joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Poolamägi

Poolamägi (ka Poolamäe park) on park Tallinnas Kesklinna linnaosas Juhkentali asumis aadressil Staadioni tänav 10.

Varem asus sellel kohal 19. sajandi algul rajatud roomakatoliku Apostlite Peetruse ja Pauluse kiriku Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse koguduse kalmistu. Kuna paljud siinsed katoliiklased olid poola rahvusest, hakati paika Poolamäeks kutsuma. 

Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse Koguduse kõige varasemas surmameetrikas on sissekanne 1803. aasta 25. augustist, kui maeti esimene lahkunu uuele Tallinna katoliku koguduse kalmistule sõjaväehospidali lähistel. 

Kalmistul asus Vene tsaari Poola-päritolu õukonnanõunik Josef Bahrynowsky ja tema abikaasa Antonina hauakabel. Väärikas ja elegantne, uusrenessanslike mõjutustega klassitsistlik kabelihoone paiknes kalmistu peatelje läänepoolses otsas. Kabel ja kõik kalmistu hauapiirded ja -tähised hävitati 1955. aastal, mil sinna hakati rajama spordi- ja puhkeala.

Kalmistule oli maetud palju sõjaväelasi, neist enamik Poola päritolu. Kuulsamatest isikutest, riiginõunik paruness Gabriele von Brinckmann (1790–1863), kes oli sündinud Lõuna-Saksa Baden-Württembergi väikese vürstiriigi Hohenlohe-Schillingsfürst-Waldenburgi printsessina ning abiellunud parun von Brinckmanniga ja riiginõunikud parun Johan Georg Gustav Kaulbars (1808–1883) ning D. Evald von Henning (1829–1890). Kokku maeti kalmistule umbes 800 inimest. Ala uuriti aastal 2021 arheoloogilistel kaevamistel. Maa sees on kabeli alusmüür ja selle krüpt siiani alles. 

Poolamäe kõrgendik oli lõuna- ja idaküljelt piiratud Härjapea jõe ning põhjaküljelt Tiigiveski tiigiga. Poolamäe ja ülejäänud Siselinna kalmistu vahel Herne tänav 28, kus praegu on 1926. aastal asutatud Tallinna Kalevi Tenniseklubi tenniseväljakud, voolas kuni 1930. aastate keskpaigani Härjapea jõgi. 

1913. aastal rajati Poolamäest Suur-Juhkentali tänava poole Tiigiveski jalgpalliväljak.

Kalmistu, mis oli küll juba 1930. aastatel osaliselt maha jäetud, likvideeriti ja hävitati 1950. aastate algul. 

Varem oli mägi suurem, kuid Poolamäe nõlva on kasutatud kruusa­auguna ja osa mäge on aja jooksul ära veetud. 2007. aastal kasvas pargis 11 nimetust puittaimi.

Galerii

Viited

Välislingid 
Carl-Dag Lige ja Oliver Orro, IGAVIKU PAIGAD KAASAEGSES LINNARUUMIS. Tallinna hüljatud kalmistud, lk 90–91. MUINSUSKAITSE 2007. AASTARAAMAT. Väljaandjad: Muinsuskaitseamet, Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, EKA Muinsuskaitse ja restaureerimise osakond. ISSN 1736-468X
Hävitatud roomakatoliku kalmistu ala tehakse korda, pealinn.ee, 10. mai 2021
Arheoloogid leidsid Kalevi spordihalli tagant Vene tsaari nõuniku kabeli, www.err.ee, 20.05.2021

Tallinna pargid
Juhkentali
Oscar Montelius

Gustav Oscar August Montelius (9. september 1843 – 4. november 1921) oli rootsi arheoloog, kes tegeles Euroopa esiaja uurimisega. Koos rootsi kultuuriajaloolase ja arheoloogi Hans Hildebrandiga töötas välja arheoloogias üldtunnustatud tüpoloogilise uurimismeetodi ja pani aluse Euroopa pronksi- ja rauaaja kronoloogilisele jaotusele.

Oscar Monteliuse medal
Pronksmedal tema mälestuseks asutati 1947. aastal. Medalit annab välja Rootsi muististekaitse ühing isikutele, kellel on arvestatavaid teeneid arheoloogilise uurimistöö arendamises, muististe kaitsmisel või arheoloogilises-museaalses töös. Eeskirja järgi pidi medalit välja antama 1947. aastast iga kahe aasta järel, kuid esimene medal anti välja alles 1952. aastal (selle sai norra arheoloog Haakon Shetelig) ja teine medal 1962. aastal (selle sai Rootsi kuningas Gustaf VI Adolf).

Viited

Arheoloogid
Rootsi riigiantikvaarid
Uppsala Ülikooli vilistlased
Sündinud 1843
Surnud 1921
Ēvele kirik

Ēvele kirik on luteri kirik Lätis Ēveles. See on Ēvele kihelkonnakirik.

Esimene kirik rajati Ēvele mõisa juurde aastal 1562; esimene kirikuõpetaja oli mõisaomaniku Pärnust saabunud vend Melchior Höweln. Toonane puitkirik ei jäänud aga püsima: uus kirikuhoone tuli püstitada nii aastal 1669 kui ka aastal 1739.

Kuni aastani 1745 oli seal kirikuõpetajaks Jakob Lange.

Praegust kirikuhoonet ehitati aastatel 1814–1821. Uue kiriku esimene õpetaja oli Anton Georg Bosse, kes maalis ka esimese altarimaali. Aastal 1870 tehti kirikus põhjalik remont ja kirik pühitseti uuesti; kirikut remonditi ka aastail 1902–1904. Aastal 1874 annetati kirikule nüüd kunstimälestisena kaitse all olev orel.

Kiriku juures asuvad Otto von Mecki kabel (valmis tõenäoliselt aastal 1739) ja konfirmantide maja aastast 1901.

Viited

Välislingid 

Ēvele kihelkond
Läti kirikud
Burtnieki piirkond
Strenči kirik

Strenči kirik on kirik Lätis Strenčis aadressil Baznīcas ielā 2, aga koguduse ametlik aadress on Baznīcas ielā 5..

Algselt kasutas Strenči raudteejaama juurde tekkinud asula rahvas Ēvele kirikut. Aastal 1900 alustas Ēvele kihelkonna õpetaja Reinhold Meier korjandust asulasse oma kiriku rajamiseks, ühtlasi eraldas ta sealse koguduse tarbeks kihelkonnale kuulunud majandushoone. Uus kirik valmis aastal 1907 rahvusromantilise ehitisena, millel on juugendstiili elemente. Algne puidust hoone ehitati aastal 1936 põhjalikult ümber; kirikuhoone värviti valgeks jauue ilme sai kirikutorn.

Kirik allus aastani 1934 Ēvele kihelkonnale, seejärel moodustati aga Strenči oma kogudus.

Kiriku orel valmistati aastal 1900 Tallinnas.

