joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Austraalia kuninglik merevägi

Austraalia kuninglik merevägi (Royal Australian Navy, RAN) on meresõja ja teisi mereväe ülesandeid täitev väeliik Austraalia kaitseväes.

Austraalia kuninglik merevägi loodi 1901. aastal, ühendades Austraalia osariikide mereväed Ühenduse Merejõududeks. Esialgu oli Merejõudude ülesandeks kaitsta Austraalia territooriumi, kuid Suurbritannia mereväe kohalolu vähenemisel Vaiksel ookeanil, muutus ka Austraalia kuningliku mereväe vastutusala suuremaks. Merevägi sai oma praeguse nime 1911. aastal. Tänapäeval koosneb merevägi 43 sõjalaevast ja seal teenib umbes 16 000 mereväelast. 

Austraalia kuninglik merevägi on osalenud mitmetes sõdades, sealhulgas I ja II maailmasõjas, Malaya kriisis ja Vietnami sõjas. Samuti on merevägi osalenud rahuvalvemissioonidel Ida-Timoris ja Saalomoni saartel. 

Austraalia mereväge juhib mereväe ülem, kes allub kaitseväe juhatajale. Seisuga 24. aprill 2022 oli mereväe ülemaks viitseadmiral Michael Noonan.

Viited
Nick Bonino

Nicholas Lawrence Bonino (sündinud 20. aprillil 1988 Hartfordis, Connecticutis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis San Jose Sharks.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas. 2009. aastal tuli ta Bostoni Ülikooliga ülikoolide meistriks.

2007. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draftis 173. valikuna. 2009. aasta märtsis müüdi Bonino mängijaõigused Anaheim Ducksile, kellega sõlmis ta 2010. aasta märtsis kaheaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 26. märtsil 2010 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas kolm päeva hiljem mängus Dallas Starsi vastu. Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Itaalia esiliiga klubis HC Neumarkt-Egna. Hooajal 2013–14 tegi Bonino NHL-is Ducksi meeskonnas võrreldes oma varasemate hooaegadega silmapaistva hooaja, kui lõi 22 väravat ja andis 27 väravasöötu.

2014. aasta juunis kaubeldi Bonino Ducksist Vancouver Canucksi, kus ta mängis ühe hooaja. Aastatel 2015–2017 mängis ta kaks hooaega Pittsburgh Penguinsis, võites mõlemal hooajal klubiga Stanley karika. Hooaja 2015–16 väljalangemismängudes oli Bonino enim väravasööte andnud Penguinsi mängija.

2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Nashville Predatorsiga. 2020. aasta oktoobris kaubeldi ta Minnesota Wildi, kus ta mängis ühe hooaja. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Sharksiga.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis Bonino 2015. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Nick Bonino NHL.com lehel
 Nick Bonino hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
San Jose Sharksi mängijad
Anaheim Ducksi mängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Nashville Predatorsi mängijad
Minnesota Wildi mängijad
Sündinud 1988
Vladimir Bartol

Vladimir Bartol (24. veebruar 1903 Trieste Austria-Ungari – 12. september 1967 Ljubljana Jugoslaavia) oli Itaalia sloveenist kirjanik. Ta on enim tuntud oma 1938. aastal ilmunud romaani "Alamut" poolest. See on üks populaarsemaid sloveeni kirjanduse teoseid maailmas, see on tõlgitud paljudesse keeltesse.

Välislingid

Sloveeni kirjanikud
Sündinud 1903
Surnud 1967
Thomas Greiss

Thomas Greiss (sündinu 29. jaanuaril 1986 Füssenis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Detroit Red Wings.

Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Kölner Haie, debüteerides Saksamaa kõrgliigas hooajal 2003–04. Greissi läbimurdehooaeg oli 2005–06, mil kuulus Saksamaa kõrgliigas kolme parima väravavahi sekka.

2004. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draftis 94. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2006/07. Esimesed kolm hooaega mängis ta põhiliselt American Hockey Leauge'is (AHL) San Jose Sharksi tütarklubis Worcester Sharks. NHL-is debüteeris ta 13. jaanuaril 2018 mängus Anaheim Ducksi vastu.

Hooajal 2010–11 mängis ta Sharksist laenul Rootsi kõrgliiga klubis Brynäs IF. Seejärel naasis ta Sharksi. Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Hannover Scorpions.

2013. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Phoenix Coyotesiga. 2014. aasta juulis liitus ta Pittsburgh Penguinsiga, kus ta mängis jällegi vaid ühe hooaja. 2015. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu New York Islandersiga. Seal mängis ta kokku viis hooaega. Tema kõige edukam hooaeg Islandersis oli 2018–19. Sel hooajal jagas ta koos meeskonnakaaslase Robin Lehneriga auhinda William M. Jennings Trophy, millega tunnustatakse väravavahti, kes on vähemalt 25 mänguga lasknud oma meeskonnale lüüa kõige vähem väravaid.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Red Wingsiga.

Saksamaa jäähokikoondise koosseisus on Greiss osalenud 2006. ja 2010. aasta taliolümpiamängudel ning 2016. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2017. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Thomas Greiss NHL.com lehel
 Thomas Greiss hockeydb.com lehel

Saksamaa jäähokimängijad
San Jose Sharksi mängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
New York Islandersi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Sündinud 1986
Pantsir

Pantsir (vene keeles Панцирь) on Venemaal valmistatud iseliikuv õhutõrjekompleks.

Viited 

Venemaa relvad
Senkivka

Senkivka (ukraina keeles Сеньківка) on küla Ukrainas Tšernihivi oblastis Tšernihivi rajoonis (kuni 2020. aastani asus Horodnja rajoonis).

2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 214 inimest, pindala 3,0 km. Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 2022. aastal kahanes külaelanike arv ligi kümnekordselt.

Küla järgi on saanud nime Valgevene-Venemaa-Ukraina piiri ühinemiskohas asuv Senkivka piiripunkt.

Viited

Välislingid 
 Shell War in Ukraine: The village with Russia and Belarus on its doorstep. BBC News, 26. aprill 2022

Tšernihivi oblasti külad
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Sissetulek

Sissetulek nii eraisikute kui ka ettevõtete jaoks tähendab mingit kindlat väärtust või summat, mida nad saavad, kas müües oma toodet või pakkudes oma teenust. Sissetuleku summa võib olla väga varieeruv. Olenevalt asjaoludest võib sissetulek olla suurem eelmisest, väiksem eelmisest või üldse puududa. Sissetuleku suurus sõltub tavaliselt sellest kui palju eraisik või ettevõte toodet müüb või teenust osutab.

Sissetuleku deklareerimine Eestis 
Sissetuleku deklareerimine ehk tuludeklaratsiooni saavad esitada residentidest füüsilised isikud eelmise kalendriaasta tulu kohta.

Antud deklaratsiooni peab esitama, kui on teenitud tulusid, millelt tulumaksu pole kinni peetud ning lisaks ka juhul, kui soovitakse kõrvaldada piiriülene topeltmaksustamine. Tuludeklaratsiooni ei ole vaja esitada juhul, kui maksustavalt tulult on tulumaks kinni peetud ning ei taheta kasutada mahaarvamisi.

Tuludeklaratsiooni saab esitada kolmel viisil. Esimene võimalus on kasutada e-teenuste keskkonda e-MTA. Teine võimalus on kohale minna teenindusbüroosse ning kolmas viis on saata tuludeklaratsioon postiga Maksu- ja Tolliameti teenindusbüroole.

