joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jääpaisjärv

Jääpaisjärv on jääjärv, mis on tekkinud liustiku ette. 

Jääpaisjärvi saab jagada kaheks: 
 (a) lühiajalised kohalikud väikesed jääpaisjärved ja
 (b) pikemaajalisemad (sajandeid püsivad) suured jääpaisjärved.

Pikemaajalisematest jääpaisjärvedest on üks tuntumaid Balti jääpaisjärv, mida nimetatakse ka Läänemere arengu esimeseks staadiumiks.

Vaata ka 
Balti jääpaisjärv
Jääjärv

Viited 

Hüdroloogia
Glatsioloogia
Olvi Pint

Olvi Pint (sünninimi Walter; 25. juuni 1914 Voka – 2. oktoober 1997 Thunder Bay) oli esimene Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku naisvaimulik.

Alghariduse sai ta Voka algkoolis Virumaal. Keskhariduse sai ta Tallinnas. Omandas aseõe kutse, töötas Tallinna Keskhaigla juures, õppis Tallinna Konservatooriumi Riiklikus Lavakunstikoolis ja töötas ka Konsistooriumi juures. Lahkus 1944 Saksamaale, Baierisse, kus leidis tööd kudumisvabrikus. Pärast Saksamaa kapituleerumist töötas halastajaõena UNRRA põgenikehaiglais Wiesbadenis ja Hanaus. Saabus Kanada pealinna märtsis 1948, töötades alguses majaabilisena, hiljem kassiirina toidukaupluses, pühendades vaba aja eesti kogudusele ja Eesti Seltsile. Pärast abiellumist 1958 asus Põhja-Ontariosse, Thunder Bay linna, kus lõpetas aastal 1967 Lakeheadi Ülikoolis (Lakehead University) "Drama and Arts" kursuse ja kuulus Thunder Bay linnateatri koosseisu. Pärast abikaasa surma 1977 õppis ta Uut ja Vana Testamenti Confederation College'i juures. 1978 registreerus äsjaasutatud E.E.L.K. Usuteadusliku Instituudi üliõpilaseks Torontos, mille kursuse lõpetas aastal 1981, misjärel teenis Thunder Bay kogudust praost Andres Tauli juhendamisel. Olvi Pint ordineeriti esimese väliseesti naisena õpetajaametisse 11. novembril 1984.

Olvi Pint teenis Thunder Bay kogudust 1984–1997.

Viited

Välislingid 
Olvi Pint TLÜAR väliseesti isikud

Thunder Bay koguduse vaimulikud
Sündinud 1914
Surnud 1997
Friedrich Stockholm

Friedrich Wilhelm Constantin Stockholm (1. oktoober 1884 Tartu – 26. detsember 1968 Sydney) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1905 Tartus gümnaasiumi hõbeaurahaga. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1905–1911. Prooviaastal oli ta Tarvastu ja Tallinna Toompea Kaarli koguduses. Ordineeriti õpetajaks 22. jaanuaril 1912.

Korporatsiooni Fraternitas Estica asutajaliige ja auvilistlane.

Oli 1912–1914 Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja. Aastatel 1914–1918 oli Peterburi Jaani koguduse abiõpetaja. 1919–1944 oli ta Tallinna Toompea Kaarli koguduse II pihtkonna õpetaja.

Lisaks kogudusetööle oli tal ka mitmeid muid ametikohti. Veebruaris 1919 loodi Johan Laidoneri korraldusel Eesti Kaitseväe juurde sõjaväepastori ametikoht. Sama aasta märtsis kinnitati sellele kohale kaks esimest vaimulikku: Jakob Kukk ja Friedrich Stockholm. Mõne aja pärast nimetati ta sõjaväeõpetajate juhatajaks (tänapäeval peakaplan) tiitliga "sõjaväeõpetajate seenior". Sõjaväes teenis ta ka pärast Vabadussõda osalise ajaga kuni aastani 1940. Ta oli tegev ka Punases Ristis – Eesti Punase Risti Peavalitsuse liige ning Eesti Punase Risti hoolekande ja lastevarjupaikade osakonna juhataja. Eesti Loomakaitse Liidu juhatuse liige. Oli tegev usuõpetajana mitmes koolis: lühemat aega Tallinna Linna Kommertskoolis ja Elfriede Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumis ning pikemat aega Tallinna Poeglaste Gümnaasiumis. Friedrich Stockholm oli 1942. aastal Venemaa eestlaste usuliseks teenimiseks moodustatud komitee esimees.

1944 suvel lahkus ta koos perega Saksamaale. 1944–1948 elas Saksa­maal, hooldades ja teenides põgenikke Jenas, Heiligenstadtis, Göttingenis ja Oldenburgis. Novembris 1948 jõudis 64-aastane õpetaja Stockholm koos perega Sydneysse. 14. novembril 1948 pidas ta Sydneys esimese teenistuse. Sydney Jaani koguduse õpetaja oli ta 1948–1960. Aastal 1960 siirdus ta emerituuri. Ta suri aastal 1968 ning on maetud abikaasa ja pastorist poja Uno kõrvale Rookwoodi surnuaiale.

Isiklikku 
Friedrich Stockholm oli abielus ja kolme poja isa. Uno Stockholm oli Melbourne'i koguduse õpetaja, Friedrichist sai orelikunstnik.

Viited

Välislingid 
Koguduse ajalugu. Külli Keel. Kristus üksi annab jõudu meie tööle ja elule … Koguduse II pihtkonna õpetaja Friedrich Stockholmi 32. surmaaastapäeval Sulane nr. 4, jõulukuu 2000

Peterburi Jaani koguduse vaimulikud
Tallinna Toompea Kaarli koguduse vaimulikud
Eesti õpetajad
Eesti loomakaitsjad
Austraalia vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Eestlased Austraalias
Sündinud 1884
Surnud 1968
Äksi Andrease kogudus

EELK Äksi Andrease kogudus on luterlik kogudus, mis kasutab Äksi kirikut.

Kogudus kuulub Tartu praostkonda.

2022. aasta seisuga on koguduse õpetaja Esa Luukkala, organist Tambet Anja, juhatuse esimees Koit Lang ning jumalateenistus toimub igal pühapäeval algusega kell 11.00 Äksi kirikus või pastoraadis.

Koguduse õpetajad
1627–1633 Nikolaus Bagge, Palamuse koguduse õpetaja
?–? Heinrich Fabricius III, Kambja koguduse õpetaja
1634–1637 Christian Henrici, Palamuse koguduse õpetaja
1637–1645 Nikolaus Bagge
1647–1650 Johann Konrad Schneider
1650–1658 Johannes Chemnitius
1660–1663 Heinrich Elosinius
1664–1668 Johann Stemann vanem
1668–1672 Johann Heinrich Gastorius 
1673–1697 Georg Zacharia
1697–1698 Johannes Svenske
1698–1712 Bernhard Oldekop
1712–1714 Nikolaus Justus Ludwig
?–1724 Johannes Paulini Wunderlich
1725–1744 Carl Gustav von Staden
1745–1747 Johan Peter von Krabbe
1748–1758 Joachim Heinrich Dehn
1760–1763 August Wilhelm Hupel
1764–1794 Friedrich Reinhold Oeding
1795–1814 Johan Christoph Thämer
1815–1832 Otto Wilhelm Masing
1834–1855 Franz von Akermann
1856–1867 Georg Theol
1867–1892 Emil Ewald Wegener
1892–1919 Leberecht Georg Traugott Greinert
1920–1927 Friedrich von Mickwitz
1927–1929 Leberecht Georg Traugott Greinert 
1929–1948 Jaan Konsin
1950–1951 Aleksander Eller
1954–1956 Evald Ilja 
1956–1964 Elmar Kõrv
?–? Rinaldo Nurm 
1966–1966 Peep Audova 
1966–1967 Juhan Jõgi 
1967–1969 Elmar Promen, Laiuse koguduse õpetaja
1969–1970 Rinaldo Nurm, Laiuse koguduse õpetaja 
1970–1971 Johannes Selliov, Tartu Pauluse koguduse õpetaja
1971–1980 Evald Ilja, Palamuse koguduse õpetaja 
1980–1993 Kalle Mesila, Tartu Peetri koguduse õpetaja
1993–2009 Urmas Oras 
2009–2010 Joel Luhamets, Tartu Pauluse koguduse õpetaja 
2010–tänaseni Esa Luukkala

