joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valgemetsa

Valgemetsa on küla Põlva maakonnas Põlva vallas.

Küla asub Ahja jõe vasakkaldal mõlemal pool Tartu–Petseri raudteed. Külas on Valgemetsa raudteepeatus.

Valgemetsast 1 km läänes asub Leevijõe, 1½ km põhjas Padari, 3 km kagus Kiidjärve ja 2½ km lõunas Koorvere küla. Muudest paikadest asuvad lähemal Leevi asundus ja Popsiküla läänes, Tikutaja 2 km kirdes ja Järve 2 km kagus.

Nime päritolu 

Valgemetsa asub Ahja jõe ääres, mida sealkandis kutsutakse selge jõevee tõttu Valgejõeks.

Koorküla piirilt algavat ja põhja poole ulatuvat metsa nimetatakse Valgemetsaks. Mõne arvates olevat mets saanud nime Valgejõelt, mõne arvates valge liiva järgi, millest koosneb metsaalune pinnas. Selle metsa laskis külvata ja istutada Vastse-Kuuste mõisnik, varem oli seal tühi liivanõmm. Küla on nimetatud metsa järgi.

Ajalugu
Valgemetsa asundus kujunes pärast 1927–1931 rajatud Tartu–Petseri raudtee valmimist. Naabruses Kongsi talu pidanud loomaarst Robert Friedrich Schab(b)ak (al. 1936 Arani) oli ostnud Vastse-Kuuste mõisalt umbes 200 hektarit maad ja lasi selle jagada suvilakruntideks.

Esimese krundi ostis kunstnik Vanda Juhansoo, kelle omanäoline maja, mida rahvasuus kutsutakse Nõiamajaks, on säilinud tänaseni. Nõiamaja valmis 1932. Küla sünnipäevaks peetakse 12. juulit 1933, mil Vanda Juhansoo krunt ja maja kanti kinnistusraamatusse.

Valgemetsa kujunes 1930. aastatel Tartu haritlaskonna seas populaarseks suvituskohaks. 1934. aastal asutati Valgemetsa Korraldamise ja Kaunistamise Selts, mille eestvõttel rajati tänavaid ja teid. 1940. aastaks oli suvilaid kokku ligi 60. Külas oli võõrastemaja koos kaupluse ja postkontoriga. 1930. aastatest pärinev krundiplaan on suuremas osas säilinud tänaseni.

Küla kuulus Tartumaa Võnnu kihelkonda ja Kiidjärve valda. Algselt nimetati seda asunduseks ja isegi alevikuks, aastast 1977 on see küla.

1940. aastate lõpust tegutses külas Valgemetsa pioneerilaager, mille maid ja hooneid kasutavad nüüd Valgemetsa puhkeküla ja noortelaager.

1950. aastal ostis Valgemetsas varem kirjanik Enn Kippelile kuulunud suvila Enn Kippeli leselt endale suvekoduks kunstnik Elmar Kits, kes puhkas Valgemetsal kuni oma surmani 1972. aastal. Elmar Kitse suvemaja on ajaloomälestisena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.

Aastatel 1945–1990 kuulus Valgemetsa Vastse-Kuuste külanõukogu koosseisu. Aastatel 1990–2017 kuulus Valgemetsa küla Vastse-Kuuste valda.

2009. aastal asutati MTÜ Valgemetsa, mille eesmärgiks on edendada külaelu.

2020. aasta juunis valiti Valgemetsa külavanemaks Mati Määrits.

Vapp 
Valgemetsa vapp koosneb neljast osast. Kuldkollane vapikilp - liivapaljandid ja päike, valged kuused - metsasümbol, vapi valge keskpõhi - mets mis kasvab heledal liival ning kolm sinist triipu vapi keskel - Ahja jõgi. Vapi ja lipu autorid: Üllar Varik ja Marek Laane

Viited

Välislingid
MTÜ Valgemetsa

Võnnu kihelkond
Põlva vald
Põlva maakonna külad
Mõõdukas vaimne alaareng

Mõõdukas vaimne alaareng on inimmõistuse pidurdunud või mõõdukalt puudulik areng. RHK-10 kriteeriumide järgi on tegemist mõõduka vaimse alaarenguga, kui inimese IQ on vahemikus 35–49.

Igapäevases elus vajab mõõduka vaimse alaarenguga inimene igapäevaselt juhendamist, sest talle on selgusetud ühiskonna korraldust kirjeldavad põhimõisted (vargus, omandus, vastutus). Nende mõistete mittetundmine põhjustab sageli konflikte omanduse pinnal: mõõduka vaimse alaarenguga inimene ei saa aru, miks ta peab poes kauba eest maksma jms. Probleemilahendus võime on mõõduka vaimse alaarenguga inimesel sedavõrd häiritud, et kuigi ta on suuteline autojuhtimise selgeks õppima, siis ohutult autoga liiklema ta ei ole võimeline. Nimetatud asjaolude tõttu ei ole mõõduka vaimse alaarenguga inimene ühiskonna ohtlikku teo sooritamise aeg aru saama oma tegude tähendusest ja neid juhtima ning juriidilisest aspektist on piiratud teovõimega. Seetõttu ei rakendata neile kriminaalkaristust.

Mõõduka vaimse alaarenguga inimesed ei ole veel nii sügava vaimse puudega, et nad ei saaks aru lihtsamatest käskudest (pane püksid jalga, riisu heinad kokku vms). Nad võivad sellistest käskudest veel aru saada, aga mõni keerulisem käsk (tee arvutile restart vms) ei pruugi talle korda minna. Keel ja kõnelemisoskus on mõõduka vaimse alaarenguga inimestel veel saavutatav, kuid lugemine võib olla nende jaoks liiga keeruline. Mõned vaimse alaarenguga inimesed, kes on koolis käinud, võivad ka natukene lugeda, kuigi enamasti veerivad nad lihtsalt aegamisi tähti.

Tekkepõhjused 
Mõõdukas vaimne alaareng on tavaliselt alguse saanud ajukahjustusest. Mõnel inimesel hakkab ka lihtsalt aju üks pool kärbuma. Ka see on üks sageli esinenud tekkepõhjus. Hullem on, kui vaimne alaareng hakkab välja kujunema poole elu pealt. Siis kipub inimene ära unustama kõik, mida ta kunagi normaalse ajuga õppinud on.

Kaasnevad ohud 
Mõõduka vaimse alaarenguga inimestel võib olla tihtipeale krambihooge ja paljudel on esinenud ka epilepsiat. Nad ei pruugi liikluses hästi hakkama saada. Muidugi on see, et punase tulega ei tohi üle minna, lasteaias esimene asi, mida liiklusest õpetatakse. Vaimse alaarenguga inimestel ei pruugi see aga kohe meelde jääda ja hakkavadki enda peale mõeldes punase tulega üle tee minema. Neile ei jää see lihtsalt meelde, et punase tule ajal sõidavad autod. Veel vähem on tõenäoline, et nad suudavad liiklusmärkide tähendust meeles pidada.

Psüühika- ja käitumishäired
Vaimupuudepedagoogika
Voropi

Voropi (ka Vorobi, Vorobjeva, Vorbi, Võsu) on küla Võru maakonnas Setomaa vallas Piusa jõe põhjakaldal. 

Küla kuulub Raakva nulka.

Küla läbib Matsuri–Sesniki tee.

Küla idaosas asus pärast Eesti Vabadussõda rajatud Petseri lõunalaager, mis jäi Petseri laskevälja äärde. Laager oli 7. Jalaväerügemendi suvine väljaõppepaik. Pärast teist maailmasõda jäid eestiaegsed hooned kasutuseta ja lagunesid.

Voropist vahetult edelasse jääb Koidula küla, kus asub Koidula piiripunkt.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.

