joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Avatud ühiskond ja selle vaenlased

"Avatud ühiskond ja selle vaenlased" on filosoof Karl Raimund Popperi tuntuim teos.

Teosel on kaks köidet, esimene kannab alapealkirja "Platoni lummus" (The Spell of Plato), teine aga "Prohvetluse kõrglaine: Hegel, Marx ja nende järelmõju" (The High Tide of Prophecy: Hegel, Marx and the Aftermath).

Kokkuvõtvalt võib ütelda, et teose eesmärgiks on falsifitseerida mõttemalle, mis viivad suletud ühiskonna poole, ega toeta avatud ühiskonna ideaali.

"Platoni lummus" tegeleb peamiselt Platoni ühiskonnafilosoofiaga ning näitab, et liberaalse demokraatia aspektist on Platoni hoiakud õigluse, riigi jms suhtes kõlvatud ning totalitarismi soodustavad. Popper avaldab teose raames korduvalt imestust, kuidas on saadud pidada Platonit humanistiks, kui see on oma veendumustelt inimvaenulik ning lisaks veel totalitaarse režiimi pooldaja.

Teoses otsib Popper teda ennastki sügavalt ja negatiivselt puudutanud totalitaarsete mõttemallide juuri ning püüab leida seletust, miks täiesti tavalised ja sugugi mitte pahatahtlikud inimesed selliste kurjusest pakatavate mõttemallide küüsi langevad.

"Prohvetluse kõrglaine" on sama intentsiooniga, kuid uurimisalaks pole mitte antiik ja totalitaarsuse juured, vaid selle esinemise vormid tema enda ajas. Peamiseks kriitika objektiks on selles köites historitsism ning sellega kaasnev mõttelaad, mille apostliks nimetab Popper Hegelit ning jüngriks Marxi.

Peamine etteheide historitsismi vastu seisneb selles, et inimesed eeldavad ja usuvad, et on olemas mingisugune maailma ajalugu, millel on algus, käik ja siht. Popper kinnitab, et selline arusaam on ekslik ning hariduse pealiskaudsusest tulenevalt sunnitud. Ajalool pole mingit kindlat suunda või ettemääratust, on vaid ajaloo tõlgendused ja hüpoteesid toimunu kohta mingite käesolevate eesmärkide saavutamise vahenditena. Ajaloost ei saa otsida märke tuleviku kohta, saab vaid ajaloo lühikesi etappe mõtestada.

Hegeli arusaam dialektilisest arenguloogikast, mille võttis üle Marx, on sügavalt ekslik ja loob illusiooni maailmaajaloo ülimast eesmärgist. Popperi hinnangul nimetatakse sõnaga "maailmaajalugu" poliitilist ajalugu, mis on aga tema silmis eelkõige rahvusvahelise kuritegevuse ning massimõrvade ajalugu. Sestap oleks õige rääkida paljudest eri ajalugudest, aga mitte absolutiseerida ühte neist.

Filosoofiateosed
Sotsiaalfilosoofia
2006. aasta Bahreini Grand Prix

2006. aasta Vormel 1 etapp Bahreini Grand Prix toimus 12. märtsil Bahreinis Sakhiri ringrajal.

Tulemus 

Sõidu katkestasid:

Yūji Ide, Super Aguri
Jaqcues Villeneuve, BMW
Giancarlo Fisichella, Renault
Christian Albers, Midland

Bahreini Grand Prix
Gravimeeter

Gravimeeter on seade, millega saab mõõta kohaliku gravitatsioonivälja tugevust.

Klassikaline gravitatsioonivälja mõõtmise vahend on pendelgravimeeter, mis põhineb pendli võnkesageduse sõltuvusel raskusjõust.

Välislingid
Gravimeetritest Tartu Ülikooli õppematerjalis (DOC-fail; vaadatud 28.06.2012)

Mõõteriistad
Romain Gary

Romain Gary (sünninimi Roman Kacew; 8. mai 1914 Vilnius – 2. detsember 1980 Pariis) oli prantsuse kirjanik, filmilavastaja ja diplomaat.

Romain Gary avaldas oma teoseid mitme pseudonüümi all, näiteks Fosco Sinibaldi ja Shatan Bogat. Tuntuim oli aga Émile Ajar, mille all avaldas ta romaani "Elu alles ees".

Romain Gary oli rahvuselt juut. Tema isa oli vene ja ema prantsuse päritolu. Tema perekond emigreerus Prantsusmaale, kui ta oli neljateistkümnene. Enne seda elas perekond Poolas.

Keskkooli lõpetas Nice'is, seejärel õppis Pariisi Ülikoolis õigusteadust. Teenis piloodina Briti ja vabatahtlikuna Prantsuse vägedes Teises maailmasõjas, töötas Prantsuse välisministeeriumis (1945–1956).

Lõpetas elu enesetapuga.

Pärast Romain Gary surma ilmus kirjaniku nn testament, raamat "Émile Ajari elu ja surm". Alles sellest raamatust sai üldsus teada, kes peitus Émile Ajari pseudonüümi taga. Selle teosega võitis Gary Prantsusmaa prestiižikaima kirjanduspreemia, Goncourti auhinna.

Teosed

Romaanid 
 "Euroopalik kasvatus" ("Éducation européenne"; 1945) ISBN 2-07-036203-5
 "Taevajuured" ("Racine du ciel")
 "Elu alles ees" (1986, "La vie devant soi"; eesti keeles 2001, tõlkija Tõnu Õnnepalu) ISBN 5-7979-0441-1
 "L'angoisse du roi Salomon" ISBN 2-07-037797-0
 "Au-delà de cette limite votre ticket n'est plus valable" ISBN 2-07-037048-8
 "Les cerfs-volants" ISBN 2-07-037467-X
 "Clair de femme" (1977) ISBN 2-07-037367-3
 "Les clowns lyriques" ISBN 2-07-038172-2
 "La danse de Gengis Cohn" (1967) ISBN 2-07-039302-X
 "Les enchanteurs" ISBN 2-07-037904-3
 "La tête coupable" (1968)
 "Chien blanc" ("Valge koer"; 1970) ISBN 2-07-036050-4
 "Le grand vestiaire" (1949)ISBN 2-07-037678-8
 "Gros-Câlin" ISBN 2-07-036906-4
 "Lady L." ISBN 2-07-036304-X
 "Taevatähtede sööjad. Ameerika komöödia" (eesti keeles 1993; tõlkija Ott Ojamaa) ISBN 5-450-01810-X
 "Tulipe" (1946) ISBN 2-07-040876-0

Novellid  
 Novellikogu "Kodanik Tuvi" ("L'homme à la colombe"; eesti keeles ilmus 1992)

Memuaarid

Filmilavastused 
"Linnud lendavad surema Peruusse" (1968)
"Kill" (1972)

Tunnustus 
1944 Vabastusorden
1945 kriitikapreemia romaani "Euroopalik kasvatus" eest
1956 Goncourti auhind romaani "Taevajuured" eest
1975 Goncourti auhind aasta parimale ilukirjandusteosele "Elu alles ees"

Viited

Prantsuse kirjanikud
Prantsusmaa filmilavastajad
Prantsusmaa diplomaadid
Vabasurmad
Sündinud 1914
Surnud 1980
George Lucas

George Walton Lucas (sündinud 14. mail 1944 California osariigis Modestos) on Ameerika Ühendriikide filmilavastaja-stsenarist ja ettevõtja. 

Tema tuntumad teosed on filmisarjad "Star Wars" ja "Indiana Jones" ning poolautobiograafiline "Ameerika grafiti". Ühed tema ettevõtted on Lucasfilm (1971) ja LucasArts (1982).

Ameerika Ühendriikide stsenaristid
Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Sündinud 1944
Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah

Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah (araabia keeles حمد بن عيسى آل خليفة; sündinud 28. jaanuaril 1950 Ar-Rifā‘s, Bahreinis) on Bahreini kuningas (varem emiir), emiir ‘Īsá ibn Salmān Āl Khalīfah' poeg.