Viited

Välislingid 

Fotod kirikust

Ēvele kihelkond.
Läti kirikud
Strenči piirkond
Soshanguve

Soshanguve on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

Soshanguves asub kaks Tshwane Tehnikaülikooli (Tshwane University of Technology) üheksast kampusest.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Soshanguve elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,17%, värvilisi 0,28%, India või Aasia päritolu inimesi 0,12%, valgeid 0,07% ja teisi 0,36%. Pedi keelt pidas emakeeleks 28,20% inimesi, tsvana keelt 16,70%, tsonga keelt 15,05%, suulu keelt 13,58%, sotho keelt 8,03%, ndebele keelt 6,77%, venda keelt 2,62%, svaasi keelt 2,37%, inglise keelt 2,02%, koosa keelt 1,86%, afrikaani keelt 0,61%, viipekeelt 0,35% ja teisi keeli 1,84%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Härgmäe kirik

Härgmäe kirik on endine luteri kirik Lätis Härgmäel. See oli Härgmäe kihelkonnakirik.

Omuļi kihelkond moodustati aastal 1513; hiljem hakkas see kandma Härgmäe kihelkonna nime. Algne puidust kirik oli pühendatud Annale. Sealne kivist kirikuhoone rajati aastal 1763. Hoone sai esimeses maailmasõjas kannatada, ent taastati aastal 1920.

Kirik oli lihtne hoone madalama altariosaga. Seda kattis sindelkatus. Tornikiiver oli barokne. Seal asusid orelimeister Herbert Kolbe valmistatud orel ja Frankfurdi maalikunstniku Otto Donner von Richteri altarimaal.

Viimane jumalateenistus peeti kirikus septembris 1944. Järgnes Punaarmee pommitajate rünnak Härgmäele, mille käigus kirik maha põles.

Viited

Välislingid 

Härgmäe kihelkond
Läti kirikud
Valka piirkond
Mabopane

Mabopane on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

Mabopane on asutatud 1959. aastal.

Mabopane kuulus aastatel 1977–1994 Bophuthatswana bantustani koosseisu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mabopane elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,25%, värvilisi 0,37%, India või Aasia päritolu inimesi 0,11%, valgeid 0,10%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 58,78% inimesi, pedi keelt 9,88%, tsonga keelt 8,52%, suulu keelt 5,63%, ndebele keelt 3,97%, sotho keelt 3,91%, inglise keelt 2,36%, svaasi keelt 1,28%, koosa keelt 1,26%, venda keelt 1,19%, viipekeelt 0,46%, afrikaani keelt 0,42% ja teisi keeli 2,32%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Booking.com

Booking.com on reisisait ja metaotsingu-mootor majutuse leidmiseks. Veebilehte haldab selle omanik ja peamine tuluallikas, USA päritolu ettevõte Booking Holdings. Booking.com'i peakorter asub Amsterdamis.

Saidil on võimalik majutust broneerida 28 889 846 majutusasutuses, mis asuvad 229 maa 137 971 asukohas. Iga päev broneeritakse saidi kaudu 1 550 000 ööbimist. Veebilehte saab sirvida 9 eri keeles

Viited

Hollandi ettevõtted
Veebisaidid
1996
Ga-Rankuwa

Ga-Rankuwa on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ga-Rankuwa elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,16%, värvilisi 0,34%, India või Aasia päritolu inimesi 0,14%, valgeid 0,10% ja teisi 0,27%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 69,20% inimesi, pedi keelt 8,17%, tsonga keelt 4,21%, suulu keelt 3,82%, inglise keelt 3,81%, sotho keelt 2,95%, ndebele keelt 2,15%, venda keelt 1,36%, koosa keelt 1,03%, svaasi keelt 0,70%, afrikaani keelt 0,56%, viipekeelt 0,35% ja teisi keeli 1,70%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Daveyton

Daveyton on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Daveytoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,54%, India või Aasia päritolu inimesi 0,29%, värvilisi 0,26%, valgeid 0,08% ja teisi 0,82%. Suulu keelt pidas emakeeleks 37,17% pedi keelt 13,35%, koosa keelt 11,79%, sotho keelt 10,52%, tsonga keelt 9,53%, tsvana keelt 5,29%, ndebele keelt 3,97%, inglise keelt 2,39%, svaasi keelt 1,51%, venda keelt 1,18%, afrikaani keelt 0,53%, viipekeelt 0,41% ja teisi keeli 2,35%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Bronkhorstspruit

Bronkhorstspruit on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

Bronkhorstspruit on asutatud 1905. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bronkhorstspruiti elanikest valgeid 66,40%, mustanahalisi aafriklasi 25,48%, India või Aasia päritolu inimesi 4,95%, värvilisi 2,63% ja teisi 0,56%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 65,74% inimesi, inglise keelt 10,25%, ndebele keelt 4,07%, suulu keelt 3,85%, pedi keelt 2,84% sotho keelt 2,36% ja tsvana keelt 2,30%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Schönefeld

Schönefeld on vald Saksamaal, Brandenburgi liidumaa Dahme-Spreewaldi kreisis. Schönefeld piirneb Berliini kaguosaga. Piirkonnas asub Berliini Schönefeldi lennujaam.

Viited
Saulsville

Saulsville on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Saulsville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,11%, värvilisi 0,19%, valgeid 0,15%, India või Aasia päritolu inimesi 0,08% ja teisi 0,48%. Pedi keelt pidas emakeeleks 45,10% inimesi, tsonga keelt 15,48%, suulu keelt 7,03%, tsvana keelt 6,93%, venda keelt 6,70%, sotho keelt 6,02%, koosa keelt 3,64%, ndebele keelt 3,17%, svaasi keelt 1,91%, inglise keelt 1,43%, afrikaani keelt 0,64%, viipekeelt 0,25% ja teisi keeli 1,70%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Zithobeni

Zithobeni on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zithobeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 97,19%, värvilisi 1,06%, India või Aasia päritolu inimesi 0,17%, valgeid 0,04% ja teisi 1,54%. Ndebele keelt pidas emakeeleks 29,61% inimesi, suulu keelt 27,94%, pedi keelt 13,22%, sotho keelt 5,90%, svaasi keelt 5,16%, tsonga keelt 5,03%, tsvana keelt 2,50%, inglise keelt 2,03%, afrikaani keelt 1,90%, koosa keelt 1,79%, venda keelt 0,87%, viipekeelt 0,15% ja teisi keeli 3,90%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Wangerooge

Wangerooge on üks 32-st Friisi saarest Põhjameres. See on ka vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Friisimaa kreisis. Valla pindala on 7,94 km². 31. detsembril 2015 elas seal 1304 inimest.

Wangerooge on üks Ida-Friisi saartest. See on idapoolseim ja väikseim asustatud saartest selles rühmas (mõnedel andmetel on väikseim Baltrum) ja ainus, mis kuulus aastatel 1815 kuni 1947 ajaloolisse Oldenburgi kreisi, samas kui Borkum, Juist, Norderney, Baltrum, Langeoog ja Spiekeroog kuulusid alati Ida-Friisimaa krahvkonda. Eriti suviti mahutab saar rohkem kui 7000 külastajat päevas.

Wangerooge on Spiekeroogist eraldatud Harle väinaga.

Saar on turiste ligitõmbav randade, erinevate puhkevõimaluste ja lõõgastava õhkkonna tõttu. Saare lööklause, mis on nähtav märgil sadamas, toonitab seda: "Jumal lõi aja, kuid ta pole kunagi maininud kiirust". Iga-aastane rannavolle turniir, tavaliselt augusti alguses, on üks peamisi vaatamisväärsusi suviti, ja see on muutnud üldist muljet, et saar on erakordselt ahvatlev vanematele inimestele ja noortele peredele. Lisaks meelitavad nooremaid inimesi purjelauasõit, lohesurf ja lainelauasõit.