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Tartu praostkond
Jõgeva vald
Tartu vald
Äksi kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Aegean Airlines

Aegean Airlines on Kreeka suurim lennufirma nii lennukipargi suuruse kui ka reisijate arvu poolest. See opereerib regulaar- ja tšarterlennuliine Ateenast ja Thessaloníkist teistesse Kreeka suurematesse lennujaamadesse ja ka mõnda teise Euroopa sihtkohta. 

Aastal 2008 vedas lennufirma 5 978 083 reisijat, ületades esmakordselt rivaali Olympic Airlinesi, mis vedas 5 265 729 reisijat. Aastal 2009 transportis Aegean 6 600 000 reisijat.

Lennukipark
Aegean Airlinesi lennukid (seisuga 27. detsember 2015):

Koodijagamine

Aegean Airlinesil on koodijagamise lepingud järgnevate lennufirmadega:

Air Baltic
Air Canada
Etihad Airways
LOT Polish Airlines
Scandinavian Airlines
S7 Airlines
Singapore Airlines
Turkish Airlines
Brussels Airlines
TAP Portugal
Lufthansa
United Airlines

Viited

 Kreeka ettevõtted
 Euroopa lennufirmad
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee piirkondlikud asutused

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee piirkondlikud asutused olid Eesti trerritooriumil asunud ja tegutsenud NSV Liidu ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee riikliku julgeoleku struktuuriüksused aastatel 1940–1941 ja 1944–1991. 

Eesti territooriumil tegutsesid:
aastatel 1940–1941, Eesti NSV SARKi Riikliku Julgeoleku Valitsuse linna- ja maaosakonnad;
aastatel 1944–1946, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi linna- ja maaosakonnad;
aastatel 1946–1953, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi linna- ja rajooniosakonnad;
aastal 1953, Eesti NSV ühendatud Siseministeeriumi julgeoleku linna- ja rajooniosakonnad;
aastatel 1954–1978, Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee linna- ja rajooniosakonnad;
aastatel 1978–1991, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee linna- ja rajooniosakonnad.

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi/Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi ja Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee piirkondlikud asutused, moodustati Eesti territooriumil vastavalt kehtinud Eesti NSV administratiiv/haldusjaotusele.

Eesti NSV RJK asutused

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee Tallinna Linnaosakond, asukohaga Pikk tänav 73, Tallinn (alates 1978. aastast)
osakonna ülem Heino Vallner Jaani p. (08.1981–11.1985), Georgi Vassiljev
osakonna ülema asetäitja: Stanislav Vinogradov (1981–1989); Juri Lartsev (1988–1991)
1. jaoskond
2. jaoskond
3. jaoskond
4. jaoskond, 4. jaoskonna ülem Leonid Aunapu (1983–07.1987)
jaoskonna ülem Viktor Sitin
 Anatoli Kopõlov Pjotri p.
Vladimir Malõgin Kuzma p. 
 Jaan Vahter Osvaldi p.
 Georgi Vassiljev Vassili p.
 Stanislav Vinogradov Anatoli p.

Ajalugu

Eesti NSV RJRKi ja piirkondlike asutuste moodustamine

 Tallinnas RJRK keskaparaadis asuva NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Transpordivalitsuse Eesti Raudtee osakond, mille ülemad: riikliku julgeoleku leitnant Vassili Doronin, millel piirkondlikud asutused: 

Eesti NSV RJRK piirkondlikud allasutused

Eesti NSV SARKi piirkondlikud asutused, aastatel 1944–1946
Tallinnas RJRK keskaparaadis asuva NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi Transpordivalitsuse RJRJ Eesti Raudtee osakond, mille ülemad: riikliku julgeoleku alampolkovnik Aleksei Grigorjev (1944–); 
Eesti NSV RJRK piirkondlikud allasutused

1945. aasta alguses jaanuar-veebruar liideti Petseri maakond Pihkva oblastiga ning ENSV RJRK Petseri MO likvideeriti, senised maakonnajaoskonnad aga reorganiseeriti Maakonnaosakondadeks.

Eesti NSV RJMi asutused, aastatel 1946–1953
Eesti NSV tegutsesid 4 linna- ja 13 RJM maakonnaosakonda

Eesti NSV RJMi asutused oblastiteperioodil, 1952. aastal
Eesti NSV RJMi asutuste kohta Eesti NSV oblastiteperioodil, 1952. aastal
 ja Eesti NSV haldusjaotus#1952

1. juuli 1952. aastal koondati uute RJM Tallinna, Tartu ja Pärnu Oblastivalitsuste juhtimise alla endised rajooniosakonnad:

Eesti NSV RJMi asutused, 1953. aastal

Eesti NSV MN ja RJK asutused, aastatel 1954–1957

Eesti NSV MN ja RJK asutused, aastatel 1957–1978

Vaata ka
Eesti NSV Siseministeeriumi piirkondlikud asutused

Viited

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee
Kersti Kimmel

Kersti Kimmel (neiuna Kersti Jürisalu; 10. juuli 1938 Pärnu – 15. november 2016 Barrie, Kanada) oli eesti vaimulik.

Lahkus aastal 1944 Eestist Rootsi. Aastal 1951 rändas ta Rootsist Kanadasse. Õppis Stockholmi Eesti Algkoolis. Keskhariduse sai ta Victoria Parki nimelises Keskkoolis Kanadas. Sai aastal 1962 diplomi rakenduskunsti alal Minneapolises (Minnesota) asuvas Palmer School of Advertising and Fine Art'ist. Õppis 3 aastat prantsuse keelt Yorki Ülikoolis Torontos, lõpetas B.A. kraadiga prantsuse keele alal. Lisaks lõpetas ta Kanadas Ryersoni Ülikooli (aastal 1982) kaubanduse ja äritegevuse alal. Õppis 1978–1981 Toronto Usuteaduslikus Instituudis. Oli prooviaastal E.E.L.K. Toronto Jakobi koguduses ja Toronto Rootsi luterlikus koguduses (mõlemas juhendajaks õpetaja Tõnis Nõmmik) ning Cleveland-Ohio koguduses, juhendajaks õpetaja Elmar Pähn. Ordineeriti õpetajaks 16. juunil 1985 Torontos.

Töötas alates 1984 diakonina USA Esimeses praostkonnas, pärast ordineerimist aga vikaarõpetajana samas praostkonnas. Alates 1995 aastast oli ta ametis Michigan-Detroidi koguduse hingekarjasena.

Isiklikku 
Tema isa Boris Jürisalu kuulus 39. Viljandi Politsei Pataljoni, sõjakeerises vangistati ja saadeti poliitvangina Siberisse, aastal 1956 tuli Eestisse tagasi. Isa suri aastal 1985, on maetud Häädemeeste surnuaiale.

