joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kapčiamiestis

Kapčiamiestis on alev Leedus Lazdijai rajoonis, Kapčiamiestise valla halduskeskus. Alev asub Baltoji Ančia jõe ääres, Poola piirist 10 ja Valgevene piirist 7 kilomeetri kaugusel. Jõel on 717 hektari suurune Kapčiamiestise paisjärv.

Kapčiamiestises on Emilia Plateri nimeline põhikool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on 1956. aastal valminud katoliku kirik.

Sealsesse surnuaeda on maetud Emilia Plater, ka asub alevi keskel talle pühendatud mälestussammas.

Asula nimi

Aastal 1516 andis Zygmunt II August sealsed maad Pervalka elanikule Sidor Kapočiusele, kes rajas sinna mõisa. Mõisa juurde kujunes küla, mille nimi tuleneb esimese omaniku järgi nime saanud mõisa nimest Kapčius või Kapočius, millele lisandub alevit tähistav liide -miestis.

Ajalugu  

Asula juures asus kiviajal asulakoht, mis on dateeritud kümnendasse aastatuhandesse enne Kristust.

Aastal 1516 andis Zygmunt II August sealsed maad Pryvałki elanikule Sidor Kapočiusele, kes rajas sinna mõisa. Mõisa juurde kujunes küla, mis kasvas hiljem soodsa asupaiga tõttu (seal ristusid Leipalingisest Sejnysse ja Veisiejaist Sapockini kaudu Hrodnasse viivad teed).

XVIII sajandil läks alev Ogińskite valdusse. Aastal 1724 ehitati sinna kabel. Aastal 1777 hakkas seal tegutsema kihelkonnakool, sealne kihelkond sai oma kiriku siiski alles aastal 1824. Alev oli tuntud kui metallide sulatamise ja puidust esemete valmistamise keskus.

Aastal 1795 läks Kapčiamiestis kolmandal Poola jagamisel Preisimaa koosseisu ja hakkas kandma nime Methenburg. Hiljem hakkas see kuuluma Venemaale, kus selle venekeelne nimekuju oli Копцiово. Alev kasvas kiiresti, aastal 1827 oli seal 176 elanikku, aastal 1895 oli elanikke 5926 ja aastal 1902 suisa 6240.

Teise maailmasõja eel elas alevis 50 juudi peret, neile kuulusid ka kõik üheksa Kapčiamiestise poodi. Peaaegu kõik nad viidi 15. septembril 1941 Lazdijaisse ja hukati sama aasta 3. novembril. Aastal 1941 põles sealne vana kirikuhoone maha, uus hoone valmis aastal 1956. Aastail 1945–1949 küüditasid Nõukogude võimud 33 alevi elanikku. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli alev kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastast 1976 peetakse Kapčiamiestises Česlovas Sasnauskasele pühendatud koorifestivale.

Tuntud elanikke

 Česlovas Sasnauskas – Leedu helilooja
 Veronika Povilionienė – Leedu rahvalaulik
 Mečislovas Bulaka – Leedu graafik

Viited

Välislingid 

Alevi koduleht
Alev Poola geograafilises sõnastikus
Alev portaalis vietoves.Lt

Lazdijai rajoon
Leedu alevid
Monofoonia (helitehnika)

Monofoonia (kreeka keeles μονοφωνία) ehk monofooniline heli ehk monoheli (kreeka keeles μονοφωνικός ήχος, inglise keeles monophonic sound, monaural) ehk mono (inglise keeles mono) on helitehnikas heli edastamine või salvestamine ühe helikanali abil.

Monofoonilise heliedastuse puhul pole võimalik määrata heliallikate ruumilist paigutust üksteise suhtes (see on teatud määral võimalik kahekanalilise stereofoonilise heliedastuse korral ja täielikumalt mitmekanaliliste stereosüsteemide ehk ümbritseva heli süsteemide kasutamisel).

Monofoonilise heli taasesitamisel ühe valjuhääldi või kõlari abil tekib heli punktallika taju – helid lähtuvad ühest punktist ja originaalses helipildis olevad heliallikad tunduvad asuvat just selles punktis. Monofoonilise helipildi parandamiseks kasutatakse pseudostereofoonilise ja kvaasistereofoonilise heli tekitamise võtteid. Lihtsamal juhul tähendab see monofoonilise helisignaali taasesitamist mitme ruumis laiemalt paigutatud kõlari abil.

Suuremate territooriumide ja ruumide helindamine toimub tihti sisuliselt monofooniliselt, isegi kui tegemist on tehnilises mõttes mitmekanaliliste helindamise süsteemidega.

Raadioringhäälingus, televisioonis, helisalvestuses ja ka kinos oli heli monofooniline kuni 1960ndate aastateni. Tänapäevani on telefonikõneluse heli ühekanaliline (seda ka mobiiltelefonis, kuigi sellel on stereovõimekus muusika esitamiseks). Monfooniliselt esitavad heli ka lihtsad kaasaskantavad või teisaldatavad võimendusseadmed, nagu näiteks raadiod ja juhmevabad kõlarid.

Tehnika
Helitehnika
Helisalvestus
Raadio
Svoboda Rossii

Svoboda Rossii (vene keeles Свобода России) oli 1919-1920 Tallinnas ilmunud venekeelne kirjandus-poliitiline ajaleht. Ajaleht oli sõltumatu demokraatilise mõtte organi (vene keeles орган независимой демократической мысли) häälekandja.

Ajaleht hakkas ilmuma 1919. aastal nime all Svobodnaja Rossija (Свободная Россия). Svobodnaja Rossija toimetaja oli Aleksei Troitski. 16. septembril 1919 suleti see ajaleht jäädavalt ja Troitski võeti vahi alla. Ajaleht jätkas ilmumist samal aastal nime all Svoboda Rossii (Свобода России). Svoboda Rossii toimetajad olid J. Veiman ja V. Tronesevski.

Viited

Välislingid

Venekeelsed Eesti ajalehed‎
Vene kultuur Eestis
Ajumehed

Ajumehed olid pulmategelased Lääne-Eestis.

Nad olid pulmarongi saatjad-sõidutajad. Nende ülesandeks oli pulmarongi juhtida ning esitada vajadusel pulmapass, kui teele olid paigaldatud külameeste poolt pulmarongi tõkked (näit. Vigala, Lihula, Hanila jne.). 

Mujal Eestis täitsid nende kohust peiupoisid ja pruudivennad.

Viited 

Pulmakombed
Martin Hendre

Martin Hendre (kuni 1937 Martin Henrikson; 13. detsember 1897 Villevere, Kabala vald, Viljandimaa – 18. detsember 1960 Tallinn) oli eesti arst.

Ta õppis 1919–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Korporatsioon Revelia asutajaliige.

Võttis osa Vabadussõjast. 1927–1929 Risti ja Palivere lastekodu arst, 1929–1935 Pärnu-Jaagupi, 1935–1944 Suure-Jaani jaoskonnaarst, 1944–1960 Suure-Jaani ambulatooriumi ja haigla peaarst.

Eesti arstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Revelia liikmed
Korporatsioon Sakala liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1897
Surnud 1960
Mihkel Kraav

Mihkel Kraav (sündinud 9. veebruaril 1966) on eesti ajaloolane ja andmesidespetsialist.

Ta lõpetas 1984. aastal Nõo Keskkooli ja 2000. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas arhiivinduse eriala.

Ta on olnud VII Riigikogu liige (1993–1995).

Ta on töötanud Tartu Ülikooli õppejõuna.

Aastatel 2015–2016 oli ta Kolga-Jaani vallavanem.

