joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aasta keskkonnasõbralik ettevõte

Aasta keskkonnasõbralik ettevõte on Eesti Keskkonnaministeeriumi korraldatav konkurss ja ühtlasi selle konkursi võitjatele antav aunimetus.

Aunimetuse saab ettevõte, kes on konkursi väljakuulutamisele eelnenud 12 kuu jooksul keskkonnasaaste vähendamise ja keskkonnahoiu suurendamise nimel enim panustanud ettevõte. Konkurss jaguneb omakorda kolmeks valdkondlikuks alamkategooriaks:
keskkonnajuhtimine;
keskkonnasõbralik toode või teenus;
keskkonnasõbralik protsess.

Aunimetust antakse välja aastast 2012. Enne seda korraldas 2001, 2003 ja 2005 Keskkonnaministeerium konkurssi "Keskkonnasõbralike ettevõtete TIPP". 2007–2011 andis Keskkonnaministeerium välja aunimetust "aasta keskkonnategija". Aasta keskkonnategijaks võis saada organisatsioon.

Laureaadid
...

2016
Aasta keskkonnasõbralik ettevõte – Starship Technologies OÜ

2017 
Aasta keskkonnasõbralik ettevõte  – AS Advanced Sports Installations Europe, kes rajab kunstmuruväljakuid taaskasutatavast materjalist 
 Keskkonna juht 2017 – AS Ericsson Eesti.
 Keskkonnajuhtimise tunnustus 2017 – AS DHL Estonia.
 Keskkonnasõbralik toode või teenus 2017 – AS Advanced Sports Installations Europe
 Keskkonnasõbraliku toote või teenuse tunnustus 2017 – OÜ Hepta Group Energy.
 Keskkonnasõbraliku toote või teenuse eriauhind äri ja elurikkuse kategoorias 2017 – AS Tallinna Sadam.
 Keskkonnasõbralik tootmisprotsess 2017 – AS Eesti Energia, kolme projektiga: põlevkivituhast mullaparandaja, OSAMAT ja maa-alune Settebassein ning pumpla.
 Keskkonnasõbraliku tootmisprotsessi tunnustus 2017 – Gelatex Technologies ja Redeem Nordics.

2018
Aasta keskkonnasõbralik ettevõte – FreshGO OÜ

2019
Aasta keskkonnasõbralik ettevõte – Estonian Cell

Vaata ka
aasta ettevõte
aasta keskkonnategu

Viited

Välislingid
https://www.keskkonnaauhind.ee/

Eesti aunimetused
Eesti keskkonna- ja looduskaitse
Laimiroheline

Laimiroheline on üks rohelistest värvitoonidest, laimi värvi kahkjas soojatooniline heleroheline värvus.

Pildid

Variatsioonid 
Veebivärv Lime hex-koodiga #00FF00 on üks 16 esimesena defineeritud veebivärvist, täpselt sama toon on aditiivse värvisünteesi (RGB-mudeli) primaarroheline (Green). See on terav ja ere tehislikuna mõjuv roheline, tumedam ja kromaatilisem laimi viljaliha värvusest. Lähedasem päris laimi värvusele on samuti ere, ent suurema kollase sisaldusega veebivärv Lemon lime, mõnikord ka nimega  Bitter lime või Lime.

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu järgi kannab laimirohelise nimetust lai valik toone, alates säravast rohekaskollasest üle murtud, keskmise või tumeda rohekaskollase ja helerohelise kuni särava kollakasroheliseni

Kasutamine 
Rahustava rohelise ja ergutava kollase omadusi ühendav, kerge ja õhulisena mõjuv laimiroheline on armastatud värvitoon sisekujunduses seinavärvina või kodutekstiilide puhul (rulood, mööblikangad jne), seda soovitatakse kasutada siiski vaid aktsentide andmiseks. Mõjub paremini loomulikus valguses, kunstvalguses võib näida fluorestseeruvana ja ärritavana.

Laimiroheline on olnud mitmel aastal moevärviks, nii et tänapäeval toodetakse ka laimirohelise korpusega kodutehnikat, majapidamis- ja kontoritarbeid, tekstiile, lemmikloomavarustust jne.

Vaata ka 
 šartröösroheline
 õunaroheline
 aniisiroheline

Viited 

Rohelised värvitoonid
Rahvusvaheline Punase Risti Komitee

Rahvusvaheline Punase Risti Komitee (inglise keeles International Committee of the Red Cross, prantsuse keeles Comité international de la Croix-Rouge, lühend ICRC) on humanitaarabiorganisatsioon, mis asub Šveitsis Genfis.

Organisatsioon kuulub vanima liikmena Rahvusvahelisse Punase Risti liikumisse.

Organisatsioon on kolmel korral saanud Nobeli rahuauhinna (1917., 1944. ja 1963. aastal).

Rahvusvahelised organisatsioonid
Tervishoiuorganisatsioonid
Nobeli rahuauhinna laureaadid
François

François on prantsuse mehenimi.

François I (1494–1547), Prantsusmaa kuningas
François II (1544–1560), Prantsusmaa ja Šotimaa kuningas

François d’Orléans (1935–1960), Prantsusmaa sõjaväelane, Orléansi hertsog

Mehenimed
Granaadiheitjate loend



A
 AT-4

B
 Brügger & Thomet GL06

C
 C-90 Instalaza

D
 Denel Y3

G
 GM-94
 Granaadiheitja Carl-Gustav

H
 Heckler & Koch GMW
 Heckler & Koch AG-C/GLM

M
 Milkor MGL
 Mk 19

P
 Pallad
 Pallad M
 Panzerfaust 3
 Panzerfaust 4
 PSRL-1
 Pvpj 1110

R
 RGP-40

S
 SIG GL 5040
 Skif

T
 Tüüp 10 (granaadiheitja)
 Tüüp 89 (granaadiheitja)
 Tüüp 96 (granaadiheitja)
Relvade loendid
Eisen (perekonnanimi)

Eisen on perekonnanimi.

Nime kandjaid
Cliff Eisen, kanada muusikateadlane (1952–)
Ferdinand Eisen, eesti õpetaja, kauaaegne Eesti NSV haridusminister  (1914–2000)
Johann Georg Eisen von Schwarzenberg, Torma kirikuõpetaja (1717–1779)
Matthias Johann Eisen, eesti rahvaluuleteadlane (1857–1934)
Olaf Eisen, eesti keemik (1920–1989)

Perekonnanimed
Luckhoff

Luckhoff on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas.

Luckhoff asutati 1892. aastal Koffiekuili farmi territooriumile.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Luckhoffi elanikest värvilisi 49,09%, mustanahalisi aafriklasi 46,15%, valgeid 3,89%, India või Aasia päritolu inimesi 0,68% ja teisi 0,19%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 77,17%, sotho keelt 11,33%, koosa keelt 7,55% ja inglise keelt 1,20%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Pistaatsiaroheline

Pistaatsiaroheline on roheline värvitoon, hele kuni keskmine kahvatu roheline, küpse pistaatsiapähkli tuuma värvus. Pistaatsiaroheline on jahedama tooniga kui laimi- või šartröösroheline, kromaatilisem salvei- või seladonirohelisest. Pistaatsiaroheliseks on kohati nimetatud ka šartröösirohelisega sarnanevat soojatoonilist rohelist, mis sarnaneb blanšeeritud pistaatsiapähklite värvusega.

Vahel on pistaatsiarohelist peetud ka mandliroheliseks, nende värvinimetuste kasutuses on palju kattuvust.

Pildid

Esinemine ja kasutamine 
E. F. Glocker kirjeldab oma mineraloogiaõpikus pistaatsiarohelisena (pistaziengrün) järgmisi mineraale: moldaviit, peridoot ehk krüsoliit, epidoodi erim pistatsiit.

