joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Antonio Stradivari

Antonio Stradivari (latiniseeritud Stradivarius, lühendatult Strad; 1644 Cremona – 18. detsember 1737 Cremona) oli itaalia kuulsaim viiulimeister.

Elu
Antonio Stradivari sündis Alessandro Stradivari ja ema Anna Moroni pojana. Tema sünniaeg ei ole teada, kuid usutakse, et see olevat juhtunud 1644. aastal.

Oletatakse, et 1658–1654 töötas ja õppis Antonio Nicola Amati juures, ehkki selle kohta pole säilinud ühtki tõendit. 

Juulis 1667 abiellus Antonio Stradivari noore lese Francesca Feraboschimiga, kellega sai 6 last. 1698 Feraboschim suri. 1699 abiellus ta uuesti Antonia Maria Zambelliga. Temaga sai Antonio veel 5 last. 

Antonio Stradivari suri 1737 Cremonas ja maeti San Domenico kirikusse. Kirik lammutati 1868. Lammutamise käigus eemaldatud põrandaplaatide alt tuli välja Stradivari perekonna hauaplaat. Need sängitati ümber, kuid kaasaegsete andmeil olid Antonio Stradivari säilmed temaga samas hauas olnud sugulaste säilmetest eristamatud.

Töö

Ta valmistas umbes 450 viiulit, lisaks vioolasid, tšellosid, kontrabasse ja isegi kitarre ja ühe harfi. Kokku valmistas ta oma elu jooksul 1101 keelpilli. Nendest umbes 650 on säilinud ja on mängukõlblikud. Mõningaid neist säilitatakse muuseumides, mõnel mängivad kuulsad viiuldajad. Mõned pillid on erakogudes.

Viis läbi aegade kõige kallimalt müüdud muusikainstrumenti on Stradivari viiulid ja nende eest on makstud üle poolteise miljoni USA dollari. Kõige kallima viiuli eest maksti 16. juulil 2006 Christie oksjonil 3 544 000 dollarit.

Kõige ilusamad viiulid on valmistatud aastatel 1698–1725. Tuntuimad on 1714 valmistatud "Soil" ja 1715 valmistatud "Alard". Pärast 1730. aastat valmistanud viiulitest on osa valmistanud tema pojad Omobono ja Francesco, ehkki need signeeris Antonio.

Ta eksperimenteeris viiulite valmistamisega palju. Seetõttu on tema viiulid Amati omadest eristatavad. Ta muutis viiuli kaarestut, puidu paksust eri kohtades jälgis ta märksa hoolikamalt, värnits oli teist värvi.

Välislingid
Stradivari ühing
Stradivari viiulid
Stradivari viiulite saladused

Itaalia inimesed
Viiulimeistrid
Sündinud 1644
Surnud 1737
ISO 9000

ISO 9000 on Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni (ISO) standardite rühm, mis reglementeerib kvaliteeditagamissüsteeme toodete hankimisel, tarnimisel, väljatöötamisel ja tootehooldusel. Peaeesmärgiks on tarbija rahulolu toote või teenuse kvaliteedi üle, mille tagab motiveeritud ja pühendunud töötaja. ISO 9000 kvaliteedistandardite sari on kehtestatud ka Eesti standarditena.

ISO 9000 rühma kuuluvad standardid
 ISO 9001:2000
 ISO 9004
 ISO 19011

ISO
Ofort

Ofort (prantsuse keeles eau-forte) on sügavtrükitehnika, mille puhul metallplaati katvasse happekindlasse kihti kraabitakse ofordinõelaga joonistus ja söövitatakse see happe abil metalli. Seejärel kaetakse plaat värviga, trükkimisel jätab söövituskohtades olev värv paberile kujutise.

Ofort on ka selles tehnikas tehtud teos.

Töö käik 

 Metallplaat kaetakse asfaltlakiga, mis kujutab endast happekindlat kihti. 
 Sellesse kihti kraabitakse ofordinõelaga joonistus. Kui söövitust teostatakse ainult ühe korra siis leiavad kasutust mitmed erineva suurusega nõelad. Kui aga söövitusi tehakse rohkem, siis piisab ka ainult ühe nõela kasutamisest, kuna saadavate joonte tugevuse määrab aeg, mis kulus söövitusprotsessis.
 Tihti kaetakse plaat joonistuse paremaks eristumiseks enne graveerimise algust tahmaga.
 Seejärel asetatakse plaat happesse. Valdavalt kasutatakse kas tsink- või vaskplaate, aga ka teras- või raudplaate (tsinkplaadid asetatakse lämmastikhappesse või soolhappesse, vask-, teras- ja raudplaadid asetatakse raudkloriidi).
 Pärast happekindla kihi eemaldamist kaetakse plaat trükivärviga. Värv hõõrutakse söövitusel tekkinud vagudesse ja ülejäänu pühitakse maha. Pilt kantakse plaadilt paberile trükipressi abil.
 Peened jooned kaetakse vahepeal kinni, et nad ei muutuks liiga sügavaks ja laiaks.
 Ofordiplaat on võrreldes vaselõikega (vasegravüüriga) tundlikum ja võimaldab 100–200 tõmmist.

Ajalugu 

Happega metallplaadi söövitamise menetlus leiutati 16. sajandil. Esimeseks on peetud Augsburgi relvameistrit Daniel Hopferit (u 1470–1536) ning tema katsetusi raudplaatidega, millest nii mõnigi on siiani säilinud.

Šveitslane Urs Graf (u 1485–1527/28) rakendas ofordi teadaolevalt esmakordselt kunstis (sellealased tööd aastast 1513).

Seoses vaskplaadi kasutuselevõtuga algas ofordi võidukäik. Vaskplaadi kasutuselevõtjaks oli Saksamaa kunstnik Albrecht Altdorfer (u 1480–1538) 1519. aastal.

Ofordi kõrgpunkt saabus Rembrandti (1606–1669) loomingus.

Ofort Eesti kunstis 
Ofordiharrastusest olid haaratud paljud maalijad, näiteks Ernst von Liphart, Raadi mõisniku, tuntud kunstieksperdi ja kollektsionääri Karl Eduard von Lipharti poeg, tegi ofordis mitmed portreed, sealhulgas oma isast ja emast (1879). Düsseldorfis tegutsenud eestimaalaste Oskar Hoffmanni ja Eugen Dückeri ofordid ilmusid ühingute albumeis või tolleaegse perioodika kunstiliste kaasannetena. 

Nikolai Triik tegi Stieglitzi kunstikoolis õppides ofordi Giovanni Battista Tiepolo maali järgi (1905), Kristjan Raud – ofordid „Mehe pea” ja „Muhameedlane Mesopotaamiast” Müncheni Kunstiakadeemias Peter Halmi käe all (1902–1903). Raud on loonud ofordis ka kunstnik Gori Risti eksliibrise (1903). 

Aastal 1908 lõpetas Stieglitzi kunstikooli ofordi alal Alfred Kivi, hilisem Tallinna Kunsttööstuskooli joonistus-, graafika- ja stiliseerimisõpetaja, kelle oforti „Kiri” Gerard Terborchi järgi (1910) pidas Alfred Vaga ekslikult esimeseks Eestis.

Vaata ka 
Graafika
Sügavtrükk
Akvatinta

Viited

Välislingid 

Lääne-Euroopa varane graafika Tartu Ülikooli raamatukogus. Ofort

Graafika tehnikad
Stradivari

Stradivari (ladinapäraselt Stradivarius) oli itaalia viiulimeistrite perekond. 

Nende (eriti Antonio Stradivari) valmistatud viiuleid nimetatakse stradivaariusteks. 

Stradivaride perekonna viiulimeistrid olid
Antonio Stradivari (suri 1737),
Francesco Stradivari (1671–1743),
Omobono Strradivari (1679–1742).