Abiellus aastal 1957 Velfrid Holmbergiga. Sellest abielust on tal poeg ja tütar.

Aastal 1983 abiellus ta Aavo Kimmeliga.

Viited

Välislingid 

Cleveland-Ohio koguduse vaimulikud
Sündinud 1938
Heino Juho Karm

Heino Juho Karm (enne eestistamist Heinrich Johannes Karm; 27. veebruar 1909 Tartumaa – 1941?) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Oli prooviaastal Koeru Maarja-Magdaleena koguduses, õpetaja August Pähna juures. Ordineeriti õpetajaametisse 10. detsembril 1933.

Oli aastatel 1933–1934 Koeru koguduse õpetaja August Pähna isiklik adjunkt. Oli aastal 1934 Käina Martini koguduse vikaarõpetaja, 1934–1936 Kärdla- ja Pühalepa koguduse vikaarõpetaja. 1936–1939 oli EELK noorsootöö sekretär, 1939–1940 peasekretär. Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse asetäitja õpetajana tegutses ta aastatel 1936–1938 ja 1941.

Heino Karm mobiliseeriti aastal 1941 Punaarmeesse. Ühe versiooni järgi langes ta aastal 1941, teise versiooni järgi aastal 1943 Velikije Luki all.

Viited

Välislingid 
http://www.eelk.ee/~eelk109/kogudus.htm

Koeru Maarja-Magdaleena koguduse vaimulikud
Käina Martini koguduse vaimulikud
Pühalepa Laurentsiuse koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1909
Surnud 1941
Bjeff

Bjeff on veekogu (enamasti jõe) osa, mis külgneb vesiehitisega (paisuga või lüüsiga). 

Sõltuvalt sellest, kas mõeldakse vesiehitise alumist (ehitisest allpool) või ülemist (ehitisest ülalpool) osa, saab rääkida alumisest bjefist ja ülemisest bjefist.

Vaata ka 
Alumine bjeff
Ülemine bjeff
Veehoidla

Viited

Kasutatud kirjandus 
EE 1. köide, 1985.

Hüdroloogia
Olympic Airlines

Olympic Airlines (kreeka keeles Ολυμπιακές Αερογραμμές, Olympiakés Aerogrammés – OA) oli Kreeka rahvuslik lennufirma, mille peakorter asus Ateenas. Lennufirma opereeris 37 siseriiklikul ja 32 rahvusvahelisel liinil. 

6. märtsil 2009 teatas Kreeka riik, et on jõudnud kokkuleppele Olympic Airlinesi müügi asjus Marfin Investment Groupile. 29. septembril 2009 peatas Olympic Airlines kõik oma operatsioonid ja enamiku oma lendudest, Olympic Air jätkas lendudega. Olympic Airlines jäi siiski vastutavaks teatud lendude eest Kreeka saartele ja väljaspool Euroopa Liitu (Kairo, Alexandria, Tel Aviv, Beirut, Belgrad). 31. detsembril 2009 lõpetati Olympic Airlinesi tegevus täielikult. Kuni lõpliku sulgemiseni kasutas lennufirma koodi OA asemel OP-d (OA-d kasutas juba lennufirma järglane Olympic Air).

Lennukipark

Olympic Airlinesil olid järgnevad lennukid (18. jaanuari 2010 seisuga):

Viited

Kreeka ettevõtted
Euroopa lennufirmad

pl:Olympic Airlines
Hiidmuna

Hiidmuna (Calvatia gigantea) on murumunaliste sugukonda hiidmuna perekonda kuuluv seeneliik. Ühes viljakehas võib olla miljardeid eoseid. Eesti suurim murumuna on leitud Saka kandist, selle ümbermõõt oli 198 cm, kõrgus 41 cm ja kaal 16 kg.

Välislingid 

 

Maarius Suviste. Kasvuhoones vohas hiidmuna. Õhtuleht, 8. september 1999
Kirsti Vainküla. Talunaine leidis hiidmuna. Õhtuleht, 14. august 2000
Raimu Hanson. Hiidmuna maitses nagu soolane svamm. Tartu Postimees, 29. august 2008
Marika Rajamäe. Hiidmuna maitseb kui kana. Järva Teataja, 4. september 2008

Murumunalised
Eesti seened
Friedrich Johann Anton Assmuth

Friedrich Johann Anton Assmuth (25. oktoober 1755 Bremeni lähedal – 17. oktoober 1802 Kose) oli Eesti vaimulik.

Õppis Stade gümnaasiumis, seejärel aastatel 1772–1774 Halle Ülikoolis ja 1772–1774 Erfurdi Ülikoolis, lõpetas cand theol astmega. Tuli Eestimaale aastal 1776, oli alates 19. märtsist 1781 parun Bielsky juures Vidrukal koduõpetajaks. Kutsuti 7. augustil 1783 Jõelähtme koguduse õpetajaks. Ordineeriti õpetajaks 24. septembril 1783.

Oli aastatel 1783–1785 Jõelähtme koguduse õpetaja, aastatel 1785–1802 Kose koguduse õpetaja.

Isiklikku 
Tema poeg Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja, pojapoeg Alexander Carl Woldemar Assmuth oli Harju-Risti- ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja, tütrepoeg Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja.

Viited 

Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse vaimulikud
Kose Püha Nikolause koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Erfurdi ülikooli vilistlased
Sündinud 1755
Surnud 1802
Alexander Carl Woldemar Assmuth

Alexander Carl Woldemar Assmuth (28. aprill 1845 Torma – 7. oktoober 1929 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Lõpetas Tartus gümnaasiumi. Õppis aastatel 1864–1869 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli 1869–1870 koduõpetaja Uuemõisas. Ordineeriti 8. novembril 1871 õpetajaks.

Oli aastatel 1870–1880 Risti koguduse ja aastatel 1880–1917 Tallinna Jaani koguduse II pihtkonna õpetaja.

Assmuth oli laulukooride asutamise toetaja.

Tunnustused
1897 Kuldrist

Isiklikku
Tema isa Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Friedrich Johann Anton Assmuth oli Kose koguduse õpetaja, õemees (õe Emmy Luise abikaasa) Hugo Wilhelm Hoffmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, väimees (tütre Anna Pauline abikaasa) Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, poeg Christfried Voldemar Anton Assmuth oli arst.

Ta maeti 16. oktoobril 1929 Tallinna Kalamaja kalmistule.

Viited

Välislingid
https://eelk.ee/elulood/asmuth_aleks.html

Tallinna Jaani koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Tallinna vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Estonia liikmed
Kalamaja kalmistule maetud
Sündinud 1845
Surnud 1929
Paul Maidre

Paul Maidre (13. september 1919 Tartu – 15. juuli 1996 Sunnywane) oli eesti vaimulik.

Maidre lõpetas aastal 1940 Hugo Treffneri Gümnaasiumi klassikaharu. Õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Lahkus Saksamaalt aastal 1949 USA California osariiki Fresnosse. Õppis Torontos Usuteaduse Instituudis. Oli prooviaastal San Francisco koguduses. Ordineeriti vaimulikuks 11. märtsil 1984.

Oli San Francisco koguduse õpetaja aastast 1986 (introduktsioon toimus 21. septembril 1986), jäi aastal 1992 emerituuri. Suri aastal 1996 Sunnywane'is Californias.

