lehman Brothers", lavakujundus, Eesti Draamateater

Filmitööd 
Dokumentaalfilmi "Jakob" (2007) režissöör, mängufilmi "Kinnunen" (2007) kunstnik

Dokumentaalfilmi "Vaino Vahingu päevaraamat" (2021) (rez. Rainer Sarnet) kunstnik

Isiklikku 
Tema elukaaslane on filmirežissöör ja teatrilavastaja Rainer Sarnet.

Viited 

Eesti teatrikunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1984
Naised teaduses (tähtpäev)

Tähtpäeva Naised teaduses tähistamist alustati ÜRO eestvedamisel 2015. aastal, selle eesmärk on rõhutada naiste ja tüdrukute  rolli teaduses, murda soostereotüüpe ning naisi rohkem teadusse tuua – näiteks Tartu Ülikoolis on 2021. aastal üliõpilastest kaks kolmandikku naissoost, kuid teadlaste seas on suhtarv pigem vastupidine.

Rahvusvaheliselt on päeva "Women and Girls in Science" tähistamise eestvedajad UNESCO ja ÜRO Soolise Võrdõiguslikkuse ja Naiste Õiguste Edendamise Agentuur.

11. veebruaril 2021. aastal peetakse Eestis esimest korda rahvusvahelist päeva "Naised teaduses", mille eestvedajad on Archemy uurimisrühm Tartu Ülikoolist ja Eesti Noorte Teaduste Akadeemia.

Viited 

Tähtpäevad
Panteon (Pariis)

Panteon (prantsuse keeles Panthéon, vanakreeka sõnast πάνθειον pántheion '[tempel] kõigile jumalatele') on Louis XVI stiilis klassikaline arhitektuuri- ja ajaloomälestis Pariisi Ladina kvartalis. 

Algselt ehitatud kirikuna, mis oli pühendatud Pariisi kaitsepühakule pühale Genevieve'ile (hoone ehitusaastad 1758–1790). Ehitise autor on arhitekt Jacques-Germain Soufflot. Pärast tema surma (1780) viis ehituse lõpule arhitekt Jean-Baptiste Rondelet.

Alates 1791. aastast sai kirikust Konvendi otsusel rahvustempel, mille krüpti maetakse Prantsuse suurmehi.

Panteoni maetud 

Esimesena maeti Panteoni Konvendi otsusel 1791. aastal Honoré Gabriel Victor Riquetti de Mirabeau, kuid jakobiinide diktatuuri ajal visati tema säilmed 1794. aastal Panteonist välja. Teisena maeti Panteoni Voltaire (surnud 1778), kelle säilmed toodi Panteoni Konvendi 11. juulil 1791 tehtud otsuse alusel.

Panteoni on ümber maetud (1829) ka Panteoni arhitekti Jacques-Germain Soufflot' (surnud 1780) säilmed.

Panteoni on maetud kolm abielupaari: Marcellin ja Sophie Berthelot (1907. aastal), Pierre ja Marie Curie (1995. aastal) ning Antoine ja Simone Veil (2018. aastal).

2021. aasta detsembri seisuga on Panteoni maetud 81 inimest (75 meest ja kuus naist).

Vaata ka
 Rooma Panteon
 Invaliidide Kodu

Välislingid
 

Pariisi ehitised
Lucile Randon

Lucile Randon (õde André) (sündinud 11. veebruaril 1904 Alèsis) on prantsuse katoliku nunn, alates 18. juunist 2019 teadaolevalt Euroopa vanim inimene, 19. aprillist 2022 on ta maailma vanim inimene (pärast Kane Tanaka surma).

2021. aasta alul põdes ta läbi kergekujulise koroonahaiguse.

Viited

Välislingid
 French nun Sister Andre, 118, claims title of world's oldest person. France 24, 25. aprill 2022

Prantsusmaa inimesed
Prantsusmaa üle 100-aastased
Ülipikaealised
Sündinud 1904
Connor Hellebuyck

Connor Charles Hellebuyck (sündinud 19. mail 1993 Commerce'is, Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Winnipeg Jets.

2012. aastal valiti ta NHL-i draftis Jetsi poolt 122. valikuna.

Aastatel 2012–2014 mängis ta Loweli Massachusettsi Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooajal 2013–14 pälvis ta esimesena ülikooliliiga parimale väravavahile antava Mike Richter Award'i.

Hooajal 2014–15 mängis ta American Hockey League'i klubis St. John's IceCaps. NHL-is debüteeris Hellebuyck Jetsi meeskonnas 2015. aasta novembris. Hooajal 2017–18 sai ta NHL-i põhihooaja kirja 44 võitu. Sellega sai ta NHL-is ühel põhihooajal enim võite saanud ameeriklasest väravavahiks, ületades hooajast 1992–93 Pittsburgh Penguinsi mängijale Tom Barrassole kuulunud rekordi. Hellebuyck valiti hooajal 2017–18 NHL Second All-Star Teami.

2018. aasta juulis pikendas ta Jetsiga lepingut kuue aasta võrra. Hooajal 2019–20 pälvis liiga hooajal parimale väravavahile antava Vezina Trophy. 2019–20 oli ta enim nullimänge kirja saanud väravavaht (6). Hooajal 2019–20 valiti ta lisaks liiga hooaja sümboolsesse koosseisu (NHL First All-Star Team).