C. F. Partington toob oma entsüklopeedias pistaatsiarohelise (pistachio green) etalonnäiteks haha (Somateria mollissima) isaslinnu rohelise kuklalaigu. "Werner's Nomenclature of Colours" toob näideteks pirnikoore, kiviriku lehed ja oliviinikristalli.

Värv on kasutusel seinavärvina sisekujunduses, selles toonis toodetakse tekstiile, lõngu, pabereid, majapidamistarbeid, tehnikat jne.

Koobalti- ja kroomisisaldusega rohelist pigmenti (Si4O10(OH)2Mg3 + Co3Ca + Cr2O) kasutatakse pistaatsiarohelise värvi saamiseks.

Vaata ka 
 mandliroheline
 õunroheline
 šartröösiroheline

Viited 

Rohelised värvitoonid
Steve Jones

Steve Jones (täisnimega John Stephen Jones; sündinud 24. märtsil 1944 Aberystwythis Walesis) on Briti geneetik ja teaduskirjanik, Londoni Kuningliku Seltsi liige. 

Ta lõpetas 1966. aastal kiitusega Edinburghi Ülikooli bakalaureusekraadiga zooloogias. Samas kaitses ta ka 1971. aastal doktorikraadi (PhD) ökoloogilises geneetikas. Doktoritöö käsitles vööttigude geneetikat. Seejärel töötas ta järeldoktorina Chicago Ülikoolis, kus uuris äädikkärbse geneetikat. Aastatel 1995–1999 ja 2008–2010 oli ta University College Londoni geneetika, evolutsioonibioloogia ja keskkonna osakonna juhataja; praegusel ajal samas inimgeneetika emeriitprofessor. 

Malakoloogide hulgas on Jones tuntud kui maailma parimaid spetsialiste, kuid laiemalt on ta tuntud eeskätt teaduse populariseerijana, kes on avaldanud hulk raamatuid ning pidanud raadios, televisioonis ja auditooriumi ees loenguid.

Praegu elab Jones Londonis Camdenis. Jonesi abikaasa on dokumentalist Norma Percy.

Tunnustus
1994 – Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind ("The Language of the Genes")
1996 – Michael Faraday auhind
1999 – Natural World Book Prize ("Almost Like a Whale")
2006 – Briti rahvusliku sekulaarse seltsi Irwini auhind
2011 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
2012 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

Teosed
1993 – The Language of the Genes. Flamingo
1993 – Genetics for Beginners. Icon Books (illustraator Borin Van Loor)
1996 – In the Blood: God, Genes and Destiny. HarperCollins
1999 – Almost Like a Whale: The Origin of Species Updated. Doubleday 
2000 – Darwin's Ghost: The Origin of Species Updated. Ballantine Books (USA-s)
2003 – Y: The Descent of Men. Flamingo
2006 – The Single Helix: A Turn Around The World Of Science. Little, Brown
2007 –  Coral: A Pessimist in Paradise. Little, Brown
2009 – Darwin's Island: The Galapagos in the Garden of the England. Little, Brown
2011 – The Darwin Archipelago: The Naturalist's Career Beyond Origins of Species. Yale University Press (USA-s)
2013 – The Serpent's Promise: The Bible Retold as Science. Little, Brown
2016 – No Need for Geniuses: Revolutionary Science in the Age of the Guillotine. Little, Brown
2017 – Evolution. Ladybird Books

Tõlked eesti keelde
2006 – Darwini vaim ehk peaaegu nagu vaal. Ajakohastatud "Liikide tekkimine". Tõlkinud Ain Raitviir, Indrek Rohtmets ja Mart Viikmaa, toimetanud Anu Sillaots, keeletoimetanud Anneliis Lember, Eda Posti ja Õie Kulter, kujundanud Jüri Dubov. Eesti Entsüklopeediakirjastus, 344 lk, ISBN 978-9985702567

Viited

Välislingid
Steve Jones. amazon.com
Steve Jones – Genetics of the Nature. Youtube, 8. juuli 2016 

Suurbritannia teaduskirjanikud
Geneetikud
Sündinud 1944
Johan Skytte auhind (Rootsi)

Johan Skytte auhind (ka Johan Skytte auhind politoloogias; rootsi keeles Skytteanska priset või Skytteanska priset i statsvetenskap) on Rootsi Uppsala ülikooli välja antav rahvusvaheline auhind politoloogia valdkonnas.

Auhind asutati 1994. Auhinda antakse välja aastast 1995.

Laureaadid
1995 Robert Alan Dahl
1999 Elinor Ostrom

Välislingid
Koduleht

Rootsi auhinnad
Politoloogia
Laaste Hoop

Laaste Hoop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Capricorni ringkonnas Polokwane vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Laaste Hoopi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,91%, valgeid 0,03%, India või Aasia päritolu inimesi 0,03% ja värvilisi 0,01%. Pedi keelt pidas emakeeleks 96,07% inimesi, tsonga keelt 1,23% ja suulu keelt 0,83%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Mandliroheline

Mandliroheline on roheline värvitoon, hele või kahvatu kergelt tuhm jahedatooniline roheline, mis sarnaneb mandlipuu rohelise vilja värvusega. Värvinime võidakse kasutada pistaatsiarohelise sünonüümina, nende värvinimetuste kasutuses on palju kattuvust. Ingliskeelse Merriam-Websteri sõnastiku järgi on mandliroheline raskesti defineeritav värv, kollaka tooniga roheline, mis on rohelisem ja heledam kui estragoniroheline, malahhiitrohelisest tuhmima tooniga ja vaseroosterohelisest kollakam. Prantsuskeelne värviportaal pourpre.com näeb mandlirohelist eelkõige heleda rohelisena.

Ajaloost 
Õrnrohelisi kangaid on moes olnud juba iidsetest aegadest, kuid värvinimetus vert amande ilmub esmakordselt 1856. aastal; selle loomine on omistatud õmblejanna Bernard-Jammèsile. Eristati tumedat ja heledat mandlirohelist. "Mandlivärvi" võib tähendada ka beeži või pruuni tooni, seepärast täpsustatakse muis keeltes sageli, et tegemist on rohelise värvitooniga: vert amande, almond green.

Pildid

Variatsioonid 
ISCC-NBS-i värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi võib mandliroheline (almond green, light almond green) olla hele, keskmine või tume kollakasroheline , või hoopis hallikasroheline .

Kunstitarvete tootja Cansoni Mi-Teintes' seeria pastellpaberi üks toone on vert amande 'mandliroheline' , eesti keelde on see tõlgitud helerohelisena.

Kasutamine 
Nimetust mandliroheline kohtab 1920. ja 1930. aastate Eesti ajakirjade moenõuannetes riietuse kontekstis. Moe kontekstis kasutatakse sõna tänapäevalgi.

Nagu pistaatsiaroheline ja laimirohelinegi on mandliroheline toon kasutusel kosmeetikas, sisekujunduses, kodutekstiilides ja rõivastuses, kodutehnika ja sõidukite värvusena.

Vaata ka 
 Pistaatsiaroheline
 Seladoniroheline

Viited 

Rohelised värvitoonid
Vabaduse orden

Vabaduse orden (ukraina keeles орден Свободи) on 2008. aastal asutatud Ukraina teenetemärk, mida antakse väljapaistvate teenete eest Ukraina suveräänsuse kindlustamisel, Ukraina ühiskonna konsolideerimisel, demokraatia arendamisel ning inimeste ja kodanike põhiseaduslike õiguste ja vabaduste kaitsmisel.

2019. aasta jaanuari seisuga on ordeni saanud 66 inimest, sealhulgas 21 välismaalast.

