joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kirsti Laanemaa

Kirsti Laanemaa (tihti ekslikult Kristi Laanemaa; sündinud 17. oktoobril 1940) on eesti sisearhitekt.

Ta lõpetas Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri erialal 1966. aastal.

Laanemaa on kujundanud Sakala keskuse (Poliitharidusmaja), Tallinna Peapostkontori , Maarjamõisa psühhoneuroloogiahaigla talveaia (1988), Eesti Muusikaakadeemia hoone Rävala puiesteel, Projekteerijate Maja, Tallinna Kaubamaja juurdeehituse jpm. Ta oli ka üks Viru hotelli sisearhitektidest.

1981. aastal pälvis Kirsti Laanemaa (koos Aulo Padariga) ENSV Kunstnike Liidu 1981. aasta kujundajate aastapreemia B-preemia Eesti Projekti saali sisekujunduse eest.

Kirsti Laanemaa on Eesti Sisearhitektide Liidu ja Eesti Arhitektide Liidu liige.

Viited

Kirjandus
 Teele Tammeorg "Hüvasti, legendaarne postimaja ehk peapostkontori head ja vead" Eesti Päevaleht, 14. juuli 2008, lk. 10
 Rait Prääts "Kelle looming ei sobi homme?" Eesti Päevaleht 18. dets. 2006, lk 3
 "Projekteerijate maja ähvardab lammutamine" Eesti Ekspress, 15. juuni 2006, lk A6
 Karen Jagodin "Modernistlik ruumikontseptsioon ja nõukogude ideoloogia kohtuvad Viru hotellis" Rmt: Viisteist: Eesti Arhitektuurimuuseumi kogumik. Tallinn, 2006, lk 133-156
 Kirsti Laanemaa "Eesti Muusikaakadeemia sisekujundusest" Maja: Eesti arhitektuuri ajakiri = Estonian architectural review, 1/2000, lk 76-77

Välislingid
 Kirsti Laanemaa ESLi kodulehel

Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti sisearhitektid
Sündinud 1975
Tarmo Piirmets

Tarmo Piirmets (sündinud 22. detsembril 1974) on eesti sisearhitekt.

Ta lõpetas Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri erialal 1997. aastal.

Piirmets on kujundanud Bigbanki peakontori, kohvik-restorani Paprika, renoveeritud restorani Tuljak

Tarmo Piirmets on Eesti Sisearhitektide Liidu liige.

Tunnustus
2000 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Martti Siimanniga; kohvikklubi Spirit sisekujundus)
2011 Eesti Arhitektide Liidu aastapreemia (Tartu Tervishoiu Kõrgkooli sisekujundus)
2015 Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemia (2014–2015 parim näitus (näitus "Riik malelaual" ja õpikeskkond Maarjamäe lossi tallihoones) ja parim restoran (restoran NOA)
2015 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Jaak Huimerinnaga; Maarjamäe lossi tallihoone)

Viited

Välislingid
 Tarmo Piirmets ESLi kodulehel
 Tarmo Piirmets On aeg treenerit vahetada Sirp, 23.09.2016

Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti sisearhitektid
Sündinud 1974
Elavik

Elavik (elumaailm, eluilm) on isikuülene inimestevahelises suhtluses loodud tähenduslik keskkond. Elaviku vastand on süsteem ehk seadistu. Mõistet kasutatakse Edmund Husserli ja Jürgen Habermasi saksakeelse sõna Lebenswelt tõlkevastena.

Alates 2018. aastast on elaviku asemel artiklites kasutatud keeleliselt mugavamat mõistet elavus.

Vaata ka
omailm

Viited

Filosoofia
Rakke raamatukogu

Rakke raamatukogu (2018. aastani Rakke valla raamatukogu) on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Rakke alevikus. 

Raamatukogul on kaks teeninduspunkti: Liigvalla ja Salla.

Välislingid
 Raamatukogust Väike-Maarja valla kodulehel

Lääne-Viru maakonna raamatukogud
Väike-Maarja vald
Podzēni mõis

Podzēni mõis (saksa keeles Podsem, läti keeles Podzēnu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas Podzēnis.

Ajalugu

Selle mõisa ostis Jürgen Üxküllilt Gerdt Krüdener ja müüs aastal 1467 Ewold Patkullile 1300 Riia marga eest edasi. Patkullidelle kuulusid veel Pāpēni mõis, Vaidava mõis ja Ķieģeļi mõis. Podzēni jäi Ķieģeļi kõrvalmõisaks aastani  1750, mil see pärandi jaotamisel koos Vaidava mõisaga Margaretha Johanna von Albedylli valdusesse läks. Aastal 1778 ostis mõisad 50 200 taalri eest Magnus Johann von Bock. Aastal 1785 ostis mõisa 31 000 taalri eest Hermann George Wichmann, aastal 1792 pantis aga Christian von Ruhendorff Podzēni 30 000 taalri eest Gotthard  von Falckile. Aastal 1798 ostis pandiõigused 38 500 taalri eest Christian von Hübbenett. Aastal 1803 omandasid Jacob Christian von Sievers  ja tema abikaasa 42 000 rubla eest pandiõigused. Aastaks 1819 olid neist saanud mõisa omanikud ja nad pantisid selle 45 000 rubla eest Jacob Anton von Hübbenettile.

Jacob Anton von Hübbenett loovutas pandiõigused vahepeal oma vennale, ent ostis need siiski tagasi ja sai aastal 1837 mõisa omanikuks. Aastal 1864 ostis mõisa 64 000 rubla eest Theodor von Ganel. Aastal 1876 ostis mõisa Rudolph Heerwagen.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kaheksa adramaad, sellele allus 165 mees- ning 176 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus kaheksa adramaad, aastal 1823 aga 6 ja 1/17 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 6 ja 1/10, aastal 1881 aga 8 ja 11/80, lisaks allus mõisale 3 ja 51/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Ozoliņš (Ohsoling).

Viited

Kirjandus
Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. Lk 101-102 .

Valmiera piirkonna mõisad
Rubene kihelkond
Pāpēni mõis

Pāpēni mõis (saksa keeles Rosenblatt, varem Papendorf, läti keeles Pāpēnu muiža) oli rüütlimõis, hiljem Ķieģeļi kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonna Kocēni vallas.

Ajalugu
Mõisa varasem saksakeelne nimekuju on andnud Rubene kihelkonnale selle saksakeelse nime. Aastal 1468 müüsid Hans ja Dietrich von Rosen Andreas Patkullile  kaks küla, kes omandasid ka Hans ja Arend Papendorfile kuulunud mõisa. Hiljem hakkas see koos Podzēni ja Vaidava mõisaga kuuluma Patkullide valduses olevasse Ķieģeļi mõisade rühma. Aastal 1682 loovutas Johann Reinhold von Patkul (1660−1707) pandimõisa 1833 taalri eest oma õele Christine Elisabeth von Kursellile. See loovutas mõisa pandiõigused omakorda sama summa eest aastal 1709 Wilhelm Schleyerile (1668−1744). Seejärel sai mõisa omanikuks Helene von Klüver (sündinud Rehbinder), kelle tütar Margaretha Elisabeth (1713−?) mõisa abielu teel Krüdeneride suguvõsa valdusesse viis.