Viited

Võru maakonna külad
Setomaa vald
Setumaa külad
Deathrash

Deathrash ehk Death/Thrash või Thrash/Death, nimetatakse ka mõne jaoks on Old School Death metal (oleneb, mis metali alaliigi mõjud on ülekaalus) on heavy metali alaliik, milles on nii death kui ka thrash metali mõjusid.

Deathrash'il on sarnane kitarrimäng thrash metalile, kiire tempo ja kare vokaal nagu death metalil.

Tuntumad esitajad 
Deathchain
Deströyer 666
Exumer
Impious
Sarcófago
Sadus
Sepultura (varajasemad albumid)

Metal
Johann Urb

Johann Urb (sündinud 24. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti päritolu USA näitleja ja endine modell.

Ta on mänginud mängufilmides "Zoolander", "Ükssarvik" ja "Kuum ja kole" ning telesarjades "Mägi", "CSI: New York", "Kaaskond", "Til Death", "Kõmulehe raisakotkad" jm.

Elulugu
Johanni vanemad on muusik Tarmo Urb ja Maris Urb. Kümneselt kolis Johann ema ja tolle soomlasest abikaasaga elama Soome, kus nad elasid mitmes väikelinnas, kuni jäid lõpuks pidama Tamperes. 17-aastaselt kolis Johann isa juurde Ameerika Ühendriikidesse ja tegi New Yorgis modellitööd, mis viis ta lõpuks näitlemise juurde. New Yorgis õppis ta näitlemist Lee Strasburgi teatriinstituudis.

Osaline filmograafia

Filmid
"Zoolander" (2001) – Mugatu ihukaitsja
"Fear of Feathers" (2003) – Hunk
"All In" (2006) – Jake
"Toxic" (2007) – Greg
"Pangarööv" ("The Bank Job" 2007) – Brandon 
"Strictly Sexual" (2008) – Joe
"The Hottie and the Nottie" (2008) – Johann Wulrich
"2012" (2009) – Saša
"Resident Evil Retribution" (2012) – Leon S. Kennedy

Televisioon
"Miss Kohting" ("Miss Match", David, 1 osa, 2003)
"CSI: New York" (Brad Tustin, 1 osa, 2004)
"Mägi" ("The Mountain", Travis Thorson, 13 osa, 2004-2005)
"Kaaskond" ("Entourage", Ken, 1 osa, 2006)
"'Til Death" (Greg, 2 osa, 2006)
"Dirt" (Johnny Gage, 4 osa, 2007)
"Knight Rider" (Skyler Rand, 1 osa, 2008)
"Perepea" ("Family Guy", Suursaadik, Hooaeg 11, osa 16, 2013)

Varia
Johanni isa ja onu on muusikud Tarmo Urb ja Toomas Urb.
Urbil on Eesti ja Ameerika Ühendriikide kodakondsus.
Modellina osalenud tuntud moefirmade Versace, Abercrombie & Fitchi, Polo Ralph Laureni, Valentino reklaamikampaaniates ning moeetendustel New Yorgis, Pariisis, Milanos, Londonis.

Viited

Välislingid
 

Eesti filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1977
Alkoholpsühhoos

Alkoholpsühhoos ehk alkohoolne psühhoos on kõige raskemal kujul avalduv psüühikahäire alkoholsõltuvuse korral. Tüüpilisel kujul avaldub delirium tremensina. Harvemini esineb haigus alkohoolse hallutsinoosi kujul. Alkohoolse psühhoosiga haigel esinevad sagedamini nägemishallutsinatsioonid, harvem kuulmishallutsinatsioonid. Võivad esineda hallutsinatsioonid kõigis tajumodaalsustes (haige näeb, et ta viibib sõprade seltsis, need räägivad temaga ja pakuvad viina, haige võtab pitsi vastu ja joob selle ära, tundes, kuidas viin kurku kõrvetab). Iseloomulikud on luulumõtted. Raskematel juhtudel kaasneb teadvuse hägunemine kuni tasemeni, mille puhul pole võimalik haigega kontakti saavutada.

Alkohoolne psühhoos tekib tüüpilisel kujul alkoholi tarvitamise katkestamisel (48 tunni jooksul), millele on eelnenud pikemaajalisem (päevi, nädalaid) ja suurtes kogustes alkoholi tarvitamine.

Psüühika- ja käitumishäired
A. H. Tammsaare mälestusmärk

A. H. Tammsaare mälestusmärk on eesti kirjaniku A. H. Tammsaare 100. sünniaastapäevaks 1978. aastal valminud monument, mis asub Tallinna kesklinnas Tammsaare pargis. 

Mälestusmärgi autorid on skulptor Jaak Soans ja arhitekt Rein Luup. A. H. Tammsaaret on kujutatud mõtlikuna pingil istumas. Kuju asukoha valikul arvestati, et praeguse Tammsaare pargi kohal asunud Uus turg oli A. H. Tammsaare meeliskoht, kus ta armastas inimesi jälgida.

Kuju rüvetamised
 2001. aasta ööl vastu 18. juunit rikuti kuju punase värviga.
 Ööl vastu 3. juulit samal aastal rikuti kuju valge värviga.
 2005. aasta oktoobris soditi kuju rohelise värviga.
 2007. aasta Tallinna aprillirahutuste ajal valati kuju üle värviga.

Tallinna mälestusmärgid
Mälestusmärk
Arnold Green

Arnold Green (30. august 1920 Riia, Läti – 4. november 2011 Tallinn, Eesti) oli Eesti NSV riigitegelane ja olümpialiikumise tegelane.

Noorus ja töö Eesti NSV-s
Arnold Green lõpetas aastal 1940 Rakvere gümnaasiumi oli 1940–1941 ELKNÜ Virumaa Komitee instruktor, astus 1941. aastal Tallinna Jalaväe Kooli noorempoliittöötajate kursustele, mille lõpetas 1942. aastal ja osales poliittöötajana (komsomoliorganisaatorina) Teises maailmasõjas. 

A. Green teenis 1941–1945 Punaarmees, Eesti Laskurkorpuses, 354. Laskurpolgus politrukina ning kuulus 1944. aasta sügisel Vassili Võrgu juhitud 354. Laskurpolgu eelsalka, mis hõivas Saksa vägede poolt maha jäetud Tallinna.

Pärast sõda oli A. Green kuni 1947. aastani Nõukogude armees väeosades poliittööl.

Arnold Green õppis 1947–1950 Moskvas ÜK(b)P KK Kõrgemas Parteikoolis ajakirjanduse erialal ja selle lõpetamise järel oli ta aastatel 1950–1953 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee häälekandja Rahva Hääle vastutav toimetaja ning ka ajakirja Eesti Bolševik toimetuse liige.

Aastatel 1953–1958 ja 1960–1984 oli A. Green Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja. Aastatel 1958–1960 oli A. Green Eesti NSV haridusminister, ta oli ka Eesti NSV välisminister, aastast 1962 kohakaaslusega, aastail 1984–1990 oli A. Green ainult Eesti NSV välisminister. A. Green oli ka EKP KK liige. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.

1962. aastal anti talle 1942. aastal NSV Liidus Norilskis NKVD poolt hukatud kolonel Johannes Reinola maja Tallinnas.

Arnold Green oli ka Nõukogude Liidu olümpiadelegatsiooni üks juhte 1972. aasta Müncheni (purjeregatt Kielis) ja 1976. aasta Montreali (purjeregatt Kingstonis) olümpiamängudel. 

A. Greeni juhtimisel korraldati ja viidi läbi 1980. aasta olümpiamängude purjeregatt Tallinnas.

14. jaanuarist 1989–1997 oli A. Green Eesti Olümpiakomitee president. Samuti on ta olnud Eesti suusaliidu ja Eesti maadlusliidu president. 