Stradivaride suguvõsa elas Cremonas juba vähemalt 12.-13. sajandist. Varaseim selle nime mainimine on teada 1188. aasta maaeraldusdokumendist. Nime päritolu kohta on mitmeid teooriaid, see võib olla mitmuse vorm sõnast Stradivare ('tollimees') või tuleneb sõnapaarist Strada averta, mis Cremona dialektis on 'lahtine tee'.

Viited

Itaalia inimesed
Bruce Lee

Bruce Jun-fan Lee (hiina 李振藩; 27. november 1940 – 20. juuli 1973) oli hiina päritoluga Ameerika ja Hongkongi filminäitleja, võitluskunstide õpetaja, režissöör, filmiprodutsent, stsenarist ja Jeet Kune Do võitluskunstide liikumise algataja. Teda peetakse üheks kõige mõjukamaks 20. sajandi võitluskunsti näitlejaks ja kultuuriikooniks.

Näitlejakarjäär ja selle mõju
Lee filmid, eriti tema etteasted mitmetes Hollywoodi lavastustes, tõstsid Hongkongi võitluskunstide filmi traditsiooni uuele tasemele. Tema jälgedes said tuule tiibadesse paljud teised võitluskunstnikud nagu Jackie Chan, Jet Li ja Chuck Norris.

Lee filmid sütitasid Läänes suurt huvi Hiina võitluskunstide vastu. Tema filmid muutsid ning mõjutasid võitluskunste ja võitluskunstide filme kogu maailmas. Lee'st sai kultuuriikoon, eriti hiinlastele, kuna ta kujutas oma filmides hiina rahvuslust.

Võitluskunstnikuna 
Algselt oli ta Wing Chuni harrastaja, kuid loobus hiljem rangelt määratletud võitluskunstidest ning lõi erivõitluskunste kombineerides uue võitlemise süsteemi Jeet Kune Do. Vaatamata edukale filmikarjäärile, menule, mõjukusele ja loodud ikoonilisele kuvandile ei osutunud Bruce Lee saavutatud meisterlikkuse tase võrreldavaks selliste eelmise sajandi suurte võitluskunstnikega nagu Masutatsu Ōyama.

Bruce Lee surm 

10. mail 1973 varises Lee Golden Harvesti stuudios Hongkongis filmi "Enter the Dragon" dubleerides kokku - ta krambitas ja tal olid peavalud. Kiirelt toimetati Lee haiglasse, kus tal diagnoositi ajuturse, mida püüti mannitooli manustamisega leevendada. 

20. juulil 1973 kohtus Lee Hongkongis George Lazenbyga, kellega plaaniti koos filmi teha. 
Lee naise Linda (21. märts 1945) sõnul kohtunud Lee surmapäeval ka Raymond Chow'ga, et arutada filmi "The Game of Death" tegemist.

Needsamad peaajutursele omased sümptomid, mis tekkisid ta esimesel kokkuvarisemisel, kordusid hiljem ka ta surmapäeval 20. juulil. 

Neurokirurg Peter Wu, kes päästis Lee elu ta esimese kokkuvarisemisel, leidis, et surma põhjus peaks olema kas reaktsioon marihuaanale või valu vaigistavale ravimile Equagesic. Kuid Wu loobus hiljem sellest seisukohast, märkides et:

"Professor Teare oli Scotland Yardist soovitatud kohtuekspertiisi spetsialist, kes toodi kui ekspert kanepi alal ja me ei saanud ta tunnistusele vastu rääkida. Marihuaana annus pole täpne ega prognoositav, aga ma pole kunagi kuulnud, et keegi sureb lihtsalt selle kasutamisest."

Osade allikate kohaselt kurtnud Lee enne oma surma peavalu ja saanud näitlejatarilt Betty Ting Peilt valuvaigistit Equagesic, mis sisaldas aspiriini ja lihastelõõgastit. Mõnede allikate kohaselt surigi Lee ravimiallergiast põhjustatud ajuturse tagajärjel ja lahkamisel tuvastatud marihuaana jäljed tema surma ei põhjustanud.

Isiklikku
Ta oli abielus Linda Lee Cadwelliga, neil olid/on poeg Brandon Lee ja tütar Shannon Lee.

Viited

Välislingid 
Bruce Lee Foundation 
Intervjuu Bruce Leega

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Hongkongi inimesed
Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Ameerika Ühendriikide filmiprodutsendid
Ameerika Ühendriikide stsenaristid
Ameerika Ühendriikide sportlased
Sündinud 1940
Surnud 1973
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused

2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused olid XIX maailmameistrivõistlused jalgpallis. Need toimusid 11. juunist kuni 11. juulini 2010 Lõuna-Aafrika Vabariigis.

Mängude toimumiskohad 

17. märtsil 2006 FIFA kinnitas lõplikult MM-i võistluspaigad .

MM-võistlustele pääsenud riigid

Alagrupimängud

A-alagrupp

B-alagrupp

C-alagrupp

D-alagrupp

E-alagrupp

F-alagrupp

G-alagrupp

H-alagrupp

Väljalangemismängud

Turniiritabel

Kaheksandikfinaalid

Veerandfinaalid

Poolfinaalid

3. koha mäng

Finaal

Maskott

2010. aasta jalgpalli MM-i ametlik maskott oli Zakumi. ZA tähendab Lõuna-Aafrikat ja kumi tähendab paljudes LAV-i keeltes '10'. Zakumi on kollast ja rohelist värvi.

Pall

Ametlik pall 2010. aasta MM-il oli Adidase toodetud Jabulani, mille nimi tähendab suulu keeles "toob rõõmu kõigile". Pallil on 11 värvi – täpselt sama palju on ametlikke keeli LAV-s ning sama palju on korraga ühe meeskonna mängijaid platsil. Oma eelkäijatest ehituselt erinev pall on pälvinud ohtralt kriitikat ning selle käitumist on nimetatud ettearvamatuks.

Vaata ka
2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste meeskonnad

Viited

Välislingid 

Koduleht
MM 2010 Lõuna-Aafrika Vabariik

 
Lõuna-Aafrika Vabariik
Lõuna-Aafrika Vabariigi sport
Aaron Spelling

Aaron Spelling (22. aprill 1923 Dallas Texas – 23. juuni 2006 Los Angeles California) oli USA teleprodutsent, populaarsete teleseriaalide "Melrose Place", "Charlie inglid", "Beverly Hills 90210" ja "Dünastia" tootja.

Guinnessi rekordite raamatu andmetel oli Spelling kõigi aegade kõige viljakam teleprodutsent. Produtsendina on ta kaasa löönud üle 200 telefilmi ja -sarja tootmisel.

Valik Spellingi toodetud telesarju 
 "Starsky and Hutch"
 "Family"
 "Hotel"
 "Daniel Boone"
 "The Rookies"
 "Charlie inglid"
 "Lembelaev"
 "Vega$"
 "Hart to Hart"
 "Dünastia"
 "The Colbys"
 "T.J. Hooker"
 "Nightingales"
 "Beverly Hills 90210"
 "Melrose Place"
 "Kindred: The Embraced"
 "7th Heaven"
 "Võluvägi"

Perekond

Aaron Spelling oli kaks korda abielus. Aastal 1953 abiellus ta näitlejanna Carolyn Jonesiga ja aastal 1968 Carol Jean Mareriga (Candy Spelling). Viimasega oli tal kaks last, tütar Victoria Davey Spelling (Tori Spelling) ja poeg Randy Spelling. Mõlemad lapsed mängisid ka tema loodud sarjades. Tori mängis seriaalis "Beverly Hills 90210" ja Randy sarjas "Sunset Beach".

Välislingid 

Aaron Spellingist Internet Movie Database (IMDb)

Ameerika Ühendriikide teleprodutsendid
Sündinud 1923
Surnud 2006
Džaul

Džaul (tähis J) on (SI) töö, energia ja soojushulga mõõtühik rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis. SI-süsteemi põhiühikute kaudu avaldub džaul kujul 

Džaul on nimetatud inglise füüsiku James Prescott Joule'i järgi.