Vabaduse ordeni kavalere

2008 – Carl XVI Gustaf, Rootsi kuningas 
2009 – Borõss Oliinõk, luuletaja ja poliitik
2009 – Filaret, Kiievi Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku pea 
2009 – Valdas Adamkus, Leedu president
2009 – Atena-Svjatomõra Paško, luuletaja ja inimõigusaktivist
2010 – Nursultan Nazarbajev, Kasahstani president
2010 – Volodõmõr, Moskva patriarhaadi Kiievi ja kogu Ukraina metropoliit
2011 – Valdis Zatlers, Läti president
2012 – Borõss Paton (sündinud 1918), Ukraina Rahvusliku Teaduste Akadeemia president
2013 – Bartholomeos I, Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh
2013 – İlham Əliyev, Aserbaidžaani president
2014 – Leonid Kravtšuk, endine Ukraina president
2014 – Anders Fogh Rasmussen, NATO peasekretär
2015 – Dmõtro Pavlõtško, luuletaja, poliitik ja diplomaat
2015 – Boriss Nemtsov, Venemaa poliitik (sai autasu postuumselt)
2015 – George Soros, ameerika filantroop
2016 – Svjatoslav Vakartšuk, muusik ja poliitik
2016 – Ivan Martšuk, maalikunstnik, Ukraina rahvakunstnik
2016 – Igor Aleksandrov, teleajakirjanik (eluaastad 1956–2001; sai autasu postuumselt)
2016 – Vsevolod Stebljuk, sõjaväearst ja arstiteadlane
2016 – John McCain, ameerika poliitik
2017 – Refat Tšubarov, poliitik, Krimmitatari Rahva Medžlisi esimees
2017 – Joe Biden, Ameerika Ühendriikide asepresident
2017 – Volodõmõr Klõtško, poksija, olümpiavõitja
2017 – Vytautas Landsbergis, Leedu poliitik
2018 – Mustafa Džemiljev, poliitik, endine Krimmitatari Rahva Medžlisi esimees
2018 – Dalia Grybauskaitė, Leedu president
2019 – Tarass Petrõnenko, muusik ja luuletaja, Ukraina rahvakunstnik
 2022 - Boris Johnson

Viited

Välislingid 

Ukraina teenetemärgid
Gert Krestinov

Gert Krestinov (sündinud 2. augustil 1990 Tallinnas) on Eesti motosportlane, Andres Krestinovi poeg. Ta on 186 cm pikk ja kaalub 80 kg. Ta hakkas motosporti harrastama 1994. aastal oma isa juhendamisel. Teda on treeninud ka ameeriklane Jim Holley (2005–06) ning hollandlane John van den Berk.

Karjäär
Juunioride maailmameistrivõistlused 
 2002 21. koht 
 2003 12. koht 
 2004 2. koht 
 2006 2. koht  

Juunioride Euroopa meistrivõistlused
 2004 2. koht 
 2006 2. koht  

Saksamaa ADAC Junior MX Cupi sarjas 2004 meister (80 cm3). 2002 Saksamaa Motoliidu (DMSB) laste maailmameister kuni 12-aastaste ja kuni 16-aastaste vanuserühmas (80 cm3). EM-il 2005 16. koht (juunioride 125 cm3) ja 2006 87. koht (125 cm3). MM-il 2007 MX2 klassis 41., 2008 MX2 klassis 17. (Belgias Lommelis grand prix' etapivõit ning aasta lõpul aasta parima juuniori auhind – Jan de Grooti auhind) ja MX3 klassis 37., 2009 MX1 klassis 23. ja MX3 klassis 37., 2010 MX1 klassis 63., 2011 MX1 klassis 34., 2012 MX1 klassis 31., 2013 MX3 klassis 4. (Hollandis Valkenwaardis grand prix' etapivõit), 2014 MXGP klassis 35., 2015 MXGP klassis 34., 2016 MXGP klassis 36. ja 2017 MXGP klassis 49. koht.

Saavutused 
Gert Krestinov on kuulunud 2007–15 9 korda meesk MM-il ja 2012 meesk EM-il (4. koht) Eesti koondisse. Tulnud 1996–2015 11 korda moto- ja talimotokrossis Eesti meistriks ning 3 korda moto- ja talimotokrossis ja jäärajasõidus Eesti karika võitjaks. Saanud Suurbritannia meistrivõistlustel MX1 klassis 2017 2. ning 2012 ja 2015 3. koha.

Viited 

Eesti mootorrattasportlased
Sündinud 1990
Sirkka-Liisa Kivine

Sirkka-Liisa Kivine (sündinud 21. juuni 1977 Paide) on eesti kergejõustiklane ja Paavo Kivise vennatütar.

Ta lõpetas aastal 1995 Türi Keskkooli ja aastal 2002 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta alustas kergejõustikutreeninguid Tiina Toropi ja Mehis Viru juhendamisel. Aastatel 2002–2010 oli ta Ivo Kala õpilane.

Isiklikku 
Tema onu on endine kergejõustiklane ja spordiajakirjanik Paavo Kivine.

Viited

Välislingid 
Biograafia ESBL-is

Eesti kergejõustiklased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1977
Ely

Ely on linn Suurbritannias Cambridgeshire'i krahvkonnas. See asub Cambridge'ist umbes 23 km kaugusel kirdes ja Londonist 130 km kaugusel.

Linnas elab 20 256 inimest (2011).

Linna üks tähelepanuväärsemaid objekte on Ely katedraal.

Välislingid 
Koduleht

Suurbritannia linnad
Eda Laan

Eda Laan (sündinud 9. jaanuaril 1948 Nissis) oli Nõukogude Liidu ja Eesti NSV purilendur.

Ta lõpetas aastal 1966 Tallinna 2. Keskkooli.

Ta alustas purilendamist 1965. aastal ALMAVÜ Tallinna Lennuklubis. 

E. Laan kuulus aastatel 1972 kuni 1991 Nõukogud Liidu purilennu koondvõistkonda. Ta saavutas 1979. aastal Euroopa naiste 1. ametlikul FAI purilennu meistrivõistlustel mitmevõistluses  üldvõitja Monika Warstat (Ida-Saksamaa SDV, 7629 punkti)  järel teise koha, esindades Nõukogude Liitu (NSVL, 7623 punkti). ja esimesel võistluspäeval 131 km suletud marsruudil teise koha.

Isiklikku 
Tema abikaasa oli purilennuinstruktor  Illar Link.

Viited

Välislingid 
Biograafia ESBL-is
Eda Laan rahvusvahelised võistlustulemused 

Eesti purilendurid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1948
Rain Karlson

Rain Karlson (sündinud 19. veebruaril 1992 Tallinnas) on eesti poksija.

Ta lõpetas 2010. aastal Tallinna Ehituskooli ja 2016. aastal kehakultuuri erialal Tallinna Ülikooli. 

Harrastas aastatel 2001–2006 Eero Praksi käe all judot. Poksiga on tegelnud alates 2006. aastast (treenerid Aleksandr Jegorov ja Ervin Kade).

Ta oli kokku viiekordne Eesti meister aastatel 2010 ja 2012–2015 ning kuulus aastatel 2011–2015 Eesti koondisse. 

Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 

Olnud rahvusvahelistel võistlustel medalivõitjaid, sh sai 2012 ja 2013 Tamperes Tammer-turniiril ning 2013 ja 2014 Helsingis GeeBee-turniiril esikoha. Võitis 2012. aastal raskekaalus (kuni 91 kg) üliõpilaste maailmameistrivõistlustel esikoha ning sai sõjaväelaste Euroopa meistrivõistlustel teise ja Euroopa noorte meistrivõistlustel kolmanda koha.

Elukutselisena
Ta jätkas novembris 2016 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 10. november 2018) pidanud 6 kohtumist ning on võitnud 5 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ja kaotanud 1 (selle nokaudiga) kohtumise.