Viited 

San Francisco koguduse vaimulikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1919
Surnud 1996
Orgaanilised psüühikahäired

Orgaanilised psüühikahäired on psüühikahäired, mis avalduvad tänapäeva teadmiste tasemel ajuhaiguse tulemusena. Orgaanilisi psüühikahaäireid klassifitseeritakse RHK-10 järgi koodidega F00–F09. Kui ei ole võimalik sedastada tunduvat peaajupatoloogiat või düsfunktsiooni, siis avalduvaid sümptomeid käsitletakse muude haigustena, mida klassifitseeritakse diagnoosikoodidega F1x–F9x.

Orgaaniline psüühikahäire võib olla:
esmane – haigus, kahjustus või häire tabab peaaju otseselt või eelistavalt. Näiteks traumajärgse ajukahjustuse sündroom või dementsus Alzheimeri tõvest;
teisane – süsteemsete haiguste või kahjustuste puhul, mis tabavad peaaju kui üht paljudest keha organitest või süsteemidest. Näiteks deliirium (diagnoosikood RHK-10 järgi F05), mis võib tekkida kõrgvererõhktõve või raske maksakahjustuse järgselt.

Orgaaniliste psüühikahäirete psühhopatoloogiliste nähtude spekter võib olla väga lai, hõlmates kõiki psüühilisi funktsioone.

Klassifikatsioon
Kuigi ei kahelda, et narkootikumid põhjustavad aju neurodegeneratiivseid muutusi, nende ainete tarvitamise tagajärjel tekkinud psüühikahäireid ei klassifitseerita RHK-10 järgi orgaaniliste psüühikahäirete alla, vaid psühhoaktiivsete ainete tarvitamisest tingitud psüühika- ja käitumishäirete alla.

Jaotis "Orgaanilised psüühikahäired" sisaldab järgmisi haigusi:

F00 – dementsus Alzheimeri tõvest;

F01 – vaskulaarne dementsus;

F02 – dementsus mujal klassifitseeritud muudest haigustest;
F02.0 – dementsus Picki tõvest;
F02.1 – dementsus Creutzfeldti-Jakobi tõvest;
F02.2 – dementsus Huntingtoni tõvest;
F02.3 – dementsus Parkinsoni tõvest;
F02.4 – dementsus HIV infektsioonist; 
F02.8 – dementsus teistest mujal klassifitseeritud haigustest
CO-mürgistusest (T58)
tserebraalsest lipidoosist (E75.-)
epilepsiast (G40.-)
hepatolentikulaarsest degeneratsioonist (Wilsoni tõbi) (E83.0)
hüperkaltseemiast (E83.5)
kilpnäärmehaigustest (E00.-, E02)
intoksikatsioonidest (T36-T65)
polüskleroosist (G35) 
neurosüüfilisest (A52.1)
niatsiinivaegusest (pellagra) (E52)
polyarteritis nodosa'st (M30.0)
süsteemsest lupus erythematosus'est (M32.0)
trüpanosomiaasist (Aafrika B56.-, Ameerika B57.-)
B12-vitamiini vaegusest (E53.8)
F04 – orgaaniline amnestiline sündroom,

F05 – deliirium,

F06 – muud psüühikahäired ajukahjustusest, -düsfunktsioonist või somaatilisest haigusest,
F06.0 – orgaaniline hallutsinoos
F06.1 – orgaaniline katatoonia
F06.2 – orgaaniline luululine psühhoos
F06.3 – orgaanilised meeleoluhäired
F06.4 – orgaaniline ärevus
F06.5 – orgaaniline dissotsiatiivne häire
F06.6 – orgaaniline asteenia
F06.7 – kerge orgaaniline tunnetushäire
F06.8 – muud täpsustatud orgaanilised psüühikahäired
F06.9 – täpsustamata orgaaniline psüühikahäire

F07 – Isiksus- ja käitumishäired ajuhaigusest, -kahjustusest või -düsfunktsioonist
F07.0 – orgaaniline isiksushäire
F07.1 – entsefaliidijärgne sündroom
F07.2 – traumajärgse ajukahjustuse sündroom
F07.8 – muud isiksus- ja käitumishäired
F07.9 – täpsustamata isiksus- ja käitumishäire

F09 – täpsustamata orgaaniline, k.a sümptomaatiline, psüühikahäire.

Viited

Psüühika- ja käitumishäired
Suubumisjärv

Suubumisjärv on järv, millel puudub pindmine ja maa-alune väljavool. Suubumisjärve suubunud vesi kas aurustub või filtreerub põhjavette. 

Suubumisjärvi leidub eriti stepi-, poolkõrbe- ja kõrbevööndis. 

Paljud suubumisjärved on suure soolsusega mineraaljärved.

Vaata ka 
Mineraaljärv
Umbjärv

Viited

Kasutatud kirjandus 
EE 9. köide, 1996.

Hüdroloogia
Limnoloogia
Allikasoo

Allikasoo on madalsoo, mis toitub survelisest põhjaveest.

Sageli paiknevad allikasood nõlvaalal (nimetatud ka nõlvasoodeks) või nõlva jalamil. 

Põhjaveest toitumise tõttu on allikasoo temperatuurirežiim stabiilne.

Allikasoos kasvab mõnikord haruldasi ja reliktseid taimi.

Viited

Kasutatud kirjandus 
Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.

Telmatoloogia
Kooslused
Mullavesi

Mullavesi (inglise soil water, soil moisture) on mullas leiduv vesi, mis pärineb peamiselt sademeist. 

Mullavesi esineb nii veeauruna (mullaõhus), seotud veena kui ka vaba veena. Seotud vett leidub näiteks mineraalide ja huumuse koosseisus. Vaba vett leidub aga mulla kapillaarsetes poorides (kapillaarvesi) ja mittekapillaarseis poorides (gravitatsioonivesi). 

Mullavee kapillaarrõhku mõõdetakse tensiomeetriga.

Viited

Kasutatud kirjandus 
Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.

Mullateadus
Hüdroloogia
Maavoole

Maavoole ehk solifluktsioon on veega küllastunud maapinnase liikumine kallakal maapinnal (harilikult mööda igikülmunud pinda).

Maavoole tagajärjel tekivad solifluktsioonivallid ja solifluktsiooniterrassid.

Viited

Kasutatud kirjandus 
Ökoloogialeksikon. (1992). Koost. Masing, V. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus.

Geomorfoloogia
Sedimentoloogia
Mauri Pekkarinen

Reijo Mauri Matias Pekkarinen (sündinud 6. oktoobril 1947 Kinnulas) on Soome poliitik.

Mauri Pekkarinen lõpetas aastal 1974 Jyväskylä ülikooli. Ta on ühiskonnateaduste magister.

Ta kuulub Soome Keskerakonda ning on olnud Eduskunna liige alates 1979. aastast.

Aastatel 1991–1995 oli ta Esko Aho valitsuse siseminister. Aastatel 2003–2008 oli ta kaubandus- ja tööstusminister ning 2008–2011 majandusminister.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 68 487 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.

Välislingid
 Koduleht
 Tutvustus Eduskunna lehel

Soome poliitikud
Soomest valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1947
Karboksürühm

Karboksürühm ehk karboksüülrühm on orgaanilist hapet karboksüülhapet iseloomustav funktsionaalrühm, mida tähistatakse –C(=O)OH ehk –COOH ehk –CO2H.

Karboksürühm koosneb karbonüülrühmast ja hüdroksüülrühmast ning on karboksüülhappe molekuli osa, sest ei eksisteeri iseseisvalt. 

Kuna karbonüülrühm on elektronide aktseptor ja hüdroksüülrühm on elektronide doonor, siis need rühmad moodustavad kergesti vesiniksidemeid. Karboksüülhapete happelised omadused tulenevad elektrontiheduse nihkumisest karbonüülrühma hapniku aatomi poole ja O-H sideme polarisatsioonist.