Viited

Välislingid
ETIS

Eesti genealoogid
Eesti vallavanemad
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
VII Riigikogu liikmed
Sündinud 1966
Spiridov

Spiridov (vene keeles Спиридов) oli Venemaa aadlisuguvõsa.

Ajalugu
Spiridonovi suguvõsa kohta on teateid aastast 1580, mil Holmi vojevoodiks oli Ivan Spiridov (suri pärast 1580); temaga saab alguse ka suguvõsaliin. Tema järeltulija porutšik Aleksei Stepanovitš Spiridovi (suri 1682) pojad rajasid suguvõsa kolm haru. Vanema poja Sila Aleksejevitš Spiridovi ja keskmise poja Mitrofan Aleksejevitš Spiridovi liinid kustusid XVIII sajandi lõpul. Noorem vend major ja Viiburi komandant Andrei Aleksejevitš Spiridov rajas kõige tuntuma liini. Sellest harust võrsus mitu kõrget sõjaväelast ja riigitegelast.

25. veebruaril (ukj 9. märtsil) 1814 võeti admiral Aleksei Grigorjevitš Spiridov (1753−1828) Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

Suguvõsa liikmeid
Andrei Aleksejevitš Spiridov, major, Viiburi komandant
Ivan Mitrofanovitš Spiridov (suri pärast 1764), kapten-kommodoor
Grigori Andrejevitš Spiridov (1713−1790), admiral, Kroonlinna sadama ülemkomandant
Aleksei Andrejevitš Spiridov (1714−1782), kindralporutšik
Matvei Grigorjevitš Spiridov (1751−1829), tõeline salanõunik, kammerhärra, senaator, nimekas genealoog
Aleksei Grigorjevitš Spiridov (1753−1828), admiral, Tallinna sõjakuberner
Grigori Grigorjevitš Spiridov (1758−1822), brigadir, Moskva ülempolitseimeister ja tsiviilkuberner
Aleksandr Matvejevitš Spiridov (1788−?), tõeline riiginõunik
Mihhail Matvejevitš Spiridov (1796−1854), major, dekabrist

Spiridovi suguvõsa mõisavaldused
Saaremaa:
Uuemõisa (Neuenhof) (1819−1828, rendivaldus)

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 440.
Лобановъ-Ростовский, А. Б. Русская родословная книга. Томь второй. С.-Петербургъ: издание А. С. Суворина, 1895. Lk 248-251 .

Eestimaa matrikliaadel
Venemaa aadlisuguvõsad
Tartus

Tartus (araabia keeles طرطوس) on sadamalinn Süüria lääneosas, Süüria suuruselt teine sadamalinn Latakia järel ja Tartusi kubermangu keskus.

Linnas elab 118 000 inimest (seisuga 2008).

Linnas asub Venemaa mereväe baas. See asutati 1971 ja esialgu oli ta üks paljudest Venemaa baasidest, millest lähimad asusid Egiptuses ja Eritreas. 1977 mõlemad Egiptuse baasid likvideeriti ja sellest ajast on Tartusi baas Venemaa ainus tugipunkt Vahemerel. Venemaa ise ei nimeta seda baasiks, vaid varustuspunktiks, sest see ei suuda vastu võtta Venemaa kõige suuremaid sõjalaevu, mis peavad jääma reidile.

Tartus sai nime linnast 3 km läänes oleva Arwadi saare järgi, mille pindala on 20 ha ja mis on Süüria ainus asustatud saar. Saare vastas mandril oleva asulana oli tema nimi hellenismiajal Antarados, mis tuleb sõnadest anti 'vastas olev' ja Arados (Arwadi tollane nimi). Sajandite jooksul mugandus see nimi Tartusiks.

Võrreldes ülejäänud Süüriaga, on Tartusi kliima suhteliselt pehme ja sajurohke. Aasta keskmine temperatuur on 19 °C ja keskmine sademete hulk 884 mm. Kõige palavamad kuud on august (keskmiselt +27 °C) ja juuli (+26 °C), kõige jahedam jaanuar (+12 °C). Kõige rohkem sajab detsembris (185 mm) ja jaanuaris (178 mm), kõige vähem juulis (1 mm) ja augustis (4 mm).

Süüria linnad
Vigdis Hjorth

Vigdis Hjorth (sündinud 19. juuli 1959 Oslos) on norra kirjanik.

Ta on õppinud ajalugu, politoloogiat ja kirjandusteadust.

Ta alustas kirjutamist lastekirjanikuna. Tema teostest ilmus aastal 2018 sarjas Põhjamaade romaan "Pärand ja keskkond" (originaalis Arv og miljø, 2016), tõlkija Sigrid Tooming.

Isiklikku 
Ta on kolme lapse ema ja ta elab Nesøyas Askeri vallas. Ta on elanud ka Kopenhaagenis, Bergenis, Šveitsis ja Prantsusmaal.

Tunnustus
 2018 Doblougi preemia

Bibliograafia 

Norra kirjanikud
Sündinud 1959
Oma Jalgel

Oma Jalgel : kuukiri tõe ja nalja jaoks, oli huumori ajakiri, mis 1926–1927 ilmus Tartus.

(1927, nr. 2 alates oli alapealkiri - väljaanne tõe ja nalja jaoks)

Toimetajaks oli Leopold Hansen.

Ajakirja sisu trükiti Tallinna Keskvangimaja trükikojas ja kaaned Tartus Ed. Bergmanni (omanik V. Bergmann) trükikojas (nr 2 kaaned).

Sisuks olid noodid, anekdoodid, lühinäidendid, kupleed ja laulutekstid.

Ajakiri ilmus ebaregulaarselt.

Täiendavalt ilmus veel "Oma jalgel : pidukalender ... 1926" (1925)

Viited

Välislingid 
 Digar - Oma Jalgel, nr 1, 1926

Eesti endised ajakirjad
Eesti huumoritrükised
Kristiina Tiideberg

Kristiina Tiideberg (sündinud 8. juulil 1985) on eesti kunstiajaloolane.

Haridus ja töökäik
Õppis Tartu Ülikoolis kunstiajalugu 2004–2009, kaitses aastal 2009 teadusmagistri (MA) kraadi kunstiajaloo erialal tööga "Setu traditsiooniline maa-arhitektuur 20. sajandi I poolel Meremäe, Värska, Mikitamäe ja Misso valla põhjal,".
Aastail 2008–2013 töötas Tartu Ülikooli raamatukogus kunstikogu hoidjana. Alates 2014. aastast Tartu Ülikooli Muuseumi koguhoidja ning kuraator.

2016. aastal kaardistas koos Moonika Teemusega Tartu Ülikooli kunstimuuseumi ja TÜ raamatukogu koostööprojektis 19. sajandi baltisaksa graafikat mittekunstimuuseumides. Projekti tulemusena valmis nimestik baltisaksa trükigraafikast Eesti mäluasutuste kogudes.

Kristiina Tiideberg on Õpetatud Eesti Seltsi, Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu ning Rahvusvahelise Muuseumide Nõukogu (ICOM) liige.

Tunnustus 
Pälvinud 2014. aastal ühena töörühmast Setomaa Valdade Liidu tunnustuse "Setomaa aasta tegu 2013" "Seto kirävara" sarja väljaandmise eest (kollektiivne tunnustus Seto Instituudile ja sarja tuumikmeeskonnale).

