Bretagne'i kuningriik

Bretagne'i kuningriik (prantsuse Royaume de Bretagne, bretooni Rouantelezh Breizh) (818–913) tekkis kolme varajase Aremorica kuningriigi ühendamisest: Vannes, Domnonée ja Broërec. See on üks kuuest eelkäijast, mis nüüd on tuntud kui kuus keldi rahvast. Küsimus sellest, kas kuningriik oli tegelikult sõltumatu, oli esmatähtis selle järglasriigi, suveräänse Bretagne'i hertsogkonna ajaloos. Bretagne'i kuningriik eelnes hertsogkonnale, mis jäi sõltumatuks suveräänseks riigiks kuni selle liitmiseni Prantsusmaa kuningriigiga 1500. aastail.

Geograafia 

Kuningriigi poolt valitsetav ala kujutab endast üht suuremat bretooni rahva poolt asustatud ala ja katab suures osas Aremorica, Mandri-Euroopa loodepoolseima poolsaare. Siin elasid roomlased, kes arvatavasti kasutasid Carhaix'd kaubanduskeskuse ja võib-olla ka halduskeskusena.

Osalenud rahvad 

Kolm rahvast aitasid rajada kuningriiki. Roomlased dokumenteerisid Aremoricas palju keldi hõime. Vannes'i kuningriik paiknes ümber Vannes'i, olles suurim kolmest eellasest, mis moodustasid Bretagne'i kuningriigi tuumiku. 

Bretagne'i ala oli asustatud mitme komplekti immigrantidega Cornwallist ja Walesist, samuti Britannia ja Iirimaa teistest osadest. Domnonée kuningriik asutati arvatavasti väljarändajate poolt Dumnoniast Edela-Britannias ja arenes mitmes eraldi liinis pärast Briti saarte lääneosa langemist anglosaksi sissetungijate kätte. Varajane Broëreci kuningriik oli väikseim kolmest Bretooni eelkäijakuningriigist ja asutati Bretooni väepealiku Gwereg II poolt. 

Kuningriigi vähemääratud ida- ja kagupiirid peegeldasid erinevate sissetungijate püüdeid kontrollida Aremoricat. Frangi kuningad, Normandia hertsog ja lõpuks Prantsusmaa kuningad jätkasid neid püüdeid kuni Bretagne'i hertsogkond sai lõplikult Prantsusmaa osaks. Ühel hetkel dokumenteerisid Frangi keisrid Vannes'i kui läänepoolseimat Bretooni linna, mille üle neil mõju oli. Bretagne'i marki hallati sageli Nantes'ist. Prantsusmaa keskaegsed kuningad, eriti Charles V, ei suutnud tungida Bretagne'i, isegi mitte Carhaix'sse.

Bretagne'i kuningriik tekkis Vannes'i, Domnonée ja Broërec'i kuningriikide liitmisest.

Kuningriigi rajamine  

Piirkond kujunesa kuningriigiks, kui Erispoe nimetati aastal 851 Bretagne'i kuningaks. Erispoe oli Nevenoe poeg, kes oli aastast 831 Bretagne'i missus imperatoris Prantsusmaa kuningriigi poolt. Nevenoe mässas aastal 845 siiski Charles II Paljaspea vastu pärast vaidlust Nantes'i krahvkonna üle. Bretooni sõltumatus keisrist saavutati tänu võitudele Balloni lahingus (845) ja Jengland-Beslé lahingus (851), pärast mida andis kuningas Charles Erispoele vasallkuninga staatuse.

Bretagne vajus rahutuste aega, mille tekitasid pärimistülid pärast Salauni surma aastal 874, samuti viikingite sissetungid. Selle tulemusel kuningatiitel hääbus. Alan I Suure järglased valitsesid suveräänsete hertsogitena, mitte kuningatena. Siiski paistis nende sõltumatus suhete kaudu Prantsusmaa ja Inglismaa kuningriikidega. Prantsusmaa Louis IV väitis, et Bretagne ei olnud osa tema kuningriigist, kui see võitles ja võitis viikingi sissetungijaid. Pärast rahu sõlmimist nimetati viikingijuht Rollo Normandia hertsogiks, Prantsusmaa kuninga vasalliks. Seoses Inglismaaga, erinevatel aegadel nimetasid Bretagne'i hertsogid eeldatavaid pärijaid Inglismaa kuningale. Muudel juhtudel tungis Inglismaa kuningas Bretagne'i, et saada selle üle kontroll. Viimasel sellisel Inglise sissetungil võitis Konan II inglastelt välja rahu ja tegi Inglismaa Henry II-st Nantes'i krahvi, Bretagne'i hertsogkonna vasalli.