Karboksüülhappe vesilahuses võib karboksürühm laguneda ja moodustada kaks iooni:
R-COOH <=> R-COO− + H+.

Kuid karboksüülhapped on nõrgad happed ja neutraalses vesilahuses nende molekulid üldiselt ei moodusta ioone. Näiteks etaanhappe molekulidest laguneb toatemperatuuril vesilahuses üksnes 0,02%. Seda arvu saab suurendada elektronegatiivsete lisandite abil. Etaanhape on omakorda karboksüülhapetest keemiliselt kõige aktiivsem, ülejäänud karboksüülhapetel on see arv veelgi väiksem.

Ühendeid, milles on kaks või kolm karboksürühma, nimetatakse vastavalt dikarboksüül- ja trikarboksüülhapeteks. Need esinevad looduses karboksüülhapetest märksa harvem.

Rühma  –CH2–COOH nimetatakse karboksümetüülrühm. 

Funktsionaalrühmad
Trepp

Trepp on eri kõrgusel asuvate pindade vahel liikumiseks mõeldud rajatis või tarind, mis jagab vertikaalse vahemaa väiksemateks osadeks horisontaalsete tasapindade ehk trepiastmete abil. 

Trepid võivad olla sirged või keerdus või koosneda kahest või enamast üksteisega nurga all ühenduses olevast osast. Treppe kasutatakse peamiselt hoonetes, vähem hoovides ja looduses. Trepp võib olla valmistatud puidust, metallist, betoonist, kivist, klaasist vm. Olenevalt trepi materjalist valmistab trepi selleks vastavad teadmised ja oskused omandanud ehitaja.

Trepi peamine osa on trepimarss ehk astmestik. Trepiastme möödud leitakse valemiga
1 sügavus + 2 kõrgust = 58 kuni 62 cm.
Trepil võivad olla veel trepivõre või vähemalt käsipuu ning korruse- ja vahemademed.

Trepi projekteerimisel joonestatakse välja kõik astmed ja näidatakse tõusu suund.

Puittrepp

Ehitus 
Puittrepp koosneb põsk-, astme- ja varvaslaudadest. Põsklauad peavad olema vähemalt 18–22 cm laiad ja 7–8 cm paksud. Astmelauad valmistatakse 4–5 cm paksused. Varvaslaudu kasutatakse siis, kui on tegemist umbtrepiga. Varvaslaua paksus on tavaliselt 25 mm. Trepi valmistamiseks kasutatakse hööveldatud laudu. Trepi elemendid ühendatakse omavahel tappidega ja kinnitatakse kas naelte või poltidega.

Puittrepi hooldamine 
Puittreppi võib hooldada tolmuimejaga, aeg-ajalt ka niiske lapiga. Puiduõliga immutatud detailidele tuleb kord aastas teha korduvõlitamist. Õliga töödeldud treppide puhul peaks niiske lapiga puhastamise asemel eelistama kuivalt puhastamist.

Puittrepi mõõtmed 
Trepi mõõtmed, eriti tema kallak ja astme kõrgus peaksid jääma kogu trepi ulatuses samaks.
Järgmised trepi mõõdud on olulised:
 astme tõus mõõdetakse iga astme pealt järgmise peale, inimene astudes liigub igale astmele astudes selle maa üles
 astme sügavust mõõdetakse astme algusest kuni astme vertikaal tõusuni 
 astme minekut mõõdetakse astme laua esimesest äärest kuni järgmise astme laua ääreni. See on maa, mida inimene läbib edasi liikudes trepil. Vältimaks segadust on trepi astmete arv trepi tõusude arv mitte reaalsete astmete arv. Trepi kogupikkus on horisontaalne vahemaa, mida mõõdetakse esimese tõusu pealt kuni viimase tõusuni.
 trepi kogu tõus või kõrgus on kõrgus kahe korruse vahel, kui trepil on N kogus astmeid siis kogu kõrgus trepil on N* astme tõusude arv
 trepi kalle on suhe trepi kõrguse ja tema astme arvu vahel (see on kujutletav joon trepi astme alumisest otsast kuni järgmiseni)
 pearuum on trepi astme ja lae vaheline kaugus.

Galerii

Vaata ka
Paraadtrepp
Keerdtrepp
Redel
Eskalaator
Trapp

Viited

Välislingid 
 

Tehnorajatised
Rodeesia

Rodeesia, 1970. aastast alates tuntud kui Rodeesia Vabariik (Republic of Rhodesia) oli aastatel 1965–1979 Lõuna-Aafrikas eksisteerinud tunnustamata riik. Riik oli merepiirita, piirnedes lõunas Lõuna-Aafrika Vabariigiga, Betšuaanamaaga (hiljem Botswana) edelas, Sambiaga loodes ja Mosambiigiga idas.

Rodeesiat võib pidada de facto järglasriigiks Briti Lõuna-Rodeesia kolooniale, mis oli 1923. aastal saavutanud omavalitsuse. Riik nimetati kodusõja järgselt 1980. aastal ümber Zimbabweks.

Rodeesia suurimaid linnad olid pealinn Salisbury (tänapäeval Harare) ja Bulawayo. Poliitikat ja majanduselu domineeris enamjaolt valge elanikkond, mis moodustas riigi üldisest rahvastikust umbes 8% (300 000). Enamik mustanahalisi sai valimisõiguse 1979. aastal. Riigi suurimad ekspordiallikad olid kroom, teras ja tubakas.

Vaata ka 
 Põhja-Rodeesia
 Loode-Rodeesia
 Kirde-Rodeesia
 Lõuna-Rodeesia

Välislingid 
 

Tunnustamata riigid
Zimbabwe
Briti impeerium
Kärla Maarja-Magdaleena kogudus

EELK Kärla Maarja-Magdaleena kogudus on luterlik kogudus Kärlal, mis kasutab Kärla kirikut.

Kogudus kuulub Saarte praostkonda.

Koguduse õpetaja on Rene Reinsoo, organist Ülle Vallaste, juhatuse esimees Paavo Mändar.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 13.00 Kärla kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg

Kärla kihelkond
Saaremaa valla kogudused
EELK Saarte praostkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Käru kogudus

EELK Käru kogudus on luterlik kogudus Kärus, mis kasutab Käru kirikut.

Kogudus kuulub Järva praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Teet Hanschmidt, organist Maret Kalvet, juhatuse esimees Elve Sutt.

Jumalateenistused on iga teise kuu 4. pühapäeval algusega kell 15.00 Käru kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Järva praostkond
Türi vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused‎
Käsmu kogudus

EELK Käsmu kogudus on luterlik kogudus Käsmus Haljala kihelkonnas, mis kasutab Käsmu kirikut.

Kogudus kuulub Viru praostkonda.

Koguduse õpetaja on Urmas Karileet, organist Külli Erikson, juhatuse esimees Heino Laanemets.

Jumalateenistused toimuvad pühapäeviti kell 15 Käsmu kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg
 EELK Käsmu kogudus Facebookis
Käsmu
Haljala kihelkond
Haljala vald
EELK Viru praostkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Loksa Püha Neitsi Maarja kogudus

EELK Loksa Püha Neitsi Maarja kogudus on luterlik kogudus Loksal, mis kasutab Loksa kirikut.

Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.

Kogudust hooldab Kuusalu koguduse õpetaja.

Koguduse hooldajaõpetaja on Jaanus Jalakas, kogudust teenib diakon Ahti Udam, organistid Harri Roopenani ja Kai Peterson, juhatuse esimees Eivolt Genergard.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.30 Loksa kirikus.