Lõõgastava õhkkonna tagamiseks on autod saarel keelatud. Saarele saab laevaga Harlesielist või sinna saab lennukiga lennuvälja kaudu, millel on regulaarühendused Harlesielist, Bremenist või Hamburgist. Praamid väljuvad iga päev erinevatel aegadel sõltuvalt loodetest. Nagu enamikul Ida-Friisi saartel, ühendab väike kitsarööpmeline raudteeliin, Wangerooge saare raudtee, sadamat peamise külaga.

Seoses ajalooliste paikade ja muude huvipakkuvate kohtadega on saarel üks tegutsev tuletorn, üks vana tuletorn ja Läänetorn. Kuna saar tervikuna liikus püsivalt idasuunas, kuni sajand tagasi merekaitsed ehitati, siis kaotati vanad hooned järk-järgult merele. Läänetorn ehitati 1597. aastal ja oli algselt saare idaosas.

Wangerooge on tuntud ka ajaloolise Teise maailmasõja B-17 Flying Fortress kokkupõrke, või pigem kaksikkokkupõrke kohana. Pommirünnaku ajal Hamburgile vana-aasta õhtul 1944 ründasid kodupoole lendavat B-17 eskadroni Saksa hävitajad. Olles tihedas formatsioonis, tulistati üks lennuk alla ja see puutus kokku lennukiga tema all. Üks piloot suutis kaks lennukit kontrolli alla saada ja juhtis need hädamaandumiseks tagasi Saksamaa ranniku suunas. Sel ajal kirjeldati kahte kokkuliitunud õhusõidukit kiilina, kui ühe lennuki pall-torn oli haakunud teise šassiisse. Enamik meeskonnast lasti välja, kuid kaks jäid ja tegid eduka hädamaandumise põllule.

Wangerooges on lennuväli.

Vaata ka 
 Ida-Friisi saared

Viited

Välislingid 
 www.wangerooge.de

Alam-Saksi vallad
Friisi saarte saared
Saksamaa saared
Ida-Friisi saared
Friisimaa kreis
Reiger Park

Reiger Park (afrikaani keeles Reigerpark) on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

Reiger Park on asutatud 1963. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Reiger Parki elanikest mustanahalisi aafriklasi 51,66%, värvilisi 46,62%, India või Aasia päritolu inimesi 0,87%, valgeid 0,33% ja teisi 0,52%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 43,12% inimesi, koosa keelt 13,41%, pedi keelt 12,60%, sotho keelt 7,29%, inglise keelt 7,24%, suulu keelt 7,01% ja tsonga keelt 2,90%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Duduza

Duduza on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

Duduza on asutatud 1964. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Duduza elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,94%, värvilisi 0,39%, India või Aasia päritolu inimesi 0,20%, valgeid 0,07% ja teisi 0,41%. Suulu keelt pidas emakeeleks 64,69%, sotho keelt 16,16%, koosa keelt 5,81%, pedi keelt 2,62%, tsvana keelt 2,23%, inglise keelt 1,90% ja ndebele keelt 1,80%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
KwaThema

KwaThema (ka Kwa-Thema) on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

KwaThema on asutatud 1951. aastal.

Alates 2000. aasta detsembrist ei ole KwaThema enam iseseisev haldusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli KwaThema elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,20%, värvilisi 0,26%, India või Aasia päritolu inimesi 0,16%, valgeid 0,11% ja teisi 0,27%. Suulu keelt pidas emakeeleks 55,61% inimesi, koosa keelt 8,52%, sotho keelt 7,71%, pedi keelt 7,68%, tsvana keelt 6,03%, ndebele keelt 4,24%, tsonga keelt 2,96%, inglise keelt 2,45% ja svaasi keelt 2,02%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Elsburg

Elsburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

Asula on rajatud 1887. aastal, linnaõigused sai 1957. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elsburgi elanikest valgeid 70,71%, mustanahalisi aafriklasi 22,34%, värvilisi 3,76%, India või Aasia päritolu inimesi 2,74% ja teisi 0,47%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 64,98%, inglise keelt 16,16%, suulu keelt 4,61%, sotho keelt 2,21%, pedi keelt 1,89% ja koosa keelt 1,65%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Trikāta kirik

Trikāta kirik on luteri kirik Lätis Trikātas. See on Trikāta kihelkonnakirik.

Hoone on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis. Ka kiriku altar, kantsel ja Kristust kujutav reljeef on riikliku kaitse all olevad kunstimälestised.

Ajalugu 
Arvatakse, et esimene kirik rajati Trikātasse juba aastal 1224, nõnda on tegemist Läti alade ühe vanima kirikuga. Aastal 1225 külastasid Trikātat Wilhelm Modenast, piiskop Albert, Sēlija piiskop Lambert ja Läti Henrik. Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas on mainitud, et kui Johann I von Lunen suri, olid kirikud ehitatud Volmarisse, Astijärvele, Võnnusse ja Trikātasse. Kirik on rajatud vanasse hiiepaika.

Aastal 1695 ehitati kirikuhoone ümber, selle portaalile lisati Karl XI monogramm. Aastal 1698 põles kiriku puidust osa maha. Aastal 1725 alustati kirikuhoone taastamist, ühtlasi rajati selle juurde kohalike mõisnike tarbeks ka kalmistu, mille ümber ehitati aastal 1775 kivist piirdeaed.

Aastal 1858 palkas Jaunbrenguļi mõisa omanik Nikolaus Johann von Transehe ehitusmeistri Mārcis Sārumsi, et see ehitaks kirikule uue uusgooti stiilis torni, mis valmis aastal 1859. Kiriku oreli valmistas Erfurdi orelimeister August Martin aastal 1867, kell valati Bochumis aastal 1875. Altari lasid valmistada Tiepole mõisa omanikud Torklused aastal 1896.

Aastal 1924 kirikut remonditi. Aastal 1938 võeti käsile uus remont, mille käigus uuendati kiriku interjööri. Töid juhatas arhitekt Pauls Kundziņš.

Esimene teadaolev kirikuõpetaja oli Johann von Schedingen, kes oli sealne pastor aastal 1507. Esimene teadaolev luteri pastor oli Michael Burchard, kes oli seal kirikuõpetaja aastal 1567.

Viited

Välislingid 

Infot kiriku kohta; fotod

Trikāta kihelkond
Läti kirikud
Beverīna piirkond
Boipatong

Boipatong on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Sedibengi ringkonnas Emfuleni vallas.

Boipatong on asutatud 1955. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Boipatongi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,31%, värvilisi 0,26%, India või Aasia päritolu inimesi 0,14% ja teisi 0,19%. Sotho keelt pidas emakeeleks 53,12%, koosa keelt 15,63%, suulu keelt 14,48%, pedi keelt 4,79%, tsvana keelt 2,50%, tsonga keelt 2,26% ja afrikaani keelt 1,50%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Evaton

Evaton on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Sedibengi ringkonnas Emfuleni vallas.

Evaton on asutatud 1904. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Evatoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,19%, värvilisi 0,40%, valgeid 0,09%, India või Aasia päritolu inimesi 0,07% ja teisi 0,26%. Sotho keelt pidas emakeeleks 60,71%, suulu keelt 19,51%, koosa keelt 7,23%, tsvana keelt 2,77%, tsonga keelt 1,68%, inglise keelt 1,44%, afrikaani keelt 1,23% ja viipekeelt 1.08%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Jüri Vips

Jüri Vips (sündinud 10. augustil 2000) on eesti autosportlane. 