Kuidas palgatöölistel toimub maksude arvestamine sissetuleku pealt 
Iga kuu alguses saavad palgatöölised vastavalt sellele kui palju on tööd tehtud tasu ehk sissetulekut. Millal täpselt tasu peab üle laekuma on juba ettevõttesisene otsus. Igale tasu ülekandmisele peaks järgnema ka palgalehe saatmine, kus kajastuvad kõik maksud, mis on sissetuleku pealt maha läinud. Sissetuleku pealt maksude maha arvestamist teostab tööandja ning see toimib järgnevalt: indiviidi brutosissetuleku pealt arvestatakse maha tulumaks (20%), töötuskindustus ja kogumispension. Alles jäänud summa kuulub ülekandmiseks. Lisaks maksab tööandja töötaja pealt sotsiaalmaksu (33%) aga see ei mõjuta töötaja sissetulekut. Iga kuu on võimalik eraisikult saada maksuvaba tulu (maksimum summas 500 eurot.) Oluline on meeles pidada, et kui brutopalk on suurem kui 2100 eurot, siis maksuvaba tulu ei rakendu. Samuti kui tulu on kuni 500 eurot, siis ei toimu samuti maksude arvestamist.

Keskmine brutopalk 
Brutopalk on töölepingus või õigustaktis kindlaks määratud tasu, mille pealt toimub maksude maha arvestamine ning alles jäänud summa makstakse töötajale välja. Alles jäänud summat saab nimetada ka netopalgaks. Gruppi kuuluvad kõik ettevõtted, asutused jne, kus on vähemalt üks töötaja.

Läbi aastate on keskmine brutopalk Eestis ainult tõusnud ning arvatakse, et see liigub ka edaspidi samas suunas. Keskmine brutokuupalk Eesti 2021. aastal oli 1548 eurot. Kasv võrreldes 2020. aastaga oli 6,9%. Kõrgeim oli keskmine brutokuupalk info ja side valdkonnas ning madalaim toitlustuse tegevusalal. 2011. aastal oli keskmine brutopalk Eestis üldse 839 eurot.

Viited
Joosep Vimm

Joosep Vimm (sündinud 8. veebruaril 1990) on Eesti poliitik ja Tallinna abilinnapea, Ta on alates 2015. aastast Sotsiaaldemokraatlikku Erakonna liige ja alates 2018. aastast selle juhatuse liige.

Haridus 
Joosep Vimm on õppinud Gustav Adolfi Gümnaasiumis. Tal on bakalaureusekraad ajaloo erialal Tallinna Ülikoolist, kus õppis aastatel 2009–2012 lähiajalugu ja rahvusvahelisi suhteid (kõrvaleriala: rootsi keel ja kultuur), ja magistrikraad rahvusvaheliste suhete alal Stockholmi Ülikoolist, kus ta õppis aastatel 2015–2017 rahvusvahelise poliitilise ökonoomia erialal.

Töö 
Alates 26. novembrist 2021 on Joosep Vimm Tallinna abilinnapea. Tema koordineerida on ettevõtlus, innovatsioon, turism ja ringmajandus. 

Varem on ta töötanud Tallinna linnavolikogu Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni nõunikuna, Integratsiooni Sihtasutuse koordinaatorina, ettevõttes Urb-it AB; sotsiaalministeeriumi võrdsuspoliitikate osakonnas programmi spetsialistina ja olnud praktikant Siiri Oviiri kabinetis Euroopa Parlamendis.

Poliitiline tegevus 
Joosep Vimm kandideeris esimest korda kohaliku omavalitsuste volikogu valimistel 2017. aastal Tallinnas Põhja-Tallinna ringkonnas. Ta sai 35 häält ega osutunud valituks. 2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 81 häält ega osutunud valituks. 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai ta 130 häält ja pääses Tallinna linnavolikokku.

Viited 

Sündinud 1990
Kvissentali

Kvissentali on Tartu linnaosa, mis asub Emajõe vasakul kaldal.

Ajalugu 

Tartu linna üldplaneeringuga 2021. aastast eraldati Kvissentali piirkond Ülejõel omaette linnaosaks. Tegu on maa-alaga linna põhjapiiril Emajõe vasakkalda ja linnast väljuva Piibe maantee vahel. Kõrgemal, ürgoru pervel asuvad kuivemad arud (sellest ka sinne kohanimi: Aruküla) ja liivakivisse uuristunud koopad, Kvissentali ajalooline süda paikneb aga otse jõe ääres. Kvissental ongi läbi aegade olnud tuntud linnalähedase väljasõidupiirkonnana, kuhu mööda jõge kerge vaevaga kesklinnast pääseb. Jõe kaldal paikneb ka vana Kvissentali keskushoone, kus pärast Teist maailmasõda töötas üks esimesi Tartu ülikooli internaate.

Viimastel aastatel on piirkonda tublisti arendatud ja siia on kujunenud mitu atraktiivset uusasumit. Jõeäärset prestiižset ala iseloomustab kaasaegne eramuarhitektuur, siin on Kapteni, Pootsmani jts tänavad ning nende kõrval üleriikliku kurioosumina kurikuulsust kogunud Madruse tänav. Edasi on veelgi uuem arendus, kus tänavanimed viitavad siin varem asunud taludele (Meruski, Ignatsi, Klaose), mõnd nime võib leida juba rootsiaegsetest dokumentidest (Riistapuu).

Kohalik elu ja kultuur 
22. mail 2022 toimus esimene Kvissentali kodukohvikute päev, millest võttis osa 7 kodukohvikut.

Kvissentalis on olemas ka tänavaraamatukogu. Selle tegevus on kajastatud Instagrami kontos, kus saab teada raamatukogu täiendustest, Kvissentali rajoonist ja Tartu kirjanduslinnast.

Kajastamine kultuuris 
Tundengilaul Kvissentali ühiselamu kohta, mis oli kirjutatud 1978 aastas:Linna taga Tartumaal 

on üks inter Kvissental. 

Vaikne kena kohake 

Meie tudengitele. 

Toad on suured, avarad, 

Sooja palju, valgust ka 

Öösel aga korstnaluugid laulavad meil üheskoos. 

Ai-ai-ai … armas Kvissental 

Linna taga Tartumaal 

On üks inter Kvissental 

Tudeng piima ostab sealt 

Piima hinda kalliks peab. 

Öösel aga vana tüssab, lehma ise ära lüpsab. 

Ai-ai-ai …

Haljasalad ja veekogud 

 Emajõgi
 Aruküla koopad
 Suur haljasala Meruski ja Ujula tänavate vahel
 Baptisti kalmistu
 Vana-Peetri kalmistu

Tänavad

Vaata ka 

 Kvissentali mõis

Välislingid 

 Kvissentali seltsi koduleht
 Tartu ilukirjanduses: katekndid "Kvissentali" kohta
 Tartu ilukirjanduses: katkendid "Kvissentali ühiselamu" kohta

Viited
Valguses ja varjus

Elisa originaalsari "Valguses ja varjus" on põnevusdraama, kus peategelane Diana läheb väiksesse külla oma surevale tädile toeks ning päevavalgele tulevad pikalt peidus olnud saladused. 

Esimene hooaeg esilinastus Elisa Elamuse Huubis 2020. aasta oktoobris. Sarja teine hooaeg esilinastus Elisa Elamuse Huubis 2022. aasta aprillis.

