joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Haradok

Haradok (transkribeerituna Garadok) on linn Valgevenes Viciebski oblastis, Haradoki rajooni halduskeskus. Leedu keeles Haradokas või Gorodokas, poola keeles Horodek.

Linna läbib Viciebskist Nevelisse viiv raudtee. Haradokis on kaks keskkooli ja põhikool, laste kunstikool ja spordikool. Linnas asub koduloomuuseum, seal on ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Linnas ilmub ajaleht «Гарадоцкі весьнік».

Tööstusettevõtetest on Haradokis metsatööstus, toiduainetetööstus ja kergetööstus. Asulas on piimakombinaat ja Talačyni konservitehase filiaal. 

Linnas on XIV–XVII sajandil rajatud kindlus. Vaatamisväärsusteks on veel XIX sajandi lõpul ja XX sajandi algul rajatud vanalinn ning XIX sajandi keskpaigas ehitatud postijaam.

Ajalugu 
Haradokki mainitakse esimest korda aastal 1128. Kaart aastast 1579 näitab praeguse linna koha peal kaht asulat, Suurt ja Väikest Haradokki. Aastal 1613 on kaardile kantud kui üks asula – Haradoki alev. Selleks ajaks oli asula juurde juba rajatud ka kindlus, kuigi pole teada, millal see täpselt rajati ja kes selle ehitas. 

Aastal 1772 läks alev esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu ja samal aastal sai ka linnaõigused. Aastal 1860 hakati asulas tootma potast. Aastal 1904 avati linnast kaks kilomeetrit idas raudteejaam ja seejärel laienes linn raudteeni. 1924. aastal liideti Valgevene NSV-ga.  Teises maailmasõjas kaotas Haradok ja linna ümbruskond 8000 inimest, linna külje alla rajati aga laager, kus hukkus 2500 inimest.

Pilte

Haradoki elanikke 

Anatol Erašaŭ – Valgevene viroloog
Juzef Marałieŭski- Valgevene poeet
Ber Aršanski – Valgevene kirjanik
Iehezkel Sarna – Iisraeli rabi
Angel Bogdanovitš – Vene publitsist
Kanstancin Veranicyn- Valgevene kirjanik
Anton Grinevič – Valgevene helilooja

Viited

Välislingid 
 Haradok 
 Linn Valgevene fotoentsüklopeedias

Haradok
Haradoki rajoon
Harald Viikman

Harald Ernst Reinhold Viikman (ka Wieckmann; 27. august (vkj)/ 8. september 1892 Tallinn – 7. august 1965 Stockholm) oli baltisaksa päritolu eesti ehitusinsener.

Ta lõpetas 1911. aastal Tallinna Peetri Reaalkools ja 1919. aastal Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina.

Ta töötas alates 1919. aastast Mereasjanduse Peavalitsuses insenerina, alates 1924. aastast oli ta Veeteede Valitsuse projekteerimisbüroo juhataja. Ta oli alates 1924. aastast Tallinna Tehnikumi õppejõud, alates 1939. aastast ka Tallinna Tehnikaülikooli vesiehituse õppejõud.

Rootsis osales ta Stockholmi sadamavalitsuses insenerina Stockholmi suursildade ja sadamaehitiste projekteerimisel ja ehitamisel kuni pensioneerumiseni 1961. aastal.

Ta oli tuntud harrastusfotograaf ja Eesti üks esimesi filmiamatööre.

Viited

Kirjandus 
"Dipl. ins. H. Wieckmann 60 a". Välis-Eesti nr 38, 21. september 1952. Lk 6
Oskar Angelus. "Ins. Wieckman juha 70!" Välis-Eesti nr 31, 15. september 1962. Lk 3
Erhard Hasselblatt. "Mutt Vieckman'i mälestuseks". Välis-Eesti nr 14, 21. august 1965. Lk 7
Oskar Angelus. "H. Wieckmann †". Võitleja nr 9, 1. september 1965. Lk 6
Armas Luige. "Harald Viikman". // Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn 1986. Lk 29–30

Eesti ehitusinsenerid
Eesti fotograafid
Eesti filmiamatöörid
Rootsi insenerid
Sillaehitajad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Riia Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna kõrgema tehnikumi õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Baltisakslased
Eestlased Rootsis
Sündinud 1892
Surnud 1965
Stockholmi Metsakalmistule maetud
Paul Lestal

Paul Christfried Lesthal (22. jaanuar 1889 Ravila mõis, Kose kihelkond, Harjumaa – 9. aprill 1976 Lindenfels, Kreis Bergstraße, Hessen, Saksamaa) oli Eesti kindlustustegelane. 

Paul Lestal sündis Ravila mõisas mõisavalitseja pojana. Lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli ja astus 1907 I järgu vabatahtlikuna teenima 23. jalaväediviisi 90. Oneega jalaväepolgus Tallinnas, kus ülendati 14. oktoobril 1908 reservväkke arvamisel lipnikuks. 1914 kutsuti Peterburis tagasi teenistusse, kus teenis 1. tagavarapataljonis nooremohvitserina ja seejärel laekahoidjana 176. tagavarapataljonis Krasnoje Selos. Sealsamas määrati 1916 4. roodu ülemaks. Lõpetas Oranienbaumi lipnikkude kooli kuulipilduja kursused 1916 Oranienbaumis ja määrati nooremohvitserina teenima 19. Siberi kütipolku. Osales Esimeses maailmasõjas 21. detsembrist 1916 kuni 4. detsembrini 1917, kus kuulipildujakomando Colta koosseisus oli väerindel, ülendati 1917 alamleitnandiks ja temast sai sama polgu kuulipildujakomando ülem.  

Vabadussõjast võttis osa alamkaptenina. Teenis Kaitsejõudude Peastaabi kuulipilduritekomandos ja 2. juunist 1919 Soomusrongide Divisjonis, mille järel oli alates 4. juulist 1920 Tagavaraväes.

Majandusalast tegevust alustas 1908 pangamaja Hoeppener & Ko juures Tallinnas; töötas Moskva speditsioon fa S. Kusnitzky & Co juures; 1911 Hoeppener & Ko juures asuvas I Vene Tulekindlustuse Seltsi peaesinduses Tallinnas; 1920 a/s Harju Panga juures asuvas kindlustusaktsiaseltsi Eesti Lloydi peaesinduses; 1926 kindlustusaktsiaseltsi Eesti Lloydi osakonna juhataja K.-T. Panga juures Tallinnas; aastast 1927 sama aktsiaseltsi Tallinna osakonna juhataja ja seejärel aastast 1935 kindlustusaktsiaseltsi "Eesti Lloyd" asjaajaja-direktor.

Tunnustus
1916 Püha Stanislavi orden, III järk. Mõõgad ja lehv (Vene Keisririik)

Isiklikku
Ta abiellus 1912. aastal kauaaegse Lootuse seltsi juhatuse liikme Johan Krügeri (1857–1925) tütre Meta Krügeriga, neil oli tütar Irene (1913–1937).

Paul Lestali vend Arthur Lestal (1887–1941) oli fotograaf ning poolvend Hans Lesthal (1880–1937) farmatseut ja sanitaarkapten, Tartu Ülikooli Lääne-Euroopa rahvaste filoloogia (aastast 1947 Lääne-Euroopa keelte) kateedri õppejõud Ralf Lesthali (1907–1990) isa.

Kirjandus
 Eesti majandustegelased. Tallinn, 1938
 Sünnipäevalapsi: Dir. P. Lestal 50-aastane, Päewaleht, nr.22, 22. jaanuar 1939, lk 6

Välislingid
 Ohvitseride andmekogu

Eesti majandustegelased
Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1889
Surnud 1976
Metsik

Metsik on Lääne-Eesti rahvapärimuses viljakushaldjas, keda kujutati meheks või naiseks rõivastatud õlest nukuna. Arvati, et kui see nukk asulast (nt külast) välja viiakse ja ära põletatakse, siis kaob ära igasugune viljatus ja ebaõnn. Metsiku populaarsus oli eriti suur Saaremaal.