2018. aastal liitus Vips Red Bulli vormelitiimi noorteprogrammiga. Samal aastal lõpetas ta Euroopa F3 meistrivõistlused neljandana.

2019. aastal lõpetas Vips FIA F3 meistrivõistlused neljandana ning osales Suncity Group F3 Macau Grand Prix võistlusel, mille lõpetas teisena. Tegi ühe sõidu ka Super Formula sarjas.

2020. aastal osales Vips FIA F2 meistrivõistlustel, kus lõpetas kuueteistkümnendana. FIA sertifitseeritud vormeli Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta 8. koha. 

2021. aastal lõpetas Vips FIA F2 meistrivõistlused kuuendana.

2022. F2 Red Bulli juuniori tiimi sõitja.

2019 
2019. aastal võistles Vips FIA Vormel 3 meistrivõistlustel Hitech Grand Prix ridades, saavutades sarja kokkuvõttes neljanda koha. Vips võitis hooajal kokku kolm etappi – põhisõidud Austrias Spielbergis, Suurbritannias Silverstones ning sprindisõidu Venemaal Sotšis. 28. oktoobril 2019 võistles ta Jaapani Super Formula sarja hooaja viimasel etapil Mugeni meeskonnas. Aasta lõpus osales Vips mainekal Macau GP-l, võites kvalifikatsioonisõidu ning lõpetades põhisõidu teisena, mis on eestlaste kõrgeim positsioon Macaus.

2020 
Vips sõlmis lepingu Mugeni meeskonnaga 2020 Super Formula hooajaks, ent jäi eemale kahest esimesest etapist koroonapandeemia tõttu. 21. augustil 2020 teatati, et Vips sõlmis lepingu Vormel 2 meeskonnaga DAMS, kus ta asendab selga vigastanud Sean Gelaeli. 13. septembril jõudis Vips esimese eestlasena Vormel 2 sarjas poodiumile, saavutades Mugello rajal peetud sõidus kolmanda koha. 12. novembril 2020 teatati, et Vips sai Vormel 1 varusõitjaks. Vips osales detsembris Red Bulli vormel-1 masinaga Abu Dhabis noorte sõitjate testsõidul, saavutades kuuenda koha.

2021 
15. jaanuaril 2021 teatati, et Vips sõidab Vormel 2 täishooaja Hitech Grand Prix tiimis. Hooaja avavõistlus Bahreinis ebaõnnestus ning etapilt punkte teenida ei õnnestunud. 2021. aasta esimesed punktid Vormel 2 sarjas teenis Vips hooaja teisel etapil Monte Carlos, kui lõpetas esimese sprindisõidu viienda kohaga, teenides kaks lisapunkti võistluse kiireima ringi eest. Päev hiljem lõpetas Vips teise sprindisõidu küll neljandana, kuid tõusis pärast meeskonnakaaslase Liam Lawsoni diskvalifitseerimist kolmandaks. 

5. juunil võitis Vips esimese eestlasena etapi Vormel 2 sarjas, olles parim Bakuu teises sprindisõidus. Järgmisel päeval toimunud põhisõitu alustas Vips teiselt kohalt, kuid möödus juba stardis meeskonnakaaslasest Liam Lawsonist ning võitis ka selle võistluse, tõustes sarja kokkuvõttes neljandale kohale.

Tulemused 

* Ei sõitnud piisavalt sõite, et saada tulemust kirja

** Osales külalisvõistlejana

*** Hooaeg kestab

Viited

Välislingid 

 "Vips saab kihutada Jaapani Super Formula sarjas, kust on üks samm F1 autosse" ERR, 21. oktoober 2019
 "Red Bull lõpetas Jüri Vipsiga lepingu" ERR, 28. juuni 2022

Eesti autovõidusõitjad
Sündinud 2000
Elena Malõgina

Elena Malõgina (sündinud 27. mail 2000 Peterburis) on Venemaalt pärit Eestit esindav tennisist.

Tema parim koht WTA edetabelis on 416. (25. aprill 2022). Parim koht paarismängus on 389. (11. juuli 2022).

Tema isa on sündinud Narvas.

Viited

Välislingid
 Elena Malõgina andmed WTA Touri ametlikul kodulehel (inglise keeles)

Eesti tennisistid
Sündinud 2000
Natalja Behtereva

Natalja Petrovna Behtereva (vene keeles Наталья Петровна Бехтерева; 7. juuli  1924 Leningrad, Nõukogude Liit  – 22. juuni 2008 Hamburg, Saksamaa) oli vene neurofüsioloog, professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia (1991. aastast Venemaa Teaduste Akadeemia) akadeemik (1981). 

Ta oli neuroloog Vladimir Behterevi lapselaps ja füsioloog Vsevolod Medvedevi abikaasa. Ta kaitses meditsiinidoktori kraadi 1959. aastal. Aastatel 1970–1990 oli ta NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia Eksperimentaalse Meditsiini Instituudi direktor. 1992. aastast töötas ta Venemaa Teaduste Akadeemia Inimaju Instituudis uurimisrühma juhina.

Tunnustus

1970 – valiti NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
1974 – valiti Austria Teaduste Akadeemia välisliikmeks
1975 – valiti NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia (1992. aastast Venemaa Meditsiiniteaduste Akadeemia) akadeemikuks
1985 – NSV Liidu riiklik preemia (inimese peaaju füsioloogia alusuuringute eest)
1990 – valiti Soome Teaduste Akadeemia välisliikmeks
1997 – Venemaa Teaduste Akadeemia Behterevi-nimeline kuldmedal 

Venemaa füsioloogid
NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1924
Surnud 2008
Artur Valdman

Artur Viktorovitš Valdman (vene keeles Артур Викторович Вальдман; 17. oktoober 1924 Leningrad, Nõukogude Liit  – 16. september 1990) oli vene arstiteadlane (farmakoloog), professor, NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia akadeemik (1982), Vene NFSV teeneline teadustegelane.

Valdman kaitses 1950. aastal meditsiinikandidaadi väitekirja narkootikumide mõjust  reflektoorsele reaktsioonile. Doktorikraadi kaitses ta 1957. aastal.  1965. aastal valis  meditsiiniteaduste akadeemia Valdmani korrespondentliikmeks. Aastatel 1979–1990 juhtis ta Farmakoloogia Teaduslikku Uurimisinstituuti. 

Ta on maetud Trojekurovo kalmistule.

Venemaa farmakoloogid
NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1924
Surnud 1990
Ruben Orbeli

Ruben Abgarovitš Orbeli (vene keeles Рубен Абгарович Орбели; 7. veebruar (vkj 26. jaanuar) 1880 Naxçıvan, Jerevani kubermang, Venemaa Keisririik – 9. mai 1943 Moskva, Nõukogude Liit) oli armeenia päritolu Nõukogude Liidu allveearheoloog ja õppejõud, professor.

Juristi haridusega Orbeli pidas pärast 1918. aastat Tambovi Riiklikus Ülikoolis loenguid õigusteaduses, filosoofias ja eetikas. 1934. aastal asus ta Aleksei Krõlovi kutsel tööle teadusliku konsultandina EPRON-is (erisihitusega allveetööde ekspeditsioon). Orbelit peetakse allveearheoloogia rajajaks Nõukogude Liidus.