Definitsioon 
Üks džaul on energia hulk, mis kulub keha liigutamiseks ühe meetri võrra, rakendades sellele jõudu 1 njuuton (N). 

Üks džaul on veel:
 Töö, mida tuleb teha, et liigutada ühe kuloni suurune elektrilaeng läbi ühevoldise potentsiaalide vahe. Seda seost saab kasutada voldi defineerimiseks.
 Töö, mida tuleb ühtlaselt teha, et toota ühe vati suurune võimsus üheks sekundiks, s.o üks vattsekund (vaata ka kilovatt-tund). Seda seost saab kasutada vati defineerimiseks.
 Töö, mis tuleb teha ühe kilogrammi raskuse keha tõstmiseks maapinnast ligikaudu 10 sentimeetri kõrgusele.
 Termiline energia, mis kulub ühe grammi vee temperatuuri tõstmiseks 0,239 kraadi võrra.

Džauli seos muude energiaühikutega

Džaul ja jõumomendi ühik njuutonmeeter 
Kuna džaul on skalaarne suurus (suund puudub), siis eristub ta jõumomendi ühikust njuutonmeeter, mis on vektoriaalne suurus (suurus, mis sisaldab suunda). Seega pole 1J sama mis 1 Nm. Kui jõumomendi puhul tähistab meeter n-ö kangi õla pikkust, mille otsale avaldub jõud 1 N, siis töö, mida sellise kangi liigutamisega tehakse, arvestab liikumisteed 1 meetri võrra.

Vaata ka

 Energia

Välislingid 
   Energiaühikute teisendamine

SI-süsteemi ühikud
Energiaühikud
Kalor

Kalor (lad calor ’soojus, kuumus’; tähis cal) on mittesüsteemne (SI-väline) soojushulga mõõtühik. Alates 1956. aastast on kasutusel rahvusvaheline kalor: 1 kalor on soojushulk, mis on täpselt ekvivalentne tööga 4,1868 J (džauli). Seda seost nimetatakse ka soojuse mehaaniliseks ekvivalendiks. 

Kuigi kalor ei ole meetermõõdustiku ühik, kasutatakse seda siiski koos kümnendeesliitega kilo- ja mega-, tähistamaks vastavalt kalori 1000- ja 1 000 000-kordset väärtust.

Ajaloost 
Esimesena kirjeldas kalorit soojusühikuna Nicolas Clément 1824. aastal. Kalorit defineeritakse üldiselt kui energiat, mis kulub 1 grammi vee temperatuuri tõstmiseks 1 °C võrra. Vee erisoojus sõltub aga temperatuurist ja rõhust ning seda on keeruline suure täpsusega mõõta. Seepärast on esitatud mitmesugustel mõõtetingimustel põhinevaid määratlusi.

Kõige laiemalt on olnud kasutusel määratlus, mille kohaselt 1 kalor on võrdne soojushulgaga, mis kulub 1 cm3 puhta vee temperatuuri tõstmiseks väärtuselt 14,5 °C väärtuseni 15,5 °C normaalrõhul (tähis cal15).

Kalori kasutamine tänapäeval 
Tänapäeval kasutatakse kilokalorit peamiselt toidu kalorsuse (energiaväärtuse) väljendamiseks, samuti organismis toitainete oksüdatsioonil (põlemisel) tekkiva energia näitamiseks (nt aktiivsusmonitoris). 

Ingliskeelsetes maades on toitainete energiaväärtuse mõõtühikuks nn suur kalor (ingl large calorie ehk kilogram calorie), mille tähis on Cal (suure algustähega); seega 1 Cal = 1 kcal. Niisuguse tähistusviisi tõttu kasutatakse üldkeeles sageli ekslikult nimetust "kalor" kilokalori asemel.

Euroopa Liidu maades näidatakse toiduaine andmetes energiaväärtust kilokalorites (kcal) kilodžauli (kJ) järel, näiteks 1000 kJ / 239 kcal.

Vaata ka 
Kalorimeetria

Viited

Välislingid
 Ühikute kiirteisendaja

Energiaühikud
Erlangen

Erlangen on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Regnitzi jõe ääres.

Erlangenis asub Erlangen-Nürnbergi Friedrich-Alexanderi ülikool.

Linnas on mitmed Siemensi tehased.

Viited

Välislingid 

Erlangeni koduleht

Baieri linnad
Baieri vallad
El Carmen (täpsustus)

El Carmen on hispaania keeles lühend väljendist Nuestra Señora del Carmen 'Karmeli mäe Püha Neitsi Maarja ehk Karmeli mäe Jumalaema'. 

Karmeli mäe Jumalaemale on pühendatud kirikuid, mille järgi on nime saanud mitmed kohad hispaaniakeelses maailmas:

El Carmen, linn Argentinas Jujuy provintsis, El Carmeni departemangu halduskeskus
El Carmeni departemang Argentinas Jujuy provintsis
El Carmen, asula Ecuadoris Manabí provintsis
El Carmeni kanton Ecuadoris Manabí provintsis
El Carmen, asula Argentinas Mendoza provintsis
El Carmen, asula Boliivias Santa Cruzi departemangus
El Carmeni vald Colombias Chocó departemangus
El Carmeni vald Colombias Norte de Santanderi departemangus
El Carmeni vald El Salvadoris La Unióni departemangus
El Carmeni vald Tšiilis
El Carmeni vald Mehhikos Nuevo Leóni osariigis
El Carmeni distrikt Costa Ricas  San José keskkantonis

El Carmeni kirik on muuhulgas:
Costa Ricas San Josés (El Carmen)
El Salvadoris Santa Teclas (Iglesia El Carmen)

Vaata ka
Salinas de El Carmen Hispaanias Las Palmase provintsis Antigua vallas
Barri del Carme, Valencia linnaosa

Välislingid
San Jose

San Jose on linn USA-s California osariigis San Francisco lahe lõunakaldal Silicon Valley territooriumil.

See on
Santa Clara maakonna halduskeskus ja Silicon Valley mitteametlik pealinn.
 
San Jose on elanike arvult Põhja-California suurim linn, kolmas linn California osariigis Los Angelese ja San Diego järel ja USA kümnes linn.

Viimastel aastatel on ta kandnud tiitlit The Safest Big City in America ('kõige turvalisem suur linn Ameerikas'). 

Alates 3. aprillist 1979 on linna pitsatil ja blankettidel kasutatav linna ametlik nimi linnanõukogu otsusega City of San José. 

San Jose (San José) oli esimene asula Hispaania asumaal Nueva Californias (hiljem Alta California). See rajati 1777. Algselt elasid seal talunikud, kes tootsid läheduses paikneva sõjaväebaasi personalile toitu. 

Linn oli California osariigi esimene pealinn (alates 1850. aastast). 

Pärast Teist maailmasõda muutus San Jose põllumajanduskeskusest suureks elamupiirkonnaks algul sõjaveteranidele ja noortele peredele, 1970. aastatel ka Silicon Valley töötajatele.

Välislingid 
Linna ametlik lehekülg

California linnad
Fenerbahçe SK

korvpallisektsiooni kohta vaata artiklit Fenerbahçe SK (korvpall)

Fenerbahçe Spor Kulübü (Sports Club Fenerbahçe) on İstanbuli Aasia-poolel tegutsev spordiklubi. Klubi asutasid Kadıköy linnaosas 1907. aastal Ziya Songülen (klubi esimene president), Ayetullah Bey (klubi teine  president) ja Necip Okaner. Klubi sai oma nime Fenerbahçe asumi järgi. Klubi kodustaadioniks on Şükrü Saracoğlu staadion (sponsorluspõhjustel nimetatakse seda ka Ülkeri staadioniks). Aastail 1942–1946 Türgi peaminister olnud Şükrü Saracoğlu oli Fenerbahçe SK pikaaegne president aastail 1934–1950.

