joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Szapsel Rotholc

Szapsel Rotholc (poolapäraselt ka Stanisław Rotholc; 2. juuli 1913 Varssavi – 1996 Montréal, Québeci provints, Kanada) oli Poola poksija, rahvuselt juut.

Rotholc oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Poola meister 1933. aastal ja sai 1934. aastal 2. koha.

Rotholc osales ühe korra Eesti ja Poola maavõistlusel poksis ning võitis oma kohtumise Harald Pärna vastu 1938. aasta sügisel. Ta osales üldse rahvusvahelistel kohtumistel Poolat esindades aastatel 1934–1939 kokku 16 korral, muuhulgas ka Saksamaa vastu ning võitis neist 15 kohtumist ja viigistas 1 kohtumise. Ta osales ka aastatel 1937–1939 kokku 3 korral linnade sõpruskohtumisel, muuhulgas ka esindades Varssavit Viini vastu ning võitis neist 1, kaotas 1 ja viigistas 1 kohtumise. 

Rotholc oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Poola koondislase kandidaat 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid vigastas kämmalt ning ei osalenud neil võistlustel. Kuna Poola juudid boikoteerisid Kolmandas Riigis korraldatavaid mänge, arvati Rotholc pärast mänge välja Poola juudi trükitööliste ametiühingust.

Rotholc sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Patrick Palmerile (Inglismaa) ja võites 3. koha kohtumises Ion Sandut (Rumeenia).

Rotholc oli politseinik Teise maailmasõja ajal Varssavi getos Saksa okupatsioonivõimude poolt loodud Juudi Geto Politseis (saksa keeles Jüdischer Ordnungsdienst, poola keeles Żydowska Służba Porządkowa). Sellepärast süüdistati teda pärast sõda nii juudiorganisatsioonide kui ka Poola riigivõimu poolt kollaboratsionismis. Uurimistulemused tema tegude kohta olid vastuolulised ning Rotholc emigreerus 1949. aastal Belgiasse, kust hiljem läks Kanadasse.

Viited

Välislingid
Szapsel (Stanisław) Rotholc lehel YIVO Encyclopedia of Jews in Eastern Europe. Inglise keeles

Poola poksijad
Juudid
Sündinud 1913
Surnud 1996
Lembit Kaik

Lembit Kaik (12. aprill 1923 Kõo vald, Soomevere – 28. september 1988 Tallinn) oli Eesti ajakirjanik ja riigitegelane.

Lembit Kaik õppis Retla algkoolis, Türi keskkoolis, Tapa gümnaasiumis. Koolmeistrite lapsena varakult kooliteed alustanud, lõpetas ta 17-aastasena Rakvere gümnaasiumi (1940, cum laude). Enne Teise maailmasõja puhkemist jõudis lõpetada Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna esimese kursuse ning töötada Tapa abilinnapeana.    

Teise maailmasõja ajal oli ta Uurali tööpataljonis ja eesti laskurkorpuses. NLKP liige aastast 1944.

Aastal 1950 lõpetas Lembit Kaik Tallinna Polütehnilise Instituudi majanduse eriala, aastal 1953 NLKP Keskkomitee kõrgema parteikooli, aastal 1961 Ühiskonnateaduste Akadeemia majandusteaduste kandidaadi kraadiga.

Aastast 1946 töötas Lembit Kaik ajalehe Rahva Hääl osakonnajuhataja ja asetoimetajana. Neli aastat (1953–1957) oli ta Eesti Raadio (Kultuuriministeeriumi Raadioinformatsiooni Peavalitsuse) juhataja, 1961–1963 kultuuriministri asetäitja. Kakskümmend viis aastat – Kirjastuskomitee loomisest 1963. aastal kuni oma surmani 1988 – oli Lembit Kaik selle komitee esimees.

Lembit Kaik oli Ajakirjanike Liidu liige, Saksa DV-ga Sõpruse Arendamise Ühingu Eesti osapoole kauaaegne esimees, Ülemnõukogu mitme koosseisu saadik.

Tunnustus 
 1978 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku 
Isa Jüri Kaik (1883–1941) oli kooliõpetaja/juhataja, haridus- ja seltsitegelane, lühikest aega ka Viljandi maavanem (1920–1921). Ema Alma Kaik (neiuna Kirchberg, 1899–1980) oli samuti kooliõpetaja. Abikaasa Larissa Kaik (1925–2017) oli arst. Poeg Jüri Kaik (1953–2017) oli kardioloog ja arstiteadlane. Tütar Maret Kaik (sündinud 1955) on ajakirjanik ja tõlkija.

Viited 

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti NSV hävituspataljonlased
Eesti NSV X Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1923
Surnud 1988
Zayn Malik

Zain Javadd Malik ehk Zain Malik ehk Zayn (stiliseeritult ZAYN) (sündinud 12. jaanuaril 1993 Bradfordis) on inglise laulja, laulukirjutaja, modell ja näitleja.

Muusikuna

"The X Factor"

Ta sai tuntuks Suurbritannia televõistluses "The X Factor", kus ta määrati bändi One Direction koosseisu. Selle liikmeteks koos temaga olid veel Harry Styles, Louis Tomlinson, Liam Payne ja Niall Horan. 25. märtsil 2015 teatas Zayn oma lahkumisest.

Lapsepõlv 
Zayni isa on Yaser Malik ja ema Tricia Brannan Malik. Tal on üks vanem õde Doniya ja kaks nooremat õde, Waliyha ja Safaa.

Ta käis Lower Fields'i põhikoolis Brandfordis.

Malik tegeles boksimisega vanuses 15-17. 

Enne lauljaks saamist soovis ta saada inglise keele õpetajaks.

Isiklikku

Zayn on muslim. 

Esimest korda rambivalgusse ilmudes (2010), käis ta kohtamas Rebecca Fergusoniga. Ta oli kihlatud Little Mixi laulja Perrie Edwardsiga. 2015. aasta augustis teateasid nad, et otsustasid oma suhte lõpetada. Hiljem oli ta suhtes Gigi Hadidiga, kellega nad 2018. aasta märtsis lahku läksid, kuid kuu aja pärast soojendasid oma suhte uuesti üles.  Saatest "The X Factor" alates on talle hakanud meeldima tätoveeringud. Ta ise on öelnud, et armastab uusi tätoveeringuid teha lasta, sest nende taga on suur kultuur. Oma esimese tätoveeringu, milleks oli tema vanaisa nimi araabia keeles "والتر" avaldas ta oma Twitteri lehel. Sellest ajast on ta lasknud teha veel mitu tätoveeringut.

Albumid 
One Directioni kooseisus: 

 Up All Night (2011)
 Take Me Home (2012)
 Midnight Memories (2013)
 Four (2014)

Sooloartistina:

 Mind of Mine (2016)
Icarus Falls (2018)
Nobody Is Listening (2020)

Vaata ka 
"Dusk Till Dawn"

Viited 

Suurbritannia muusikud
Sündinud 1993
Rundāle piirkond

Rundāle piirkond (läti Rundāles novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis Zemgales. Piirnes lõunas Leeduga.

Piirkond moodustati 2009. aastal Rundāle, Svitene ja Viesturi vallast. 2021. aastal liideti Rundāle piirkond Bauska piirkonnaga.