Tema vennad olid arstiteadlane Leon Orbeli ja orientalist Jossif Orbeli ning tema tütar oli orientalist Russudana Orbeli.

Venemaa arheoloogid
Sündinud 1880
Surnud 1943
Jossif Orbeli

Jossif Abgarovitš Orbeli, armeeniapäraselt Jovseph Orbeli, (vene keeles Иосиф Абгарович Орбели; 20. märts (vkj 8. märts) 1887 Kutaissi, Kutaissi kubermang, Venemaa Keisririik  – 2. veebruar 1961 Leningrad, Nõukogude Liit) oli armeenia päritolu Nõukogude Liidu orientalist (kaukasoloog), professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1935).

Ta oli aastatel 1934–1951 Riikliku Ermitaaži direktor ja ühtlasi 1943–1947 Armeenia NSV Teaduste Akadeemia esimene president. Ta valdas armeenia, vene, kreeka, ladina, gruusia ja türgi keelt. 1956. aastast oli ta Leningradi Riikliku Ülikooli professor ja Lähis-Ida maade ajaloo kateedri juhataja.

Tema vennad olid arstiteadlane Leon Orbeli ja allveearheoloog Ruben Orbeli.

Tunnustus
1924 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
1935 – Teherani Ülikooli audoktor
1943 – nimetati vastloodud Armeenia NSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks
1945 –  valiti Iraani Teaduste Akadeemia auliikmeks

Venemaa orientalistid
NSV Liidu Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1887
Surnud 1961
Leon Orbeli

Leon Abgarovitš Orbeli, armeeniapäraselt Levon Orbeli, (vene keeles Леон Абгарович Орбели; 7. juuli (vkj 25. juuni) 1882 Tsaghkadzor, Tiflisi kubermang, Venemaa Keisririik  – 9. detsember 1958 Leningrad, Nõukogude Liit) oli armeenia päritolu Nõukogude Liidu arstiteadlane (füsioloog), professor, NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik (1935), meditsiiniteenistuse kindralpolkovnik (1944).

1925. aastal sai ta Sõjameditsiini akadeemia füsioloogia kateedri ülemaks (tema eelkäija sellel ametis oli nobelist Ivan Pavlov). Aastatel 1936–1950 oli Orbeli Pavlovi-nimelise NSV Liidu Teaduste Akadeemia Füsioloogia Instituudi direktor, ühtlasi 1943–1950 Kirovi-nimelise Sõjameditsiini Akadeemia president.

Orbeli on evolutsioonilise füsioloogia alusepanijaid. Rajas 1950. aastal Leningradis selleteemalise laboratooriumi, mille baasil 1956. aastal rajati Setšenovi-nimeline NSV Liidu Teaduste Akadeemia Evolutsioonilise Füsioloogia Instituut. Orbeli asus seda juhtima (1956–1958).

Tunnustus
1943 – valiti Armeenia NSV Teaduste Akadeemia akadeemikus
1944 – nimetati vastloodud NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia akadeemikuks
1945 – sotsialistliku töö kangelane

Ta on pälvinud neli Lenini ordenit (1944,1945,1945, 1947) ja kaks Punalipu ordenit (1944, 1948).

Isiklikku
Tema vennad olid  orientalist Jossif Orbeli ja allveearheoloog Ruben Orbeli.

Venemaa arstiteadlased
Nõukogude Liidu kindralid
Sõjaväemeedikud
NSV Liidu Meditsiiniteaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1882
Surnud 1958
Refilwe

Refilwe on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

Refilwe on asutatud 1991. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Refilwe elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,65%, värvilisi 0,79%, India või Aasia päritolu inimesi 0,08%, valgeid 0,06% ja teisi 0,42%. Pedi keelt pidas emakeeleks 51,61%, suulu keelt 9,78%, ndebele keelt 9,33%, sotho keelt 6,78%, tsvana keelt 6,23%, tsonga keelt 5,80%, svaasi keelt 3,47%, koosa keelt 1,83%, afrikaani keelt 1,62%, inglise keelt 1,12%, venda keelt 1,01%, viipekeelt 0,24% ja teisi keeli 1,17%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Lotus Gardens

Lotus Gardens on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

Lotus Gardens on asutatud 1990. aastate algul.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lotus Gardeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 79,91%, India või Aasia päritolu inimesi 16,31%, värvilisi 3,10%, valgeid 0,20% ja teisi 0,48%. Pedi keelt pidas emakeeleks 25,71% inimesi, inglise keelt 21,03% tsvana keelt 12,24%, sotho keelt 9,54%, suulu keelt 7,87%, tsonga keelt 6,27%, venda keelt 6,20%, koosa keelt 2,76%, ndebele keelt 2,70%, afrikaani keelt 2,17%, svaasi keelt 1,14%, viipekeelt 0,23% ja teisi keeli 2,14%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Rayton

Rayton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Raytoni elanikest valgeid 60,73%, mustanahalisi aafriklasi 37,50%, värvilisi 1,03%, India või Aasia päritolu inimesi 0,26% ja teisi 0,49%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 58,61% inimesi, pedi keelt 11,12%, inglise keelt 7,75%, ndebele keelt 3,96%, tsonga keelt 3,64% ja suulu keelt 3,61%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Janek Kraavi

Janek Kraavi (sündinud 1. juulil 1972) on eesti kirjandusteadlane, kirjanduskriitik ja õppejõud.

Haridus 
 1992–1999 Tartu Ülikooli eesti kirjanduse eriala (baccalaureus artium)
 2001–2004 Tartu Ülikooli eesti kirjanduse eriala (magister artium)
 2005–... Tartu Ülikooli eesti kirjanduse eriala doktorantuur

Tema uurimisvaldkonnad on 19. sajandi kultuuri- ja kirjanduselu ning uuem eesti kirjandus. Ka on ta tegelenud kaasaegse kultuuri- ja kirjandusteooria ning postmodernistliku kultuuri uurimisega. Avaldanud raamatu "Postmodernismi teooria ja postmodernistlik kultuur" (2005) ning arvukalt kultuuri ja kirjandust analüüsivaid artikleid ajalehtedes, ajakirjades, raadios.

Tunnustus
 2019 Sirbi laureaat

Välislingid
Janek Kraavi Eesti Teadusinfosüsteemis (etis.ee)

Eesti kirjandusteadlased
Eesti kirjanduskriitikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1972
Imre Rammul

Imre Rammul (sündinud 23. aprillil 1961) on eesti seksuoloog.

Imre Rammul on lõpetanud Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal 1986. aastal. Läbinud internatuuri 1986–1987 Tartu Ülikooli psühhiaatriahaiglas . 1988. aastal osales spetsialiseerumiskursustel seksuoloogia erialal.

Töötanud Tartu Ülikooli Psühhiaatriahaigla narkoloogiaosakonna juhatajana ja Tartu Ülikooli psühhiaatriakateedri seksuoloogia õppejõuna, Pärnu Perenõuandlas ning Arstlikus Perenõuandlas psühhiaater-seksuoloogina (1995–2001 juhatajana). 2001–2005 oli Rammul Põhja-Eesti Regionaalhaigla psühhiaatriakliiniku juhataja. 2003–2008 OÜ Seksuaaltervise Kliiniku juhatuse liige. Alates 2008. aastast on taas Arstliku Perenõuandla juhataja.

