joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Taavi Einaste

Taavi Einaste (sündinud 17. juunil 1980) on eesti biotehnoloogia- ja IT-ettevõtja. Ta on õppinud Tallinna Reaalkoolis ja Tartu Ülikoolis tehnoloogia juhtimise erialal.

Ettevõtlus
Ta on ettevõtete Bioatlas OÜ, DNA Art Development OÜ ja Labtowellnes OÜ kaasasutaja Indrek Kasega ning Tibusid Loeme Sügisel OÜ asutaja, mis tegeleb investeerimisega. Juhatuse liige on ta 4 osaühingus ning osanik 5 osaühingus.

Osalemine poliitikas
Einaste osales 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Lääne-Virumaal Haljala vallas valimisliit PLAAN A nimekirjas. Valimistel anti tema poolt kolm häält.

Isiklikku
2017. aastal abiellus ta Susan Luitsaluga. Varasema elukaaslasega on Einastel kaks last.

Viited

Välislingid
IDÜLL KAPTENIKÜLAS: Nortali partner Taavi Einaste ja kirjanik Susan Luitsalu soetasid koroonapelgupaiga Käsmusse. Kroonika, 22.11.2020.
Taavi Einaste. Simply Go võiks avada piirid. err.ee, 05.02.2021.
Merekultuuri taasväärtustamisele hoogu juurde! Valimistutvustus.

Eesti ettevõtjad
Sündinud 1980
Matt Nieto

Matthew Evan Nieto (sündinud 5. novembril 1992 Long Beachis California osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis San Jose Sharks ründajana vasakäärel.

Aastatel 2010–2013 mängis ta kolm hooaega Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2011. aastal valiti ta NHL-i draftis Sharksi poolt 47. valikuna. 2013. aasta aprillis sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi ta Sharksi meeskonnas debüüdi 3. oktoobril 2013 mängus Vancouver Canucksi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 8. oktoobril mängus New York Rangersi vastu.

2017. aasta jaanuaris liitus ta Colorado Avalanche'iga. 2020. aasta oktoobris naasis ta Sharksi.

Aastatel 2009 ja 2010 tuli Nieto USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks.

Viited

Välislingid 
 Matt Nieto NHL.com lehel
 Matt Nieto hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
San Jose Sharksi mängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Sündinud 1992
Ene Peiker

Ene Peiker (6. juuni 1943 – 21. august 2020) oli eesti dirigent, koormeister, hääleseadja ja õpetaja. 

Ta lõpetas 1957 Valga Gümnaasiumi ja 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise alal, kus tema õpetajaks oli Harri Ilja. 

Ene Peiker lõi aastakümneid kaasa Tartu kultuurielus. Ligi 40 aastat oli Peiker Tartu Akadeemilise Meeskoori koormeister ja abidirigent ning õpetas Tartu Õpetajate Seminaris dirigeerimist. Ene Peiker oli tegev ka Tartu Kultuurihoone Sõprade Seltsingu tegevuses, kogudes ja talletades Tartu kultuurielu ajaloolisi materjale, ning osales üle 25 aasta Tartu mälumängurite žüriis. Ta võttis osa Eesti Naislaulu Seltsi ja Meestelaulu Seltsi tegevusest. 

Aastatel 1961–1968 juhendas ta Tartu Kunstikoolis ansambleid ja soliste, 1965–1966 töötas laulmisõpetajana Luunja 8-klassilises koolis. 1966–1974 juhendas ta ENSV Ametiühingute Nõukogu Tartu Kultuurihoones soliste ja oli naiskoori Leelo koormeister. 

Aastatel 1974–1980 töötas Ene Peiker Tartu Pedagoogilise Kooli muusikaõpetajana, 1980–1984 Tartu 3. Keskkooli muusikaklassi õpetajana ja 1984–2001 Tartu Õpetajate Seminaris dirigeerimise õppejõuna, olles mitme kursuse juhataja ja paljude kursusetööde juhendaja. Aastatel 2001–2010 oli ta Tartu Ülikooli Õpetajate Seminari koolimuusika lektoraadi dirigeerimise lektor, kooripraktika ja lõputööde juhendaja, lõputööde hindamiskomisjoni liige. Aastatel 1979–2016 töötas Peiker Tartu Akadeemilise Meeskoori juures koormeistrina.

Ene Peiker maeti 28. augustil 2020 Raadi kalmistule.

Tunnustus

 2017 Tartu medal (aktiivse osalemise eest linna kultuurielus)

Eesti koorijuhid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Raadi kalmistule maetud
Sündinud 1943
Surnud 2020
Mustapha Adib

Mustapha Adib Abdul-Wahed (araabia keeles مصطفى أديب; sündinud 30. augustil 1972 Tripolis) on Liibanoni diplomaat, jurist, teadlane ja poliitik. Ta oli aastatel 2013–2020 Liibanoni suursaadik Saksamaal. 31. augustist 2020 on ta Liibanoni peaminister.

Biograafia 
Ta sündis aastal 1972 Tripolis. Ta lõpetas Montpellier' Ülikooli, kus ta omandas doktorikraadi õigusteaduse ja politoloogia alal.

Ta on töötanud Liibanoni Ülikooli professorina. Aastatel 2000–2004 oli ta Liibanoni transpordiministri Najīb Mīqātī nõunik.

Aastatel 2013–2020 oli ta Liibanoni suursaadik Saksamaal.

31. augustist 2020 on ta Liibanoni peaminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja viie lapse isa. Usutunnistuse poolest on ta sunniitlik muslim.

Liibanoni peaministrid
Diplomaadid
Sündinud 1972
Johann III (Holstein-Kiel)

Johann III Leebe (u 1297–1359) oli Schauenburgi ja Holstein-Plöni ning Holstein-Kieli krahv, valitsedes Holstein-Plöni (1312–1316 ja taas 1350–1359) ning Holstein-Kieli (1316–1359). Üheskoos Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard III-ga oli Johann III aastatel 1332–1340 eestkostev isand Taani Schleswigi hertsogkonnas.

Elu 

Ta oli krahv Gerhard II Pimeda ja selle naise Agnese poeg, mis tegi temast Erik VI ja Christoffer II emapoolse poolvenna. 1312. aastal järgnesid Johann ja tema isapoolne poolvend Gerhard IV nende isale kui kaasvalitsevad Holstein-Plöni krahvid. 1316. aastal päris Johann III oma isa nõolt Johann II Ükssilmalt Holstein-Kieli ja jättis seega oma venna Gerhard IV Holstein-Plöni ainuvalitsejaks. Pärandi tõttu jõuka mehena tegutses Johann varakult kui võimukas kohalik vürst, rahastades Taani sõjapidamist ja tehes koostööd oma nõo Gerhard III-ga.

Tema rahaline toetus Taani kuningatele tegi temast kiiresti juhtiva võlausaldaja, kelle peamine omand oli Fynis. 1326. aasta mässu ajal Christopher II vastu toetas Johann Gerhard III ja Taani suurnikke ning suurendas oma Taani valdusi. Johann III ja Gerhard III kasvav rivaalitsemine viis ta 1330. aastal toetama Christopheri taastamist kuningaks, kuid kahe poolvenna koostöö 1331. aastal Gerhard III vastu lõppes kaotusega. Johann elas selle tagasilöögi poliitiliselt üle, kuid pidi Gerhard III oma ülemuseks aktsepteerima.