Aastal 1738 loovutas Ķieģeļi mõisa omanik Karl Gustav von Patkul (1686−1750) mõisa ametlikult Krüdeneridele. Aastal 1796 ostis mõisa vabahärra Otto Christoph von Budberg, misjärel Pāpēnist sai Ķieģeļi kõrvalmõis.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/8 adramaad, sellele allus 43 mees- ja 49 naishinge. Aastal 1734 oli mõisa suurus  1 ja 1/8 adramaad, aastal 1757 aga 2 ja 3/8 adramaad. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 1/3 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 1/5, aastal 1881 aga 2 ja 42/80, lisaks allus mõisale 1 ja 37/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad
Mõisale kuulus aastal 1816 üks karjamõis: Sprestul.

Viited

Kirjandus
Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. Lk 103 .

Valmiera piirkonna mõisad
Rubene kihelkond
Veļķi mõis (Rubene kihelkond)

Veļķi mõis (saksa keeles Welkenhof, läti keeles Veļķu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Vaidava vallas Vaidavas, peahoone asub aadressil Skolas iela 5.

Ajalugu
Mõisa esimene teadaolev omanik oli Dietrich Völckersahm. Aastal 1577 tapsid ülestõusnud talupojad maha peakogu Völckersahmide pere, ellu jäi vaid tema vennapoeg Johann, kes asus aastal 1626  endale mõisa omandiõigust taotlema. Poola võimu ajal kuulus mõis Võnnu staarostitele, seejärel Võnnu piiskoppidele. Gustav II Adolf andis selle kantsler krahv Axel Oxenstiernale, ent aastal 1634 läks mõis taas Völckersahmide (Johanni pojad Christoph ja Meinhold) valdusesse. Aastal 1727 ostis selle Giesbert von Reutern (1700−1728), kes selle aga kohe Dietrich von Zimmermannile (1681−1740) edasi müüs. Pärast tolle poja surma päris selle Dietrichi tütar Margaretha Johanna von Albedyll (1724−?), kes müüs mõisa aastal 1751 4200 taalri eest Christian George von Willemsenile (suri pärast 1767). Aastal 1781 kuulus mõis kapten Christer Johann von Glasenappile. Aastal 1809 pantisid Carl Gustav von Bergi pärijad mõisa 10 000 taalri eest Adam Krögerile.

Aastal 1825 omandas mõisa 8000 rubla eest Friedrich Traugott Liborius von Bergmann (1777−1845). Aastal 1833 ostis mõisa temalt 9000 rubla eest Samuel Wilhelm von Kade (1798−1850). Too müüs aastal 1842 mõisa 12 410 rubla eest Karl Johann von Sengbuschile (1800−1893). Aastal 1852 pantis see mõisa 14 500 rubla eest Ernst Leopold Johann Haussele (1825−?), kes kolm aastat hiljem pandiõiguse 20 800 rubla eest parun Eugen von Fölckersahmile loovutas. See müüs õiguse omakorda kaks aastat hiljem 25 000 rubla eest Julius Eckardtile, kes selle sama hinna eest aastal 1858 Fromhold Daniel von Braunschweigile (1818−?) loovutas. Too müüs aastal 1859 pandiõigused 26 500 rubla eest Ulrich Georg von Hohenhausenile (1803−1878), ent aastal 1861 ostis Karl von Sengbusch mõisa jälle pandist välja. Aastal 1880 ostis mõisa 39 200 rubla eest Johann Gustav Jürgensohn. 1892. aastal kuulus see Carl Julius Kochile (1847−1925) ja seejärel alates 1900. aastast vabahärra Leon Freytag von Loringhovenile.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 7/8 adramaad, sellele allus 61 mees- ning 70 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Vaidava mõisaga 24 ja 1/2 adramaad, aastal 1688 oli adramaid 35 ja 5/8. Aastal 1757 oli mõisa suurus 1 ja 7/8 adramaad, aastal 1823 aga 2 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 1/2, aastal 1881 aga 73/80, lisaks allus mõisale 2 ja 42/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.

Viited

Kirjandus
Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Erster Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1836. Lk 102-103 .
Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 61.

Valmiera piirkonna mõisad
Volmari kreis
Rubene kihelkond
Mazbrenguļi mõis

Mazbrenguļi mõis (saksa keeles Klein-Wrangelshof, varem Urumpae, läti keeles Mazbrenguļu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Dikļi kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Läti Valmiera piirkonda Dikļi valda Mazbrenguļi küla aladele.

Ajalugu
Esimene teadaolev omanik oli 1638. aastal Jören Skytte. Hiljem sai selle omanikuks Jöreni tütrega abiellunud Michael Struberg (a-st 1645 Cronstierna) (suri 1677), kes selle 1650. aastal 4000 taalri eest Harald Bengtsson Igelströmile (1604−1677) müüs. Aastal 1684 kuulus mõis tema pärijatele, kelle ajal see vabastati reduktsioonist. Neilt ostis selle Christian von Ceumern. Aastal 1726 müüs Paul Christoph von Ceumern (~1693−1761) mõisa 2600 taalri eest Johann Heinrich von Reinickele (suri 1738). Tema surma järel päris selle tema õemees kapten Christoph Wilhelm Oberhof (suri pärast 1742). Aastal 1761 ostis selle tema tütrelt Anna Dorothea Oberhofilt (1735−1797) 8500 taalri eest Friedrich von Völckersahm, tema leselt Auguste Helena von Völckersahmilt (sündinud Freytag von Loringhoven) ostis selle 1787. aastal omakorda 10 000 taalri eest Otto Gustav Wenzel. Aastal 1794 ostis selle 15050 taalri eest von Karl Andreas von Seidlitz (~1745−1811), kes selle juba aastal 1797 pantis 22 000 taalri eest Johann Ernst Bahlile. Too loovutas pandiõiguse aastal 1805 Moritz von Gersdorffile, kes maksis talle 18 000 taalrit. Järgmine pandiõiguse omanik oli Johann Ludwig Ferdinand von Cube (1788−1855), kes omandas selle 8300 rubla eest selle juunis 1816 ja loovutas siis sama aasta septembris 9500 rubla eest Ernst Andreas Hagenile (u 1767−1846). Tolle pärandi jagamisel läks pandiõigus aastal 1852 Eduard Johann Hagenile (1811−1869), Eduardi surma järel aga tema kahele pojale Oskar Georg Eduard Hagenile (1854−pärast 1887) ja Arthur Theodor Nikolai Hagenile (1855−?). Aastal 1877 lõppes pandileping ja mõisa omandas 60 000 rubla eest viimane, ostes nii välja venna osa. 1900. aastal kuulus mõis Georg von Gersdorffile. 1909. aastal omandas selle parun Alexander Peter August Georg von Maydell (1879−1940). Viimane valdaja oli 1917−1920 Carlos Woldemar Harald von Rathlef (1878−1944).

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3 ja 1/2 adramaad, sellele allus 58 mees- ja 72 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 3 ja 1/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid kolm, aastal 1757 aga 3 ja 1/2. Aastal 1823 oli mõisa suurus 2 ja 1/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 1/10, aastal 1881 aga 1 ja 30/80, lisaks 3 ja 56/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.

Varia
Mõisaomanik Ernst Andrease Hageni üks poegadest oli maalikunstnik August Matthias Hagen. 1824. aastal sündis mõisas August Matthias Hageni tütar Julie Wilhelmine Hagen-Schwarz, kellest sai samuti tuntud maalikunstnik.