Bretagne'i kuningriik kui Bretagne'i hertsogkonna eelkäija 

10. sajandi algul muutis viikingite tegevus jäädavalt Bretagne'i kuningriigi olemust. Kui viikingid olid lõpuks välja aetud, kandsid Bretagne'i uued valitsejad üldiselt hertsogi, mitte kuninga tiitlit, kuigi nende sõltumatus võõrkroonidest oli suuresti säilinud, erineva eduastmega.

Bretagne'i kuningad 

 Yezekael (u 590–657) – Bretooni ülemkuningas, Domnonée kuningas, ühendas Bretooni kuningriigid Domnonée ja Broëreci; tunnistas Dagobert I-st ja Püha Eligiust;
 Morvan (valitses 814–818) – esimene Bretagne'i kuningas, kelle nimetasid Bretooni aadlikud seoses Karl Suure surmaga aastal 814, keda ta oli teeninud;
 Frankide valitsemise aeg Ludwig Vaga ajal (819–822) – Morvan mässas frankide vastu, kuid võideti Ludwig Vaga poolt. Sel perioodil ohustas Bretagne'i ka Bretagne'i mark;
 Wiomarc'h (valitses 822–825) – juhtis edukat mässu frankide vastu Bretooni võimu taastamiseks, tapeti Bretagne'i margi Nantes'i krahvi Lambert I poolt;
 Nevenoe (valitses 841–851), Vannes'i krahv, esimene Bretagne'i hertsog;
 traditsiooni järgi rahvuse isa;
 keiser Ludwig Vaga missus dominicus;
 Erispoe (valitses 851–857), Vannes'i krahv, Nevenoe poeg, valitses hertsogina, siis kuningana;
 mõrvati kirikus, kui ta küsis varjupaika, oma nõo Salauni poolt;
 tema tütar abiellus Gurwantiga;
 Salaun (valitses 857–874), Rennes'i krahv ja Nantes'i krahv;
 juhtis mässu Erispoe vastu;
 valitses hertsogina, siis keisri poolt talle kingitud krooni ja purpurmantliga kuningana, viimane ühendatud Bretagne'i valitseja kuni Alan I-ni;
 püüdis saavutada paavstilt palliumi Doli piiskopile kavatsusega saavutada selle sõltumatus Tours'i metropoliidist;
 mõrvati mässus, mida osaliselt juhtisid tema väimees, Vannes'i krahv Paskwezhen ja Erispoe väimees Gurwant;
 kanoniseeriti pühakuks ja tõsteti märtri tasemele;
 Jagatud valitsemise periood kodusõja ja esimese viikingite sissetungi ajal (874–888)
 Lõuna-Bretagne:
 Paskwezhen (valitses 874–877), Vannes'i krahv, valitses Lõuna-Bretagne'i samaaegselt Gurwantiga;
 Alan I Suur (valitses 877–888) – oma venna Paskwezheni järglane, valitses Lõuna-Bretagne'i samaaegselt Yezekaeliga;
 Põhja-Bretagne:
 Gurwant (valitses 874–877), valitses Põhja-Bretagne'i samaaegselt Paskwezheniga;
 Yezekael (valitses 877–888), Gurwanti järglane, valitses Põhja-Bretagne'i samaaegselt Alan I Suurega;
 Alan I Suur;
 (valitses 877–888) Paskwezheni järglane ja valitses aastatel 877–888 Yezekaeliga;
 (valitses 888–907) pärast Yezekaeli surma valitses edasi üksi hertsogina;
 sai kuningatiitli 'rex Brittaniæ' keiser Karl Paksult; 
 viimane Bretagne'i kuningas;
 Teine viikingite sissetung ja okupatsioon (907–937);
 Alan I poeg, Poheri krahv Mathuedoi ja tema poeg (kellest sai Alan II) põgenesid Bretagne'ist ning elasid maapaos Inglismaa kuninga juures. Mathuedoi oli kuningas maapaos, kuid teda ei kroonitud kunagi.

Vaata ka 

 Bretagne'i hertsogkond
 Bretagne'i valitsejate loend
Bretagne
Prantsusmaa ajaloolised riigid