joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kuusalu kalmistu

Kuusalu kalmistu on kalmistu Kuusalu kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuusalu alevikus Kuusalu vallas Harju maakonnas. 

Kalmistu rajati arvatavasti varsti pärast 1772. aastat, kui üldiselt lõpetati matmine Kuusalu kiriku ümber olevale kalmistule. Kalmistu müüris on kivi aasta-arvuga 1802, kuid see võib tähistada ka müüri rajamise aega. 

Kalmistut on mitu korda laiendatud, selle praegune suurus on 9,7 ha. Sellele maetud inimeste üldarv ei ole teada. 

Kuusalu kalmistu tunnistati 1995. aastal kultuurimälestiseks. Eraldiseisva kultuurimälestisena paikneb seal Eduard Ahrensi haud ning Kuusalu kihelkonna Vabadussõja mälestussammas.

Kalmistule maetuid tuntud isikuid
1863: Eduard Ahrens (1803-1863), kirikuõpetaja ja keelekorraldaja
1967: Gustav Vilbaste (1885–1967), botaanik ja kodu-uurija
1974: Evald Jalak (1903–1974), ajakirjanik ja kirjanik
1987: Erika Nõva (1905–1987), arhitekt
Helilooja Veljo Tormise vanemad.
VR kavaler Aukusti Tuominen.
Kirjamees Karl Kider-Redik Soar.
Koolmeister ja koolijuht Hans Fromm.
Muusik Voldemar Schütz.
Vaimulikud Voldemar Kentmann ja Albert Roosvalt.
Majandijuht Arnold Vunk. 
Sporditegelased Raimund Pundi ning Johannes Siir.

Vaata ka
Kuusalu kirikuaed

Viited

Kirjandus
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
 
Kultuurimälestis nr 8299 "Vabadussõja mälestussammas"
Kultuurimälestis nr 8300 "Eduard Ahrensi (1803-1863) haud"
Kuusalu kalmistu ajaloofoto kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
Kuusalu kalmistu Kuusalu valla kodulehel

Kuusalu kihelkonna kalmistud
Kuusalu vald
Edessa

Edessa (kreeka Έδεσσα, аrmeenia Եդեսիա, :Edesija) on linn Lõuna-Türgis.

Edessa teoloogia kool 

Edessa oli varase kristluse tähtis keskus. 1. sajandil tegutses linnas mitmeid koole, nende hulgas ka mõjukas teoloogiline õppeasutus. Edessa teoloogiakoolis (varem nimetatud ka pärslaste kooliks) õppis sellel ajal palju Pärsia impeeriumist pärit kristlasi, kes hiljem kodumaale tagasi pöördunult said tihti kirikus juhtivatele kohtadele. Nende õpilaste kaudu levisid Antiookia koolkonna arusaamad. Mida tugevamaks muutus monofüsiitlik erakond Edessas, seda nestoriaanlikumaks muutus Iraani (Pärsia) kristlaskond.

Kool suleti 489 aastal kristoloogiliste tülide tõttu ja Antiookia-meelse Bütsantsi keisri Zenoni korraldusel suleti Edessa teoloogiline õppeasutus. Nii õppejõud kui ka õpilased põgenesid Pärsia impeeriumisse, kus nestoriaanlust taga ei kiusatud. Kooli uueks asupaigaks sai Nisibis, millest kujunes kogu nestoriaanliku kristluse jaoks ülikoolilaadne õppeasutus. Ehkki kiriklik, ei allunud Nisibise kool siiski kiriklikule hierarhiale, vaid säilitas akadeemilise ja teoloogilise sõltumatuse.

Türgi linnad
Ajaloolised linnad
Kristlus
Mūrmuiža

Mūrmuiža (vanasti ka Kaugurieši) on küla (lielciems) Lätis Valmiera piirkonnas, Kauguri valla halduskeskus. Küla asub Miegupe jõe kaldal, merepinnast 60 meetri kõrgusel. 

Asulas oli Mūri mõisa (Muremoise) süda. Külas asuv Mūrmuiža vasallilinnus on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Asula on tekkinud Mūrmuiža mõisakompleksi juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Beverīna piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

Külas on raamatukogu. Mūrmuižas asuvad Strautmaļi ja Mūrmuiža bussipeatused. Külas tegutseb Mūrmuiža rahvaülikool.

Külast on pärit Riia Polütehnilise Instituudi direktor ja põllumajandusprofessor Johann Karl Woldemar von Knieriem. Mõisa pargis asub Zenta Mauriņa muuseum.

Aastal 2015 oli külas 490 elanikku. Aastal 221 oli elanikke 440.

Viited 

Valmiera piirkonna külad
Garkalne (Garkalne piirkond)

Garkalne on küla (lielciems) Lätis Ropaži piirkonna  Garkalne vallas. Küla asub Krievupe jõe kaldal, merepinnast 10 meetri kõrgusel,  maantee A2 ja Valga–Riia rongiliini ääres. Garkalne jääb valla keskusest Berģist 12 ja Riia keskusest 21 kilomeetri kaugusele.

Asula tekkis Ropaži raudteejaama juurde peale selle valmimist aastal 1889. Asula hakkas kasvama XX sajandi kahekümnendatel aastatel, mil sinna tekkis suvituspiirkond, kuhu rajati ujumiskoht ja tenniseväljakud. Tänapäeval on külas raamatukogu ja keskkool.

Külas asuvad Pagrieziens uz Garkalni, Stacijas iela, Garkalne, Garkalne-2 ja Skola bussipeatused. 

Küla jääb osaliselt Garkalne metsade hoiualale.

Aastal 2015 oli Garkalnes 1811 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 2004.