Aastatel 1332–1340 oli Johann Taani isand Suur-Beltist idas. Kuid 1332. aastaks kaotas ta Skåne, mis mässas Saksa valitsuse vastu, alludes Rootsi kuningale. Ehkki mingit moodi Gerhard III kaasvalitseja, ei mänginud Johann väga suurt poliitilist rolli ja eelistas keskenduda oma majanduslikule kasumile – sarnaselt Gerhard III-ga vaevasid teda tema oma väikevõlausaldajad. Pärast Gerhard III surma ja Holstein-Rendsburgi valitsuse kokkuvarisemist 1340. aastal tegi Johann raha tagasisaamiseks esialgu koostööd kuningas Valdemar IV-ga, kuid sõja ja majandustehingutega oli ta järgnenud aastatel Taani valdustest aeglaselt, kuid kindlalt välja surutud.

1350. aastal pärandas tema vennapoeg Gerhard V Holstein-Plöni Johannile. Pärast tema surma päris Holstein-Plöni ja Holstein-Kieli tema poeg Adolf IX.

Taani traditsioonis varjutab Johanni Holsteini valitseja Taanis Gerhard III. Tegelikult pole Johanni olemusest palju teada, kuid näib, et ta oli tark diplomaat, kelle ambitsioonid olude sunnil piirdusid järk-järgult majanduslike nõudmistega.

Pitserid

Abielu ja järglased 

Johann III abiellus 27. jaanuaril 1319 hertsog Heinrich III tütre Katharinaga. Nad said järgmised lapsed:

 Adolf (suri 1390)
 Agnes (suri 1386)
 Mechthild
 Elisabeth

Teises abielus oli tema naine Schwerini krahvi Nikolaus I tütar Merislawa.
Adolf VII (Holstein-Kiel)

Adolf IX, ka Adolf VII, (u.1327 – 26. jaanuar 1390) oli Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni krahv 1359. aastast kuni oma surmani.

Elu 

Tema vanemad olid Johann III "Leebe" ja Katharina. 1362. aasta detsembris abiellus Adolf IX hertsog Albrecht II tütre Annaga.

Adolfi valitsemine oli enamasti rahumeelne. 1375. aastal pantis vürstlik Bremeni peapiiskop Albert II talle Haseldorfi soo. Bremeni peapiiskop ei suutnud hiljem panti lunastada ja Haseldorfi soo on siiani Holsteini osa.

Adolf IX suri pärijateta. Pärast tema surma okupeerisid Holstein-Rendsburgi krahv Nikolaus ja selle vennapojad Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni. Schaumburgi dünastiast Holstein-Pinnebergi krahvid protesteerisid ja nõudsid osa pärandist. Vaidlus lahendati rahumeelselt, kus Pinnebergi krahvid said rahalise hüvitise, pluss Nienlandi ringkonna (sealhulgas Neuland ja Herzhorni isandkond) ja mõned maad Elbe ääres. Holstein-Rendsburgi ja Holstein-Pinneburgi krahvid sõlmisid ka vastastikuse pärimise lepingu: kui üks liin hääbub, pärib teine kõik selle valdused ja pärilikud läänid.
Kaasani Ak Bars

Kaasani Ak Bars on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Kaasanis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Harlamovi divisjonis.

Klubi asutati 1956. aastal ja algselt kandis see nime Kaasani Mašstroi. Aastatel 1958–1990 kandis klubi nime Kaasani SK Uritskogo ja seejärel kuni 1996. aastani Kaasani Itil, misjärel sai klubi oma praeguse nime.

2006. aastal tuli Ak Bars Venemaa meistriks. 2009. aastal tuli Ak Bars esimese klubina Gagarini karika võitjaks. Gagarini karikas võideti ka järgmisel hooajal ning veel hooajal 2017–18.

Klubi koduväljak asub TatNeft Arenal.

Alates 2019. aastast on klubi peatreener olnud Dmitri Kvartalnov.

Praegune koosseis 
Seisuga 28. august 2020
Väravavahid: Timur Biljalov, Adam Reideborn
Kaitsjad: Roman Abrossimov, Nikolai Averin, Kamil Fazõlzjanov, Kryscijan Chienkieĺ, Nikita Ljamkin, Andrei Pedan, Roman Rukavišnikov, Mikael Wikstrand, Albert Jarullin, Dmitri Judin, Daniil Žuravljov
Ründajad: Artjom Galimov, Justin Azevedo, Aleksandr Burmistrov, Patrice Cormier, Stephane Da Costa, Mihhail Fissenko, Aleksandr Hovanov, Nigel Dawes, Nikita Dõnjak, Artjom Lukojanov, Kirill Petrov, Dmitri Voronkov, Mihhail Gluhhov, Stanislav Galijev, Viktor Tihhonov, Daniss Zaripov (kapten)

Saavutused 
Gagarini karikas:
Võidud (3): 2008–09, 2009–10, 2017–18
Teised kohad (1): 2014–15
Venemaa superliiga:
Võidud (1): 2006
Teised kohad (3): 2000, 2002, 2007
IIHF-i Euroopa Meistrite Karikas
Võidud (1): 2007
Kontinentaalkarikas:
Võidud (1): 2008

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Kaasani Ak Bars KHL.ru lehel

 
AK Bars
AK Bars
Ansambel Münt

Ansambel Münt on Eesti levimuusika ansambel.

Münt alustas tegevust Kunda klubis 1983. aastal. Esimesel tarifitseerimisel saadi kohe A kategooria. Mänge oli palju ja ansambel oli edukas erinevatel lavadel ja ülevaatustel. Aktiivne mänguperiood lõppes 1995.a.

Ansambel alustas taas esinemist pärast ansambli 20nda aastapäeva pidu.

Münti kuulub Olev Mäe, Aimar Ivask, Väino Randver ja Raul Ots.

Ansambel Mündi kodulehekülg

Eesti ansamblid
Gerasa Kosmase ja Damianose kirik

Kosmase ja Damianose kirik on Jordaania põhjaosas Jerashis (vanakreeka nimega Gerasa) asuv varemetena säilinud Bütsantsi kirik, mis pärineb 6. sajandist.

Kirik on üks kolmest kirikust, millel on ühine kolonnaadiga piiratud narteks ja mis moodustavad ühe arhitektuurilise kompleksi, teised kompleksis on Ristija Johannese kirik ja Georgiuse kirik. Ehitised püstitati 529.–533. aastal.

Arhitektuur 
Kolmelöövilise kiriku pealöövi eraldas külglöövidest kaks rida kaartega piilareid, mille alused on säilinud. Hiljem 6. sajandi jooksul lisati baptisteerium. Kiriku kõige suuremaks vaatamisväärsuseks on hästi säilinud värviliste mosaiikidega kaetud põrandad, millel leidub ornamente ja suurepärase teostusega inimeste ja loomade kujutisi. See on haruldane piirkonna kohta, kus ikonoklastid purustasid palju kirikuid. Tõenäoliselt säilis põrand seetõttu, et kirik hüljati juba 7. sajandil. Kõige tähelepanuväärsem pilt arvatakse olevat mosaiik kiriku valvurist Theodoreosest ja tema abikaasast.