Arnold Greeni osavõtul on rajatud ka Tartu Ülikooli staadion, Tallinna Kalevi staadion ja Kääriku spordibaas.

Tunnustus 

 1997 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi aastapreemia (pikaajaline tänuväärne tegevus eesti spordi ja kultuuri arendamisel)
 2001 Olümpiaorden
 2002 Eesti Olümpiakomitee aupresident
 2006 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk

Isiklikku
Sporditeadlane Karin Baskin on Arnold Greeni tütar.

Tsitaat

Viited

Välislingid
 
Arnold Green - kogu elu spordis EOK
Ilmar Palli: "Arnold Green: Deklaratsioon sündis suurte pingutustega" Maaleht, 13. november 2008
"Suri Eesti olümpialiikumise taastaja Arnold Green" Maaleht, 4. november 2011
Arnold Green, oktoober 1976

Eesti NSV välisministrid
Eesti NSV VI Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV X Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti NSV hävituspataljonlased
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1920
Surnud 2011
Raudristi Rüütlirist

Raudristi Rüütlirist (saksa keeles Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes, tihti lihtsalt Ritterkreuz) oli Saksamaa autasu, mida jagati ülima lahinguvälja vapruse või õnnestunud juhtimise eest Kolmanda Riigi ajal.

Klassid
Rüütlirist jagati viide klassi:

 Raudristi Rüütlirist (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes). 
 Raudristi Rüütlirist tammelehtedega (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub). 
 Raudristi Rüütlirist tammelehtede ja mõõkadega (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub und Schwertern)
 Raudristi Rüütlirist tammelehtede, mõõkade ja teemantidega (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub, Schwertern und Brillianten)
 Raudristi Rüütlirist kuldsete tammelehtede, mõõkade ja teemantidega (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Goldenem Eichenlaub, Schwertern und Brillianten)

Väärindamise eeldused
Rüütliristi kavaleriks võis saada sõdur või ohvitser, kellel pidi olema 1939. aasta Raudristi 1. klass, kuigi Raudristi 1. klassi anti samaaegselt Rüütliristiga harvadel juhtudel. 

Üksuse komandöri võidi Rüütliristiga autasustada lahinguüksuse eeskujuliku juhtimise eest. Allveelaeva komandöri autasustati Rüütliristiga, kui tema juhitud laev oli lasknud põhja (hävitanud) vähemalt 100 000 brutoregistertonni väärtuses vaenlase laevu. 

Luftwaffe pilooti autasustati, kui oli kogunenud vähemalt 20 punkti järgmise punktisüsteemi alusel: 1 punkt anti siis, kui tulistati alla ühe mootoriga lennuk, 2 punkti kahe mootoriga ja 3 punkti nelja mootoriga allatulistatud lennuki eest. Kõik öölahingus alla tulistatud lennukite punktid olid kahekordsed.

Rüütlirist lasti käibele 1939–1945, tema klasse ja saamise tingimusi järk-järgult sõja jooksul karmistati.

Raudristi Rüütliristiga väärindatud eestlased
Raudristi Rüütlirist (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes) autasu on saanud eestlastest 4 inimest: Alfons Rebane, Harald Riipalu, Paul Maitla ja Harald Nugiseks.
Raudristi Rüütlirist tammelehtedega (Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub) autasu on saanud Alfons Rebane.

Saajad
Kokku valmistati 7313 Rüütliristi autasu, kuid ainult 883 said tammelehtedega ja 159 said tammelehtede ja mõõkadega (pluss üks auväärne saaja, Jaapani admiral Isoroku Yamamoto). Ainult 27 meest autasustati Rüütliristi teemantidega (3 armee ülemjuhatajat, 10 kindralit, 3 koloneli, 9 tipplendurit ja 2 allveelaeva kaptenit) ning Hans-Ulrich Rudel oli ainus Rüütliristi kuldsete tammelehtede, mõõkade ja teemantide saaja.

Jaotus väeliikide kaupa
<table border=1>

Heer
Luftwaffe
Kriegsmarine
Waffen SS

4785
1750
318
460

Saksamaa autasud
Mihhail Stalnuhhin

Mihhail Stalnuhhin (sündinud 15. septembril 1961 Tartus) on Eesti poliitik, Riigikogu liige. Ta oli 2003–2011 Narva linnavolikogu esimees. Stalnuhhin oli kuni väljaheitmiseni 6. septembril 2022 Eesti Keskerakonna liige.

Mihhail Stalnuhhin on olnud Narva Linnavolikogu liige 1994–1995, 1999–2003 ning 2003–2011 linnavolikogu esimees. Oli IX ja X Riigikogu liige. Valiti 2007 isikumandaadiga XI Riigikogusse, kuid loobus tööst Riigikogus Narva Linnavolikogu kasuks. Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 8584 häält ja osutus valituks. 2015. aasta Riigikogu valimistel valimistel sai Stalnuhhin Ida-Virumaal kandideerides 3648 häält ja osutus taas valituks.

Ta on Riigikogu riigieelarve kontrolli komisjoni esimees.

Ta kandideeris 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ja sai 11 505 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta oli Yana Toomi ja Edgar Savisaare järel häälte arvult kolmas Keskerakonna kandidaat.

2013. aasta alguses sai Stalnuhhin trahvi, kuna jalutas Narvas suukorvita koeraga.

Haridus 
Mihhail Stalnuhhin lõpetas 1995. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli eesti filoloogia erialal.

Teosed 
 "Novellid", 1999
 "Eesti-vene õppesõnastik" koostöös E. Väljaga 1998
 "Vene-eesti õppesõnastik" koostöös E. Väljaga 1997
 "Eesti keel iseõppijale" I–III osa 1994–1996

Skandaalid 
29. septembril 2015 kirjutas ajakirjandus, et Stalnuhhin liisib 744 euro eest kuus maasturit Honda CRV, millega sõidab tema abikaasa ja mille kulud ta tasub kuluhüvitisega. Stalnuhhinil endal juhiluba ei ole. Stalnuhhini käitumise mõistsid hukka mitmed riigikogulased, nende seas Riigikogu esimees Eiki Nestor. Sellega seoses andis Eesti Maksumaksjate Liit talle samal aastal nimetuse Maksumaksja vaenlane.

Pärast Narva tanki teisaldamist 2022. aastal rääkis Stalnuhhin sotsiaalmeediasse postitatud venekeelses videos, et peab mälestusmärkide mahavõtjaid natsideks ja nimetas valitsuse liikmeid ja Kaja Kallast fašistideks. Keskerakonna juhatus heitis ta selle peale parteist välja.

Viited

Välislingid 

 Mihhail Stalnuhhini koduleht (vene keeles)
 Tutvustus Riigikogu lehel
 Стальнухин: Сила — не синоним анархии (29. aprilli 2007 artikkel Delfi portaalis, vene keeles)
Vene linnapea Eesti Vabariigis (vene keeles)
Maailm ei ole mustvalge, vaid värviline (vene keeles)

Eesti Keskerakonna poliitikud
IX Riigikogu liikmed
X Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Sündinud 1961
Eesti venelased
Väike Miss Päikesepaiste

"Väike Miss Päikesepaiste" (originaalpealkiri "Little Miss Sunshine") on kahe Oscariga pärjatud 2006. aasta dramaatiline komöödiafilm, mille lavastas režissööritandem Jonathan Dayton ja Valerie Faris.

"Väike Miss Päikesepaiste" on lugu veidike ebatavalisest düsfunktsionaalsest perekonnast, kes võtab ette teekonna USA California osariiki laste iludusvõistlusele.

Film kandideeris 2007. aasta Oscarite jagamisel neljale Oscarile ja võitis neist kaks: parima originaalstsenaariumi (Michael Arndt) ja parima meeskõrvalosatäitja (Alan Arkin) kategoorias.