Elulugu 

Isa määras Ḩamadi 27. juunil 1964 troonipärijaks. 1968 määrati ta Niisutusnõukogu esimeheks ja Manama munitsipaalnõukogu esimeheks. 16. veebruaril 1968 määrati ta Bahreini rahvuskaarti ja samal aastal hiljem rahvuskaardi ülemaks. Rahvuskaardi ülem oli ta seni, kuni ta 1969 määrati Bahreini sõjaväe ülemjuhatajaks. 1970 sai ta Bahreini kaitseministriks ja jäi selleks 1988. aastani. Lisaks oli ta 1970–1971 Bahreini haldusnõukogu aseesimees.

1977. aasta oktoobris hakkas ta õppima helikopterijuhtimist. 1978. aasta jaanuaris saigi ta juhiloa. Seejärel töötas ta Bahreini õhujõudude moodustamise nimel. Kuigi õhusõidukeid oli Bahreini sõjaväel juba alates 1977. aastal, moodustati õhuvägi eraldi väeliigina 1987. aastal.

Isa surma järel sai ta 6. märtsil 1999 Bahreini emiiriks. Kohe valitsusaja alguses korraldas ta hulga poliitilisi reforme. Ta vabastas kõik poliitvangid, saatis laiali riigi julgeolekunõukogu ja tühistas 1974. aastast kehtinud seaduse julgeolekumeetmete kohta riigis. Paljudel Bahreini kodanikel lubati kodumaale tagasi pöörduda pärast aastaid kestnud eksiili.

2002 kuulutas ta ennast Bahreini kuningaks ja krooniti selleks 14. veebruaril 2002.

Ta oli ainus riigipea, kes osales Charles Mountbatten-Windsori ja Camilla Parker-Bowlesi pulmas 9. aprillil 2005. Seevastu William Mountbatten-Windsori ja Catherine Middletoni pulma ta ei läinud. Inimõiguste aktivistid lubasid tema visiidi Inglismaale kibedaks teha, sest ta oli 2011. aasta alguses oma riigis lasknud kodanike demonstratsiooni laiali ajada.

Perekond 
Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah'l on neli abikaasat. Neist üks on pärit Bahreinist, üks Kuveidist ja kaks Katarist. Kuningal on 7 poega ja 5 tütart.

Sabika bint Ibrāhīm Āl Khalīfah'ga abiellus ta 9. oktoobril 1968 ning neil on kolm poega ja tütart:
 kroonprints Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah (sündinud 21. oktoobril 1969);
 Abdullah ibn Ḩamad Āl Khalīfah (sündinud 30. juunil 1975);
 Khalifa ibn Ḩamad Āl Khalīfah (sündinud 4. juunil 1977);
 Najla bint Ḩamad Āl Khalīfah (sündinud 20. mail 1981).

Sheia bint Hassan Al-Khrayyesh Al-Ajmiga, kes on pärit Kuveidist, on tal kaks poega:
 Nasser ibn Ḩamad Āl Khalīfah (sündinud 8. mail 1987);
 Khalid ibn Ḩamad Āl Khalīfah (sündinud 23. septembril 1989).

Kolmanda abikaasaga, kes on pärit Katarist, on tal kaks poega ja neli tütart:
 Faisal ibn Ḩamad Āl Khalīfah (12. veebruar 1992 – 12. jaanuar 2006);
 sultan ibn Ḩamad Āl Khalīfah;
 Hessa bint Ḩamad Āl Khalīfah;
 Nura bint Ḩamad Āl Khalīfah;
 Munira bint Ḩamad Āl Khalīfah;
 Reema bint Ḩamad Āl Khalīfah.

Neljanda abikaasaga, kes on pärit Katarist, tal lapsi ei ole.

Bahreini monarhid
Sündinud 1950
János I Zápolya

János I Zápolya ehk János I Szapolyai (1487 – 22. juuli 1540) oli Ungari rivaalkuningas 1526–1540 ning samal ajal ka Osmanite riigi vasallriigi Ida-Ungari kuningriigi esimene valitseja. 

Aastal 1526 said Ungari väed Osmanitelt Mohácsi lahingus lüüa ja Ungari ja Böömimaa kuninga (1516–1526) Lajos II uppus taandumisel. Austria Ferdinand, Saksa-Rooma keiser Karl V noorem vend, nõudis Ungari ja Böömimaa kuninga krooni selle õigusega, et oli abielus Lajosi õe Annaga ja Lajos oli olnud abielus Maria von Habsburgiga. 

Kuid enamus Ungari aadlist oli Habsburgist Austria ertshertsog (1521–1564) Ferdinandi vastu. Nad toetasid János Zápolyat, endist Transilvaania vojevoodi, rikkaimat maaomanikku riigis. Ungari Riigipäev kuulutas ta kuningas János I-ks. János  pidi leppima sellega, et ta valitses ainult türklaste poolt vallutatud Ida-Ungaris (hõlmas umbes 2/3 riigist).

Lääne-Ungaris valitses aga ametliku Ungari kuninga tiitliga kuningas Ferdinand von Habsburg. Vastukaaluks Habsburgide mõjule moodustas János I aastal 1528 liidu Osmanite sultani Suleiman I-ga ja vandus aastal 1529 sultanile isegi truudust.

János I kontrollis Transilvaaniat ja Ungari tasandiku idaosa; Saksa-Rooma keiser Ferdinand valitses Horvaatiat, tasandiku lääneosa ja Slovakkiat. Aastal 1538 sõlmisid pooled Váradi rahu, mis tegi selle jaotuse ametlikuks, ja tegi ka Ferdinandi lastetu János I pärijaks.

Kui János suri, jagasid türklased tema valdused kaheks: enamik Ungarist liideti otseselt Osmanite impeeriumi koosseisu, alad millest 1570 aastal moodustus Transilvaania vürstkond aga anti tema 1540. aastal sündinud pojale János II Zápolyale.

Vaata ka
Ungari ajalugu
Ida-Ungari kuningriik (1529–1570), Transilvaania vürstkond (1570–1711)
Transilvaania valitsejate loend

Välislingid

Monarhid
Sündinud 1487
Surnud 1540
Ungari monarhid
Transilvaania ajalugu
Utsjoki vald

Utsjoki vald (põhjasaami keeles Ohcejoga gielda) on 3. järgu haldusüksus (vald) Soome Lapi maakonnas.

Naabervald on Inari vald.

Utsjoki on Soome põhjapoolseim vald. See on ka vald, mille elanike hulgas on Soomes enim saami keelte emakeelena kõnelejaid. 2011. aastal oli valla elanikest saamikeelseid 47 protsenti.

Utsjoki vald piirneb Inari vallaga ning  põhjas Norraga.

Külad 

 Nuorgam (põhjasaami keeles Njuorggán)
 Utsjoki kirikuküla (põhjasaami keeles Ohcejohka)
 Nuvvus
 Dalvadas
 Outakoski (põhjasaami keeles Vuovdaguoika)
 Rovisuvanto (põhjasaami keeles Roavesavu)
 Karigasniemi (põhjasaami keeles Gáregasnjárga)
 Kaamasmukka (põhjasaami keeles Gámasmohkki)

Viited

Välislingid 

 Utsjoki kodulehekülg

Lapi maakonna vallad
Akseli Gallen-Kallela

Akseli Gallen-Kallela (sündinud Axel Waldemar Gallén; 26. aprill 1865 Pori – 7. märts 1931 Stockholm) oli Soome kunstnik.

Maalid
Gallen-Kallela maalid olid alguses realistlikud, hiljem maalis ta rahvusromantilises stiilis peamiselt Soome loodust ja "Kalevala"-ainelisi kompositsioone. 20. sajandi alguses muutus tema looming sümbolistlikuks.
Gallen-Kallela maalid on rahvusvaheliselt ühed kõige tuntumad soome kunstiteosed.