Viited

Välislingid
 Piirkonna koduleht

Läti endised piirkonnad
Peter Higgs

Peter Ware Higgs (sündinud 29. mail 1929 Newcastle'is) on Suurbritannia füüsik, kelle uurimisvaldkond on teoreetiline füüsika. Ta on Edinburghi ülikooli emeriitprofessor, Londoni Kuningliku Seltsi ja Edinburghi Kuningliku Seltsi liige. Koos François Englert'iga sai ta 2013. aastal Nobeli füüsikaauhinna.

Higgs oli esimene, kes pakkus 1964. aastal välja, et osakestefüüsika standardmudelis peab olema kõigile teistele osakestele massi andev hüpoteetiline elementaarosake. Seda osakest on hakatud tema järgi nimetama Higgsi bosoniks.

4. juulil 2012 teatasid Suure Hadronite Põrgutiga töötavad teadlased, et avastasid elementaarosake massiga 125–127 GeV/c2, mis tõenäoliselt on Higgsi boson.

Tunnustus
1983 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
1983 – valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks
on valitud ka Füüsikainstituudi auliikmeks

Välislingid
 Peter Higgs Nobeli auhindade saidil

Inglise füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1929
Taekwondo 2012. aasta suveolümpiamängudel

Taekwondo 2012. aasta suveolümpiamängudel oli taekwondo võistlus, mis toimus 2012. aasta suveolümpiamängude kavas 8.-11. augustil. Võistlused peeti ExCeL Londonis, mis asub Newhami asumis Victoria dokkides (rajati 1855. aastal). Taekwondos osales 124 sportlast ja välja jagati 8 komplekti medaleid.

Kaalukategooriad

Mehed 
 Kuni 58 kg
 Kuni 68 kg
 Kuni 80 kg 
 Üle 80 kg

Naised 
 Kuni 49 kg
 Kuni 57 kg
 Kuni 67 kg 
 Üle 67 kg

Võistluste ajakava

Tulemused

Mehed

Kuni 58 kg  

Finaal: 8. august 
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2008: Guillermo Perez, Mehhiko
Ametlikud tulemused:

Kuni 68 kg

Kuni 80 kg

Üle 80 kg

Naised

Kuni 49 kg

Kuni 57 kg

Kuni 67 kg

Üle 67 kg

Medalid

Välislingid 
 Taekwondo ametlik lehekülg Pekingi OM-il
 WTF-i kodulehekülg

2012. aasta suveolümpiamängud
Taekwondo
Rand (täpsustus)

Rand
Rand on randla maismaaline osa
Rand on Lõuna-Aafrika Vabariigi rahaühik
Rand on küla Norras
Rand on asula Colorados
Rand on perekonnanimi
Lenini rajoon

Lenini rajoon oli Tallinna linnarajoon, mis eksisteeris aastatel 1974–1991. Aastatel 1991–1993 oli sama linnarajooni nimi Lõunarajoon.

Haldusorganid 
Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi konstitutsiooni § 124. kohaselt oli Riigivõimuorganiteks linnades, rajoonides, Tallinna linnarajoonides, alevites ja maa-asulates vastavad rahvasaadikute nõukogud ning § 132. kohaselt Kohalike rahvasaadikute nõukogude täitvateks ja korraldavateks organiteks olid nende poolt saadikute hulgast valitavad täitevkomiteed.

Territoorium 
Lenini rajoon hõlmas suurema osa Kesklinnast ning Nõmme. Lenini rajooni haldusalasse kuulus ka Saue.

Lenini rajooni eelkäijaks oli 18. mail 1945 moodustatud Kesklinna rajoon, mis 8. juunil 1961 sai nimeks Keskrajoon. 3. jaanuaril 1974 sai Keskrajooni põhiosast Lenini rajoon. Mustamäest, Lillekülast ning veel mõnest endisest Keskrajooni alast moodustati Oktoobri rajoon. Lenini rajoon aga sai Keldrimäelt juurde mõningal määral Mererajooni alasid. Lõplikud piirid omandas Lenini rajoon 1975. aastal.

Lenini rajooni pindala oli 42,7 km², koos Sauega 46,2 km².

1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lenini rajoonis 94 761 elanikku. Neist oli eestlasi 58 118 (61,33%), venelasi 28 776 (30,37%), ukrainlasi 3139 (3,31%), valgevenelasi 1565 (1,65%), juute 639 (0,68%) ja soomlasi 556 (0,59%).

Vaata ka 
Tallinna linnaosad#Tallinna linnarajoonid Eesti NSV-s

Viited

Tallinna linnarajoonid
Päikese aktiivsus

Päikese aktiivsus on Päikese kesta füüsikalise seisundi perioodiline aktiveerumine, mis väljendub Päikese laikude ja nendega kaasnevate ilmingute (protuberantside, loidete, faklite, flokkulite) rohkenemises, krooni hiidmulli tekkes ning Päikese korpuskulaar- ja ultraviolettkiirguse samaaegses tugevnemises. 

Päikese aktiivsust iseloomustatakse nn Wolfi arvudega.

Viited

Välislingid 
 Marju Himma: "Päikese aktiivsus väheneb, kuid kas see toob aastaks 2030 väikese jääaja?" ERR Novaator, 16. juuli 2015

Päike
Protuberants

Protuberants (ld sõnast protuberare 'kühmuna välja ulatuma') on Päikese atmosfääris intensiivsete magnetohüdrodünaamiliste protsesside ajal tekkivad helenduvad gaasijoad ja -pilved.

Viited 

Päike
Göran Pettersson

Göran Sven Erik Pettersson (sündinud 24. aprillil 1960 Stockholmis) on Rootsi poliitik ja parlamendiliige, kes kuulub moderaatide parteisse.

Pettersson on endine Rootsi kaitseväe kolonelleitnant. Ta kuulub Rootsi parlamenti 2006. aastast.

Välislingid 
Riksdagen: Göran Pettersson (m)

Rootsi poliitikud
Sündinud 1960
Heimtali mõis

Heimtali mõis (varem Kurvitsa mõis) (saksa keeles Heimthal, varem Kurwitz ja Linsen) oli rüütlimõis Paistu kihelkonnas Viljandimaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Viljandi valla Heimtali küla territooriumile.

Keskajal rajatud ordumõis allus Karksi ordulinnusele. Kirjalikes allikates on mõisat esmakordselt mainitud 1528. aastal.

Nimi ja varasem omandikäik
Mõisa esialgne nimi oli Kurvitsa mõis, hiljem sai see endale oma praeguse nime.

Mõisa üheks varasemaks omanikuks oli Friedrich Wilhelm von Sivers (1716–1781), kes oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväe major, Liivimaa maanõunik, Pärnu kreisi maanõunik ja Pärnu maakonna kiriku ülemkirikueestseisja. Venemaa keisririigi sõjaväes teenis ta aastani 1759, mil ta läks majorina erru ja hakkas tegelema perekonnale kuuluvate mõisate majandamisega. Peale Heimtali mõisa kuulusid talle Hiitola, Õisu ja Rencēni (eestipäraselt Rantsna) mõis. Mõisate keskuseks oli Õisu mõisakeskus.

Päranduse jagamise ajal läksid mõisad Friedrich Wilhelm von Siversi ja tema teise abikaasa, Soosaare mõisa pärijanna Anna von Schulze abielust sündinud poegadele: Õisu mõis August Friedrich von Siversile (1766–1823), Heimtali mõis Peter Reinhold von Siversile (1760–1835), kellest sai Kurvitsa (hiljem Heimtali) mõisa pärushärra.