Auhinnad

Elisa originaalsari "Valguses ja varjus" on tipptasemel põnev draama, milles eesti näitlejad eesotsas Mirtel Pohla ja Epp Eespäevaga teevad meeldejäävad rollid. 

"Valguses ja varjus" seriaal tõi 2021. aastal Eesti filmi- ja teleauhindadejagamisel parima naisnäitleja tiitli Epp Eespäevale. Sarja stsenarist Martin Algus pärjati aasta sisuloojaks.

Osatäitjad

 Mirtel Pohla – Diana
 Epp Eespäev – Miliza
 Indrek Sammul – Taaniel
 Saara Nüganen – Malle
 Karin Rask – Margaret
 Franz Malmsten – Monte
 Britta Soll – Elsa
 Riho Kütsar – Toivo
 Raimo Pass – Heindrik
 Olev Sten Erik Jõgi – Rait
 Rait Fels – Raul
 Heleriin Pihlak – Enely
 Joel Hiis – Raigo
 Ivo Reinok – Robert
 Martin Algus – Artur
 Helgur Rosental – Kirikuõpetaja
 Janek Joost – Rudolf

Osad

1. hooaeg 

Linnaeluga puntrasse jooksnud Diana sõidab kaunisse külakesse, et kohtuda oma sureva tädi Milizaga, kes palub, et naine aitaks tema peatseid matuseid korraldada. Kummaline kohtumine vastleitud sugulasega toob päevavalgele Diana perekonna tumedad saladused, mida naine ammu unustada on üritanud. Diana kohtub värvikate külaelanikega, kes näivad kõik isepäise Miliza surma ootavat.

2. hooaeg

Uuel hooajal hoolitseb Diana vigastada saanud naabri Taanieli eest ja lahkab oma perekonnasaladusi, kui tädi Miliza tervis hakkab tasapisi taas halvenema. Dianal ja Taanielil tuleb seista silmitsi ärimees Toivo valimiskampaania ajal tekkiva uue ohuga ning oma osa draamas on ka külakese nooremal põlvkonnal. Uus hooaeg on nähtav ainult Elisa Elamuse Huubis.

Välislingid

"Valguses ja varjus" Elisa Elamuse Huub voogedastuskeskkond
Eesti Motomatkajate Klubi

Eesti Motomatkajate Klubi (lühend EMMK) on motomatkamise harrastajaid koondav ühendus Eestis. Klubi on loodud 1992. aastal ja on Eesti Mootorrattaspordi Föderatsiooni liige.

Klubi eesmärkideks on motomatkamise, motokultuuri ja liiklusohutuse innustamine, edendamine ja parendamine ning motohuviliste ühendamine. Korraldatakse traditsiooniks saanud kokkutulekuid MotoSügis ja Talvekas ning ohutu sõidu koolitust MotoSurvival.

MotoSurvival 

MotoSurvival on ohutu sõidu ja mõtteviisi koolitus tavaliikluses osalevale mootorratturile. Kursuse eesmärk on harjutada ja tõhustada juhtimisvõtteid ohuolukordades, lisaks harjutada ja täiendada ka igapäevaseid sõiduvõtteid. Räägitakse ka sõiduasendist, varustusest, ratta tehnoseisundist.

Viited

Välislingid 
Eesti Motomatkajate Klubi koduleht
Kale Clague

Kale Clague (sündinud 5. juunil 1998 Reginas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Montreal Canadiens.

Aastatel 2014–2018 mängis Clague Western Hockey League'i klubis Brandon Wheat Kings, hooaja 2017–18 teises pooles lisaks samasse liigasse kuuluvas Moose Jaw Warriorsis. Hooajal 2017–18 pälvis ta liiga parimale kaitsemängijale antava Bill Hunter Memorial Trophy.

2016. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draftis 51. valikuna. Hooajal 2018–19 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi tütarklubis Ontario Reign. 2020. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Kingsi meeskonnas 21. detsembril 2019 mängus Buffalo Sabresi vastu.

2021. aasta detsembris liitus ta Montreal Canadiensiga. Esimese värava lõi ta NHL-is 28. detsembril 2021 mängus Tampa Bay Lightningi vastu.

2017. aastal võitis Clague Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2018. aastal kuldmedali.

Viited

Välislingid 
 Kale Clague NHL.com lehel
 Kale Clague hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Sündinud 1998
Chris Driedger

Chris Driedger (sündinud 18. mail 1994 Winnipegis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Seattle Kraken.

Hooajal 2010–11 mängis ta Western Hockey League'i klubis Tri-City Americans ja aastatel 2011–2014 samasse liigasse kuuluvas klubis Calgary Hitmen.

2012. aastal valis Ottawa Senators NHL-i draftis 76. valikuna. Senatorsiga sõlmis ta lepingu 2014. aastal. NHL-is debüteeris ta 26. märtsil 2015 mängus New York Rangersi vastu. Pärast sai ta Senatorsi meeskonnas NHL-is kirja veel vaid kaks mängu. Aastatel 2014–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) või ECHL-is.

2019. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Florida Panthersiga, olles enne seda mänginud AHL-is Panthersi tütarklubis Springfield Thunderbirds. Hooajal 2018–19 oli Driedger Thunderbirdsis mängides AHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,4%). Esimest korda kuulus ta Panthersi meeskonnas algkoosseisu 30. novembril 2019 mängus Nashville Predatorsi vastu. Panthersis sai Driedger kahe hooaja jooksul kirja 35 mängu.

2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Driedgeri NHL-i Expansion Draft​is, misjärel sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu.

Viited

Välislingid 
 Chris Driedger NHL.com lehel
 Chris Driedger hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Florida Panthersi mängijad
Seattle Krakeni mängijad
Sündinud 1994
Craig Anderson

Craig Peter Anderson (sündinud 21. mail 1981 Park Ridge'is, Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Buffalo Sabres.

Aastatel 1998–2001 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm. Hooajal 2000–01 valiti ta liiga parimaks väravavahiks.

1999. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i draftis 77. valikuna, kuid Flamesiga ta lepingut ei sõlminud. Kaks aastat hiljem valis Chicago Blackhawks ta draftis 77. valikuna. Hooajal 2001–02 mängis Anderson American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi tütarklubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris ta 30. novembril 2002 mängus Chicago Blackhawksi vastu, kui sekkus mängu Jocelyn Thibault' asemele. Esimest korda kuulus ta NHL-is algkoosseisu järgmisel päeval mängus Mighty Ducks of Anaheimi vastu.

Aastatel 2006–2009 kuulus ta Florida Panthersi ridadesse. Hooajal 2007–08 oli ta NHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (93,5%). 2009. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. 2011. aasta veebruaris kaubeldi Anderson Ottawa Senatorsi. Senatorsi meeskonnas mängis ta kokku kümnel hooajal ning sinna sisse jäi ka tema NHL-i karjääri kõige edukam periood. Hooajal 2012–2013 lasi ta endale lüüa keskmiselt 1,69 väravat mängus ja oli selle näitaja poolest hooaja parim väravavaht. Samuti oli ta samal hooajal taas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (94,1%). Neljal korral mängis ta Senatoriga Stanley karika väljalangemismängudes. Parimaks tulemuseks jäi Idakonverentsi finaali jõudmine hooajal 2016–17. Sama hooaja lõpus pälvis Anderson Bill Masterton Memorial Trophy.