Publikatsioone 
 Pisemat mõõtu hoone kujulised palvetamispaigad Setumaal ehk tsässonate välimääraja. Tuna. Ajalookultuuri ajakiri, 3, lk 135−138. Tallinn, 2012 (arvustus kogumikule "Setomaa tsässonad")
 "Tarto maa rahwa Näddali-Lehe" (1806) päisillustratsioon. Tuna. Ajalookultuuri ajakiri, 15 (2), lk 92−93. Tallinn, 2012
 Setu taluarhitektuur: traditsioonid ja tänapäev (ettekande kokkuvõte). Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2011 (237−239). Tartu: Õpetatud Eesti Selts, 2012
 Arvustus: Eesti talumaja lugu: faktirohke, kuid vajalike üldistusteta. Kunstiteaduslikke Uurimusi = Studies on art and architecture = Studien für Kunstwissenschaft, 22, 225−229. 2013.
 Ülikool pildis: Johann Wilhelm Krause elutöö kajastused baltisaksa vaategraafikas. (kaasautor Moonika Teemus). Johann Wilhelm Krause 1757-1828: kataloog. 4, Ülikool Emajõe Ateenas, 423−450. Tartu, 2016
 Esimene teadaolev kujutis Tartu Ülikoolile kuulunud Gerhard von Kügelgeni Aleksander I portreest. Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi XLV, 252−264. Tartu, 2017.
 Karl August Senff – ülikooli joonistusõpetaja ja kunstnik. (kaasautor J. Keevallik). – Eesti kunsti ajalugu, 1770–1840 (207−218). Tallinn: Eesti Kunstiakadeemia, 2017
 Julie Hagen-Schwarzi Tartu Ülikooliga seotud loomingust. – Julie Hagen-Schwarz. Eesti esimene naiskunstnik (53−66). Tartu: Tartu Kunstimuuseum, 2018

Viited

Välislingid 
Kristiina Tiideberg Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti kunstiajaloolased
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Kuldar Kaljurand

Kuldar Kaljurand (sündinud 10. juunil 1967) on eesti arstiteadlane, oftalmoloog.

Ta sai doktorikraadi 2013. aastal Tartu Ülikoolist väitekirjaga "Eksfoliatsiooni sündroomi levimus Eestis ja selle kliiniline tähendus".

Välislingid 

Eesti arstiteadlased
Silmaarstid
Sündinud 1967
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Wulften am Harz

Wulften am Harz on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.

Valla pindala on 14,81 km². 31. detsembril 2016 elas seal 1838 inimest. Vald asub Northeimi ja Osterode am Harzi lähedal.

Geograafia 
Wulften am Harz asub Harzi mägede edelaservas ja Rotenbergi mägede loodetipus. Oderi jõgi voolab läbi küla. Lähimad linnad on Osterode am Harz (12 km), Herzberg am Harz (15 km) ja Göttingen (30 km).

Ajalugu 
 Wulften am Harzi on esmakordselt mainitud 889. aastal: Ida-Frangi kuningas Arnulf Kärntenist andis Liesgau gaukrahv Adalgarile Kalefeldi ja Wulfteni külad (6. juuli 889).
 1502. aastal rajati Hardenbergi aadli patronaaži all Aegidienkirche.
 1567. aastal läks Wulften Welfide Grubenhageni vürstkonna võimu alla. Wulften integreeriti kirikukantseleiga Herzberg am Harzis ja reformatsiooniga muutus rahvas luterlikuks (2004. aastal 78,5%).
 1626. aastal ületas Johann T'Serclaes von Tilly Lutter am Barenberge lahingusse suundumisel Wulfteni juures Oderi jõe. Siin rööviti korduvalt Kolmekümneaastase sõja ajal.
 Seitsmeaastases sõjas (1756-63) sai Aegidienkirche kannatada.
 1807-1813 kuulus Wulften Vestfaali kuningriiki (Harzi departemangu), 1815-1866 Hannoveri kuningriiki, 1866-1946 Preisimaa Hannoveri provintsi ja alates 1946. aastast Alam-Saksi liidumaasse.
 1. detsembril 1868 sai Wulften raudteeühenduse, kui avati Northeimi-Herzberg am Harzi raudtee (hiljem Südharzstrecke). Wulfteni-Duderstadti raudtee avati 31. oktoobril 1889.
 1933. aastal jõudis Wulftenisse natsivõim: 7. juulil 1933 vallandati kõik valla nõukogu Saksa Demokraatlik Partei liikmed politsei käsul. Natsirežiim lõppes Wulftenis 10. aprillil 1945, kui selle vabastasid Ühendriikide 9. armee sõdurid.
 1972. aastast on Wulfteni vald Samtgemeinde Hattorf am Harzi osa.
 1. oktoobrist 2004 kannab küla ametlikult nime Wulften am Harz.

Tööstus 
Wulftenis on kaks piirkondlikult olulist ettevõtet:

 Ehrhardt Reifen und Autoservice (mootorsõidukite teenindus)
 Gebr. Gropengiesser, Bauunternehmen und Kieswerke (ehitus)

Viited

Välislingid 
 www.wulftenamharz.de

Alam-Saksi vallad
Göttingeni kreis
Veimekirst

Veimekirst oli pulmades kasutatav põletismustriga kaunistatud puukirst, milles hoiti veimevakka ja veimi.

Pulmade teisel päeval sõitis vakarahvas peiukoju eraldi pulmarongiga, mille esimeses sõidukis oli pruudi veimekirst.
Veimede jagamise algatas saajarahvas nn. kirstu lahti laulmisega. Isamees või peiupoiss pidid panema kirstu igale nurgale mündi, siis kirst avati. Raha sai noorik omale. Veimed olid kirstus veimavaka sees. Tavaliselt olid need juba koondatud kimpudesse, nii et jäi ainult üleandmise-kinkimise vaev.

Viited

Välislingid 
Veimekirst, ERM EJ 457:15, Eesti Rahva Muuseum,  

Pulmakombed
Elo Üleoja

Elo Üleoja (sündinud 23. novembril 1963) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

Haridus 

1982 Tallinna Muusikakeskkool
 1987 Tallinna Riiklik Konservatoorium, dirigeerimise eriala prof Kuno Arengu juures

Töökäik

Töö kooridega
 1987–1992 Inseneride meeskoor
 1989–2000 Tallinna Raekoja kammerkoor
 1995–2007 Oonurme segakoor
 2001–2006 Avinurme meeskoor
 2004–    Kammerkoor Solare
 2005–2012 Virumaa Tütarlastekoor
 2007–2017 meeskoor Kaevur
 2008–2012 Virumaa Poistekoor
 2011–2017 Kirderanniku koor
 2013–    Kooristuudio So-La-Re

Pedagoogiline töö
 1983–1985 Tallinna 49. Keskkooli muusikaõpetaja
 1985–1986 Tallinna 22. Keskkooli muusika eriklasside muusikaõpetaja
 1986–1989 Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise õpetaja, kammerkoori dirigent
 1989–2000 Eesti Muusikaakadeemia dirigeerimise õppejõud
 1992–1997 Nõmme Erakooli muusikaõpetaja ja koorijuht
 2001–2005 Tudulinna Põhikooli muusikaõpetaja ja koorijuht
 2005–2008 Rakvere Eragümnaasiumi muusikaõpetaja
 2003–2006 Rakvere Esteetika- ja Tantsukooli laulustuudio ja mudilaste muusikaringi juhendaja
 2008–    Rakvere Reaalgümnaasiumi muusikaõpetaja ja koorijuht

Üldlaulupeod 
Elo Üleoja on olnud üldlaulupeo segakooride liigijuht (1999), noorte laulupeo lastekooride liigijuht (2011) ning üld- ja noorte laulupeo lastekooride dirigent (2007, 2009, 2014, 2017 ja 2019).