Lisaks mõisa pärushärra staatusele sai Peter Reinhold von Sivers parunitiitli ning oli oma elu jooksul Pärnu ja Viljandi kreisikohtunik, Liivimaa krediidisotsieteedi ülemdirektor ja maanõunik (1818), Püha Vladimiri ordeni IV klassi kavaler.

Hiljem sai Heimtali mõisa omanikuks August Friedrich von Siversi poeg Friedrich von Sivers (1792–1869). Peale tema oli mõisa üks omanikke hilisem Friedrich von Sivers, kes aastatel 1910–1912 rajas Turva külas asuvale tema omanduses olevale Peetri (Piitre) mõisale, mis oli Heimtali mõisa karjamõis, arhitekt Otto Wildau projekti järgi juugendstiilis peahoone.

Pilte

Vaata ka
Eesti mõisate loend
Heimtali viinaköök
Heimtali mõisa kalmistu 
Külastusmäng "Unustatud mõisad"

Viited

Välislingid

Püsside vahel jumala ette. Esmaspäev, 15. veebruar 1932, nr 7, lk 4.
Heimtali mõisa lugu Mõisablogis

Viljandimaa mõisad
Paistu kihelkond
Fölkersahm

Fölkersahm (saksakeelses kirjanduses ka Fölckersahm, Foelckersahm, Fölkersam, Foelkersam, Fölckersam, Foelckersahm, Fölkersamb, Völckersahm, Voelckersahm, Völckersam, Voelckersam, Völkersahm, Völkersam, venekeelses kirjanduses Фелькерзам) on alamsaksi päritolu vana aadlisuguvõsa.

Suguvõsa esindajaid
 Otto Friedrich von Fölkersahm (1641–1705), baltisaksa päritolu Rzeczpospolita riigitegelane ja sõjaväelane
 Georg Friedrich von Fölkersahm (1766, Stelle mõis – 1848)

 
Kuramaa matrikliaadel
Rabivere mõis

Rabivere mõis (saksa keeles Rabbifer) oli mõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Raplamaa Kohila valla territooriumile.

Kirjalikes allikates on mõisat esmakordselt mainitud 1417. aastal. Ühekorruseline poolkelpkatusega härrastemaja on ehitatud tõenäoliselt 18.–19. sajandi vahetuse perioodil. Enamik mõisa abihooneid on varemetes või hävinenud.

Pilte

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Viited

Välislingid

Harjumaa mõisad
Hageri kihelkond
Andero Pebre

Andero Pebre (sündinud 7. augustil 1991) on endine Eesti jalgpallur (poolkaitsja).

Klubikarjäär

Viited

Välislingid
 Statistika jalgpall.ee
 Koondise statistika jalgpall.ee

Eesti jalgpallurid
Sündinud 1991
Hiid

Hiid (ka hiiglane, vägimees, vägilane, gigant) on paljude rahvaste mütoloogiast tuntud inimesekujuline, kuid inimesest oluliselt suurem mütoloogiline olend, kes on üleinimliku jõuga, sageli äkilise loomuga ja inimvaenulik ning enamasti mitte väga intelligentne. Ehkki esineb ka hiidloomi, ei nimetata neid tavaliselt

Hiiud on levinud paljude rahvaste mütoloogias. Piiblimütoloogiasse kuuluvad hiiud Koljat (Goliath), Gog ja Magog, samuti hiidude hõim, keda nimetati Nephilim. Kreeka mütoloogias siginesid hiiud maast, millele langes Uranose veri. Skandinaavia mütoloogias nimetati külmahiide jöötuniteks, "Nooremas Eddas" on lähemalt kirjeldatud nende kodumaailmas Jötunheimis asuva kindluse Utgardri valitsejat hiid Utgardri-Lokit; inimeste maailm loodi maailmahiiu Üümiri (Ymir) kehast. Inglise muinasjuttudest on populaarsed hiiulood "Jack ja oavars" ning "Hiiglasetapja Jack", samuti tegutseb hiid Charles Perrault' muinasloos "Saabastega kass".

Ka Eestis on arvukalt hiiulegende. Eesti hiidude seast on tuntuim Eesti rahvuskangelane Kalevipoeg, Saaremaalt on tuntud Suur Tõll ja Hiiumaalt Leiger. Paljudes legendides kuulub hiidude hulka ka Vanapagan.

Hiide on kasutatud ka uuemas mütoloogias ja kunstis, kus nad on sageli inimsõbralikumad ja taiplikumad kui pärimuslikes muistendites. Hiiglasi kujutas raamatus "Gulliveri reisid" iiri kirjanik Jonathan Swift, populaarne on briti kirjaniku Roald Dahli lasteraamat "Suur sõbralik hiiglane".

Eestis ja Soomes tekitas ägedaid vaidlusi meelelahutussaate "Tujurikkuja" sketš Hiid-Ansipist ja Hiid-Halonenist 2011.-12. aasta vahetusel. Arvukalt on töödeldud ja parodeeritud Kalevipoja legende, vähem Suurt Tõllu.

Viited

Välislingid
 Oskar Loorits "Hiiud ja koerakoonud" Rmt: "Liivi rahva usund"

Üleloomulikud olendid
Mütoloogia
Thengiz Abuladze

Thengiz Abuladze (gruusia keeles თენგიზ აბულაძე, gruusia omaladina transkriptsioonis Tengiz Abuladze; 31. jaanuar 1924 Khuthaisi – 6. märts 1994 Thbilisi) oli gruusia filmirežissöör ja stsenarist.

Pärast õpinguid raudteetehnikumis asus Abuladze 1943. aastal õppima lavastamist Thbilisi Šotha Rusthaveli nimelises Teatriinstituudis, mille ta lõpetas 1946. aastal. Seejärel õppis ta filmitegemist Moskvas Üleliidulises Riiklikus Kinematograafia Instituudis (VGIK), mille lõpetas 1953. aastal. Ta asus tööle Gruusia NSV filmistuudiosse (venepäraselt Gruzija-film).

1978. aastal sattus ta Jerevanist "Soovide puu" linastuselt naastes autoavariisse, milles sai raskelt vigastada (tema autojuht suri). Samal aastal astus ta NLKP liikmeks.

Abuladze tuntuim film on "Patukahetsus" (1984).

Filmograafia
1955 "Magdana eesel" ("მაგდანას ლურჯა", Magdanas lurdža)
1958 "Võõrad lapsed" ("სხვისი შვილები", Shvisi švilebi)
1963 "Mina, vanaema, Iliko ja Ilarion" ("მე, ბებია, ილიკო და ილარიონი", Me, bebia, Iliko da Ilarioni)
1967 "Palve" ("ვედრება", Vedreba)
1971 "Kaelakee minu kallimale" ("სამკაული სატრფოსათვის", Samkauli satrphosathvis)
1977 "Soovide puu" ("ნატვრის ხე", Natvris he)
1984 "Patukahetsus" ("მონანიება", Monanieba)
1989 "Hadži Murat" ("ჰაჯი-მურატი", Hadži-Murati)

Tunnustused
1961 Gruusia NSV teeneline kunstitegelane
1966 Gruusia NSV rahvakunstnik
1971 orden "Austuse märk"
1976 Tööpunalipu orden
1979 Šotha Rusthaveli nimeline Gruusia NSV riiklik preemia
1980 Nõukogude Liidu rahvakunstnik
1987 Cannes'i filmifestivali žürii eriauhind (filmi "Patukahetsus" eest)
1988 Lenini preemia
1988 Nika auhind (filmi "Patukahetsus" eest)

Viited

Välislingid

Gruusia filmilavastajad
Nõukogude Liidu rahvakunstnikud
Sündinud 1924
Surnud 1994
Mihhail Artsõbašev

Mihhail Artsõbašev (vene keeles Михаи́л Петро́вич Арцыба́шев; 5. november (vkj 24. oktoober) 1878 Harkovi kubermang – 3. märts 1927 Varssavi) oli vene kirjanik, dramaturg ja publisist.