Jalgpallisaavutused

Rahvusvahelised saavutused  
Balkani karikas: 
 Võitja (1): 1966-67

Kodumaal

Türgi meistrivõistluse  
Türgi Süper Lig:  
 Võitjad (19): 1959, 1960-61, 1963-64, 1964-65, 1967-68, 1969-70, 1973-74, 1974-75, 1977-78, 1982-83 , 1984-85, 1988-89, 1995-96, 2000-01, 2003-04, 2004-05, 2006-07, 2010-11, 2013-14  
 Teine koht (21): 1960, 1961-62, 1966-67, 1970-71, 1972-73, 1975-76, 1976-77, 1979-80, 1983-84, 1989 -90, 1991-92, 1993-94, 1997-98, 2001-02, 2005-06, 2007-08, 2009–10, 2011–12, 2012–13, 2014–15, 2015–16

Karikavõistlused 
Türgi karikavõistlused: 
 Võitja (6): 1967-68, 1973-74, 1978-79, 1982-83, 2011–12, 2012–13
 Teine koht (10): 1962-63, 1964-1965, 1988-89, 1995-96, 2000-01, 2004-05, 2005-06, 2008–09; 2009–10, 2015–16
Türgi superkarikas
 Võitja (9): 1968, 1973, 1975, 1984, 1985, 1990, 2007, 2009, 2014
 Teine koht (9): 1970, 1974, 1978, 1979, 1983, 1989, 1996, 2012, 2013
Türgi jalgpallimeistrivõistlused:
 Võitjad (3): 1933, 1935, 1944
 Teine koht (2): 1940, 1947
Türgi amatöörliiga: (rekord) 
 Võitjad (6): 1936-37, 1939-40, 1942-43, 1944-45, 1945-46, 1949-50
 Teine koht  (2): 1943-44, 1946-47

Muud auhinnad:
Başbakanlık Kupası (Peaministri karikas):
 Võitja (7) 1945, 1946, 1950, 1973, 1980, 1989, 1993, 1998
Atatürki karikas:
 Võitja (2) 1964, 1998
İstanbuli liiga:
 Võitja (15) 1911–12, 1913–14, 1920–21, 1922–23, 1929–30, 1932–33, 1934–35, 1935–36, 1936–37, 1943–44, 1946–47, 1947–48, 1952–53, 1956–57, 1958–59
İstanbul Shield (İstanbul Şildi; hilisem İstanbuli karikas):
 Võitja (4) 1930, 1934, 1938, 1939
İstanbuli karikas:
 Võitja (1) 1945
TSYD karikas:
 Võitja (12) 1969, 1973, 1975, 1976, 1978, 1979, 1980, 1982, 1985, 1986, 1994, 1995
Spor Toto karikas:
 Võitja (1) 1967

Välislingid 

Kodulehekülg

Türgi spordiklubid
İstanbul
Wrocław

Wrocław (saksa Breslau, ladina Vratislavia, tšehhi Vratislav) on linn Poola lääneosas, Alam-Sileesia vojevoodkonna halduskeskus. See on Sileesia ajalooline pealinn.  Elanike arv on 2020. aasta seisuga 641 928, millega on see Poola suuruselt neljas linn.

Wrocław asub Odra jõe ääres Sileesia tasandikul Läänemerest 350 km kaugusel lõunas ja Sudeedidest 40 km kaugusel põhjas. Läbi linna voolab viis suuremat jõge. Wrocławis on umbes 220 silda.

2016. aastal oli Wrocław koos Hispaania linna Donostiaga Euroopa kultuuripealinn. 2016. aastal kandis Wrocław lisaks tiitlit Maailma raamatupealinn.

Ajalugu 

Wrocławit on esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1000. Oletatakse, et linn on nime saanud Böömimaa hertsogi Vratislav I järgi. 10. sajandil kuulus Wrocław Piastide dünastiale. Piastide linnus asus esialgu kunagisel Toomsaarel (poola keeles Ostrów Tumski). Hiljem laienes linn Odra vasakule kaldale, kus asub keskaegne vanalinn.

Linnaõigused sai Wrocław 1214. aastal. Linn on olnud ajaloo jooksul Poola kuningriigi, Tšehhi kuningriigi, Austria Habsburgide monarhia, Preisi kuningriigi ja Saksamaa valduses. Wrocław (tolleaegse nimega Breslau) kuulus Saksamaa koosseisu kuni 1945. aastani. Potsdami konverentsi otsuse kohaselt anti linn Poolale. Saksa elanikkond asustati ümber Saksamaale ja Wrocław asustati poolakatega.

Elanike arv 
 2005 – 633 700
 2009 – 632 200
 2015 – 634 404

Haridus 

Linnas tegutsevad Wrocławi Ülikool ja Wrocławi Tehnikaülikool.

Vaatamisväärsused 
Wrocławis asub palju ajaloolise tähtsusega maamärke, sealhulgas turuplats, Katedraalisaar (Ostrów Tumski), mis on linna vanim osa, ja UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Hala Stulecia ("Sajandi saal").

Linna üks sümboleid on Wrocławi katoliku piiskopkonna peakirik, 13.–14. sajandist pärit gooti stiilis Wrocławi katedraal.

Linnas tegutsevad muuhulgas Wrocławi rahvusmuuseum, Wrocławi Ülikooli muuseum, Wrocławi Ülikooli loodusloomuuseum, Wrocławi arhitektuurimuuseum ja Wrocławi linnamuuseum.

1865. aastal asutatud Wrocławi loomaaed on Poola vanim loomaaed.

Transport 
Wrocławi kesklinnast umbes kümne kilomeetri kaugusel edelas asub Wrocławi Mikołaj Koperniku lennujaam.

2018. aastal läbis Wrocław Główny raudteejaama 21,2 miljonit reisijat, millega oli see Poolas esimesel kohal.

Ühistranspordiliinidest toimivad Wrocławis bussi- ja trammiliinid.

Sport 
Linnas tegutseb spordiklubi Wrocławi Śląsk. Wrocławi Śląski jalgpallimeeskond on tulnud kaks korda Poola meister. Jalgpallivõistkonna kodustaadion on Wrocławi linnastaadion. Wrocławi Śląski korvpallimeeskond on 17 meistritiitliga Poola edukaim. Wrocławi Śląski käsipallimeeskond on tulnud Poola meistriks 15 korda.

Sõpruslinnad 

 Batumi, Gruusia (2019)
 Breda, Holland (1991)
 Charlotte, USA (1991)
 Dresden, Saksamaa (1991)
 Guadalajara, Mehhiko (1995)

 Hradec Králové, Tšehhi (2003)
 Kaunas, Leedu (2003)
 Lille, Prantsusmaa (2013)
 Lviv, Ukraina (2002)
 Oxford, Suurbritannia (2018)

 Ramat-Gan, Iisrael (1997)
 Reykjavík, Island (2017)
 Vienne, Prantsusmaa (1990)
 Wiesbaden, Saksamaa (1987)

Viited

Välislingid 

 Ametlik koduleht

Alam-Sileesia vojevoodkonna linnad
Hansalinnad
Sileesia
Amsterdami Ajax

AFC Ajax (täisnimi Amsterdamsche Football Club Ajax) on Hollandi jalgpalliklubi. 

See on üks suurklubidest PSV Eindhoveni ja Feyenoordi kõrval. Eriti tuntakse Ajaxit edukate noormängijate kasvulavana, üks neist talentidest oli näiteks Johan Cruijff.