Tunnustused
2012 Eesti Akadeemilise Spordiliidu parim sportlane
2012–2014 Eesti parim poksija

Isiklikku
Tema vend on poksija Ainar Karlson.

Viited

Välislingid

Rain Karlsoni sporditulemused
Rain Karlson lehel BoxRec. Inglise keeles

Eesti poksijad
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1992
Paadrema vasallilinnus

Paadrema vasallilinnus (saksa keeles Padenorm) oli Läänemaal Hanila kihelkonnas kunagises Saare-Lääne piiskopkonnas asunud kindlustatud mõisamaja. Praegu jääb linnusekoht 1,5 km Paadrema külast edelasse.

Nimekujud

 1435 – Padenorm
 1478 – Padenorme
 XVII sajandi lõpp – Paderma

Paadrema algne eestikeelne nimi võis olla Paadenurme – sarnaselt näiteks Oonurmega (saksa Onorm) Ida-Virumaal, kusjuures "paade" tähendas paasi ehk paekivi. Ladina keeles on lähedased sõnad pater või padre, mis tähendavad isa paavsti või jumala tähenduses.

Asukoht ja paiknemine
Linnus asetses Paadrema jõest 1,5 km lõunas ja sellest omakorda 50 m lõuna pool voolab Sookalda kraav. Linnus asub u 2–3 m kõrguse künka otsas ja seda läbis ilmselt vana maanteetrass Varblast Karusele. Mõisa peahoone asetseb nurkadega põhiilmakaarte suundades. Oja asukoht on ilmselt kuigipalju muutunud, kuna voolab nüüd sirges magistraalkraavis.

Ajalugu
Mõis on XIV ja XV sajandil olnud Buxhövdenite lään.

1435. aastal on kohta esmakordselt mõisana mainitud.

1446. aastal siirdus valdus Üxküllide kätte ja püsis nende omanduses 1702. aastani.

1534. aastal olid Üxküllid pärast üht järjekordset Saare-Lääne piiskopkonna vaenust sunnitud Virtsu vasallilinnuse maha jätma ja mõnedel andmetel olevat Paadremas sealne mõisahoone siis kivist vasallilinnuseks välja ehitatud. Algselt olevat see olnud püstitatud kahekorruselisena, kuid pärast Põhjasõja-aegseid purustusi ehitati ühekorruseliseks ringi.

II maailmasõja järel jäi peahoone varemetesse ja 1968. aastal tõmmati selle kõrgemad säilinud müürid traktoriga maha. Varemete lõunapoolsest osast on leitud ka üks XVI sajandist pärit väike raidkivi. Baltisaksa ajaloolased on määratlenud mõisa peahoone linnuste hulka kuuluvaks.

Ehitus
Müürid on laotud pae- ja väiksema maakivi segatehnikas ning on umbes 1 meetri paksused. Ehitis oli loode-kagusuunaline ristkülikukujuline ja vähemalt kahekorruseline kivihoone. Loodekülje soklikorrusel on asunud ristvõlviga köetav kelder ja loodekülje läänenurga juures on jälgi kinnimüüritud väravaavast. Kirdekülje põhjanurga juures on vastu hoonekülge asetsenud nelinurkne kõrvalehitis.

Praegune seisukord
Mõisa peahoone kohal asetsenud vasallilinnusest on säilinud vundamendimüürid soklikorruse kõrguselt. Üksikud müürijupid ulatuvad ka kõrgemale, kuid kuna sadeveed on pealtpoolt mördi minema uhtunud, siis need varisevad tasapisi. Jälgi vallikraavidest ei ole märgata, kuid ilmselt on olnud mõisa ümber mõni tiik.

Viited

Eesti linnused
Lääneranna vald
Saare-Lääne piiskopkond
Haimre vasallilinnus

Haimre vasallilinnus (saksa keeles Heimar) oli kindlustatud mõisahoone Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Haimre külas Kasti vasallilinnusest 3 km läänes.

Nimekujud 
 1426 – Heymer

Saksakeelne "Heim" tähendab kodukohta, eestikeelset võimalikku algtähendust ei teata.

Asukoht ja paiknemine 
Mõis asetses põlise Tallinn-Pärnu maantee Velise-Märjamaa lõigu ääres.

Ajalugu 
1385 aasta paiku sattus Haimre valdus piiskop Winrich von Kniprode kaudu viimase sugulase Wilhelm I von Fahrensbachi kätte koos paljude teiste sealsete piiskopimõisatega. Piirkonnas olid XIII sajandil Lodede maad, kes aga piiskopi vastu mässu tõstmise tõttu maalt ordu abiga minema aeti ja valdused piiskopile enamjaolt tagastati. Fahrensbach oli Saare-Lääne piiskopkonna piiskopivalduste foogt ja pidas sealseid maid ja mõisaid ajapikku endale kuuluvaks ning ei andnud neid järgnevatele piiskoppidele enam tagasi. Fahrensbachi käes olevad mõisad (Haimre, Valgu, Purku-Järvakandi, Maidla, Vaimõisa, Telliste, Päädeva, Uugla) ümbritsesid ringina Kasti piiskopilinnust ning Haimrest kujunes Fahrensbachide valduste keskus, mis tõenäoliselt seetõttu ka linnusena välja ehitati.

1390 määrati kindlaks Velise ja Sulu mõisate vaheline piir. Sulu oli Haimre mõisa karjamõis. Haimres oli maade valdajaks tollal Claus Üxküll ja Sulul Kersten Kutslef.

1420 või 1426 aastast on teateid Haimre piiskopimõisast.

Tüli piiskoppide ja Fahrensbachide vahel toimus 1421–1427. Oma positsioonide kindlustamiseks kasutas Varsnbeck sõjajõudu, dokumentide võltsimist, valduste orduvasallidele pantimist ning isegi välispoliitilisi abinõusid. Piiskop pani Farensbachi kirikuvande alla ja kaebas paavstile Rooma. Fahrensbach oma kahe pojaga vastas sellele mereröövi ja kirikute rüüstamisega, ning ilmselt enamus mõisaid jäid ikkagi Fahrensbachide kätte.

1469. a jagas Dirick Farensbecke Haimre mõisa oma surnud nõbu laste vahel.

1563 redutseeriti Haimre Diedrich Fahrensbachi käest reetmise tõttu, kuid anti 1586 tema pojale tagasi ning mõis püsis perekonna käes kuni XVII sajandi alguseni.

XVIII sajandi lõpul ehitati XIX sajandil koostatud inventariseerimisaktide andmetel vana keskaegse linnuse müüridele uus mõisahäärber, mis 1905 aasta bolševike mässu käigus maha põletati.

Ehitus 
Tegemist oli paekivist ristkülikukujulise ja vähemalt kahekorruselise hoonega, mille nurgad paiknevad põhiilmakaarte suundades. Rahvapärimuse järgi kulgenud mõisakeldrist maa-alune käik Kasti linnuse poole. Mõisahoonest lõuna suunas asetsesid vanasti ka tiigid.

Praegune seisukord 
Vanast mõisahäärberist on säilinud soklikorruse müürid, pärast 1905 a. "revolutsioonis" põlemist seda erinevalt Kasti mõisast enam ei taastatud ja kõrgemad müürid on nüüdseks kokku kukkunud.

Viited 

Eesti linnused
Märjamaa vald
Saare-Lääne piiskopkond
Skilpadshek

Skilpadshek on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ramotshere Moiloa vallas. Skilpadshek asub Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Botswana piiril, seal on piiripunkt.

Skilpadshek tähendab afrikaani keeles "kilpkonna värav".

