Kleve hertsogkond

Kleve hertsogkond (saksa Herzogtum Kleve; hollandi Hertogdom Kleef) oli Saksa-Rooma riigi osariik. See paiknes Põhja-Reinimaal Reini alamjooksu mõlemal kaldal, ümber oma pealinna Kleve ja Weseli linna, külgnedes Münsteri piiskopkonna maadega idas ja Brabanti hertsogkonna maadega läänes. Tema ajalugu on tihedalt seotud tema lõunanaabritega: Jülichi ja Bergi hertsogkondade, samuti Gelderni ja Vestfaali Marki krahvkonnaga. 

Hertsogkonna territoorium kattis laias laastus tänapäeva Saksamaa Kleve (põhjaosa) ja Weseli kreisid ning Duisburgi linna, samuti külgnevaid osasid Hollandi Limburgi, Põhja-Brabanti ja Gelderlandi provintsides.

Ajalugu 

11. sajandi alguses usaldas keiser Heinrich II vahetult keisrile alluva Klever Reichswaldi, suure metsaala Königspfalzi ümbruses Nijmegenis, haldamise kohalikule Alam-Lotringi Gelderni ja Kleve aadlile. Kleve krahvkonda (saksa Grafschaft Kleve; hollandi Graafschap Kleef) on esmakordselt maintud 11. sajandil. Aastal 1417 sai krahvkonnast hertsogkond. Pärast krahv Johanni surma aastal 1368 päris lääni tema õepoeg Adolf III. Klevet ja Marki valitseti lõpuks personaalunioonis Marki dünastia poolt, pärast Adolfi vanema venna, krahv Engelbert III surma pärijateta aastal 1391. Saksamaa kuningas Sigismund ülendas krahv Adolf I aastal 1417 hertsogiks ja Saksa-Rooma riigi vürstiks.

Kleve-Marki territooriumid muutusid aastal 1500 üheks kõige tähtsamateks osariikideks Alam-Reini-Vestfaali ringkonnas, rivaalitsedes vürstlike Münsteri piiskoppidega. Aastal 1511 päris hertsog Johann II poeg Johann III oma abielu kaudu Mariaga pärast oma äia, hertsog Wilhelm IV surma Jülichi ja Bergi läänid. Kui Johann III järgnes aastal 1521 oma isale Kleve hertsogina, moodustasid Jülich, Berg, Kleve ja Mark Jülich-Kleve-Bergi ühendatud hertsogkonnad. Tema tütar Kleve Anna (1515–57) sai aastal 1540 mõneks kuuks isegi Inglismaa kuningannaks, kui tema vend Wilhelm, hertsog aastast 1539, tülitses keiser Karl V-ga Gelderni valduse üle ja otsis tuge kuningas Henry VIII-lt.

Kui viimane Jülich-Kleve-Bergi hertsog aastal 1609 järglasteta suri, puhkes Jülichi pärilussõda. Maad jagati lõpuks Wittelsbachidest Pfalz-Neuburgi hertsogite (Jülich ja Berg) ning Brandenburgi margi vahel, kes sai vastavalt 1614. aasta Xanteni lepingule Kleve, Marki ja Ravensbergi. Hohenzollernitest markkrahvid said seega esimese tugipunkti Reinimaal. Siiski okupeeriti suuri Kleve hertsogkonna osi Ühendatud Provintside poolt kuni Prantsuse-Hollandi sõjani aastal 1672. Lõpuks liidendatuna aastal 1666 Suure kuurvürsti Friedrich Wilhelm I poolt Brandenburg-Preisimaasse ja saades pärast 1701. aastat Preisi kuningriigi osaks, okupeeriti Kleve Prantsuse vägede poolt Seitsmeaastases sõjas (1757–62).

Aastal 1795 okupeeriti Kleve hertsogkond Prantsusmaa poolt Reinist ja Weselist läänes ning sai Prantsuse departemangu Roeri osaks. Ülejäänud hertsogkond okupeeriti aastatel 1803 kuni 1805 ning sai Yssel-Supérieur departemangu ja nukuriigi Bergi suurhertsogkonna osaks (pärast aastat 1811 Lippe departemang). Aastal 1815, pärast Napoleoni kaotust, sai hertsogkond Preisi Jülich-Kleve-Bergi provintsi osaks, mis liideti aastal 1822 Preisi Reini provintsiga. Gennepi, Zevenaari ja Huisseni linnad said 1815. aasta Viini kongressi otsusel Ühendatud Madalmaade kuningriigi osaks.

Kleve valitsejad

Kleve dünastia

Kleve krahvid 

 1092–1119 Dietrich I
 1119–1147 Arnold I
 1147–1172 Dietrich II
 1172–1188 Dietrich III
 1188–1198 Dietrich IV
 1198–1201 Arnold II
 1201–1260 Dietrich V
 1260–1275 Dietrich VI
 1275–1305 Dietrich VII
 1305–1310 Otto
 1310–1347 Dietrich VIII
 1347–1368 Johann

Marki dünastia

Kleve krahvid 

 1368–1394 Adolf I
 1394–1448 Adolf II

Kleve hertsogid 

 1394–1448 Adolf I, aastast 1417 hertsog
 1448–1481 Johann I
 1481–1521 Johann II
 1521–1539 Johann III
 1539–1592 Wilhelm
 1592–1609 Johann Wilhelm

Saksa-Rooma riigi valdused
Saksamaa ajaloolised riigid
Saksimaa ajalugu