Kirik on nimetatud Kosmase ja Damianose kirikuks mosaiigi järgi, mille tekst nimetab pühakutest kaksikvendi Kosmast ja Damianost. Pärimuse järgi olid nad kristlastest arstid ja said märtriteks roomlaste käe läbi; et nad ravisid tasuta, nimetatakse neid kiriku pärimuses 'kasupüüdmatud tervendajad'.

Viited

Välislingid 
 Inimfiguuriga mosaiigiruut Kosmase ja Damianose kirikust Jordaania postkaardil
 Church of St Cosmos & St Damianus. Church in Jerash. – lonelyplanet.com
 Gerasa (Jerash) - Sts. Cosmas and Damian's Church. – vici.org (fotod)
 Fotod kirikust Wikimedia Commonsis

Bütsantsi ehitised
Bütsantsi kunst
Jordaania muistised
Kazitiškis

Kazitiškis on küla Leedus Ignalina rajoonis, Kazitiškise valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 152 meetri kõrgusel Gilutise järve ääres Švogina jõe kaldal. Kazitiškises on põhikool, kultuurikeskus, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1908 valminud katoliku kirik ja mõisakompleks, millest on säilinud ait, viljaait, küün ja park. Pargis kasvava Kazitiškise tamm ümbermõõduga 4,45  m ja kõrgusega  29,9 m on looduskaitse all.

Elanikkond

Ajalugu 

Külast on leitud II sajandist pärinevat Rooma raha. Sealse mõisa kohta on esimesed teated XVII sajandist, XVIII sajandil läks see Butlerite valdusesse. Aastal 1745 rajati külla uniaatide klooster ja ehitati ka kirik. Aastail 1728-1755 tegutses küla lähedal ka vanausuliste Gudiškise klooster. Aastal 1864 suleti sealne katoliku kirik ja selle hoone läks õigeusklike valdusesse.

Aastail 1922–1939 jäi küla Poola territooriumile. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Ignalina rajoon
Leedu külad
Gerhard I (Holstein-Itzehoe)

Gerhard I (1232 – 21. detsember 1290) oli ainus Holstein-Itzehoe krahv.

Elu 

Ta oli krahv Adolf IV ja selle naise Heilwigi teine poeg.

Kui tema isa 1238. aastal kloostrisse taandus, valitses ta Holsteini koos oma vanema venna Johann I, esialgu Schleswigi hertsogi Abeli eestkoste all. Kui vennad täisikka jõudsid, võtsid nad valitsemise üle ja jätkasid seda ühiselt. 1255. aastal sõlmisid nad kaubanduslepingu Lübeckiga.

Kui nende isa 1261. aastal suri, jaotasid Johann ja Gerhard Holsteini. Gerhard sai Holstein-Itzehoe, kuhu kuulusid Stormarni, Plöni ja Schaumburgi ringkonnad, keskusega Itzehoes. Johann sai Holstein-Kieli, kuhu kuulusid Kieli, Wagria ja Ostholsteini ringkonnad, keskusega Kielis. Johann võitis hiljem Rendsburgi Taanilt tagasi ja vahetas selle Gerhardiga Segebergi vastu.

Gerhard asutas mitu küla, et arendada Holsteini ja kontrollida piirkonda. Ta arendas ka krahvkonna haldust. Ta võitles Bremeni peapiiskopkonna, Lübecki linna ja oma krahvkonna maa-aadliga. 1262. aastal võitis ta Loh Moori lahingu. 1263. aastal Johann suri ning Gerhardist sai Kieli ja Segebergi regent Johanni poegadele.

Gerhard I suri 1290. aastal. Pärast tema surma jaotasid pojad Holstein-itzehoe osadeks: Holstein-Plön, Holstein-Pinneberg ja Holstein-Rendsburg.

Abielud ja järglased 

Ta abiellus 1250. aasta paiku Mecklenburgi Johann I tütre Elisabethiga ja nad said järgmised lapsed:

 Liutgard, (u.1251 – pärast 1289)
 Johann (1253 – u.1272)
 Gerhard II (1254–1312)
 Adolf VI (1256–1315)
 Heinrich I (1258–1304)
 Elisabeth (suri enne 1284)
 Albrecht (1272–1281)
 Bruno
 Otto
 Mechthild
 Helvig (enne 1264 – u.1325)
  
1280. aasta paiku abiellus ta Montferrat' markii Bonifatius II tütre Adelheidiga (Alessinaga). See abielu jäi lastetuks.
Nur-Sultani Barõs

Nur-Sultani Barõs (varem Astana Barõs) on Kasahstani jäähokiklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Nur-Sultanis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Tšernõšovi divisjonis.

Klubi on asutatud 26. novembril 1999. Klubi liitus seejärel Kasahstani meistriliigaga. Pärast ühte hooaega Vysšaja Ligas liituti 2008. aastal KHL-iga. Kolmel hooajal oli Barõs jõudnud Idakonverentsi poolfinaali.

Klubi koduväljak asub Barys Arenal.

Alates 2020. aastast on klubi peatreener Juri Mihhailis.

Praegune koosseis 
Seisuga 28. august 2020
Väravavahid: Henrik Karlsson, Sergei Kudrjavtsev, Joni Ortio
Kaitsjad: Jesse Blacker, Samat Daniyar, Darren Dietz (kapten), Tamirlan Gaitamirov, Nikita Kleštšenko, Aleksei Makljukov, Leonid Metalnikov, Valeri Orehhov, Kirill Polohhov, Jegor Šalapov, Viktor Svedberg
Ründajad: Artur Gatijatov, Maksim Musorov, Jegor Petuhhov, Linus Videll, Dustin Boyd, Dmitri Gurkov, Anton Sagadejev, Arkadi Šestakov, Dmitri Ševtšenko, Curtis Valk, Jakob Lilja, Nikita Mihhailis, Kirill Panjukov, Roman Startšenko, Jaroslav Jevdokimov, Pavel Akolzin, Alihhan Asetov, Matt Frattin

Saavutused 
Kasahstani jäähokiliiga:
Võitja (2): 2007–08, 2008–09
Teised kohad (3): 1999–2000, 2000–01, 2001–02

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Nur-Sultani Barõs KHL.ru lehel

 
Barõs
Adolf VI (Holstein-Schauenburg)

Adolf VI (1256–1315) oli Holstein-Pinnebergi ja Schaumburgi krahv 1290. aastast kuni oma surmani. Ta oli Gerhard I ja selle naise Elisabethi kolmas poeg ning abiellus hertsog Johann I tütre Helenega.

Valitsemine 

Kui Gerhard I 1290. aastal suri, jagasid tema pojad pärandi. Adolf VI sai Holstein-Pinnebergi ja esivanemate Schaumburgi krahvkonna. Adolfit peetakse noorema Schauenburgi liini asutajaks; tema vennad asutasid Holstein-Plöni ja Holstein-Rendsburgi liinid.