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Skilpadsheki elanikest mustanahalisi aafriklasi 97,34%, valgeid 1,06%, värvilisi 0,53% ja teisi 0,53%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 42,01% inimesi, koosa keelt 8,28%, tsonga keelt 8,28%, venda keelt 7,69%, pedi keelt 7,69% ja suulu keelt 5,92%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Patrick Bamford

Patrick James Bamford (sündinud 5. septembril 1993 Granthamis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib Inglismaa kõrgliiga klubis Leeds United. Kuigi ta mängib põhiliselt  ründaja positsioonil, võib ta täita ka ründava poolkaitsja rolli.

Ta alustas klubikarjääri Nottingham Forestis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2001. aastal. Hooajal 2011–12 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas. 2012. aasta jaanuaris liitus ta Chelseag, kuid klubi põhimeeskonda ta kordagi ei pääsenud. Aastatel 2012–2017 mängis Bamford laenul Inglismaa 1.–3. liigataseme klubides: aastatel 2012–2013 Milton Keynes Donsiga League One'is, hooajal 2013–14 Derby Countyga ja 2014–15 Middlesbrough'ga esiliigas, hooajal 2015–16 Crystal Palace'i ja Norwich Cityga ning hooajal 	2016–17 Burnleyga kõrgliigas. Hooajal 2014–15 lõi ta Middlesbrough' särgis esiliigas 17 väravat ja valiti sel hooajal kogu liiga parimaks mängijaks.

2017. aasta jaanuaris naasis Bamford Middlesbrough'sse, kuid samal hooajal jäi klubi Premier League'is eelviimaseks ja langes esiliigasse. Middlesbrough's mängis ta ka järgmisel hooajal.

2018. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Leeds Unitediga.

Välislingid 

Inglismaa jalgpallurid
Nottingham Forest FC jalgpallurid
Derby County FC jalgpallurid
Middlesbrough FC mängijad
Crystal Palace FC mängijad
Norwich City FC jalgpallurid
Burnley FC jalgpallurid
Leeds United FC jalgpallurid
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
Sündinud 1993
Kroondal

Kroondal on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas.

Kroondal on saanud alguse 1858. aastal rajatud misjonijaamast.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Haenertsburg

Haenertsburg on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Mopani ringkonnas.

Haenertsburg on asutatud 1886. aastal, kui piirkonnas leiti kulda.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Haenertsburgi elanikest valgeid 73,40%, mustanahalisi aafriklasi 25,89% ja värvilisi 0,71%. Inglise keelt pidas emakeeleks 52,13% inimesi, afrikaani keelt 23,05%, pedi keelt 16,67%, tsonga keelt 2,84% ja sotho keelt 1,06%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Pilgrim's Rest

Pilgrim's Rest (afrikaani keeles Pelgrimsrus) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Thaba Chweu vallas.

Pilgrim's Rest sai alguse 1873. aastal, kui piirkonnas leiti kulda. 1971. aastal kullakaevandamine piirkonnas lõppes. 1986. aastal kuulutati Pilgrim's Rest riiklikuks mälestusmärgiks. Uuesti alustati kullakaevandamist 1998. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pilgrim's Resti elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,38%, valgeid 4,82%, värvilisi 1,51% ja teisi 0,29%. Pedi keelt pidas emakeeleks 50,44%, sotho keelt 15,34%, svaasi keelt 13,48%, tsonga keelt 5,93%, suulu keelt 4,42%, afrikaani keelt 3,89%, inglise keelt 3,14% ja viipekeelt 1,69%.

Galerii

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
China Airlines

China Airlines (CAL) (hiina keeles 中華航空) on Taiwani rahvuslik lennufirma ning ka riigi suurim lennufirma. Selle peakorter asub Taipei Taoyuani rahvusvahelises lennujaamas, kust lennufirma teeb nädalas rohkem kui 1400 lendu (91 neist kaubalennud) 102 linna üle kogu Aasia, Euroopa, Okeaania ja Põhja-Ameerika. 2017. aastal vedas lennufirma rohkem kui 19 miljonit reisijat ja 5700 tonni kaupa. 

Lennufirma asutati 7. septembril 1959 ja lennufirma alustas lendudega 16. detsembril 1959. Lennufirma kodulennujaam on Taipei Taoyuani rahvusvaheline lennujaam. Lennufirmal on kokku 87 lennukit (sh kaubalennukid).

Lennufirma on ka SkyTeami liige.

Aasia lennufirmad
Taiwani ettevõtted
Mooi River

Mooi River (afrikaani keeles Mooirivier) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis uMgungundlovu ringkonnas, Mpofana valla halduskeskus.

Asula rajati 1852. aastal ja 1866. aastal sai nimeks Weston Nastali asumaa esimese kuberneri Martin Westi järgi. Praeguse nime sai Mooi River 1921. aastal.

Linna läbib Johannesburg–Durbani raudteeliin.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mooi Riveri elanikest mustanahalisi aafriklasi 91,6%, valgeid 3,6%, India või Aasia päritolu inimesi 3,5%, värvilisi 1,0% ja teisi 0,2%. Suulu keelt pidas emakeeleks 82,75% inimesi, inglise keelt 7,8%, afrikaani keelt 0,8%, sotho keelt 0,8% ja teisi keeli 7,85%.,,

Galerii

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Huang Hua

Huang Hua (hiina keeles 黄华, pinyinis Huáng Huá, sünninimi Wang Rumei; 25. jaanuar 1913 Zhili provints (tänapäeval Hebei provints) – 24. november 2000 Peking) oli Hiina Rahvavabariigi riigitegelane ja diplomaat.

Huang Hua õppis Yenchingi Ülikoolis. Hiina Kommunistlikku Parteisse astus ta 1936. aastal. Alates 1937. aasta oktoobrist töötas ta Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitees ja muudel olulistel ametikohtadel. Korea sõja ajal oli ta Hiina Rahvavabariigi esindaja rahuläbirääkimistel. Alates 1953. aastast oli ta Hiina Rahvavabariigi Välisministeeriumi Lääne-Euroopa ja Aafrika osakonna juhataja. 1960–1971 töötas ta Hiina Rahvavabariigi suursaadikuna Ghanas, Egiptuses ja Kanadas. Ta oli esimene Hiina Rahvavabariigi esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis.

3. detsembrist 1976 kuni 19. novembrini 1982 oli ta Hiina Rahvavabariigi välisminister.

Viited

Hiina poliitikud
Välisministrid
Diplomaadid
Sündinud 1913
Surnud 2000
Hunt (perekonnanimi)

Hunt on perekonnanimi, mis on levinud Eestis ja inglise keeleruumis.

Eestis on perekonnanime Hunt pandud 9 mõisavallas Pärnu-, Saare-, Tartu-, Viljandi- ja Võrumaal. Hiljem on võtnud Hundi-nimelised isikud endale uueks perekonnanimeks Allsaare, Heinsar, Kaljura, Põldur, Rohtsalu, Sillaste, Tammiste ja Vaopere. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Hunt Eestis 384 mehel ja 454 naisel. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Hunt Eestis 392 mehel ja 451 naisel. Perekonnanimede levikult oli Hunt meeste puhul 100. ja naiste puhul 97. kohal.