Viited

Välislingid 
 Mõisa maade kaart

Valmiera piirkonna mõisad
Volmari kreis
Dikļi kihelkond
Maydellide mõisad
Parva Liga

Parva Liga (bulgaaria keeles Първа професионална футболна лига, lühendatult A PFG) on Bulgaaria jalgpalli kõrgeim liiga.

Alates hooajast 2022–23 mängib liigas 16 klubi. Enne seda mängis liigas 14 klubi.

Bulgaaria liigas on domineerinud Sofia klubid. Neljast edukamast klubist kolm on pärit Sofiast. Kõige edukam on 31 tiitliga Sofia CSKA, järgnevad 26 võiduga Sofia Levski, 11 võiduga Razgradi Ludogorets ja seitsme võiduga Sofia Slavia.

Klubid 
Hooajal 2022–23 mängivad liigas järgmised klubid:

Arda
Beroe
Plovdivi Botev
Vratsa Botev
Cherno More
CSKA
CSKA 1948
Hebar

Levski
Plovdivi Lokomotiv
Sofia Lokomotiv
Ludogorets
Pirin
Sofia Septemvri
Slavia
Varna Spartak

Meistrid

Eesti mängijad 
 Joel Lindpere (Sofia CSKA, 2005)
 Eduard Ratnikov (Beroe, 2005–2007)
 Daniil Ratnikov (Varna Cherno More, 2010–2011)
 Artjom Artjunin (Etar, 2018–2019)
 Bogdan Vaštšuk (Sofia Levski, 2018–2019)
 Nikita Baranov (Beroe, 2019)
 Edgar Tur (Vratsa Botev, 2019)
 Karol Mets (Sofia CSKA, 2021)

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Bulgaaria jalgpall
Betrideildin

Betrideildin on Fääri saarte jalgpalli kõrgeim liiga.

Liiga asutati 1942. aastal nime all Meistaradeildin. Praeguse nime sai liiga 2018. aastal. Aastatel 2012–2017 kandis liiga nimetust Effodeildin.

Liigas mängib kümme klubi. Hooaja lõpus langevad kaks viimast klubi esiliigasse 1. deild ja esiliiga kaks parimat klubi tõusevad kõrgliigasse. Kõrgliiga kõik klubid on poolprofessionaalsed.

Ajaloo jooksul on Fääri saarte meistriks tulnud kolmteist klubi. Kõige edukamad on olnud Havnar Bóltfelag (23 tiitlit), Klaksvíkar Ítróttarfelag (18 tiitlit) ja B36 Tórshavn (11 tiitlit).

Klubid 
2020. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:

Jalgpalliliigad
Fääri saarte jalgpall
League of Ireland Premier Division

League of Ireland Premier Division (iiri keeles Príomhroinn Sraith na hÉireann, sponsori järgi tuntud kui SSE Airtricity League Premier Division) on Iirimaa jalgpalli kõrgeim liiga.

Liiga loodi 1985. aastal pärast Iirimaa jalgpalli liigasüsteemi ümberkorraldust. Alates 2003. aastast peetakse ühe liigahooaja mängud ühe aasta sees.

Enim kordi on liiga võitnud Dundalk FC (kokku kaheksa korda). Kokku on liiga võitnud üheksa klubi.

Klubid 
2022. aasta hooajal mängivad liigas järgmised kümme klubi:

Meistrid 

 1985–1986 Shamrock Rovers
 1986–1987 Shamrock Rovers
 1987–1988 Dundalk
 1988–1989 Derry City
 1989–1990 St Patrick's Athletic
 1990–1991 Dundalk
 1991–1992 Shelbourne
 1992–1993 Cork City
 1993–1994 Shamrock Rovers
 1994–1995 Dundalk
 1995–1996 St Patrick's Athletic
 1996–1997 Derry City
 1997–1998 St Patrick's Athletic

 1998–1999 St Patrick's Athletic
 1999–2000 Shelbourne
 2000–2001 Bohemians
 2001–2002 Shelbourne
 2002–2003 Bohemians
 2003 Shelbourne
 2004 Shelbourne
 2005 Cork City
 2006 Shelbourne
 2007 Drogheda United
 2008 Bohemians
 2009 Bohemians

 2010 Shamrock Rovers
 2011 Shamrock Rovers
 2012 Sligo Rovers
 2013 St Patrick's Athletic
 2014 Dundalk
 2015 Dundalk
 2016 Dundalk
 2017 Cork City
 2018 Dundalk
 2019 Dundalk
 2020 Shamrock Rovers
 2021 Shamrock Rovers

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Iirimaa jalgpall
Aadu Mutsu

Aadu Mutsu  (kodanikunimega Mutso 18. september 1913 Tartu – 8. september 1993 Tallinn) oli eesti džässmuusik ja helilooja.

Elukäik 
Õppis Kaarli gümnaasiumis, Ella Hirschi eramuusikakoolis 1927–1930 ja Tallinna Konservatooriumis Mohrfeldt-Witoli klaveriklassis 1928–1929.

1930ndatest osales Tallinna džässielus erinevates koosseisudes, näiteks Side Bonzo Band, Strong Hard Rodgers, Kuldne 7, Merry Pipers jt.

Septembrist 1943 kuni novembrini 1945 teenis ta Punaarmee Sanitaarehituse polgus nr 381 muusikuna.

Pärast Teist maailmasõda mängis erinevate Tallinna kohvikute ja restoranide ansamblites.

Publikatsioonid 
 Mutsu, Aadu 1991. Happy days are here again. Kultuur ja Elu 5-10 [Kultuur ja Elu Raamatukogu]

Isiklikku 
Aadu Mutsu sündis Marie ja Taavet Mutsu teise lapsena, tema tütar on graafik Marju Mutsu ja poeg Aadu Mutso.

Välislingid 
 Aadu Mutsu looming Soundcloudis
 https://kultuur.postimees.ee/3449397/see-algas-the-murphy-bandist?utm_source
 http://epl.delfi.ee/news/melu/kuidas-tuli-dzass-eestisse?id=51190640
 https://www.folklore.ee/tagused/nr41/lauk.pdf
 https://www.etis.ee/Portal/Publications/Display/f4a6add2-2052-4e68-bbcb-1518f7ae519f
 http://kultuur.elu.ee/ke498_kohvikud.htm

Eesti muusikud
Eesti heliloojad
Sündinud 1913
Ligat Ha'Al

Ligat Ha'Al (heebrea keeles ליגת העל) on Iisraeli jalgpalli kõrgeim liiga.

Jalgpalliliigad
Iisraeli jalgpall
Protáthlima A΄ Katigorías

Protáthlima A΄ Katigorías (kreeka tähestikus Πρωτάθλημα Α΄ Κατηγορίας), tuntud ka sponsornimega Protáthlima Cyta on Küprose jalgpalli kõrgeim liiga.

Liiga asutati 1934. aastal. Esimesena klubina tuli Küprose meistriks hooajal 1934–35 Trust. Kokku on tulnud Küprose meistriks kümme klubi. Kõige edukamad klubid on 28 võiduga APOEL, 21 võiduga Omonia ja 13 võiduga Anorthosis.