Aastatel 2018 ja 2020 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hellebuyck USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta oli turniiri edukaim väravavavaht (lasi endale lüüa keskmiselt 1,37 väravat mängus, tõrjeprotsent 94,79%).ning ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.

Välislingid 
 Connor Hellebuyck NHL.com lehel
 Connor Hellebuyck hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
Sündinud 1993
Croix de guerre 1939–1945

Croix de guerre 1939–1945 (prantsuse keelest '1939.–1945. aasta sõja rist') oli Prantsuse Vabariigi sõjaline autasu (medal), millega autasustati isikuid, kes võitlesid liitlasriikide poolel teljeriikide vastu teises maailmasõjas (1939–1945).

Medali kujundus (Malta rist kahe ristatud mõõgaga tsentrumis) on sarnane medali Croix de guerre 1914–1918 omaga, mille autor on Paul-Albert Bartholomé.

Välislingid

Prantsusmaa teenetemärgid
Croix de guerre 1914–1918

Croix de guerre 1914–1918 (prantsuse keelest '1914.–1918. aasta sõja rist'), esialgse nimega Croix de guerre, oli Prantsuse Vabariigi sõjaline autasu (medal), millega autasustati isikuid, kes võitlesid liitlasriikide poolel Keskriikide vastu esimeses maailmasõjas (1914–1918).

Medali kujunduse (Malta rist kahe ristatud mõõgaga tsentrumis) autor on Paul-Albert Bartholomé.

Vaata ka
Croix de guerre 1939–1945

Välislingid

Prantsusmaa teenetemärgid
John Gibson

John Gibson (sündinud 14. juulil 1993 Pittsburghis, Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Anaheim Ducks.

2011. aastal valiti ta NHL-i draftis Ducksi poolt 39. valikuna. Aastatel 2011–2013 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Kitchener Rangers. Suurem osa hooajast 2013–14 mängis ta American Hockey League'is Ducksi noorteklubis Norfolk Admirals.

NHL-is debüteeris Gibson Ducksi meeskonnas 7. aprillil 2014 mängus Vancouver Canucksi vastu. Mäng lõppes Ducksi 3:0 võiduga. Sellega sai Gibson alates hooajast 1985–1986 pärast Buffalo Sabresi mängijat Daren Puppat esimeseks väravavahiks, kes on oma debüütmängus teinud nullimängu. Hooajal 2015–16 valiti Gibson NHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu (All-Rookie Team). Samal hooajal pälvis ta koos meeskonnakaaslase Frederik Anderseniga William M. Jennings Trophy (auhind väravavahile, kes on vähemalt 25 mänguga lasknud oma meeskonnale visata kõige vähem väravaid). Alates hooajast 2016–17 on Gibson olnud Ducksi põhiväravavaht.

Aastatel 2016 ja 2019 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.

2013. aastal tuli Gibson USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Gibson valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks, parimaks väravavahiks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. Sama aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Välislingid 
 John Gibson NHL.com lehel
 John Gibson hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Anaheim Ducksi mängijad
Sündinud 1993
Linnuse tee (Lihula)

Linnuse tee on tänav Lihula linnas, paikneb linna põhjaosas ning läbib poolringina Lihula mõisa parki.

Tänav-ala on 280 meetrit pikk ning kuni 6 meetrit lai. Aia tänav saab alguse Tallinna maanteelt, suundub loode poole, seejärel lõunasse ning lõpeb Tallinna maanteel.

Tänav jääb Lihula vanima asustuse muinsuskaitsealasse (nr 27014), mis hõlmab maa-ala kahel pool Tallinna maanteed. Linnuse tänava ääres paiknevad järgmised ehitismälestised: Lihula mõisa peahoone, Lihula mõisa tall-tõllakuur, kaks Lihula mõisa moonakatemaja ja Lihula mõisa tuuleveski. Tänavat ümbritseb Lihula mõisa park, Lihula piiskopilinnus asub läheduses põhja pool.

Viited

Välislink
Vaade Linnuse tänavale põhja suunas 

Lihula tänavad
Mýtikas

Mýtikas (Μύτικας 'nina') on mäetipp Balkani poolsaarel Olümpose mäemassiivis, Kreeka kõrgeim tipp.

Välislingid

Riikide kõrgeimad tipud
Kreeka mäed
Petro Konaševõtš-Sagaidatšnõi

Petro Konaševõtš-Sagaidatšnõi (ukraina keeles Петро Конашевич-Сагайдачний; 1582–1622) oli ukraina kasakate Zaporižžja Sitši hetman aastatel 1617–1622.

Elulugu 
Ta oli Zaporižžja Sitši hetman, kes juhtis kasakate sõjaretki Krimmi khaaniriigi, Osmanite impeeriumi ja Moskva tsaaririigi vastu. Ta piiras koos Poola kuninga Władysław IV vägedega 1617–1618 Moskvat. 1601–1602 sõdis ka Liivimaal Rootsi vastu Poola kuninga Zygmunt III väe koosseisu kuulunud kasakaüksuses.

Galerii

Vaata ka 
Hetman Sagaidatšnõi

Viited 

Ukraina inimesed
Sündinud 1582
Surnud 1622