Tunnustus 

 2011 Lääne-Virumaa aasta õpetaja
 2011 Lääne-Virumaa kultuuripärl
 2012 Eesti Kooriühingu aastapreemia: aasta dirigent-muusikaõpetaja
 2014 Eesti Kooriühingu aastapreemia: aasta dirigent-muusikaõpetaja
 2016 Rakvere Kroonimärk
 2022 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku 
Elo Üleoja vanemad on tuntud koorijuhid ja muusikapedagoogid Ene Üleoja ja Ants Üleoja; ning vend tuntud koorijuht Mikk Üleoja.

Elol on neli last.

Viited 

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Sündinud 1963
Deutschlandhalle

Deutschlandhalle oli meelelahutusehitis (hall) Berliinis. Hallis toimus nii kontserte kui spordiüritusi.

Halli avas 1935 Adolf Hitler.

1936. aasta Berliini olümpiamängudel toimusid hallis poksi- ja maadlusvõistlused. Seal võitis Kristjan Palusalu kaks kulda. 

Hallis oli kuni 10 000 istekohta.

2011 hall lammutati.

Berliini ehitised
Meelelahutusehitised
Lauluvõistlus

Lauluvõistlus on lauljatele mõeldud konkurss, kus lauljad võistlevad, et välja selgitada, kes on parim.

Lauluvõistlused Eestis

Esimene lauluvõistlus Eesti NSV-s toimus 1959. aastal. Selle ja järgnevad lauluvõistlused viis läbi Eesti NSV Riiklik Filharmoonia .
Esimese lauluvõistluse võitis Arne Oidi laul "Meie Mall" Heldur Karmo sõnadele. Esitajaks oli Anu Anton.  See lauluvõistlus nimetati hiljem Arne Oidi nimeliseks lauluvõistluseks (1976–1987).

"Tippmeloodia" oli aastatel 1971–1975 Jüri Roomere eestvõttel korraldatud lauluvõistlus. 

Eurovisiooni Lauluvõistluse jaoks Eestit esindava laulu väljavalimiseks toimus võistlus/konkurss "Eesti Eurolaul". See muudeti hiljem laiapõhjalisemaks võistluseks "Eesti Laul".

On toimunud ka sellised lauluvõistlused nagu "Lepatriinu lauluvõistlus", "Kuldleheke", "Solistica", "Lauluragin", "Alo Matiiseni nimeline lauluvõistlus", "Looduslaul", "Golden rose", "Golden talents", "Helisev muusika", "Viisivärtnake", "Tähtede lava", "Laulukarussell".

Lauluvõistlused kogu maailmas

Ajalooliselt on esimesteks laialt tuntud võistluse vormis toimunud laulufestivalideks alates 1951. aastast toimunud Sanremo festival ja selle eeskujul algatatud Eurovisiooni Lauluvõistlus (Eurovision Song Contest), mis toimub alates aastast 1956.

Alljärgnevas on toodud valik lauluvõistlustest ja võistluse kujul laulufestivalidest:

 Sanremo (alates 1951);

 Eurovision Song Contest (alates 1956);

 Thessaloníki laulufestival (alates 1959, Φεστιβάλ τραγουδιού Θεσσαλονίκης);

 Melodifestivalen (alates 1958);

 Jurmala Young Pop Singer Competition;

 Syksyn Sävel (1968–2001 ja 2011–2013) ja Kevään Sävel (1984–1986);

 Sopot (alates 1961, nimetus ja vorm on muutunud);

 Intervisiooni lauluvõistlus (1961);

 jt.

Vaadake ka neid 
Laulufestivalid, muusikafestivalid

Viited
Andres Tennus

Andres Tennus (sündinud 1971) on eesti fotograaf. 

Ta töötab Tartu Ülikooli multimeedia talituses fotograafina. 

Töid: Tartu ülikooli fotogalerii, fotod Tartu Ülikooli väljaannetele jm.

Fotoloomingu näiteid

Viited 

Eesti fotograafid
Sündinud 1971
Mägi-roherähn

Mägi-roherähn (Picus squamatus) on rähnlaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Alamliigid 
Mägi-roherähnil on kirjeldatud kahte alamliiki:
 P. s. flavirostris (Menzbier, 1886)
 P. s. squamatus (Vigors, 1831)

Kirjeldus 
Tema kehapikkus on umbes 35 cm, kaal 156–194 grammi.

Levila 
Liik on levinud Kesk-Aasia mägismaa lõunapoolses küljes, ulatudes Lääne-Afganistanist, Kagu-Türkmenistanist ja Põhja-Pakistanist kuni Loode-India ja Ida-Nepalini. Varem oli liik levinud ka Iraani idaosas, kuid on seal tõenäoliselt väljasurnud.

Mägi-roherähnid eelistavad elupaikedena erinevaid metsi, alates parasvöötme okas- ja segametsadest kuni subtroopiliste ja troopiliste metsadeni.

Mõned Himaalaja mägedes, 1500–3700 meetri kõrgusel, elavad linnud rändavad talveks madalamatele aladele.

Toitumine 
Ta toitub peamiselt sipelgatest ja termiidilistest, samuti teiste puidukahjurite vastsetest. Talvel söövad nad erinevaid marju. Otsib toitu üksi või paaris.

Pesitsemine 
Mägi-roherähnide pesitsusaeg on üldiselt hilisaprillist varase juunini. Pesadena kasutatakse puuõõnsusi. Kurnas on 4–6 muna ja haudumisperiood on 17 päeva.

Seisund 
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimistu järgi on liik soodsas seisundis.

Viited

Kirjandus 
 Hans Winkler, David A. Christie & David Nurney (1995). Woodpeckers. A Guide to the Woodpeckers, Piculets, and Wrynecks of the World. Pica Press. Robertsbridge. ISBN 0-395-72043-5. lk. 146-147 & 364-365.

Rähnlased
Aasia linnud
1831
Harku kapitulatsiooniakt

Harku kapitulatsiooniakt (ka Harku kapitulatsioon, lühemalt kapitulatsioonid, ka niinimetatud Harku rahu) oli 29. septembril/10. oktoobril 1710 Harku mõisas Rootsi, Eestimaa, Tallinna ja Venemaa esindajate vahel sõlmitud kapitulatsioonilepingud, mis lõpetasid Põhjasõja Eesti alal.

Lepinguga tagati Eestimaa rüütelkonnale ja Tallinna linnale kohaliku elukorralduse, õiguste, usundi ja saksa keele, seega Balti erikorra säilimise ning Eestimaale laialdase omavalitsuse. Rootsi Tallinna garnisonil lubati takistamatult Eestimaalt lahkuda.

Kapitulatsiooniaktid sõlmisid Rudolf Felix Baueriga:
Rootsi vägede poolt, Rootsi Eestimaa asekuberner Dietrich Friedrich von Patkul (haiguse tõttu kirjutasid tema eest alla ooberstid Magnus Wilhelm von Nieroth,  Tallinna  komandant Otto Rehbinder, Bogislaus von der Pahlen ja parun Johan Mellin)
Tallinna linna poolt,  Tallinna rae bürgermeister D. Reimers, sündik Joachim Gernet ja Suurgildi oldermann Johann Lantingh
Eestimaa maanõunike ja rüütelkonna nimel Renauld d'Vngern Sternberg ja Fabian Ernst Staël von Holstein.

Kirjandus
Die Capitulationen der estländischen Ritterschaft und der Stadt Reval vom Jahre 1710 nebst deren Confirmationen. Nach den Originalen mit andern dazu gehörigen Documenten und der Capitulation von Pernau herausgegeben von Eduard Winkelmann. Reval, Verlag von Franz Kluge, 1865.

Välislingid

Kapitulatsiooniaktist Tallinna kodulehel

Põhjasõda Eesti alal
Lepingud
1710
Kamikaze

Kamikaze'd (jaapani keeles 神風 kamikaze [kamikadze] 'jumalik tuul') ehk surmalendurid olid Jaapani lennuväes 1944–1945 tegutsenud lendurid, kes lõhkeainelastis lennukiga rammisid vastase sihtmärke, hukkudes ise koos lennukiga.