Liigas mängib 12 klubi. Liigahooaeg kestab augustist maini.

Klubid 
Hooajal 2021–22 mängivad liigas järgmised klubid:

 AEK Larnaca
AEL Limassol
Anorthosis
APOEL
Apollon
Aris

Doxa
Ethnikós
Olympiakos
Omonia
PAEEK
Pafos

Meistrid

Liigas mänginud Eesti jalgpallureid
Artur Kotenko – AE Páfou (2010–2011)
Andres Oper – AEK Larnaca (2010–2011), Nea Salamina (2012–2013)
Ats Purje – AE Páfou (2010–2011), Ethnikos Achna FC (2011)
Andrei Stepanov – Aris Limassol F.C. (2012)
Martin Vunk – Nea Salamina (2011–2012)

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Küprose jalgpall
Liga I

Liga I on Rumeenia jalgpalli kõrgeim liiga.

Liga I loodi 1909. aastal. Esimesel hooajal osales liigas vaid kolm klubi ja meistriks tuli Bukaresti Olympia. Enne hooaega 2006–07 kandis liiga nime Divizia A.

Kokku on Rumeenia meistriks tulnud 32 klubi. Ligi kaks kolmandikku kõigist tiitlitest on läinud Bukaresti. Kõige edukamad klubid on 26 võiduga FCSB ja 18 võiduga Bukaresti Dinamo. Kaheksal korral on võitnud CFR Cluj, mis on edukaim klubi väljaspool Bukaresti.

Klubid 
Hooajal 2022–23 mängivad liigas järgmised klubid:

Argeș Pitești
Botoșani
CFR Cluj
Chindia Târgoviște
Farul Constanța
FCSB
FC U Craiova
Hermannstadt

Mioveni
Ploiești Petrolul
Bukaresti Rapid
Sepsi OSK
Universitatea Cluj
Universitatea Craiova
UTA Arad
Voluntari

Liigas mänginud Eesti jalgpallureid
Ilja Antonov – FC Hermannstadt – 2018–2019
Artjom Artjunin – FC Brașov – 2014–2015
Vitali Gussev – Astra Ploiești – 2009–2010
Mattias Käit – Bukaresti Rapid – 2021–
Sergei Lepmets – Concordia Chiajna, Ceahlăul Piatra Neamț – 2012–2013
Eino Puri – FC Botoșani – 2013–2014
Eduard Ratnikov – Oțelul Galați – 2007–2008
Joonas Tamm – FCSB – 2022–

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Rumeenia jalgpall
Superliga (Serbia)

SuperLiga on Serbia jalgpalli kõrgeim liiga. Liigas mängib 16 klubi.

Liiga on loodud 2006. aastal, asendades Serbia ja Montenegro kõrgliiga.

Kõik meistritiitlid on jagunenud kahe klubi, Crvena zvezda ja Partizani vahel. Mõlemad klubid on tulnud Serbia meistriks kaheksa korda.

Klubid 
Hooajal 2022–23 mängivad liigas järgmised klubid:

Crvena zvezda
Čukarički
Javor
Kolubara
Mladost GAT
Lučani Mladost
Napredak
Novi Pazar

Partizan
Radnički 1923
Radnički
Radnik
Spartak
TSC
Vojvodina
Voždovac

Meistrid 

 2006–07 – Crvena zvezda
 2007–08 – Partizan
 2008–09 – Partizan
 2009–10 – Partizan
 2010–11 – Partizan
 2011–12 – Partizan
 2012–13 – Partizan
 2013–14 – Crvena zvezda

 2014–15 – Partizan
 2015–16 – Crvena zvezda
 2016–17 – Partizan
 2017–18 – Crvena zvezda
 2018–19 – Crvena zvezda
 2019–20 – Crvena zvezda
 2020–21 – Crvena zvezda
 2021–22 – Crvena zvezda

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Serbia jalgpall
Superliga (Slovakkia)

Superliga (tuntud ka kui Fortuna liga) on Slovakkia jalgpalli kõrgeim liiga.

See loodi 1993. aastal pärast Tšehhoslovakkia lagunemist. Esimesena võitis Slovakkia kõrgliiga Bratislava ŠK Slovan, kes tulnud ka enim kordi Slovakkia meistriks (kokku 12 korda). Slovakkia meistriks on tulnud kokku veel seitse klubi. Slovanile järgneb seitsme võiduga Žilina, ülejäänud klubid pole võitnud rohkem kui kahel korral.

Liigas mängib kokku 12 klubi.

Klubid 
Hooajal 2022–23 mängivad liigas järgmised klubid:

Dukla
Dunajská Streda DAC
Ružomberok
Skalica
Slovan
Tranva Spartak

Liptovský Mikuláši Tatran
Trenčín
Michalovce Zemplín
Železiarne
Zlaté Moravce
Žilina

Meistrid

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Slovakkia jalgpall
Scottish Premiership

Scottish Premiership on Šotimaa jalgpalli kõrgeim liiga.

Liiga loodi 2013. aastal asendamaks Scottish Premier League'ii.

Alates 2014. aastast on üheksal korral Šotimaa meistriks tulnud Celtic ja ühel korral Rangers.

Klubid 
Hooajal 2022–2023 mängivad liigas järgmised 12 klubi:

Aberdeen
Celtic
Dundee United
Hamilton Academical
Hibernian
Kilmarnock

Livingston
Motherwell
Rangers
Ross County
St Johnstone
St Mirren

Tulemused

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Šotimaa jalgpall
Super League (Šveits)

Super League on Šveitsi jalgpalli kõrgeim liiga.

Liiga on asutatud 1898. aastal. Praeguse formaadi sai see hooajal 2003/04.

Šveitsi meistriks on tulnud kokku 19 klubi. Kõige edukamad on 27 võiduga Grasshopper, 20 võiduga Basel, 17 võiduga Servette, 15 võiduga Young Boys ja 13 võiduga Zürich.

Klubid 
Hooajal 2022–23 mängivad liigas järgmised 10 klubi:

Eesti mängijad 
 Karol Mets – FC Zürich (2022–)

Välislingid 
 Ametlik koduleht (saksa keeles)

Jalgpalliliigad
Šveitsi jalgpall
Rae külanõukogu

Rae külanõukogu (enne 1963 Lagedi külanõukogu, seejärel Sommerlingi külanõukogu) oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945. Külanõukogu pindala oli 181 km² (1977).

Viited

Eesti NSV külanõukogud
Harju rajoon
Tarvastu külanõukogu

Tarvastu külanõukogu (aastani 1951 Muku külanõukogu, 1951-1975 Koidu külanõukogu) oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Tarvastu vallas. Külanõukogu pindala oli 409 km² (1977).

Viited

Eesti NSV külanõukogud
Viljandi rajoon
Süper Lig

Süper Lig on Türgi jalgpalli kõrgeim liiga.

Süper Ligi ajaloo jooksul on Türgi meistriks tulnud kuus klubi. Suurema osa tiitlitest on jagunenud kolme suurklubi vahel, kelleks on Galatasaray (22), Fenerbahçe (19) ja Beşiktaş (16). Seitsmel korral on võitnud veel Trabzonspor ning ühel korral Bursaspor ja İstanbul Başakşehir.