Tuntuimad maalid
 

 "Keitele järv" (1905)
 "Poiss ja vares" (1884)
 "Akka ja kissa" (1885)
 "Démasquée" (1888)
 "Mäntykoski Waterfall" (1892)
 "A Winter Scene From Imatra" (1893)
 "Sampo kaitsmine" (1896)
 "Lemminkäise ema" (1897)
 "The Fratricide" (1897)
 "Joukahainen's Revenge" (1897)
 "The Aino triptych" (1891)
 "Symposion" (1894)
 "Kullervo needus" (1899)
 "Kullervo Rides to War" (1901)
 "Ad Astra" (1907)
 "Väinämöinen's Boat Journey" (1909)

Illustratsioonid
Gallen-Kallela on illustreerinud soome raamatuid. 
Tema illustratsioone on leidub ka mõningates Eestis ilmunud raamatutes.
1939. aasta "Kalevala"
1959. aasta "Kalevala"
1973. aasta "Kalevala"
1983. aasta Aleksis Kivi "Seitse venda" 
2005. aasta Aleksis Kivi "Seitse venda"

Eraelu
Ta oli abielus Mary Helena Slööriga ja neil oli kolm last, kellest Jorma Gallen-Kallela oli samuti kunstnik.

Gallen-Kallela on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Välislingid
 Gallen-Kallela muuseum

Soome maalikunstnikud
Hietaniemi kalmistule maetud
Sündinud 1865
Surnud 1931
Buenos Aires

Buenos Aires on Argentina pealinn ja riigi suurim linn.

Asend 
Linn asub La Plata lahe kaldal.

Vaata ka 
 Buenos Airese Reformatsiooni kogudus
 Buenos Airese Tehnikainstituut
 Buenos Airese Ülikool
 Riiklik Tehnikaülikool

Viited

Välislingid 

 Linnavalitsuse koduleht (hispaania keeles)

Pealinnad
Argentina linnad
Sadamalinnad
Karlsruhe

Karlsruhe on linn Baden-Württembergi liidumaal Saksamaal. Asub Reini jõe ääres.

Karlsruhe asutati 1715. aastal.

Karlsruhe on nafta- ja arvutitööstuse keskus.

Pildigalerii

Viited

Välislingid 
Karlsruhe koduleht
INKA

Baden-Württembergi linnad
Baden-Württembergi vallad
Surju vald

Surju vald oli vald Pärnu maakonnas kuni 2017. aasta haldusreformini ning tema naabervaldadeks olid Paikuse, Tahkuranna, Saarde ja Häädemeeste vald.

Surju vallavanem oli Jaanus Männik.

Asustus

Külad 
Surju vallas on 11 küla: Surju, Metsaääre, Jaamaküla, Lähkma, Saunametsa, Kikepera, Kalda, Ristiküla, Kõveri, Ilvese ja Rabaküla.

Ajalugu 
12. detsembril 1991 kinnitati Surju valla omavalitsuslik staatus, Surju külanõukogust sai Surju vald. 2017. aastal ühines Surju vald Saarde vallaga.

Viited

Eesti endised vallad
Kullamaa vald

Kullamaa vald oli kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Lääne maakonnas.

2016. aastal sõlmisid Kullamaa, Lääne-Nigula, Martna, Noarootsi ja Nõva vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende viie valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääne-Nigula vald.

Kullamaa viimane vallavanem oli Jüri Ott.

Valla külad 
Kullamaa vallas oli 14 küla (sulgudes elanike arv seisuga 1.01.2008, kokku 1296):

Jõgisoo (66), Kalju (49), Kastja (5), Koluvere (368), Kullamaa (314), Kullametsa (57), Leila (45), Lemmikküla (9), Liivi (157), Mõrdu (22), Päri (42), Silla (36), Ubasalu (40), Üdruma (96).

Vaata ka 
 Kullamaa vasallilinnus
 Koluvere piiskopilinnus
 Patsu kraav

Viited 

 
Eesti endised vallad
Vändra vald

Vändra vald oli vald Pärnu maakonnas.

Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus naabervaldadega Põhja-Pärnumaa vallaks.

Valla pindala oli 642 km². Enne Kaisma valla liitumist 2009 oli pindala 458,2 km².

Elanike arv enne Kaisma valla liitumist oli 2552 (seisuga 1.01.2006).

Vändra viimane vallavanem oli Jaanus Rahula.

Asustus

Külad 
Vändra vallas oli 43 küla: Aluste, Allikõnnu, Kaansoo, Kadjaste, Kaisma, Kalmaru, Kergu, Kirikumõisa, Kobra, Kose, Kullimaa, Kurgja, Kõnnu, Leetva, Luuri, Lüüste, Massu, Metsaküla, Metsavere, Mustaru, Mädara, Oriküla, Pärnjõe, Rae, Rahkama, Rahnoja, Reinumurru, Rõusa, Rätsepa, Samliku, Sikana, Sohlu, Suurejõe, Säästla, Tagassaare, Vaki, Venekuusiku, Veskisoo, Vihtra, Viluvere, Võidula, Võiera, Ünnaste.

Ajalugu 
26. septembril 1991 moodustati Vändra külanõukogu asemele Vändra vald.

28. jaanuaril 2009 otsustas Vändra vallavolikogu ühehäälselt vastu võtta Kaisma valla liitumisettepaneku. Ühinemine viidi lõpule 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimise järel.

Vaata ka
Vändra alevvald
Vana-Vändra vald
Uue-Vändra vald
Mõrdama raba

Viited

Eesti endised vallad
Wuhan Shi

Wuhan Shi (hiina 武汉市 (Wuhan Shi, toonimärkidega Wǔhàn Shì)) on ringkonna õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas, Hubei provintsi keskus.

Haldusüksus koosneb Wuhani linnast, selle eeslinnadest ja seda ümbritsevatest maapiirkondadest. Haldusüksuses elab 2008. aasta seisuga 8,3 miljonit inimest.

Kliima 

Wuhani keskmine sademete hulk on 1269 mm aastas. Kõige niiskemad kuud on juuni (225 mm) ja juuli (190 mm), kõige kuivemad on detsember (26 mm) ja jaanuar (43 mm). Kõige rohkem sajupäevi on märtsis (14), kõige vähem detsembris (7) ja novembris (8). Õhuniiskus on kõige suurem juunis (80%), kõige väiksem detsembris (74%).

Ehkki suvi on kõige sademeterikkam, on see ka kõige päikesepaistelisem aeg. Kõige rohkem päikest paistab augustis (241 tundi) ja juulis (232 tundi), kõige vähem on päikest näha veebruaris (102 tundi) ja jaanuaris (107 tundi).

Haldusjaotus
Wuhan jaguneb 13 linnarajooniks (区 qu):

Sõpruslinnad

Välislingid

Wuhani sait (hiina ja inglise keeles)

Hiina linnad
Hubei

got:𐍅𐌿𐌷𐌰𐌽
xal:Ухань балһсн
hu:Wuhan
Metallide elektrokeemiline pingerida

Metallide elektrokeemiline pingerida (ka metallide aktiivsuse rida, metallide pingerida) on metallide järjestus nende redokspaaride standardpotentsiaalide kasvavas järjekorras. Metallide elektroodipotentsiaalide rea nullpunktis on vesinik Sellest vasakul (tabelis eespool) olevate metallide elektrokeemiline potentsiaal on nullist väiksem (miinusmärgiga) ja paremal (tagapool) olevate metallide potentsiaal nullist suurem. 

Pingereas on metallid oksüdatsioonivõime kahanevas järjestuses, seega kõige kergemini oksüdeerub (loovutab elektrone) liitium.

Pingerida iseloomustab metallide redoksomadusi vesilahustes.  
Pingereas vasakul (tabelis ülalpool) asetsev (negatiivsema elektroodipotentsiaaliga metall on võimeline soolade vesilahustest välja tõrjuma kõiki temast paremal (tabelis allpool) olevaid (positiivsema elektroodipotentsiaaliga) metalle. Näiteks Zn + Cu2+ → Zn2+ + Cu.  
Pingereas vesinikust eespool asetsevad metallid on võimelised mitteoksideerivate hapete lahustest vesinikku välja tõrjuma.
Kui kaks metalli elektrolüüdilahuses (ka vees või niiskes õhus) kokku puutuvad, korrodeerub kõigepealt pingereas eespool olev metall.

Metallide standardpotentsiaalid E0 ning üldised reaktsiooni- ja elektrolüüsiomadused

Viited

Välislingid 
 Elektroodipotentsiaalid, elektrokeemiline tasakaal 
 
Metallid
Elektrokeemia
Michel Foucault

Michel Foucault [miš'ell fuk'oo] (15. oktoober 1926 Poitiers – 25. juuni 1984 Pariis) oli prantsuse filosoof, kelle tööd on äärmiselt mõjukad kõigis humanitaar- ja sotsiaalteadustes. 