Viited 

Ropaži piirkonna külad
Jaunpiebalga

Jaunpiebalga (vanasti ka Kaugurieši) on asula Lätis Cēsise piirkonnas, Jaunpiebalga valla halduskeskus. Küla asub Koiva jõe kaldal, merepinnast 163 meetri kõrgusel. Asulas oli Jaunpiebalga mõisa (Neu-Pebalg) süda.

Asula tekkis Gauja jõe vasakule kaldale Jaunpiebalga mõisakompleksi ja Piebalga raudteejaama juurde. Aastal 1950 sai Jaunpiebalgast alev, aastast 1990 on see jälle küla. Aastail 2009-20021 oli asula Jaunpiebalga piirkonna halduskeskuseks.

Külas on raamatukogu, keskkool, kultuurimaja, seal asuvad piirkonna administratiivhooned. Jaunpiebalgas valmistatakse õlut (  "Piebalgas alus") ja mööblit ("Wenden Furniture"). Vaatamisväärsusteks on piirkonna muuseum ja luteri kirik. Bussipeatustest asuvad seal Piebalgas skola, Jaunpiebalgas sākumskola, Jaunpiebalgas vidusskola, Jaunpiebalgas mežniecība, Jaunpiebalga 2 ja Jaunpiebalga.

Jaunpiebalga kõrtsihoone, Jaunpiebalga luteri kirik (sealhulgas sealsed altar, kantsel ja orel), ning Jaunpiebalga muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Külas asub teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu. Ka asub sealsel kalmistul hukkunud sõdurite ühishaual mälestusmärk.

Aastal 2015 oli külas 1020 elanikku. Aastal 2018 oli elanikke 948, aastal 2022 aga 868.

Viited 

Cēsise piirkonna külad
Stalbe

Stalbe (vanasti ka Stalbes muiža) on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Stalbe valla halduskeskus. 

Küla asub merepinnast 70 meetri kõrgusel maantee A3 ääres. Stalbe jääb Riiast 77 kilomeetri kaugusele.

Stalbet on esimest korda mainitud aastal 1425. Küla kujunes Stalbe mõisakompleksi asemele. Aastani 2021 kuulus küla Pārgauja piirkonda, seal asus piirkonna administratiivkeskus.

Lisaks valla administratsioonile asuvad Stalbes veel kultuurimaja,  raamatukogu  ja keskkool. Seal on Grantskalni, Baltiņi, Stalbe ja Stalbes centrsi bussipeatused.

Küla jääb Gauja rahvusparki. Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistut, mis on tähistatud obeliskiga.

Aastal 2015 oli Stalbes 402 elanikku. Aastal 2016 oli elanikke 365, aastal 2021 aga 356.

Cēsise piirkonna külad
Kocēni

Kocēni on küla (lielciems) Lätis Valmiera piirkonnas, Kocēni valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 60 meetri kõrgusel. Asulas oli Kokmuiža mõisa (Kokenhof) süda.

Asula on tekkinud Kokmuiža mõisakompleksi juurde. Kocēnis on lisaks administratiivhoonetele veel põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu. Külas on Silvēni, Kocēnu veikalsi, Kocēnu skola, Kocēnu pagrieziensi ja Kocēni bussipeatused.  

Küla lähedal asub hobusekasvatus "Kocēni". Vaatamisväärsusteks on Kokmuiža häärber ja Beste rändrahn. 

Aastal 2015 oli külas 1034 elanikku. Aastal 2016 oli elanikke 1025, aastal 2021 aga 949. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

Viited 

Valmiera piirkonna külad
Priekuļi

Priekuļi (vanasti ka Priekuļu muiža) on küla (lielciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Priekuļi valla halduskeskus. Kuni 2021. aastani oli Priekuļi Priekuļi piirkonna halduskeskus. 

Küla asub Cēsisest 7 km ida pool, merepinnast 117 meetri kõrgusel.  Külas on Brūnīši, Dārza iela, Elites iela,, Garkalnes pagrieziensi, Lauksaimniecības centrsi, Priekuļi, Priekuļu skola, Priekuļu vidusskola, Selekcija, Selekcijas pagrieziensi ja Tehnikumsi bussipeatused.

Asulas oli Priekuļi mõisa (Freudenberg) süda. Küla on tekkinud Priekuļi mõisakompleksi juurde. Aastal 1909 ostis Riia Põllumeeste Keskühistu mõisalt 500 tiinu maad, sinna rajati põllumajanduskool. Kooli juurde tekkisid hiljem sordiaretusjaam ja meteoroloogiajaam. Külas on lisaks administratiivhoonetele veel keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. 

Priekuļi selektsioonijaama hooned ja küünid on kultuurimälestistena riikliku kaitse all.

Priekuļi allee ja Priekuļi park on looduskaitse all. Küla jääb Gauja rahvusparki.

Külas asub Teises maailmasõjas hukkunud sõdurite vennaskalmistu, mis on tähistatud mälestusmärgiga.

Aastal 2007 oli külas 2532 elanikku. Aastal 2015 oli elanikke 2307. Aastal 2017 oli külas 2252 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 2136.

Viited 

Cēsise piirkonna külad
Voldemar Tootson

Voldemar Tootson (17. veebruar 1885 Raadivere küla – 20. märts 1920 Kurski kubermang, Nazdratševo) oli Joosep Tootsi prototüüp.

Ta õppis Palamuse koolis 1897–1899. Aastatel 1900–1903 õppis Poltava Põllumajanduskoolis, kust ta sai karjakasvatuse velskri kutse.

1900. aastatel asus Raadivere külla Mäeotsa tallu. Aastal 1914 töötas ta Ulilas .

Aastal 1911 abiellus ta Marfa Jevdokimovaga.