1944. aasta oktoobris loodi Filipiinidel Jaapani viitseadmiral Takijiro Onishi juhtimisel erirünnaku (tokko) üksused, et hävitada liitlaste laevastik ida pool Filipiine. Nende täielik nimetus oli "Jumaliku tuule eriründeväed". Hiljem laienes nimetus kamikaze kõigile Jaapani enesetapuüksustele, tokko-vägedele.

Kamikazede eesmärgiks oli rammida lennukitega vastase sõjalaevu, eesmärgiga need hävitada. Selleks kasutati kahte võitlustaktikat: rünnet madal- või kõrglennult. Esimese taktika puhul lähenes lennuk laevale 10–15 meetri kõrgusel veepinna kohal lennates, tõusis siis 400–500 meetri kõrgusele ning pikeeris seejärel laevatekile.

Teise taktika järgi alustas lennuk rünnakut 6000–7000 meetri kõrguselt, võttes 20 kraadise laskumisnurga, et suurendada lennuki kiirust ning välja rihtida tabamispunkt. 1000–2000 meetri kõrgusel suurendas piloot laskumisnurka 45–60 kraadini ning hoidis seda kokkupõrkeni.

Kamikazede põhibaasid asusid Taiwani saarel, eriti palju oli neid aga Kyūshū saarel.

Kuni 1945. aasta 15. augustini pani Jaapani armee kokku 510 kamikaze-üksust, millest missioonile läks 141. Keskmiselt koosnes üksus kümnest lendurist.

Jaapan Teises maailmasõjas
Dmõtro Trapeznikov

Dmõtro Trapeznikov (sündinud 12. aprillil 1981 Krasnodaris) on üks sõjalis-poliitilise rühmituse Donetski Rahvavabariik (DRV) liidritest.

Ta oli ajavahemikus 31. august kuni 7. september 2018 DRV juhi kohusetäitja.

Viited

Sündinud 1981
Deniss Pušilin

Deniss Pušilin (sündinud 5. mail 1981 Makijivkas) on sõjalis-poliitilise rühmituse Donetski Rahvavabariik (DRV) liider. 

Ta oli alates 7. septembrist 2018 DRV juhi kohusetäitja ning on alates 20. novembrist 2018 DRV juht ja relvajõudude ülemjuhataja  DRV endise kaitseministri Igor Strelkovi kinnitusel on tegemist Moskva kuraatorite marionetiga. 

Kohaliku meedia kinnitusel viibis Pušilin alates 28. septembrist 2019 koduarestis.

6. detsembril 2021 andis partei Ühtne Venemaa esimees Dmitri Medvedev partei aastakoosolekul Moskvas Leonid Passitšnõkile ja Deniss Pušilinile üle partei liikmepileti.

Viited

Sündinud 1981
Ukraina poliitikud
Kotkajärve

Kotkajärve on eesti skaudi- ja gaidilaager Kanadas Ontario provintsis Muskoka piirkonnas, mille tegevust korraldab Toronto Eesti Skaudisõprade Selts (TESS).

Kotkajärve asub umbes 200 km kaugusel Torontost. Seal on alates 1966. aastast korraldatud ka Metsaülikooli.

Viited

Välis-Eesti
Eesti skaudiliikumine
Veeldatud maagaas

Veeldatud maagaas (inglise keeles liquefied natural gas, lühend LNG), tuntud ka kui vedel maagaas, on krüogeenne vedelik, mille saamiseks alandatakse maagaasi temperatuur atmosfäärirõhu juures -161,7 °C tasemele ja mida säilitatakse sõidukikütusena kasutamiseks.

Viited

Välislingid

Kütused
Elliot Rodger

Elliot Oliver Robertson Rodger (24. juuli 1991 – 23. mai 2014) oli Ameerika mõrvar, kes tappis 4 meest ja 3 naist Isla Vistas.

Isiksus 
Elliot Rodger oli incel. Tema veretöö eesmärgiks, nagu ta selgitas oma manifestis "My Twisted World", oli karistada naisi talle seksist keeldumise eest. Tema vanemad olid Briti filmirežissöör Peter Rodger ja Li Chin Rodger. Elliot Rodgeril oli psühhiaatrilisi probleeme: ta sai ravi 8. eluaastast ja on oletatud, et tal oli Aspergeri sündroom. Samuti kiusati teda rängalt kooli ajal. Isikuomadustelt oli ta introvertne ja häbelik.

Rodgeril ei olnud kunagi vähimatki seksuaalkogemust naisega ja ülikooli ajal asus ta planeerima oma "tasumispäeva" nende "karistamiseks". Tema manifestis on kirjeldatud, kuidas ta leiab, et naised on loomuldasa väärakad olendid, kes himustavad kõige jõhkramaid ja primitiivsemaid mehi ja põlgavat temasuguseid "džentelmene". Ta unistas sellest, et saata kõik naised koonduslaagritesse, kus neist rõhuv enamus tahtlikult nälja abil tapetaks. Elliot Rodger oli YouTube'is aktiivne ja laadis üles rea videoid, kus kurtis oma üksinduse ja võimatuse üle leida tüdruksõpra.

Veretöö Isla Vistas 
Oma viimase video "Elliot Rodger's Retribution" (Elliot Rodgeri kättemaks) laadis ta üles 23. mail 2014 9:17 pärast seda, kui ta oli tapnud oma kolm toakaaslast. Seejärel sõitis ta Isla Vistas asuva California Ülikool Santa Barbaras naisüliõpilasseltsi Alpha Phi majja, kus ta kavatses sisenedes tulistada surnuks niipalju tüdrukuid kui võimalik, kuid ta ei pääsenud majja.

Seepeale otsustas ta rünnata juhuslikke inimesi, tulistades esiteks kolme naiskorporatsiooni Delta Delta Delta liiget, tappes neist kaks ja vigastades kolmandat. Ta istus uuesti autosse ja sõitis linnas ringi, tulistades hoonetesse, inimeste ja politseinike pihta. Samuti sõitis ta mitmele inimesele tahtlikult otsa, tehes lõpuks avarii.

Pärast avariid tegi Rodger autos enesetapu, tulistades end pähe. Ta tappis kokku kuus inimest ja vigastas neljateist.

Tagajärjed 
Rodgeri veretöö vallandas USAs diskussiooni misogüünia üle.

Samuti avaldasid mitmed demokraatliku partei senaatorid arvamust, et relvaseadusi tuleks karmistada ja laiemalt avaldati toetust psühhiaatrilise abi kättesaadavuse paremaks tagamiseks.

Tsitaadid
"Naistel ei tohiks olla õigust valida endale partnerit, kellega lapsi saada. Selle otsuse peaksid nende eest tegema mõistusega ratsionaalsed mehed. Kui naistel on jätkuvalt õigusi, takistavad nad vaid inimkonna progressi, astudes seksuaalsuhetesse degenereerunud meestega ja luues rumalaid, degenereerunud järeltulijaid. Selle tagajärjeks oleks inimsoo muutumine veelgi väärastunumaks iga põlvkonnaga. Naistel on inimühiskonnas rohkem võimu kui nad väärivad, kõik see seksi pärast. Ei ole olendit, kes oleks kurjem ja väärastunum kui inimsoo naine."