Foucault on tuntud oma sotsiaalsete institutsioonide kriitika poolest, eriti kolme võimuasutuse: psühhiaatria, meditsiini ja vangla kritiseerimise poolest. Samuti on ta käsitlenud seksuaalsuse ajalugu. Tema teooriad võimu ja teadmiste suhte ning diskursuse kohta on leidnud laia arutus- ning rakenduspinna.

Foucault' surma põhjuseks olid arvatavasti AIDS-i tagajärjel tekkinud neuroloogilised probleemid ja sepsis. Teda on peetud esimeseks avaliku elu tegelaseks Prantsusmaal, kes AIDS-i suri. Tema partner Daniel Defert asutas Foucault' surma järel HIV/AIDS-i vastu võitleva organisatsiooni AIDES.

2021. aastal väitis prantsuse päritolu ameerika haritlane Guy Sorman intervjuus Londoni ajalehele The Times, et Michel Foucault oli 1960. aastatel seotud laste seksuaalse väärkohtlemisega Tuneesias. Hiljem selgus, et süüdistus oli fabritseeritud.

Teosed eesti keeles 
"Diskursuse kord: Collège de France'i  inauguratsiooniloeng 2. detsembril 1970" (tõlkinud Marek Tamm; järelsõna Mihhail Lotman) (Tallinn: Varrak 2005) ISBN 9985-3-1127-2
"Hullus ja arutus: hullumeelsuse ajalugu klassikalisel ajastul" (tõlkinud Mirjam Lepikult; toimetanud Tiiu Hallap, Vaino Vahing, Eve Võsu; järelsõna: Vaino Vahing) (Tartu: Ilmamaa 2003) ISBN 9985-77-025-0
"Mis on autor?" (tõlkinud Katre Talviste) – Vikerkaar, 2000, nr. 11-12, lk. 156–172
"See ei ole piip: René Magritte'i kaks kirja ja neli joonistust" (tõlkinud Kaia Sisask) (Tallinn: Pelerine 2004) ISBN 9949-10-008-9
"Seksuaalsuse ajalugu. 1, Teadmistahe" (tõlkinud Indrek Koff; järelsõna: Marek Tamm) (Tallinn: Valgus 2005) ISBN 9985-68-165-7
"Teadmise arheoloogia" (tõlkija: Kaia Sisask; saateks: Leo Luks) (Tartu Ülikooli Kirjastus 2005) ISBN 9949-11-175-7
"Valvata ja karistada: Vangla sünd" (tõlkinud Mirjam Lepikult) (Kirjastus Ilmamaa 2014) ISBN 978-9985-77-476-2
"Sõnad ja asjad: inimteadmiste arheoloogia" (tõlkinud Mirjam Lepikult) (Varrak 2015)

Vaata ka 

 Enesekavandamine
 Episteem
 Inimteadused
 Keelusüsteem

Viited

Välislingid 

Marek Tamm, raamatu "Hullus ja arutus" arvustus
Mirjam Lepikult. Kool kui õppemasin Michel Foucault’ haridusfilosoofia põhjal. Sirp, 14.05.2009. Sisaldab kokkuvõtet raamatust "Valvata ja karistada".
Mihhail Lotman: Foucault tõi välja, et vangla kasvatas kurjategijate arvu. kultuur.err.ee, 2.01.2015  

Loengud
Michel Foucault: Free Lectures on Truth, Discourse & The Self, loengute koduleht online (vaadatud 23.04.2013)

Prantsuse filosoofid
Sündinud 1926
Surnud 1984
Franz Xaver Süßmayr

Franz Xaver Süßmayr (1766–1803) oli Austria helilooja, Wolfgang Amadeus Mozarti õpilane ja lähedane peresõber. Ta lõpetas Mozarti pooleli jäänud Reekviemi.

Austria heliloojad
Sündinud 1766
Surnud 1803
Raamatuteaduse mõisteid

''Siin on loetletud raamatuteaduse mõisteid.

A
aldiinid
audioraamat

B
bibliofiilia
biblioloogia

F
formaat
frontispiss

G
garnituur

H
heliraamat

I
inkunaabel

K
kaltsupaber
konvoluut
ksülograafia
kustos
kõrgtrükk

L
litograafia

M
minuskel

N
nõudetrükk

R
raamat
raamatulugu
raamatuasjandus
rariteet
rullraamat

S
signatuur
sügavtrükk

T
trükitüüp

V
vinjett

Ä
ääris

  
Mõistete loendid
Nikolai Kozõrev

Nikolai Aleksandrovitš Kozõrev (vene Николай Александрович Козырев; 2. september (vana kalendri järgi 20. august) 1908 Peterburi – 27. veebruar 1983) oli vene astronoom. 

Ta lõpetas 1928 Leningradi ülikooli astronoomia erialal ning õppis seejärel aspirantuuris Aristarh Belopolski juhendamisel.  

Alates 1931. aastast töötas ta Pulkovo observatooriumis. 

7. novembrist 1936 kuni 14. detsembrini 1946 oli ta vangis. Ta rehabiliteeriti veebruaris 1958. 

Kozõrev on maetud Pulkovo observatooriumi juures asuvale kalmistule.

Teaduslik looming
Kozõrev oli üks esimesi teoreetilisi astrofüüsikuid Venemaal ning oskuslik vaatleja. 

Aastal 1934 töötas ta välja tähtede venitatud fotosfääride teooria, mida Subrahmanyan Chandrasekhari poolt üldistatud kujul nimetatakse Kozõrevi-Chandrasekhari teooriaks. 

Ta arendas Päikese laikude teooriat.  

Aastal 1953 avastas ta Veenuse atmosfääris molekulaarset lämmastikku ja 1963 Merkuuri atmosfääris vesinikku.  

Ta jõudis järeldusele, et Jupiteri keskmes võib temperatuur ulatuda 200 000 kelvinini.  

3. novembril 1958 sai ta spektrogrammid Kuu kraatrilt Alphonsuselt, mis annavad tunnistust kraatri keskel olevast mäest väljuvatest gaasidest ja Kuu vulkanismist. 

Kozõrev seadis endale eesmärgiks välja selgitada täheenergia loomus. 10. märtsil 1947, kolm kuud pärast vangist vabanemist kaitses ta Leningradi ülikooli juures doktoriväitekirja "Теория внутреннего строения звезд как основа исследования природы звездной энергии" ("Tähtede siseehituse teooria kui täheenergia loomuse uurimise alus"). Ta jõudis vaatlusi analüüsides järeldusele, et termotuumasüntees ei saa olla täheenergia allikas. Ta püstitas hüpoteesi, et täheenergia allikas on voolav aeg. Selle hüpoteesi avaldas ta suvel 1958 ilmunud raamatus "Причинная или несимметричная механика в линейном приближении" ("Kausaalne ehk asümmeetriline mehaanika lineaarses lähenduses"). Selleks ajaks oli ta juba ligi kakskümmend aastat tegelnud oma hüpoteesi teoreetilise väljatöötamisega ning üle seitsme aasta teinud katseid. Ka Kuu vulkanismi avastamine oli kõrvalsaadus taevakehade seesmise aktiivsuse ilmingute otsimisel: nimelt järeldub tema hüpoteesist, et mis tahes piisavalt massiivsetel kehadel peab olema seesmine aktiivsus.  

Kozõrev nimetas oma teooriat aja füüsikaliste omaduste kohta kausaalseks ehk asümmeetriliseks mehaanikaks.

Tunnustus
1969 Rahvusvahelise Astronautikaakadeemia nimeline kuldmedal Kuu vulkanismi avastamise eest. 

Tema järgi on nimetatud asteroid 2536 Kozyrev ja Kozõrevi kraater Kuul.

Andrei Voznessenski on kirjutanud Kozõrevi kohta luuletuse, kus ta nimetab teda taevaseks intelligendiks ja prohvetiks.

Isiklikku
Kozõrevil on neli poega.