2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu Washington Capitalsiga. Hooajal 2020–21 oli ta Capitalsis kolmas valik väravavahi kohale, saades hooaja jooksul kirja neli mängu põhiturniiril ja kaks mängu väljalangemismängudes. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Buffalo Sabresiga.

USA jäähokikoondise koosseisus osales Anderson 2006. ja 2008. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Craig Anderson NHL.com lehel
 Craig Anderson hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Florida Panthersi mängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Washington Capitalsi mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Sündinud 1981
Andres Kurg

Andres Kurg (sündinud 20. septembril 1975) on Eesti kunstiteadlane, Eesti Kunstiakadeemia professor ja Kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituudi vanemteadur.

Ta uurib oma teadustöös 1960. ja 70. aastate lõpu Nõukogude Liidu arhitektuuri ja disaini, keskendudes tehnoloogia ja igapäevaelu muutustele, samuti nende kokkupuutepunktidele alternatiivsete kunstivooludega.

Andres Kurg on õppinud kunstiajalugu Eesti Kunstiakadeemias ja arhitektuuri ajalugu Londoni Ülikoolis.

Ta on avaldanud artikleid väljaannetes AA Files, ArtMargins, Journal of Architecture, Home Cultures ning on panustanud mitmete kogumike ja näitusekataloogide ilmumisse. 2008. aastal ilmus tema kaastoimetamisel raamat “Keskkonnad, projektid, kontseptsioonid. Tallinna kooli arhitektid 1972–1985".

2012. aastal kureeris ta näitust “Me metamorfne tulevik. Disain, tehniline esteetika ja eksperimentaalne arhitektuur Nõukogude Liidus 1960–1980” Vilniuse Rahvusgaleriis ja Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis. 2015. aastal töötas ta külalisteadurina Getty Instituudis, 2017. aasta kevadel töötas ta Euroopa uuringute külalisvanemteadurina Yale'i Ülikooli MacMillani keskuses.

Teosed 
 . ISBN 9789985982822

Eesti kunstiteadlased
Eesti Kunstiakadeemia professorid
Sündinud 1975
Anu Allas

Anu Allas (sündinud 8. oktoobril 1977) on Eesti kunstiteadlane, KUMU kuraator-programmijuht ning Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse ja visuaalkultuuri instituudi museoloogia õppesuuna juht.

Tema peamisteks uurimisteemadeks on II maailmasõja järgne kunst sotsialistlikus Ida-Euroopas ning 1960.–1970. aastate neoavangardsed ja performatiivsed kunstipraktikad. Ta on õppinud kunstiteadust Eesti Kunstiakadeemias ning kaitsnud 2013. aastal doktorikraadi eksperimentaalsetest praktikatest 1960. aastate Eesti kunstis ja teatris Berliini Vabas Ülikoolis. Ta on avaldanud raamatu „Spiel der Unsicherheit / Unsicherheit des Spiels: Experimentelle Praktiken in der estnischen Kunst und im estnischen Theater der 1960er Jahre“, artikleid sotsialismiaja kunstist ja kaasaegsest kunstist, korraldanud Kumu kunstimuuseumi konverentse, toimetanud artiklikogumikke („Globalizing East European Art Histories: Past and Present“, koos Beáta Hockiga, Routledge 2018). Kureerinud näitusi peamiselt 20. sajandi II poole kunstist, sealhulgas KUMU püsiekspositsiooni „Konfliktid ja kohandumised. Nõukogude aja Eesti kunst (1940–1991)“. Ta on Eesti Kunstiakadeemias läbi viinud peamiselt 20. sajandi kunstiajalugu, sh nõukogude perioodi Eesti kunsti käsitlevaid kursusi.

Viited 

Eesti kunstiteadlased
Eesti kunstikriitikud
Sündinud 1977
Luftstreitkräfte

Deutsche Luftstreitkräfte (eesti keeles Saksa õhujõud) nimetust kandsid Esimeses maailmasõjas keiserliku Saksa armee (Deutsches Heer) alluvusse kuulunud õhuväeüksused. Merel tegutsenud õhujõud kuulusid keiserliku Saksa mereväe (Kaiserliche Marine) koosseisu.

Organisatsioon ja asutamine 
Esimese sõjalennuki soetas Saksamaa 1910. aastal. 1. oktoobril 1913 moodustati viis lennupataljoni. Need Saksa keisririigi lennuväed (Die Fliegertruppen des Deutschen Kaiserreiches) liideti 8. oktoobril 1916 õhulaevade üksuste, õhutõrje ja õhukaitsega, et moodustada Luftstreitkräfte.

Juhtimine 
Luftstreitkräfte moodustamisel määras Saksa armee esimene peakortermeister Erich Ludendorff selle juhiks kindralleitnant Ernst von Hoeppneri. Von Hoeppner oli õhujõudude juht kuni nende laiali saatmiseni pärast sõja lõppu, 16. jaanuaril 1919.

Piloodid 
358 Saksa pilooti saavutasid vähemalt 5 võitu vastase õhusõidukite üle, mistõttu saab neid pidada lennuässadeks. 76 lendurit autasustati Preisimaa kõrgeima sõjaväelise autasu, Pour le Mérite ordeniga. Luftstreitkräfte ja kogu sõja edukaim piloot oli Manfred von Richthofen 80 kinnitatud võiduga, talle järgnesid Ernst Udet (62 võitu), Erich Loewenhardt (54 võitu), Josef Jacobs ja Werner Voss (mõlemal 48).

Laialisaatmine 
Versailles’ rahulepinguga keelati Saksamaal igasuguste õhujõudude, sh sõjalennukite omamine, seega saadeti Luftstreitkräfte laiali ning lennukid kas anti Antandile üle või hävitati. 1919. aasta juunis enne lepingu allkirjastamist jõudis osa Saksa õhujõududest siiski osaleda Landesveeri sõjas osana Rauddiviisist.

Viited
Lockheed Martin X-59 QueSST

Lockheed Martin X-59 QueSST on ainulaadne eksperimentaallennuk, mida arendatakse lendamiseks ülehelikiirusel, kuid seejuures tekitades väga vaikseid lööklaineid. X-59 arendusmeeskond töötab Skunk Works asutuses Californias ning nad tegutsevad NASA Low-Boom Flight Demonstrator projektis. Lennuki eisalgne disain algas 2016. aasta veebruaris plaaniga teha 2022. aastal esimesed lennukatsed. Lennuki eeldatav kruiisikiirus on 1500 km/h või 1,42 Machi.

Eesmärk 

X-59 QueSST’i suurim eesmärk on olla õppematerjal ja tõestus, et ülehelikiirusel toimuvad lennud võivad taas olla osa inimeste igapäevaelust. Ülehelikiirusel lendavad õhusõidukid tekitavad väga valju kõlaga lööklaineid, mis on maa peal olevatele inimestele ebameeldiv. Selletõttu on keelustatud nende kasutamine kommertseesmärgiga maismaa kohal. X-59 saadud teadmised ja tõestused kaotavad eelduste kohaselt senised piirangud ning asendavad need helitasemel põhineva limiidiga. Prognooside põhjal saab olema X-59 helirõhutase 70 – 80 dB, mis on võrreldav auto ukse sulgumisega. Tavapärased ülehelikiirusel lendavad õhusõidukid, näiteks hävitajad, tekitavad 200 dB lähedast müratase.