Nime kandjaid
Brigitte Susanne Hunt, eesti raadiosaatejuht, seltskonnategelane ja näitleja (1995–)
Helen Hunt, USA filminäitleja (1963–) 
Jeremy Hunt, Suurbritannia poliitik (1966–) 
Kadri Hunt, eesti muusik (1964–)
Karl Hunt, Vabadussõja veteran (1898–1984)
Malle Hunt, eesti merendusterminoloog (1960–)
Margus Hunt, eesti kettaheitja (1987–)
Marie Hunt, eesti pikaealine (1893–2000)
Martin Hunt, Eesti sõjaväelane (1915–1944)
Märt Hunt, eesti helilooja (1940–)
Peter Hunt, eesti ettevõtja (1952–)
Reinhold Hunt, eesti advokaat (1899–1964)
Richard Hunt, Ameerika Ühendriikide nukunäitleja (1951–1992)
Rimo Hunt, eesti jalgpallur (1985–) 
Stephen Hunt, Iirimaa jalgpallur (1981–)
Tiit Hunt, eesti zooloog ja loodusfotograaf (1961–) 
William Holman Hunt, inglise maalikunstnik (1827–1910)

Vaata ka
Unt

Inglise perekonnanimed
Mihkel Kallas

Mihkel Kallas (17. august 1824 Saaremaa, Leisi, Mäe talu – 31. mai 1896 Kaarma) oli köster-koolmeister Saaremaal, rahvaluulekoguja ja rahvusliku liikumise tegelane.

Elulugu 

Mihkel Kallas õppis Karja kihelkonnakoolis Carl Allase käe all. Abiellus tema õe Miina Wilhelmiinega, asudes 1843. aastast Kaarmale köstriks ja koolmeistriks.

Kallas võttis üle ka kohaliku laulukoori juhatamise ja osales Kaarma kihelkonnakooli uue hoone ehitamise juhtimises. Selles Kaarma köstrimajas sündisid perre lapsed: 1851. aastal Rudolf Gottfried Kallas (1851–1913), kellest kasvas kirikuõpetaja, tuntud rahvusliku liikumise tegelane ja viljakas kirjamees; tütar Ida, kes abiellus tuntud pedagoogi ja rahvusliku liikumise tegelase Carl Heinrich Niggoliga; poeg Eduard, kes lõpetas samuti Tartu ülikooli ja kuulus EÜSi, jõudis avaldada paar luulekogu, kuid suri noorelt; noorem tütar Wilhelmiine ehk Minni, kes abiellus Kaarma õpetajate seminari vanemõpetaja Johann August Kirotariga; ja Oskar Philipp Kallas (1868–1946), kellest sai rahvaluuleteadlane ja diplomaat, kes etendas olulist osa Eesti iseseisvuse sünnil.

Mihkel Kallas oli esimeste eestlaste seas, kes suutis oma kõigile kolmele pojale anda ülikooliharidust. Ta lõi ka ise rahvuslikus liikumises kaasa, kogudes rahvaluulet ning tehes kaastööd Perno Postimehele ja Eesti Postimehele. 1871. aastal korraldas ta Kaarma maalinnal esimese kohaliku laulupäeva. Kallas oli Kaarmal ametis üle poole sajandi, suri 1896. aastal ning on maetud Kaarma kalmistule.

Isiklikku 

Mihkel Kallase minia kirjanik Aino Kallas on teda kasutanud prototüübina jutustuses "Ants Raudjalg".

Eesti pedagoogid
Sündinud 1824
Surnud 1896
BP (täpsustus)

BP võib tähendada järgmist:
BP, rahvusvaheline naftakompanii
Before Present, ajaarvamisühik
...

bp (inglise base pair) märgib aluspaari
Richard Dawkinsi auhind

Richard Dawkinsi auhind (inglise keeles Richard Dawkins Award) on auhind, mida annab välja igal aastal Rahvusvaheline Ateistide Allianss väljapaistvale ateistile, kes on aidanud tõsta üldsuse teadlikkust nontheist life eluhoiaku kujunemisel.

Auhind on asutati 2003. aastal.

Laureaadid
2003 – James Randi 
2004 – Ann Druyan
2005 – Penn & Teller
2006 – Julia Sweeney
2007 – Daniel Dennett
2008 – Ayaan Hirsi Ali
2009 – Bill Maher
2010 – Susan Jacoby
2011 – Christopher Hitchens
2012 – Eugenie Scott
2013 – Steven Pinker
2014 – Rebecca Goldstein
2015 – Jerry Coyne
2016 – Lawrence Krauss
2017 – David Silverman
2018 – Stephen Fry

Viited

Auhinnad
SC

Sc võib tähendada järgmist:
skandiumi tähis
...
BI

BI võib tähendada järgmist:
...

Bi võib tähendada järgmist:
vismuti tähis
Verdeni kreis

Verden on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi pindala on 787,70 km². 31. detsembril 2017 elas seal 136 590 inimest. Sellega külgnevad (loodest ja päripäeva) Osterholzi, Rotenburgi, Heidekreisi, Nienburgi ja Diepholzi kreis, samuti Bremeni linn.

Geograafia 

Alleri jõgi siseneb kreisi idast ja suubub Weserisse kreisi keskel. Põhjas läbib Wümme jõgi kreisi territooriumi läänest itta. Kreisi lääneosa hõlmavad Bremeni metropolipiirkonna eeslinnad, näiteks Achimi linn.

Ajalugu 

Kreis pärineb kahest Amtist, Verdenist ja Achimist, mis loodi 1852. ja 1859. aastal. Pärast seda, kui Hannoveri kuningriigist sai Preisi kuningriigi osa, loodi neist kreisid, mis ühendati 1932. aastal. 1939. aastal anti kaks kreisi valda Bremenile, 1972. aastal liideti Thedinghausen (endine Braunschweigi kreisi eksklaav).

Linnad ja vallad 

Samtgemeinde Thedinghausen:
 Blender
 Emtinghausen
 Riede
 Thedinghausen1

1Samtgemeinde keskus

Viited

Välislingid 
 Kreisi koduleht

Alam-Saksi kreisid
Raivo Murd

Raivo Murd (20. detsember 1945 – 17. märts 2019) oli Eesti poliitik, Narva ja Narva-Jõesuu linnapea.

Ta lõpetas aastal 1966 Tallinna Polütehnikumi automaatika ja telemehaanikaaparatuuri tootmise erialal.

Tööelu
Murd töötas Kohtla-Järve rajooni ALMAVÜ komitee esimehena, Narva-Jõesuu sanatooriumi direktorina ja juhtis ühiskondlikus korras Virumaa Fondi. Samuti tegutses ta tegevdirektorina ettevõttes Tamme Auto (T.R.Tamme Auto OÜ, mille tütarfirma on OÜ Kiviõli Keemiatööstus).

Poliitiline tegevus
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu valimistel 1990. aastal esitati Raivo Murd kandidaadiks ühemandaadilises Narva valimisringkonnas nr 14 kolhoosidevahelise sanatooriumi "Narva-Jõesuu" töökollektiivi poolt, kuid ei osutunud valituks.

1993–1998 oli ta Narva linnapea (ajaloolises järjestuses 13.). Tema tagandamist põhjendati linnavolikogus asjaoluga, et Murd oli 1996. aastal garanteerinud 5 miljoni krooni suuruse laenu, mille INKO-Balti pangast võttis Soome firma Lamor, ületades väidetavalt volitusi. 1994–1996 ja 1997–1998 juhtis ta ka Eesti Linnade Liitu. 1996. aasta presidendivalimiste eel peeti Murdu üheks võimalikuks omavalitsuste presidendikandidaadiks.

Aastatel 2007–2013 oli ta Narva-Jõesuu linnavolikogu esimees, 2013–2014 Narva-Jõesuu linnapea ning 2014–2016 taas linnavolikogu esimees.

Sport
Valgevene NSV meistrivõistlusel sai Murd 4x100 meetri jooksus hõbemedali.

Tunnustus
 1997 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2017 Ida-Virumaa teenetemärk

Viited

Välislingid
 Suri endine Narva ja Narva-Jõesuu linnapea Raivo Murd ERR, 17.03.2018
 Erik Kalda Narva volikogu tagandas linnapea Murdi Postimees/Põhjarannik, 23. november 1998
 Rein Sikk Narvat juhivad Anatoli Paal ja Raivo Murd EPL, 30.10.1996
 Narva-Jõesuu Kolhoosidevaheline Sanatoorium 25-aastane (1986) Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 15, 1/4 ("Narva-Jõesuu Kolhoosidevaheline Sanatoorium 25-aastane. Intervjuu sanatooriumi juhataja Raivo Murruga.")