Osatäitjad

Peaosatäitjad
Abigail Breslin – Olive Hoover 
Greg Kinnear – Richard Hoover 
Paul Dano – Dwayne Hoover 
Alan Arkin – Edwin Hoover 
Toni Collette – Sheryl Hoover 
Steve Carell – Frank Ginsberg

Välislingid
Koduleht

Little Miss Sunshine at Film Freak Central
Little Miss Sunshine at Alternative Film Guide

Ameerika Ühendriikide filmid
2006. aasta filmid
Royal Border Bridge

Royal Border Bridge on raudteesild Inglismaal Berwicki lähedal Tweedi jõel.

Sild on ehitatud 1847–1850, selle avas kuninganna Victoria. Kivist, 28-a 18,7 m sildega kaarega 38 meetrit kõrge ja 656 meetrit pikk, ümbritseval maastikul jõuliselt domineeriv massiivne sild. Siit kulgeb Inglismaa idaranniku raudtee pealiin (London–Edinburgh) Šotimaale.

Suurbritannia sillad
Kaaskond (seriaal)

"Kaaskond" (originaalpealkiri "Entourage") on 2004. aastal esmakordselt eetris olnud Ameerika Ühendriikide draama-komöödiasari, mille loojaks on Doug Ellin. 

"Kaaskond" jälgib Hollywoodi filmitähe Vincent Chase'i ning tema lapsepõlvesõprade tegemisi ja näitlejaelu pahupoolt. Sari põhineb osaliselt näitleja Mark Wahlbergi läbielamistel Hollywoodi tippu pürgides, Wahlberg on ka üks sarja produtsentidest.

Peategelased
Vincent "Vince" Chase (Adrian Grenier) – filminäitleja 
Eric "E" Murphy (Kevin Connolly) – Vince'i parim sõber ja mänedžer
Johnny "Drama" Chase (Kevin Dillon) – näitleja; Vince'i poolvend 
Turtle (Jerry Ferrara) – Vince'i autojuht ja sõber 
Ari Gold (Jeremy Piven) – Vince'i agent

Välislingid
Ametlik koduleht

Filmiveeb:Kaaskond

Ameerika Ühendriikide komöödiasarjad
Ameerika Ühendriikide draamasarjad
HBO telesaated
Akronüüm

Akronüüm (vanakreeka sõnadest ἄκρος (akros) 'äärmine' ja ὄνυμα (onyma) 'nimi') on sõnana häälduv ühend, mis on moodustunud mitme sõna algustähtedest. 

Näiteks EKI – Eesti Keele Instituut.

Vaata ka
kolmetähelised lühendid ehk kolmetähelised akronüümid (inglise three-letter acronym, TLA)
lühend

Viited

Lühendid
Öine vahtkond (rühmitus)

Öine vahtkond (vene keeles "Ночной дозор") on pärast pronkssõduri mäkerdamist sinise värviga 21. mail 2006  pronkssõduri kaitseks moodustatud rühmitus. Rühmitus on oma nime saanud Sergei Lukjanenko ulmeromaani ja sellel põhineva filmi "Öine vahtkond" järgi.

Öise vahtkonna liider Dmitri Linter vahistati pärast aprillirahutusi kuueks kuuks süüdistatuna rahutuste organiseerimises.

2009. aasta 23. juulil jõustus rahutuste ässitamise eest kohtu all olnud Öise Vahtkonna aktivistide Dmitri Linteri, Maksim Reva, Mark Sirõki ja Dimitri Klenski õigeksmõistmine, kui riigikohus ei võtnud nende süüasja arutusele. Kohus tuvastas, et süüdistatavate omavahelisel tegevusel ja aprillirahutustel polnud seost.

Öine Vahtkond on tegutsenud ka mittetulundusühinguna Öine Vahtkond, mis 2011. aasta kevadel ei esitanud Harju maakohtu registriosakonnale juhatuse liikmete registreerimiseks vajalikke dokumente. Samuti ei esitanud mittetulundusühing registripidajale 2010. aasta majandusaasta aruannet, mistõttu ühendus võidakse sundlõpetada.

Vaata ka
9. mai komitee

Viited

Välislingid

 Notšnoi Dozori ametlik veebileht
 Notšnoi Dozori koduleht
 Viktoria Ladõnskaja, Notšnoi Dozor, Eesti Ekspress 31.05.2006
 Öine Vahtkond kogub arvamusi vene autonoomia kohta, 16. november 2008
 Erik Rand. Kohus mõistis pronksiöö korraldamises süüdistatud mehed õigeks EPL, 5. jaanuar 2009
  Öine Vahtkond kavandab ühistegevusi Soome Kremli-meelsetega, Postimees, 14. veebruar 2009
 Öise Vahtkonna liikmed hülgavad organisatsiooni, Postimees, 11. veebruar 2010

Rühmitused
Eesti organisatsioonid
Aabla

Aabla (ka: Abla) on endine küla praeguses Harju maakonna Kuusalu vallas, Aablahe ääres. Maa jagamisel Kiiu ja Kolga mõisa vahel jagati ka küla kaheks, tänaseks Kiiu-Aablaks ja Kolga-Aablaks.

Küla nimi pärineb lahe nimest, mis on algselt olnud h-alguline ja mille algusosa on puunimest haab.

Vaata ka
Aabla oja
Aabla paadisild
Aabla raba ehk Aabla soo ehk Keitma raba

Viited

Välislingid

Kuusalu kihelkond
Harju maakonna endised külad
Karl Orviku

Karl Orviku (aastani 1927 Janson, Jaansoon; 17. august 1903 Kohtla, Ida-Virumaa – 7. märts 1981 Tallinn) oli eesti geoloog, loodusteaduste doktor (1940), geoloogia-mineraloogiadoktor (1946).

Elukäik 
1922. aastal lõpetas ta Rakvere poeglaste gümnaasiumi ja 1930 Tartu Ülikooli geoloogina.

Aastatel 1926–1958 töötas ta Tartu Ülikooli geoloogiakateedris (1926–1930 geoloogiakabineti abijõud, 1931–1939 vanemassistent, aastast 1939 instruktor-assistent, 1944–1956 Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiakateedri juhataja).

Aastatel 1947–1952 oli ta ENSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudi asedirektor, aastail 1954–1968 samas direktor.

Aastatel 1946–1952 Eesti Loodusuurijate Seltsi esimees, aastast 1963 auliige.

Aastail 1961–1965 oli ta Rahvusvahelise Kvaternaariuurimisliidu täitevkomitee liige.

Ta on valitud Eesti 20. sajandi saja suurkuju hulka.

Teadustöö
Ta rajas Eesti nüüdisaegse litoloogia ja arendas litostratigraafiat. Ta rikastas ja korrastas eluta looduse kaitse ja geoloogia terminoloogiat.

Tunnustus
1969 – Eesti NSV teeneline teadlane
1976 – Karl Ernst von Baeri medal
1991 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (postuumselt)

Isiklikku
Karl Orviku abikaasa oli Leonidia Orviku. Nende poeg Kaarel Orviku (1935–2021) oli samuti geoloog.

Välislingid
"Rakvere gümnaasiumis avati geoloog Karl Orviku büst", Virumaa Teataja, 25. mai 2009

Eesti geoloogid
Tartu Ülikooli professorid
Eesti Looduseuurijate Seltsi presidendid
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Konstantin Päts'i Riigivanemaks Valimist Korraldava Komitee poliitikud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Üliõpilaste Selts Raimla liikmed
Eesti Looduseuurijate Seltsi auliikmed
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1903
Surnud 1981
Eesti NSV teenelised teadlased
Pullapää

Pullapää on endine küla Läänemaal Haapsalu linnas. Asub mere ääres Haapsalust läänes, halduslikult osa Nõmme külast. Seal asub Pullapää neem ja pankkallas.