Nimest 
Eiseni järgi tähendas metsik metsa, metsatukka või metsas asujat ning hilisema laiendatud tähenduse järgi ka metsa vaimu ja metshaldjat.

Olemus 
Metsik on hea vaim/haldjas. Tema jaoks ohverdati igal aastal iga päev, et too karja kaitseks. Kuna metsik on karjakaitsja, siis loodeti, et ta ajab ära nii hundid kui ka muud röövloomad, tal olid samad ülesanded nagu hiljem pühal Jüril.

Välimus 
Metsik annab oma õnnistuse viljale ja karjale. Vanasti tehti õlgedest mehe kuju, mida nad metsikuks kutsusid. Metsik ehitati teiba otsa, pähe pandi vana kübar ja selga vana naisterahva kuub. Õlgedest metsik viidi külast välja ja pandi lähima puu otsa. Siis pidavat tervel külal sel aastal hästi minema. Tavaliselt hakati metsikut valmistama vastlapäeva või uue aasta paiku. Teda meisterdati ka muudel aegadel. Kui metsik oli põllu äärde üles pandud, siis oli ta viljaõnne jaoks mõeldud, kui aga puu otsas siis karjaõnne. Usuti, et naisterahva moodi metsik tõi karjale sigidust ja meesterahvasarnane viljale õnne. Usuti, et metsik sarnaneb metshaldja või metstondiga.

Viited

Kasutatud kirjandus 
 Eisen, Matthias Johann. 1919. Eesti mütoloogia lk 74–75

Välislingid
 Kommentaare eesti mütoloogiale: Metsik ETV 1997 (Metsikuga seotud uskumusi kommenteerib Ergo-Hart Västrik. Režissöör Aile Ellmann)
 Ergo-Hart Västrik. Kombest valmistada kalendritähtpäevadel inimesena riietatud õlgkuju www.folklore.ee

Eesti rahvausund
Eesti mütoloogia
Haldjad
Vahelik

Vahelik (Paxillus) on seeneperekond vahelikuliste sugukonnas.

Liigid
Paxillus filamentosus – lepavahelik, soomusvahelik
Paxillus involutus – tavavahelik
Paxillus obscurisporus
Paxillus panuoides – lehvikvahelik, varretu vahelik
Paxillus rubicundulus
Paxillus vernalis

Sametvahelik on tõstetud teise seenesugukonda:
Paxillus atrotomentosus (endise nimega sametvahelik, ka mustjalg-vahelik) sai uueks nimeks Tapinella atrotomentosa

Vahelikulised
Tempo (kaater)

Tempo on enne Teist maailmasõja Tartus ehitatud ja tänapäevani sõidukorras olevana säilinud lõbusõidukaater (toonases kõnepruugis mootorpaat).

Ajalugu 
Kaatri ehitasid Tartus ettevõtja ja muusik August Kruuvi ja tema abikaasa aastatel 1936–1937. Ehitusmaterjalid varus laevameister ise hoolikalt. Vette lasti 2. mail 1937. Kaatrit kasutati lotjade vedamiseks ja lõbusõitudeks Emajõel.

Okupatsioonivõimud konfiskeerisid Tempo 1940. aastal. Kaater oli Teise maailmasõja ajal Punaarmee ja Wehrmachti käsutuses, osaledes algul ka sõjategevuses. Viimaks 1944. aastal Eestist taandudes uputasid sakslased kaatri Emajõkke suubuvasse Ilmatsalu jõkke. Nõukogude uue okupatsiooniaja algul tõstis kaatri üles, remontis ja kasutas seda mõnda aega Tartu Ülikooli töötaja ja kommunist Punnar kaaskonnaga. Hiljem läks alus pärast mõneaastast seismist nõukogude sõjaväelaste kätte, kes ei suutnud seda töökorda saada ning jäi lõpuks vedelema Univeri lauavabriku laoplatsile.

Lõpuks said algsed omanikud Tempo pärast pikki väntsutusi jälle enda kätte, taastasid, ehitasid peale kajuti ja lasid töökorras olevana 1973. aastal uuesti vette. Laeva ehitaja August Kruuv ise suri 1968. aastal ja kaatri eest hoolitsemist jätkas tema poeg Hando Kruuv. 1970.–1980. aastail oli kaater aktiivselt kasutusel taas lõbusõitudeks Emajõel, noorte purjespordi toetamiseks ja ka veesuusatajate vedamiseks. 1990. aastal toetati Tempoga mitteametlikku Optimist-klassi purjejahtide Tallinn-Helsingi-Tallinn regatti, mispuhul transporditi kaater ka esmakordselt merevette.

Eesti taasiseseisvumise järel hoiti kaatrit veel senistes ülesannetes töös, kuid uuel aastatuhandel hakkas korrashoid käima omanikele pikkamisi üle jõu. 2007. aastal kaatrit enam vette ei lastud. Valdajad soovisid aga kindlasti haruldast alust säilitada ning võtsid eesmärgiks selle taastamise ja üleandmise Meremuuseumile.

Ehitus 
Kaater on ehitatud kvaliteetsest puidust. Kaared ja emapuu (kiil) ning ahtripeegel on tehtud tammepuust ja laudis männipuust. Kere on ruumikas, sisaldades ka kambüüsi ja 4–6 magamiskohta. Kaatri silla ehitamisel võeti arvesse Tartu kunagise ujuvsilla aluse laevasõidutee kõrgust.

Kaatril on olnud eri ajastuil 3 erinevat mootorit. Originaalis oli Junkersi bokser-diiselmootor, nõukogude ajal mootor ZiS-5 ja 1970-ndaist pärast taastamist Detroit Dieseli rida-6 diisemootor, mis saadi sõjas puruks lastud USA päritolu tankilt.

Välislingid 
 Tempo koduleht

Kaatrid
Tartu laevad
Sixto Rodriguez

Sixto Rodriguez (tuntud ka kui Rodríguez või Jesús Rodríguez; sündinud 10. juulil 1942 Detroitis) on ameerika folkmuusik.

Ta andis 1970. aastate alguses välja 2 albumit, mis ei olnud eriti edukad, ning ta lõpetas muusikukarjääri. Austraalias anti 1977 välja tema loomingu kogumikalbum "At His Best", mis oli küllaltki edukas ning Rodriguez käis kontserdireisil Austraalias 1979. ja 1981. aastal. Tema teadmata levitasid Lõuna-Aafrika Vabariigis piraatstuudiod tema loomingut miljonilistes tiraažides ja kuulujuttude järgi enesetapu sooritanud muusikust kujunes apartheidivastaste noorte vaimne teejuht. 1997. aastal leidis tema tütar internetist talle pühendatud Lõuna-Aafrika veebisaidi ja alles siis sai ta teada oma muusika edust seal. Juba järgmisel aastal suundus ta kontserdireisile LAV-i. Hiljem on ta andnud kontserte Austraalias, Euroopas ja mitmel pool mujal maailmas.

2012. aastal valminud temast tehtud dokumentaalfilm "Suhkrumeest otsimas" pälvis parima dokumentaalfilmi Oscari.

Albumid
 “Cold Fact” (1970)
 “Coming from Reality” (1971)
 "At His Best" (1977)

Välislingid 
http://www.rodriguez-music.com/
http://www.sugarman.org/

Ameerika Ühendriikide muusikud
Sündinud 1942
Võrumaa Vaegkuuljate Ühing

Võrumaa Vaegkuuljate Ühing MTÜ on ühendus, mis koondab eelkõige Võrumaal elavaid vaegkuuljaid, kuid ühingusse võetakse kõiki kellele meie tegevus korda läheb ja nõu ja jõuga soovivad abiks olla.