Köstrid-koolmeistrid
Kuni 1920 oli köstri asemel ametis laulumees.
 1827–1859 Jaagup Janter (1798–1859)
 1859–1915 Jaagup Janter (1832–1915)
 1926–1928 Joosep Janter (1866–1928)

Välislingid
 Kodulehekülg

Viited

EELK Ida-Harju praostkond
Loksa
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Leesi Katariina kogudus

EELK Leesi Katariina kogudus on luterlik kogudus Leesil, mis kasutab Leesi kirikut.

Kogudus kuulub Ida-Harju praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Jaanus Jalakas, organist Harri Roopenani, juhatuse esimees Karli Lambot.

Jumalateenistused on kaks korda kuus kell 13.00 Leesi kirikus.

Viited

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Ida-Harju praostkond
Kuusalu vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Kõpu Peetri kogudus

EELK Kõpu Peetri kogudus on luterlik kogudus Kõpus, mis kasutab Kõpu Peetri kirikut.

Kogudus kuulub Viljandi praostkonda.

Koguduse õpetaja on Hedi Vilumaa, organistid on Merike Saaremets ja Mihkel Pajupuu, juhatuse esimees Taivo Lehesmets.

Jumalateenistused algavad pühapäeviti kell 11 või vastavalt kavale Kõpu Peetri kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Viljandi praostkond
Põhja-Sakala vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Lüganuse Ristija Johannese kogudus

EELK Lüganuse Ristija Johannese kogudus on luterlik kogudus Lüganusel.

Kogudus kuulub Viru praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, koguduse diakon on Tõnis Tamm. Organist on Inge Kasesalk. Juhatuse esimees on Risto Lindeberg.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Lüganuse kirikus, lisaks on kuu 1. ja 3. pühapäeval algusega kell 09.30 teenistus Kiviõlis.

Lüganuse koguduse õpetajate loend 
enne 1550 Balthasar Pommeranus
1546 Joachim Gorries
1571–1574, 1582–1589 Petrus Stamer
1589–1596 Jacob Hohenkirchen
1596–1598 Elias Hilner
1623 Johannes Lotaides
1624–1630 Michael Michaelis
1632–1646 Andreas Besicke
1647–1660 Wolmar Holtzhausen
1661–1698 Martin Closius
1699–1710 Heinrich Kohsen
1716–1735 Andreas Chalenius
1735–1770 Eberhard von Renteln
1771–1780 Gabriel Kempe
1781–1787 Georg Salomon
1788–1795 Otto Wilhelm Masing
1795–1844 Carl Friedemann Vogt
1844–1882 Carl Heinrich Friedemann Vogt (1838–1844 adjunkt)
1882–1918 Carl Ferdinand Sigismund Walther
1920–1939 Bruno Hörschelmann
1940–1944 Martin Ots
1949–1959 Johannes Selliov
1959–1971 Arnold Võsu
1973–1985 Einar Soone
1985–1993 Üllar Kask

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Viru praostkond
Lüganuse vald
Lüganuse kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Cirrus intortus

Kaootilised kiudpilved (Cirrus intortus ehk Ci intortus ehk Ci int) on kiudpilvede vorm, mis avastati 1951. aastal. Need koosnevad väga erilisel kombel omavahel läbipõimunud niitidest, mis moodustavad taevas valgeid tompe ning kerajaid või lilletaolisi kujundeid.  

Kaootilised kiudpilved koosnevad jääkristallidest, mis tekivad jäätunud veepiisakestest. Nad esinevad hea ilma ja tõusva õhuvoolu korral, kui saabub soe front. Parasvöötmes paiknevad need 7–10 km ja troopikas 17–18 km kõrgusel. Pilvekihi paksus ulatub mitmesajast meetrist kuni mitme kilomeetrini. 

Kaootilised kiudpilved on tavaliselt läbipaistvad ning päevavalgust ei vähenda. Sademeteks on väikesed jääkristallid, millest pilved koosnevad. Jääkristallid kukuvad aeglaselt ja tavaliselt aurustuvad kõrgel õhus maapinnale jõudmata.

Viited

Välislingid
Kaootiliste kiudpilvede pilt

Kiudpilved
Paul Plath

Paul Wilhelm Ernst Plath (9. mai 1865 Pärnu – 8. jaanuar 1935 Tallinn) oli Eesti vaimulik ja koolmeister.

Lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1883–1889. Korporatsioon Neobaltia liige.

Oli prooviaastal Vändra ja Käina koguduses. Ordineeriti õpetajaks 10. juunil 1890.

Oli aastal 1890 Käina Martini koguduse adjunkt ja 1890–1891 Rõuge Maarja koguduse adjunkt. 1891–1921 oli ta Käina Martini koguduse õpetaja, olles aastatel 1902–1920 lisaks Saarte-Lääne praostkonna praost. Oli aastatel 1915–1917 Siberisse asumisele saadetud. 1921–1927 oli ta Tallinna Toomkooli ülemõpetaja.

Isiklikku 
Tema poeg Gerhard Alexander Robert Plath oli Peetrimõisa koguduse õpetaja, teine poeg Werner Arthur Wolfgang Plath oli arst, pojapoeg (Gerhard Alexander Roberti poeg) Volker Plath on pastor Saksamaal.

Viited 

Käina Martini koguduse vaimulikud
Rõuge Maarja koguduse vaimulikud
Saarte-Lääne praostid
Eesti represseeritud isikud
Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Neobaltia liikmed
Sündinud 1865
Surnud 1935
Viru-Nigula kogudus

EELK Viru-Nigula kogudus on luterlik kogudus Viru-Nigulas, mis kasutab Viru-Nigula kirikut.

Kogudus kuulub Viru praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Avo Kiir, diakon Ahti Bachblum, juhatuse esimees Veiko Oder.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14.00 Viru-Nigula kirikus.

Viru-Nigula (Mahu) koguduse õpetajate loend
Loend on mittetäielik:

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Viru praostkond
Viru-Nigula vald
Viru-Nigula kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Boris Merilain

Boris-Angelo Merilain (kuni 27 märts 1935 Merguljev; sündinud 25. juulil 1932) on eesti endine poliitvang ja kirjamees.

Aastatel 1959–1975 oli ta Moskva jääballeti artist.

Ta töötas aastaid Nõmmel postiljonina.

Ta on avaldanud erinevates ajalehtedes (ka maakonnalehes Hiiu Leht) reisikirjeldusi, raamatuarvustusi jms.

Isiklikku
Tema teine abikaasa on meteoroloog Merike Merilain.

Viited

Kirjandus 
Ave Alavainu. "Üks isevärki mees". Hiiumaa, 11. september 2004. Lk 5
Kristel Schwede. "Endisest poliitvangist Moskva jääballeti solistiks". 60pluss.ee, 24. jaanuar 2010

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Eesti inimesed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Eestlased Venemaal
Sündinud 1932
Juhan Kivirähk

Juhan Kivirähk (sündinud 2. juulil 1957 Tallinnas) on eesti sotsioloog.

Ta töötas Turu-uuringute ASi uuringujuhina.

Haridus
Ta on õppinud Tallinna 32. Keskkoolis. Ta on lõpetanud 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal ning on õppinud Eesti Teaduste Akadeemia mittestatsionaarses sihtaspirantuuris Leningradi Sotsiaalmajanduslike Probleemide Instituudis.