Alates 1923. aastast elas ta Poolas.

Teosed eesti keeles 
 "Koledus" (Ужас, 1905). Sõnavara, 1925 (Tartu). Eestistand J. Z. 
 "Vana prokuröri jutustus" (Сказка старого прокурора, 1912). Meie Aastasada, 1914 (Tartu). Vene keelest tõlkinud K. Rändaja
 "Armukadedus", draama 5 vaatuses (О ревности, 1912). T. Mutsu, 1922; näidendi täistekst loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 "Naine, nagu ta seal seisis". (Женщина, стоящая посреди, 1912). Loomingu Raamatukogu 21–23, 2012. Vene keelest tõlkinud Ants Paikre, järelsõna Vaapo Vaher

Välislingid
Арцыбашев Михаил Петрович. Собрание сочинений. Lib.ru/Классика

Vene kirjanikud
Vene näitekirjanikud
Sündinud 1878
Surnud 1927
Härjapea tänav

Härjapea tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. 

Tänav algab Heina tänavalt, ristub Rohu, Õle, Ristiku, Roo ja Preesi tänavaga ning Mulla põiguga ja lõpeb Sõle tänaval. Härjapea tänav on ligikaudu 630 meetri pikkune.

Härjapea tänav sai nime 1881. aastal. Tänav rajati maa-ala tükeldamisel ning sai nime heinamaadel kasvava härjapea ehk ristiku järgi. Tänava saksakeelne nimi oli Kleestrasse ja venekeelne Клеверная улица.

Härjapea 29 – 1950. aastatel asus hoones Tallinna Linna Kalinini rajooni Haigla.

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
Pelgulinna asum
King's Crossi tulekahju

King's Crossi tulekahju oli 1987. aasta 18. novembril kell 19:30 ajal Londoni metroo King's Cross St. Pancrase metroojaamas puhkenud põleng, milles hukkus 31 inimest.

Põleng

Tulekahju alguses nägid mõned inimesed suitsu eskalaatori kohal. 15 minutit hiljem märgati väikseid leeke astmete alt välja paiskumas, mille peale eskalaator seisati. Poole tunni pärast saabusid päästjad, kes oletasid, et tegu on väikese tulekahjuga. Meeste pealik, Colin Townsley andis igaks juhuks korralduse tuua hapnikumaskid ja vedada kohale voolik. Townsley jäi üksi kolde juurde valvesse.

Järgnes katastroof. Mõne hetke jooksul mattus tulekoldest kõrgemal asunud piletimüügisaal tulle. Väljapääse polnud tiheda suitsu tõttu võimalik näha ja lühise tagajärjel oli kustunud valgustus, mis raskendas ohupiirkonnast väljumist. All jaamas saabusid aga endiselt rongid. Ainukesed pääseteed olidki rongid või metrootunneli kaudu põgenemine. 

Pärast põlengu puhkemist kihutasid õnnetuspaigale üle 30 päästemeeskonna ja 14 kiirabiautot. Põleng suudeti kustutada 1:46.

Põhjused
Tõenäoliselt põhjustas põlengu kellegi poolt eskalaatori astmele visatud tikk või suitsukoni, mis astme alla kukkudes süütas sinna aja möödudes kogunenud prahi ja tolmu. Kuigi Londoni metroos on suitsetamine keelatud, leidub ikka inimesi, kes keelust kinni ei pea. Väikese tulekolde ebatavaliselt kiiret levikut seletati flashover efektiga ehk tuli levis lööklainetaoliselt. Põlengule aitas kaasa ka puidust ehitatud eskalaator.

Hukkunud

Õnnetuses hukkus 31 inimest ja viga sai üle 60. Enamik hukkunuid suri vingumürgitusse.
 Betty Afua Agyapong 
 Terence Alonzo Best 
 Mark David Bryant 
 Andy Burdett
 Elizabeth Norma Byers
 Treena Chappell 
 Dean T. Cottle 
 Susheila Nirmala Cottle 
 Sarah Dearden 
 Neville Harold Eve 
 Jane Alison Fairey
 Natalie Angela Falco 
 Alexander Fallon
 Jonathan Redvers George 
 Kuttalam Govindarajan 
 Graham David Hall
 Michael Holden 
 Ralph Humberstone 
 Bernadette Frances Kearney 
 Michael Anthony Keegan 
 Mohammed Shoaib Khan
 Marco Liberati
 Philip Geoffrey Marks
 Laurence Vincent Moran
 Lawrence Sonny Newcombe 
 Stephen Alan Parsons 
 Christopher W. Roome
 Rai Mohabib Singh
 John Fitzgerald Joseph St Prix
 Ivan Tarassenko
 Colin James Townsley 

Colin James Townsley oli ainus päästetöötaja, kes põlengus hukkus. Arvatakse, et ta jäi inimest aitama ja hingas suitsu sisse, kuna tal polnud hingamisaparaati. Kolleegid leidsid Townsley väljapääsu lähedalt ja hoolimata elustamiskatsetest suri ta haiglas.

Pärast põlengut jäi üks inimene paljudeks aastateks tuvastamata. Mõistatus lahendati alles 22. jaanuaril 2004, kui kohtuekspertiis tõestas, et hukkunu oli 73-aastane Alexander Fallon.

tulekahjud
1987
Feliks Kinkar

Feliks Kinkar (21. september 1929 Narva – 2020) oli eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1947. aastal Rakvere Õpetajate Seminari, 1949. aastal Tallinna Õpetajate Instituudi ajaloo-osakonna ning 1951. aastal Leningradi A. J. Herzeni nimelise Riikliku Pedagoogilise Instituudi ajalooteaduskonna. 1952 lõpetas ta Leningradi Ülikooli juures ühiskonnateaduste õppejõudude kursused.

Ta töötas 1952–1953 Tallinna Pedagoogilise Instituudi marksismi-leninismi aluste kateedri vanemõpetajana ning 1953–1955 Tartu Õpetajate Instituudi marksismi-leninismi aluste kateedri juhatajana. Aastast 1955 oli ta TRÜ marksismi-leninismi aluste ning NLKP ajaloo õppejõud. 1959–1962 oli ta NLKP Keskkomitee Ühiskonnateaduste Akadeemia aspirant, 1962 kaitses ajalookandidaadi kraadi. 1984 kaitses ta EKP Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi juures ajaloodoktori kraadi (töö teema "Коммунистическая партия – организатор культурного преобразования эстонского села"). 1962–1990 oli ta TRÜ NLKP ajaloo õppejõud: esmalt vanemõpetaja, alates 1967 dotsent, alates 1986 professor. 

Kinkar uuris kultuuriprotsesside arengut Eestis 20. sajandi algul (sh eesti ja saksa haridusseltside tegevust), kultuuriharidustööd sõjajärgses Nõukogude Eestis, kultuurielu arengut maal, vabaharidust Eestis jm.

Ta oli NLKP liige aastast 1954.