Allikad
 Tootson ja Pärtelpoeg – Joosep Tootsi ja Raja Teele algkujud, Vooremaa, 09.10.2010

Eesti inimesed
Sündinud 1885
Surnud 1920
Kirjandusteoste tegelaste prototüübid
Sevilla habemeajaja

"Sevilla habemeajaja" (itaalia keeles "Il barbiere di Siviglia") on Gioachino Rossini kahevaatuseline koomiline ooper (opera buffa). Ooperi itaaliakeelse libreto kirjutas Cesare Sterbini Pierre-Augustin Caron de Beaumarchais' samanimelise prantsuskeelse näidendi põhjal.

Ooper esietendus 20. veebruaril 1816 Roomas pealkirjaga "Almaviva, o sia L'inutile precauzione". Ettekanne osutus täielikuks läbikukkumiseks. Publik hüüdis pilkeid ning laval juhtus mitu äpardust. Negatiivse vastuvõtu põhjuseks oli peamiselt see, et enamiku publikust moodustasid Rossini rivaali Giovanni Paisiello toetajad, kes püüdsid mõjutada ka ülejäänud publikut, et ooper neile ei meeldiks. Teine ettekanne oli vastupidi väga edukas.

Ooperid
NSV Liidu merevägi

NSV Liidu merevägi, ametlikult NSV Liidu Sõjalaevastik (vene keeles Военно-Морской Флот СССР Vojenno-Morskoi Flot SSSR), oli NSV Liidu relvajõududesse kuulunud merevägi aastatel 1946 kuni 1992.

Nõukogude Venemaa mereväed, Tööliste ja Talupoegade Punalaevastik moodustati 1918. aastal Vene SFNV Sõja- ja sõjamerelaevastiku rahvakomissar Lev Trotski alluvuses.

Juhtkond ja organisatsioon

Juhtkond
NSV Liidu mereväe ülemad:
1939–1947, Nikolai Kuznetsov 
1947–1951, Ivan Jumašev 
1951–1955, Nikolai Kuznetsov 
1956–1985, Sergei Gorškov 
1985—1992, Vladimir Tšernavin 

NSV Liidu mereväe ülem oli kaitseministri üks asetäitjatest, kes juhtis talle alluvaid laevastiku- ja kaldaüksusi nelja laevastiku ja ühe flotilli vägede kaudu.

NSV Liidu mereväe ülemale allusid vahetult asetäitjad:
ülema esimene asetäitja; 
asetäitja laevaehituse ja relvastuse alal; 
asetäitja õppeasutuste alal; 
asetäitja lahinguväljaõppe alal; 
asetäitja tagalateenistuse alal; 
asetäitja tehnika alal. 
poliitvalitsuse ülem, kes oli sisuliselt samuti ülema asetäitja õigustes.
mereväe peastaabi ülem.
Põhja laevastiku ülem, Balti laevastiku ülem, Musta mere laevastiku ülem, Vaikse ookeani laevastiku ülem, Kaspia mere flotilli ülem. 
merelennuväe ülem.
merejalaväe ja rannakaitse ülem

Organisatsioon ja laevastikud
NSV Liidu mereväe Põhjalaevastik, 
NSV Liidu mereväe Balti laevastik, Baltiiski, Tallinna ja Liepaja mereväebaas, 
NSV Liidu mereväe Musta mere laevastik
NSV Liidu mereväe Vaikse ookeani laevastik
NSV Liidu mereväe Kaspia flotill
 Leningradi mereväebaas

Igal laevastikul oli oma staap ja väeüksused, mille seas olid esindatud kõik mereväe relvaliigid. Laevastikujõud jagunesid brigaadideks ja divisjonideks. Eralditegutsevaid laevastiku sihtüksusi kutsuti eskaadriteks, ning operatiivjuhtimise osas allusid nad mitte laevastikule, vaid mereväe peastaabile. Laevastike juures tegutsesid ka NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaabi Luure Peavalitsusele allunud erivägede – spetsnazi üksused.

NSV Liidu merevägi koosnes relvaliikidest:
NSV Liidu allveejõud, mis koosnesid allveelaevade koondistest, mida toetasid kalda- ja ujuvbaasid. Allveejõudude ja pealveejõudude koondnimetusena kasutati Nõukogude sõjandusterminoloogias väljendit laevastikujõud,
NSV Liidu pealveejõud, mille ülesannete hulka kuulus vaenlase allveelaevade, pealveelaevade, meredessantüksuste ja konvoide otsimine ning hävitamine. Pealveejõud ründasid samuti sihtmärke vaenlase territooriumil, tagasid allveelaevade julgeoleku baasides viibimise ajal, korraldasid meredessantüksuste transporti ning osutasid neile tuletoetust sõjaliste operatsioonide käigus. Pealveejõude ülesannete hulka kuulus ka merelaevanduse kaitse ja tegelesid samuti miinisõja ja mereluurega,
NSV Liidu merelennuvägi, mille ülesanneteks oli vaenlase laevastikuformatsioonide, konvoide ja dessantlaevade hävitamine nii merel kui ka nende baasides; vaenlase allveelaevade otsimine ja hävitamine,
NSV Liidu merejalavägi,
NSV Liidu rannakaitse raketi-suurtükivägi.

 
Nõukogude Liidu relvajõud
Tarmo Sulger

Tarmo Sulger (sündinud 26. septembril 1967) on mitmekordne Eesti meister ringrajasõidus. Igapäevaselt tegutseb ta liikluseksperdina OÜ-s Stratum, kus ta on ka ise juhatuse liige ja firma osanik.