Töö
Avaliku arvamuse uuringuid hakkas ta tegema Televisiooni- ja Raadiokomitee Informatsiooni- ja Arvutuskeskuses, töötades 1984–1988 sealses auditooriumi uuringute osakonnas. Ta on turu- ja arvamusuuringute ettevõtete AS Emor (1990) ja OÜ Uuringukeskus Faktum (2002) asutajaid ning olnud kolme ettevõtte juht: AS Emor asedirektor aastatel 1990–1995, Turu-uuringute AS asedirektor 1998–2002 ja Uuringukeskus Faktum juhataja 2003–2005. Aastatel 1995–1998 töötas Kivirähk pool aastat siseministri nõunikuna, seejärel sama kaua Sõnumilehe arvamustoimetajana ja pisut üle kahe aasta peaministri nõunikuna / valitsuse pressibüroo direktorina. Hiljem on ta olnud Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse sotsioloogilise uurimissuuna vanemteadur.

Ta osales 2001. aastal Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. 

Ta kuulub Eesti Sotsioloogide Liitu.

Artikleid
Juhan Kivirähk, Rain Rosimannus, Indrek Pajumaa (1993). The Premises for Democracy: A Study of Political Values in Post-Independent Estonia. Journal of Baltic Studies, Vol. XXIV, 2, lk. 149-160.
Juhan Kivirähk: Uue kolmikliidu verine algus. Eesti Päevaleht, 30. aprill 2007
Juhan Kivirähk: Rahvaliidu vanade vankrite peapööritus. Eesti Rahvusringhääling, 28. mai 2010
Juhan Kivirähk: kuidas muuta Eesti poliitika targemaks ja usaldusväärsemaks. Postimees, 29. mai 2010

Tunnustus
2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk
2006 – aasta missiooniinimene
2007 – pressisõber

Isiklikku
Tema vend on kirjanik Andrus Kivirähk ja õde ajakirjanik Tiina Vapper. Ta on abielus, peres on poeg ja tütar.

Viited

Välislingid
Elulugu
Juhan Kivirähk: unustage valima minnes lubadused Eesti Päevaleht, 29. jaanuar 2011

Eesti sotsioloogid
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1957
Falkirk

Falkirk on linn Suurbritannias Šotimaal, Falkirki regiooni keskus.

Ajalugu 
Falkirki ala oli strateegilise tähtsusega juba 2. sajandil, kui roomlased ehitasid Clyde'i lahte ja Forthi lahte ühendava Antoninuse valli, mille üks kindlustornidest asus tänapäeva linna kohal. 6. ja 7. sajandil piirkonda jõudnud misjonärid ehitasid kiriku, mille järgi sai tänapäeva linn oma nime (gaeli An Eaglais Bhreac ja šoti Fawkirk tähendavad 'täpiline kirik'). 

22. juulil 1298 said Falkirki lahingus šotlased William Wallace'i juhtimisel lüüa kuningas Edward I vägedelt.

Teises Falkirki lahingus 7. jaanuaril 1746 said valitsusväed lüüa jakobiitidelt.

18. sajandi lõpus rajati linna rauasulatustehas ja hakati rajama Forth-Clyde'i kanalit.

Sport 

Linna jalgpalliklubi FC Falkirk mängib Šotimaa esiliigas.

Välislingid 
www.myfuturesinfalkirk.co.uk 
Falkirki ametlik koduleht

Šotimaa linnad
Käina Martini kogudus

EELK Käina Martini kogudus on luterlik kogudus Käinas, mis kasutab teenistusteks Käina kogudusemaja (Lootuse 4), kuna Käina kirik on ikka veel varemetes, ja Kassari kabelit.

Kogudus kuulub Saarte praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Hüllo-Kristjan Simson, organist Siiri Rüütelmaa, juhatuse esimees Tiina Veem.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 15.00 Käina kogudusemajas või Kassari kabelis.

Käina koguduse õpetajate loend

Välislingid
 Kodulehekülg

Kirjandus 
Hugo Richard Paucker: "Ehstlands Geistlichkeit in geordneter Zeit- und Reihefolge".	Reval, 1849

EELK Saarte praostkond
Hiiumaa vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Käina kihelkond
Lihula Eliisabeti kogudus

EELK Lihula Eliisabeti kogudus on luterlik kogudus Lihulas, mis kasutab Lihula kirikut.

Kogudus kuulub Lääne praostkonda.

Koguduse õpetaja on Kaido Saak, organist Raili Küttmann, juhatuse esimees Jaak Kastepõld.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Lihula kirikus.

Õpetajad 
Vt. Lihula Eliisabeti koguduse vaimulikud

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Lääne praostkond
Lihula
Lääneranna vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Lohusuu kogudus

EELK Lohusuu kogudus on luterlik kogudus Lohusuus.

Kogudus kuulub Tartu praostkonda ja kasutab Lohusuu kirikut. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Eenok Haamer, organist Eha Haamer. Juhatuse esimees on Jüri-Henn Uuetoa.

Jumalateenistused on igal kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14.00 Lohusuu kirikus.

Lohusuu koguduse pastoreid
Gabriel Rubelius, 
 Johann Georg Eisen, 1745–1775, Torma ja Lohusuu pastor
Franz Gotthilf Friedrich Asverus, 1775–1818, Torma ja Lohusuu koguduse pastor ja 1803–1814 Tartu praostkonna praost
Eduard Johann Assmuth, 1819–1852, Torma ja Lohusuu pastor
Carl Selmar von Landesen, 1853–1895, Torma ja Lohusuu pastor
Michael Luiga, 1896–1902, Torma ja Lohusuu pastor
Andreas Laas, 1903–1914, Torma ja Lohusuu pastor
Aleksander Kuusik, 1920–1937, Torma ja Lohusuu pastor

Eenok Haamer, 1964 Mustvee koguduse pastor, Lohusuu koguduse hooldajaõpetaja

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Tartu praostkond
Mustvee vald
Torma kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Martna Püha Martini kogudus

Martna Püha Martini kogudus on EELK kogudus Martnas, mis kasutab Martna kirikut.

Kogudus kuulub Lääne praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Küllike Valk, juhatuse esimees Anu Huusi, organist Lia Salumäe.

Jumalateenistused on kuu esimesel ja kolmandal pühapäeval ja kirikupühadel algusega kell 13.00 Martna kirikus.

Õpetajad 
Vt. Martna Püha Martini koguduse vaimulikud

Välislingid
 Kodulehekülg
 Martna Püha Martini kogudus Facebookis

EELK Lääne praostkond
Lääne-Nigula vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Martna kihelkond
Mustjala Anna kogudus

EELK Mustjala Anna kogudus on luterlik kogudus Mustjalas, mis kasutab Mustjala Anna kirikut.

Kogudus kuulub Saarte praostkonda.

Koguduse hooldajaõpetaja on Rene Reinsoo, organist Ülle Reinsoo, juhatuse esimees Helje Raaper.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Mustjala Anna kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Saarte praostkond
Saaremaa valla kogudused
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Sundance'i filmifestival

Sundance'i filmifestival (inglise Sundance Film Festival) on USA-s Utah' osariigis Park Citys toimuv filmifestival. Festivali eesmärgiks on tutvustada huvitavaid noori filmitegijaid ning alternatiivseid ja väikese eelarvega mängu-, lühi- ja dokumentaalfilme.

Sundance'i eelkäija oli 1978. aastal Salt Lake Citys asutatud Utah/US Film Festival, mille korraldamise võttis 1985. üle Robert Redfordi ja tema sõprade poolt 1981. aastal loodud Sundance'i instituut. Esimene rahvusvaheline festival toimus 1985. aastal ja nüüd toimub see igal aastal jaanuaris. Aastatel 2006 ja 2007 toimus festival korraga kolmes Utah' osariigi linnas: Park Citys, Ogdenis ja Salt Lake Citys.