Võrumaa Vaegkuuljate Ühing moodustati 1. märtsil 2001. Seisuga 1. september 2016 oli seal 62 liiget.

Võrumaa Vaegkuuljate Ühing (VVÜ) – Kellele ja milleks ? 

Ühingu eesmärk on koondada eelkõige Võrumaa kuulmisprobleemidega (vaegkuulmine, tinnitus, kurtus jms.) seonduvaid inimesi,  kuid meil on suur rõõm vastu võtta liikmeteks kõiki soovijaid üle Eesti ja miks mitte ka välismaalt nn. "toetajaliikmeteks" kes soovivad Meie ühingule nõu ja jõuga abiks olla. "Toetajaliikmeteks" saamiseks ei pea Teil olema kuulmisega seonduvaid probleeme nii võite ühingusse kaasata ka oma pereliikmeid, kellel kuulmisega pole muret. Toetajaliikmetele laienevad samasugused põhikirja järgsed õigused ja kohustused kui tavaliikmetele. 
Võrumaa Vaegkuuljate Ühing moodustati 1. märtsil 2001. a.

Kuulumine ühingusse võimaldab:
 Saada vajalikku informatsiooni kuulmispuudest ja võimalustest, kuidas vähendada kuulmisvaegusega kaasnevaid probleeme;
 Ühingu liikmetele harrastustegevuse korraldamine vastavalt nende soovile Võrumaa PIK tegevusringides.
 Koostöö tegemine teiste puutega inimeste ühenduste ja organisatsioonidega.
 Iga 2 kuu tagant temaatiliste kohtumiste läbiviimine liikmete poolt soovitud teemadel (loengud, info, õppeprogrammid, võistlused jms.)
 Saada teavet abivahenditest ja rehabilitatsioonist;
 Saada infot sotsiaalabi-ja teenuste kohta;
 Mõjutada vaegkuuljaid puudutavaid seadusandlikke otsuseid;
 Muutuda ühiskondlikult aktiivseks ja oma eluga paremini toimetulevaks;
 Saada soodushinnaga kuuldeaparaadi patareisid, kuuldeaparaatide ja abivahendiste remondi organiseerimine.
 Saada tasuta infolehte AURIS paberkandjal või digitaalformaadis vaata:http://vaegkuuljad.kuusit.ee/auris/
 Osaleda noorte vaegkuuljate KÕKU klubi suve ja talvepäevades soodushinnaga.

Välislingid
 Ühingu kodulehekülg
 Ühingu Facebook
 Ühingu Instagram

Eesti mittetulundusühingud
Eesti tervishoiuorganisatsioonid
Olympic

Olympic (prefiksiga RMS ehk 'kuninglik postiaurik') oli reisilaev, mis sõitis Põhja-Atlandi ookeani liinil Briti saarte ja Mandri-Euroopa ning Põhja-Ameerika vahet.

Ookeaniliinilaev valmis 1911. aastal Põhja-Iiri pealinna Belfasti laevatehases Harland & Wolff.

Olympic, Titanic ja Britannic kuulusid Olympic-laevaklassi. Kõik kolm kuulusid laevakompaniile White Star Line. Neist kauem, 24 aastat, sõitis Olympic aastail 1911–1935. Esimese maailmasõja ajal vedas Olympic sõdureid, seejärel jätkas Atlandi ületust kuni 1930. aastate keskpaigani. Viimastel aastatel tootis laev, suure depressiooni ja moodsamate laevade liiniletuleku tõttu, rohkem kui poole võrra vähenenud reisijaskonda sõidutades kahjumit.

Aastail 1911–1913 oli Olympic kogumahutavuselt suurim ookeaniliinilaev (kui mitte arvestada veidi suurema Titanicu lühikeseks jäänud teenistust).

Vaata ka 
 Titanic

Välislingid
 

Aurulaevad
Suurbritannia laevad
Reisilaevad
White Star Line'i laevastik
Stoke-on-Trent

Stoke-on-Trent on linn Suurbritannias Loode-Inglismaal Staffordshire'is.

Stoke-on-Trent moodustati 6 linna (Burslem, Tunstall, Stoke-upon-Trent, Hanley, Fenton ja Longton) liitumisel. Linnade liitumine jõustus ametlikult 31. märtsil 1910. aastal.

Tuntud inimesi 
Linnast on pärit jalgpallilegend Stanley Matthews, raadiotelegraafi pioneer Oliver Lodge, Titanicu kapten Edward John Smith.

Linnas on sündinud Robbie Williams. Kolm tänavat linnas on nimetatud tema hittlugude järgi: Angels Way, Candy Lane ja Supreme Street.

Vaata ka 
Stoke City FC

Viited

Välislingid 

Stoke-on-Trenti koduleht

 
Suurbritannia linnad
Miami Ülikool

Miami Ülikool (University of Miami) on eraülikool Florida osariigis Ameerika Ühendriikides.

Ülikool on asutatud aastal 1925. Ta asukohaks on Coral Gables.

Välislingid
Ülikooli koduleht

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
Florida
Chionactis

Chionactis on maoperekond.

Klassifikatsioon
Perekonda Chionactis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
 Chionactis palarostris (Klauber, 1937).

Levila 
Need maod on levinud Arizona osariigi lõunaosas,  Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos.

Viited

Välislingid 
Klauber, A new snake of the genus Sonora from Mexico.,  Transactions of the San Diego Society of Natural History, vol. 8, no 27, lk 363-366, 1937, Veebiversioon (vaadatud 26.12.2013) (inglise keeles) 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Chionactis palarostris seisuga 26.12.2013.

Colubridae
Lake District

Lake District ehk Lakeland ('järvemaa') on mägine maa-ala Loode-Inglismaal. See on populaarne turismisihtkoht, mis on kuulus oma mägede, metsade ja järvede poolest.

Kultuuriliselt on Lake District huvipakkuv järvekoolkonda esindavate luuletajate poolest. Nende sekka kuulusid näiteks William Wordsworth, Samuel Taylor Coleridge ja Robert Southey.

Ajalooliselt oli see jaotatud Cumberlandi, Westmorlandi ja Lancashire'i krahvkonna vahel, kuid tänapäeval asub see täielikult Cumbria krahvkonnas.

Maa-alale jääb Scafell Pike (978 m) – kõrgeim mägi Inglismaal. Lake Districtis asuvad ka Inglismaa pikim ja sügavaim järv: Wastwater ja Windermere. 

Lake District kuulub Lake Districti rahvuspargi (Lake District National Park) koosseisu.

Järved 

Lake Districtis asuvad järved:
 Bassenthwaite Lake
 Brotherswater
 Buttermere
 Coniston Water
 Crummock Water
 Derwent Water
 Devoke Water
 Elter Water
 Ennerdale Water
 Esthwaite Water
 Grasmere
 Haweswater Reservoir
 Hayeswater
 Loweswater
 Rydal Water
 Thirlmere
 Ullswater
 Wast Water
 Windermere

Inglismaa geograafia
West Miami

West Miami on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Miami-Dade'i maakonnas. West Miami piirneb Miami ja Coral Gables'i linnaga.

Ajalugu 
West Miami sai linnaõigused 1947. aastal.

Rahvastik 

2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 5965 inimest. Rahvastiku tihedus oli 3243,8 in/km². Elamuühikuid (housing units) oli 2180 (keskmine tihedus 1185,5/km²).

Viited

Välislingid 
 West Miami kodulehekülg

Florida linnad
Saarmas (perekond)

Saarmas (Lutra) on kärplaste sugukonda kuuluv kiskjaliste perekond.

Klassifikatsioon  
Saarma perekonda liigitatakse järgmised loomaliigid:
 Lutra lutra (Linnaeus, 1758) – saarmas
 Lutra sumatrana (Gray, 1865).