Tulemused 1995-2000
 1996. aasta Eesti meistrivõistlustel IV koht klassis Lada-Rex.
 1997. aasta Eesti meistrivõistluste III koht klassis Super-1600.
 1998. aasta Eesti meistrivõistluste IV koht klassis Super-1600.
 1999. a. Eesti meister klassis Super- 1600.
 1999. a. Eesti meister vabaklassis.
 2000. aasta Baltimaade MV II koht klassis Super-1600.
 2000. a. Eesti meister klassis Super- 1600.
 2000. a. NGK Karikavõistluste I koht klassis Super-1600.
 2001. a. Klassis Super-1600 4. koht (Toyota Yaris 1300cc) ja vabaklassis 2. koht autol Estfield.
Hooaegadel 2002 ja 2003 tegutses Tarmo sõiduõpetaja ringraja Toyota Yarise roolis.

Eesti motosportlased
Sündinud 1967
Ksenija Judajeva

Ksenija Judajeva (sündinud 17. märtsil 1970 Moskvas) on vene majandusteadlane ja riigitegelane.

Alates 11. septembrist 2013 on ta Venemaa Keskpanga juhatuse aseesimees. Enne seda oli ta Venemaa Föderatsiooni presidendi eksperdivalitsuse (Экспертное управление Президента Российской Федерации) ülem. Ksenia Judajeva on Venemaa Föderatsiooni 1. klassi riiginõunik.

Elulugu  
 1992 – sai Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnast kiitusega diplomi majandusmatemaatiku kvalifikatsiooniga;
 1994 – sai Venemaa majanduskoolist magistrikraadi; 
 1998 – sai Massachusettsi Tehnoloogiainstituudist doktorikraadi majanduse alal; 
 1998–1999 – õpetas Stockholmi majanduskoolis (:en:Stockholm School of Economics) üleminekuaja majandust; 
 Alates 1999. aastast on Venemaa majanduskooli õppejõud
 1999–2000 – Venemaa-Euroopa majanduspoliitika keskuse juhtivmajandusteadlane; 
 2000–2006 – Majanduse ja rahanduse teadusuuringute keskuse rakenduskavade direktor; 
 2006 – Carnegie Moskva Keskuse teadusnõukogu liige ning Strateegiliste teadusuuringute keskuse teadusjuht; 
 2008 – Presidendi vanemnõunik, peaökonomist; Venemaa Sberbanki makromajanduslike teadusuuringute keskuse juhataja; samal aastal sai ka valitsuse komisjoni eksperdinõukogu esimehe asetäitjaks; 
 2009 – veebruaris kantud esimese 100 juhtivtöötaja reservi Venemaa Föderatsiooni presidendi egiidi all; 
 13. juulil 2012 – 10. septembrini 2013 oli Venemaa Föderatsiooni presidendi eksperdivalitsuse ülem – presidendi administratsiooni juht Sergei Ivanov kirjeldas Judajevat suurepärase finantsistina ja majandusteadlasena; 
 2012–2013 – oli Venemaa Föderatsiooni presidendi esindaja G-20 juures; 
 2013 – juunis ennustasid eksperdid, et Judajeva saab Venemaa Keskpanga presidendi esimeseks asetäitjaks; need ennustused läksid täide 11. septembril 2013; 
 2014 – märtsis sai Judajeva 30. koha ajakirja Ogonjok "Venemaa 100 mõjukaima naise" pingereas. 

Ksenia Judajeva on "Strateegia 2020" (:ru:Стратегия 2020) uuendamisel eksperdirühma nr 3 üks juhte pensionisüsteemi reformi küsimustes ning eksperdirühma nr 10 teadussekretär finants- ja pangandussektori arendamise küsimustes.

Isiklikku
2012. aastal oli Judajeva deklareeritud sissetulek 23 600 000 rubla. Ta osaleb regulaarselt analüütilistes telesaadetes. Judajeva on Facebooki kasutaja. Enda sõnul on ta Prince'i, Vladimir Võssotski, Viktor Tsoi ja DDT fänn. Ksenia Judajeva ei ole abielus.

Kriitika 
Ksenia Judajeva tegevuse suur kriitik on Mihhail Hazin. Hazini sõnul ei ole Ksenia Judajeva pädev, tema tegevus ei ole mõistlik ja toob kaasa rubla languse .