Instituut ja festival on nime saanud Robert Redfordi kehastatud Sundance Kidi tegelaskuju järgi filmis "Butch Cassidy and the Sundance Kid".

Filmifestivalil on esilinastunud sellised filmid nagu Steven Soderberghi "Seks, valed ja videolint" ("Sex, Lies, and Videotape"; 1989), Quentin Tarantino "Marukoerad" ("Reservoir Dogs"; 1992), Mike Newelli "Neli pulma ja üks matus" ("Four Weddings and a Funeral"; 1994), Ben Stilleri "Tegelikkus teeb haiget" ("Reality Bites"; (1994), Kevin Smithi "Poesellid" ("Clerks."; 1994), James Wani "Saag" ("Saw"), Paul Thomas Andersoni "Kibe käsi" ("Sydney"; 1996), Mary Harroni "Ameerika psühho" ("American Psycho"; 2000), Eric Bressi ja J. Mackye Gruberi "Liblikaefekt" ("The Butterfly Effect"; 2004) jpt.

Filmifestivali raames toimub ka võistlusprogramm, kus jagatakse auhindu järgmistes kategooriates:
parima filmi Grand Jury Prize;
publiku lemmik mängufilmide kategoorias;
maailmakino publiku lemmik;
parim režissöör mängufilmide kategoorias jms.

2009. aasta detsembris valiti võistlusprogrammi Veiko Õunpuu film "Püha Tõnu kiusamine".

Viited

Välislingid 
Sundance'i koduleht

Filmifestivalid
Ameerika Ühendriikide üritused
Nycomed

Nycomed on rahvusvaheline ravimifirma. Korporatsiooni peakontor asub Zürichis.

Eestis asuvad Nycomedi tütarfirma (Nycomed SEFA AS) tootmishooned ja peakorter Põlvas, kus lisaks tootmisele asub ka regionaalne keskladu, kvaliteedi-, meditsiini- ja registreerimisosakonnad ning administratsioon. Müügi- ja turundusosakond asub Tallinnas. Tootmine toimub lisaks Eestile ka Norras, Taanis, Poolas, Soomes, Austrias, Belgias, Saksamaal ja Indias.

2011. aasta septembris omandas ettevõtte Takeda Pharmaceutical Company.

Välislingid
Nycomed SEFA AS veebileht
Nycomedi globaalne veebileht

Meditsiiniettevõtted
Šveitsi ettevõtted
Ida-Aafrika Ühendus

Ida-Aafrika Ühendus (inglise keeles East African Community, suahiili keeles Jumuiya ya Afrika ya Mashariki) on viit Ida-Aafrika riiki ühendav majandusliku koostöö organisatsioon.

Ühenduse asutasid 6. juunil 1967 Uganda pealinnas Kampalas Keenia, Tansaania ja Uganda tolliliiduna. Alates 1977. aastast koostöö katkes, kuid aastal 2000 see taastati. Aastal 2007 liitusid ühendusega ka Burundi ja Rwanda.

Ühenduse peakorter asub Tansaanias Arushas. Kõrgeim organ on kord aastas kogunev riigipeade konverents.

Liidu tegevuse eesmärk on majanduslik koostöö; kapitali, kaupade ja inimeste vaba liikumise kehtestamine; ühise valuuta kasutuselevõtt ning poliitiline integratsioon. 1. juulil 2010 alustasid ühenduse liikmesriigid üleminekut ühisturule.

Viited

Välislingid
 Ühenduse koduleht

Rahvusvahelised organisatsioonid
Galerase vulkaan

Galeras on tegev kihtvulkaan Colombia edelaosas Nariño departemangus.

Vulkaan asub umbes 10 km departemangu keskusest Pastost lääne pool. Selle geograafilised koordinaadid on .

Galerase kõrgus on 4276 meetrit.

Galeras on Colombia kõige aktiivsem vulkaan. Peamiselt andesiitne vulkaan on aktiivne olnud üle miljoni aasta. Hilises Pleistotseenis toimus kaks suuremat kaldeerat moodustanud purset. Kaldeera seinad on arvatavalt hüdrotermaalse tegevuse tagajärjel korduvalt kokku varisenud ning tekkinud on lääneküljelt avatud hobuseraua kujuline kaldeera. Selle sisse on hilisemad pursked tekitanud uue koonuse, mis on veidi kaldeera seinast madalam.

Esimene registreeritud purse toimus 7. detsembril 1580. Pärast seda on teada mitukümmend purset. 14. jaanuaril 1993 hukkus vulkaani purske tagajärjel kuus vulkaani uurinud teadlast ja kolm turisti.

Viimati purskas Galeras 3. jaanuaril 2010. Evakueeriti umbes 8000 inimest.

Viited

Välislingid
 Vulkaani koduleht
 Veebikaamera

Tegevvulkaanid
Colombia vulkaanid
Neljatuhandelised
Nariño departemang

Nariño departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. Ta asub riigi edelaosas ning piirneb läänes Vaikse ookeaniga, lõunas Ecuadoriga,  kirdes Cauca departemangu ja kagus Putumayo departemanguga.

Departemang loodi 1904. aastal. Ta sai nime Colombia riigitegelase Antonio Nariño järgi.

Nariño departemangu keskus on Pasto, mis asub Galerase vulkaani jalamil. Teised suuremad linnad on Tumaco ja Ipiales.

Departemang jaguneb 64 vallaks.

Välislingid 

Departemangu valitsuse koduleht (hispaania keeles)

Colombia departemangud
1994. aasta Poola bussiõnnetus

1994. aasta Poola bussiõnnetus juhtus Poola transpordiettevõtte PKS bussiga, mis sõitis Gdański lähedal teelt välja vastu puud.

Õnnetus
Õnnetus juhtus 2. mail 1994 kell 19.00. Pärast 20-minutist peatust Zawory depoos alustas 1983. aastal ehitatud autobuss Autosan H9-21 koos kahe reisijaga tagasisõitu Gdańskisse. Järgmises peatuses Chmieleniecis tuli peale veel reisijaid, Chmielno ja Kartuzy peatuses väga palju reisijaid. Leźno peatuses ühines veel kaheksa inimest.

Bussis oli 74 reisijat, kuigi oleks tohtinud olla 51 (39 istujat, 12 seisjat). 32 kilomeetrit pärast reisi algust ja 500 meetrit enne järgmist peatust Kokoszkis sõitis ülekoormatud sõiduk teelt välja vastu puud, kui bussijuht üritas mööda sõita ühest Jelczi veoautost. Kokkupõrge oli nii tugev, et puu tungis 4,2 meetri jagu bussi keresse. 

Kohapeal hukkus 25 reisijat, 3 inimest suri haiglas, 2 reisijat teel haiglasse ja veel 2 viis-kuus päeva pärast õnnetust. Bussijuht Jerzy Marczyński ja ülejäänud 42 reisijat jäid ellu.

1999. aastal lõpetati kohtuasi õnnetuse kohta. Arvati, et õnnetuse võis põhjustada lõhkenud parempoolne esirehv, aga on pakutud ka muid variante:
 bussi ülekoormatus;
 liiga suur kiirus (60 km/h), kui lubatud oli 50 km/h;
 bussi kehv tehniline seisukord.

Puu, mille otsa buss sõitis, saeti maha veebruaris 2008.

Liiklusõnnetused
1994
20. sajand Poolas