Välislingid
 Lühielulugu ja -bibliograafia; Andrei Voznessenski luuletus; foto
 Algusjärgus olev ametlik sait võimalusega alla laadida Kozõrevi valitud teosed
 Kozõrevi käsikiri "Inimene ja loodus" (vene keeles)
L. S. Šihhobalov. Kozõrevi ideed täna (PDF; vene keeles)
 V. J. Žvirblis. Dialoog Kozõreviga (vene keeles)
P. A. Znõkin. Kozõrevi ettenägemine (pdf; vene keeles)
 Kozõrevi ideedest (inglise keeles'') 

Venemaa astronoomid
Sündinud 1908
Surnud 1983
Varbla vald

Varbla vald oli kohalik omavalitsus Pärnu maakonnas.

2016. aastal sõlmisid Lihula, Hanila, Varbla ja Koonga valla ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende nelja valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääneranna vald.

Varbla viimane vallavanem oli Kaido Selberg.

Asustus

Külad 
Varbla vallas oli 40 küla: Allika, Aruküla, Helmküla, Haapsi, Hõbesalu, Kadaka, Kanamardi, Kidise, Kilgi, Koeri, Korju, Kulli, Käru, Maade, Matsi, Mereäärse, Muriste, Mõtsu, Mäliküla, Nõmme, Paadrema, Paatsalu, Piha, Raespa, Raheste, Rannaküla, Rauksi, Rädi, Saare, Saulepi, Selja, Sookalda, Tamba, Tiilima, Tõusi, Täpsi, Vaiste, Varbla, Õhu ja Ännikse küla.

Vaata ka
Kolga looduskaitseala

Viited

Välislingid

Eesti endised vallad
Paikuse vald

Paikuse vald oli vald Pärnu maakonnas. 2017. aastal sai Eesti omavalitsuste haldusreformiga osaks Pärnu linna omavalitsusest.

Piirnes läänes Pärnu jõega.

Paikuse vallavanem oli Kuno Erkmann.

Asustus

Alev 
Paikuse

Külad 
Paikuse vallas oli 5 küla: Põlendmaa, Seljametsa, Silla, Tammuru ja Vaskrääma.

Ajalugu 
24. oktoober 1991 – moodustati Paikuse vald.
1. november 2017 – jõustus Audru valla, Paikuse valla, Pärnu linna ja Tõstamaa valla ühinemine ning moodustus uus omavalitsusüksus Pärnu linn.

Vaata ka
Paikuse-Reiu vabaõhulava

Viited

Välislingid
Paikuse valla koduleht

 
Eesti endised vallad
Sauga vald

Sauga vald oli vald Pärnu maakonna keskosas.

Sauga valla naabriteks olid lõunas Pärnu linn, läänes Audru vald, põhjas Halinga ja Are vald ning idas Tori ja Paikuse vald ning Sindi linn.

Sauga viimane vallavanem oli Andres Hirvela.

Asustus

Alevik 
Sauga

Külad 
Sauga vallas on 10 küla: Eametsa, Kiisa, Kilksama, Nurme, Pulli, Räägu, Rütavere, Tammiste, Urge ja Vainu küla.

Ajalugu 
24. oktoobril 1991 muudeti Sauga külanõukogu Sauga vallaks. 2017. aastal ühines Sauga vald Tori vallaga.

Vaatamisväärsused 
Pärnu jõe paremal kaldal, Sindi sillast 2 km ülesvoolu asub Pulli, mis on Eesti vanim muinasasula (8500–9000 eKr).

Viited

Eesti endised vallad
Tahkuranna vald

Tahkuranna vald oli vald Pärnu maakonnas.

2017. aastal liideti Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Tahkuranna vald Häädemeeste vallaga.

Tahkuranna valla naabriteks olid põhjas Pärnu linn, lõunas Häädemeeste vald ning idas Surju ja Paikuse vald.

Tahkuranna viimane vallavanem oli Karel Tölp.

Asustus 
Vallas oli üks alevik (Võiste) ja üheksa küla: Laadi, Leina, Lepaküla, Mereküla, Metsaküla, Piirumi, Reiu, Tahkuranna ja Uulu küla.

Ajalugu 
19. detsember 1991 muudeti Uulu külanõukogu Uulu vallaks.

1. juuni 1995 nimetati Uulu vald ümber Tahkuranna vallaks.

Vaatamisväärsused 
 Konstantin Pätsi ausammas
 Alates 1. augustist 2014 on avatud Lottemaa teemapark.

Viited

Välislingid
Tahkuranna valla koduleht

Eesti endised vallad
Tori vald (1991)

Tori vald oli vald Pärnu maakonna kirdeosas. Valla üldpindala on 281 km2, mis moodustab 5,87% Pärnumaast. Lähiajal on oodata Tori valla territooriumi mitmekordset kasvu, kuna Tori vallaga soovivad haldusreformi käigus liituda Are vald, Sindi linna ning Sauga vald. Territooriumist 43% on metsamaad, 19% sood ja rabad ning 38% põllumaad.

Tori valla naabriteks on põhjas Vändra ja Tootsi vald, lõunas Paikuse vald, läänes Are ja Sauga vald ning idas Viljandi maakond.

Tori vallas on kaks põhikooli, lasteaed, rahvamaja, muuseum, kaks raamatukogu, sotsiaalmaja.

Tori vallavanem on Kaie Toobal.

Asustus

Alevik 
Tori

Külad 
Tori vallas on 20 küla: Aesoo, Elbi, Jõesuu, Kildemaa, Kuiaru, Kõrsa, Levi, Mannare, Muraka, Muti, Oore, Piistaoja, Randivälja, Riisa, Rätsepa, Selja, Taali, Tohera, Urumarja ja Võlli.

Ajalugu 
Esmakordselt mainitakse vanades kirjades Tori kihelkonna nime 1544. aastal. 19. detsember 1991 muudeti Tori külanõukogu Tori vallaks. 2017. aastal ühines Tori vald uue Tori vallaga.

Vaata ka 
Tori hobune

Viited

Eesti endised vallad
Susan Faludi

Susan C. Faludi (sündinud 18. aprillil 1959) on Pulitzeri preemia pälvinud ameerika ajakirjanik.

Elukäik 
Faludi sündis New Yorgis Queensi linnaosas 1959. aastal. Tema ema oli koduperenaine ja ajakirjanik. Tema isa oli fotograaf, kes oli emigreerunud Ungarist. Ta lõpetas Harvardi 1981 ja temast sai ajakirjanik. Ta kirjutas artikleid sellistele ajalehtedele nagu The New York Times, Miami Herald, Atlanta Constitution, San Jose Mercury News ja The Wall Street Journal. 1980. aastatel kirjutas ta mitu artiklit feminismist ja sellevastasest liikumisest.

Raamatud
Susan C. Faludi on raamatute "Tagasilöök: Deklareerimata sõda Ameerika naise vastu" (1992) ("Backlash: The Undeclared War Against American Women") ja "Kangestunud: Ameerika mehe reetlikus" (1999) ("Stiffed: The Betrayal of the American Man") autor.

Esimeses raamatus vaidles ta vastu väitele, nagu oleks feminism saanud 1980. aastatel tagasilöögi, kuna levis negatiivne stereotüüp karjäärile orienteeritud naisetest. Faludi väitis, et need, kes leiavad, et "naise koht on kodus lapsi karjatades" on silmakirjateenrid, kuna neil on endal sellised naised, keda nad kritiseerivad. See töö sai Rahvusvahelise raamatukriitikute ühenduse auhinna 1992. aastal.

Teises raamatus analüüsis Faludi Ameerika meest. Ta väitis, et samal ajal kui paljud nendest, kes on võimu juures on mehed, on siiski paljudel meestel vaid vähene hulk võimu. Ameerika mehed peavad pidevalt tõestama, et nad on tugevad, toetama oma perekonda ja kõvasti tööd tegema. Lõpeks võib selline pingutamine päädida alatasustatud töö või töötusega ja ka naine hülgab lõpuks sellise mehe. Ameerika ühiskonna muutustest on mõjutatud nii mehed kui ka naised ja on vale hukka mõista üksikut meest probleemi eest, mida ta pole põhjustanud ning mille pärast ta kannatab sama palju kui naine.