Viited

Välislingid  
 Ksenia Judaeva biograafia
 Forbes

Venemaa inimesed
Sündinud 1970
Surnud 15. septembril

Siin loetletakse 15. septembril surnud tuntud isikuid.
 1700 – André Le Nôtre, prantsuse aednik
 1858 – Johann Karl Simon Morgenstern, Eesti klassikaline filoloog
 1893 – Hermann Sauppe, saksa klassikaline filoloog, pedagoog ja epigraafik
 1908 – Jaan Nebokat, eesti ajakirjanik ja õpikute autor 
 1921 – Roman von Ungern-Sternberg, Venemaa sõjaväelane
 1938 – Thomas Wolfe, USA kirjanik
 1942 – Gabriel Terra, Uruguay president
 1945 – Anton Webern, Austria helilooja
 1945 – André Tardieu, Prantsusmaa poliitik
 1952 – Hugo Raudsepp, eesti kirjanik
 1961 – Eerik Laid, eesti etnoloog ja arheoloog
 1971 – John Desmond Bernal, Briti füüsik 
 1972 – Ásgeir Ásgeirsson, Islandi poliitik
 1973 – Gustav VI Adolf, Rootsi kuningas
 1973 – Víctor Jara, Tšiili teatrilavastaja, luuletaja ja laulja
 1975 – Pavel Suhhoi, lennukikonstruktor
 1978 – Willy Messerschmitt, saksa lennukikonstruktor
 1980 – Bill Evans, Ameerika Ühendriikide džässpianist ja helilooja
 1982 – Karen Aabye, taani kirjanik ja ajakirjanik
 1982 – Rolfe Sedan, USA näitleja
 1983 – Kadri Hazbiu, Albaania kommunistlik riigitegelane
 1989 – Robert Penn Warren, USA luuletaja, proosakirjanik ja kriitik
 1990 – Antanas Barčas, leedu näitleja
 1992 – Alfred Ots, eesti rahvusest USA elektromehaanikainsener
 1993 – Julian Semjonov, vene kirjanik
 1994 – Kaja Kõlar, eesti laulja
 1998 – Viljo Heino, soome pikamaajooksja
 2003 – Aleksei Paivel, Eesti botaanik, dendroloog
 2003 – Josef Hiršal, tšehhi proosakirjanik ja luuletaja
 2004 – Johnny Ramone, USA muusik, kitarrist
 2005 – Heino Heinlo, eesti kergejõustiklane ja biokeemik
 2006 – Oriana Fallaci, itaalia kirjanik ja ajakirjanik
 2006 – Douglas Henderson, šoti poliitik
 2006 – Charles L. Grant, USA õudus- ja ulmekirjanik
 2007 – Aldemaro Romero, Venezuela helilooja, pianist ja dirigent
 2007 – Colin McRae, šoti rallisõitja
 2008 – Gangadhar Gadgil, India kirjanik
 2008 – Richard Wright, inglise klahvpillimängija
 2008 – Elmer Dills, USA ajakirjanik
 2008 – Marion Dewar, Kanada poliitik
 2008 – Dean Hoge, USA sotsioloog
 2009 – Gerald Lestz, USA ajakirjanik ja publitsist
 2009 – Fred Cusick, USA spordikommentaator
 2009 – Troy Kennedy Martin, Briti stsenarist
 2009 – Nicu Constantin, rumeenia näitleja
 2009 – Larissa Preobraženskaja, vene tennisist ja tennisetreener
 2010 – Kalju Jakobsoo, Eesti Leegioni võitleja
 2010 – Angidi Chettiar, Mauritiuse poliitik
 2011 – Tõnu-Reid Kukk, eesti poliitik
 2011 – Romualds Ancāns, läti näitleja
 2012 – Arthur Magugu, Keenia poliitik
 2013 – Virve Aruoja, eesti filmilavastaja
 2014 – Post Bahadur Bogati, Nepali poliitik
 2015 – Olaf Utt, eesti publitsist, ajakirjanik ning kirjandus- ja teatrikriitik
 2017 – Violet Brown, Jamaica ülipikaealine
 2019 – Hillar Norralt, eesti laulja
 2020 – Moussa Traoré, Mali sõjaväelane ja poliitik
 2022 – Saul Kripke, Ameerika Ühendriikide filosoof ja loogik

september, 15.
Surnud 17. septembril

Siin loetletakse 17. septembril surnud tuntud isikuid.

 1179 – Hildegard Bingenist, saksa usutegelane, kirjanik ja helilooja
 1665 – Felipe IV, Hispaania kuningas
 1762 – Francesco Geminiani, itaalia viiuldaja, pedagoog, helilooja, muusikateoreetik ja -kirjanik
 1836 – Antoine Laurent de Jussieu, prantsuse botaanik
 1863 – Alfred de Vigny, prantsuse luuletaja ja proosakirjanik
 1864 – Walter Savage Landor, inglise kirjanik ja luuletaja
 1877 – William Henry Fox Talbot, inglise leidur ja fotograafia pioneer
 1879 – Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc, prantsuse arhitekt ja teoreetik
 1927 – Anatoli Koni, vene jurist, ühiskonnategelane ja publitsist
 1932 – Hendrik Prants, eesti ajakirjanik ja ajaloolane
 1938 – Bruno Jasieński, poola luuletaja
 1941 – Jan Bonnema, hollandi paleontoloog
 1944 – Eugen Habermann, eesti arhitekt
 1944 – Eduard Ahas, eesti maalikunstnik ja kunstiajaloolane
 1944 – Jaan Jaakson, Eesti sõjaväelane
 1948 – Ruth Benedict, USA antropoloog ja kirjanik
 1960 – Ruts Bauman, eesti näitleja
 1960 – Adnan Menderes, Türgi poliitik
 1964 – Richard Hugo Kaho, eesti bioloog, Tartu Ülikooli rektor 1938–1940, Riiginõukogu liige
 1965 – Alejandro Casona, hispaania luuletaja ja näitekirjanik
 1966 – Fritz Wunderlich, saksa laulja (tenor) ja näitleja
 1978 – Lydia Laas, eesti skulptor 
 1980 – Lev Ginzburg, vene tõlkija, publitsist ja luuletaja
 1980 – Anastasio Somoza Debayle, Nicaragua poliitik
 1981 – Johannes Anderson, Eesti sõjaväelane ja advokaat
 1984 – Juri Vizbor, vene laulja (bard), näitleja, ajakirjanik, kirjanik ja stsenarist
 1987 – Vladimir Bassov, vene filmirežissöör, näitleja ja stsenarist
 1994 – Karl Popper, briti filosoof
 1996 – Spiro Agnew, USA poliitik
 1997 – Jan Peder Syse, Norra poliitik
 1999 – Riccardo Cuccidla, itaalia näitleja
 1999 – Raimo Kanerva, soome maalikunstnik ja graafik
 2004 – Evi Rauer, eesti näitleja ja telerežissöör
 2006 – Ain Raitviir, eesti bioloog
 2006 – George Heslop, inglise jalgpallur
 2006 – Aleksei Loktev, vene näitleja
 2006 – Ulla-Britta Sampu, eesti kujundusgraafik
 2007 – Arvo Alas, eesti tõlkija ja diplomaat
 2007 – Toivo Kaunismäe, eesti poksija
 2007 – Charlotte Lewis, USA korvpallur
 2008 – James Crumley, USA kirjanik
 2008 – Humberto Solás, Kuuba filmirežissöör
 2008 – Fabiola Salazar, Peruu poliitik
 2009 – Leon Kirchner, USA helilooja
 2009 – Arnold Laven, USA filmi- ja telerežissöör
 2009 – Christian Petersen, norra jäähokimängija 
 2009 – Virginia Chadwick, Austraalia poliitik
 2011 – Charles H. Percy, USA poliitik
 2011 – Asko Sahlman, soome näitleja
 2012 – Édouard Leclerc, prantsuse ettevõtja, omanimelise kauplusteketi asutaja
 2012 – Alnis Zaķis, läti muusik, helilooja ja dirigent
 2013 – Eiji Toyoda, jaapani tööstur
 2014 – Andri Gussin, Ukraina jalgpallur
 2014 – Peter von Bagh, soome filmiajaloolane, lavastaja, stsenarist, publitsist ja ajakirjanik
 2015 – Ingrīda Andriņa, läti näitleja
 2016 – Rune Larsson, Rootsi kergejõustiklane, jooksja
 2016 – Charmian Carr, Ameerika Ühendriikide näitlejanna ja laulja
 2021 – Abdelaziz Bouteflika, Alžeeria poliitik
 2022 – Mirjam Peil, eesti kunstiteadlane ja kriitik