Eesti poliitikud
Narva-Jõesuu linnapead
Narva linnapead
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1945
Surnud 2019
Chris Brunt

Christopher Brunt (sündinud 14. detsembril 1984 Belfastis) on Põhja-Iirimaa jalgpallur. Ta on Inglismaa esiliiga klubi West Bromwich Albioni kapten.

Brunt on mitmekülgne mängija, kes mängib põhiliselt vasaku äärepoolkaitsja positsioonil, kuid võib mängida ka vasakkaitsja või ründava poolkaitsjana.

2001. aastal liitus ta Middlesbrough' akadeemiaga, kuid klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta kunagi. 2004. aasta märtsis läks ta laenule Inglismaa esiliiga klubisse Sheffield Wednesdaysse, kuid sõlmis pärast hooaja lõppu klubiga püsiva lepingu.

Alates 2007. aastast on Brunt mänginud West Bromwich Albionis, millest üheksa hooaega Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2008–09 valiti ta West Bromwich Albioni hooaja parimaks mängijaks.

Brunt kuulus Põhja-Iirimaa jalgpallikoondisse aastatel 2004–2017 ning lõi 65 mänguga kolm väravat.

Välislingid 

 Profiil West Bromwich Albion F.C. kodulehel

Põhja-Iirimaa jalgpallurid
Sheffield Wednesday FC jalgpallurid
West Bromwich Albion FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
Sündinud 1984
Mats Kirsel

Mats Kirsel (8. veebruar 1841 Paistu kihelkond Loodi vallas Laanel – 18. märts 1907 Jämejala vaimuhaigla) oli Eesti kooliõpetaja ja kirjamees, rahvusliku liikumise tegelane. Töötas pikalt Viljandi kihelkonnakooli juhatajana.

Elulugu 
Mats Kirseli isa, Paistu kiriku vöörmünder Hans Kirsel andis pojale hea hariduse, pannes ta aastateks 1855–1857 õppima Paistu kihelkonnakooli Hans Wühneri käe alla. Ta jäi esialgu Wühneri kõrvale abiõpetajaks ja selle siirdudes 1858. aastal Tarvastuse, sai vahepeal kihelkonnakoolmeistri eksami sooritanud Kirsel tema asemele. Paistus töötas Kirsel mõned talved, siirdudes 1860. aastal õpetajaks vastavatud Viljandi kihelkonnakooli, töötades seal 29 aastat (algul koolmeistrina ja alates 1862. aastast juhatajana). Kirsel viis Viljandi kihelkonnakooli heale tasemele, koolitades nii viiekümnest õpilasest kooliõpetajad.

Aktiivselt lõi Kirsel kaasa rahvuslikus liikumises. Ta oli Viljandi "Koidu" seltsi asutajaid ja esimene president, samuti laulujuhataja ning orelimängija. Kirsel oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi asutajaliige ja tegev Eesti Aleksandrikoolis. Ta tegi kaastööd Perno Postimehele, Eesti Postimehele ja hiljem Sakalale.

Kirsel oli kõrgelt hinnatud koolimees ja koorijuht, kuid tema 1887. aastal koos kuue ametivennaga koostatud kaebekiri tsaarivalitsuse koolipoliitika vastu viisid aga tema ametist vabastamisele 1890. aastal. Lõpuks tõsteti Kirseli pere ka ametikorterist välja. Kirseli elu läks allamäge, ta hakkas jooma ning lõpetas elupäevad Jämejala hullumajas 1907. aastal.

Kirjanduslik tegevus 
Mats Kirsel oli viljakas kirjamees, kelle poolt välja antud raamatute hulk ulatub neljateistkümneni. Ta alustas oma kirjanduslikku tegevust haledusjuttudega, nagu "Kannatliko Hirlanda luggo", avaldades oma lugude esimese kogumiku 1864. aastal pealkirja all "Essimenne Noor juttomees". Seejärel keskendus Kirsel saksa rahvakirjanike lugude mugandamisele kohaliku rahva jaoks, avaldades jutustusi võõraste valitsejate võimu all vaevlevate rahvaste ja orjade elust ning võitlusest oma rõhujate vastu. Seda suunda esindavad näiteks jutustused "Orjaelu", "Weodor ja Olga", "Willem Tell", "Peeter Suur ja pärisori. Jut pärisorjade wiletsusest Wenemaal".

Isiklikku 
Tema vend Hansust sai samuti kihelkonnakooli juhataja.

Mats Kirselil oli abikaasa Marie-Paulinega kuus last: Feliks (1872), Viktor (1876), Hilda (1878), Alfred (1883), Leonhard (1886) ja Herbert (1889).

Tema poja Alfredi tütre Miralda pojad Riho ja Hannes Altrov on tuntud muusikud.

Paistu kihelkonnakoolis õppis Mats Kirsel koos Mihkel Veskega.

Kirjandus 
 Hilja Torokoff. Mats Kirsel ja Viljandi kihelkonnakool. Eesti Pedagoogika ja kool. Nr 47, 1995.

Välislingid 
 "Paistu valla ajaloolisi isikuid: rahvusliku ärkamisaja hariduselu edendaja Mats Kirsel" Maaleht, 22. detsember 2012

Eesti õpetajad
Eesti Kirjameeste Seltsi liikmed
Sündinud 1841
Surnud 1907
Eesti karikavõistlused

Eesti karikavõistlused on Eestis korraldatavad spordivõistlused (karikavõistlused), kus selgitatakse individuaalselt või meeskondlikult mingi ala parim..

Eesti karikavõistlused jalgpallis
Eesti karikavõistlused jäähokis
Eesti karikavõistlused korvpallis
Eesti karikavõistlused võrkpallis
...

Vaata ka
Eesti meistrivõistlused
Eesti folkloristika aastapreemia

Eesti folkloristika aastapreemia on Akadeemilise Rahvaluule Seltsi ja Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali välja antav preemia folkloristile. Preemia eesmärk on tõsta esile preemia saamisele eelnenud aasta jooksul silma paistnud folkloristi tegevust.

Preemiat antakse aastast 2011.

Laureaadid
2011 Tiiu Jaago
2012 Madis Arukask
2013 Janika Oras
2014 Eda Kalmre
2015 Mare Kõiva
2016 Andreas Kalkun
2017 Reet Hiiemäe
2018 Anu Korb 
2019 Ülo Valk
2020 Piret Voolaid
2021 Asta Õim
2022 Mari Sarv

Viited

Eesti folkloor
Eesti auhinnad
Klimaatilised aastaajad

Klimaatilised aastaajad on looduskeskkonna klimaatilise komponendi aastase tsükli iseseisvad etapid, mida iseloomustab kliimatekke protsesside ja klimaatiliste nähtuste ühetüübilisus ning ühtne üldsuund. Neid etappe võib kokkuleppeliselt valida igasuguseid. Eestis jagatakse klimaatilisi aastaaegu keskmise õhutemperatuuri ja lumikatte esinemise järgi põhi- ja üleminekuaastaaegadeks. Kokku on Eestis kaheksa klimaatilist aastaaega, kevad, suvi, sügis ja talv ning nii sügise-talve kui ka talve-kevade vahel asuvad kaks üleminekuaastaaega.