Disain 
X-59 lennuk on disainitud 99,6 jala (30,4 m) pikkuseks ning selle tiivaulatus saab olema 29,6 jalga (9,0 m). Telikute vahe on 17,5 jalga (5,3m) ning massikese asub põhitelikust umbes ühe jala (0,3 m) võrra nina pool.

Õhusõiduki täismass on 25 000 naela (11 340 kg), millest tühimassiks on 14 990 naela (6799 kg). Seega kandevõime jääb alla 10 000 naela, millest 8700 naela (3946 kg) on kütus ja maksimaalne kasulik kaal 600 naela (272 kg).

Jõuallikaks on valitud üks GE F404 mootor, mille tõukejõud on hinnanguliselt 17 700 – 19 000 naela (8030 – 8620 kg).

X-59 deltatiivad on suured ja ühtsustatud, mis vähendab osade arvu ja tootmiskulusid. Lennuki tagaosas asub tavapärane saba, mis vähendab allahelikiiruse lendude komplikatsioone. Nina on väga pikalt väljaulatuv, mis vähendab eesmisi lööklaineid. Piloodi nähtavus tuleb XVS/EFVS süsteemi kaudu ja lennukil puudub aken, kust tavapärase lennuki puhul lendur välja näeb.

Viited
Austria-Ungari võim Bosnias ja Hertsegoviinas

Bosnia ja Hertsegoviina langes Austria-Ungari võimu alla 1878. aastal, kui Berliini kongress kiitis heaks Bosnia vilajeti okupeerimise, mis jäi de jure siiski Osmanite riigi osaks. Austria-Ungari tekitas 1908. aastal Bosnia kriisi, ametlikult annekteerides okupeeritud tsooni, luues Bosnia ja Hertsegoviina Kondomiiniumi, mida kontrollisid ühiselt nii Austria kui ka Ungari. Rahvusluse esiletõus nõrgestas seda süsteemi ning Esimese maailmasõja lõpus, 29. oktoobril 1918, ühinesid kondomiiniumi alad Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste Riigiga, mis omakorda liideti Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigiga sama aasta 1. detsembril.

Välislingid

Bosnia ja Hertsegoviina ajalugu
Austria-Ungari
247. kaardiväe õhudessantpolk

247. kaardiväe õhudessantpolk (vene keeles 247-й гвардейский десантно-штурмовой Кавказский казачий полк) on Venemaa õhudessantvägede väeüksus.

Ajalugu 
Üksus võttsi osa Venemaa sissetungist Ukrainasse, mis algas 24. veebruaril 2022.

Viited 

Venemaa õhudessantväed
Alar Rikberg

Alar Rikberg (sündinud 11. augustil 1981 Tartus) on Eesti võrkpallitreener ja -statistik ning endine indiaca-mängija.

Alates aastast 2005 on Alar Rikberg töötanud Eesti võrkpallikoondise juures statistiku ja hiljem abitreenerina.

Hooajal 2020/21 alustas Alar Rikberg võrkpallis tööd peatreenerina ning temast sai Eesti võrkpalliklubi Bigbank Tartu peatreener.

Isiklikku
Alar Rikbergi vend on pikaaegne Eesti võrkpallikoondise libero Rait Rikberg.

Alar Rikberg lõpetas 1999. aastal Tartu Forseliuse Kooli. Ta on lõpetanud Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppe avalikkussuhete ja teabekorralduse erialal.

Karjäär

2020–... Bigbank Tartu
Alar Rikberg alustas peatreenerina tööd hooajal 2020/21 Bigbank Tartus. Rikberg võitis oma esimesel peatreeneri aastal klubiga Eesti meistritiitli. Hooajal 2021/22 tehti klubiga "kübaratrikk" ning võideti kõik kolm Eestis välja mängitavat tiitlit..

2020/21  Aadu Luukase karikavõistlused
2020/21  Eesti meistrivõistlused
2021/22  Aadu Luukase karikavõistlused
2021/22  Credit24 Meistriliiga
2021/22  Eesti meistrivõistlused

Viited 

Eesti võrkpallitreenerid
Sündinud 1981
Anders Härm

Anders Härm (sündinud 15. juulil 1977) on Eesti kunstiteadlane ja kuraator.

Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias kunstiteadust ning Tartu Ülikoolis vahetusüliõpilasena semiootikat, kultuuriteadust, sotsioloogiat ja kunstiajalugu.

Alates 1999. aastast on Härm kureerinud u 40 rahvusvahelist näitust ning aidanud erinevate institutsioonide juures majutada ja produtseerida rohkem kui 200 kunstiprojekti, seda nii Eestis kui ka välismaal (Saksamaa, Soome, Norra). Sealhulgas on ta produtseerinud Eesti paviljoni 2000. aasta Veneetsia arhitektuuribiennaalil ja 2003. aasta Veneetsia biennaalil.

Alates 1995. aastast avaldanud u 200 artiklit nii ühiskondlikel teemadel kui ka kunsti- ja kultuuriarvustusi Eesti ajakirjanduses, samuti kirjutanud isikkataloogide eessõnu ja akadeemilist esseistikat.

Aastatel 2002–2012 töötas Härm Tallinna Kunstihoone koosseisulise kuraatorina. Ta on üks EKKM-i asutajatest (2007) ning juhatuse liige, aastail 2009–2015 tegevdirektor ja programmijuht. Aastatel 2000–2016 õpetas ta EKA-s tunnitasulise lektorina ja 2006–2016 oli õppekava "Kaasaegse kunsti küsimused" juht. 2017. aastast töötab Härm EKA KVI kaasaegse kunsti lektorina ja kureerimise õppesuuna juhina.

Teda on pärjatud mitmete autasude ja stipendiumitega: 2006 Eesti Kultuurkapitali Kujutava- ja Rakenduskunsti Sihtkapitali aastaauhind, 2008 & 2018 Eesti Kultuurkapitali stipendium “Ela ja sära”, 2011 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia, 2016 Eesti Kultuurkapitali aastaauhind (koos Neeme Külmaga), 2021–2023 riikliku kunstnikupalga stipendiaat.

Olulisemad kuraatoriprojektid 

 2022 Lembit Sarapuu. Tegelikkus ja tõelisus 
 2021 Olga Jürgenson. Le Bordel Synthetique 
 2020: Ando Keskküla. Tehnodeelia ja tegelikkus 
 2019 Xenos 
 2014 Must maja. märkmeid arhitektuurist 
 2013 Estonian Dream 
 2011 Tumedus, Tume 
 2009 Blue-Collar Blues 
 2006 Kuritöö ja Karistus 
 2005 Maalimine keelatud 
 2004 Ilja & Emilia Kabakov ning Raul Meel 
 2003 Skriinseiver 
 2003 Marko und Kaido. Eesti paviljon 50. Veneetsia biennaalil. 
 2001 yBa. Eesti Kunstnike Liidu aastanäitus 
 2000 Simulacrum City. Eesti paviljon Veneetsia arhitektuuribiennaalil.