Külas on 1896 avatud mälestusmärk tsaar Aleksander III-le, kes Pullapää rannas sageli koos perega puhkas.

Küla järgi sai nime Pullapää kriis.

Pullapääl asuv prügila suleti 1. jaanuaril 2007.

Ajaloost ja loodusest
Kohta on esmakordselt mainitud 1391. aastal nimega Pulenpe ja räägitud kui rootslaste asualast.

Omapärane on Pullapää kõrge paelava loodus. Kevaditi võib liigirikka taimestikuga loopealsetel näha õitsemas ohtralt käpalisi.

Paarisaja meetri kaugusel Pullapää poolsaare rannast asub umbes 200 m pikkune ja 4 m kõrgune alamsiluri kivististerikas Juuru lademe Tamsalu kihistu. Oma murdunud servadega on ta Eesti pankrannikutest üks ainulaadsemaid. Veel 1960. aastate algul korraldati sinna igal kevadel kooliekskursioone.

Astangu all kasvab haruldane loomännik.

Kunagi asus antud paikkonnas ka Nõmme küla. Nõukogude perioodil muudeti see militaarseks piirkonnaks: rajati raketibaas, ehitati sõjaväelinnak ja paigaldati radarid. Eiglast otse Pullapääle ehitatud tee sai nimeks Prospekt Mira (Rahu tee). Praeguseni võib uudistada raketihoidlat Pullapää astangu vahetus läheduses, mis oli ette nähtud maa-õhk tüüpi rakettide hoidmiseks.

Pullapää neem on olnud sajandeid Haapsalu suvitajate väljasõidukoht. Seal käisid ka Haapsalus suvitanud Vene tsaarid, näiteks Aleksander III, kes olevat koguni ise lõkkes kartuleid küpsetanud.

Pärast tsaari surma 1894. aastal püstitati Pullapääle tema kunagist külaskäiku meenutav mälestussammas. 1896. aastal valminud Vasalemma marmorist sammast kroonisid kolm kuldset sibulkuplit, esikülje nišis metallreljeefil võis näha tsaari lõkke ääres. 1917. aasta revolutsiooni käigus sai sammas kõvasti kahjustada.

Vaata ka
Pullapää laht

Viited

Kirjandus
Blomqvist, M. Svenska ortnamn i Estland. 2000.
Läänemaa mõisad, Tänapäev, 2007. Koostanud Valdo Praust.
Läänemaa väärtuslikud maastikud. Lääne maavalitsus, Haapsalu, 2006. Tekstid koostanud Tõnis Padu.
Viirand, Tiiu. Eestimaa ranniku teejuht. Kunst, 2006.

Välislingid 
 360° aeropanoraam / aerofoto

Haapsalu linn
Eesti endised külad
Luga (linn)

Luga (ka Luuga, vadja Laugaz, soome Laukaa, ka Ylä-Laukaa) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Luga rajooni keskus. Asub Lauga jõe ääres, 150 km Peterburist lõunas.

Linn asutati 1777.

Aastatel 1852–1862 rajati laiarööpmeline Peterburi–Varssavi raudtee. Raudtee pikkus oli koos haruliinidega 1280 km. Raudtee trass kulges läbi Gattšina, Luga, Pihkva, Ostrovi, Põtalovo, Režitsa, Dünaburgi, Vilno, Landvarovo, Grodno ja Białystoki.

Teise maailmasõja ajal suudeti linna kaitsta üle kuu aja, takistades Saksa vägede liikumist Leningradi suunas. Luga oli 24. augustist 1941 kuni 12. veebruarini 1944 Saksa vägede poolt okupeeritud.

Lugas asub märkimisväärne sõjaväegarnison: 
9. kaardiväe suurtükiväebrigaad, 
107. mobilisatsiooniladu,
26. maa-maa raketibrigaad.

Elanike arv
 39 400 (2006)
 39 100 (2007)
 38 600 (2009)
 36 400 (2010. aasta rahvaloendus)
33 704 (2021)

Viited

Välislingid 
Luga infoportaal

Leningradi oblasti linnad
Armulaua sakrament

Armulaua sakrament on kristlikes kirikutes (sealhulgas katoliku kirikus, õigeusu kirikus ja luterlikus kirikus) sakrament, mis põhineb Jeesuse sõnadel pühal õhtusöömaajal: 

Ja ta võttis leiva, tänas ja murdis ja andis neile, öeldes: "See on minu ihu, mis teie eest antakse. Seda tehke minu mälestuseks!" (Luuka 22:19)

Katoliku kirik
Usutakse, et armulaual pakutavad Jeesuse veri veini kujul ja Jeesuse ihu leiva kujul evivad järgmisi toimeid:
inimhinge üleloomuliku elu suurendamine;
pattudest puhastamine;
inimese kurjade kavatsuste nõrgendamine;
igavese õndsuse pant.

Vaata ka

 Missa
 Transsubstantsiatsioon
 Leivamurdmine

Sakramendid
ESTfield

ESTfield on sportlik sõiduauto, mis olemuselt ja väljanägemiselt sarnaneb Colin Chapmani 1957. aastal projekteeritud Lotus 7-ga. Autode ehitamisega tegeleb AS Võidusõidutehnika Tartus.

Ehitus ja tootmine 

Teras- või alumiiniumtorudest kandesõrestik on iseloomulik Seven-tüüpi autodele, jõuülekandesüsteemi ja väliste kerepaneelide valik on rohkem maitse ning isiklike eelistuste küsimus.

ESTfieldide peamine doonorauto on Lada tema tugevuse ja järeleproovitud suure töökindluse tõttu. Tüüpilise ESTfieldi esiosast võib leida Lada käändteljed, 98 mm PCD rummud, lühendatud rooliõlakud ja pidurikettad; tagaosast aga Lada tagasilla ja trummelpidurid. Mootori ja käigukasti valik on kliendi otsustada. Senini on edukalt õnnestunud Audi, Alfa Romeo, Toyota, BMW, Moskvitši, Nissani, Fordi, Volvo, Chevrolet’ ja Lada mootorite kasutamine.

Võidusõidutehnika toodab ise või hangib oma partneritelt vedrustuskomponente, klaasplastist (GRP) ja alumiiniumist kerepaneele ning kõikvõimalikke tarvikuid.

Välislingid 

 http://www.racetech.ee

Autotootjad
Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi

Krahv Richard Nikolaus Eijiro von Coudenhove-Kalergi (16. november 1894 Tōkyō – 27. juuni 1972 Schruns, Vorarlberg) oli Austria poliitik ja Pan-Euroopa liikumise algataja.

Coudenhove-Kalergi sündis Jaapanis, tema isa oli Austria-Ungari diplomaat ja ema jaapanlanna. Olles nii kasvanud äärmiselt kosmopoliitses keskkonnas kui ka elanud üle Esimese maailmasõja õudused, otsustas Coudenhove-Kalergi rajada liikumise, mille eesmärgiks oleks ühtse Euroopa teke. Esmakordselt avaldas ta oma idee 1922. aastal artiklis: "Pan-Euroopa – üks ettepanek". Tema seisukohad ühtsest Euroopast mõjutasid ka Rahvasteliitu ja mitmeid patsifistidest poliitikuid, näiteks Aristide Briand'i. Pan-Euroopa liikumine sai enne Teist maailmasõda küllaltki populaarseks, kuid ei suutnud veel mõjutada otseselt Euroopa riikide poliitikat. 