Läved 
Eestis kasutatakse aastaaegade vahetegemiseks kolme kokkuleppelist aastaajapiiri:

 vee külmumistemperatuur 0 °C
 vegetatsioonitemperatuur +5 °C, mis on tähelepanekute alusel leitud piir, kus taimekasv reaalselt alguse saab.
 kokkuleppeline piir, ööpäeva keskmine üle 13 °C

Aastaajad 

 kevadtalv ehk eelkevad: lume sulamise periood, mis algab päevast, kui saavutavad ülekaalu sulailmad ja lumikatte paksus hakkab vähenema. Märgib ka aega, kui lumi on sulanud, kuid talvised ilmad tulevad ajutiselt tagasi.
 varakevad algab ajast, kui lumi on täielikult sulanud, ja lõpeb taimede vegetatsiooniperioodi algusega
 kevad ehk päriskevad algab taimede vegetatsiooniperioodiga, kui ööpäeva keskmine temperatuur tõuseb üle +5 °C
 suvi algab ööpäeva keskmise temperatuuri püsiva tõusmisega üle 13 °C
 sügis algab, kui ööpäeva keskmine temperatuur langeb püsivalt alla 13 °C, ning lõpeb taimede vegetatsiooniperioodiga
 hilissügis algab, kui ööpäeva keskmine temperatuur langeb püsivalt alla 5 °C, mis on ühtlasi taimede vegetatsiooniperioodi lõpp, ning lõpeb esimese ajutise lumikatte tulekuga
 eeltalv algab esimeste külmailmade ja ajutise lumikatte moodustumisega, millega vahelduvad sulailmad, ning lõpeb püsiva lumikatte moodustumisega.
 talv algab püsivate külmade tulekuga ja tavaliselt koos sellega ka püsiva lumikatte tekkimisega.

Klimaatilisi aastaaegu nimetatakse inglise keeles meteoroloogilisteks, mistõttu kasutatakse mõnikord tõlkeartiklites mainitud terminit vales tähenduses, kuid eesti keeles tähistavad meteoroloogilised aastaajad hoopis kokkuleppelist aasta jaotust täiskuude kaupa, mille abil on lihtne teha pikaajalist võrdlevat statistikat.

Lisaks klimaatilistele aastaaegadele eristatakse ka fenoloogilisi aastaaegu, kus aastaaegade piirid valitakse looduses esinevate muutuste ehk fenofaaside järgi. Need sündmused on lähedalt seotud ilmastiku muutustega ja käivad sageli klimaatiliste aastaaegadega üht sammu.

Ajalugu 
Klimaatilised aastaajad võeti Eestis kasutusele 1960. aastate alguses, et täpsemalt kirjeldada ilmastiku sesoonseid iseärasusi, kuigi Nõukogude Liidu uurijad olid teinud selliseks jaotamiseks ettepaneku juba varem. Neid aastaaegu kirjeldas Eesti NSV agrometeoroloogiline teatmik (1962), autoriteks Evald Maanvere ja Ants Raik. Klimaatiliste aastaaegade jaotus on omajagu subjektiivne, igaüks võib välja mõelda enda jaotused.

Vaata ka 

 aastaajad
 meteoroloogilised aastaajad
fenoloogilised aastaajad

Viited 

Aastaajad
Innere Stadt

Innere Stadt (eesti keeles 'siselinn') on Austria pealinna Viini vanalinn, mis moodustab linna 1. ringkonna. 2001. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud vanalinna piiritleb kirdes Doonau kanal ja kagus Viini jõgi. Viini ajaloolist keskust, mida ehib Püha Stefanuse katedraal, ümbritseb kaarjalt endise linnamüüri kohal Ringstraße puiestee.

Ajalugu

Enne 19. sajandi keskpaika moodustas peaaegu kogu Viini linna territooriumi praegune Innere Stadt.

Huviväärsused
 Albertina
 Burgtheater
 Graben
 Hofburg
 Kapuzinergruft
 Kärntner Straße
 Lutherische Stadtkirche
 Kunsthistorisches Museum
 Naturhistorisches Museum
 Maria am Gestade
 Maria-Theresien-Denkmal
 Maria-Theresien-Platz
 Palais Ephrussi
 Pestsäule
 Peterskirche
 Ruprechtskirche
 Schottenstift
 Stadtpark
Stephansdom
 Wiener Rathaus
 Wiener Rathausplatz
 Wiener Secessionsgebäude
 Wiener Staatsoper
 Virgilkapelle
 Parlamentsgebäude
 Justizpalast
 Viini ülikooli peahoone (saksa keeles Hauptgebäude der Universität Wien)
 Volksgarten

Vaata ka
Viini ringtee
Grazi siselinn

Välislingid

Viini ringkonnad
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Austrias
Fenoloogilised aastaajad

Fenoloogilised aastaajad on aastaaegade jaotamise viis elus- ja eluta looduses esinevate sesoonsete muutuste ehk fenofaaside järgi. Fenofaaside alguskuupäevade järgi saab moodustada fenoloogilise kalendri, mis on lähedalt seotud ilmastiku muutustega, kuid siiski ei ole fenoloogilised aastaajad päris samad mis klimaatilised aastaajad. Inglise keeles nimetatakse neid ökoloogilisteks aastaaegadeks.

Fenoloogiliste aastaaegade loend 

 Eeltalv algab esimese lume tulekuga
 talv saabub püsiva lumikatte tekkimisega, taimed on puhkeseisundis, loomade elutegevus aeglustub
 kevadtalv: püsiv lumikate, selged ilmad, tedre- ja metsisemängu aeg, künnivarese saabumine, tihaste laulmine, metsloomad elavnevad
 varakevad: lumi sulab, kasemahl jookseb, kask, sarapuu, sinilill õitsevad, talirukis hakkab kasvama
 kevad: algab vahtra õitsemahakkamisega, sel ajal õitseb enamik taimeliike ja puid, saabuvad rändlinnud, poegivad loomad
 suvi: algab õunapuude õitsemahakkamise, rukki loomise ja piiritaja saabumisega, lõpeb lehtede langemise ja esimeste öökülmadega
 südasuvi: algab pärast jaanipäeva pärna õitsemise ajal, kui ööpäeva keskmine temperatuur on üle 15 °C, valmivad suviõunad ja karusmarjad, lõpeb ilmade halvenemise, päevade lühenemise ja pimedate ööde tulekuga
 sügis: algab ilmade jahenemise ja öö pikenemisega. Sel ajal kogunevad ja lahkuvad rändlinnud, lehed värvuvad, koristatakse teravilju
 hilissügis: algab lehtede varisemise ning hanede ja luikede suurrändega, lõpeb talirukki kasv, koevad siig, lõhe ja meriforell, lõpeb esimese suure lume tulekuga

Erinevused Eestis 
Kui seada kindlate fenofaaside kuupäevad kaardile, ilmnevad teatud seaduspärad looduse arengus. Üldiselt liiguvad fenofaasid 3-6 päeva 100 km kohta, sõltudes muidugi ka keskmisest õhutemperatuurist. Faasid levivad lõunast põhja, kaldudes Läänemere temperatuuri või Pandivere kõrgustiku mõjul kirde või loode suunas. Kõrgustikel pidurdub fenoloogiline areng 1-3 päeva 100 meetri kohta, mida on eriti näha lume sulamise ajal. Fenoloogilise arengu kiiruse järgi eristub piirkonniti neli piirkonda: 1) Lõuna-Eesti, 2) Läänemere mõju all Lääne- ja Kesk-Eesti, 3) Lääne-Eesti saared, 4) Kirde-Eesti.

Lisaks piirkondlikele erinevustele uuritakse fenoloogiliste sündmuste muutust aastate lõikes. Nii on selgunud, et looduse kevadine ja suvine areng on viimase poolsajandi jooksul 2-5 päeva varasemaks nihkunud, kiirenedes eriti viimastel aastatel.

Vaata ka 
 aastaajad
 klimaatilised aastaajad
 meteoroloogilised aastaajad

Viited 

Aastaajad