Välislingid 
 Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne NCBI-s
Mammal species of the World

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Lutra seisuga 27.12.2013.

Kärplased
LaFerrari

LaFerrari on hübriidajamiga sportauto, mida tootis Ferrari aastatel 2013 kuni 2018 ning autot tutvustati avalikkusele esmakordselt 2013. aasta Genfi autonäitusel. 

LaFerrari mootoriks on keskasetusega 6,3-liitrine V12 ottomootor, millel on 800 hj (588 kW) ning sellele lisaks Vormel 1 maailmast tuttav elektriline KERS-süsteem (HY-KERS), mis lisab lühiajaliselt veel 163 hj (120 kW).  Kahe mootori maksimaalne võimsus kokku on 963 hj (708 kW) ja pöördemoment 900 N⋅m.

Auto tippkiirus on 350 km/h (220 mph), mis on sarnane Ferrari Enzo tippkiirusele ning kiirendus 0–100 km/h võtab aega alla 3 sekundi. 

Aastatel 2013–2016 toodeti LaFerrarit 499 eksemplari ning auto hind oli miljoni euro kandis.

Lisaks toodeti aastatel 2016–2018 lahtist versiooni, mis kandis nime LaFerrari Aperta. Seda toodeti müügiks 200 eksemplari, lisaks 9 eksemplari, mis reserveeriti Ferrari 70. juubeli tähistamiseks ja üks auto müüdi ka oksjonil.

Viited 

Sportautod
Sõiduautomudelid
Superautod
Ferrari
Toivo Õunapuu

Toivo Õunapuu (sündinud 3. märtsil 1943 Lullikatku külas Torma vallas) on eesti kodu-uurija, aednik ja mesinik.

Ta oli Eesti Kongressi liige.

2001. aastal pani ta aluse Torma valla muuseumile Lullikatkul.

Tunnustused 
 1990 Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest
 2002 Torma valla auraha

Eesti Kongressi liikmed´
Eesti koduloolased
Eesti mesinikud
Sündinud 1943
McLaren P1

McLaren P1 on Suurbritannia ettevõtte McLaren Automotive toodetav laetavate akudega hübriidmootoriga superauto. Esmakordselt tutvustati autot 2012. aastal Pariisi autonäitusel. 

Autode müüki alustati 2013. aasta oktoobris ja sama aasta novembriks 375 autoga piirduv seeria välja müüdud.
P1
Sõiduautomudelid
Superautod
Sportautod
Emilija Manninen

Emilija Manninen (sünninimi Emilija Potšepko; sündinud 22. jaanuaril 1981) on Eesti kergejõustiklane.

Ta võitis 2013. aastal Sofias kurtide olümpiamängudel kuldmedali 400 meetri tõkkejooksus. Tema tulemus 1.01,62 oli uus kurtide maailmarekord.

2009. aasta mängudel Taipeis võitis ta samal distantsil hõbemedali.

Tunnustus
 2013 ja 2015 aasta parasportlane

Viited

Välislingid
 Tulemused lehel Deaflympics.com
 Tulemused portaalis Sport24

Eesti kergejõustiklased
Eesti jooksjad
Eesti paraolümpiavõitjad
Sündinud 1981
Euroopa Liidu rehvimärgis

Euroopa Liidu rehvimärgis on Euroopa Liidus kehtestatud märgis mootorsõidukite rehvidele. 

Sõiduautode, kerg- ja raskeveokite rehvide tootjad peavad määratlema kütusesäästlikkuse, märghaardumise ja välise mürataseme igal pärast 2012. aasta juunit toodetud ja Euroopa Liidu turul müüdaval rehvil. Märgis sarnaneb Euroopa Liidus juba varem kasutusel olnud märgistega, mida kasutatakse elektrilistel majapidamisseadmetel, nagu külmkapid, pesumasinad, nõudepesumasinad ja televiisorid. Informatsioon peab olema kättesaadav rehvi tehnilistel reklaamväljaannetel (infolehed, brošüürid jne), sealhulgas tootja kodulehel. Määratlema ei pea protekteeritud, kasutatud, tööstus- ja võistlusrehve. Tootjatel on kaks võimalust: kas liimida iga rehvi peale kleebis või anda märgis ostjale kaasa. Rehvimärgisel kasutatakse tähiseid A-st kuni G-ni. Roheline klass „A“ tähistab kõige paremat tulemust ja punane klass „G“ kõige kehvemat tulemust. 

See algatus tuleneb Euroopa Komisjoni 2009. aastal välja antud regulatsioonist. Tegu on Euroopa Liidu Energiatõhususe tegevuskavaga (Energy Efficiency Action Plan), mille eesmärk on parandada toodete, ehitiste ja teenuste energiatõhusust, et vähendada energia tarbimist 20% võrra aastaks 2020.

Vaata ka
Euroopa Liidu energiamärgis

Välislingid
EU Rehvide märgistused

Euroopa Liidu õigusaktid
Klassifikatsioonid
Tüüringi hertsogkond

Tüüringi hertsogkond oli idapoolseim piirimark Merovingide Frangi kuningriigi  Austraasia osas, mille rajas Dagobert I pärast oma kaotust Samo slaavi konföderatsioonile Wogastisburgi lahingus aastal 631/2. See taasloodi Karolingide impeeriumis ja selle hertsogid nimetas kuningas, kuni see aastal 908 Saksimaasse sulandus. 

Esimene Tüüringi hertsog (dux) oli Radulf. Kroonik Fredegari järgi tegid tema võidud aastal 641/2 ta uhkeks ning ta asus liitu Samoga ja mässas Dagoberti järglase, Sigibert III vastu, minnes isegi nii kaugele, et kuulutas end Tüüringi kuningaks (rex). Kohalik hertsogidünastia Hedeniidid toetas misjonitegevust hertsogkonnas, kuid näib, et kaotas oma haarde Tüüringis pärast Pippiniidide tõusu 8. sajandi algul. Konflikt Karl Martelliga umbes aastatel 717–19 tegi autonoomiale lõpu.

Aastal 849 organiseeriti Tüüringi idaosast limes Sorabicus, või Sorbi mark, ja anti see hertsog Thakulfi võimu alla. Annales Fuldenses järgi oli tema tiitel dux Sorabici limitis, "Sorbi piiriala hertsog", kuid tema ja ta järglased olid üldiselt tuntud kui duces Thuringorum, "tüüringite hertsogid", kuna nad asusid taastama võimu vana hertsogkonna üle. Pärast Thakulfi surma aastal 873 tõusid sorbid üles ja tema järglaseks sai tema poeg Radulf. Aastal 880 asendas kuningas Ludwig Radulfi Poppoga, võib-olla oli sugulane. Poppo algatas aastal 882 sõja Saksimaaga ning aastal 883 võitlesid tema ja tema vend Egino kodusõjas kontrolli pärast Tüüringi üle, milles viimane oli edukas. Egino suri aastal 886 ja Poppo taastas võimu. Aastal 892 asendas kuningas Arnulf Poppo Konradiga. See oli kuninga poolt eestkosteakt Konradi perekonnale, Konradiinidele, kes olid varsti vaenus Poppoga, Babenbergide eestkostealusega. Kuid Konradi valitsemine oli lühike, võib-olla kohaliku toetuse puudumise pärast. Ta asendati Burchardiga, kelle tiitel aastal 903 oli marchio Thuringionum, "tüüringite markkrahv". Burchard pidi kaitsma Tüüringit madjarite rünnakute eest ning võideti ja tapeti lahingus 3. augustil 908, koos endise hertsogi Eginoga. Ta oli viimane ülestähendatud Tüüringi hertsog. Hertsogkond oli väikseim niinimetatud "noorematest hõimuhertsogkondadest" ja neelati pärast Burchardi surma Saksimaasse. Tüüringid jäid eraldi rahvaks ja keskajal organiseeriti nende maa maakrahvkonnaks.