1298. aastal andis ta välja Gehrdeni linna harta. 1302. aastal alustas ta peamise kaubatee kaitseks Bückeburgi vesilinnuse ehitamist. Loss sai nime Obernkircheni piirkonna lossi järgi; nime on esmakordselt dokumendis mainitud 1304. aastal.
Haapsalu linnavolinike loend 1923

Haapsalu linnavolinike loend 1923 on  8. ja 9. detsembril 1923 Haapsalus, Haapsalu Linnavolikogu linnavolinikeks valitute loetelu:

Haapsalu majaomanikkude rühma nimekiri, Nr. 1 
 Ervin Kreuzberg
 Friedrich Blumfeldt 
 Hans Lillep

Tööerakonna rahvusliku rühma nimekiri, Nr. 2 
 Aleksander Täker 
 Peeter Pihelgas

Tööerakonna Haapsalu osakonna nimekiri, Nr. 3 
 Johann Vaus
 Jüri Aguraiuja

Haapsalu kristliku rahva erakonna nimekiri, Nr. 4 
 Mart Tamverk
 Gustav Möll
 Mihkel Tohver
 Josep Kodanik

Haapsalu Eesti majaomanikkude seltsi nimekiri, Nr. 5 
 Leopold Grönberg
 Aleksander Reins 
 Anton Trompet 
 Karl Tammeveski
 Aleksander Siht

Saksa Balti rühma nimekiri, Nr. 6 
 Voldemar Hunnius
 Aleksander Feldmann
 Julius Blauberg
 Julius Mühlenkamp
 Karl Hunnius

Eesti rahvaerakonna nimekiri, Nr. 7 
 Aleksander Arak
 Eduard Siegfeldt

Eesti sotsialdemokraatliku tööliste partei ja Iseseisva sotsialistliku töölispartei liidu nimekiri, Nr. 8 
 Edgar Piik

Haapsalu üürnikkude nimekiri, Nr. 9 
 Hans Alver
 Eduard Laine
 Karl Park
 Arthur Seeberg
 Jaan Sammet

Viited 

Haapsalu ajalugu
Eesti linnavolinike loendid
Haapsalu linnavolikogu liikmed
1923. aasta Eestis
Ósios Loukás

Ósios Loukás (Όσιος Λουκάς, vanakreeka Ὅσιος Λουκᾶς Hosios Lukas 'auline Luukas') on ajalooline müüriga ümbritsetud klooster Dístomo linna lähedal Kreekas Boiootias. See on olulisim Bütsantsi keskperioodi (10.–12. sajandi) kunsti- ja arhitektuurimälestis, kuulub alates 1990. aastast koos Néa Moní ja Dafní kloostriga UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Ajaloost 
Kloostri asutas 10. sajandil kohalik eremiit Luukas Steirisest, kes suri 953. aastal. Juba 944. aastal oli ehitatud üks väike kirik, 1011. aastal kloostrit laiendati.

Arhitektuur 
Ósios Loukási kirik on vanim kompleksis ja ühtlasi ainuke Kreeka südamaal, mille kohta kindlalt teada, et see püstitati 10. sajandil. See tsentraalehitis on ka vanim ristkuppelkiriku näide Kreekas; selle plaan järgib täpselt Konstantinoopoli Lipsi kloostri (tänapäeval Fenâri Îsâ mošee) põhiplaani. Ósios Loukási kiriku seinad on laotud erinevatest materjalidest (opus mixtum), osaliselt tellisest, osaliselt marmorist ja osaliselt muust kivist ning sellel on omapärased pseudokufa kirjast ornamentaalsed mustrid.

Eremiit Luukase ehitatud Jumalaemale pühendatud kiriku külge on ehitatud teine kirik, hilisem peakirik ehk katholikon, dateeritud aastaisse 1011–1012. Katholikon on varaseim näide kuppel-oktogoonil-kirikutüübist, selle naose perimeetrit ümbritsevad kaheksa neljatahulist piilarit. Poolkerakujuline tambuurita kuppel toetub neljale nurgatrompile, mis loovad sujuva ülemineku nelinurkselt ruumilt kuplialusele kaheksanurgale. Kiriku kuubikujulist põhiruumi ümbritsevad igast küljest galeriid ja kabelid.

Peakiriku all on krüpt, millesse pääseb kiriku lõunaküljel asuvast trepikäigust. Krüptis on kolm selgelt eristuvat osa: sissepääsu piirkond, keskne pühamu võlvlae ja apsiidiga, ja kolmes küljes võlvkäigud, mis varasemal ajal olid luude hoiupaigaks.

Mosaiigid ja freskod peakirikus

Põhikorrusel

Krüptis

Viited

Välislingid 

 Monasteries of Daphni, Hosios Loukas and Nea Moni of Chios. – unescworldheritage.net

Kreeka kloostrid
Bütsantsi ehitised
Bütsantsi kunst	
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Kreekas
Tallinna Majaomanike Pank

Tallinna Majaomanike Pank (Tallinna Majaomanikkude Pank) oli Eestis tegutsenud kommertspank. 

Krediidiasutus alustas tegevust Tallinna Majaomanikkude Krediitkassana.

Pank alustas tegevust 2. veebruaril 1924 kindlustusseltsi Eeks ruumides Lai tänav 1 ja hiljem Harju tänav 29 ja Vabaduse väljak 10 (hoone algne aadress oli Harju tn 45).

Panga esimene peakoosolek toimus 1924. aasta 20. jaanuaril, kus valiti panga juhatusse Johannes Mürk, juhatuse esimehe asetäitja A. Abram, J. Kivisild, Johann Umblia ja J. Soonike. 

Panga nõukogusse valiti Herman Soone, N. Kiiblik, K. Uusmann, Johan Õunapuu, J. Saumann ja M. Tensing.

1934. aastal kinnitati linnavalitsuse poolt  insener Elmar Lohki poolt valmistatud osaühisus „Majaomaniku“ Majaomanikkude pangamaja plaan. Uus pangahoone, mis rajati Harju tänava ja Vabadusplatsi nurgale, Vabadusplatsi serval. Maja on ühest tiivast seitsme- ja teisest neljakordne, pangamajasse kavandati ka ruumid Tallinna Majaomanike Seltsile ja  kindlustusselts „Eeks-Majale“. Ehitustööde tehniliseks juhiks oli insener Aleksander Martin, ehitusmaterjalide muretsemine ja majanduslik juhtimine oli T./Ü. „Maja“ ülesandeks.

Vaata ka 
Narva Majaomanike Pank
Nõmme Majaomanike Pank

Viited

Välislingid 
Tallinna Majaomanike Pank., Päewaleht, nr. 32, 2 veebruar 1934
Tallinna Majaomanike Panga Vabaduse väljaku hoone (Vabaduse väljak 10, endise aadressiga Harju tn 45) ülevaade kultuurimälestiste registris

Eesti pangad
Tallinna endised ettevõtted
Tanner Pearson

Tanner Pearson (sündinud 10. augustil 1992 Kitcheneris Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana vasakäärel.

Aastatel 2010–2012 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Barrie Colts.

2012. aastal valiti ta NHL-i draftis Los Angeles Kingsi poolt 30. valikuna. Samal aastal asus ta mängima Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs American Hockey League'is. NHL-is tegi Pearson Kingsi meeskonnas debüüdi 18. mail 2013 väljalangemismängus San Jose Sharksi vastu. Järgmisel hooajal võitis ta klubiga Stanley karika.

2018. aasta novembris liitus Pearson Pittsburgh Penguinsiga, kuid juba 2019. aasta veebruaris siirdus ta Canucksi.