Viited 

Ameerika Ühendriikide kurjategijad
Sündinud 1991
Surnud 2014
Varssavi leping

Varssavi leping on olnud mitme lepingu nimi:
Varssavi leping (1922)
Varssavi Lepingu Organisatsiooni moodustamisleping

Vaata ka
Varssavi rahu
Redange

Redange ehk Redange-sur-Attert (letseburgi Réiden, saksa Redingen) on vald ja linn Luksemburgi lääneosas, Belgia piiri lähedal. See on Redange'i kantoni keskus. Redange asub Atterti jõe kaldal, mis on Alzette'i lisajõgi.

2005. aastal oli Redange'is 1099 elanikku. Teised linnad Redange'i kommuunis on Lannen, Nagem, Niederpallen, Ospern ja Reichlange.

Redange'is on sündinud Euroopa Komisjoni president Jean-Claude Juncker.

Viited

Välislingid

 Redange'i koduleht

Luksemburgi vallad
Luksemburgi linnad
Tark kuul

Tark kuul (inglise keeles smart bullet) on kuul, mis on pärast tulirelva rauast väljatulistamist lisaks tulistamisel etteantud trajektoori ja kiiruse järgmisele võimeline muutma lennu ajal suunda ja kiirust, edastama andmeid; vajadusel saab kuuli detoneerida enne sihtmärgini jõudmist. Selline laskemoon võimaldab hõlpsamini tabada näiteks liikuvaid sihtmärke.

Kõnealuse laskemoona arendamisega on tegevad nii NATO, Ameerika Ühendriigid, Venemaa kui teised. 2016. aasta keskel andis näiteks Venemaa infoagentuur TASS teada arendustöödest kuni 10 km kaugusel asuvate sihtmärkide tabamiseks mõeldud juhitavate („tarkade“) kuulide väljatöötamisel. 2018. aasta detsembris levitati uudist, et Venemaa on targa kuuli arendamise peatanud.

Vaata ka 
 Tark pomm

Viited

Välislingid
Ameeriklased lõid laseriga juhitava kuuli Forte, 20. märts 2012
 Rich McCormick, Watch DARPA's magic bullets change course to hit moving targets, The Verge, 28. aprill 2015

Sõjandus
20 (Tallinna bussiliin)

Liin 20 on Tallinna bussiliin, mis sõidab reisisadama D-terminalist Pääsküla jaamani. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel

Ajalugu 

1976 aastal liikus bussiliin Kadaka-Kopli.
Tallinna bussiliinid
21 (Tallinna bussiliin)

21 on Tallinna bussiliin, mis sõidab marsruudil Balti jaam – Landi.

Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Ajalugu

Peatuste loend

Balti jaam > Landi
Balti jaam, 6. peatus
Linnahall
Mere puiestee
Viru
Vabaduse väljak
Tõnismägi
Koidu
Taksopark
Hipodroom
Pirni
Humala
Mustjõe
Looga
Zoo
Mõisa
Rocca al Mare kool
Rocca al Mare
Hälli
Õismäe raba
Paljandi
Merirahu
Lesta
Kakumäe tee
Räime
Landi

Landi > Balti jaam
Landi
Räime
Kakumäe tee
Tõnu
Vismeistri
Alemaa
Tuleraua
Pikaliiva
Sõba
Haabersti ring
Haabersti
Zoo
Looga
Mustjõe
Humala
Pirni
Hipodroom
Mooni
Taksopark
Koidu
Vabaduse väljak
Tõnismägi
Toompark
Balti jaam (Toompuiestee)
Balti jaam (Rannamäe tee)

Vaata ka
Tallinna ühistranspordiliinid
21A
21B
41
41B

Välislingid
21. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
Ilo-Ann Saarepera

Ilo-Ann Saarepera (sündinud 8. detsembril 1994) on eesti näitleja.

2018. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (28. lend). Alates 2018. aasta augustist töötab ta Viljandi Ugala näitlejana.

Tunnustus
2018 Ugala kolleegipreemia – parim uus tulija
2020 Ugala kolleegipreemia – parim naispeaosa Flavia de Luce'i rolli eest lavastuses "Piruka magus põhi" ja Askuri naise rolli eest lavastuses "Valged põdrad"
2021 Kristallkingakese auhind 
2021 Ugala parima naisnäitleja preemia "Kuldõun"

Viited

Välislingid
Ilo-Ann Saarepera Ugala teatri kodulehel

Ugala näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1994
Tshwane linnaringkond

Tshwane linnaringkond on Lõuna-Aafrika Vabariigi Gautengi provintsis asuv 2. järgu haldusüksus.

Tshwane linnaringkond on moodustatud 5. detsembril 2000.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tshwane linnaringkonna elanikest mustanahalisi aafriklasi 75,40%, valgeid 20,08%, värvilisi 2,01%, India või Aasia päritolu inimesi 1,84% ja teisi 0,67%. Pedi keelt pidas emakeeleks 19,91%, afrikaani keelt 18,83%, tsvana keelt 15,05%, tsonga keelt 8,64%, inglise keelt 8,58%, suulu keelt 8,51%, ndebele keelt 5,74%, sotho keelt 5,28%, venda keelt 2,33%, koosa keelt 2,16%, svaasi keelt 1,56%, viipekeelt 0,30% ja teisi keeli 3,13%.

Suuremad linnad
Akasia
Atteridgeville
Bronkhorstspruit
Centurion
Cullinan
Eersterust
Ekangala
Ga-Rankuwa
Hammanskraal
Laudium
Lotus Gardens
Mabopane
Mamelodi
Nuwe Eersterus
Pretoria
Rayton
Refilwe
Saulsville
Soshanguve
Zithobeni
Temba
Winterveld

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi ringkonnad
Magudu

Magudu on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Nkomazi vallas. Magudu asub Svaasimaa piiril.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Magudu elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,63%, värvilisi 0,22%, India või Aasia päritolu inimesi 0,10%, valgeid 0,05% ja teisi 0,02%. Svaasi keelt pidas emakeeleks 95,58% inimesi, tsonga keelt 2,60%, suulu keelt 0,47%, venda keelt 0,27%, afrikaani keelt 0,25%, inglise keelt 0,22% ja koosa keelt 0,20%.

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Vladislav Gavrikov

Vladislav Andrejevitš Gavrikov (vene keeles Владислав Андреевич Гавриков; sündinud 21. veebruaril 1995 Jaroslavlis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Columbus Blue Jackets.

Gavrikov alustas profikarjääri hooajal 2014–15 KHL-i klubi Jaroslavli Lokomotivi ridades, kus mängis kuni 2017. aastani. Seejärel mängis ta hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 Peterburi SKA-s. 2019. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul.

2015. aastal valiti ta NHL-i draftis Blue Jacketsi poolt 159. valikuna. 2019. aasta aprillis sõlmis ta klubiga kaheaastase lepingu.

2017. ja 2019. aastal  Venemaa koondise koosseisus maailmameistrivõistlustelt pronksmedali. 2018. aasta taliolümpiamängudel tuli ta Venemaa olümpiakoondisega olümpiavõitjaks.

Viited

Välislingid 
 Vladislav Gavrikov NHL.com lehel
 Vladislav Gavrikov KHL.ru lehel
 Vladislav Gavrikov hockeydb.com lehel

Venemaa jäähokimängijad
Jaroslavli Lokomotivi mängijad
Peterburi SKA mängijad
Columbus Blue Jacketsi mängijad
Sündinud 1995
21A

21A on Tallinna bussiliin, mis sõidab Väike-Õismäe ja Kakumäe vahel.

Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub tööpäevadel.