1938. aastal, kui Saksamaa Austria annekteeris, põgenes Coudenhove-Kalergi Prantsusmaale ning 1940. aastal edasi Ameerika Ühendriikidesse. Pärast sõda naasis ta Prantsusmaale, kus tegutses politoloogia õppejõuna. Samuti püüdis ta jätkuvalt populariseerida oma ühtse Euroopa ideid, eriti Euroopa Parlamendi loomist. Mõistagi toetas ta ka Euroopa majanduslikku integratsiooni (Euroopa Söe- ja Teraseühendus 1952, Euroopa Majandusühendus 1957). Coudenhove-Kalergi pakkus ühtse Euroopa hümniks Ludwig van Beethoveni viisi ja Friedrich Schilleri sõnadega "Oodi rõõmule", mis 1985. aastal saigi Euroopa Ühenduse ja hiljem Euroopa Liidu hümniks.

Tunnustus
Karl Suure auhind, 1950 (selle auhinna esimene laureaat)

Teosed eesti keeles 
 "Totaalne riik, totaalne inimene". Saksa keelest tõlkinud Heino Anto, eessõna: Joakim Puhk. Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisus, 1938, 158 lk; 2. trükk: Tallinn 1940; 3. trükk: Loomingu Raamatukogu 1988, nr 39 (järelsõna: Ülo Kaevats)

Kirjandus 
 Arvustus: R. N. Coudenhove-Kalergi, "Totaalne riik – totaalne inimene" – Akadeemia 1989, nr 5: Linnar Priimägi (lk 1083–87), Jaan Isotamm (lk 1087–91)
 Tõnn Sarv. Vendluse revolutsioon. – Teater. Muusika. Kino nr 7/8, 2020.

Välislingid 

 http://www.paneuropa.org/

Austria poliitikud
Sündinud 1894
Surnud 1972
Eesti järved

Eesti järved on Eesti territooriumil asetsevad siseveekogud, millel puudub vahetu ühendus merega. Eesti territooriumist moodustavad järved koos tehisveekogudega 5%, kokku on ligikaudu 1200 järve ja veehoidlat, mille pindala ületab 1 hektarit.

Suurimad on Peipsi ja Võrtsjärv. Peipsi järv on koos Pihkva järvega Euroopas suuruselt viies (maailmas viienda kümne lõpus). 

Valdav osa Eesti järvedest on madalad: enamasti alla 10 meetri; sügavaim on Rõuge Suurjärv (38 m).

Järvede paigutus on väga ebaühtlane, suuremad järvepiirkonnad asuvad Kagu- ja Lõuna-Eestis. Lääne- ja Kesk-Eestis on seevastu suuri maa-alasid, kus pole ühtegi järve. 

Enamik Eesti järvi on tekkelt mandrijäätekkelised. Leidub ka laukajärvi, rannajärvi, jõelookeist moodustunud järvi, karstijärvi, tehisjärvi ja meteoriiditekkeline Kaali järv.

Riikliku vaatluse alla kuuluvad Peipsi järv, Võrtsjärv ja kaheksa väikejärve, Nohipalu Mustjärv, Nohipalu Valgejärv, Pühajärv, Uljaste järv, Rõuge Suurjärv, Ähijärv, Viitna Pikkjärv ja Mullutu Suurlaht.

Eesti järvetüübid 

Praegu liigitatakse Eesti järved tüpoloogia järgi 12 tüübiks:  
alkalitroofsed järved
oligotroofsed järved
semidüstroofsed järved
atsidotroofsed järved
düstroofsed järved
pehmeveelised eutroofsed järved
kalgiveelised eutroofsed järved
pehmeveelised miksotroofsed järved
kalgiveelised miksotroofsed järved
makrofüüdijärved
hüpertroofsed järved
halotroofsed järved

Vaata ka
Järvetüübid
Eesti järvede loend

Viited

Välislingid

Eesti Maaülikooli hüdrobioloogide Eesti jõgede ja järvede pildigalerii maakondade kaupa
 


 Eesti järved
Hooldekodu

Hooldekodu on hoolekandeasutus iseseisva eluga mittetoimetulevate vanurite  ja invaliidide elamiseks ja abistamiseks.

Eesti hooldekodud
 Käru Südamekodu
 Piigaste Südamekodu
 Lihula Südamekodu
 Värska Südamekodu
 Saaremaa Südamekodu
 Kunda Südamekodu
 Valkla Südamekodu
 Järve Südamekodu
 Merivälja Südamekodu
 Pirita Südamekodu
 Ahja Hooldekodu
 EELK Räpina Koguduse Hooldekodu
 Häädemeeste Hooldekodu
 Harku Hooldekodu
 Hooldekodu Härmalõng
 Hooldekodu Pihlakobar
 Iisaku Hooldekodu
 Iru Hooldekodu
 Järvakandi Hooldekodu
 Jõõpre Vanurite Kodu
 Juuru Hooldekodu
 Kaiu Hooldekodu
 Kärstna Hooldekodu
 Karula Hooldemaja
 Kehtna Valla Hooldekodu
 Kihelkonna Valla Hooldekodu
 Kohtla-Järve Vanurite Hooldekodu
 Kolga-Jaani Hooldekodu
 Kõpu Hooldekodu
 Krootuse Hooldekodu
 Kuuda Hooldekodu
 Kuusalu Eakate Kodu
 Leevi Hooldekodu
 Marta kodu
 Meremäe Hooldekodu
 Mikitamäe Valla Hooldekodu
 Mõisaküla Hoolekandekeskus
 MTÜ Turvakodu Rudolf
 Munalaskme Hooldekodu
 Narva Hooldekodu
 Nõmme Sotsiaalmaja
 Nöörimaa Tugikodu
 Oru Hooldekodu
 Oru Vanurite Kodu
 Pähkla Hooldekodu
 Paljassaare Sotsiaalmaja
 Pärsama Hooldekodu
 Pärsti Pansionaat
 Pilistvere Hooldekodu
 Põlgaste Pansionaat
 Polli Hooldekodu
 Põlva Valla Hooldekodu
 Rae Hooldekodu
 Risti Hooldekodu
 Rõuge Hooldekodu
 SA PJV Hooldusravi
 SA Võnnu Haigla
 Sääse Hooldekodu
 Sangaste Pansionaat
 Saverna Hooldekodu
 Sihtasutus Taheva Sanatoorium
 Sõmerpalu Hooldekodu
 Surju Valla Hooldekodu Videvik
 Tammiku Kodu
 Tammiste Hooldekodu
 Tapa Hooldekodu
 Tartu Hooldekodu
 Tootsi Hooldekodu
 Tõstamaa Hooldekodu
 Udriku Hooldekodu
 Uhtna Hooldekodu
 Ulvi Hooldekodu
 Väätsa Eakatekodu
 Vändra Alevi Hoolekandekeskus
 Varbla Hooldekodu
 Vigala Hooldekodu

Vaata ka
Südamekodud
Lastekodu

Välislingid
Eesti hooldekodud Eesti Riigiportaalis
Südamekodu sai Merivälja Pansionaadi ostuga suurimaks eakatekodu ketiks

Sotsiaalabi
 
Eesti hooldekodud
Allgemeiner Deutscher Nachrichtendienst

Allgemeiner Deutscher Nachrichtendienst (lühend ADN) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi uudisteagentuur. See vahendas uudiseid Ida-Saksamaa ajalehtedele ja raadiojaamadele. Infoagentuur oli tsensuuri all. 

Saksa DV
Uudisteagentuurid
Trivimi Velliste

Trivimi Velliste (sündinud 4. mail 1947 Tartus) on Eesti poliitik. Oli aastail 1989–1992 Eesti Kristliku Liidu liige. Aastast 1995 kuulub ta erakonda Isamaaliit (praegu nimega Isamaa).

Haridus 
Aastal 1965 lõpetas ta Tartu 1. Keskkooli, aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli inglise keele ja psühholoogia erialal. Ta on Üliõpilasselts Liivika vilistlane.