2012. aastal võitis Pearson Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid 
 Tanner Pearson NHL.com lehel
 Tanner Pearson hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Vancouver Canucksi mängijadSündinud 1992
Jacob Blake'i tulistamine

Jacob Blake on afroameeriklane, kes sai 2020. aasta 23. augustil tõsiselt vigastada, kui politseinik Rusten Sheskey tulistas teda selja tagant seitse korda. 

Intsident toimus Wisconsini osariigis Kenosha linnas. Politsei oli kohale kutsutud peretüli lahendama. Enne tulistamist oli politsei Blake'i peal tulutult taserit kasutanud. Tulistamine järgnes sellele, kui Blake astus vahistamisele vastu, läks oma maasturi juurde, avas juhipoolse ukse ning kummardus autosse. Tulistamise ajal istusid Blake'i kolm poega auto tagaistmel. Pealtnägijad filmisid toimunut. 

29-aastane Blake jäi tulistamise tagajärjel altpoolt vööd halvatuks. Vigastada sai tema käsi, samuti said kahjustada neer, maks ja selgroog. Eemaldada tuli suurem osa tema peensoolest ja jämesoolest. 

Tulistamisele järgnesid meeleavaldused mitmetes USA suurlinnades, sh New Yorgis, Minneapolises, Los Angeleses ja Atlantas. Kenoshas esines rüüstamist ja süütamist ning kokkupõrkeid politseiga, 24. augustil kuulutati seal välja eriolukord. 25. augustil protestid ja süütamised Kenoshas jätkusid, tänavatel patrullisid rahvuskaartlased ning relvastatud tsiviilisikud. 25. augustil tappis 17-aastane Kyle Rittenhouse Kenoshas kaks meeleavaldajat ja vigastas tõsiselt veel ühte meeleavaldajat. 

Mitmed profispordi võistkonnad otsustasid protesti märgiks boikoteerida kavas olnud võistlusi. Edasi lükati kõik 26. augustil toimuma pidanud NBA mängud.

Vaata ka
Black Lives Matter

Viited

2020. aasta Ameerika Ühendriikides
Magnitogorski Metallurg

Magnitogorski Metallurg on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Magnitogorskis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Harlamovi divisjonis.

Klubi on asutatud 1955. aastal.

Klubi koduväljak asub Arena Metallurgil.

Alates 2019. aastast on klubi peatreener olnud Ilja Vorobjev.

Praegune koosseis 
Seisuga 28. august 2020
Väravavahid: Vassili Košetškin, Juho Olkinuora
Kaitsjad: Vadim Antipin, Grigori Dronov, Nikita Hlõstov, Jegor Martõnov, Artjyom Minulin, Mihhail Pašnin, Vladislav Sjomin, Jegor Jakovlev, Artjom Zemtšjonok
Ründajad: Jegor Korobkin, Juri Platonov, Sergei Plotnikov, Nikita Rožkov, Juho Lammikko, Andrej Nestrašil, Harri Pesonen, Igor Švõrev, Andrei Tšibisov, Nikolai Kuljomin, Sergei Mozjakin (kapten), Nikolai Prohhorkin, Taylor Beck, Maksim Karpov, Bogdan Potehhin

Saavutused 
Gagarini karikas:
Võidud (2): 2014, 2016
Teised kohad (1): 2017
Venemaa kõrgliiga:
Võidud (4): 1997–98, 1998–99, 2000–01, 2006–07
Teised kohad (1): 2003–04
Jäähoki Meistrite Liiga:
Teised kohad (1): 2008–09
IIHF-i Superkarikas:
Võidud (1): 2000
Spengleri karikas:
Võidud (1): 2005

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Magnitogorski Metallurg KHL.ru lehel

 
Metallurg
Venemaa jäähokiklubid
Kunluni Red Star

Kunluni Red Star on Hiina jäähokiklubi, mis tegutseb Pekingis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Tšernõšovi divisjonis.

Klubi mängib KHL-is alates hooajast 2016–17. KHL-i väljalangemismängudele on jõutud vaid esimesel hooajal, mil Idakonverentsi veerandfinaalis kaotati Magnitogorski Metallurgile mängudega 1:4.

Koroonapandeemia tõttu baseerub Red Star hooajal 2020–21 Moskva oblastis Mõtištšis, kus asub selle koduväljak Arena Mõtištšil.

Alates 2020. aastast on klubi peatreener Aleksei Kovalev.

Praegune koosseis 
Seisuga 31. august 2020
Väravavahid: Simon Hrubec, Aleksandr Lazušin, Dmitri Šikin, Jeremy Smith
Kaitsjad: Viktor Baldajev, Jake Chelios, Jason Fram, Sergei Gimajev, Dmitri Megalinski, Trevor Murphy, Deniss Osipov, Ruslan Pedan, Oleg Piganovitš, Lev Starikov
Ründajad: Yang Hu, Andrei Maksimov, Gilbert Brulé, Jegor Dugin, Alexander Kitarov, Brandon Magee, Andrew Miller, Ivan Nikolišin, Alex Riche, Dmitri Arkhipov, Anton Glinkin, Garet Hunt, Ilya Krikunov, Aleksei Krutšinin, Dmitri Markovin, Sergei Monahhov, Viktor Šahhvorostov, Gleb Zõrjanov, Spencer Foo, Danny Kristo, Tyler Wong, Brandon Yip (kapten)

Peatreenerid 
  Vladimir Jurzinov noorem (2016–2017)
  Mike Keenan (2017)
  Bobby Carpenter (2017–2018)
  Jussi Tapola (2018–2019)
  Curt Fraser (2019–2020)
  Aleksei Kovalev (2020–)

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Kunluni Red Star KHL.ru lehel

 
KHL-i jäähokiklubid
Valimistevaheliste arvamusküsitluste tulemused aastatel 2019–2023

Siinsetes loeteludes on kokkuvõetud arvamusküsitluste tulemused 2019. ja 2023. aastate Riigikogu valimiste vahelisel ajal.

Erakondlikud eelistused
Diagramm näitab arvamusküsitluste igakuist keskmist tulemust. Kuu keskmise toetuse arvutamisel on 3 erineva küsitlusfirma (Norstat, Kantar Emor, Turu-uuringute AS) küsitlustele antud võrdne kaal. Kuu keskmine = (Norstati küsitlus(t)e keskmine + Kantar Emori keskmine + Turu-uuringute keskmine) / 3.

Arv tabelis näitab, mitu protsenti erakondliku eelistusega vastajatest valiks just seda parteid. Suurima toetusega partei tulemus on esitatud värvilisel taustal. Valimiskünnist (vähemalt 5%) ületavate parteide tulemus on paksus kirjas. Küsitlusfirmadest Turu-uuringute AS küsitleb inimesi nii veebis kui näost näkku intervjuudes (kuni 2019. a augustini ainult näost näkku), Kantar Emor nii veebis kui telefoni teel (kuni 2021. aasta lõpuni ainult veebis), Norstat peamiselt telefoni teel, osaliselt ka veebis.