Tunnustus
Ta pälvis Pulitzeri preemia 1991. aastal artikli "Safeway Stores, Inc." kohta. Pulitzeri auhinna komitee leidis, et see artikkel näitas "inimressursi kulude suurt osatähtsust suures rahanduses".

Vaata ka 
 Kolmanda laine feminism

Feministid
Ameerika Ühendriikide politoloogid
Ameerika Ühendriikide ajakirjanikud
Sündinud 1959
Iljušin

Iljušin (praegune ametlik nimi: Открытое Акционерное Общество «Авиационный Комплекс им. С. В. Ильюшина» 'Avatud Aktsiaselts "S. V. Iljušini nim. Lennunduskompleks") on Venemaa (varem Nõukogude Liit) lennukivalmistaja. Selle rajaja oli Sergei Vladimirovitš Iljušin.

Iljušini lennukeid

 Iljušin Il-2
 Iljušin Il-4
 Iljušin Il-10
 Iljušin Il-12
 Iljušin Il-14
 Iljušin Il-18
 Iljušin Il-20
 Iljušin Il-28
 Iljušin Il-32
 Iljušin Il-32
 Iljušin Il-36
 Iljušin Il-38
 Iljušin Il-62
 Iljušin Il-76, Il-76D
 Iljušin Il-78
 Iljušin Il-80
 Iljušin Il-86
 Iljušin Il-96
 Iljušin Il-103
 Iljušin Il-114
 Iljušin Il-214

Välislingid
 Ametlik veebilehekülg

Venemaa ettevõtted
Lennukitootjad
Antonov

Riigiettevõte "Antonov" (ukraina keeles Державне підприємство "Антонов", Deržavne pidpriemstvo "Antonov"), enne seda Antonovi-nimeline lennundusalane teaduslik-tehniline kompleks (ukraina keeles: Авіаційний науково-технічний комплекс імені Антонова, АНТК ім. Антонова, Aviatsijnij naukovo-tehnitšnij kompleks imeni Antonova, ANTK im. Antonova), on Ukraina (varem Nõukogude Liidu) lennukeid konstrueeriv ja valmistav ettevõte, mis kuulub 2015. aastast riiklikusse kontserni Ukroboronprom.

Ajalugu
1946. aasta 31. mail loodi NSV Liidu Ministrite Nõukogu määrusega Novosibirski lennukitehases erikonstrueerimisbüroo nr 153 (OKB-153), mille juhatajaks määrati O. K. Antonov. Büroo esimeseks ülesandeks oli luua põllumajandustöödeks vajalik hea lennuk, milleks saigi hiljem An-2. Samal ajajärgul arendati büroos purilennukid A-9 ja A-10, mida ehitati väikese sarjana. Ettevõtte peakorter asub alates 1952. aastast Harkivis Ukrainas. Firma sai oma nime kaua-aegse peakonstruktori Oleg Antonovi järgi.

Struktuur 
Riigittevõtte Antonov üheks allüksuseks on lastilennuettevõte Antonov Airlines, mille lennukipargis on maailma suurimad lastilennukid An-225 ja An-124-100. Antonovile kuulub ka rahvusvaheline Antonovi lennujaam.

Lennukid
 An-2
 An-3
 An-6 
 An-8
 A-9
 A-10
 An-10
 A-11
 An-12
 A-13
 An-14
 A-15
 An-22
 An-24
 An-26
 An-28
 An-30
 An-32
 An-70
 An-71
 An-72
 An 74
 An-124
 An-140
 An-178
 An-225

Galerii

Viited

Välislingid

 Ettevõtte veebisait (ukraina, vene ja inglise keeles)
Antonovi purilennukid ja lennukid

Lennukitootjad
Ukraina ettevõtted
Ukraina lennundus
Mainz

Mainz on linn Saksamaal, Rheinland-Pfalzi liidumaa pealinn. Asub Reini ääres.

Mainzis elas ja töötas trükikunsti leiutaja Johannes Gutenberg ning seal asub Saksamaa üks suurimaid ülikoole Johannes Gutenbergi Mainzi ülikool, millel on rohkem kui 32 000 üliõpilast ning üle 150 instituudi ja kliiniku.

Mainz on kaksiklinn. Kesklinna lähedalt läbib linna Reini jõgi, mille telg on ühtlasi Rheinland-Pfalzi ning Hesseni liidumaa piiriks. Teisel kaldal asub kohe Wiesbaden, mis on Hesseni liidumaa pealinn.

Ajalugu
Rooma provintsipealinna Moguntiacumi rajati piiskopitool Vana-Rooma aegadel, kuid amet muutus tõeliselt tähtsaks pärast ülendamist peapiiskopkonnaks aastatel 780-782. Mainzi kiriklikku ja ilmalikku tähtsust dateeritakse alates Püha Bonifatiuse saamisest piiskopitoolile aastal 747. 

Mainzi peapiiskop-kuurvürst oli ka Saksamaa (üks kolmest Saksa-Rooma riigi titulaarkuningriigist, teised kaks olid Itaalia ja Burgundia) ülemkantsler ja sellisena esimene keisririigi kõigi kiriklike ja ilmalike vürstide seas ning allus ainult keisrile. Tema poliitiline roll, peamiselt osariikide ja keisri vahendajana, oli märkimisväärne.

Aastal 1793. märtsist kuni juulini eksisteeris Mainzis praeguse Saksamaa territooriumi esimene demokraatlik vabariik - Mainzi Vabariik (Mainzer Republik), mis asutati Prantsuse revolutsiooni mõjudel Mainzi Jakobiinide ordu Gesellschaft der Freunde der Freiheit und Gleichheit poolt.

Ilmalikustamistega, 1803. aasta Reichsdeputationshauptschluss (Saksamaa mediatisatsioon), kaotas kuurvürstkond  oma vasakkalda territooriumid Prantsusmaale, paremkalda alad piki Maini Frankfurdist allavoolu Hessen-Darmstadti ja Nassau vürstidele ning Eichsfeldi ja Erfurdi Preisi kuningriigile. Kuurvürst Karl Theodor von Dalberg säilitas Aschaffenburgi ala kui Aschaffenburgi vürstkonna. Aastal 1810 ühendas Dalberg Aschaffenburgi, Frankfurdi, Wetzlari, Hanau ja Fulda, et moodustada aastal 1810 uus Frankfurdi suurhertsogkond. Dalberg astus tagasi aastal 1813 ja 1815. aasta Viini kongressiga jagati tema territooriumid Baieri kuningriigi, Hessen-Kasseli kuurvürstkonna, Hesseni suurhertsogkonna ja Frankfurdi vabalinna vahel.

Vaata ka
Mainzi kuurvürstkond

Viited

Välislingid 

Mainzi koduleht

Rheinland-Pfalzi linnad
Vana-Rooma asulad
Aktsent

Aktsent on keele normist erinev hääldusviis, süstemaatiline hääldusvigade kompleks. Aktsent on tavaline võõrkeele kõnelemisel, harvem tekib aktsent emakeelele pikaajaliselt muu keele keskkonnas viibimise tagajärjel. Mõne keele puhul nimetatakse aktsentideks ka piirkondlikke või mõnele sotsiaalsele grupile iseloomulikke häälduseripärasid, nt lõunaosariikide aktsent Ameerika inglise keeles, kõrgklassi aktsent Briti inglise keeles.

Foneetiline aktsent tuleneb emakeelest pärit elementide kasutusest lühiajalises mälus kõne planeerimisel ning realiseerimisel artikulatoorsete lihaste abil – iga keele häälikusüsteem kasutab kõigi võimalike häälikute seast teatud valikut ning emakeele omandamise käigus tekivad alateadlikud harjumused, mis takistavad võõrkeele häälikute täpset jäljendamist. Raskusi võib tekitada kuuldavate võõrkeele häälikute eristamine (nn fonoloogiline kurtus). Hääldamisel asendatakse võõrkeele hääldusüksus selle lähedasima emakeele variandiga. Raskusi võivad tekitada välde, rõhk ja intonatsioon jm.