Kirjandus 
 Kolm isamaalist kõnet. ;paranoia: Tallinn, 2013.
 Semionaudi päevaraamat. Tekste aastatest 1999-2008. Ise kirjastatud: Tallinn, 2009.
 On the Genealogy of the “Soros Realism”. “Making of” the International Eastern European Art (1989-2004). Kunstiteaduslikke Uurimusi 2, 2018, lk-d. 7–30  
 Prantslane, inglane ja sakslane avangardi ja popi vahel. Kapitalism, skisofreenia ja hübriidne identiteet. Kunstiteaduslikke Uurimusi 1–2, 2006, lk-d. 29–44. (Koos Hanno Soansiga)

Viited 

Eesti kunstiteadlased
Eesti kuraatorid
Sündinud 1977
FINEST

FINEST on Lennuliiklusteeninduse AS (EANS) ja Fintraffic ANS poolt ühiselt algatatud projekt, mille käigus liidetakse Eesti ja Soome õhuruumid lennutasandite (kõrgus sadades jalgades) 95 ja 660 vahel üheks. Projekti eesmärk on saavutada turvalisem, jätkusuutlikum ja tõhusam ühine õhuruum mõlemas riigis, muutes ka lennuliiklust ökonoomsemaks ning keskkonnasäästlikumaks.

FINEST on esimene sellist liiki projekt, mis ühendab omavahel kahe riigi õhuruumi. Projekt on ehe näide 2004 aastal Euroopa Komisjoni poolt käivitatud algatusest Single European Sky (SES) , mille eesmärk on likvideerida Euroopa õhuruumi killustatus ning muuta lennuliiklus ökonoomsemaks ja tõhusamaks.

Lennuliiklusteeninduse AS ja Fintraffic ANS vahel on koostöö lennuliikluse korralduse valdkonnas kestnud juba pikka aega. Projekti raames korraldatakse õhuruum ümber ning kehtestatakse lennuliiklusvoogudest lähtuvalt uued sektorid. Lennujuhtimisteenust saab osutada nendes sektorites nii Tallinna kui ka Helsinki piirkondlikest lennujuhtimiskeskustest  (ACC- Area Control Center).

Eellugu

Eesti õhuruum hetkel 
Eesti õhuruumis kehtestati ICAO standarditele vastavad reeglid 1994. aastal. Eesti õhuruum on eri piirkondades hetkel jagatud kolme õhuruumiklassi: kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ning mittekontrollitavad (ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi täpsed piirid ja limiidid leiab Lennuliiklusteeninduse AS (EANS) eAIP lehelt.

Eesti õhuruumis on ainus lennuliiklusteenuste pakkuja Lennuliiklusteeninduse AS, mis kuulub täielikult Eesti riigile. Lennuliiklusteeninduse AS-is, mille peakontor on Tallinnas, töötab umbes 200 lennundusspetsialisti.

Soome õhuruum hetkel 
Nagu ka Eestil on Soomes kolme tüüpi õhuruumiklasse. Kontrollitavad (ICAO õhuruumiklassid C ja D) ning mittekontrollitavad (ICAO õhuruumiklass G). Õhuruumi täpsed piirid ja limiidid leiab Fintraffic ANS AIS lehelt.

Soomes pakub lennuliiklusteenuseid Fintraffic ANS. Soome ATCC (Air Traffic Control Center) asub Vantaas ning sealt kontrollitakse kogu Soome õhuruumi. Soome lennuinfopiirkonnad ehk FIR-id (Flight Information Region) on jagatud 13sse sektrorisse.

Projekti realiseerimine 
2018. aastal käivitas Fintraffic ANS koos Lennuliiklusteeninduse ASi-ga FINEST programmi, eesmärgiga saavutada ühtne lennujuhtimissüsteem aastateks 2020-2022.

13. märtsil 2019 allkirjastati maailma suurimal lennuliikluse korraldamise messil (World ATM Congress) leping ANS Finland ja ettevõtte Thales vahel, liikudes edasi FINEST projektiga sätestades ühtset TopSky lennujuhtimissüsteemi ja seadeid nii Eestile kui ka Soomele.

Projekt FINEST rakendub 2022. aastal koos tehniliste lahenduste, kasutajaliideste ning operatiivse ühtlustamisega.

Viited
FAIR andmed

FAIR andmed on  leitavuse, kättesaadavuse, koostalitlusvõime ja taaskasutatavuse (Findability, Accessibility, Interoperability, Reusability) põhimõtetele vastavad andmed.

Akronüüm ja põhimõtted määratleti 2016. aasta märtsis ajakirjas Scientific Data avaldatud artiklis, mille koostas teadlaste ja organisatsioonide konsortsium.

Märkus

Viited

Välislingid
Urmas Kõljalg. Urmas Kõljalg: e-Eesti peaks suletud andmete kasutamise ära keelama. PM, 2. detsember 2017

Andmehaldus
Oliver Lüütsepp

Oliver Lüütsepp (sündinud 4. augustil 1986 Võrus) on Eesti võrkpallitreener.

Treenerikarjäär

Koondised

2012–2016 Eesti noortekoondise poisid ('97)
Treenis koos Ülari Kaibaldiga Eesti noortekoondise vanuseklassi poiste (sündinud 1997).

2018–2019 Eesti naiste võrkpallikoondis
Lüütsepp oli Andrei Ojametsa juhendatava Eesti naiste võrkpallikoondise juures abitreener.

2020–... Eesti võrkpallikoondis
2020. aastal asus Lüütsepp Cedric Enardi juhendatava Eesti võrkpallikoondise abitreeneriks. 2022. aastal jätkab ta tööd abitreenerina uue peatreeneri Fabio Soli kõrval. 
2021  Euroopa Kuldliiga

Klubivõrkpall

2018–2021 Akaa-Volley
Hooajal 2018/19 suundus Oliver Lüütsepp Soomesse Akaa-Volleysse peatreeneriks ja jäi sinna kolmeks hooajaks.  Hooajal 2019/20 jäid Soomes koroonapandeemia tõttu medalid välja mängimata.

2020/21  Soome karikavõistlused

2021–2022 Bigbank Tartu
Töö abitreenerina Bigbank Tartu meeskonna juures, kus peatreener oli Alar Rikberg.

2021/22  Aadu Luukase karikavõistlused
2021/22  Credit24 Meistriliiga
2021/22  Eesti meistrivõistlused

2022–... Võru Võrkpalliklubi
Hooajal 2022/23 töötab Lüütsepp Eesti meistriliigasse naasva Võru Võrkpalliklubi peatreenerina.

Viited 

Eesti võrkpallitreenerid
Sündinud 1986
B/L

B/L ehk bill of lading on veodokument, mille väljastab kauba vedaja või nende agent. Dokument sätestab kauba, mida veetakse ja kõik seotud osapooled, tõestamaks, et kaup on laaditud ja vedu on toimunud. Dokumenti võib lugeda ka ühekordseks lepinguks eksportija ja vedaja vahel. Ajalooliselt on B/L olnud ainult mereveol kasutusel, kuid tänapäeval kasutatakse seda ka muudel transpordiviisidel.

B/L on üks kolmest esmatähtsast dokumendist, mida kasutatakse rahvusvahelises kaubanduses selleks, et oleks täidetud nii eksportööri kui importööri kohustused.

Viited
Vanemsõdur

Vanemsõdur (ukraina keeles Старший солдат) on sõjaväeline auaste Ukraina relvajõududes ja rahvuskaardis.

Sõjaväelised auastmed
Ukraina sõjandus
Tõnis Sahkai

Tõnis Sahkai (1944–2008) oli eesti animaator ja animafilmirežissöör.