Klubid 
Hooajal 2022–2023 mängivad kõrgliigas järgmised 19 klubi:

Meistrid 

 1957: Beşiktaş JK
 1958: Beşiktaş JK
 1959: Fenerbahçe SK
 1960: Beşiktaş JK
 1961: Fenerbahçe SK
 1962: Galatasaray SK
 1963: Galatasaray SK
 1964: Fenerbahçe SK
 1965: Fenerbahçe SK
 1966: Beşiktaş JK
 1967: Beşiktaş JK
 1968: Fenerbahçe SK
 1969: Galatasaray SK
 1970: Fenerbahçe SK
 1971: Galatasaray SK
 1972: Galatasaray SK
 1973: Galatasaray SK

 1974: Fenerbahçe SK
 1975: Fenerbahçe SK
 1976: Trabzonspor
 1977: Trabzonspor
 1978: Fenerbahçe SK
 1979: Trabzonspor
 1980: Trabzonspor
 1981: Trabzonspor
 1982: Beşiktaş JK
 1983: Fenerbahçe SK
 1984: Trabzonspor
 1985: Fenerbahçe SK
 1986: Beşiktaş JK
 1987: Galatasaray SK
 1988: Galatasaray SK
 1989: Fenerbahçe SK

 1990: Beşiktaş JK
 1991: Beşiktaş JK
 1992: Beşiktaş JK
 1993: Galatasaray SK
 1994: Galatasaray SK
 1995: Beşiktaş JK
 1996: Fenerbahçe SK
 1997: Galatasaray SK
 1998: Galatasaray SK
 1999: Galatasaray SK
 2000: Galatasaray SK
 2001: Fenerbahçe SK
 2002: Galatasaray SK
 2003: Beşiktaş JK
 2004: Fenerbahçe SK
 2005: Fenerbahçe SK

 2006: Galatasaray SK
 2007: Fenerbahçe SK
 2008: Galatasaray SK
 2009: Beşiktaş JK
 2010: Bursaspor
 2011: Fenerbahçe SK
 2012: Galatasaray SK
 2013: Galatasaray SK
 2014: Fenerbahçe SK
 2015: Galatasaray SK
 2016: Beşiktaş JK
 2017: Beşiktaş JK
 2018: Galatasaray SK
 2019: Galatasaray SK
 2020: İstanbul Başakşehir
 2021: Beşiktaş JK
 2022: Trabzonspor

Statistika

Suurimad väravakütid

Seisuga 15. mai 2021

Enim mänge

Seisuga 15. mai 2021

 Paksus kirjas on mängijad, kes mängivad praeguseni Süper Ligis.

Liigas mänginud Eesti jalgpallurid
 Pavel Londak – Bucaspor 2011

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Türgi jalgpall
Premjer-Liga

Premjer-Liga (ukraina keeles Прем'єр-ліга) on Ukraina jalgpalli kõrgeim liiga.

Liigas mängib 16 klubi.

1992. aastal tuli esimeseks Ukraina meistriks Simferopoli Tavrija. Pärast seda on kõik meistritiitlid jagunenud kahe klubi vahel: 16 korda on võitnud Kiievi Dinamo ja 13 korda Donetski Šahtar.

Klubid 
Hooajal 2021–22 mängivad liigas järgmised klubid:

Tšernigivi Desna
Kiievi Dinamo
Dnipro-1
Petrove Inhulets
Kovalivka Kolos
FK Lviv
FK Mariupol
Harkivi Metalist 1925

FK Mõnai
FK Oleksandrija
Lvivi Ruh
Donetski Šahtar
Odessa Tšornomorets
Luganski Zorja
Rivne Veres
Poltava Vorskla

Liigas mänginud Eesti jalgpallureid 
 Stanislav Kitto – Luganski Zorja (1995–1996)
 Jevgeni Novikov – Kirovogradi Zirka (2003–2004)
 Taavi Rähn – Lutski Volõn (2003–2006)
 Sergei Zenjov – Lvivi Karpatõ (2008–2014)
 Joonas Tamm – Tšernigivi Desna (2020–2021) ja Poltava Vorskla (2021–)
 Mihkel Ainsalu – Lviv (2020)
 Vladislav Kreida – Rivne Veres (2022–)

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Ukraina jalgpall
Northrop Grumman RQ-4 Global Hawk

Northrop Grumman RQ-4 Global Hawk, ka Tier II+ (arendamisjärgus), on mehitamata (UAV) vaatluslennuk.

Peamised kasutajad on USAF, NASA ja NATO.

Viited

Välislingid

RQ-4 Global Hawk U.S. Air Force fact sheet
A look at Nato's new spy drones, BBC, 18. jaanuar 2020 (video 2:32)
Ameerika Ühendriikide relvad
Luurelennukid
Alina Tubli

Alina Tubli (sündinud 10. juulil 1989) on Eesti poliitik.

Haridus 
Ta on õppinud Vinni-Pajusti Gümnaasiumis, Tallinna Majanduskoolis personalijuhtimise kallakuga sekretäritöö erialal ning Tallinna Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi haldus- ja ärikorralduse eriala (2013–...).

Töökäik 

 2009–2013 Tallinna abilinnapea Merike Martinsoni abi
 2013–2014 Tallinna botaanikaaia büroojuht
 2014–2016 Riigikogu aseesimehe Jüri Ratase abi
 24.11.2016–28.11.2017 Eesti peaministri Jüri Ratase nõunik 
 28.11.2017–13.05.2019 Pirita linnaosavanem

Poliitiline tegevus
Tubli astus Keskerakonda 2011. aastal. 2013. aastal lahkus ta Keskerakonnast vastuolude tõttu Edgar Savisaarega. 2016. aasta juulis astus Tubli uuesti Keskerakonda.

Tubli kuulus 2011. aastast Keskerakonna Noortekokku, juhtides seal Mustamäe kesknoorte klubi ning kuuludes juhatusse. 2016. aastal valiti Tubli Keskerakonna Noortekogu esimeheks.

2015–2016 kuulus Tubli Tallinna linna noortevolikokku ning juhtis hariduskomisjoni.

2016. aasta sügisel korraldas Tubli oma MTÜ-ga Tallinna Kultuurikatlas tasuta raamatute laada, kus koguti annetusi vähiravifondile Kingitud Elu. 

2016–2017 kuulus Tubli Eesti Keskerakonna juhatusse, alates 2017. aastast kuulub Eesti Keskerakonna volikokku.

Oli 2016–2017 peaminister Jüri Ratase nõunik, mil tema peamised tööülesanded olid peaministri nõustamine noortepoliitika valdkonnas ning tööalaste ürituste ja peaministri siseriiklike ringreiside korraldamine.

2017. aasta sügisel kinnitas Tallinna Linnavolikogu Alina Tubli Pirita linnaosavanemaks. 

Varem samal aastal oli ta sattunud skandaali, kuna oli erakonnakaaslaste kohta saatnud piinlikke sõnumeid.

Muu liikmesus 
 erakonna Eesti Keskerakond liige (30.01.2011–13.09.2013 ja 21.07.2016–tänaseni) 
 Keskerakonna Noortekogu liige
 Eesti Karskusseltsi liige
 Tallinna linna noortevolikogu liige ja hariduskomisjoni esimees 2014–2015
 MTÜ Raamat Rahvale esimees alates 2016. aastast

Viited

Välislingid 
 "Vikerhommik. Uus Pirita linnaosavanem Alina Tubli", Vikerraadio, 21. november 2017

Eesti Keskerakonna poliitikud
Eesti ametnikud
Tallinna Majanduskooli vilistlased
Sündinud 1989
Kärevere külanõukogu

Kärevere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.