Näiteks inglise keeles esinevat häälikut ð (heliline hammashõõrdhäälik nagu sõnas this, that) kalduvad saksa keelt emakeelena kõnelejad hääldama d-na ja prantslased z-na. Eesti keele kõnelemisel valmistavad muukeelsetele raskusi õ-häälik ning mitmeid diftongid. Kuivõrd tüüpilised püsivad hääldusvead tulenevad kõneleja emakeele foneetilistest eripäradest, on eri keelte aktsendid tihti hõlpsasti äratuntavad, nt inglise keel prantsuse aktsendiga või eesti keel vene aktsendiga.

Aktsendist vabaneda ja normipärast hääldust omandada aitab süstemaatiline harjutamine. Siiski mängivad siin rolli ka individuaalsed võimed. On oletatud, et aktsendivaba häälduse omandamine on hõlpsam muusikalise kuulmisega isikutel. Üldine reegel on, et mida hilisemas eas võõrkeelt õpitakse, seda tugevam võõrapärane aktsent kõneldes jääb. Erinevad keeleteadlased on erinevalt määratlenud n-ö kriitilist vanusepiiri (tavaliselt vahemikus 10–16 eluaastat), milleni on võimalik võõrkeelele omase hääldusviisi täielik omandamine. Kasuks tuleb pikaajaline kõneldava võõrkeele keskkonnas viibimine, kuid uuringud on näidanud, et alates 5–7 aastast edasi kõnes enam aktsendi märgatavat vähenemist ei toimu.

Meditsiinikirjanduses esineb näiteid, kus võõrapärane aktsent tekkis inimesel emakeelsele kõnele ajutrauma või insuldi tagajärjel. Uuringud on näidanud, et erinevate ajuosade kahjustused võivad põhjustada kõnelemisel hääldusmuutusi silpide pikkuses, toonis ja rõhus, mis mõjuvad võõrkeele päraselt.

Kerge või mõõdukas aktsent tavaliselt ei raskenda kõne mõistmist, kuid teatud juhtudel on aktsendil sotsiaalne konnotatsioon ning aktsendiga kõnelejasse võidakse suhtuda teisiti kui normipärase hääldusviisiga kõnelejasse.

Vaata ka
Hääldusalus

Kirjandust
Ellen Niit. Eesti keele piirkondlikud aktsendid. – Virsu II. Suomi ja viro kohdekielinä. Suomen ja saamen kielen ja logopedian laitoksen julkaisuja nro 24. Oulun yliopisto 2004, lk 50–61.

Välislingid 
 "Miks on venelastel eesti keelt rääkides selline aktsent?" Novaator, 14. november 2011

Keeleteadus
Chico Landi

Chico Landi (täisnimega Francisco Sacco Landi; 14. juuli 1907 – 7. juuni 1989) oli Brasiilia Vormel 1 piloot. 

Chico Landi tegi debüüdi Ferraril 1951. aasta Itaalia Grand Prixil.
 
Kokku osales ta kuuel Grand Prix'l ja kogus 1,5 punkti.

Brasiilia Vormel 1 piloodid
Sündinud 1907
Surnud 1989
MySQL

MySQL on relatsioonilise andmebaasi haldamise süsteem, millesse saab päringud esitada standardiseeritult, vt SQL.
Pärast Suni ostmist on see ettevõte täielikult teise andmebaasimootori müüja, Oracle Corporationi omanduses.
Selle lähtekood on avaldatud nii GNU GPL litsentsi all kui ka mitmete kommertslitsentsidega. MySQL on kasutusel paljudes vaba tarkvara rakendustes nagu WordPress, phpBB ja Drupal, olles osa LAMP-platvormist. Seda kasutavad ka sellised suurettevõtted nagu Google, Facebook, Yahoo! ja NASA.

Andmebaasimootori haldamiseks on lisaks käsurealiidesele levinud veebipõhine phpMyAdmin.

Kasutusvaldkonnad 

MySQL on tuntud kasutuse poolest veebirakendustes, toimides LAMP-platvormi andmebaasikomponendina. Selle populaarsus on tihedalt seotud PHP programmeerimiskeele populaarsusega, mida tihti kombineeritakse MySQL-iga ning millele on pandud hüüdnimi Dünaamiline Duo. Veebis ja raamatutes on viiteid nende kombinatsioonile lihtne leida ("PHP and MySQL for Dummies", "PHP and MySQL Bible", "Sams Teach Yourself PHP and MySQL" jne).

Paljudes raamatutes on väidetud, et MySQL-i on kergem õppida ja kasutada kui paljusid teisi andmebaasiprogramme. Näiteks "PHP and MySQL for Dummies" väidab, et kasutajal on võimalik MySQL-ist lahkuda kas käsuga Exit või Quit, ehkki see vastab tõele ka paljude teiste andmebaasiprogrammide kohta.

Tuntumad kasutajad 

 Amazon.com – paljudes siseprojektides
 Craigslist
 Digg – tuntud uudistesait
 Facebook – peamine andmebaas
 Google – otsingumootori AdWord programmi tarvis
 LiveJournal – umbes 300 miljonit leheküljevaadet päevas
 NASA – teisendas Oracle'i-põhise hankesüsteemi MySQLi-põhiseks
 Slashdot – koos umbes 50 miljoni leheküljevaatega päevas
 Yahoo! – oma paljude missioonikriitiliste rakenduste jaoks

2006. aasta MySQL-i aasta rakenduse preemia võitjad
 Nokia – kasutab MySQL klastrit, et hooldada reaalaja infot mobiilivõrgu kasutajate kohta
 flickr – kasutamas MySQL-i Scale-out arhitektuuris haldamaks miljoneid fotosid ja kasutajaid
 NetQOS – integreerib MySQL-i, et hallata maailma suurimaid võrke, k.a Chevron, American Express ja Boeing.

2005. aasta MySQL aasta rakenduse preemia võitjad
 CNET Networks
 Friendster – rohkem kui 85 miljonit dünaamilist lehevaadet päevas, võimeline toetama rohkem kui 1,5 miljardit MySQL-i päringut päevas
 Wikipedia – rohkem kui 200 miljonit päringut ja 1,2 miljonit uuendust päevas, tippkoormusega 11 000 päringut sekundis

Vaata ka 
 Struktuurpäringukeel – SQL
 PostgreSQL

Viited

Välislingid 

 16. jaanuar 2008, Sun ostab MySQL AB

Vaba tarkvara
Andmebaasihaldurid
Kose vald

Kose vald on kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Harju maakonnas.

Vald hõlmab põhiosa ajaloolisest Kose kirikukihelkonnast. Välja jäävad ainult kihelkonna kirdeosa, mis moodustab Anija valla lõunasopi, ja kihelkonna põhjapoolne serv, mis kuulub Raasiku valda

Kose valla naabriteks on põhjas Kiili, Rae ja Raasiku vald, idas Anija ja Järva vald, lõunas Paide linn ja Türi vald, läänes Kohila ja Rapla vald.

Kose vallavanem on alates 2021. aastast Demis Voss. Eelmine vallavanem oli Merle Pussak.

Rahvastik

Rahvastikumuutused 

Kose vallas registreeriti 2006. aastal 55 lapse sünd. Suri 71 inimest. Kose valda asus elama 260 ja vallast lahkus 325 inimest.

Asustus

Alevikud 
Ardu, Habaja, Kose, Kose-Uuemõisa ja Ravila.

Külad 
Kose vallas on 58 küla: Aela, Ahisilla, Alansi, Harmi, Kadja, Kanavere, Kantküla, Karla, Kata, Katsina, Kirivalla, Kiruvere, Kolu, Krei, Kuivajõe, Kukepala, Kõrvenurga, Kõue, Laane, Leistu, Liiva, Lutsu, Lööra, Marguse, Nutu, Nõmbra, Nõmmeri, Nõrava, Ojasoo, Oru, Pala, Palvere, Paunaste, Paunküla, Puusepa, Rava, Raveliku, Riidamäe, Rõõsa, Saarnakõrve, Sae, Saula, Silmsi, Sõmeru, Sääsküla, Tade, Tammiku, Triigi, Tuhala, Uueveski, Vahetüki, Vanamõisa, Vardja, Vilama, Virla, Viskla, Võlle ja Äksi küla.