Töö 
 1971 kirjastuse Valgus vanemkorrektor
 1971–1976 Eesti NSV Riikliku Kirjastuskomitee kirjastuste osakonna juhataja asetäitja, peatoimetuse vanemtoimetaja
 1976–1987 nädalalehe Sirp ja Vasar publitsistikaosakonna vanemkorrespondent, tõlkija
 1987–1991 Eesti Muinsuskaitse Seltsi esimees
 1990–1992 Eesti Kongressi liige
 1992 Välisministeeriumi nõunik
 1992–1994 välisminister, 1992 aseminister
 1992–1994 VII Riigikogu liige
 1994–1998 Eesti Vabariigi alaline esindaja (suursaadik) ÜRO-s
 1998–1999 kaitseministri nõunik
 1999– IX, X ja XI Riigikogu liige
 2007– ühtlasi Balti Assamblee president
 2012– Pro Patria Instituudi esimees

Tunnustus 

 1988 – Thorolf Rafto mälestusauhind
 2001 – Riigivapi IV klassi teenetemärk
 2006 – Riigivapi II klassi teenetemärk
 2009 – Poola taassünni orden
 2013 – EELK Teeneteristi III järk

Isiklikku
Tema isa oli Otepää linnapea Trivimi Velliste.

Ta on abielus ning tal on kaks poega ja tütar.

Ta oskab inglise, vene, soome, saksa ja prantsuse keelt.

Viited

Välislingid 

Trivimi Velliste Riigikogu kodulehel
MTÜ Konstantin Pätsi Muuseum

Eesti ajakirjanikud
Eesti kirjastustegelased
Eesti muinsuskaitsjad
Eesti Kongressi liikmed
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Eesti välisministrid
Eesti Vabariigi alalised esindajad ÜRO juures
VII Riigikogu liikmed
IX Riigikogu liikmed
X Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi II klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti vanausulised
Sündinud 1947
Växjö

Växjö on linn Rootsis, Kronobergi lääni ja Växjö valla keskus.

Växjö on klaasikunsti regiooni, nn Klaasiriigi keskus.

Växjös on emigratsioonimuuseum, lossimuuseum ja klaasimuuseum.

Linnas on ka Växjö ülikool.

Viited 

Rootsi linnad
Kronobergi lään
Benita Ferrero-Waldner

Benita Ferrero-Waldner (sündinud 5. septembril 1948 Salzburgis) on Austria diplomaat ja poliitik, 2004. aastast välissuhete ja Euroopa naabruspoliitikaga tegelev Euroopa Komisjoni liige. 

Ta kuulub konservatiivsesse Austria Rahvaparteisse (ÖVP).

Aastail 1966–1970 õppis ta Salzburgi Ülikoolis õigusteadust (õigusteaduste doktor).

Aastatel 2000–2004 oli ta Austria välisminister.

Isiklikku 
Ta on abielus professor Francisco Ferrero Camposega.

Välislingid 
CV Euroopa Komisjoni portaalis (eesti keeles)
President Meri kohtus Austria välisministriga, 5. aprill 2001

Austria poliitikud
Euroopa Komisjoni volinikud
Sündinud 1948
Heather Locklear

Heather Deen Locklear (sündinud 25. septembril 1961 Los Angeleses Californias) on Kuldgloobusele nomineeritud USA filminäitleja.

Ta on tuntud eeskätt teleseriaalidest "Dünastia", "T.J. Hooker", "Melrose Place" ja "Spin City".

Eraelu
Locklear oli aastatel 1986–1993 abielus rokkmuusiku Tommy Leega. 1994. aastal abiellus ta ansambli Bon Jovi kitarristi Richie Samboraga, kellega tal on tütar Ava Elizabeth (sündinud 4. oktoobril 1997). Aprillist 2007 on paar lahutatud.

Välislingid

Heather Locklear

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1961
Merle Jääger

Merle Jääger (sündinud 19. oktoobril 1965 Tallinnas) on eesti näitleja ja luuletaja. Ta on kasutanud pseudonüümi Merca. Tuntuks on saanud eriti tema punkluuletused.

Aastal 1983 lõpetas ta Tallinna Kaugõppekeskkooli ja 1988 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Aastast 1988 on ta (pausidega) olnud Vanemuise näitleja. Alates 2006. aastast on ta mänginud igas Tartu Hansahoovi Teatri humoorikas suvelavastuses.

Aastail 1999–2000 teenis ta Eesti Vabariigi Kaitseväes reamehena. Ta on Tartu Kaitseliidu Akadeemilise Malevkonna liige.

Aastast 2000 kuulub ta Eesti Kirjanike Liitu. 

Ta on osalenud mitmes ansamblis.

On kirjutanud mõned luuletused koos Tõnu Trubetskyga, kaks sellist on näiteks luulekogus "Pogo".

Ta oli Wellesto liige.

Ta on Tartu Linnavolikogu liige. 

2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Eesti Iseseisvuspartei nimekirjas ja sai 178 häält.

Looming

Luulekogud 
1989 "Merca by air mail"
1989 "Mercamerka"
1998 "Vana libu hommik"
2005 "Hele häärber"
2007 "Narrivile"

Raamatud 
2009 "Mees"...

Tunnustus 
 1988 Voldemar Panso nimeline auhind
 1996 Draama '96 auhind
 1997 Ants Lauteri nimeline auhind
 1999 Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind
 1999 Draama '99 parim naisnäitleja
 2004 Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind
2005 Tartu Kultuurikandja aunimetus (looja)
2009 Karl Eduard Söödi lasteluuleauhind ("Mullivesi", kunstnik Piret Mildeberg)

Viited

Välislingid 

 Merle Jääger: koole, kurva mõrsija!, Postimees, 13. detsember 2008
 
 
 

Eesti näitlejad
Eesti filminäitlejad
Eesti kirjanikud
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1965
Haruki Murakami

Haruki Murakami (jaapani 村上春樹 Murakami Haruki, sündinud 12. jaanuaril 1949) on Jaapani kirjanik.

Tema mõlemad vanemad olid kirjandusõpetajad. Murakami kasvas üles tihedas kontaktis Lääne kirjanduse, muusika ja popkultuuriga; need on tugevasti mõjutanud tema loomingut, mis erineb oma argise ja kõnekeelele lähedase stiili poolest traditsioonilisest Jaapani ilukirjandusest. Ta töötas plaadipoes ja pidas Tōkyōs 1974–1981 koos oma naisega džässibaari, hiljem on ta elanud Ameerika Ühendriikides ja töötanud õppejõuna.

Murakami on kirglik maratonijooksja ja triatleet, ehkki jooksmisega hakkas ta tegelema alles 33-aastaselt. 23. juunil 1996 lõpetas ta oma esimese ülipikamaajooksu, 100-kilomeetrise jooksu ümber Saroma järve Hokkaidol.

Murakami esikromaan "Kuula tuule laulu" ilmus 1979. aastal. Tuntuks sai ta 1987. aastal ilmunud romaaniga "Norra mets". Kokku on temalt ilmunud neliteist romaani, arvukalt lühijutte ja tõlkeid. 2009. aastal ilmus romaan "1Q84".

Murakami kirjanduslike mõjutajatena on nimetatud Jerome David Salingeri, Franz Kafkat, Truman Capote'i jt.