Ajax on võitnud UEFA Meistrite Liiga karika neli korda, sealhulgas 1970. aastate alguses kolm korda järjest, kui meeskonna üks põhimängijaid oli Johan Cruijff. Neljanda karika võitis klubi meeskond 1995. aastal. Tol ajal koosnes peaaegu kogu Hollandi rahvusmeeskond Ajaxi mängijatest.

Praegune koosseis 
Seisuga 3. november 2020

Saavutused

Holland
Hollandi meister (36):
1918, 1919, 1931, 1932, 1934, 1937, 1939, 1947, 1957, 1960, 1966, 1967, 1968, 1970, 1972, 1973, 1977, 1979, 1980, 1982, 1983, 1985, 1990, 1994, 1995, 1996, 1998, 2002, 2004, 2011, 2012, 2013, 2014, 2019, 2021, 2022
Karika võitja (20):
1917, 1943, 1961, 1967, 1970, 1971, 1972, 1979, 1983, 1986, 1987, 1993, 1998, 1999, 2002, 2006, 2007, 2010, 2019, 2021
Hollandi superkarika võitja (9):
1993, 1994, 1995, 2002, 2005, 2006, 2007, 2013, 2019

Euroopa
UEFA Meistrite Liiga võitja (4):
1971, 1972, 1973, 1995
UEFA karikavõitjate karika võitja:
1987
UEFA karika võitja:
1992
UEFA Superkarika võitja (3):
1972, 1973, 1995

Maailm
Maailma klubide karika võitja (2):
1972, 1995

Viited

Välislingid 

 Amsterdami Ajaxi koduleht (hollandi, inglise ja hiina keeles)

 
Hollandi jalgpalliklubid
Ajax
Tõnija

Tõnija on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.

Külas on kauplus ja klubihoone ühe katuse all; sellest hoonest üle tee on küla ainuke korterelamu.

Külas on Kuressaare-Veeriku liinibussi lõpp-peatus ja asfalteeritud tee, mis külast väljumisel läheb üle kruusateeks.

Tõnija külas tegutseb ka külaselts. Küla ümbruses on mitmed tarandkalmed.

Naaberkülad on Põlluküla, Laevaranna, Kalli ja Valjala-Kogula.

Ajalugu

Tõnija küla mainiti esmakordselt 1453. aastal nime Toneyegell all, 1592. aastal on mainitud vakust (Tonniel, Tonnigel). Täpsemad andmed pärinevad 1731. aastast, mil Tõnijal elas 10% valla elanikest. Perekonnanimed said külaelanikud 1826. aastal.

Tõnijal asus muistse Saaremaa suurim asustuskoht ning asuvad muinsuskaitse all olevad arheoloogiamälestised, Tõnija kivikalmed. Arheoloog Marika Mägi organiseeris sealkandis aastaid väljakaevamisi. 1995–2000 kaevas Mägi Tuulingumäel, kus on eelrooma rauaaegne (500 eKr–50 pKr) väikeste tarandikega kalme. 2003. aasta suvel kaevas ta Lepna katkuaugust välja Eesti rikkalikema hõbeehete leiu 5.–6. sajandist.

1950. aastatel tegutses Tõnijal 20-liikmeline laulukoor, õpiti näidendeid ja estraadistseene.

1967 valmis Tõnija suurfarmi töölistele küla ainuke korterelamu (kohalike elanike seas tuntud Kukulinnana).

Pilte

Vaata ka 
 Tuulingumäe tarandkalme

Viited

Välislingid
Artiklid Tõnijast Saarlane.ee-s
Tõnijal aastatega välja kaevatud müstiline ohverduskoht pärineb viikingite aegadest, Saarte Hääl, 23/07/2014

Saaremaa valla külad
Lööne

Lööne on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.

Lööne küla paikneb Valjala maalinnast kolm kilomeetrit Lõve jõge pidi ülesvoolu.

Arvatavasti oli küla olemas juba muinasajal. Seda lubavad oletada leiud küla vahetus läheduses Lööne mõisa suunas asuvad kalmu põllud. Sealt on leitud odaotsi ja muid muinasaegseid esemeid.

Rahvapärimuse järgi põles Lööne küla Põhjasõjas maani maha. Alles jäi vaid üks talu.

Küla keskel paikneb suurim ja tõenäoliselt vanim talukoht Suurna. Suuremad talukohad on veel Olevi, Sepaste, Uhke-Antsu, Välja, Paavli, Peedu, Andruse jt. Suurna talust lähtuvad kogu Lööne küla külatänavad. Lööne on külatüübilt sumbküla. 20. sajandil, kui kogu küla oli juba tihedalt täis ehitatud, tekkisid uued majapidamised külast välja radiaalselt ümber küla metsaveerele, näit. Kraavi, Koidu ja Niidi talu.

Küla on sajandite jooksul pidevalt tihenenud talude jagamise ja küla serva uute talude rajamise teel. Nii on viimase viiekümne aasta jooksul pooldunud Paavli talu, juba varem aga Lauri, Mardi, Sepaste jt.

Lööne külasse viib kolm suuremat teed: Valjalast, Jöörist ja üle jõe Haeska küla poolt. Et küla all olev pinnas on savine ja tihe, on nõukogude ajal veetud külavaheteedele lompide vältimiseks väga palju kruusa. Nii on hoovide pinnad jäänud külatee tasandist kohati meetri jagu madalamale, mattes enese alla ka endisaegsed kiviaiad.

Keset küla, endisel Aadu talu maal asub külaplats lipumasti, kiige ja postiputkaga, kus peetakse küla kokkutulekuid.

Ümber küla paiknevad talude põllud ja viimane säilinud tuulik – Uhke-Antsu tuulik.

Külast loodesse rajati 1970. aastatel kolhoosi laut, mis .

Vaata ka
Lööne mõis
Eesti külade loend

Viited

Välislingid 
Kaart (Mapquest)

Saaremaa valla külad
Lööne mõis

Lööne mõis oli rüütlimõis Saaremaal Valjala kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisahoone Saare maakonna Saaremaa valla territooriumile.

Saare-Lääne piiskop Peter Wetberch läänistas Hans Scherile 1480. aastal poolteise adramaa suuruse Cölle mõisa, mis asus tollase Lööne (Löhn) küla lähedal. 1498. aastal läks Lööne mõis (Köln) Pollide suguvõsa kätte. Pollid suurendasid mõisa valdusi, liites mõisaga mitu ümbruskaudset küla. Taani aja alguses kuulusid Lööne mõisale lisaks Lööne külale ka Kõnnu (Könde), Rahu (Ragk), Kõljala (Köliall) ja osa toonasest Valjalast (Pappi-Allewe), kuhu Pollid 1634. aastal ehitasid kõrtsi. Mõisaomanikuks oli sellel ajal Odert von Poll, kes oli ühtlasi ka Saaremaa rüütelkonna peamees ja maanõunik. 

1698. aastal said mõisaomanikeks Vietinghoffid, kelle käest said mõisa Güldenstubbed ja hiljem Weymarnid. 1791. aastal omandasid mõisa uuesti Güldenstubbed ja see jäi nende kätte kuni 19. sajandi teise pooleni, pärast seda omandasid mõisa Buxhoevdenid, kelle valdusse jäi mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal. Mõisa viimane omanik oli Reinhold von Buxhoevden. 

Lööne mõisa valdusi laiendati Weymarnide, Güldenstubbede ja Buxhövdenide ajal veelgi.
  
Weymarnid alustasid 18. sajandi lõpus uue mõisahoone ehitamist. See oli ühekorruseline kõrge sokliga, milles asus keldrikorrus, ja poolkelpkatusega lihtne barokkstiilis hoone. 1864. aastal ehitati hoone tollase omaniku Güldenstubbe poolt uusgooti stiilis ümber. Ümberehituse käigus lisati sakmelise viiluga kahekorruselise keskrisaliidi, mida kaunistab peenelt töödeldud Güldenstubbede vapikivi. Tähelepanu väärivad hästitöödeldud raiddetailidest karniisid, akende inglise stiilis ehisraamid ja hoone ehisnurgad. 