Ajalugu

Peatuste loend

Väike-Õismäe > Kakumäe
Väike-Õismäe parkla
Väike-Õismäe
Rukkilille
Meelespea
Sinilille
Sinilille
Haabersti ring
Sõba
Tanuma
Rocca al Mare
Hälli
Õismäe raba
Paljandi
Merirahu
Lesta
Kakumäe tee
Räime
Landi
Sooranna tee
Teeotsa
Soolahe tee
Kakumäe
Kakumäe

Kakumäe > Väike-Õismäe
Kakumäe
Soolahe tee
Teeotsa
Sooranna tee
Landi
Räime
Kakumäe tee
Tõnu
Vismeistri
Alemaa
Tuleraua
Pikaliiva
Sõba
Haabersti ring
Päevalille
Sinilille
Meelespea
Rukkilille
Väike-Õismäe
Väike-Õismäe parkla

Vaata ka
Tallinna ühistranspordiliinid
21
21B
41
41B

Välislingid
21A. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
21B

21B on Tallinna bussiliin, mis sõidab Balti jaama ja Kakumäe vahel.

Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõikidel päevadel. Tööpäevadel on 7 väljumist ja nädalavahetuseti on 2 väljumist.

Ajalugu

Peatuste loend

Balti jaam > Kakumäe
Balti jaam, 6. peatus
Linnahall
Mere puiestee
Viru
Vabaduse väljak
Tõnismägi
Koidu
Taksopark
Hipodroom
Pirni
Humala
Mustjõe
Looga
Zoo
Mõisa
Rocca al Mare kool
Rocca al Mare
Hälli
Õismäe raba
Paljandi
Merirahu
Lesta
Kakumäe tee
Räime
Landi
Sooranna tee
Teeotsa
Soolahe tee
Kakumäe
Kakumäe

Kakumäe > Balti jaam
Kakumäe
Soolahe tee
Teeotsa
Sooranna tee
Landi
Räime
Kakumäe tee
Tõnu
Vismeistri
Alemaa
Tuleraua
Pikaliiva
Sõba
Haabersti ring
Haabersti
Zoo
Looga
Mustjõe
Humala
Pirni
Hipodroom
Mooni
Taksopark
Koidu
Vabaduse väljak
Tõnismägi
Toompark
Balti jaam (Toompuiestee)
Balti jaam (Rannamäe tee)

Vaata ka
Tallinna ühistranspordiliinid
21
21A
41
41B

Välislingid
21B. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
22 (Tallinna bussiliin)

22 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Väike-Õismäe ja Estonia vahel. Liin avati peale trolliliin nr 8 sulgemist.

Ajalugu 

Tallinna bussiliinid
24 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 24 sõidab Estonia teatri ja Kadaka asumi vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Bussiliin avati pärast trolliliini 2 sulgemist. Veebruar 2022 suleti bussiliin ning liideti bussiliiniga 24A. Juuli 2022 muudeti liin ümber liiniks 24.

Ajalugu

Peatuste loend
Akadeemia tee
Kaja
Szolnok
Lehola
Lepistiku
Siili
Linnu tee
Tedre
Koskla
Taksopark
Koidu
Tõnismägi
Vabaduse väljak
Estonia

Vaata ka
24A

Tallinna bussiliinid
Kuningriigisaal

Kuningriigisaalid on avalikud hooned, mida kasutavad Jehoova tunnistajad. Esimesed kuningriigisaalid ehitati 19. sajandi lõpul. Kaasaegset terminit (inglise keeles Kingdom Hall) kasutas esmakordselt 1935. aastal Joseph Franklin Rutherford, kes oli sel ajal Pennsylvania Vahitorni Piibli ja Traktaatide Ühingu president. 

Nime põhjuseks on mitu põhjust:

 See ehitis on saal ehk koosviibimishoone.
 Jehoova tunnistajad saavad seal kokku selleks, et teenida Jehoovat, Piibli Jumalat, ning anda temast tunnistust.
 Nendel koosolekutel räägitakse Jumala kuningriigist, mis oli ka Jeesuse üks peamine vestlusteema.

Maailmas on 64 501 kuningriigisaali (seisuga 2014).

Eestis on kokku 55 kogudust (seisuga 2022).

Kuningriigisaalide disain 
Kuningriigisaalid on tagasihoidlikud, funktsionaalsed hooned, millele on silmas peetud eelkõige praktilisust. Kuna tunnistajad ei kasuta religioosseid sümboleid, ei kuvata neid kuningriigisaalides. Igas kuningriigisaalis kuvatakse iga-aastast aastateksti, mis on ühesugune kõigi Jehoova tunnistajate koguduste jaoks kogu maailmas. 

Kuningriigisaalis on samuti raamatukogu, annetuskastid ja kirjanduslaud, kus väljaandeid jagatakse ja hoitakse. Mõningatel suurematel kuningriigisaalidel võib olla mitu saali, et mitu kogudust saaksid samal ajal koosolekuid pidada. Kokkutulekusaale on Eestis kaks, Tallinnas ja Tartus, kuhu kõik kogudused kogunetakse kaks või kolm korda aastas kokkutulekuteks.

Koosolekud 
Kogudused saavad kokku kuningriigisaalides kaks päeva nädalas jumalakummardamiseks. Koosolekud algavad ja lõppevad laulu ja palvega. Korjandust ei tehta ning sissepääs on tasuta.

Nädalasisesed koosolekud, tavaliselt teisipäeva või neljapäeva õhtuti räägivad teemadest, mis hõlmavad teemasid nagu Piibli uurimine, pereelu, kristlik eluviis ning avalik kuulutustöö. 

Nädalalõpu koosolekud, tavaliselt pühapäeviti, algavad avalikkusele suunatud kõnega, mis kestab pool tundi. Pärast seda toimub ajakirja "Vahitorni" uurimisartikli uurimine. Liikmeid on õhutatud jagama oma mõtteid, kuid see on vabatahtlik.

Samuti peetakse kuningriigisaalis ka muid kristlikke üritusi, näiteks pulmi või matused.

Koroonapandeemia ajal toimusid iganädalased koosolekud videokonverentsi teel. 2022. märtsis kinnitas juhtiv kogu, et koosolekuid võib kuningriigisaalides jätkata, juhindudes iga riigi poolt antud piirangutega.

Ehitustöö ning hooldus 
Kuningriigisaalide ja suuremate kokkutulekusaalide ehitajad koosnevad vabatahtlikest Jehoova tunnistajatest, mõnikord ka teistest riikidest, kui on nõudlus suurem. 

Paljud riigid kasutavad saalide ehitamiseks standardseid disainilahendusi, mida saab ehitada vaid mõne päevaga.

Kuningriigisaale koristavad ning hooldavad koguduste liikmed vastavalt koristusgraafiku järgi. Igas koguduses on vähemalt üks kogudusevanem või teenistusabiline, kes vastutab kuningriigisaali korrashoiu eest. Kogudusi külastavad regulaarselt reisivad vanemad, keda nimetatakse ringkonna- ja piirkonnaülevaatajaks.

Kuningriigisaali ülalpidamiskulud kaetakse annetustega.

Viited

Välislingid
Jehoova tunnistajate ametlik veebisait
Ehitised
Jehoova tunnistajad
Ivan Telegin

Ivan Aleksejevitš Telegin (vene keeles Иван Алексеевич Телегин; sündinud 28. veebruaril 1992 Novokuznetskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Omski Avangard.

Telegin alustas karjääri 2009. aastal Põhja-Ameerikas, mängides kolm hooaega Ontario Hockey League'i klubides Saginaw Spirit ja Barrie Colts. Hooajal 2012–13 mängis ta American Hockey League'i klubi St. John's IceCapsi ridades.

2010. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i draftis 101. valikuna, kuid NHL-is ei ole ta karjääri jooksul kunagi mänginud.