2004. aastal sai ta Põhjamaade Kliinilise Seksuoloogia Seltsilt kliinilise seksuoloogi kvalifikatsiooni. Ta on end erialaselt täiendanud mitmes Euroopa riigis. Ta on osalenud kohalikes seksuaaltervisega tegelevates ühingutes-organisatsioonides (Eesti Psühhiaatrite Selts, Eesti Akadeemiline Seksuoloogia Selts, Eesti Pereplaneerimise Liit jt).

Tal on autorsus või kaasautorsus seksuaaltervist käsitlevates õpikutes, raamatutes ("Tervisekasvatus", "Millest elab armastus", "Tervise ABC" jt). Ta on koostanud tõlkeid inglise keelest ("Tervislik seks"). Ta on toimetanud või kirjutanud artikleid Eesti Entsüklopeediasse. Ta on osalenud meditsiinialaste õigusaktide (transseksuaalsus, embrüokaitse ja kunstlik viljastamine, sterilisatsiooni ja abordiseadus), koolide inimeseõpetuse programmi ja kliinilise seksuoloogia erialastandardite väljatöötamisel.

Eesti arstid
Seksuoloogid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1961
Ewald Ammende

Ewald Ammende (3. jaanuar 1893 Pärnu – 15. aprill 1936 Peking) oli baltisaksa publitsist ja ühiskonnategelane.

Ta oli Euroopa rahvusvähemuste kongressi peasekretär 1925–1936. Ammende osales teabe hankimise kampaanias näljahäda kohta Volga-äärses piirkonnas ja külastas Nõukogude Venemaad 1921. aastal Eesti Punase Risti missiooni koosseisus. 1931–1932 jälgis ta Ukraina näljahäda sündmusi, seejärel andis välja raamatu "Kas Venemaa peab nälgima" ("Muss Russland hungern?", 1935), mis sisaldas Alexander Wienerbergeri aastatel 1932–1933 Harkivi piirkonnas tehtud fotosid.

Ewald Ammende suri 15. aprillil 1936 Saksa haiglas Pekingis. Ta on maetud Pärnu Alevi kalmistule.

Teoseid 
 Die Hilfsaktion für Petersburg. R. Ruetz Riga, 1920.
 Die Agonie einer Weltstadt. Helft Petersburg! R. Ruetz Riga, 1920.
 Europa und Sowjet-Rußland. Curtius-Verlag Berlin, 1921.
 Die Gefährdung des europäischen Friedens durch die nationale Unduldsamkeit. Karl Jaspers Wien, 1927.
 Nationalitäten in den Staaten Europas. Braumüller Universitäts-Verlagsbuchhandlung Wien und Leipzig, 1931.
 Muss Russland hungern? Menschen und Völkerschicksale in der Sowjetunion. Wilhelm Braumüller Universitäts-Verlagsbuchhandlung Wien, 1935.
 Human Life in Russia. G. Allen & Unwin London, 1936.

Välislingid

Baltisakslased
Pärnu Alevi kalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1936
Väike tänav (Viljandi)

Väike tänav on tänav Viljandis.

Tänav saab alguse Mäe tänavalt, ristub Eha, Õuna ja Posti tänavaga ning lõpeb Carl Robert Jakobsoni tänaval.
Tänava pikkus on 374 m.

Viited

Viljandi tänavad
Vello Keppart

Vello Keppart (sündinud 1952) on eesti bioloog ja metsateadlane.

Ta lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. 

Ta töötab Luua metsanduskoolis kutseõpetajana.

Teoseid
"Säästva metsanduse alused". Tallinn: Ilo, 2005

Tegevus NLKP-s
1976 EKP liige

Viited

Eesti bioloogid
Eesti looduskaitsjad
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Luua Metsanduskooli õpetajad
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Sündinud 1952
Wittingen

Wittingen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Gifhorni kreisis.

Linna pindala on 225,08 km². 31. detsembril 2015 elas seal 11 480 inimest. Linn asub umbes 30 km Gifhornist kirdes ja 30 km Uelzenist kagus.

Linnaosad

Ajalugu 

Varaseim tuvastatud ülestähendus Wittingenist pärineb 781. aasta dokumendist, mis defineerib Hildesheimi piiskopkonna territoriaalsed piirid. Veel üks varane ülestähendus pärineb 803. aastast, Karl Suure valitsemisajast, seekord tuvastatakse äsjaloodud Halberstadti piiskopkonna piire. Kuid kumbki nendest allikatest ei ütle Wittingeni asutamise aega.

Keskajal ei olnud Wittingen mitte ainult piiripunkt, vaid ka Altmarki sisse ja välja kulgeva liikluse tulipunkt. Linn oli kaubapunkt ja ööbimiskoht ida-läänesuunalisele kauplemisele. Selle olulisusest teatati 9. sajandil, kui piiskopkond ehitas Püha Stefanose kiriku. 13. sajandi alguses sai Wittingen linnaõiguse, ja oli osanik Lüneburgi rahapajas. 14. sajand oli selles Euroopa osas poliitilise ebastabiilsuse aeg ja 1340. aastal anti Wittingeni omandiõigus üle Celle Welfidele. Hiljem, Hildesheimi piiskopkonna vaenuse puhkemisega, purustati linn 1519. aastal peaaegu täielikult. Järelikult algas varsti pärast seda linna kindlustuste ehitamine.

Taristu

Tervis ja meditsiin 

Wittingenis on üks haigla (Städtisches Krankenhaus), neli apteeki ja kuus hambaarsti.

Transport 

Wittingen asub Braunschweig–Wiereni raudteel ja pakub ühendust Braunschweigiga.

Tuntud inimesi 

 Bernd Fix (1962–), arvutispetsialist, Chaos Computer Club liige
 Lars Nieberg (1963–), ratsutaja, takistussõitja
 Philipp Spitta (1801–1859), luterlik teoloog ja poeet, superintendent Wittingenis 1847–1853
 Friedrich Spitta (1852–1924), Saksa protestantlik teoloog, sündinud Wittingenis, Philippi poeg

Vaata ka 

Privatbrauerei Wittingen toodab 100 töötajaga 365 000 hl õlut aastas.

Viited

Välislingid 

 www.wittingen.de
 H. BUTTING GmbH & Co. KG

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Gifhorni kreis
Seltsimees laps

"Seltsimees laps" on 2018. aastal valminud Eesti mängufilm. Filmi tegevus toimub põhiliselt aastal 1950 ja hiljem 1955, põhinedes Leelo Tungla raamatutel "Seltsimees laps ja suured inimesed" ning "Samet ja saepuru ehk Seltsimees laps ja kirjatähed".

Osatäitjad
Helena Maria Reisner – Leelo
Tambet Tuisk – Feliks
Eva Koldits – Helmes
Juhan Ulfsak – Paul Varik
Liina Vahtrik – tädi Anne
Lembit Peterson – vanaisa Robert
Maria Klenskaja – vanaema Minna Katariina
Julia Aug – Ljudmilla
Maria Avdjuško – Makajeva 
Argo Aadli – Ratsasõidu Jaan
Indrek Taalmaa – onu Artur
Maarja Jakobson – tädi Liilia
Kadri Rämmeld – tädi Iida

Auhinnad
 2018 – Busan International Film Festival – publikupreemia 
 2018 – Waterloo Historical Film Festival – peapreemia ja filmikriitikute auhind
 2018 – UK Film Festival – aasta parim mängufilm

Viited

Eesti filmid
2018. aasta filmid
Club Athletico Paranaense

Club Athletico Paranaense (endise nimega Clube Atlético Paranaense) on Brasiilia jalgpalliklubi, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Parana osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paranaense. Klubi kodustaadion on Curitibas asuv Arena da Baixada.