Mõisa kõrvalhooned ei ole säilinud.

Aastatel 1923–1973 oli mõisamajas kool. Peale kooli töötas mõisahoones turismibaas. Praegu on hoone eravalduses.

Saaremaa mõisad
Saaremaa vald
Valjala kihelkond
Buxhoevedenite mõisad
Pollide mõisad
Güldenstubbede mõisad
Valjala Põhikool

Valjala Põhikool on põhikool Saaremaal Saaremaa vallas Valjala alevikus aadressil Kooli tee 3.

Kool avati Lööne kooli järeltulijana 11. novembril 1973 ja kandis nime Valjala 8-klassiline Kool. Alates 1988. aasta septembrist muudeti kool Valjala 9-klassiliseks Kooliks ja alates 1992. aastast kannab kool nime Valjala Põhikool.

Alates 2001. aastast on kooli direktor Aive Mõistlik.

Viited

Välislingid
 Valjala Põhikooli koduleht
 "Valjala neiud võitsid Kalevi Kooliliiga", Meie Maa, 23. märts 2007
 "Saaremaa tüdruk võitis oma kirjutisega päästeameti eriauhinna", Meie Maa, 5. mai 2007
 Anneli Kaljuste, "Eesti Vabariigi juubelinädal Valjala põhikoolis", Meie Maa, 4. märts 2008
 Juuno Jalakas, "Noorimad malemeistrid õpivad Valjala Põhikoolis", Meie Maa, 28. aprill 2008
 "Valjala tähistab 210 aasta täitumist koolihariduse andmisest", Meie Maa, 21. august 2008
 Ene Kallas, "Valjala hariduselu tähistas eile 210. sünnipäeva", 23. august 2008
Aare Laine, Valjala sajanditepikkune hariduselu sai kaante vahele, Saarte Hääl, 19. märts 2011

Saare maakonna koolid
Põhikool
Saaremaa Toetava Hariduse Keskus

Saaremaa Toetava Hariduse Keskus (kuni 2020. aastani Kallemäe Kool) on üldhariduskool Saaremaa vallas Kallemäe külas ja Kuressaares aadressil Suur-Põllu tänav 4. 

Keskuses toimub õppetöö põhikooli lihtsustatud õppekava alusel, lihtsustatud, toimetuleku- ja hooldusõppes ning põhikooli riikliku õppekava alusel.

Ajalugu 
Koolimaja ehitamist Kallemäele alustati 1937. aastal. See valmis 1940. aastal ja samal aastal alustas tööd alustas Kallemäe Mitteametlik Keskkool. 1950. aastal nimetati kool Kallemäe 7-klassiliseks Kooliks ja 1961. aastal Kallemäe 8-klassiliseks Kooliks.

Erikool 
1976. aastal reorganiseeriti kool erikooliks ja hakkas kandma nime Kallemäe Eriinternaatkool. 1991. aastal nimetati kool ümber Kallemäe Kooliks.

Kallemäe Kooli Kuressaare filiaal 
Kuressaare 4. Lastepäevakodu juures oli 1992. aastal avatud puuetega laste rühm. 1994. aastal avati puuetega laste klass Kuressaare Vanalinna Kooli juurde. Viimane koliti 1995. aasta sügisel Puuetega Inimeste Koja majja Pikal tänaval, peale selle moodustati täiendavalt kolm klassi Kuressaare Väikelastekodus. 1998. aasta sügisel viidi Puuetega Inimeste Koja majas olnud klass üle Kuressaare 6. lasteaeda aadressil Tallinna tänav 64, kuhu moodustati juurde veel üks klass. 1999. aasta sügiseks koondati 6. lasteaeda kokku olemasolevast kuuest klassist neli. 1. septembril 2005 liideti erivajadustega laste klassid Kallemäe Kooliga ja neist sai Kallemäe Kooli Kuressaare filiaal. Sellest ajast tegutseb kool Kallemäel ja Kuressaares. Alates 2007/2008. õppeaastast asuvad Kallemäe Kooli Kuressaare filiaali toimetulekuklassid aadressil Suur-Põllu tänav 4 olevas koolihoones.

Riigikoolist omavalitsuse hallatavaks õppeasutuseks 
19. juunil 2020 otsustas Saaremaa vallavolikogu võtta Kallemäe Kooli Eesti Vabariigilt üle ja 27. augustil 2020 nimetati see ümber Saaremaa Toetava Hariduse Keskuseks. 

26. märtsil 2021 vastu võetud otsusega liitis Saaremaa vallavolikogu senise Saaremaa Toetava Hariduse Keskuse, Saaremaa Laste ja Perede Tugikeskuse ning Kuressaare Perekodu uueks ühendasutuseks nimega Saaremaa Toetava Hariduse Keskus. Uus ühendasutus alustas tegevust 1. jaanuaril 2022. Selle direktor on Kaire Kiil. Õppeasutuse struktuuris on kolm osakonda: õppeosakond, haridustugiteenuste osakond ning sotsiaalteenusteosakond.

Viited

Välislingid 
 Saaremaa Toetava Hariduse Keskuse koduleht
Alver Kivi, Kallemäe kool sai lipu, Meie Maa, 24. august 2011
Kallemäe kooli direktoriks saab Kaire Kiil, Saarte Hääl, 11. mai 2012

Eesti erikoolid
Saare maakonna koolid
Saaremaa vald
Veeremäe

Veeremäe on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.

Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Kihelkonna valda ja kandis nime Veere.

Veere külas asub kalasadam.

Vaata ka
Eesti külade loend

Viited

Saaremaa valla külad
Hirmuste

Hirmuste on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas.

Aastatel 2014–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lääne-Saare vallas.

2014. aastani kuulus küla Kärla valda.

Hirmuste maadel Naakamäel on leitud inimasustuse jälgi 2. aastatuhandest eKr (Naakamäe asulakoht).

Viited

Saaremaa valla külad
Donostia

Donostia (baski Donostia; hispaania San Sebastián, ametlik nimi Donostia-San Sebastián) on linn Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas, Gipuzkoa provintsi, Donostialdea ja Donostia valla keskus. Asub Biskaia lahe ääres 18 km kaugusel Prantsusmaa piirist, 103 km kaugusel Vitoria-Gasteizist ja 473 km kaugusel Madridist. Geograafilised koordinaadid on 43°19 N, 1°59′ E.

Kõrgus merepinnast on 6 m. 

Donostia linn moodustab põhiosa Donostia vallast. Donostia on ka Donostia linnastu keskus. 

Donostia oli 2016. aasta Euroopa kultuuripealinn (koos Wrocławiga).

Transport 
Donostia lennujaam asub Hondarribias.

Sport
Linnas asub jalgpalliklubi Real Sociedad.

Vaata ka
San Sebastiáni rahvusvaheline filmifestival
Donostia hipodroom

Viited

Välislingid 

 Donostia koduleht (baski, hispaania, inglise ja prantsuse keeles)

Hispaania linnad
Metro Luminal

Metro Luminal on 1988 moodustatud eesti post-punk'i / alternatiivroki ansambel.