September, 17.
Surnud 19. septembril

Siin loetletakse 19. septembril surnud tuntud isikuid.

1710 – Ole Rømer, taani astronoom
1812 – Mayer Amschel Rothschild, juudi rahvusest Saksa pankur
1873 – Johann Rudolph Berendhoff, baltisaksa maalikunstnik ja graafik
1881 – James A. Garfield, USA 20. president
1902 – Masaoka Shiki, jaapani luuletaja, proosakirjanik ja kriitik
1919 – Nikolajs Alunāns, läti helilooja
1927 – Michael Peter Ancher, taani maalikunstnik
1935 – Konstantin Tsiolkovski, vene kosmonautikateoreetik ja visionäär
1942 – Otto Tammeraid, eesti metallikunstnik ja rahvakunstikoguja
1953 – Karl Kornel, Eesti õigusteadlane, ajakirjanik, diplomaat ja poliitik
1962 – Nikolai Pogodin, vene näitekirjanik ja stsenarist
1967 – Zinaida Serebrjakova, vene maalikunstnik
1968 – Chester Carlson, USA füüsik ja leiutaja 
1969 – Vladimir Paškov, Eesti endokrinoloog
1970 – Karl Praakli, eesti pedagoog 
 1970 – Paul Fröhlich, Saksa DV riigitegelane
1972 – Robert Casadesus, prantsuse muusik ja helilooja
1973 – Fjodor Korotkov, Nõukogude armee sõjaväelane
1974 – Sergei Gurzo, vene näitleja
1978 – Étienne Gilson, prantsuse filosoof ja ajaloolane
1985 – Italo Calvino, itaalia kirjanik ja ajakirjanik
1986 – Suren Hovhannisjan, armeenia näitleja
1987 – Einar Gerhardsen, Norra poliitik
 1987 – Eino Nivanka, soome raamatukoguhoidja ja kirjandusteadlane
1988 – Ants Künnapuu, eesti ajakirjanik
 1988 – Leili Värk, eesti laulja
1989 – Naum Birman, Vene näitleja, teatrilavastaja, filmirežissöör ja stsenarist
 1989 – Helene Mölder, eesti maalikunstnik
1994 – Joseph Iléo, Kongo Demokraatliku Vabariigi poliitik
1995 – Arpad Arder, eesti baptisti vaimulik
 1995 – Marta Kiisk, eesti rohuteadlane
1997 – Kylli Koski, soome maalikunstnik
2001 – Paul Kenkmann, eesti sotsioloog ja filosoof
2002 – Péter Hajdú, ungari keeleteadlane
2006 – Vico Magistretti, itaalia arhitekt
2007 – Elmar Anniko, eesti kaugsõidukapten ja loots 
2007 – Vlatko Pavletić, Horvaatia akadeemik ja poliitik, parlamendi esimees 1995–1999, presidendi kohusetäitja 1999–2000
2007 – Mike Osborne, Briti džässmuusik
2008 – Robert Royston, USA maastikuarhitekt
2008 – Earl Palmer, USA trummar
2008 – Hain Tankler, eesti teadusajaloolane
2008 – Jun Ichikawa, jaapani filmilavastaja
2009 – Jelizaveta Mukassei, vene luuraja
2009 – Milton Meltzer, USA ajaloolane
2009 – Arthur Ferrante, USA pianist
2009 – Eduard Zimmermann, saksa ajakirjanik
2009 – Maurizio Montalbini, itaalia sotsioloog
2011 – Helgi Kaldma, Eesti ajakirjanik
2012 – Bettye Lane, USA fotoajakirjanik
 2012 – David Hawkins, USA psühhiaater ja vaimne õpetaja
2013 – Hiroshi Yamauchi, jaapani ettevõtja
2013 – Saye Zerbo, Burkina Faso poliitik
2013 – Gerrie Mühren, Hollandi jalgpallur
2015 – Marcin Wrona, poola filmirežissöör
2018 – Győző Kulcsár, ungari vehkleja
2019 – Zayn al-‘Ābidīn bin ‘Alī, Tuneesia poliitik
2019 – Sandie Jones, iiri laulja
2019 – Bert Hellinger, saksa psühhoterapeut
2022 – Luule Käis, eesti jurist ja õigusteadlane
2022 – Charles-Villem Vallmann, eesti odaviskaja ja sporditegelane

September, 19.
2S4 Tulp

2S4 Tulp (vene keeles тюльпан 'tulp') on Nõukogude Liidus valmistatud liikurmiinipilduja.

Relva väljatöötamist alustati vastavalt NLKP KK ja NSVL Ministrite Nõukogu 1967. aasta 4. juuli määrusele nr 609-201.