Kärevere külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Laeva vallas. Külanõukogu keskus asus Kärevere asunduses.

Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kärevere külanõukogu 1950 septembris Tartu rajooni koosseisu.

1954 juunis liideti Kärevere külanõukoguga likvideeritud Laeva külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides "Emajõe",
"Arengu" ja А. H. Tammsaare nimeline kolhoos ning Eesti NSV Teaduste Akadeemia Tähtvere Katsebaasi osakond. Külanõukogu keskus asus Kärevere külas.

1968. aastal nimetati Kärevere külanõukogu ümber Laeva külanõukoguks.

Viited

Eesti NSV külanõukogud
Tartu rajoon
David Buss

David M. Buss on (sündinud 14. aprillil 1953) on USA psühholoog. 

Ta on uurinud muu hulgas partnerieelistusi evolutsioonilise psühholoogia vaatekohast.

Publikatsioone

The Evolution Of Desire: Strategies Of Human Mating, Basic Books 1995, ISBN 978-0-465-02143-7
D. M. Buss, N. Malamuth. Sex, Power, Conflict: Evolutionary and Feminist Perspectives. Oxford University Press, USA, 1996, ISBN 978-0-19-510357-1
Dangerous Passion: Why Jealousy Is As Necessary As Love and Sex, Diane Pub Co 2000, ISBN 978-0-7567-6548-4
The Dangerous Passion: Why Jealousy is Necessary in Love and Sex, Bloomsbury Publishing PLC 2001, ISBN 978-0-7475-5360-1
The Handbook of Evolutionary Psychology, Wiley 2005. ISBN 978-0-471-26403-3
The Murderer Next Door: Why the Mind Is Designed to Kill, Penguin 2006, ISBN 978-0-14-303705-7
C. M. Meston, D. M. Buss. Why Women Have Sex: Understanding Sexual Motivations from Adventure to Revenge, Times Books 2009, ISBN 0-8050-8834-2
Daniel Conroy-Beam, Cari D. Goetz, David M. Buss. What predicts romantic relationship satisfaction and mate retention intensity: mate preference fulfillment or mate value discrepancies? – Evolution and Human Behavior', 2016, kd 37, nr 6, lk 440–448.
Mons Bendixen, Kelly Asao, Joy P. Wyckoff, David M. Buss, Leif Edward Ottesen Kennair. Sexual regret in US and Norway: Effects of culture and individual differences in religiosity and mating strategy. – Personality and Individual Differences, 2017, kd 116, lk 246–251.
David M. Buss, Mike Abrams. Jealousy, Infidelity, and the Difficulty of Diagnosing Pathology: A CBT Approach to Coping with Sexual Betrayal and the Green-Eyed Monster. – Journal of Rational-Emotive & Cognitive-Behavior Therapy, 2017, kd 35, nr 2, lk 150–172.
David M. Buss, Cari Goetz, Joshua D. Duntley, Kelly Asao, Daniel Conroy-Beam. The mate switching hypothesis. – Personality and Individual Differences, 2017, kd 104, lk 143–149.
Daniel Conroy-Beam, David M. Buss. Euclidean distances discriminatively predict short-term and long-term attraction to potential mates. – Evolution and Human Behavior, 2017, kd 38, nr 4, lk 442–451.

Kirjandus
Lewis Barker. Teaching Evolutionary Psychology: An Interview With David M. Buss. – Teaching of Psychology, 2006, kd 33, nr 1, lk 69-76.
Karen Olsson. Human mate selection in a many-splendored thing. – Texas Monthly, 2007, kd 35, nr 6, lk 138-255.
 David J. Buller. Four Fallacies of Pop Evolutionary Psychology. – Scientific American, 2009, kd 300, nr 1, lk 74-81.
Chuck Hustmyre, Jay Dixit. Marked for Mayhem. – Psychology Today'', 2009, kd 42, nr 1, lk 80-83.

Ameerika Ühendriikide psühholoogid
Sündinud 1953
Jacinda Ardern

Jacinda Kate Laurell Ardern (sündinud 26. juulil 1980 Hamiltonis) on Uus-Meremaa poliitik ja  alates 26. oktoobrist 2017 Uus-Meremaa peaminister. 

Ta sündis aastal 1980 Hamiltonis. Ardern kuulub alates 1997. aastast Uus-Meremaa Tööparteisse. Ta lõpetas aastal 2001 Waikato ülikooli politoloogia bakalaureusena. Ta alustas karjääri teadlasena tollase peaministri Helen Clarki büroos. Hiljem töötas ta Londonis Cabinet Office'i ja Noorte Sotsialistide Rahvusvahelise Liidu heaks. 2008. aastal valiti Ardern Uus-Meremaa parlamenti.

2017. aastal valiti ta Tööpartei asejuhiks ning viis kuud hiljem sai ta Tööpartei juhiks. 2017. aasta parlamendivalimiste järel moodustasid Tööpartei, Uus-Meremaa Esimesena ning Uus-Meremaa Rohelised valitsuse ning Ardernist sai peaminister. 2020. aasta parlamendivalimised võitis ülekaalukalt Tööpartei ning Ardern sai teise ametiaja.

Isiklikku 
Tema elukaaslane on Clarke Gayford. 21. juunil 2018 sündis neil esiklaps (tütar); ta on ajaloo jooksul teine naispeaminister, kes oma ametiajal sünnitas (esimene oli aastal 1990 Pakistani peaminister Benazir Bhutto).

Viited

Uus-Meremaa peaministrid
Uus-Meremaa poliitikud
Sündinud 1980
Grotowski

Grotowski on poola perekonnanimi.

Nime kandjaid
 Aleksander Grotowski (1952–), poola helilooja
 Alfons Grotowski  (1833–1922), poola sanitaarinsener, Varssavi veevarustuse ja kanalisatsiooni rajaja
 Bolesław Grotowski (1864–1914), poola õpetaja Rawiczite aadlisuguvõsast. Rzeszówi Esimese Linnagümnaasiumi professor, kindral Erazm Grotowski vend, sõjaväelase Marian Grotowski (1898–1968) ja jurist Jerzy Grotowski (1895–1979) isa
 Erazm Grotowski (1865–1942), Poola diviisikindral Rawiczite aadlisuguvõsast, Bolesław Grotowski vend
 Henryk Grotowski (1949–), poola hokimängija
 Jerzy Grotowski (1933–1999), poola lavastaja, teatrijuht ja -teoreetik, tuumafüüsik Kazimierz Grotowski vend
 Jerzy Grotowski (1895–1979), poola jurist, prokurör ja advokaat, Bolesław Grotowski poeg, Stanisław Bolesław Grotowski (1937–2010) ja Maria Krystyna Dryla isa
 Kazimierz Grotowski (1930–2017), poola tuumafüüsik, prof. dr hab., Krakówi Jagiello Ülikooli õppejõud, teatrijuht Jerzy Grotowski (1933–1999) vend
 Leon Grotowski (1834–), poola poliitik, Austria keisririigi parlamendisaadik
 Marek Stanisław Grotowski (1974–2016), ärikonsultant ja sporditreener, Stanisław Bolesław Grotowski poeg
 Marian Grotowski (1882–1951), poola füüsik, Vaba Poola Ülikooli professor, Łódzi ülikooli prorektor, Żelisław Grotowski vend
 Marian Grotowski (1898–1968), poola metsandusinsener ja sõjaväelane, Poola armee sapöörikapten, Kazimierz ja Jerzy Grotowski isa, jurist Jerzy Grotowski (1895–1979) vend
 Paweł Jerzy Grotowski (1970–), poola informaatik ja programmeerija, Stanisław Bolesław Grotowski poeg
 Rafał Grotowski (1973–), poola maahokimängija
 Stanisław Bolesław Grotowski (1937–2010), poola mehaanikainsener, jurist Jerzy Grotowski (1895–1979) vend, Marek Grotowski ja Paweł Jerzy Grotowski isa
 Steve Grotowski (1982–) Briti rannavõrkpallur, Henryk Grotowski poeg
 Żelisław Grotowski (1878–1937) – poola tööstusajaloolane, majandusteaduse doktor, Rapperswili Poola Muuseumi raamatukoguhoidja, füüsik Marian Grotowski (1882–1951) vend