Teoseid
 "Социализм и культура села: из опыта Компартии Эстонии по руководству культурным преобразованием села (1940–1980 годы)". Таллинн: Ээсти раамат, 1985
 "Vabaharidus Eestis (1918–1940)". Tallinn: Koolibri, 1993
 "Eesti haridusseltside ajaloost". Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1996
 "Lehekülg Eestimaa kultuuriloost: baltisaksa haridusseltsid Eestis 1905–1914". Tallinn: Olion, 2000
 Tõlketöö: Boriss Sokolov. "Vassili Stalin – Kas türanni vesivõsu?". Tallinn: Huma, 2004 

 30 mahukat teadusartiklit
 Kuue teadustööde kogumiku vastutav toimetaja (1968–1985)
 Hulgaliselt teaduspõhiseid artikleid Eesti ajakirjanduses (eriti aastatel 1993–2008)

Välislingid
Pekka Erelti intervjuu Feliks Kinkariga Eesti Ekspress, 4. oktoober 1996

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli NLKP ajaloo kateedri õppejõud
Sündinud 1929
Surnud 2020
Kaarnakivi

Kaarnakivi (ka Pruudikivi, Armumiskivi) looduskaitsealune gneissgraniidist rändrahn Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vainupea külas.

Rahnu ümbermõõt on 24,5 meetrit, pikkus 10,6 m, laius 5,6 m, kõrgus 5,5 m. Maht 120 m3.

Rändrahnu geograafilised koordinaadid on .

Vaata ka 
Eesti rändrahnude loend
Eesti hiidrahnude loend

Välislingid 

Andmed EELIS infolehe vahendusel

Eesti rändrahnud
Georg Markus

Georg Markus (24. oktoober 1841 Kurla, Kabala vald – 6. juuni 1929 Meedla, Loona vald) oli eesti õpetaja ja põllumajandustegelane.

Ta õppis Kurla külakoolis ja Pilistvere kihelkonnakoolis, lõpetas 1870. aastal Põltsamaa Karlshofi eragümnaasiumi kooliõpetaja eksamiga.

Aastatel 1871–1882 oli ta õpetaja Kaarma õpetajate seminaris. Aastatel 1882–1929 oli ta mõisarentnik ja taluomanik Loona vallas Meedla külas.

1902. aastal oli ta Saaremaa Eesti Põllumeeste Seltsi asutaja ning selle esimees kuni 1914. aastani.

Ta on maetud Kaarma kalmistule.

Eesti õpetajad
Eesti põllumajandustegelased
Sündinud 1841
Surnud 1929
Anatoli Tõmoštšuk

Anatoli Tõmoštšuk (ukraina Анатолій Тимощук; sündinud 30. märtsil 1979 Lutskis) on endine Ukraina jalgpallur.

Klubikarjääri jooksul mängis ta muuhulgas Peterburi Zenitis ja Müncheni Bayernis.

Ukraina jalgpallurid
Donetski Šahtari mängijad
Peterburi Zeniti mängijad
Müncheni Bayerni mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1979
Diego Contento

Diego Armando Valentin Contento (sündinud 1. mail 1990 Münchenis) on Itaalia päritolu Saksamaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Fortuna Düsseldorf.

Ta alustas klubikarjääri Müncheni Bayernis. Aastatel 2010–2014 mängis ta klubi põhimeeskonnas. Aastatel 2014–2018 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Bordeaux' Girondins.

Saksamaa jalgpallurid
Müncheni Bayerni mängijad
Bordeaux' Girondinsi jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1990
Marco Kirm

Marco Kirm (sündinud 27. detsembril 1965 Viljandis) on eesti füüsik ja akadeemik, Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika professor.

Haridus 
Ta lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli füüsikaosakonna laser-optika erialal (cum laude). Oktoobrist 1991 kuni detsembrini 1995 oli ta doktorant Lundi Ülikooli aatomispektroskoopia osakonnas, sealsamas kaitses ta 1995 doktorikraadi teemal "Investigation of wide gap crystals and highly charged ions in the vacuum ultraviolet using synchrotron radiation and accelerated ions" (juhendaja Indrek Martinson).

Töö ja ühiskondlik tegevus 
Kirm on töötanud TÜ Füüsika Instituudis vanemteadurina ja Hamburgi Ülikooli eksperimentaalfüüsika instituudis kiirekanali teadlase-uurijana. 2004–2009 oli ta TÜ Füüsika Instituudi teadusdirektor, 2009–2012 direktor. Alates 17. juulist 2012 kuni 30. juunini 2017 oli Marco Kirm Tartu Ülikooli teadusprorektor.

Ta valiti 2012. aastal Läti Teaduste Akadeemia välisliikmeks ning 2018. aastal Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks.

Kirm on alates 2018. aasta juulist Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika professor.

Isiklikku 
Marco Kirm on tulnud Eesti meistriks kahel korral tõkketeatejooksus ja korra teivashüppes. Tema isa Meinhard Kirm on kergejõustiklane ja treener ning õde Katrin Kirm on 4-kordne Eesti odaviskemeister.

Viited

Välislingid

Eesti füüsikud
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti kergejõustiklased
Eesti Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1965
Andrei Veis

Andrei Veis (sündinud 6. aprillil 1990) on Eesti jalgpallur (kaitsja) ja treener.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär
Eesti koondises on Veis pidanud 2 kohtumist. Debüüdi tegi ta 19. juunil 2011 sõprusmängus Tšiili vastu 21-aastasena. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Mikk Reintam, Henri Anier, Joonas Tamm, Siim Tenno, Joel Indermitte, Albert Prosa ja Meelis Peitre.

Karjääri statistika

Klubi
Uuendatud seisuga 29. november 2017

Koondis

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
Transfermarkti profiil
Koondise mängud

Eesti jalgpallikoondislased
JK Sillamäe Kalevi jalgpallurid
Sündinud 1990
Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallitreenerid
Paide Linnameeskonna jalgpallurid
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
FC Viljandi jalgpallurid
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Valga FC Warriori jalgpallurid
Aleksandr Volkov

Aleksandr Volkov (sündinud 11. oktoobril 1994 Sillamäel) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Nõmme Kalju.

Klubikarjäär
Viimane arvestatud mäng 14.07.2012

Saavutused 
Nõmme Kalju
Meistriliiga: 2018
 Eesti Superkarikas: 2019

Viited

Välislingid
Aleksandr Volkov jalgpall.ee veebis 

Eesti jalgpallurid
JK Sillamäe Kalevi jalgpallurid
Nõmme Kalju FC jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Sündinud 1994
Vitalijus Karpačiauskas

Vitalijus Karpačiauskas (sündinud 6. juulil 1966 Panevėžysis) on Leedu endine poksija.

Karpačiauskas osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Chenglai Arkhomile (Tai) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Karpačiauskas sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Juan Hernándezele (Kuuba) ning 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Oleg Säyetovile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.  

Karpačiauskas võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Hassan Alile (Taani) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Ta oli esimene Leedu poksija, kes on Leedu eest võisteldes tulnud Euroopa meistriks.

Tunnustused
1993 – Leedu parim sportlane

Viited

Välislingid
 

Leedu poksijad
Sündinud 1966
Peeter Padrik (veterinaar)

Peeter Padrik (sündinud 18. detsembril 1961 Tartus) on Eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu
Peeter Padrik on tööliste poeg.