Nooruspõlv 
Tõnis Sahkai sündis Tallinnas ja elas koos ema ja vanema õega. Suved meeldis veeta Arukülas vanaisa juures. Sahkai õppis Tallinna 22. keskkoolis (praeguses Jakob Westholmi gümnaasiumis). Lõpuklassi jättis ta pooleli ja läks tööle Tallinna Kinomehaanika Tehasesse. Hiljem lõpetas Sahkai õhtukeskkooli. Aastatel 1962–1965 oli ta NSVL-i armeeteenistuses Leedus.

Karjäär 
Sahkai esimene töökoht oli Tallinna Kinomehaanika Tehases. Peale sõjaväest naasmist 1965. aastal asus ta tööle Eesti Telefilmi, kus ta töötas valgustajana viis aastat. Juhuslikult sattus samal ajal Eesti Telefilmi Sahkai lapsepõlvesõber ja töökaaslane Heiki Krimm, kes läks omakorda tööle Nukufilmi. Kui seal koht vabanes, kutsus Krimm ka Sahkai Nukufilmi tööle. Aeg Nukufilmi stuudios osutus Sahkai karjääris kõige pikemaks ja teguderohkeks, kus ta osales üle 50 filmi produktsioonis. Sealne kollektiiv ja töö sobis Sahkaile väga hästi, sest animaatori amet lubas tal olla loominguline – iga nuku jaoks tuli välja mõelda iseloomulik liikumisviis ja kehakeel. 1990. aastatel töötas ta erinevates produktsioonifirmades ja osales mängufilmide tootmises.

Isiklikku 
Tõnis Sahkai abikaasa nimi on Ene, nende tütar on Heete Sahkai. Tütar on öelnud, et tema isale meeldis lugeda, filme vaadata, joonistada, kalal käia. Samuti tundis ta huvi vanade autode vastu, aga üle kõige armastas sõprade seltskonda.

Filmid

Välislingid 
 Tõnis Sahkai filmograafia EFIS
 Intervjuu Heete Sahkaiga, aprill 2022.

Eesti animaatorid
Sündinud 1942
Surnud 2008
Renet Vanker

Renet Vanker (sündinud 22. septembril 1998) on Eesti võrkpallur.

Alates 2018. aastast on Vanker olnud kaasatud Eesti võrkpallikoondise tegevusse.

Hooaja 2021/22 keskel suundus ta võrkpalli mängima Belgia tippklubisse VC Greenyard Maaseik.

Sportlaskarjäär

Koondis

Noortekoondis
Renet kuulus Eesti noormeestekoondisesse (sündinud 1997. aastal ja hiljem), kelle treeneriteks olid Oliver Lüütsepp ja Ülari Kaibald. Suurematel rahvusvahelistel võistlustel valikturniiridest kaugemale ei jõutud.

Eesti võrkpallikoondis
2018. aastal kutsuti ta esimest korda Eesti võrkpallikoondise juurde B-koondise koosseisu. Ta on esindanud Eestit Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril aastal 2021 ning Euroopa Liigas aastatel 2021 ja 2022.

2021  Euroopa Kuldliiga

Klubivõrkpall

2016–2022 Selver Tallinn
Renet Vanker liitus 2016. aastal 17-aastaselt Eesti võrkpalliklubiga Selver Tallinn. 

2016/17  Aadu Luukase karikavõistlused
2016/17  Eesti meistrivõistlused
2020  4 vs 4 rannavõrkpalli Eesti meistrivõistlused Haven Kakumäel
2020/21  Aadu Luukase karikavõistlused
2020/21  Credit24 Meistriliiga
2020/21  Eesti meistrivõistlused
2021/22 Aadu Luukase karikavõistlused

2022–... Maaseiki Greenyard
Renet liitus hooaja 2021/22 keskel Belgia tippklubiga VC Greenyard Maaseik, kus mängis ka Eesti võrkpallikoondise keskblokeerija Henri Treial. Oma esimesel Euroopa Meistrite Liiga matšil valiti ta mängu kõige väärtuslikumaks mängijaks. Reneti sisseelamine klubisse oli niivõrd edukas, et ta pikendas 1,5 kuu möödudes klubiga lepingut kuni hooajani 2024/25.

2021/22  Belgia meistrivõistlused

Välislingid
Volleybox
Volley.ee

Viited

Eesti võrkpallurid
Sündinud 1998
Lolita Lempicka

Lolita Lempicka (kodanikunimega Josiane Maryse Pividal; sündinud 1954. aastal Bordeaux's) on prantsuse moelooja ja lõhnastaja.

Välislingid
https://www.lolitalempicka.com

Prantsuse moeloojad
Sündinud 1954
EHang

Ehang on kaasaegne ja autonoomne õhusõiduk. Droon loodi 2014. aastal, selle asutajad on Huazi Hu, kes on esimees ja tegevjuht, ning Derricl Yifang Xiong, kes töötab direktori ja turundusjuhina. Selle ettevõtte missioon on järgmine: teha ohutu autonoomne ja keskkonnasõbralik õhuliikumine kõigile kattesaadavaks. Selleks, et eesmärgini jõuda, tegeleb ettevõtte pideva arenguga.

Guangzhou EHang Intelligent Technology Co. Ltd on Hiinas Guangzhous asuv ettevõte, mis arendab ja toodab autonoomeid õhusõidukeid (AAV) ja reisijatele mõeldud AAV-sid, mida kasutatakse ka õhust kinematograafia, fotograafia, hädaolukordadele reageerimise ja uuringumissioonide jaoks. Hiljem hakati neid kasutama ka logistikas.

EHang 184 

2015. aastal valmis esimene autonoomne õhusõiduk nimega Ehang 184. EHang 184 on esimene autonoomne ehk mehitamata õhusõiduk maailmas, mis saab inimesi kanda. Drooni juhtimine toimub maa pealt spetsiaalse tahvelarvuti abil. See tähendab, et õhusõiduki sees ei ole juhtimispaneeli ja reisija ei kontrolli lendu, kuid tal on võimalus korrigeerida õhutemperatuuri ja valgust, kasutades ekraani. Tootja väidab, et  drooni saab elektrijaama abil täis laadida kahe tunniga ja droon saab olla õhus kuni 23 minutit. Maksimaalne kiirus on 100 km/h ja kandevõime on 100 kilogrammi. Droon on varustatud 8 propelleriga, mis tagavad ohutu hädamaandumise eriolukorral. Esimene katselend toimus 2016. aastal Las Vegases CES-i (Consumer Electronics Show) raames.

EHang 216 
Teine autonoomne õhusõiduk EHang 216 (AAV) oli valmis 2018. aasta veebruaris. Võrreldes EHang 184-ga, on EHang 216 kahekohaline ja sellel on 16 propellerit. Poole aasta jooksul jõudis mehitamata õhusõiduk teha üle 1000 lendu ja tegi 8,8 km iseseisvat lendu.

31. juulil 2020 kuulutas EHang välja maailma esimese suure kandevõimega intelligentse õhust tuletõrje eVTOL-lennuki, mille disain põhineb EHangi 216 eVTOL-lennukil. EHang 216 uus tulekustutusversioon. EHang 216F on autonoomne õhusõiduk, mis on spetsiaalselt loodud kõrghoonete kustutamiseks. Selle drooniga on maksimaalne saavutatav kõrgus 600 m ja see mahutab endasse kuni 150 l tulekustutusvahtu ja kuus tulekustutipommi.