Ajalugu 

16. jaanuaril 1992 muudeti Kose külanõukogu Kose vallaks. Samal päeval moodustati ka Anija vald, Jõelähtme vald, Kõue vald, Padise vald ja Saku vald.

26. oktoobril 2013 moodustati Kose valla ja Kõue valla ühinemise teel uus haldusüksus valla staatuses.

Ajakirjandus 

Kose vallas ilmub kord kuus Kose Teataja, mis on kättesaadav nii paberlehena kui ka Internetis.

Juhtimine

Vallavanemad 
 1992–1993 Linda Sirel
 1993–2000 Meelis Tartu
 2000–2013 Vello Jõgisoo
 2013–2021 Merle Pussak
 2021–... Demis Voss

Kõue vallavanematena töötasid Ennu Kotkas 1992–1997, Aare Mölder 1997–1999, Andres Õis 1999–2009 ja Ott Valdma 2009–2013.

Kultuurimälestised 

Vallas on 9 ajaloomälestist, 125 arheoloogiamälestist, 51 ehitismälestist, 1 ehitus- ja ajaloomälestis ning 88 kunstimälestist ehk kokku 274 kultuurimälestist.

Sport 

Kose kutsekooli viimase ehitusjärguna valmis 1993. aastal Kose Spordimaja, milles asub ka Kose ujula. Samas kõrval on Kose Gümnaasiumi staadion.

Kose Huvikoolil on spordiosakond (Kose Spordikool). Koolis tegutsetakse kergejõustiku, korvpalli, võrkpalli ja ujumisega. Vallas tegutsevad ka Kergejõustikuklubi Kose 2000 ja Kose RG Ujumisklubi.

Tegutseb Kose Võimula Maadlusklubi, mis on nimetatud vallast pärit Tõnu Võimula järgi.

Kohalik jalgpalliklubi on FC Kose.

Kose-Risti külje all Liiva külas asub Kose-Risti krossirada. Vallast on pärit motosportlane Vello Vaaderpass.

Vald on seotud kiirkuubimise arenguga Eestis. Näiteks peeti seal esimesed kiirkuubimise Eesti meistrivõistlused ning Kosel on püstitati ka valdkonnas mitu maailmarekordit. Vallast on pärit üks Eesti 2010ndate edukamaid kiirkuubijaid Uku Kruusamägi ja valitsev Eesti meister Kaur Tuule.

Pilte

Vaata ka 
 Kose kihelkond
 Rahkvälja maastikukaitseala

Viited

Välislingid 

 Kose valla koduleht
 "Kose vald tahab Kõue vallaga ühineda" Eesti Päevaleht, 5. detsember 2003
 Kose ja Kõue valla ühinemise teabeveeb

Harju maakonna vallad
Theodor Herzl

Theodor Herzl (2. mai 1860 Pest – 3. juuli 1904 Reichenau an der Rax) oli Austria-Ungaris juudi perekonnas sündinud advokaadist ajakirjanik, keda loetakse sionismina tuntud poliitilise liikumise loojaks ja esimeseks juhiks ning ideoloogiks. Tema juudi nimi oli Binyamin Ze'ev.

1884. aastal lõpetas Herzl Viini Ülikooli õigusteaduste erialal. 

1896. aastal avaldas Theodor Herzl raamatu "Der Judenstaat" ('Juudi riik'), milles ta tegi ettepaneku iseseisva juudi riigi loomiseks.

Pärast Baselis 1897. aastal toimunud Esimest Ülemaailmset Sionistide Kongressi kirjutas Herzl oma päevikus: "Baselis ma lõin Juudi riigi. Kui ma seda täna avalikult ütleksin kõigi kuuldes, oleks vastuseks üleüldine naer. Tulevikus, võib-olla viie, võib-olla viiekümne aasta pärast tunnustavad seda kõik."

Herzl ei osanud ei jidišit ega heebrea keelt ega ei avaldanud kummalegi poolehoidu. Ta eeldas, et tulevases juudi riigis räägivad juudid nende maade keelt, kust nad tulnud on, kasutades lingua franca'na saksa keelt.

Tema järgi on saanud nime Herzliyya linn.

Viited

Kirjandus 
 Stefan Zweig, 1988. "Eilne maailm. Eurooplase mälestused". Tõlkinud Jaan Kross. Tallinn: Eesti Raamat, lk. 73–79.

Ungari inimesed
Sionism
Sündinud 1860
Surnud 1904
‘Umar ibn al-Khaţţāb

‘Umar ibn al-Khaţţāb ehk ‘Umar al-Farūq (Umar Lunastaja, ka Omar; umbes 586 – 3. november 644) oli teine Araabia kaliif aastatel 634–644. 

‘Umar oli üks siiramaid Muḩammadi järgijaid ning teda on kujutatud äärmiselt lihtsa ja jumalakartliku, ent samas ka tolerantse riigijuhina. Tema ajal algasid araablaste suured vallutused: tungiti Bütsantsi (Süüriasse ja Egiptusesse) ning Pärsiasse. Umar hukkus ühe mittemoslemi käe läbi.

Vaata ka
Kaliifide loend

Islam
Kaliifid
Surnud 644
Sündinud 580. aastatel
Lihula vald

Lihula vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Lääne maakonnas.

2016. aastal sõlmisid Lihula, Hanila, Varbla ja Koonga valla ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende nelja valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääneranna vald.

Lihula valla naabriteks olid põhjas Martna ja Kullamaa vald, idas Vigala vald, kirdes Koonga vald ning edelas ja läänes Hanila vald.

Lihula vallavanem oli Varje Ojala-Toos.

Asustus

Linn 
Lihula

Külad 
Lihula vallas oli 40 küla: Alaküla, Aruküla, Hälvati, Jõeääre, Järise, Keemu, Kelu, Kirbla, Kirikuküla, Kloostri, Kunila, Laulepa, Lautna, Liustemäe, Matsalu, Meelva, Metsküla, Mõisimaa, Nurme, Pagasi, Parivere, Peanse, Penijõe, Petaaluse, Poanse, Rannu, Rootsi, Rumba, Saastna, Seira, Seli, Soovälja, Tuhu, Tuudi, Vagivere, Uluste, Valuste, Vanamõisa, Võhma ja Võigaste küla.

Ajalugu 
26. septembril 1991 muudeti Lihula külanõukogu Lihula vallaks.

1999. aastal ühinesid Lihula vald ja Lihula linn ühtseks omavalitsusüksuseks Lihula vallaks.

20. jaanuaril 2014 taastati 15 endist küla.

Valla alal on kunagine Matsalu mõis.

Vaata ka
 Penijõgi
 Penijõe kraav
 Lihula kihelkond

Viited

Eesti endised vallad
Roopi Hallimäe

Roopi Hallimäe (kuni 1935 Robert Johann Grauberg; 7. mai 1908 Väinjärve vald, Järvamaa – 3. juuli 1969 Puhmu, Koeru külanõukogu, Paide rajoon) oli eesti kooliõpetaja, kirjanik ja astronoom.

Ta lõpetas 1927. aastal Järva Maakonna Paide Avaliku Ühisgümnaasiumi. Õppis aastatel 1933–1934 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, uuesti veel 1948. aastal. Akadeemiliselt kuulus ta üliõpilasselts Veljestosse.

Ta oli 1938–1940 Petserimaal Lugi koolis ja Roodva koolis õpetaja, 1940–1948 Tartu tähetorni vanemlaborant, 1948–1963 Tartu 2. Keskkooli ja 1963–1967 Palamuse Keskkooli õpetaja.

Teoseid
1932 "Rahuunelm". Kapu 1932 (lastenäidend)
1933 "Hommikune leid" (luulekogu)
1935 "Päikese maja" (luulekogu) 
1935 "Astronoomilisi vaatlusi". Tartu 1935

Liikmesus
1933 Eesti Rahvuskirjanike Ühingu asutajaliige

Kirjandus 
Ülo Tonts. "Hallimäe, Roopi". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 105

Välislingid

Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Haud Koeru uuel kalmistul

Eesti kirjanikud
Eesti astronoomid
Eesti õpetajad
Miina Härma Gümnaasiumi õpetajad
Eesti Looduseuurijate Seltsi liikmed
EYS Veljesto liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1908
Surnud 1969