Lõpetas 1980 Tartu 3. Keskkooli, 1990 EPA zooinseneriteaduskonna, õppis 1996–1998 TÜ avatud ülikoolis filosoofiat, lõpetas 2002 EPMÜ-s magistrantuuri, magister loomakasvatuses (2002, EPMÜ), väitekiri "Eesti holsteini tõugu sugupullide sperma morfoloogia ja spermide osmoresistentsus"; aastast 2002 EPMÜ doktorant. Täiendanud end Soome, Rootsi, Hollandi, Leedu ja Läti seemendusjaamades. Oli 1990–1998 Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu (ETKÜ) labori peatehnoloog, 1999–2003 juhataja ja aastast 2003 ka juhatuse liige, ühtlasi aastast 1999 EPMÜ loomaarstiteaduskonna sigimisbioloogia osakonna spermatoloog (poole koormusega).

Teadustöö
Uurimisvaldkond: sugupullide spermide kvaliteet ja viljastamisvõime. 30 teadustrükist.

Teoseid
 Eesti holsteini tõugu seemenduspullide värske sperma kvaliteet. // Agraarteadus (2000) 1
 Eesti holsteini tõugu sugupullide spermide morfoloogia, seda mõjutavad tegurid ja seos emasloomade tiinestumisega. // Agraarteadus (2002) 4
 Eesti punast tõugu sugupullide sperma kvaliteet pärast asukohavahetust. // Agraarteadus (2003) 3
 Fixed time deep intracornual insemination of heifers at syncronized estrus (kaasautor). // Theriogenology 60 (2003) 1
 Eesti holsteini tõugu sugupullide sügavkülmutatud/sulatatud spermide liikumiskarakteristikud ja nende seos emasloomade tiinestumisega. // Agraarteadus (2004) 4
 Low semen dose intracornual insemination of cows at fixed time after PGF2α treatment or at spontaneous estrus (kaasautor). // Animal Reproduction Sci. 95 (2006)

Viited

Kirjandus

Välislingid

Eesti loomakasvatusteadlased
Sündinud 1961
Hannes Altrov

Hannes Altrov (sündinud 2. jaanuaril 1944 Põltsamaal) on eesti klarnetist ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1962. aastal Põltsamaa Keskkooli. Muusikaõpinguid alustas ta 1959. aastal Põltsamaa lastemuusikakoolis Voldemar Lemmiku õpilasena. 

Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Juhan Kaljaspooliku klass) ja 1974. aastal Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogikainstituudi aspirantuuri (Ivan Mozgovenko klass) ning täiendas end 1976–1977 Pariisi Konservatooriumis (Jacques Lancellot' klass).

1964–1974 oli ta Tallinna Muusikakeskkooli klarnetiõpetaja, alates 1974. aastast on töötanud õppejõuna Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (praegu Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia). Aastast 1984 oli ta dotsent, aastast 1993 professor, aastast 1998 puhkpilliosakonna juhataja.

1967–2012 töötas ta ka ERSOs (aastast 1977 klarnetirühma kontsertmeistrina).

Tema õpilased on olnud Vahur Vurm, Toomas Vavilov, Ott Maaten, Margus Vahemets, Meelis Vind, Edmunds Altmanis, Jüri Millistfer, Madis Kari, Ivar Säde ja Ringo Vimmsaare.

Tunnustus
 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik
 2012 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Auhinnad
 1970 II auhind vabariiklikul puhkpillimängijate võistlusel
 1974 III auhind rahvusvahelisel konkursil "Praha kevad"

Isiklikku
Hannes Altrov on olnud abielus Epp Altrovi ja Maris Vallsaluga. Fagotimängija, klarnetist ja muusikategelane Riho Altrov oli tema vend.
Hannes Altrovi ja Maris Vallsalu poeg on klarnetist Marten Altrov.

Viited

Välislingid
 Hannes Altrov Eesti Muusika Infokeskuse lehel

Eesti klarnetistid
Eesti muusikapedagoogid
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professorid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1944
Costa Fortuna

Costa Fortuna on esimene Fortuna-klassi ristluslaev. Laev kuulub Carnival Corporation & plci tütarfirmale Costa Crociere S.p.A. ning on ehitatud 2003 Fincantieri laevatehases Genovas Itaalias.

Ajalugu 
Ristluslaev asus oma esmareisile 3. detsembril 2003. 
Laev ristiti nädalavahetusel 22. novembril 2003 Genovas (Itaalia) ja ristiemaks sai itaalia näitlejatar Maria Grazia Cucinotta. Laeva kodusadam on Genova.

Ristluslaeva sõsarlaevad on  Carnival Triumph, Carnival Victory ja Costa Magica. 

2012. aastal kasutati laeva kruiisideks Warnemündest üle Kopenhaageni ning 2013 – Kopenhaagenist.

Viited

Välislingid 
Costa Fortuna Costa kodulehel (inglise keeles)

Reisilaevad
Henn Kalamees

Henn Kalamees (aastani 1940 Heinrich Kalamees; 15. august 1895 Tartu – 2. oktoober 1972 Tallinn) oli eesti kopsuarst.

Ta lõpetas aastal 1915 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi. Aastal 1915 õppis ta Tartu Ülikooli loodusteaduskonnas, aastatel 1915–1918 ja 1920–1922 arstiteaduskonnas. Ta täiendas end Viini Ülikooli juures.

Ta oli aastatel 1922–1925 Kadrinas jaoskonnaarst ning 1925–1927 Lustivere Laste Tuberkuloosi Sanatooriumi juhataja. Aastast 1927 töötas ta Taheva laste tuberkuloosisanatooriumi juhatajana. Pärast sõda töötas ta mitmes tuberkuloosiravilas. Aastal 1958 jäi ta pensionile, tegeledes seejärel põhiliselt aiandusega oma koduaias Meriväljal.

Ta oli Korp! Fraternitas Estica vilistlane.

Henn Kalamees suri 2. oktoobril 1972 ja ta maeti 6. oktoobril 1972 Metsakalmistule.

Isiklikku 
Tema abikaasa Anna Kalamees oli samuti kopsuarst.

Viited 

Eesti arstid
Arstide Koja liikmed
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1895
Surnud 1972
Andrus Mõttus

Andrus Mõttus (sündinud 17. veebruaril 1971 Tõrvas) on eesti vaimulik (EELK kantsler), ettevõtja ja koolijuht.

1989. aastal lõpetas Mõttus Tõrva Keskkooli. Keskkooli ajal osales ta Helme kutsekooli motoklubis ning tuli 1987. aastal kutsekoolide meistriks motokrossis.

Andrus Mõttus on lõpetanud Eesti Põllumajandusülikooli majanduse erialal (1989–1993), Tartu Ülikooli kehakultuuri erialal (2003–2006) ja rakendusliku Tartu Teoloogia Akadeemia usuteaduse erialal  (2009–2012), samal aastal ka EELK Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari.

1993–1995 oli ta Sürgavere põllumajandusühistu tegevdirektor, 1995–1996 EKE ARIKO ettevõtluskonsultant, 1997–1998 Rakvere Lihakombinaadi arendusdirektor ja 1998–2001 ASi Rain juhatuse liige. 2001–2002 töötas ta Eesti Energias teenindusdirektorina, 2003–2005 ASis RPM tegevjuhina, 2004–2006 oli Vestman Kinnisvara juhatuse liige ja 2006–2011 OÜ Delibalt Production (MuMa, Rimi, Alpenrose ja Balbiino kohukeste tootja) juhatuse liige. Samuti on ta andnud Kambja Igntsi Jaagu Põhikoolis usuõpetuse tunde ja pidanud loenguid Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ettevõtluskeskuses .