EHang Falcon B Series 
Lisaks transpordivõimalusega droonidele esitleti aastal 2016 mudelit EHang Falcon B Series. See suur produktiivsusega kommerts-AAV on kasutusel lennuplatvormidel, täites ärinõudeid. EHang Falcon B Series on multifunktsionaalne ning turvalise ja targa tehnoloogiaga. Veekindla disaini abil tagatakse ohutus. Droonil on kaks sensorit, kaks navigatsioonisüsteemi (ingl GPS) ja kaks propellerit. Falcon B Seriese droonid suudavad iseseisvalt maanduda ja automaatselt tagasi pöörata. Kaugjuhtimine toimub rakenduse abil, kus erinevad intelligentsed režiimid lihtsustavad kasutust. Drooni saab juhtida nutitelefonist, tahvelarvutist või sülearvutist, mis võimaldab vältida eraldi loodud kaugjuhtimispultide kasutamist.

Viited
Serhi Mõhhaltšuk

Serhi Mõhhaltšuk (1998 Velõki Prohhodõ, Harkivi oblast-2019 Donetski oblast) oli Ukraina sõjaväelane.

Ukraina sõjaväelased
Ivan Bohun

Ivan Bohun (ukraina keeles Іван Богун; arvatavasti 1618 – 17. veebruar 1664) oli ukraina kasakate väejuht.

Mälestuse jäädvustamine

Sõjaline 
 2018. aastal nimetati Ukraina Rahvuskaardi 8. üksik operatiivotstarbeline polk Ivan Bohuni nimeliseks.
 2022. aastast alates tegutseb 1. üksik Ivan Bohuni nimeline eriotstarbeline brigaad.

Galerii

Viited 

Ukraina inimesed
Sündinud 1618
Surnud 1664
Blake Wheeler

Blake James Wheeler (sündinud 31. augustil 1986 Plymouthis, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Winnipeg Jets ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna kapten.

Hooajal 2004/05 mängis ta United States Hockey League'i klubis Green Bay Gamblers. Aastatel 2005–2008 mängis ta Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2004. aastal valis Phoenix Coyotes ta NHL-i draftis viienda valikuna, kuid selle klubiga ta lepingut ei sõlminud. 2008. aasta juulis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. NHL-is debüteeris ta hooajal 2008–09 ning lõi 9. oktoobril 2008 mängus Colorado Avalanche'i vastu oma esimese värava NHL-is. Esimese kübaratriki tegi ta juba sama aasta 6. novembril mängus Toronto Maple Leafsi vastu. Debüüthooajal sai Whleer NHL-is kirja 21 väravat ja 24 väravasöötu.

2011. aasta veebruaris kaubeldi Wheeler Atlanta Thrashersi. Samal aastal kolis klubi Kanadasse ja võttis nimeks Winnipeg Jets. Hooajal 2011–12 tõusis Wheeler Jetsi kõige resultatiivsemaks mängijaks (17+47). Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München. 2013. aasta juulis pikendas ta Jetsiga lepingut kuue aasta võrra. 2016. aasta augustis määrati Wheeler Jetsi kapteniks. Hooaeg 2017–18 oli tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem (23+68) ning väravasöötude arvult jagas ta Philadelphia Flyersi mängija Claude Giroux'ga NHL-is esikohta. Samal hooajal valiti Wheeler Second All-Star Teami. Aastatel 2018 ja 2019 on ta valitud NHL-i tähtede mängule. 2018. aasta septembris pikendas ta Jetsiga lepingut viie aasta võrra.

USA jäähokikoondise koosseisus osales Wheeler 2011. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited

Välislingid 

 Blake Wheeler NHL.com lehel
 Blake Wheeler hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Boston Bruinsi mängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
Sündinud 1986
Caleb Jones

Caleb Jay Jones (sündinud 8. juunil 1997 Arlingtonis, Texases) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Chicago Blackhawks.

Aastatel 2015–2017 mängis ta Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks.

2015. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draftis 117. valikuna. Aastatel 2017–2019 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Oilersi tütarklubis Bakersfield Condors. NHL-is sai võimaluse debüüdiks hooajal 2018–19 pärast seda, kui Oscar Klefbom vigastuse tõttu kõrvale jäi. NHL-is debüteeris ta sama aasta 14. detsembril mängus Philadelphia Flyersi vastu.

2021. aasta juulis kaubeldi Jones Oilersist Chicago Blackhawksi.

2015. aastal tuli Jones USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2017. aastal tuli ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Tema vanem vend Seth Jones on samuti jäähokimängija. Nende isa Popeye Jones on endine korvpallur, kes mängis NBA-s enam kui kümme aastat.

Viited

Välislingid 
 Caleb Jones NHL.com lehel
 Caleb Jones hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Sündinud 1997
Shayne Gostisbehere

Shayne Gostisbehere (sündinud 20. aprillil 1993 Pembroke Pinesis, Floridas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Arizona Coyotes.

Aastatel 2011–2014 mängis ta Union College'i jäähokimeeskonnas. 2014. aastal tuli ta Union College'iga USA ülikoolide meistriks.

2012. aastal valis Philadelphia Flyers ta NHL-i draftis 78. valikuna. 2014. aasta aprillis sõlmis ta Flyersiga lepingu ja asus seejärel mängima American Hockey League'is (AHL) Flyersi tütarklubis Adirondack Phantoms. NHL-is debüteeris ta 25. oktoobril 2014 mängus Detroit Red Wingsi vastu, mängides ühes kaitsepaaris koos Luke Schenniga. Sama aasta novembris lõpetas vigastus tema hooaja.

Alates hooajast 2015–16 kuulus Gostisbehere Flyersi põhikoosseisu. NHL-is lõi ta esimese värava 17. novembril 2015 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Samal hooajal sai ta resultatiivsuspunkti 15 mängus järjest, mis tähistas NHL-i uustulnukatest kaitsemängijate rekordit. Lisaks sai ta samal hooajal NHL-i ajaloo esimeseks uustulnukaks, kes on ühel hooajal löönud neli lisaajaväravat. Hooajal 2015–16 sai Gostisbehere NHL-is kirja 17 väravat ja 29 väravasöötu. NHL-i hooaja parima uustulnuka valimisel sai ta Chicago Blackhawksi mängija Artemi Panarini järel teise koha. Hooaja lõpus valiti Gostisbehere NHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu (NHL All-Rookie Team) ning pälvis Flyersi noorima mängijana meeskonna parimale kaitsemängijale antava Barry Ashbee Trophy.

2017. aasta juunis pikendas ta Flyersiga lepingut kuue aasta võrra. 9. novembril 2017 kogus ta mängus Blackhawks oma NHL-i karjääri 100. resultatiivsuspunkti. Ta jõudis selleni 155. mänguga ehk kiiremini kui ükski teine Flyersi kaitsemängija seda suutnud oli. Hooaeg 2017–18 oli tema senise NHL-i karjääri kõige resultatiivsem, kui ta kogus 65 punkti (13+52). Lisaks pälvis ta taas Flyersi hooaja parimale kaitsemängijale antava Barry Ashbee Trophy. Järgmised hooajad enam nii edukad ei olnud ning mitmel korral oli ta kimpus vigastusega.

2021. aasta juulis kaubeldi Gostisbehere Arizona Coyotesile.

2013. aastal tuli Gostisbehere USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Viited

Välislingid 
 Shayne Gostisbehere NHL.com lehel
 Shayne Gostisbehere hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Philadelphia Flyersi mängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Sündinud 1993