Klubi asutati 1924. aastal.

2001. aastal tuli Athletico Paranaense Brasiilia meistriks. Lisaks tuldi 2004. aastal teisele kohale. Parana osariigi meistriks on tuldud kokku 26 korral.

2018. aastal tuli klubi Lõuna-Ameerika klubide sarja Copa Sudamericana võitjaks, kui finaalis alistati kahe mängu kokkuvõttes Colombia klubi Atlético Junior. Teist korda võideti Copa Sudamericana 2021. aastal, kui finaalis alistati teine Brasiilia klubi Red Bull Bragantino tulemusega 1:0. Kaheksal korral (2000, 2002, 2005, 2014, 2017, 2019, 2020, 2022) on mängitud Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlustel Copa Libertadores. 2005. aastal jõuti Copa Libertadorese finaali, kus kaotati teisele Brasiilia klubile, São Paulole tulemusega 1:5.

2019. aastal võitis Athletico Paranaense esimest korda klubi ajaloos Brasiilia karikavõistlused, kui finaalis alistati Internacional.

Praegune koosseis 
Seisuga 25. mai 2022

Saavutused 
Copa Sudamericana
Võidud (2): 2018, 2021
Série A
Võidud (1): 2001
Teised kohad (1): 2004
Copa do Brasil
Võidud (1): 2019
Série B
Võidud (1): 1995
Teised kohad (1): 1990
Campeonato Paranaense
Võidud (26): 1925, 1929, 1930, 1934, 1936, 1940, 1943, 1945, 1949, 1958, 1970, 1982, 1983, 1985, 1988, 1990, 1998, 2000, 2001, 2002, 2005, 2009, 2016, 2018, 2019, 2020
Copa Paraná
Võidud (2): 1998, 2003

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Brasiilia jalgpalliklubid
Esporte Clube Bahia

Esporte Clube Bahia on Brasiilia linna Salvadori jalgpalliklubi, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Bahia osariigi meistrivõistlustel Campeonato Baiano.

Klubi kodustaadion on Itaipava Arena Fonte Nova, mis ehitati 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlusteks.

Klubi on tulnud Brasiilia meistriks kahel korral. Esimest korda võideti Brasiilia liigatiitel 1959. aastal, mil alistati Santos. 1988. aasta meistrivõistlustel edestati Internacionali. Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlustel Copa Libertadores on osaletud kolmel korral ning parimaks tulemuseks on veerandfinaali jõudmine 1989. aasta hooajal.

Bahia osariigi meistriks on tuldud kokku 48 korral, millega on klubi osariigis kõige edukam, kuid 21. sajandil on seda tiitlit võidetud vaid kuuel korral.

Klubi suurimaks rivaaliks on Vitória ning kahe klubi vahelised matšid on tuntud nime all Ba–Vi.

Praegune meeskond 
Seisuga 27. aprill 2019

Saavutused 
Série A
Võidud (2): 1959, 1988
Teised kohad (2): 1961, 1963
Copa Nordeste:
Võidud (3): 2001, 2002, 2017
Campeonato Baiano
Võidud (48): 1931, 1933, 1934, 1936, 1938, 1940, 1944, 1945, 1947, 1948, 1949, 1950, 1952, 1954, 1956, 1958, 1959, 1960, 1961, 1962, 1967, 1970, 1971, 1973, 1974, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1981, 1982, 1983, 1984, 1986, 1987, 1988, 1991, 1993, 1994, 1998, 1999, 2001, 2012, 2014, 2015, 2018, 2019

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Brasiilia jalgpalliklubid
 
Bahia osariik
Lephalale

Lephalale (kuni 2002. aastani Ellisras) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Waterbergi ringkonnas, Lephalale valla halduskeskus.

Linn on asutatud 1960. aastal. Põhiliseks tegevusalaks Lephalales on kivisöe kaevandamine.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lephalale elanikest mustanahalisi aafriklasi 58,04%, valgeid 37,16%, värvilisi 3,27%, India või Aasia päritolu inimesi 1,14% ja teisi 0,39%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 39,04% inimesi, pedi keelt 22,10%, inglise keelt 12,01%, tsvana keelt 7,63%, suulu keelt 4,13%, venda keelt 3,38%, tsonga keelt 3,07% ja sotho keelt 2,76%.

Galerii

Viited

Limpopo provintsi linnad
Rannakaitse

Rannakaitse (ka rannikukaitse) on sõjaliste meetmete kogum rannalähedase akvatooriumi (sealhulgas territoriaalvete) ja rannalähedaste laevateede, rannajoone, sadamate ning kaldal asuvate sõjaliselt oluliste objektide kaitseks akvatooriumilt lähtuvate rünnakute või muu vaenuliku tegevuse eest.

Kirjeldus 
Rannakaitset teostavad mere- ja maajõu asjakohased üksused, kasutades näiteks raketipatareisid (varem rannapatareisid), miinitõkkeid, kaldal asuvaid välikindlustusi.

Tänapäevase rannakaitse teostamise meetodid üldiselt:
 Merel
 Miinitõkete (meremiinid) veeskamine
 Miinitõkete julgestamine ujuvvahenditega patrullides ja kaitse demineerimise eest
 Patrullimine ujuvvahenditega veekogul, avastamaks, tuvastamaks ja hindamaks varakult vastase tegevusi vee peal ja vee all
 Maismaal
 Optilise vaatluse teostamine veekogu rannalähedasel alal
 Veekogu ja õhuruumi elektrooniline seire 
 Veekogu tulega kaitsmiseks kaudtulerelvastuse ja rakettrelvastuse kasutamise ettevalmistamine ja rakendamine
 Maabunud dessandi tõrjeks vajaliku lahinguüksuste ja lahingutoetusüksuste reservi hoidmine ja rakendamine
 Õhus
 Väiksemate miinitõkete operatiivne veeskamine transpordilennukitelt
 Vaatluslennud vastase pealvee-ujuvvahendite avastamiseks ja miiniväljade kaitse demineerimise eest
 Vastase õhuvahendite tuvastamine ja ründamine veekogu kohal
 Maabuva dessandi tõrje õhurünnakutega

Eesti rannakaitse ajalugu
Eestis kasutati enne II maailmasõda rannakaitses eelkõige rannakaitsesuurtükke. Samuti kasutati I maailmasõjas kasutusel olnud Peeter Suure merekindlust.

Kasutatud kirjandus

Viited

Kirjandust
Heino Gustavson. Merekindlused Eestis 1913-1940. Tallinn: Olion, 1993

Sõjandus
Meresõjandus
Namakgale

Namakgale on linn (township) Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Mopani ringkonnas Ba-Phalaborwa vallas. Namakgale asub Phalaborwast ligikaudu 8 km lääne pool.