Koosseis 

Robin Juhkental (vokaal) (alates 2018)
Rainer Jancis (kitarr) (alates 1988)
Kalle Nettan (basskitarr) (alates 1989)
Marko Atso (trummid) (alates 2018)

Ajalugu 

Bändi moodustasid Tallinnas 1988. aasta märtsis ansambli Ükskõik liikmed Allan Vainola, Rainer Jancis ja Mait Vaik. Ansambel sai tuntuks üheksakümnendail, aga teatud ringkonnis oli ta kultusbänd juba eelneva kümnendi lõpupoole. Koguneti 1986 nime all Ükskõik, mis aasta pärast Metro Luminali vastu vahetus. Muusikalise poole lõi Rainer Jancis, sõnad kirjutasid eranditult Andres Rodionov ja Mait Vaik. Tänu bändi omanäolisele kõlapildile (mida iseloomustati kui depressiivrokki) kogusid nad kiirelt tuntust. 90-ndate tõeliseks kultuslooks sai "Isa tuli koju". Alates 1996. aastast, kui bändist lahkus Allan Vainola, muutus Metro Luminal pigem eksperimentaalmuusika projektiks, kus peafiguuriks oli Rainer Jancis. 2004. aastal andis bänd välja albumi "Reboot", 2008. aastal ilmus plaat "Sassis".

2014. aastal ilmus Rainer Jancise sulest ansamblist rääkiv raamat "Valgus tunneli lõpus. Unenägu Metro Luminalist".

Diskograafia 

"Metro Luminal" (1995) MC
"Ainult rottidele" (1995) MC
"Sinus" (1998) CD
"Art is everywhere" (1998) singel
"Ainult..." (2003) CD
"Coca Cola" (2004) CD
"Reboot" (2004) CD
"Sassis" (2008) CD
”Üheksast Viieni” (2018) CD
"Ajaja" (2019) CD

Muud 
Metro Luminal on mõjutanud paljusid Eesti bände. Olulise märgi on jätnud Eesti rokkmuusika ajalukku ka liikmete kõrval- ja jätkuprojektid: Vennaskond, Sõpruse Puiestee – Allan Vainola, Mait Vaik, Alumiinium, Sinu Sädelev Sõber – Allan Vainola, Modern Ethic – Rainer Jancis, Kosmikud – Andres Vana, Kristo Rajasaare.

Viited

Välislingid 
 
 
 Andres Aule intervjuu Allan Vainolaga "Eesti Ekspressile"
 Kuhu kaovad bändid Eestis – Postimees 15.07.00
 Metro Luminal naaseb mürinal – Postimees 20.11.03
 Kunstiliste depressiiv-romantikute tagasitulek – Postimees 12.05.04
 Kogumik "Sassis" võtab Metro Luminali kokku – melu.ee 18.11.08

Eesti ansamblid
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Eurovisiooni Lauluvõistlus 2003 oli 48. Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 24. mail 2003  Skonto Hallis Riias Lätis. Õhtujuhid olid Marie N (2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võitja) ja Renārs Kaupers, kes on Läti bändi Brainstormi solist. Brainstorm jäi 2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus kolmandaks. See oli teine kord, kui Eurovisiooni lauluvõistlus juhtisid kaks endist osalejat. Esimene kord toimus see aastal 1991. 2003. aasta Eurovisiooni võitis Türgi esineja Sertab Erener lauluga "Everyway that I can". Sertab Erneri laul oli tüüpiline Türgi poprütmiga laul. 2003. aastal laulis Türgi esimest korda Eurovisiooni ajaloos inglise keeles.

Belgiat esitav Urban Trad jäi teisele kohale. Nende laul "Sanomi" oli väljamõeldud keeles.

Kõige skandaalsem osaleja oli Venemaa duett t.A.T.u., kellel oli juba enne Eurovisiooni lauluvõistlust suur edu Euroopas. Lauluvõistlusel nad katkestasid proovid ühe laulja haigestumise tõttu. Enne seda oli t.A.T.u. lubanud šokeerivat esinemist, kuid nüüd jäi see ära. t.A.T.u. oli kõige suurem favoriit, kuid kokkuvõttes jäi ta võitjast taha vaid kolme punktiga ja tuli kolmandaks. 

Hääletamisprotseduuri lõpus, enne viimase punktiandjariigi Sloveenia eel, oli võimalus võita kolmel riigil: Türgil, Venemaal ja Belgial. Sloveenia kinnitas Türgi võitjaks, andes Türgile kümme punkti. Kaksteist punkti andis Sloveenia küll Venemaale, kuid see ei tõstnud Venemaad esimeseks. 

Suurbritannia duol Jeminil ei õnnestunud teenida mitte ühtegi punkti. 

Venemaa protesteeris lõpptulemuste üle. Iiri televaatajate hääletus ebaõnnestus ja Iirimaa otsustas kasutada žüriid.  Žürii ei andnud nii Venemaale kui ka Türgile mitte ühtegi punkti. Žürii kasutamine rahvahääletuse ebaõnnestumisel on Euroopa Ringhäälingute Liidu reeglite järgi täiesti lubatud.

Tulemused

Punktitabel

Eurovisioon
2003. aasta muusikas
Montevideo

Montevideo on Uruguay pealinn ja riigi suurim linn. Asub La Plata lahe põhjakaldal.

Ajalugu 
1680. aastal rajasid portugallased linna kohale kindluse, mis muutus peagi salakaubanduse keskuseks. Montevideo on asutatud 18. sajandil. 1726. aastal rajasid hispaanlased salakaubandusega võitlemiseks Montevideo kindluse, mille ümber tekkis linn. 1776. aastast kuulus La Plata asekuningriigi koosseisu. Uruguay pealinnaks sai 1828. aastal. 20. sajandi alguses saabus linna palju immigrante Euroopast.

Elanikkond 
Montevideo elanikest on 88% Euroopa päritolu, kolmandik elanikest on Itaalia päritolu.

Kliima 
Linnas on subtroopiline kliima. Jaanuari keskmine temperatuur on +23 °C, juulis +10 °C. Aastane sademetehulk jääb alla 1000 mm.

Haridus 
Montevideo Vabariiklik Ülikool on rajatud 1849. aastal.

Sport 
1930. aastal toimusid linnas esimesed jalgpalli MM-võistlused.

Vaatamisväärsusi 
 Palacio Salvo
 Torre de las Telecomunicaciones
 Teatro Solís
 Palacio Legislativo
 toomkirik Catedral Metropolitana 
 Cabildo de Montevideo
 Estadio Centenario

Välislingid 
 http://www.montevideo.gub.uy/

 
Sadamalinnad
Kõrgtrükk

Kõrgtrükk on trükitehnika, mille puhul paberile jätavad jälje värviga määritud trükiplaadi kõrgemad osad.

Teisaldatava tüübi leiutas esmakordselt Hiinas keraamilise trükikirja abil aastal 1040 pKr Põhja-Songi dünastia ajal leiutaja Bi Sheng (990–1051).

Tehnika
Siledast plaadist uuristatakse välja need osad, mis paberil peavad paberikarva jääma. Olulisemad tehnikad on linool- ja puulõige (nimetus vastavalt trükiplaadi materjalile). Puuduseks loetakse peente ja täpsete joonte saamise keerukust.

Vaata ka 
 Graafika
 Sügavtrükk
 Lametrükk
Puugravüür
Puulõige

Viited 
Kunst
Graafika
Trükindus
Robert Lepikson

Robert Lepikson (14. juuni 1952 Tallinn – 1. juuli 2006 Rakvere) oli Eesti poliitika- ja äritegelane ning rallisõitja-kaardilugeja.

Kaardilugejana oli ta viiekordne Eesti meister, hõbemedaliomanik ja Balti karika võitja autorallis. Ta kuulus ka Eesti Autospordi Liidu juhatusse.

Lepiksoni hüüti Raua-Robertiks, sest ta oli töötanud vanametalli kokku ostva ettevõtte AS EMEX peadirektorina.

1999. aastal oli Lepikson segatud Edgar Savisaare pildi tulistamise skandaali.

Lepikson paistis silma otsekoheste, kriitiliste ja kohati poliitiliselt ebakorrektsete sõnavõttudega. Suurima tagasilöögina tõi see kaasa tema vallandamise siseministri ametikohalt 1998. aasta alguses.

1998. aastal oli ta Ivar Raidami kaardilugeja võidetud Saaremaa Rallil.

Ta oli Markko Märtini kaardilugeja.