Hertsogite loend 

"Vanem" hõimuhertsogkond

 632–642 Radulf (I)
 642–687 Heden I
 687–689 Gozbert
 689–719 Heden II

"Noorem" hõimuhertsogkond

 849–873 Thakulf
 874–880 Radulf (II)
 880–892 Poppo
 882–886 Egino (in opposition)
 892–906 Konrad
 907–908 Burchard

Saksamaa keskaeg
Tüüringi
Frangi riik
Leho Lumiste

Leho Lumiste (aastani 1933 Leopold Johannes Soonberg; 12. september 1906 Meeri vald – 29. juuni 1974 Kempten) oli eesti prosaist ja ajakirjanik.

Ta sündis Meeri vallas Tartumaal taluniku pojana, õppis Elva algkoolis ja Tartu tehnikagümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1927. Aastast 1933 õppis ta Tartu Ülikooli usu- ja filosoofiateaduskonnas, viimases etnograafiat, eesti keelt ja kirjandust. Ta oli Üliõpilasseltsi "Ühendus" liige. Aastast 1944 õppis ta Müncheni ülikoolis ajakirjandust ja ajakirjanduslikku psühholoogiat, saades dr. phil kraadi.

1934. aastal mõisteti ta vahialuste raha omastamise pärast 1,5 aastaks vangiroodu

Ta töötas aastatel 1940–1941 Petserimaal kooliõpetajana.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Lääne-Saksamaal elades tegutses ta ajakirjanikuna, ta tegi kaastööd koguteostele ja eesti ajakirjandusele.

Leho Lumiste suri aastal 1974 Kemptenis (asub Baieris).

Ta on avaldanud rohkete fotodega kirjeldustekogud "Meie kodumaa" ja "Kaunis Eesti" (mõlemad Stockholmis 1963) ning ajaloolise romaani XIII sajandi alguse eestlastest "Killad külas" (Toronto, Kultuur 1971), milles kujutab peamiselt rahulikku elu ning Lemmu vanema lüüasaamist võitluses ristirüütlitega. Reisikirjade raamatutes "Atlandi aknal" (Geislingen 1965) ja "Päikese kutsel" (Toronto, Orto 1965) vaatleb paljusid Euroopa maid ning Iisraeli, pakkudes objektiivseid andmeid ning vältides isiklikke tundeavaldusi. Ta on avaldanud ka teiste kirjutatud või kogutud mälestustele ning kirjandusloolistele andmetele tuginevad bibliograafilised jutustused "Vargamäe Anton" (Toronto Orto 1968) ja "Alamuse Andres" (New York 1973), esimene Tammsaarest, teine Oskar Lutsust. Tema väärtuslikem raamat on "Eesti ajakirjanduse ajalugu" (Stockholm 1977), mis pakub senistest ülevaadetest rohkem infot, kuid nõukogude ajakirjandust käsitlev osa on pealiskaudne.

Viited

Kirjandus 
 Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat Tallinn 2000
 Millal sündis Leho Lumiste? Jaan Isotamm. Nägija pimedate maal. lk. 305–308.

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti ajakirjanikud
Eesti tõlkijad
EÜS Ühenduse liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1906
Surnud 1974
Simon Mignolet

Simon Mignolet (sündinud 6. märtsil 1988 Sint-Truidenis) on Belgia jalgpallur. Ta mängib Belgia kõrgliiga]] klubis Club Brugge ja Belgia koondises väravavahina.

Mignolet alustas klubikarjääri kodumaa klubis Sint-Truiden. Hooajal 2009–2010 valiti ta Belgia kõrgliiga parimaks väravavahiks. 2010. aastal suundus ta kahe miljoni naela eest Inglismaa klubisse Sunderland. 2013. aastal valiti ta Sunderlandi aasta mängijaks. 2013. aasta juunis liitus ta üheksa miljoni naela eest Liverpooli.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Belgia rahvuskoondises tegi Mignolet 25. märtsil 2011 EM-i valikmängus Austria vastu.

Ta on kuulunud Belgia koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistluste ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused 
Liverpool
UEFA Meistrite Liiga: 2018–19

Välislingid 

Belgia jalgpallurid
Sunderland AFC mängijad
Liverpool FC mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1988
Coelognathus

Coelognathus on maoperekond.

Klassifikatsioon
Perekonda Coelognathus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Coelognathus erythrurus (Duméril, Bibron & Duméril, 1854)
 Coelognathus flavolineatus (Schlegel, 1837)
 Coelognathus helena (Daudin, 1803)
 Coelognathus radiatus (Boie, 1827)
 Coelognathus subradiatus (Schlegel, 1837).

Levila 
Need maod on levinud Hindustani poolsaarel ja Kagu-Aasias.

Viited

Välislingid 
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s
Sissekanne saidil Wikispecies
Urs Utiger, Beat Schätti, ja Notker Helfenberger, THE ORIENTAL COLUBRINE GENUS Coelognathus FITZINGER, 1843 AND CLASSIFICATION OF OLD AND NEW WORLD RACERS AND RATSNAKES (REPTILIA, SQUAMATA, COLUBRIDAE, COLUBRINAE), Russian Journal of Herpetology Vol. 12, No. 1, 2005, pp. 39 – 60, Veebiversioon (vaadatud 28.12.2013) (inglise keeles)

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Coelognathus seisuga 28.12.2013.

Colubridae
Prantsuse teine keisririik

Prantsuse teine keisririik (prantsuse keeles Second Empire) oli Napoléon III. imperialistlik režiim aastatel . See järgnes Prantsuse teisele vabariigile ja eelnes kolmandale vabariigile. 

2. detsembril 1851 viis vabariigi presidendiks valitud Louis-Napoléon Bonaparte läbi riigipöörde, millega saatis laiali Rahvusassamblee ja sai Prantsusmaa ainuvalitsejaks.

Keisririigi lõpp
Preisimaa tugevnemine 1860. aastatel põhjustas Prantsuse Rahvusassamblees palju ärevust, mis kulmineerus kriisiga 1870. aasta juulis. 15. juulil kuulutas Émile Ollivieri valitsus Preisimaale sõja Hohenzollernite dünastia kandideerimise pärast Hispaania troonile. See oli ettekääne, et püüda peatada Preisimaa ulatuslikku laienemist Euroopas. 1870. aasta juulis ja augustis kaotas Prantsuse keiserlik armee ühe lahingu teise järel ning sai Sedani lahingus lõplikult lüüa. Prantsuse armee ja Napoleon III alistusid preislastele 2. septembril. Uudised Sedani lahingust jõudsid Pariisi 4. septembril ning sama päeva pärastlõunal moodustasid Pariisi Saadikutekoda uue valitsuse. 

Vabariiklane Léon Gambetta kuulutas Pariisi raekojas teise keisririigi lõppu ja kolmanda vabariigi asutamist.

Vaata ka
Prantsuse-Preisi sõda
Teise keisririigi stiil

19. sajand Prantsusmaal
 
Prantsusmaa ajaloolised riigid
Oumar Tatam Ly

Oumar Tatam Ly (sündinud 28. novembril 1963 Pariisis) on Mali majandusteadlane ja poliitik.

Ta oli 5. septembrist 2013 kuni 5. aprillini 2014 Mali peaminister.

Ta on poliitiliselt sõltumatu.

Oumar Tatam Ly on töötanud muu hulgas Maailmapangas ja Lääne-Aafrika Keskpangas.

Viited

Välislingid
 Mali makes banker Oumar Tatam Ly its first post-war Prime Minister

Mali peaministrid
Sündinud 1963
Aadam ja Eeva

"Aadam ja Eeva" on Ellen Kolgi 1970. aastal valminud dolomiitskulptuur, mis kujutab jässakaid, lopsakate juustega alasti meest ja naist.

Skulptuuri mõõtmed on umbes 135 × 73 × 45 cm.