Alates hooajast 2014–15 mängis ta Moskva CSKA-s. Hooajal 2016–17 valiti ta KHL-i tähtede mängule. Hooajal 2018–19 võitis ta klubiga Gagarini karika.

2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Avangardiga.

Venemaa koondise koosseisus on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud kolm pronksmedalit. 2018. aasta taliolümpiamängudel tuli ta Venemaa olümpiakoondisega olümpiavõitjaks.

Viited

Välislingid 
 Ivan Telegin KHL.ru lehel
 Ivan Telegin hockeydb.com lehel

Venemaa jäähokimängijad
HK Moskva CSKA mängijad
Omski Avangardi mängijad
Sündinud 1992
Siyabuswa

Siyabuswa on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas.

Aastatel 1981–1986 oli Siyabuswa KwaNdebele bantustani pealinn.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Siyabuswa elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,47%, India või Aasia päritolu inimesi 0,34%, värvilisi 0,06%, valgeid 0,03% ja teisi 0,10%. Ndebele keelt pidas emakeeleks 71,24% inimesi, pedi keelt 11,32%, suulu keelt 6,71%, sotho keelt 2,85%, svaasi keelt 1,95%, tsonga keelt 1,49%, inglise keelt 1,16% ja tsvana keelt 1,11%.

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Koloti

Koloti on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Capricorni ringkonnas Polokwane vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Koloti elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,75%, värvilisi 0,17%, valgeid 0,04%, India või Aasia päritolu inimesi 0,02% ja teisi 0,01%. Pedi keelt pidas emakeeleks 95,37%, suulu keelt 1,07%, ndebele keelt 0,61% ja inglise keelt 0,58%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Elandskraal

Elandskraal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Sekhukhune ringkonnas Ephraim Mogale vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elandskraali elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,42%, India või Aasia päritolu inimesi 0,30%, värvilisi 0,27% ja teisi 0,02%. Pedi keelt pidas emakeeleks 80,61% inimesi, tsonga keelt 5,36%, suulu keelt 4,85%, ndebele keelt 3,06%, tsvana keelt 1,69% ja svaasi keelt 1,17%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Meteliai

Meteliai on küla (endine linn) Leedus Lazdijai rajoonis Seirijai vallas. Küla asub Metelysi ja Dusia järvede vahelisel kahe kilomeetri laiusel maaribal. Meteliais on Meteliai regionaalpargi direktsioon. Küla lähistel Širvintase metsas kasvavad looduskaitse all olevad Širvintase suur tamm ja õõnes tamm, vaatamisvväärsuseks on veel aastal 1822 valminud katoliku kirik.

Asula nimi

Küla on oma nime saanud Metelysi järvelt.

Kohaliku legendi kohaselt on külale nime andnud münt (leedu keeles mėta). Teise rahvapärimuse kohaselt tuleb küla nimi metssigadest (kohalikus murdes meiteliai). Küla ümbruse metsades olevat sigadele ajujahti peetud ja see seajooksutamisepaik (meiteliai atbėga) lühenenud siis Meteliaiks.

Ajalugu

Küla kohta pärinevad esimesed teated aastast 1508. See kuulus algul Simnase mõisale, mis oli riigimõis. Küla kuulus Trakai vojevoodkonda ja Trakai maakonda. Aastal 1574 rajati sinna kuninglikud hobusetallid, kuigi küla elanike traditsiooniliseks tegevusalaks jäi kalakasvatus. 

Esimesteks teadaolevateks omanikeks olid Sakavičiused, seejärel Radziwillid ja alates XVII sajandist Sapiehad. Aastal 1619 valmis esimene sealne kirik ja Meteliaist sai kohaliku kihelkonna keskus. XVII sajandil sai Meteliai ka linna staatuse.

Aastast 1800 kujunes sealne mõis riigimõisaks. Aastail 1818-1822 ehitati Meteliaisse uus kirik, ent vana kiriku sisustus säilitati. Aastal 1822 rajati ka Dusia järve äärde Kryžiai kabel, kus asub koopia Baruny Jumalaema ikoonist. Meteliai kaotas linnaõigused aastal 1832. Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Метеле Aastal 1823 elas Meteliais 69 juuti, külas oli 549 elanikku ja lisaks veel 187 elanikku Meteliai mõisas.

Teise maailmasõja järel tegutsesid Meteliai ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude võimud küüditasid neli Meteliai elanikku. Nõukogude perioodil oli küla kalakasvatusmajandi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Lazdijai rajoon
Leedu külad
Sonop

Sonop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Madibengi vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sonopi elanikest mustanahalisi aafriklasi 80,45%, valgeid 18,85%, värvilisi 0,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,06% ja teisi 0,11%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 38,17%, afrikaani keelt 18,32%, tsonga keelt 15,98%, pedi keelt 10,06%, suulu keelt 3,45%, venda keelt 2,75%, inglise keelt 2,43%, sotho keelt 2,04%, ndebele keelt 1,48%, koosa keelt 1,36%, svaasi keelt 0,83%, viipekeelt 0,14% ja teisi keeli 2,98%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Mooinooi

Mooinooi on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Madibengi vallas.

Mooinooi on kaevanduslinn, piirkonnas kaevandatakse plaatinat ja kroomi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mooinooi elanikest valgeid 58,42%, mustanahalisi aafriklasi 37,95%, värvilisi 2,89%, India või Aasia päritolu inimesi 0,21% ja teisi 0,51%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 59,22% inimesi, tsvana keelt 13,13%, inglise keelt 5,73%, sotho keelt 5,36%, koosa keelt 4,67%, tsonga keelt 3,36%, suulu keelt 2,46% ja pedi keelt 2,35%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Sandfontein

Sandfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas Moses Kotane vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sandfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,66%, India või Aasia päritolu inimesi 0,15%, värvilisi 0,14%, valgeid 0,02% ja teisi 0,02%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 73,37% inimesi, pedi keelt 11,09%, tsonga keelt 4,06%, koosa keelt 3,63%, suulu keelt 2,32%, sotho keelt 2,05% ja inglise keelt 0,99%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Hameln-Pyrmonti kreis

Hameln-Pyrmonti kreis on kreis (Landkreis) Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.

Kreisi pindala on 796 km². 31. detsembril 2016 elas seal 148 265 inimest.

Kreis külgneb (põhjast ja päripäeva) Schaumburgi kreisi, Hannoveri regiooni, Hildesheimi kreisi ja Holzmindeni kreisiga ning Nordrhein-Westfaleni liidumaaga (Lippe kreis).

Ajalugu 

Hamelni kreis loodi 1885. aastal Preisimaa Hannoveri provintsis. Sel ajal oli Pyrmonti linn Waldeck-Pyrmonti vürstkonna osa. 1921. aastal otsustas Pyrmont rahvahääletusega Waldeck-Pyrmontist lahkuda ja Preisimaaga ühineda. Preisimaa valitsus ühendas linna Hamelni kreisiga, mis sai uueks nimeks Hameln-Pyrmont.

1923. aastal sai Hamelnist kreisivaba linn ja see ei olnud kreisi osa kuni 1973. aastani, mil see taasliidendati. Kreisi territooriumi edasised laiendamised toimusid 1974. ja 1977. aastal, kui kreisiga ühendati Bad Münder am Deisteri ja Hessisch Oldendorfi linnad.

Loodus 

Kreis paikneb Weserberglandi mägede põhjaosas. Weseri jõgi siseneb kreisi lõunast, voolab läbi Hamelni ja lahkub loodes Rintelni suunas.

Linnad ja vallad

Vaata ka 
 Hannoveri-Braunschweigi-Göttingeni-Wolfsburgi metropolipiirkond

Viited

Välislingid 

 Hameln-Pyrmonti koduleht

Alam-Saksi kreisid