Nõukogude armee kasutas relva Afganistani sõjas ning  Esimeses ja Teises Tšetšeenia sõjas. 

2012. aastal oli Venemaa Föderatsiooni Relvajõududes kasutusel 20 relva ning varuks 410 relva.

Väidetavalt kasutas 2012. aastal relva Süüria armee. 

Relva on kasutatud ka 2014. aasta Donbassi sõjas. Väidetavalt kasutati relva Luhanski lennujaama kaitsvate valitsusvägede väljatõrjumiseks kaitstavalt territooriumilt. Septembri teisel poolel võeti relv kasutusele Donetski lennuvälja kaitsvate valitsusvägede vastu. Kõnealuste liikurmiinipildujate liikumine fikseeriti Donetski oblastis 2015. aasta jaanuari lõpul.

2S4 Tulp on kasutuselolevaist relvadest maailma raskeim miinipilduja (2014. aasta seisuga).

Viited

Välislingid

Video of a Tyulpan mortar being fired
2S4 240 mm Tulpan at armscontrol.ru
www.globalsecurity.org

Liikursuurtükid
Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
Miinipildujasoomukid
New Yorgi Pauluse Kogudus

New Yorgi Pauluse kogudus on Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kirikusse kuuluv kogudus.

Kogudust teenib Thomas Vaga ja organist Ingrid DeSisto, kogudusel on kaks pihtkonda: Albany-Schenectady pihtkond (esinaine Eve Rebassoo), mis iseseisvus Schenectady-Albany kogudusena 19. märtsil 2016, ja Syracuse'i pihtkond (esinaine Kadi Piirak).

Oma kirikut ei ole, jumalateenistused toimuvad üks kord kuus Manhattanil ja üks kord koos Bergen County kogudusega Bogotas New Jerseys.

Kogudus asutati 17. novembril 1949. Koguduse esimesse nõukogusse kuulusid Karl Robert Pusta, Ernst Jaakson, Boris Rea, Walter Brunberg, August Ruut, Eduard Lemming, Leonhard Vahter, William Tomingas, Johanna Fraz-Kase, Meta Ebrus, Heino Kalda ja Voldemar Metsik. Koguduse vaimulikud on olnud Aleksander Hinno, Valdeko Kangro ja Thomas Vaga. Organistid on olnud August Ruut, Helen Tobias Duesberg ja Ingrid DeSisto.

Välislingid 
Koguduse koduleht

Manhattan
Väliseesti kogudused
Milford Haven

Milford Haven (kõmri Aberdaugleddau) on linn Lõuna-Walesis.

Välislingid 

Walesi linnad
Brecon

Brecon (kõmri Aberhonddu) on linn Lõuna-Walesis.

Välislingid 

Walesi linnad
Cardigan

Cardigan (kõmri Aberteifi) on linn Lõuna-Walesis.

Välislingid 

Walesi linnad
Surnud 9. augustil

Siin loetletakse 9. augustil surnud tuntud isikuid.

 117 – Traianus, Vana-Rooma keiser
 1904 – Friedrich Ratzel, saksa geograaf ja etnograaf
 1919 – Ralph Albert Blakelock, ameerika kunstnik
 1919 – Ruggero Leoncavallo, itaalia helilooja ja libretist
 1921 – Jaan Timse, Eesti konsul Krimmis
 1928 – Friedrich II, endine Badeni suurhertsog
 1936 – Otto Kotilainen, soome helilooja
 1943 – Chaïm Soutine, juudi päritolu Prantsuse kunstnik
 1944 – Alberts Kviesis, Läti advokaat ja poliitik, president aastatel 1930–1936
 1962 – Hermann Hesse, saksa kirjanik
 1966 – Antanas Žmuidzinavičius, leedu kunstnik
 1969 – Sharon Tate, ameerika näitlejanna (mõrvati)
 1975 – Dmitri Šostakovitš, vene helilooja
 1980 – Ain Ruuvet, eesti majandusteadlane
 1983 – Leonhard Oja, eesti köster ja muusik
 1985 – Mauri Sariola, soome kirjanik
 1992 – Elva Kilps, eesti arhitekt
 1995 – Jerry Garcia, ameerika kitarrist (Grateful Dead)
 1995 – Kai Käärid, eesti maalikunstnik
 1995 – Aina Piksarv, eesti keemik
 1998 – Lembit Vaik, eesti tehnikateadlane
 1999 – Viktor Obet, Eesti metsateadlane, maastikuarhitekt ja sõjaajaloolane
 1999 – Juri Volõntsev, vene näitleja
 2004 – Otto Kranzbühler, Saksa jurist
 2005 – Colette Besson, Prantsusmaa kergejõustiklane
 2006 – James Van Allen, USA astrofüüsik
 2006 – Kalvi Schilf, eesti insener ja ehitusettevõtja
 2006 – Jenny Gröllmann, saksa näitlejanna 
 2007 – Ivar-Heldur Petersen, eesti matemaatik
 2007 – Ulrich Plenzdorf, saksa kirjanik
 2008 – Heinrich Aasamaa, eesti botaanik ja harrastuskunstnik 
 2008 – Mahmoud Darwish, Palestiina luuletaja
 2008 – Igor Apasjan, Nõukogude Liidu, Ukraina ja Venemaa filmirežissöör
 2008 – Bernie Mac, USA näitleja
 2009 – Frank Borth, USA koomiksikunstnik
 2009 – John Quade, USA näitleja
 2009 – Thierry Jonquet, prantsuse kirjanik
 2010 – Ted Stevens, USA poliitik
 2010 – Jaan Paavle, eesti kirjanik ja kunstnik
 2010 – Mihkel Ehala, eesti teatrikunstnik
 2012 – Mel Stuart, USA filmilavastaja
 2012 – Pjotr Fomenko, vene teatrilavastaja 
 2012 – Heino Müller, eesti metallikunstnik
 2014 – Andri Bal, Nõukogude Liidu ja Ukraina jalgpallur ja jalgpallitreener
 2015 – Inge Teder, eesti kunstiajaloolane ja -kriitik
 2016 – Ernst Neizvestnõi, Vene ja Ameerika Ühendriikide skulptor
 2017 – Malle Leis, eesti maalikunstnik
2019 – Paul Findley, Ameerika Ühendriikide poliitik 
 2019 – Barry Stroud, Kanada päritolu filosoof 
 2019 – Altair Gomes de Figueiredo, Brasiilia jalgpallur
 2020 – Endla Tuutma, eesti metalli- ja maalikunstnik ning raamatukujundaja
 2020 – Aarand Roos, eesti keeleteadlane, proosakirjanik, luuletaja, diplomaat ja poliitik
 2021 – Sergei Kovaljov, Venemaa poliitik, inimõigusaktivist, endine dissident ja poliitvang
 2022 – Jussi Hakulinen, soome laulja ja laulukirjutaja