Alates 1991. aastast on kuju kunstimälestisena muinsuskaitse all.

Skulptuur asus kuni 2008. aastani Tallinnas Komandandi aias, kus sai kahjustusi ilmastiku ja vandalismi tõttu, ning kuju otsustati parema säilimise huvides viia hoiule Kumusse. Endises asukohas asub nüüd autori 2008. aastal valminud variant skulptuurist.

Viited

Välislingid
 

Tallinna skulptuurid
Tallinna kultuurimälestised
Ebeli mõis

Ebeli mõis  või Klatco mõis (läti keeles Ēbela muiža, saksa keeles Ebelshof või Klatzoshöfchen) on suvemõis Lätis Riia linnas Ziepniekkalnsi asumis. Peahoone aadress on Zaļenieku iela 21.

Mõis sai praeguse nime aastal 1799, mil Riia Suurgildi kaupmees Johann Ebel ostis Blankenhagenitelt 88 hektarit maad ning rajas sinna suvemõisa, kasvuhooned, pargi ja aiapaviljoni. Varem kandis paik Klatco mõisa nime, see nimetus oli kasutusel veel aastal 1805.

Paik kujunes rikkamate Riia kaupmeeste seas populaarseks väljasõitude korraldamise paigaks. Mõisast on säilinud park 9 põlise tammepuuga (neist suurim on 20 meetri kõrgune ja 5,6-meetrise ümbermõõduga), peahoone ja paviljoni alusmüürid. Viimased kaks on arhitektuurimälestistena kaitse all.

Välislingid
 Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)
 Sissekanne Riia mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Riia mõisad
Zemgale eeslinn
Atgāzene mõis

Atgāzene mõis (Atgāzenes muižiņa või Fēgezaka muižiņa, saksa keeles Vegesackshof) oli poolmõis Lätis Riia linnas Atgāzene asumis. Mõisakompleksi aadress on Vienības gatve 87.

17. sajandil ostis sealsed maad Riia Suurgildi oldermann ja Riia raehärra Gotthard von Vegesack. Tema järgi sai mõis oma saksakeelse nime, kuigi mõis oli olemas juba varem (on teada, et 1677. aastal kuulus mõisa juurde 51,23 hektarit maad). Mõisa maadel elas toona 13 rentnikku, kes harisid seal juurviljaaedu, lisaks oli mõisa juures kõrts, mis andis suurema osa mõisa sissetulekust. 

Vegesackide järel said mõisa omanikeks 1800. aastal Blankenhagenid, seejärel Hakenid. 1897. aastal rajas dr Schönfeld mõisa Atgāzene sanatooriumi ja närvikliiniku.

Välislingid
 Sissekanne Läti mõisate saidil (läti keeles)
 Sissekanne Riia mõisate saidil; pildid (läti keeles)

Riia mõisad

Zemgale eeslinn
Sitke

Sitke on asula ja vald Ungaris Vasi komitaadis Sárvári kreisis.

Sitke asustustihedus on keskmiselt  inimest ruutkilomeetri kohta.

Viited

Välislingid 

 Koduleht (ungari keeles)
 Street map (ungari keeles)
 Sitke loss/trahter

Ungari vallad
Imerohi

Imerohi (ka: imehein, heinaema) on rahvakultuuris maagiliste omadustega heintaim. 

Imerohu abil võis avada lukkus uksi, teha ennast nähtamatuks jne.

Eesti rahvakultuuris on imerohuks peetud maarjaheina.

Viited 

Eesti rahvakultuur
Andres Juur

Andres Juur (sündinud 15. aprillil 1986) on SA Teaduskeskus AHHAA juhatuse esimees ja teaduse populariseerija.

Ta on õppinud Jõgeva Gümnaasiumis ja Tartu Ülikoolis füüsikat.

Andres Juur on noorte teadussaate "Rakett 69" teadustoimetaja ning Raadio 2 teadusminutite toimetaja. Ta on olnud tegev Teadusteatris ja osalenud Tähe perepäevade korraldamisel. 2005. aastast lööb ta kaasa Eesti Füüsika Seltsi Teadusbussi projektis.

Ta on õpetanud informaatikat ja füüsikat Puurmani Gümnaasiumis.

2011. aasta Eesti teaduse populariseerimise auhindamisel tunnustati teda ergutusauhinnaga valdkonnas "Parim teadust ja tehnoloogiat populariseeriv teadlane, ajakirjanik või õpetaja".

Viited

Välislingid 
 Andres Juur esinemas TEDxTartu konverentsil
 Andres Juur: Eesti Nokia on jonn ja nutikus

Eesti ajakirjanikud
Eesti õpetajad
Sündinud 1986
Läänlane (portaal)

Läänlane on 2011. aastal loodud veebiportaal. 

Läänlase asutaja ja omanik on ajakirjanik ja ajalehe Lääne Elu endine peatoimetaja Ivar Soopan. Veebiportaali kaasautor oli ajakirjanik ja Lääne Elu endine peatoimetaja Tarmo Õuemaa, kes töötas portaali juures 2013–2016.
 
Läänlane avaldab uudiseid ja arvamuslugusid Läänemaalt, Eestist ja välismaalt, kuid ka originaalvideoid, tasuta kuulutusi ja reklaami. 

Läänlane oli ka aastast 1944 Haapsalus ilmunud ajaleht.

Viited

Välislingid
 Koduleht
Homsest asub Läänlasesse tööle Tarmo Õuemaa. Läänlane, 4. detsember 2013

Eesti veebisaidid
Lucavsala mõis

Lucavsala mõis (Lucavsalas muižiņa, ka Lucavas muiža, saksa keeles Lutzaushof) oli poolmõis Lätis  Riia linnas Salase asumis. Peahoone asus Lucavsalas iela 51.

Mõis rajati ilmselt aastal 1559, mil toonane Liivi ordu maameister sealse maa oma vasallile andis. Algselt oli tegu rüütlimõisaga, kuid väikese pindala tõttu oli sellest XVII sajandiks saanud poolmõis. Mõisa omanikud olid seitsmeteistkümnendal sajandil Lutzaud, sellest sai mõis ka oma nime. Suur Põhjasõda tõi kaasa Spilve lahingu ja seal langenud Vene sõdurid maeti mõisale kuulunud saarele. Mõisas kasvatati Riia linna tarbeks juurvilja ja peeti piimakarja. Mõisa maad kannatasid Daugava üleujutuste all, seetõttu sinna kuigi uhkeid hooneid ei rajatud. Peahoone pärineb ilmselt XVIII sajandist. XIX sajandil olid mõisa omanikeks Leontjevid, õed Volkovad, Šutovid ning Vostid.  

Aastal 1891 püstitati mõisa juurde langenud sõduritele vene õigeusu kirikukujuline kuue meetri kõrgune mälestusmärk. Aastal 1902 ostis Riia linn mõisa ära ja aastal 1904 liideti selle maad linnaga.

Välislingid
 Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)
 Sissekanne Riia mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Riia mõisad
Zemgale eeslinn
Akmeņsala kihelkond
Bieriņi mõis

Bieriņi mõis (läti keeles Bieriņu muiža või Lindenrū muiža, saksa keeles Kolzen, Lindenruh) on mõis Lätis Riia linnas Bieriņi asumis peahoone aadressiga Kantora iela 10. 

Bieriņi mõis rajati 17. sajandi alguses ja kuulus Behrens von Rautenfeldidele. Mõisa vana, 1800. aastal ehitatud peahoone asus praeguse Mārupe piirkonna aladel aadressil Kantora ielā 97. Hoone oli pärast uue peahoone valmimist kasutusel jahimajakesena, ent juba XX sajandi algaastatel sai sellest koolimaja. Tänapäeval asub seal uus Mārupe põhikooli hoone. Kuigi hoone ehitamisel vana maja täielikult ei lammutatud, pole seal vanast häärberist siiski ainsatki detaili näha jäänud.