Namakgale on asutatud 1959. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Namakgale elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,64%, värvilisi 0,14%, India või Aasia päritolu inimesi 0,08%, valgeid 0,06% ja teisi 0,08%. Pedi keelt pidas emakeeleks 65,49% inimesi, tsonga keelt 23,31%, sotho keelt 3,85%, suulu keelt 2,01%, svaasi keelt 1,61%, venda keelt 1,32% ja inglise keelt 0,59%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Armukiri

Armukiri on ürik, millega valitseja või paavst annab mingi õiguse.

Vaata ka
linnade armukiri ehk linnade kiri (Katariina II ajal, :ru)
aadliarmukiri (Katariina II ajal, :ru)

Viited

Ajalugu
Dokumendid
Orhan Džemal

Orhan Geidarovitš Džemal (vene keeles Орхан Гейдарович Джемаль; aserbaidžaani keeles Orxan Camal; 12. november 1966 Moskva, Nõukogude Liit – 31. juuli 2018 Sibut' lähedal, Kesk-Aafrika Vabariik) oli Venemaa ajakirjanik (sõjaajakirjanik) ja Venemaa islamiliikumise tegelane.

Ta võttis osa religioosse-ühiskondliku organisatsiooni Venemaa islamikomitee tegevusest ja oli 2003. aastal Venemaa ajakirjanike islamistliku liidu loojaid.

Ta sündis Geidar Džemali perekonnas. Pärast Moskva Geoloogilise Luure Instituudi lõpetamist 1990. aastal töötas ta kolm aastat Jakuutias Jakutgeologijas. 1995. aastast töötas ajakirjanikuna ajalehtedes Vetšernjaja Moskva, Nezavissimaja Gazeta, Novaja Gazeta, oli ajakirja Russki Newsweek sõjaline vaatleja. Peab ennast Dmitri Muratovi õpilaseks. Tegi kaastööd internetiväljaannetele. Töötas Põhja-Kaukaasias, Lõuna-Osseetias, Afganistanis, Liibanonis, Süürias, Saudi Araabias ja Donbassis. 2011. aastal sai ta haavata Tripoli lahingus. 

2018. aasta juulis sai Orhan Džemal surma koos kahe kaaslasega Sibut' lähedal Kesk-Aafrika Vabariigis, kus ta meedia teatel oli tegemas ajakirjanduslikku uurimust Wagneri grupi tegevusest selles riigis.

Viited

Välislingid
Orhan Džemal selgitamas NTV vestlussaates publikule mis asjaoludel tekkis Krimmis venekeelse elanikkonna enamus. youtube.com, 30. mai 2017

Venemaa ajakirjanikud
Sündinud 1966
Surnud 2018
Nicholas Bett

Nicholas Kiplagat Bett (27. jaanuar 1990 – 8. august 2018) oli Keenia jooksja, maailmameister.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 400 meetri tõkkejooksus kuldmedali.

Ta hukkus liiklusõnnetuses Keenias.

Välislingid 
 

Keenia jooksjad
Sündinud 1990
Surnud 2018
Mihhail Piotrovski

Mihhail Borissovitš Piotrovski (vene keeles Михаил Борисович Пиотровский; sündinud 9. detsembril 1944 Jerevanis Armeenia NSV-s Nõukogude Liidus) on Venemaa ajaloolane ja orientalist (arabist ja islamoloog), professor, Venemaa  Kunstide Akadeemia akadeemik (2001), Venemaa  Teaduste Akadeemia akadeemik (2016). 

Alates 1992. aastast on ta Riikliku Ermitaaži direktor.

Tema isa oli orientalist Boriss Piotrovski, kes 1942. aastal evakueeriti Jerevani ja kes abiellus seal armeenlanna Hriphsime Džanpholadjaniga (1918–2004). Boriss Piotrovski sündis 1944. aastal Jerevanis. 1967. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistika teaduskonna araabia filoloogia osakonna. Lõpetamise eel oli Piotrovski  aasta aega stažeerimisel Kairo Ülikoolis. Aastatel 1973–1976 töötas ta Jeemeni Rahvademokraatlikus Vabariigis tõlgina ja õppejõuna ühiskonnateaduste kõrgkoolis.  Doktoriväitekirja kirjutas ta teemal "Lõuna-Araabia piirkond varasel keskajal". Kaitses selle 1984. aastal. 

Pärast isa surma (1990) kutsuti ta tööle Ermitaaži. 1992. aasta juulist on ta selle direktor. 2003. aastast on ta ühtlasi Peterburi Riikliku Ülikooli vastloodud muuseumitöö kateedri juhataja. 2011. aastal lisandus veel muistsete idamaade kateedri juhataja ametikoht.

Venemaa presidendivalimistel 2012. ja 2018. aastal oli ta presidendikandidaat Vladimir Putini usaldusisik.

Tunnustus
1997 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia korrespondentliikmeks
1997 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
2003 – Vürst Jaroslav Targa V järgu orden 
2008 – valiti Armeenia NSV Teaduste Akadeemia välisliikmeks 
2014 –  valiti Prantsuse Inskriptsioonide ja Kirjanduse Akadeemia välisliikmeks
2017 – Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia

Viited

Välislingid

Venemaa orientalistid
Venemaa ajaloolased
Sündinud 1944
Ats Sõnajalg

Ats Sõnajalg (sündinud 16. jaanuaril 1990) on eesti orienteeruja ja kergejõustiklane.

Ta lõpetas 2009. aastal Tallinna Reaalkooli.

2018. ja 2019. aastal tuli ta Eesti meistriks orienteerumisjooksu sprindis, 2021. aastal orienteerumisjooksu pikal rajal. Eesti meistrivõistlustel orienteerumises on ta võitnud veel 2016. aastal hõbeda öisel tavarajal, 2014. ja 2016. aastal pronksi pikal rajal ning 2022. aastal pronksi sprindis ja tavarajal. 

2018. aastal osales ta Eesti koondises orienteerumise maailmameistrivõistlustel Riias. 2021. aasta orienteerumisjooksu MM-võistlustel Tšehhis, Terezínis sai ta sprindis 35. koha ja segateatesprindis Eesti võistkonnas 11. koha.

Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus on ta Sparta Spordiklubi meeskonnas võitnud kulla 2017. aastal 4 х 1500 meetri teatejooksus ning 2016., 2017. ja 2019. aastal ekidenis. Kergejõustiku individuaalaladel on ta Eesti meistrivõistlustel võitnud 3000 meetri takistusjooksus 2017., 2019. ja 2021. aastal hõbeda ning 2016. ja 2020. aastal pronksi. 5000 meetri jooksus võitis ta 2016. aastal pronksi. 2021. aastal tuli ta Eesti meistriks 4 km krossijooksus.

Ta oli Guinnessi rekordina kinnitatud 2018 suvel Eesti Vabariik 100 sündmuste raames korraldatud 100 x 10 km teatejooksu võistkonna liige.

Viited

Välislingid
European Athletics. Ats Sõnajala isiklikud rekordid

Eesti orienteerujad
Eesti kergejõustiklased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1990
Tartu Leedulaste Selts

Tartu Leedulaste Selts on Tartus elavate Eesti leedulaste organisatsioon. Selts asutasid 21. aprillil 1993 üheksateist Tartu ülikooli leedulasest vilistlast. Seltsi esinaiseks valiti Tamara Taunytė-Laisaar.

See selts jätkab 1906–1918 Tartus tegutsenud leedukate seltsi tegevust.

Viited

Välislingid 
 Ajaveeb

Diasporaade organisatsioonid Eestis
Eesti mittetulundusühingud