Perekonnanimed
Blome mõis (Liepupe kihelkond)

Blome mõis (saksa keeles Kulsdorf, läti keeles Blomes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Mõisakompleks asub tänapäeval Lätis Limbaži piirkonnas Viļķene vallas Blome küla aladel.

Ajalugu 

Mõisa varasem ajalugu on seotud Rozbeķi vasallilinnusega, kuuludes Üxküllidele.  1437 müüsid 3 venda Kudezelli linnuse Roloff Persevalile ja tema pojale Jürgenile. 1477 müüs Persevali lesk Katarina linnuse ja selle juurde kuuluva Blome mõisa Wolmar Ixkullile.  Ürikus on mainitud Sulāni (Sulen), Uzkalni (Uszkalnen) ja Baišāni (Beysen) külasid, mis kuulusid Blome mõisa alla. Persevali kasupoeg  Claus Salze sai aga peapiiskop Michaelilt aastal 1495 eelpoolmainitud külade kõrval asuva Lembskülli küla omale lääniks ja ostis siis ka suure osa Blome mõisa, sealhulgas varem mainitud külade alad endale.

Heinrich Salze müüs Blome mõisa 7150 Riia marga eest aastal 1530 Johann Blankenfeldi vennale Franz Blankenfeldile, aastal 1537 ostis selle aga Andreas Koskull. aastal 1680 ostis mõisa Warner Witte, kes selle aastal 1698 Carl Bluhmile edasi müüs. Tema poeg Gerhard von Bluhmen müüs selle aastal 174 George Gustav von Duntenile müüs. Aastal 1761 müüsid Dunted mõisa Godofreus von Lindele. See omakorda andis mõisa aastal 1772 Limbaži kodanikule  Johann Ernst Sprottele 13850 taalri eest kasutamiseks. Hiljem sai mõisa omanikuks Christina von Wessel. See pantis mõisa aastal 1799 Johann Eberhard Timmile. Aastal 1820 ostis mõisa 26 561 rubla eest lesestunud titulaarnõunik Wilhelmine von Holst (sündinud Timm). Hiljem pärisid mõisa tema lapsed.

Hiljem sai mõisa ainuomanikuks Karl von Holst. Tema surma järel läks mõis selle viimaste omanike, Karli tütre Wilhelmine Luize Irmeri ja lese Charlotte valdusesse.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal neli adramaad, sellele allus 106 mees- ja 132 naishinge, kellest osa kuulus Lemsalu kihelkonna hingekirja. Aastal 1757 oli adramaid neli, aastal 1734 aga 2 ja 1/4. Aastal 1688 oli mõisa suurus viis adramaad, aastal 1641 aga 2 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 9/10, aastal 1881 aga 6 ja 5/80, lisaks 5 ja 38/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited

Limbaži piirkonna mõisad
Volmari kreis
Liepupe kihelkond
Liepupe mõis

Liepupe mõis (saksa keeles Pernigel, läti keeles Liepupe muiža) oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda Liepupe valla Liepupe küla maadele.

Ajalugu
Mõis kujunes XIV sajandil, mil selle omanikuks sai Sander Pernendgel, temalt ostis selle aga Henneke Pitkeuer. Riia peapiiskopkond muutis Liepupe kihelkonna maad aastal 1402 lääniks, mis kuulus aastast 1403 Vietinghoffidele, seejärel Uexküllidele, aastast 1467 Koskullidele, aastast 1490 Rosenitele. Aastal 1630 oli mõis Tiesenhausenite valdus.

Kui Liivimaa Venemaa koosseis läks, kuulus mõis Meckide suguvõsale. Meckide ajal valmis ka mõisa peahoone. Aastal 1829 läks mõis Saengerite suguvõsa valdusesse, kuuludes neile kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Sproģi mõisaga 4 ja 3/4 adramaad, neile allus 218 mees- ja 275 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 8 ja 3/4, aastal 1734 aga 5 ja 7/8. Aastal 1688 oli mõisate suurus 13 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga seitse adramaad. Aastal 1832 oli mõisatel adramaid 8 ja 11/20, aastal 1881 aga 7 ja 42/80, lisaks 9 ja ˇ4/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses. Võõrandamise ajal kuulus mõisale 2498 hektarit maad.

Karjamõisad
1816. aastal kuulus mõisale üks karjamõis: Kikellei.

Mõisaansambel

Mõisa barokkstiilis peahoone ehitas Christoph Haberlandi isa Johann Andreas Haberland. Hoone on kahekorruseline. Võõrandamise järel rajati hoonesse põllumajanduskool. Teise maailmasõja järel asus seal Liepupe sovhoosi kontorihoone. 2004. aastast asub seal võõrastemaja. Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet, sealhulgas mõisavalitseja maja, ja 3,5 hektari suurune park. See rajati juba XVIII sajandi lõpus, ent tänapäevase ilme andsid sellele Saengerid XIX sajandi üheksakümnendatel aastatel.

Liepupe mõisakompleks, sealsed park ja eluhoone ning eluhoone kaheksa toa laed, fassaadi dekoratiivsed reljeefid ja uksed on riikliku kaitse all olevad kultuurimälestised. Kohaliku kaitse all on Liepupe mõisa suur moonakamaja ja tõllakuur.

Mõisa juures kasvav Liepupe tamm (ümbermõõt 4.1 m) on looduskaitse all.

Vaata ka
 Fideikomiss

Viited

Kirjandus
Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 40.

Limbaži piirkonna mõisad
Liepupe kihelkond
Stiene mõis

Stiene mõis (saksa keeles Ulpisch, läti keeles Stienes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Skulte valda Stiene küla maadele.

Ajalugu 

Mõisa varasem ajalugu on seotud Turaida piiskopilinnusega, minnes ametlikult aastal koos sellega 1625 Niels Sternschildi valdusesse. Aastal 1652 olid selle omanikuks Gotthard Wilhelm von Budberg ja Peter von Stein. Aastal 1824 pani Magnus von Stein mõisa 53 000 rubla eest panti.  Aastal 1834 ostis Jacob Anton von Hübbenet ülejäänud pandiosad endale. Aasta hiljem sai temast ka Stiene ametlik omanik. Hiljem pärisid mõisa tema lapsed.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 7/8 adramaad, sellele allus 301 mees- ning 336 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid  4 ja 7/8, aastal 1734 aga kolm. Aastal 1688 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid kuus, aastal 1881 aga 6 ja 2/80, lisaks 8 ja 78/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Wasamuische.