2009. aastast teenis Andrus Mõttus EELK Kambja koguduses praktikandina. 8. juulil 2011 ordineeriti ta diakoniks ning 15. juulil 2012 ordineeris peapiiskop Andres Põder ta õpetajaks. Aastatel 2011–2012 oli Andrus Mõttus Kambja koguduse diakon, alates 2012. aastast on ta Kambja koguduse õpetaja  ja 2012–2018 oli ta samal ajal ka Tartu Kutsehariduskeskuse direktor.

Alates 31. jaanuarist 2018 on Andrus Mõttus Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Konsistooriumi kantsler. 

Ta on Tõrva Gümnaasiumi fondi asutaja ja nõukogu liige. 

Aprillis 2022 andis president Alar Karis Andrus Mõttusele nooremleitnandi sõjaväelise auastme.

Isiklikku 
Andrus Mõttus elab Laevas. Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Viited

Välislingid
 Kristel Schwede. "Palverännaku eesmärgid on erinevad" Elukiri 5/2010 (osa artiklist on intervjuu Andrus Mõttusega palverännakute teemal)
 Priit Luts. "Tartu kutsehariduskeskuse uueks direktoriks sai Andrus Mõttus" ERR, 27. november 2012
 "Pastorist koolijuht tahab uues ametis ruttu järje peale jõuda" Õpetajate Leht, 25. jaanuar 2013
 Heli Raamets. "Endises saunas töötab salapärane kohukesevabrik" Maaleht, 1. aprill 2010
 Rita Puidet. "Jumala kingitud väega" Eesti Kirik, 24. august 2011

Kambja koguduse vaimulikud
Tartu inimesed
Eesti koolijuhid
Eesti pedagoogid
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti ettevõtjad
Sündinud 1971
Adriaan Blaauw

Adriaan Blaauw (12. aprill 1914  Amsterdam – 1. detsember 2010 Groningen) oli hollandi astronoom.

Blaauw õppis Leideni ülikoolis ja Groningeni ülikoolis.

Ta töötas Yerkesi observatooriumis, Leideni tähetornis, Groningeni ülikoolis ja mujal. Aastatel 1957–1969 oli ta Groningenis Kapteyni astronoomialaboratooriumi direktor,  1970–1974 Euroopa Lõunaobservatooriumi teine peadirektor ning 1975–1981 Leideni ülikooli professor. Aastatel 1976–1979 oli ta Rahvusvahelise Astronoomiauniooni president. Ta oli ajakirja Astronomy and Astrophysics üks asutajaid.

Ta uuris põhiliselt täheparvi ja väiksema tihedusega täheassotsiatsioone, kaksiktähesüsteemidest ühe tähe plahvatamisel vabanenud tähti, Galaktika ehitust, täheteket ja kosmilist kauguste skaalat. Ta oli üks suuremaid autoriteete Galaktika ehituse ja kinemaatika alal. Ta kirjutas ka Euroopa Lõunaobservatooriumi ja Rahvusvahelise Astronoomiauniooni ajaloost.

Tunnustused 
 1978 Jules Jansseni auhind
 1989 Bruce'i medal

Tema järgi on nimetatud asteroid (2145) Blaauw.

Välislingid
Autobiograafia

Astronoomid
Hollandi teadlased
Sündinud 1914
Surnud 2010
Almagest

"Almagest" on Aleksandria astronoomi Ptolemaiose ja kogu vanakreeka astronoomia peateos, antiikastronoomia tähtsaim allikas. See on antiikaja matemaatilise astronoomia ning geotsentrilise maailmasüsteemi kanooniline esitus, mis jäi astronoomia aluseks kuni Kopernikuni.

Raamatu algne pealkiri oli Μαθηματικὴ σύνταξις (Mathēmatikē syntaxis ('matemaatiline traktaat', ladina keeles Syntaxis mathematica). Hiljem hakati seda nimetama Hē megalē syntaxis ('suur traktaat'). Araabiakeelne pealkiri "Al-majisţī" (المجسطي) pärineb ülivõrdest μεγίστη (megistē, 'suurim'). Araabiakeelsest pealkirjast on saanud "Almagest". 

Raamat on kirjutatud 2. sajandi keskpaiku pKr. Araabia keelde tõlgiti see 827. Trükis anti "Almagest" esimest korda välja ladina keeles Veneetsias 1515 ning kreeka keeles Baselis 1538.

"Almagest" on jaotatud 13 raamatuks. Need sisaldavad trigonomeetriat koos kõõlude tabeliga, sfäärilist astronoomiat, Päikese näiva liikumise teooriat, Kuu liikumise teooriat, tähtede ekliptilisi koordinaate, planeetide näiva liikumise teooriat pikkuse ja laiuse järgi, ning Hipparchose tähekataloogi, mille Ptolemaios laiendas 1022 täheni.  Ära toodud oli iga tähe asend ja tähesuurus. Kirjeldatud oli 48 tähtkuju.

"Almagest" võimaldas planeetide asendit ette välja arvutada täpsusega kuni 10', mis oli omal ajal enneolematu.   

Koperniku peateost "De revolutionibus orbium coelestium" on nimetatud Koperniku Almagestiks.

Astronoomia
Canis Canem Edit

"Canis Canem Edit" on avatud maailmaga videomäng, mille töötasid välja Rockstar Vancouver ja Rockstar New England ning andsid välja Rockstar Games ja Bethesda Softworks. Mängu levitati USA-s ja Kanadas nimega "Bully". Mängu nimi tähendab ladina keeles 'koer koera sööb'.

2016. aasta 8. detsembril lasti välja mobiilidele mängu uuendatud versioon "Bully: Anniversary Edition".

Viited

Välislingid 
 Canis Canem Edit ametlik kodulehekülg

2006. aasta videomängud
Windowsi mängud
PlayStation 2 mängud
Xbox 360 mängud
Wii mängud
Mobiilimängud
Aş-Şūfī

‘Abd ar-Raḩmān aş-Şūfī (pärsia keeles عبدالرحمن صوفی‎) (7. detsember 903 Rey – 25. mai 986 Shīrāz) oli pärsia astronoom. 

Ta tegutses Bagdadi õukonnas. 

Tema tähtsaim töö on tähekataloog aastast 964. See sisaldab üle 1018 tähe koos asenditega tähesuurustega. Asendid võttis ta Ptolemaiose "Almagestist", korrigeerides neid vahepealse pretsessiooni tõttu 12°42′ võrra. Tähesuurused andis ta oma vaatluste põhjal, mistõttu kataloogi põhjal saab otsustada selle üle, kui palju tähesuurused olid muutunud. Seal mainitakse esmakordselt Andromeeda udukogu, mis Euroopas avastati alles 17. sajandil. Kataloogi andis 1874 välja Hans Schjellerup.

Ta määras aasta pikkuse, koostas planeetide tabeleid ja tegi geodeetilisi mõõtmisi.  

Pärsia astronoomid
Sündinud 903
Surnud 986
Haida

Haidak, setupäraselt Haida, on Krasnojarski krais Partizanski rajoonis asuv setu küla.

Üldkirjeldus 
Haida küla on kolmekilomeetrine ridaküla, mis asub Sajaanide eelmäestikus, Krasnojarskist 150 kilomeetrit idas. Külatee keskpaigas on külaklubi ja setu muuseumitare. Klubi on ehitatud kunagise kiriku kohale, mis suleti 1930. aastatel, oli seejärel aastakümneid kasutusel viljahoidlana ning lõpuks 1970. aastatel lammutati.