Uus peahoone ehitati 1870. aastal linnale lähemale. Tänav, mille ääres mõis asus, sai nime just mõisavalitseja kontori järgi. Lisaks peahoonele ja mõisavalitseja majale on säilinud veel mõisa tall, mis oli ka ühtlasi laudaks. Samuti on säilinud teenijate maja ja mõisa park. XVIII sajandil püstitati mõisa maadele ka mitmeid suvemõisaid, nende seas Budase suvemõis.

1924. aastal mõis võõrandati, aga endiste omanike kätte jäi mõisasüda 11 hektari maaga, kus oli toona 14 mõisnikule kuulunud elumaja. Mõisa peahoonet kasutasid omanikud suvilana, talvel asus seal 14 üürikorterit. Omanikud kaotasid maja seoses Nõukogude võimu tulekuga 1940. aastal. Praeguseks on maja Behrens von Rautenfeldidele tagastatud, kuigi hoone eest hoolitsemine on jäänud sealsete elanike kanda.

Galerii

Viited

Välislingid
Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)
Mõis Riia koduloomuuseumi lehel (läti keeles)
Sissekanne Riia mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Zemgale eeslinn
Riia mõisad
Piņķu kihelkond
Nojemberjan

Nojemberjan (armeenia keeles Նոյեմբերյան) on linn Armeenia Tavuši maakonna kagunurgas. 

Armeenia linnad
Tavuši maakond
Catherine Zeta-Jones

Catherine Zeta-Jones (sündinud 25. septembril 1969 Swanseas Walesis) on Walesist pärit Suurbritannia ja USA näitleja, kes on pälvinud Oscari (2002).

Eesti televaatajale on ta tuntud filmidest "Zorro mask" (1998) ja "Zorro legend" (2005), "Ookeani 12" (2004) ning seriaalist "Maikuu pungad" (1991–1993; ETV-s alates 2021). 

Osatäitmise eest filmis "Chicago" (2002) pälvis Zeta-Jones 2003. aastal Oscari, Ekraaninäitlejate Gildi auhinna ja BAFTA auhinna parimale kõrvalosatäitjale.

Isiklik elu
Ta on abielus Michael Douglasega, paar abiellus 2000. aastal New Yorgis. Sestpeale elab ja töötab ta Ameerika Ühendriikides. 

Tal on korduvalt ravitud bipolaarset II tüüpi häiret.

Välislingid

Walesi näitlejad
Sündinud 1969
Džermuk

Džermuk (armeenia: Ջերմուկ) on Armeenia mägikuurortlinn Vajotsh Dzori maakonna lõunaosas ning jääb maakonna suurimast linnast Jeghegnadzorist 53 km ida poole. See oli nõukogude ajal populaarne sihtpunkt ning praegugi tuntud oma kuumavee allikate ja mineraalvee poolest. Džermukis peetakse ka rahvusvahelisi malevõistlusi.

Armeenia linnad
Vajotsh Dzori maakond
Ara Yaralyan

Ara Yaralyan (sündinud 12. oktoobril 1973 Alaverdis) on armeenia džässmuusik Eestis.

Ta mängib kontrabassi.

Ta kolis 1995. aastal Eestisse. Eestis mängib Yaralyan lisaks džässile rahvamuusikat, viimast eelkõige ansamblis Helletused.

Viited

Eesti muusikud
Sündinud 1973
Kontrabassimängijad
Hamilton

Hamilton võib tähendada järgmist:

Geograafilised kohad 
 Hamilton, Bermuda pealinn
 Hamilton, asula USA Colorado osariigis
 Hamilton, linn USA Georgia osariigis
 Hamilton, linn Kanadas Ontario provintsis
Hamiltoni saar, saar Kanadas Nunavuti territooriumil
 Hamilton, kummituslinn USA Nevada osariigis
 Hamilton, linn USA New Jersey osariigis
 Hamilton, linn Šotimaal
 Hamilton, linn Uus-Meremaal
 Hamiltoni maakond, maakond mitmes USA osariigis

Spordivõistkonnad 
 Hamilton Academical FC, Šoti jalgpalliklubi
 Hamilton Bulldogs, USA jäähokiklubi
 Hamilton Tigers, Kanada jäähokiklubi

Perekonnanimi 

 Alexander Hamilton, USA poliitik
 Arthur Hamilton, USA laulukirjutaja
 Bernie Hamilton, USA näitleja
 Bethany Hamilton, USA surfar
 Bill Hamilton, Kanada basskitarr, bändi Silverstein liige
 Billy Hamilton, Põhja-Iiri endine jalgpallur
 Brutus Hamilton, USA kergejõustiklane
 Carl Hamilton, rootsi kirjaniku Jan Guillou tegelaskuju
 Chico Hamilton, USA džässtrummar
 David Hamilton, inglise fotograaf
 Donald Hamilton, USA kirjanik
 Duncan Hamilton, Briti rallisõitja
 Edith Hamilton, saksa-USA filoloog
 Emma Hamilton, Briti tantsija, modell ja seltskonnadaam
 George Hamilton, USA näitleja
 George Hamilton IV, USA kantrimuusik
 Gustav David Hamilton, Rootsi krahv ja sõdur
 Guy Hamilton, Briti filmirežissöör
 Ian Hamilton, Briti kindral
 James Hamilton, Briti aadlik
 John Hamilton, USA näitleja
 Kyle Hamilton, Kanada sõudja
 Lewis Hamilton, Briti Vormel 1 sõitja
 Liam Hamilton, iiri jurist ja kohtunik
 Linda Hamilton, USA näitleja
 LisaGay Hamilton, USA näitlejanna
 Margaret Hamilton, USA filminäitlejanna
 Neville Hamilton, Briti jalgpallur
 Patrick Hamilton, šoti reformija
 Phyllis Hamilton, USA piirkonnakohtunik 
 Richard Hamilton, mitme inimese nimi
 Russ Hamilton, USA pokkerimängija
 Scott Hamilton, USA iluuisutaja
 Simon Hamilton, Põhja-Iiri poliitik
 Tom Hamilton, USA muusik, bändi Aerosmith liige
 Tyler Hamilton, USA endine jalgrattur
 Virginia Hamilton, USA lastekirjanik
 William F. Hamilton, USA kergejõustiklane
 William Donald Hamilton, inglise evolutsioonibioloog
 William Rowan Hamilton, iiri füüsik ja matemaatik

Eesnimi 

 Hamilton Deane, iiri näitleja
 Hamilton Fish, USA poliitik
 Hamilton Fulton, Briti ehitusinsener
 Hamilton Howard Fish, USA sarimõrvar
 Hamilton Jordan, USA politoloog
 Hamilton L. Smith Gambier, USA fotograaf
 Hamilton Luske, USA animaator
 Hamilton Revelle, inglise näitleja
 Hamilton Sabot, prantsuse võimleja
 Hamilton Smith, USA mikrobioloog

Muud
 Hamilton (muusikal)

Vaata ka 
 Hamiltoni graaf, graaf
 Hamiltoni hertsog, aadlitiitel
 Hamiltoni diferentsiaaloperaator ehk Nabla-operaator, diferentsiaaloperaator
Arevahhatšh

Arevahhatšh (armeenia keeles արեւախաչ, 'päikeserist'), ka paterazmahhatšh (պատերազմախաչ, 'sõjarist') või kerhatšh (կեռխաչ, 'haakrist'), ka armeenia igavikusümbol (հավերժության հայկական նշան), on üks vanimaid ja levinumaid svastikasarnaseid märke Armeenias, Armeenia rahvussümboleid. Armeenias on see sümbol seotud ka Armeenia kristliku kultuuriga, olles eelkristlikust kultuurist tasapisi üle võetud kristluse tulekul Armeeniasse.