Lepikson oli nende 8 Riigikogu liikme seas, kes 2004. aastal astusid Keskerakonnast välja. Nad hakkasid end nimetama sotsiaalliberaalideks ja püüdsid Riigikogus registreerida oma fraktsiooni. Sotsiaalliberaalide ühendus lagunes siis, kui Riigikohus keelas neil oma fraktsiooni moodustada, sest oma erakonda ei suutnud nad samuti luua. Sotsiaalliberaale ühines nelja erakonnaga, Lepikson astus ainsana Rahvaliitu. Lepiksoni sõnul oli Rahvaliidus paras annus isamaalisust ja sotsiaalsust ning lisaks selged arusaamad majanduspoliitikast.

2005. aasta veebruaris esitas Lepikson seadusemuudatuse eelnõu, mille kohaselt võiks sõiduautot juhtida kuni 0,49‰ joobega. Suuremate veokite ja ühissõidukite juhtidel oleks eelnõu järgi lubatud 0,2‰ ja ka liiklusõnnetuse põhjustanud juhtidel langeks lubatud joobe piir 0,2‰-ni. Seevastu oleks auto juhtimine 1,5‰ joobes muudetud kriminaalkuriteoks. Valitsus ei kiitnud seda eelnõud heaks ega hakanud seda tõsiselt arutama.

Haridus

1970. aastal lõpetas Lepikson Tallinna 1. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroonikainsenerina.

Töökäik
1980–1985 ETKVLi Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroo (KTB) insenerkonstruktor
1985–1990 Tallinna Helikassetitehas
1990–1992 AS Avanteki direktor
1992–1995 RAS EMEXi peadirektor
1995–1996 Eesti kaitseministeeriumi kantsler
1996–1997 Tallinna linnapea 
1997–1998 Eesti siseminister
1998–2000 Võru maavanem 
2001–2003 Petromaks Stividori ASi juhatuse esimees
2003–2006 X Riigikogu liige.

Liikmesus
1995–1999 Koonderakond
Arengupartei
2003–2004 Keskerakond
2005–2006 Eestimaa Rahvaliit
1996, 2002 Tallinna Linnavolikogu 
1999 Võru Linnavolikogu  
Eesti Autospordi Liidu juhatus

Isiklikku
Tema isa oli tehnikateadlane Heino Lepikson. Tema poeg Erik on autosportlane, kaardilugeja.

Tunnustus ja tiitlid
 Pressivaenlane 1997

Viited

Välislingid 
 Robert Lepiksoni Riigikogu liikme lehekülg
Robert Lepikson rallisõidu saidil ewrc-results.com
 Robert Lepikson. Kogu südamega Eesti Ekspress
 

Eesti siseministrid
Tallinna linnapead
Võru maavanemad
Eesti Keskerakonna poliitikud
Rahvaliidu poliitikud
X Riigikogu liikmed
Eesti autorallisõitjad
Eesti kaardilugejad
Eesti ettevõtjad
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1952
Surnud 2006
Maadevahe jõgi

Maadevahe jõgi (ka Tõnija-Maadevahe peakraav) on jõgi Ida-Saaremaal. Jõe lähe on Kuiste külas ja see suubub Kunnati lahte. Jõe valgala pindala on 30,2 km². Jõgi voolab läbi Lepna tammiku. Maadevahe läbib enamasti soiseid niite ja metsi ning 1 km enne Kõiguste lahte jõudmist kaob maa alla.

Ühendus Pitkjärvega on maaparanduse tõttu katkenud.

Jõe nimi tuleb keskajast, mil see tähistas ordu- ja piiskopimaade piiri. Keskajani nimetati seda Tõnni jõeks.

Tõnni jõge mainiti esmakordselt 1248. aastal, kui Saare-Lääne piiskop ja Liivimaa ordu jagasid Saaremaad. Tõnni jõe järgi sai nime ka Tõnija küla, mis jõe lähistel aastasadade jooksul veidi jõelähtme poole nihkunud on.

Välislingid 
 

Saare maakonna jõed
Saaremaa valla veekogud
Meediaseire

Meediaseire (ka meediamonitooring) on ajalehtedest, raadio- ja telesaadetest ning online-meediast lühiülevaate tegemine. 

Meediaseire ajalugu ulatub väidetavalt 20. sajandi algusse ning pärineb USA-st, kus professor William French Adamsi abikaasa proua Flora Adamsi hobiks oli ajalehtedest ja ajakirjadest huvitavate artiklite väljalõikamine. Mõni aeg hiljem tehti proua Adamsile ettepanek sama tööd jätkata juba ametlikult teenust osutades. 1903. aastal asutas professor Adams ettevõtte Luce Press Clippings.

Tänapäeval kogutakse meediaseires meediaanalüüsi aluseks olevat andmestikku. Meediaseire üheks eesmärgiks on omada ülevaadet kõigist tarbijatele suunatud sõnumitest, sõltumata nende vormist, esitamise viisist, ajast, kohast ja teistest teguritest, mis sõnumi vastuvõtmist mõjutavad.

Meediaseire hõlmab sageli kolme valdkonda: reklaamikulutuste seire, reklaamide loovlahenduste seire ja sisu seire. Nende põhjal saab hiljem teha analüüse, näiteks tuua välja vaadeldava valdkonna suundumused mingil ajaperioodil.

Meedia
Kuressaare Ametikool

Kuressaare Ametikool on Eesti kutsekool, mis asub Kuressaares aadressil Kohtu 22.

1922. aastal asutati Kuressaare Ehitusinstruktorite Kool, kuhu võeti vastu esimesed 19 õpilast. Seda võib pidada nii Kuressaare Ametikooli kui üldse järjepideva kutsehariduse andmise alguseks Saaremaal. 1930. aastatel õpetati koolis peamiselt ehitus-, puidu- ja metallitööd. 1950ndatel lisandusid põllumajanduserialad. 1970. aastail hakati andma keskharidust ning avati kodumajanduse-käsitöö-loomakasvatuse erialarühmad tütarlastele. 1990. aastast on kooli nimi Kuressaare Ametikool. 1998. aastal liideti Ametikool 1992 Upal alustanud Saaremaa Kutseõppekeskusega.

Ametikoolis õpib 800 õpilast. Õppijaid on kõikidest Eesti maakondadest. Vanim õppija on 2020–2021 õppeaastal 71-aastane.

Alates 1999. aastast on tänu PHARE projektidele koolist kujunenud piirkondlik koolituskeskus. Paljude Euroopa Liidu projektide toel pakutakse enamikule õpilaskonnast praktikat ka väljaspool Eestit.

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti kutsekoolid
Saare maakonna koolid
Ametikool
R

R (r) on ladina tähestiku täht.

Seda tähte kasutatakse paljudes keeltes tremulantide ehk värihäälikute märkimiseks. IPA kasutab selle tähe variante eri tremulantide märkimiseks.

Füüsikas tähistatakse R-ga universaalset gaasikonstanti. Matemaatikas tähistab R reaalarvude hulka.

Teised esitusviisid

Vaata ka 
Ŗ

Tähestikutähed
Sergijev Possad

Sergijev Possad on linn Venemaal Moskva oblastis, Sergijev Possadi rajooni keskus. Asub Moskvast 70 km kirdes.

Linn on asutatud 1742. aastal külade liitmise teel. Aastatel 1919–1930 kandis see nime Sergijev ja 1930–1991 Zagorsk.

Tähtsaim vaatamisväärsus on Troitse-Sergi suurklooster, mis on üks Vene Õigeusu Kiriku keskusi.

Masina- ja keemiatööstuse keskus.

Asub Moskva–Jaroslavli raudteeliinil.

Ettevõtteid
Fazotron-NIIR

Viited

Välislingid 
Sergijev Possadi koduleht
Sergijev Possadi infoportaal

Moskva oblasti linnad