Viited

Limbaži piirkonna mõisad
Liepupe kihelkond
Maydellide mõisad
Sproģi mõis

Sproģi mõis (saksa keeles Owerbeck, varem Lepsern ja Lobzeem) oli rüütlimõis, hiljem Liepupe kõrvalmõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda Liepupe valda.

Ajalugu

Mõis moodustati aastal 1631, selle esimeseks omanikuks oli Magnus von der Pahlen. Aastal 1649 ostis selle Heinrich Patkull. Aastal 1670 ostis mõisa  2000 taalri eest Dünamünde pastor Olaus Chersonius. Mõisa edasisest saatusest puuduvad andmed kuni aastani 1695, mil Heinrichi poeg Gustav Magnus Patkull mõisa toonasele Liepupe mõisa omanikule Friedrich Wilhelm von Tiesenhausenile pantis, aastal 1702 vormistati aga mõisa üleandmine müügitehinguna.

Kui Liivimaa Venemaa koosseis läks, kuulus mõis Meckide suguvõsale. Aastal 1829 läks mõis Saengerite suguvõsa valdusesse, kuuludes neile kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal koos Liepupe mõisaga 4 ja 3/4 adramaad, neile allus 218 mees- ning 275 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 8 ja 3/4, aastal 1734 aga 5 ja 7/8. Aastal 1688 oli mõisade suurus 13 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga seitse adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 8 ja 11/20, aastal 1881 aga 7 ja 42/80, lisaks 9 ja ˇ4/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited

Limbaži piirkonna mõisad
Liepupe kihelkond
Jaunate mõis

Jaunate mõis (saksa keeles Neu-Ottenhof, läti keeles Jaunates muiža) oli rüütlimõis  Liivimaal Volmari kreisis Väike-Salatsi kihelkonnas. Praegu asub Lätis Valmiera piirkonnas Skaņkalne vallas Jaunates.

Ajalugu
Jaunate mõis oli algselt riigimõis, see eraldati enne 1744. aastat Vecate mõisast. Keiser Paul I doneeris selle jalaväekindral Johann von Germanni (u 1740−1801) valdusesse. Tema järglastel tekkisid isa päranduse jagamisel lahkhelid; viimaks ostis poeg kaardiväekapten (hiljem kindralmajor) Alexander Johann Karl von Germann (1793−pärast 1829) mõisa teistelt pärijatelt välja. Aastal 1832 pärisid selle Alexanderi õed Charlotte Eleonore Luise Oubril (1791−1875), Marie Jessakova (1799−1866) ja Elisabeth von Richter (1786−1845). Hiljem muutus mõis Charlotte ainuomandiks, kuni ta müüs mõisa 1862. aastal 82 000 rubla eest oma tütrele vabaproua Marie von Budbergile (sündinud Oubril) (1819−1913). Viimane omanik oli aastatel 1901−1920 Bruno Arved Daulberg (1864−?).

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 11 ja 7/8 adramaad, sellele allus 379 mees- ning 390 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 11 ja 7/8, aastal 1734 aga 8 ja 5/8. Aastal 1688 oli mõisa suurus koos Vecate mõisaga 19 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 11 ja 12/20, aastal 1881 aga 5 ja 68/80, lisaks 11 ja 47/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Karjamõisad

Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis:  Puhle.

Vaata ka
Vecate mõis

Viited

Valmiera piirkonna mõisad
Väike-Salatsi kihelkond
Sēļi mõis

Sēļi mõis (saksa keeles Sehlen, ka Sehlenhof, varem Zellin, läti keeles Sēļu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Väike-Salatsi kihelkonnas. Praegu asub Lätis Valmiera piirkonnas Sēļi vallas Sēļis.

Ajalugu

Varasem ajalugu
Esimene teadaolev Sēļi omanik oli Caspar von Capell. Pärast viimase surma langes see tagasi läänihärrale. Poola kuningas Zygmunt II August doneeris selle 1563. aastal alloodina Sēlpilsi foogtilinnuse linnusepealikule Kaspar Zybork von Wislingenile, kes oli kuningat tublisti teeninud. Temalt päris valduse Johann Krause, kes pärandas selle oma samanimelisele pojale; viimase valdusõigust kinnitas 1589. aastal Poola kuningas Zygmunt III.

Mõis Bornemannide suguvõsa ajal

Järgnevalt pärisid mõisa Bornemannid, kes olid Krausedega suguluses. 1629. aastal kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf mõisa kuuluvust pärusvaldusena Melchior Bornemannile. Pärast tema surma kinnitas kuninganna Kristiina 1645. aastal valdusõigust tema poegadele Melchior, Gotthard ja Andreas Bornemannile. 1682. aastal oli omanikuks kaptenleitnant Melchior Bornemann.   

Aastal 1740 oli selle omanikuks von Schultz, aastal 1781 läks see aga Staudenite valdusse. Aastal 1809 ostsid mõisa Engelhardtid.

Mõis tänapäeval
Praegu asuvad mõisa peahoones vallamaja, postkontor ja raamatukogu.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 6 ja 1/1 adramaad, sellele allus 274 mees- ja 254 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid 6 ja 1/2. Aastal 1734 oli mõisal adramaid 4 ja 1/4, seis oli sama aastail 1688 ja 1641. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 7 ja 13/20, aastal 1881 aga 4 ja 11/80, lisaks veel 8 ja 70/80 adramaad mõisale kuuluvate talude koosseisus.

Karjamõisad
Aastal 1816 kuulus mõisale kolm karjamõisa: Kipsche, Ruhne ja Jehkus.

Mõisaansambel

Härrastemaja on barokne poolkelpkatusega hoone. Algselt oli see ühekorruseline, kuid nõukogude perioodil ehitati tõllaringipoolsesse külge teine korrus. Peahoone esiküljel asub ka nelja sambaga portikus, mida on nõukogude ajal parandatud. Kõrvalhoonetest on säilinud XVIII sajandist pärit tüse barokne ait ja raskepärane kaaristuga magasiait. Mõisasüdamesse on ehitatud mitmeid uusi hooneid.

Pildid

Viited

Kirjandus
Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Lk 137.
Sakk, Ivar. Läti mõisad. Reisijuht. Tallinn: EVG Print, 2006. Lk 72.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 217-218 .

Valmiera piirkonna mõisad
Väike-Salatsi kihelkond
Tornimäe rahvamaja

Tornimäe rahvamaja on rahvamaja Saare maakonnas Saaremaa vallas Tornimäe külas. Rahvamaja juhataja on Krista Riik.

Viited

Välislingid
Rahvamajast Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis

Eesti kultuurikeskused
Saaremaa vald
Huvialakool Shart

Huvialakool Shart on huvikool Pärnus aadressil Roheline tänav 1b (Nooruse Maja). Kooli haldab MTÜ Jumbo. 

Kool asutati 1998.

Kooli direktor on Silva Heinla.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Pärnu koolid