Ajalugu 

1893–1914 rändas Setumaalt Siberisse tuhandeid vabatahtlike ümberasujaid, kes lootsid seal maad saada. Väljarändajate täpset arvu pole teada, aga 1920. aastal elas Krasnojarski ümbruskonnas 9300 eestlast, kellest 5000 pidasid end setuks. Mõnekümne aasta jooksul asustasid setud Siberis Setumaast kordades suurema maa-ala. Nende keskuseks sai Haida küla, mida isekeskis kutsuti Siberi Setomaa pealinnaks. Kuigi setud ja eestlased elasid Haida ümbruses kõrvuti, omavahel esimese põlvkonna väljarändajad ei abiellunud. Eestlaste suhteliselt vähese arvu tõttu muutusid segaabielud hiljem siiski tavaliseks. Venelastele eelistasid nii setud kui eestlased pigem omavahel paari heita.

Aastate 1937–1938 massirepressioonide käigus arreteeritud meestest jäid ellu vaid üksikud. Teine maailmasõda ja järgnevad aastad mõjusid külaelule laastavalt. 1960ndatel küla kosus veidi, kui kohalik sovhoos sai jalad alla. 1990ndatel alanud sotsiaalmajanduslike muutuste käigus on allakäik jätkunud, seda peamiselt noorte lahkumise tõttu linna.

Rahvastik 
2010. aasta seisuga on Haida külla sisse kirjutatud 192 inimest, ehkki tegelikke püsielanikke on mõnikümmend vähem. Umbes 80% elanikest peab ennast setuks. Setu keelt valdab vaid vanem põlvkond, kes omavahelises suhtluses eelistavad seda vene keelele. Nooremate kui neljakümneliste seas setu keele oskajaid enam ei ole. Eesti kirjakeelt ei osata. Viimase saja aasta jooksul on kohalikku keelde laenatud palju uusi sõnu vene keelest, millega tähistatakse peale 19. sajandit kasutusele tulnud mõisteid.

Haridus ja kultuur 
Suurem osa külaelanikest on naispensionärid. Noori ja lapsi on vähe, mistõttu külakooli ähvardab õpilaste arvu vähenemise tõttu sulgemine. 2007. aastal õppis koolis 27 enamasti setu päritolu last, keda õpetas 8 õpetajat. Kool asub kolmes tares, millest ühes asub muuseum ja mõned klassiruumid, teises klassiruumid ja kolmandas, veidi sügavamaks kaevatus, võimla. 2001. aastal asutatud muuseumi on kogutud riideid, vanu tarbeesemeid ja fotosid. Muuseumi kogud pole eriti suured, sest 1990-ndatel Eesti Rahva Muuseumi korraldatud ekspeditsioonide käigus viidi enamik Siberi setudel säilinud vanavara Eestisse. 2005. aastal asutati Haida laste folklooriansambel Kullõrkukk (Куллэрь Кук).

Vaata ka 
 Semmeni Olli

Viited 

Väliseesti külad
Venemaa külad
Krasnojarski krai
Setu kultuur
Clarence Walker

Clarence Walker (13. detsember 1898 Port Elizabeth, praegu Ida-Kapimaa – 30. aprill 1957 Roodepoort, praegu Johannesburg) oli Lõuna-Aafrika poksija.

Walker võitis kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1920. aasta Antwerpeni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Walker poksis jaanuarist 1922 kuni septembrini 1927 elukutselisena. Ta osales kokku 16 kohtumisel, millest võitis 7 ja kaotas 7 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.

Viited

Välislingid
 
 

Lõuna-Aafrika poksijad
Sündinud 1898
Surnud 1957
Resonaator

Resonaator (ladina keeles resonare 'vastu kajama') on füüsikas keha või kehade süsteem, mis on võimeline hakkama välise ergutuse toimel võnkuma resonantsi tõttu. Enamasti tekitab resonaator harmoonilisi (siinusfunktsioonikohaseid) võnkumisi, mille sagedus on määratud võnkuva süsteemi parameetritega. 

Eristatakse järgmist liiki resonaatoreid:
 
 Akustiline resonaator on näiteks helihark ja pillikeel. Akustilise õõsresonaatori moodustab osaliselt avatud õhumaht, nagu see on oreliviles või viiuli kõlakastis, samuti mõlemast otsast avatud torus, näiteks bassireflekskõlari invertertorus.

 Elektromehaanilise resonaatorina on tuntuim kvartsresonaator (näiteks elektronkellas on kellakvarts omavõnkesagedusega 32 768 hertsi).

 Elektromagnetiline resonaator koosneb mahtuvusest ja induktiivsusest. Levinuim elektriline resonaator on kondensaatorist ja induktiivpoolist koosnev võnkering. Mikrolainete piirkonnas kasutatakse pooli asemel kahest rööbitisest elektrijuhist koosnevat liinilõiku. Niisugune ühest otsast lühistatud liinilõik avaldab lahtises otsas induktiivtakistust. Seega võib liinilõiku vaadelda ühe keeruga poolina. Kui ühendada liinilõigu lahtisse otsa kondensaator, saadaksegi võnkering. Kondensaator võib ka puududa, kui resonantsi saavutamiseks piisab liinilõigu omamahtuvusest.

 Elektromagnetilise resonaatori eriliik on õõsresonaator ‒ metallseintega ümbritsetud suletud ruum, mida võib käsitada mõlemast otsast lühistatud lainejuhtmena. Ruumi mõõtmed ja kuju määravad selle ruumi seintelt peegelduva elektromagnetlaine resonantsisageduse. Niisugust õõsresonaatorit kasutatakse mikrolainete genereerimise seadistes (näiteks magnetronis).

 Optiline resonaator vastastikku asetsevate peeglitega leiab rakendamist lasereis.

Vaata ka
Resonants
Kvartsostsillaator

Välislingid
Resonator

Füüsika
Akustika
Roo tänav

Roo tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Tänav algab Mulla tänavalt, ristub Härjapea ja Timuti tänavaga ning lõpeb Kolde puiesteel. Roo tänav on ligikaudu 660 meetri pikkune.

Tänava varasem nimi oli alates 1910. aastast Alberti tänav (saksa keeles Albert-Strasse, vene keeles Альбертская улица). Selle nime sai tänav maa-ala tükeldaja ja tänava rajaja Albert Koba eesnimest. 1939. aastal sooviti tänava nime vahetada Alari tänavaks, kuid 25. mail 1939 sai tänav siiski praeguse nime Roo tänav.

Aastatel 1915–1970 elas Roo tänav 27 helilooja Evald Vain.
Aastatel 1933–1951 elas Roo tänaval kirjanik Aimée Beekman.

Roo (tollal Alberti) 3 avati 1923. aastal Tallinna kino „Säde", 1927. aastal kandis kino „Ilo" ning hiljemalt 1930. aastal nime „Lux". Arvatavasti 1930. aastate algul lõpetas kino tegevuse.

Viited

Välislink
Alberti tänava majaomanikud 1913

Põhja-Tallinna tänavad
Pelgulinna asum
Gyula Horn

Gyula Horn (5. juuli 1932 Budapest – 19. juuni 2013) oli Ungari poliitik, kes oli Ungari Vabariigi peaminister 15. juulist 1994 kuni 6. juulini 1998.

Tunnustus
 Karl Suure auhind 1990

Ungari peaministrid
Sündinud 1932
Surnud 2013