Päritolu ja tähendus 
Vanimad svastikasarnased sümbolid Armeenias pärinevad neoliitikumist (u 7000–5000 eKr). Arevahhatšh sümboliseerib Päikest ja sellega seotult valgust, jõukust, rõõmu, õnne ja ka igavest taevast elu. Alates 5. sajandist ilmus see sümbol Armeenia steelidele, hiljem sai osaks ka hatškarite sümboolikast. Lisaks hatškaritele võib arevahhatšhi leida ka kirikuseintelt, hauakividelt ja teistelt monumentidelt. Seda sümbolit kasutati muistses Armeenias relvadel, igapäevastel esemetel, riietel, lippudel.

Tänapäeval kasutatakse arevahhatšhi ka Armeenia valitsusasutuste logodel ning ka näiteks mälestusmüntidel, samuti kasutavad seda mitteriiklikud organisatsioonid ja uuspaganlikud liikumised.

Arevahhatšhi võib sageli leida kivisse raiutuna ka Armeenia mägismaalt.

Pilte

Vaata ka 
 Svastika
 Helme valla vapp

Välislingid

Armeenia kultuur
Olli Määttä

Olli Määttä (sündinud 22. augustil 1994 Jyväskyläs) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings kaitsja positsioonil.

Põhja-Ameerikasse suundus Määttä 2011. aastal, mängides seejärel kaks hooaega Ontario Hockey League'i klubis London Knights.

2012. aastal valis Pittsburgh Penguinsi ta NHL-i draftis 22. valikuna. Penguinsis mängis ta aastatel 2013–2019 kokku kuus hooaega. Aastatel 2016 ja 2017 võitis ta Penguinsiga Stanley karika.

Hooajal 2019–20 mängis ta Chicago Blackhawksis. 2020. aasta oktoobris siirdus ta Los Angeles Kingsi, kus mängis kaks hooaega.

2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga.

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Soome jäähokikoondisega pronksmedali. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta hõbemedali.

Viited

Välislingid 
 Olli Määttä NHL.com lehel
Olli Määttä – Eliteprospects
Olli Määttä hockeydb.com lehel

Soome jäähokimängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Sündinud 1994
Peyton Manning

Peyton Williams Manning (sündinud 24. märtsil 1976 New Orleansis) on USA Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängib 2012. aastast alates NFLi meeskonnas Denver Broncos mängujuhi positsioonil.

Aastal 1998 valis Indianapolis Colts ta NFLi draft'is esimesena. Aastatel 1998–2011 oli ta Coltsi mängujuht.

Ka tema isa Archie Manning on NFL-is mänginud mängujuht. Samal positsioonil mängib New York Giantsis Peytoni noorem vend Eli Manning.

Välislingid 
Peyton Manning – ESPN

Ameerika jalgpallurid
Sündinud 1976
Alex Smith

Alexander Douglas Smith (sündinud 7. mail 1984 Bremertonis) on USA Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängib 2013. aastast alates NFLi meeskonnas Kansas City Chiefs mängujuhi positsioonil.

Aastal 2005 valis San Francisco 49ers ta NFLi draft'is esimesena.

Välislingid 
Alex Smith – ESPN

Ameerika jalgpallurid
Sündinud 1984
Kiliikia Armeenia kuningriik

Kiliikia Armeenia kuningriik (keskarmeenia keeles Կիլիկիոյ Հայոց Թագաւորութիւն Kilikioj Hajotsh Thagavoruthjun) oli sõltumatu kuningriik kõrgkeskaegses Väike-Aasias, mille rajasid Armeenia põgenikud pärast seldžukkide sissetungi Armeeniasse.

Riik asus kaugel Armeenia mägismaast ja ei olnud seotud varasema Armeenia kuningriigiga. See paiknes Kiliikias, Alexandretta lahe loodeosas tänapäeva Lõuna-Türgis. Kiliikia Armeenia kuningriik püsis 1198–1375. Riigi esimene kuningas (1198/1199–1219) oli Levon I, kellel olid sugulussidemed läbi abielu Lusignani dünastiast Küprose kuninga Amaury II de Lusignaniga. 

Rumi Seldžukkide sultan Kaykaus  vallutas aastal 1214 Sinopi ja tegi Trapezundi keisririigi oma vasalliks ning vallutas aastal 1218 Kiliikia Armeenia kuningriigi.

1243. aastal purustas Baiju mongoli vägedega Köse Dagi lahingus sultanaadi väed ning Rumi sultanaadist sai mongoli Hulagiidide vasallriik.

Lähis-Ida Lusignanide dünastia arendasid suhteid Hethumiididega, kellelt nad 14. sajandi keskpaigas pärisid ja valitsesid aastatel 1342-1375 Kiliikia Armeenia kuningriiki, kui Levon III tütre Isabella poeg, Guy (Guillaume) de Lusignan sai Constantin II-na kuningaks (1342-1344). Lusignanide dünastia valitses riiki kuni selle hävinguni.

Vaata ka
Rumi Seldžukkide sultanaat
Ristisõdijate riigid

Kirjandus
 Poghosyan, S.; Katvalyan, M.; Grigoryan, G. et al. «Կիլիկյան Հայաստան» (Cilician Armenia) Armenian Soviet Encyclopedia. vol. v. Yerevan: Armenian Academy of Sciences, 1979, pp. 406–428.
 Boase, T. S. R. (1978). The Cilician Kingdom of Armenia. Edinburgh: Scottish Academic Press. ISBN 0-7073-0145-9.
 Ghazarian, Jacob G. (2000). The Armenian kingdom in Cilicia during the Crusades. Routledge. p. 256. ISBN 0-7007-1418-9.
 Hovannisian, Richard G. and Simon Payaslian (eds.) Armenian Cilicia. UCLA Armenian History and Culture Series: Historic * Armenian Cities and Provinces, 7. Costa Mesa, CA: Mazda Publishers, 2008.
 Luisetto, Frédéric (2007). Arméniens et autres Chrétiens d'Orient sous la domination Mongole. Geuthner. p. 262. ISBN 978-2-7053-3791-9.
 Mahé, Jean-Pierre. L'Arménie à l'épreuve des siècles, Découvertes Gallimard, 2005, ISBN 978-2-07-031409-6

Välislingid
 Kiliikia Armeenia mündid

Keskaeg
Türgi ajalugu
Armeenia ajaloolised riigid
Lähis-Ida ajaloolised riigid
Väike-Aasia
Aru vald (Nõo kihelkond)

Aru vald (saksa keeles Gemeinde Arrohof) oli vald Nõo kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus tänapäeva Vahessaare külas.

Aru vald oli eravald, mille hingekirjas oli 1882. aastal 1230 inimest.

Vallas asus Aru mõis.

Vallas sündisid Eesti vanim inimene Maria Tomson, põllumajandusteadlane Richard Toomre, loomaarst Karl Taagepera, vaimulik Peeter Kohandi, poliitik Karl Hellat, metsateadlane Harry Paal, aiandusagronoom Väino Pallum.

1891. aastal liideti Aru vald Meeri vallaga.

1939. aasta valdade reformiga arvati valla maa-ala Konguta valla koosseisu.

Viited 

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Nõo kihelkond
Tartu maakonna endised vallad
Meeri vald

Meeri vald (saksa keeles Gemeinde Meyershof) oli vald Nõo kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus Tõravere külas.

Vallas sündisid Hugo Salasoo, Verner Jürman, Arthur Paal, Johannes Riives, Leho Lumiste, Elar Kuus.

1939. aasta valdade reformiga jaotati Meeri valla maa-ala kolme valla vahel: suurem osa läks Nõo valda, Verevi küla läks Konguta valda, Kulbilohu piirkond ja Peedu, Pirnaku, Kulbimäe ja Kulbilohu talude piirkond Elva valla koosseisu.

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Nõo kihelkond
Tartu maakonna endised vallad