Eelistused haridusrühmades
Joonistel näidatud igakuised tulemused on alates 2022. aastast Norstati ja Kantar Emori küsitluste keskmised (kuni 2021. aasta lõpuni Norstati ja Turu-uuringute AS-i küsitluste keskmised).
Alg- ja põhiharidus

Kesk-, keskeri- ja kutseharidus

Kõrgharidus

Eelistused rahvusrühmades
Joonistel näidatud igakuised tulemused on alates 2022. aastast Norstati ja Kantar Emori küsitluste keskmised (kuni 2021. aasta lõpuni Norstati ja Turu-uuringute AS-i küsitluste keskmised).
Eestlased

Mitte-eestlased

Eelistused sugude kaupa
Joonistel näidatud igakuised tulemused on alates 2022. aastast Norstati ja Kantar Emori küsitluste keskmised (kuni 2021. aasta lõpuni Norstati ja Turu-uuringute AS-i küsitluste keskmised).
Mehed

Naised

Eelistused vanuserühmades
Joonistel näidatud igakuised tulemused on alates 2022. aastast Norstati ja Kantar Emori küsitluste keskmised (kuni 2021. aasta lõpuni Norstati ja Turu-uuringute AS-i küsitluste keskmised). Noorim küsitletav vanuserühm on Norstatil ja Kantar Emoril 18–24-aastased, Turu-uuringute AS-il 15–24-aastased. Vanim küsitletav vanuserühm on Norstatil ja Turu-uuringute AS-il üle 75-aastased, Kantar Emoril 75–84-aastased.
15(18)–24-aastased

25–34-aastased

35–49-aastased

50–64-aastased

65–74-aastased

Üle 75-aastased

Erakondlikud välistused
Arv tabelis näitab, mitu protsenti vastajatest seda parteid kindlasti ei valiks. Kõige sagedamini nimetatud erakonna tulemus on paksus kirjas.

Eelistatud peaminister
Arv tabelis näitab, mitu protsenti vastajatest eelistas näha peaministrina vastavat isikut. Kõige eelistatum variant on paksus kirjas.

Eelistatud valitsuskoalitsioon
Arv tabelis näitab, mitu protsenti vastajatest eelistas seda koalitsiooni. Kõige eelistatum variant on paksus kirjas.

Viited

Eesti erakonnad
Poliitiline kommunikatsioon
2019. aasta Eestis
2020. aasta Eestis
2021. aasta Eestis
2022. aasta Eestis
Margus Ots

Margus Ots (sündinud 8. septembril 1970 Tartus) on eesti ornitoloog. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli loomaökoloogina (1997). Töötanud Eestimaa Looduse Fondis, Tartu Ülikooli SA juhatajana, Tartus Ülikooli administratsioonidirektorina, Haridus- ja Teadusministeeriumis programmi juhi ja nõunikuna, Eesti Maaülikooli rektori nõuniku ja SA Joosep Tootsi Fondi juhatajana. Olnud Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu ning loodusmuusemi ja botaanikaaia asedirektor.

Aastatel 2000–2003 ja 2012–2017 Eesti Ornitoloogiaühingu nõukogu esimees, aastatel 2018–2020 Eesti Ornitoloogiaühingu juhataja. Eesti linnuharulduste komisjoni esimees ning valge-toonekure seireprojekti koordinaator. Asutanud MTÜ Estbirding ja MTÜ Linnuvaatleja.

Liikmesus
Korporatsioon Ugala liige
Tartu Rotary Klubi liige 
Matsalu rõngastuskeskust nõustava ekspertkomisjoni liige
Eesti Looduseuurijate Seltsi liige (sh seltsi raamatukogukomisjoni liige)
Pärandkoosluste Kaitse Ühingu liige

Teosed
"Eesti linnuvaatleja teejuht" (Margus Ots, Uku Paal, 2008)
"Birding Estonia" (Uku Paal, Margus Ots, 2018)

Eesti ornitoloogid
Sündinud 1970
Ben Bishop

Benjamin Manning Bishop III (sündinud 21. novembril 1986 Denveris, Colorados) on Ameerika Ühendriikide endine jäähokimängija (väravavaht).

Aastatel 2005–2008 mängis ta Maine'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2005. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draftis poolt 85. valikuna. Bluesi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2008–09. NHL-is mängis ta veel Ottawa Senatorsi, Tampa Bay Lightningi, Los Angeles Kingsi ja Dallas Starsi ridades.

Põlvevigastuse tõttu lõpetas ta sportlaskarjääri 2021. aasta detsembris.

2016. aastal valiti Bishop NHL-i tähtede mängule. Hooaegadel 2015–16 ja 2018–19 valiti Bishop valitud NHL Second All-Star Teami. Hooajal 2018–19 oli ta liigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (93,4%).

Bishop on 201 cm pikk, millega on tema ja Mikko Koskinen kõige pikemad NHL-is mänginud väravavahid.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Bishop Ameerika Ühendriikide jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Ben Bishop NHL.com lehel
 Ben Bishop hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Tampa Bay Lightningi mängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Dallas Starsi mängijad
Sündinud 1986
Tomáš Nosek

Tomáš Nosek (sündinud 1. septembril 1992 Pardubices) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Boston Bruins ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis HC Dynamo Pardubice, mille koosseisus debüteeris ta Tšehhi kõrgliigas hooajal 2011–12.

2014. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, sõlmides lepingu NHL-i klubiga Detroit Red Wings. Ta asus mängima American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins, kellega võitis 2017. aastal Calder Cupi.

NHL-is tegi ta Red Wingsi meeskonnas debüüdi 26. detsembril 2015 mängus Nashville Predatorsi vastu. 2016. aasta mais pikendas ta Red Wingsiga lepingut kahe aasta võrra. Esimese värava lõi ta NHL-is 28. märtsil 2017 mängus Carolina Hurricanesi vastu.

2017. aasta juunis liitus ta Vegas Golden Knightsiga, kus mängis kokku neli hooaega.

2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Boston Bruinsiga.

Viited

Välislingid 
 Tomáš Nosek NHL.com lehel
 Tomáš Nosek hockeydb.com lehel

Tšehhi jäähokimängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Vegas Golden Knightsi mängijad
Boston Bruinsi mängijad
Sündinud 1992
Piiprellid

Piiprellid (ka toruhelmed) on etnograafias värvilised torujad klaaspärlid.

Eesti etnograafias kasutati neid 3–20 mm pikkusi värvilisi torukujulisi klaashelmeid lükituna kaelaehete valmistamiseks, lisaks tikiti piiprelle peakatetele, põlledele, lahttaskutele ja teistele rõivastele.

Piiprellide baasil on tänapäeval välja kujunenud muidki helmetöötehnikaid. Lisaks ehete valmistamisele tikitakse neid rõivastusele ja gobeläänidele, kasutatakse helmeheegelduseks, helmestatud niidiga põimimiseks ja minikujude valmistamiseks, helmestatud põimimistraadiga painutustehnikateks jne. Toruhelmeste tikkimisel kasutatakse helme-tikkimisnõelu, lükkimisel pikki ja peeneid lükkimisnõelu või painduvaid terahelmenõelu.

Vaata ka
helmed
kaelakee
kaelakett
kaelaraha
krõllid
kudrused

Viited

Välislingid 
 Piiprellid beebimütsil 1910. a..

Ehted
Eesti etnograafia
Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali välja antavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.

Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 1995. aastast.

Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.

Audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia laureaadid 
1995
 Kaljo Kiisk (eesti mängufilmi arendamine)
 Veste Paas (filmiajalooalane uurimistöö)
 Rein Raamat (eesti joonisfilmi rajamine)
 Andres Sööt (eesti dokumentaalfilmi arendamine)
 Elbert Tuganov (eesti nukufilmi rajamine)
1996
 Rein Maran (filmilooming)
 Enn Säde (eesti filmi helirežissuuri arendamine)
1999
 Kalju Suur (sihikindel ja pikaajaline eesti kultuuriloo talletamine pildis)
 Arvo Kruusement (30 aastat mängufilmi "Kevade" esilinastusest)
2001
 Mati Põldre
2003
 Arvo Kruusement
2005
 Jaan Ruus
2006
 Jüri Sillart
2007

 Õie Orav
2008
 Peep Puks
2009
 Heino Pars
2010
 Rein Karemäe (panuse eest Eesti telepublitsistika ja dokumentaalfilmi mängulisemaks muutmisel)
2011
 Jaak Elling (tipptasemel helirežissöör ja muusikaline kujundaja Eesti filmides läbi aastakümnete)
2012
 Arvo Iho
2013
 Hans Roosipuu (eesti spordi suurkujude ja -sündmuste talletaja)
2014
 Arvo Nuut
2015

 Evald Aavik (elutööpreemia näitlejale, kelle ainulaadsed ja jõulised tegelaskujud on läbi eri aegade rikastanud eesti filmikunsti oma inimliku sügavusega)
2016 

 Halja Klaar

2017

 Mark Soosaar (Eesti filmiajaloo omanäolisemaid ja isepäisemaid dokumentaliste, kes on alati kohal, lavastades reaalsust nii kaadri taga kui otse kaadris)
2018

 Priit Pärn (aastakümnetepikkuse ja rahvusvaheliselt kõrgelt tunnustatud loomingu ja õppetöö eest animatsioonivaldkonnas)

2019

 Tõnu Kark (aastakümnetepikkune viljakas tegevus filmivallas, mis on toonud tänu asendamatusele kaasa hüüdnime „Eesti filmi Kark”)

2020 

 Mati Kütt (arthouse'i lipu kõrgel hoidmise eest meie animafilmis)
2021

 Valentin Kuik (audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia aastatepikkuse viljaka töö eest stsenaristi ja režissöörina)

Vaata ka 

 Eesti Kultuurkapitali aastapreemia -> Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia
 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia

Viited 

Eesti Kultuurkapital
Eesti filmikunst
Viljandi linnakirik

Viljandi linnakirik oli 14. sajandil ehitatud ning evangelist Johannesele ja pühale Klaarale pühitsetud kirik, mis paiknes turuväljaku ääres (praegune kindral Laidoneri plats). Liivi sõjas kirik purustati ja 17. sajandil kohandati linnakirikuks frantsisklaste kloostri kirik, praegune Viljandi Jaani kirik, 18. sajandil Viljandi linnakiriku müürid lammutati.

1996. aastal tulid Viljandi sotsiaalameti hoone (Laidoneri plats 5) sissepääsu juurde rajatava kaldtee jaoks vundamendikraavi kaevamisel hoone sisehoovis välja linnakiriku müürid. Leiti ka kalmistule viitavaid luid ja hauaplaatide tükke.

Ajaloost 
17. sajandist pärineva Viljandi linnaplaani järgi võib öelda, et kirik oli kolmelööviline, polügonaalse koori ja sellest põhja poole jääva käärkambriga. Kirikutorn oli osaliselt pikihoonesse sisse ehitatud. Kiriku ümber oli kalmistu. Kirik lammutati 1770. aastal, et ehitada selle asemele Viljandi Maakohtu hoone – esimene kiviehitis, mis kerkis Viljandisse pärast Põhjasõda.

Viited 

Viljandi ajaloolised ehitised
Viljandi kirikud
Eesti endised kirikud
Ernst (Schaumburg)

Ernst (24. september 1569 – 17. jaanuar 1622) oli esimene Schauenburgi ja Holstein-Pinnebergi krahv, kes kasutas 1619. aastast vürstitiitlit. Kuid ta suri 1622. aastal pärijateta. Schauenburg-Pinneberg oli olnud luterlik piirkond ajast, kui tema vanaisa Otto IV oli omaks võtnud Martin Lutheri õpetuse. Pärast Ernsti surma sai katoliiklik krahv Jobst Hermann osa Schauenburgist, kuid suri samuti lastetuna, ja Otto V, kes oli kalvinist, järgnes Ernstile.

Vürst Ernst ehitas endale ja oma perele Stadthageni mausoleumi. Praegu hinnatakse seda hoonet Euroopa tähtsusega kultuurimälestiseks.

11. septembril 1597 abiellus ta Wilhelmsburgi lossis Schmalkaldenis Hedwig von Hessen-Kasseliga. Abielu jäi lastetuks.

Vaata ka 

 Schaumburgi dünastia
 Otto IV (Schaumburg)
 Martin Luther
 Reformatsioon
 Protestantism
Mielagėnai

Mielagėnai (valgevene keeles traditsiooniliselt Мелагены) on alev Leedus Ignalina rajoonis, Mielagėnai valla halduskeskus. Alev asub Ignalinast 20 kilomeetrit kagus merepinnast 135 meetri kõrgusel Kančiogina jõe kaldal. 

Alevis on põhikool, rahvamaja, postkontor ja raamatukogu, seal asub ka kalmistu. Mielagėnai katoliku kirik valmis aastal 1790. Kiriku väravad, piirdemüür ja kellatorn on muinsuskaitse all.

Elanikkond

Ajalugu 

Sealset mõisa on esmakordselt mainitud aastal 1656. Aastal 1736 kuulus see Liivimaalt pärit karikahoidjate Kublickite perele. Aastal 1760 ehitas sealse mõisa omanik Mielagėnaisse kabeli, aastal 1779 moodustati selle juurde aga kihelkond. Stanisław II andis asulale aastal 1768 õiguse turuplatsile, mis tähendas sisuliselt alevi staatust.

Aastast 1828 on esimesed teated sealsest kihelkonnakoolist. Alevis elas üks Novembriülestõusu juhte Leedu aladel - Vincentas Bortkevičius. Tsaariajal kasutati alevi kohta venekeelset nimekuju  Магеляны. . Aastail 1893–1915 toimus sealses koolis õppetöö vene keeles.

XX sajandi algusaastatel, mil asula olid hõivanud Saksa väed, kandis asula nime Melagėnai. Aastail 1920-1939 kuulus Mielagėnai Poola koosseisu, 1921–1939 aastail toimus seal õppetöö poola keeles. Aastail 1939–1940 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Juulis 1941 asustasid Saksa okupatsiooniväed sealsed 15 juudi peret Švenčionysi getosse. Nõukogude võimud küüditasid 8 sealset elanikku. Aastal 1944 süütasid saksa väed alevi põlema.

Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt

Ignalina rajoon
Leedu alevid
Gerhard II (Holstein-Plön)

Gerhard II (1254 - 28. oktoober 1312) Pime oli Holstein-Plöni krahv aastatel 1290-1312.

Elu 

Ta oli krahv Gerhard I (Holstein-Itzehoe) ja Mecklenburgi Elisabethi teine poeg.

Pärast isa surma 1290. aastal jaotati krahvkond poegade vahel. Gerhard II sai Holstein-Plöni; tema noorem vend Adolf VI sai Holstein-Pinnebergi ja Heinrich sai Holstein-Rendsburgi.