Tunnustus
 2006 Franz Kafka auhind
 2007 Jeruusalemma auhind

Eesti keeles ilmunud teosed 
 "Lõuna pool piiri, lääne pool päikest", Eesti Raamat 2003. Tõlkinud Kristina Uluots, ISBN 9985-65-395-5
 "Norra mets", Varrak 2006. Tõlkinud Kati Lindström, ISBN 9985-3-1189-2
 "Kafka mererannas", Varrak 2008. Tõlkinud Kati Lindström, ISBN 9789985315910
 "Elevant haihtub", Varrak 2011. Tõlkinud Margis Talijärv, ISBN 9789985323236
 "1Q84" (I-II osa), Varrak 2013. Tõlkinud Margis Talijärv, ISBN 9789985329030
 "1Q84" (III osa), Varrak 2014. Tõlkinud Margis Talijärv, ISBN 9789985332122
 "Värvitu Tazaki Tsukuru ja tema palverännaku aastad", Varrak 2016. Tõlkinud Margit Juurikas, ISBN 9789985332368
 "Tantsi, tantsi, tantsi", Varrak 2020. Tõlkinud Margit Juurikas
 "Millest ma räägin, kui ma räägin jooksmisest", Varrak 2021. Tõlkinud Margis Talijärv, ISBN 9789985351901
 "Komtuuri tapmine", Varrak 2021. Tõlkinud Margit Juurikas, ISBN 9789985352472

Välislingid 

 Haruki Murakami Ulmekirjanduse BAASis
 Hanami Web - Haruki Murakami (inglise keeles)
 Haruki Murakami koduleht
 Jan Jõgis-Laats. Murakami nõuab lugejalt sihikindlust, EPL, 14. november 2008
 Murakami uus teos on meeletult edukas, EPL, 6. juuni 2009
 Haruki Murakami "Komtuuri tapmine": eksirännakul Jaapani vaimumaailmas, ERR, 19. jaanuar 2022

Jaapani kirjanikud 
Sündinud 1949
Julius Bobinger

Julius Bobinger (sündinud 15. märtsil 1944 Münchenis) on Saksamaa diplomaat. Ta oli 2005–2009 Saksamaa suursaadik Eestis.

Ta on õppinud inglise ja germaani filoloogiat.

Ta on töötanud diplomaadina Iraagis, Elevandiluurannikul ja Kreekas.

Tunnustused
2009 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Saksamaa suursaadikud
Välismaa suursaadikud Eestis
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1944
Somaali poolsaar

Somaali poolsaar ehk Aafrika Sarv on kolmnurkse kiilu kujuline poolsaar Aafrika mandri idaosas Adeni lahe ja India ookeani vahel. 

Poolsaart piiritletakse erinevalt. Kitsamas mõttes hõlmab ta umbes 750 000 km2. Poolsaare rannikualad kuuluvad Somaaliale, keskosa (Ogaden) Etioopiale. Poolsaare ligikaudne läänepiir on Berbera ja Garacadi vaheline joon. 

Aafrika Sarvest kõneldes võidakse silmas pidada ka suuremat ala, mis hõlmab Etioopia, Eritrea, Djibouti ja Somaalia (sealhulgas faktiliselt iseseisvad Puntland ja Somaalimaa). Mõnikord arvatakse hulka isegi Sudaan ja Keenia (vahel osaliselt). 

Sarve tipus on 275 m kõrgune kalju Caseyri neem, mida mõnikord nimetatakse Aafrika mandri kõige idapoolsemaks punktiks. Sellest kaljust lõuna pool on Aafrika mandri idapoolseim punkt Xaafuuni neem (51°23' E). Tipu lähedal on Sokotra saared.

Poolsaar asetseb Aafrika laamal. 

Somaali poolsaarel on mitmekesine reljeef, kuid domineerivad põhjaosa kurdpangasmäed (kuni 2408 m), mis lähevad üle India ookeani suunas astanguliselt madalamaks muutuvateks platoodeks. Poolsaarele ulatub Somaali kõrgustiku (900–2100 meetrit merepinnast) idaosa. Ainult poolsaare lõunaserval esineb madalikke. 

Poolsaart katavad savannid, kuivalembesed metsad ja kõrbetaimkate. Rannikul on poolkõrb. Madalikud on kuivad, hoolimata lähedusest ekvaatorile, sest troopilised mussoonid, mis toovad hooajalist vihma Sahelile ja Sudaanile, puhuvad läänest ja on Simaali poolsaarele jõudes juba tühjaks sadanud. Paljudes Somaalia piirkondades on vihm ainus veeallikas. Seevastu Etioopia lääne-ja keskosas ning Eritrea lõunaosas on mussoonvihmad rängad ja sademehulk seal võib ületada 2000 mm aastas. Idarannikul esineb tugev süvaveekerge ja tuuled puhuvad piki rannikut, mistõttu mõnel pool on seal aastane sademete hulk kõigest 51 mm. Poolsaare lõunaosas domineerib Somaali kõrb.

Punase mere rannik on üks kõige kuumemaid maailmas: selle keskmine õhutemperatuur on juulis 41 °C ja jaanuaris 32 °C. Mägedes on temperatuurid madalamad.

Viited

Välislingid 
Somaali poolsaare satelliidipilt 5600x7200 px

Poolsaared
Somaalia geograafia
Etioopia geograafia

cy:Horn Affrica
Viraat

INS Viraat (R22) (sanskriti विराट) on endine india Centaur klassi lennukikandja. See osteti Briti Kuninglikult Mereväelt 1986. aastal ja võeti kasutusele mais 1987. Juulis 2016 tegi laev oma viimase sõidu ja kanti maha 6. märtsil 2017.

Enne ümberehitust kandis nime HMS Hermes. 1999–2001 tehti laeval kapitaalremont.

Nimi "Viraat" tähendab "hiiglane".

Laeva üldandmed
Pikkus: 226,5 m

Laius: 48,8 m

Veeväljasurve: 23 900 t

Kiirus: 28 sõlme

Viited

Välislingid
https://www.indiannavy.nic.in/node/1179
http://www.bharat-rakshak.com/NAVY/Ships/Active/183-INS-Viraat.html

Lennukikandjad
India sõjandus
Silvia Rannamaa

Silvia Rannamaa (kuni 1940 Sylvia Hypponen; 3. märts 1918 Tallinn – 19. aprill 2007 Tallinn) oli eesti kirjanik, kes sai tuntuks noortejutustustega "Kadri" (1959) ja "Kasuema" (1963).

Elulugu 
Ta sündis Tallinnas soomlase ja eestlanna tütrena. Keskhariduse omandas ta Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumis. Aastatel 1943–1944 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.

Silvia Rannamaa abikaasa oli Harald Suislepp.

Looming 
Tema silmapaistvaimad teosed on noorsoojutustused "Kadri" (1959) ja "Kasuema" (1963). Neid on tõlgitud vene, läti, leedu, slovaki, tšehhi, armeenia ja gruusia keelde. Jutustuse "Kasuema" ainetel valmis 1985. aastal mängufilm "Naerata ometi".

Hiljem on Silvia Rannamaa avaldanud lüürilise muinasjutukogu "Nösperi Nönni Natuke" (1977) ning lühijuttude kogumikud "Kui lapsed mõtlema hakkavad" (1971) ja "Väikese käpa jälg" (1985). Lisaks on ta kirjutanud ka näidendeid, novelle ja luuletusi; tuntuim luulekogu on 2005. aastal ilmunud "Sinule, ema!".

Tagasivaate oma elule ja ühiskonnale, kus ta elas, tegi Silvia Rannamaa kahes mälestusteraamatus: 1990. aastal ilmunud teoses "Maast madalast" ja 1998. aastal ilmunud raamatus "Ja vaimuvara ka".

Tunnustus
2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Välislingid

Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Haudi

Eesti kirjanikud
Eesti lastekirjanikud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1918
Surnud 2007
Tallinna Majanduskooli vilistlased
Aleksandrovsk

Aleksandrovsk on mitme asula nimi:
Aleksandrovsk (Permi oblast), linn Venemaal Permi oblastis
Aleksandrovsk (Irkutski oblast), küla Venemaal Irkutski oblastis
Aleksandrovsk (Murmanski oblast), suletud haldusüksus Venemaal Murmanski oblastis
Aleksandrovsk-Sahhalinski linna endine nimi
Zaporižžja linna endine venepärane nimi
Oleksandrivski linna venepärane nimi
Belogorski linna endine nimi Venemaal Amuuri oblastis

tl:Alexandrovsk, Russia