Abielud ja järglased 

Ta abiellus 12. detsembril 1275 Rootsi kuninga Valdemari tütre Ingeborgiga. Nad said neli last:

 Catharina (u.1276 - enne 1300)
 Gerhard IV (1277-1323)
 Waldemar (u.1279 - 29. juuli 1306)
 Elisabeth (u.1282 - 20. juuli 1318 või 1319)

1293. aastal abiellus Gerhard kuningas Erik Klippingi lese Agnesega. Nad said poja:

 Johann III (u.1297 - 27. september 1359)
Gerhard IV (Holstein-Plön)

Gerhard IV (u.1277 – 1323) oli Holstein-Plöni krahv 1312. aastast kuni oma surmani.

Elu 

Ta oli Gerhard II ja selle naise Ingeborgi vanim poeg. Ta päris Holstein-Plöni; 7. juunil 1314 müüs ta enamuse oma pärandist oma vennale Johann III-le.

Abielu ja järglased 

Ta abiellus 30. juulil 1313 Schwerini krahvi Nikolaus I tütre Anastasiaga ja nad said järgmised lapsed:

 Gerhard V (u.1315 – 22. september 1350)
 Ingeborg (u.1316 – pärast 1349)
Heinrich I (Holstein-Rendsburg)

Heinrich I (1258–1304) oli esimene Holstein-Rendsburgi krahv.

Elu 

Ta oli Gerhard I ja Mecklenburgi Elisabethi poeg. 1285. aastal suutis ta veenda Taani kuningat Erik V vabastama Schleswigi hertsog Valdemar IV vangistusest. Pärast isa surma jaotasid pojad krahvkonna isekeskis. Heinrich sai Rendsburgi. Ta oli pidevalt sõjajalal Dithmarscheniga.

Veidi enne surma kehtestas ta tollimaksu importkaupadele. Pool tulust läks Hamburgile, teise poole jaotasid omavahel Holstein-Schaumburg ja Holstein-Rendsburg. Pärast Holstein-Schaumburgi liini hääbumist 1640. aastal läks selle tulu Holsteini hertsogkonnale. Pärast Holsteini hertsogite hääbumist 1768. aastal läks tulu Hamburgile.

Abielu ja järglased 

Ta abiellus 1289. aastal Bronckhorsti krahvi Florise tütre Heilwigiga. Nad said järgmised lapsed:

 Gerhard III (u.1293 – 1. aprill 1340)
 Adelheid (suri jaanuaris 1350)
 Giselbrecht (1290–1345)
 Elisabeth (1300 – enne 1340)

Holstein
Tverečius

Tverečius (valgevene keeles traditsiooniliselt Цверач) on alev Leedus Ignalina rajoonis, Tverečiuse valla halduskeskus. Alev asub Ignalinast 20 kilomeetrit kagus merepinnast 127 meetri kõrgusel Tverečiuse järve kaldal. 

Alevis on Didžiasalise kooli filiaal,postkontor ja raamatukogu. Tverečiuse katoliku kirik valmis aastal 1906.

Linna järgi on nime saanud Kunda lademe Tverečiuse kihistu. 

Sealne murrak on üks vanapärasemaid leedu keele murrakuid.

Alevis sündis aastal 1889 Leedu jurist ja poliitik Boleslovas Jonas Masiulis.

Elanikkond

Ajalugu 

Alevist loodes asuvad  IX–XII sajandil kasutusel olnud Tverečiuse muinaskalmed. Asulat ennast mainiti esmakordselt aastal 1501, mil sinna rasusid augustiinlased ja rajasid külla oma kloostri. Toona rajati sinna ka esimene kirik. Aastal 1662 finantseeris Trakai vojevood Mikołaj Stefan Pac uue kloostrikompleksi ja kivist kirikuhoone rajamist. Aastal 1781 rajati sinna kool, mis praegu paikneb Didžiasalises. Tsaariajal olid asula venekeelseteks nimekujudeks Тверецъ ja Тверечь. Aastal 1832 sealne klooster suleti.

Aastail 1920-1939 kuulus Tverečius Poola koosseisu. Aastail 1939–1940 oli alev Valgevene NSV koosseisus. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid 7 sealset elanikku. Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
Alev portaalis vietoves.Lt

Ignalina rajoon
Leedu alevid
Gert Bavendamp

Gert Bavendamp oli hollandi tisler ja puunikerdaja, kes tegutses Pärnus 17. sajandi keskpaigas.

Eluloolist 
Gert Bavendamp sai Pärnu kodanikuks 1647. aastal ja kuulus alates 1649. aastast Pärnu tislerite ja klaasijate tsunfti koos klaasija Marten Geistmanni ja tisler Heinrich Schwartziga.

Looming 
Gert Bavendampi tööks peetakse Pärnu Nikolai kiriku kantslit (hävis põlengus 1944), mis oli tehtud 1648. aasta paiku. Kantsli korpus ja trepp olid eelkõige äratuntavalt hea tisleritöö, kaunistatud arvukate profileeritud ehisliistude ja puitpanustega; kaunistusteks olid lamedad moreskitaolised pinnaornamendid koos lopsakakalt nikerdatud maskaroonidega. Kantsli välispind oli osadeks liigendatud hermpilastritega, nende vahel seisid igal paneelil niššides skulptuurid: neli evangelisti ja viies figuur, mis võis olla Paulus. Tüüpiliselt hollandipärased olid nišše kroonivad murdsegmentfrontoonid kuulidega. Figuurid polnud oma suurte peadega ja jändrike kehadega klassikaliselt ilusad, kuid nad olid väljendusrikkad ja karakteersed. Omapärane oli kõlakatuse hari: see koosnes pehmelt kaarduvatest kõhrornamendist voluutidest, mis radiaalselt ühendatuna moodustasid õhulise teravatipulise baldahhiini ja mis kogumuljelt filigraanset barokset sepist meenutas. Sten Karling peab Pärnu Nikolai kiriku originaalset kõlakatust väga sarnaseks Dordrechti Maarja kiriku (Onze-Lieve-Vrouwekerk) kantsli kõlakatusega.

Bavendampile on veel ühe tööna omistatud ka Rūjiena kantsel, mis oli aastaks 1943 samuti hävinud.

Viited 

Eesti puunikerdajad
Anders Lee

Anders Mark Lee (sündinud 3. juulil 1990 Edinas, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New York Islanders ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna kapten.

Hooajal 2009–10 mängis ta United States Hockey League'i klubis Green Bay Gamblers. Aastatel 2010–2013 mängis ta Notre Dame'i ülikooli jäähokimeeskonnas.

2009. aastal valiti ta NHL-i draftis Islandersi poolt 151. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi 2. aprillil 2013 mängus Winnipeg Jetsi vastu, lüües selles mängus ka värava. Hooajal 2013–14 sai ta enam mänguaega Islandersi noorteklubis Bridgeport Sound Tigers American Hockey League'is. Alates hooajast 2014–15 on Lee kuulunud Islandersi põhikoosseisu. Individuaalselt on tema edukaim hooaeg olnud 2017–18, mil ta lõi liigas 40 väravat ja andis 22 väravasöötu.

USA jäähokikoondise koosseisus on Lee maailmameistrivõistlustel võitnud 2015. ja 2018. aastal pronksmedali.

Välislingid 
 Anders Lee NHL.com lehel
 Anders Lee hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
New York Islandersi mängijad
Sündinud 1990