August, 09.
Surnud 12. augustil

Siin loetletakse 12. augustil surnud tuntud isikuid.

30 eKr – Kleopatra VII, Egiptuse vaarao
1652 – Jakob De la Gardie , Rootsi väejuht ja riigimees
1827 – William Blake, inglise luuletaja, graafik ja maalija
1846 – Adam Johann von Krusenstern, baltisakslasest Vene meresõitja, admiral
1900 – Vladimir Solovjov, vene filosoof, luuletaja, publitsist ja kirjanduskriitik
1911 – Jozef Israëls, Hollandi maalikunstnik
1921 – Pjotr Boborõkin, vene kirjanik ja ajakirjanik
1922 – Arthur Griffith, iiri poliitik
1924 – Sándor Bródy, ungari kirjanik ja ajakirjanik
1928 – Leoš Janáček, tšehhi helilooja
1940 – Nikolai Triik, eesti maalikunstnik
1944 – Aleksei Durakov, vene luuletaja
1945 – Alfred Gustav Stein, Eesti vaimulik
1952 – Dovid Bergelson, juudi kirjanik
1955 – Thomas Mann, saksa kirjanik
1955 – James Sumner, USA biokeemik, Nobeli laureaat 1946
1959 – Henrik Norman, eesti tehnikateadlane ja haridustegelane
1960 – Aleksandr Galperin, vene ajaloolane
1964 – Ian Fleming, Briti kirjanik ja ajakirjanik
1966 – Artur Alliksaar, eesti luuletaja
1967 – Risto Luukkonen, soome poksija
1978 – Leho Võrk, eesti keeleteadlane
1979 – Ernst Chain, saksa päritolu Briti biokeemik
1982 – Henry Fonda, USA näitleja
1985 – Kyu Sakamoto, jaapani laulja, laulukirjutaja ja näitleja
 1985 – Leida Adamberg, eesti arst
1986 – Tiit Kaldma, eesti näitleja ja käsipallur
1988 – Jean-Michel Basquiat, USA kunstnik
 1988 – Herman Mürk, eesti atmosfäärifüüsik
1992 – John Cage, USA helilooja
 1992 – Uno Uibo, eesti teatrikunstnik ja kunstipedagoog
1996 – Viktor Hambardzumjan, armeenia astrofüüsik
1998 – Enn Veskimägi, eesti keeleteadlane
2000 – Loretta Young, USA näitleja ja laulja
2001 – Rein Kull, eesti keeleteadlane
2003 – Walter Ong, USA jesuiidi preester, ingliskeelse kirjanduse professor, kultuuri- ja usundiloolane ning filosoof
2004 – Artur Vahter, eesti muusikateadlane, koorijuht ja pedagoog
 2004 – Godfrey Hounsfield, inglise elektriinsener
2005 – Lakshman Kadirgamar, Sri Lanka poliitik
2005 – Olev Liik, eesti tehnikateadlane
2006 – Mazisi Kunene, Lõuna-Aafrika Vabariigi luuletaja ja kirjandusõppejõud
2007 – Ralph Asher Alpher, juudi päritolu USA astrofüüsik
2007 – Ronald N. Bracewell, Austraalia füüsik
2008 – Mick Clough, Austraalia poliitik
2008 – Francis Lacassin, Prantsusmaa ajakirjanik
2008 – Halina Wyrodek, poola näitleja 
2008 – Christie Allen, Austraalia laulja
2009 – Ruth Ford, USA modell ja näitleja
2009 – John Gregson, Briti ärimees ja poliitik
2009 – Shingo Yamashiro, jaapani näitleja
2009 – Juta Viire, eesti näitleja
2010 – Guido de Marco, Malta poliitik
2012 – Olaf Kuuli, eesti ajaloolane
2013 – Vassili Peskov, vene kirjanik, fotograaf ja ökoloog 
2013 – Johan Friso, Hollandi prints
2014 – Lauren Bacall, USA teatri- ja filminäitleja
2015 – Ines Jaagus, eesti arhitekt 
2015 – Jaakko Hintikka, soome loogik ja filosoof
2016 – Ülle Podekrat, eesti rahvakultuuri edendaja ja muusikapedagoog

August, 12.
Surnud 18. augustil

Siin loetletakse 18. augustil surnud tuntud isikuid.

 1227 – Tšingis-khaan, mongolite juht
 1276 – Hadrianus V, paavst
 1503 – Aleksander VI, paavst
 1559 – Paulus IV, paavst
 1642 – Guido Reni, itaalia maalikunstnik
 1850 – Honoré de Balzac, Prantsuse kirjanik
 1890 – August von Bulmerincq, baltisaksa õigusteadlane
 1896 – Richard Avenarius, Saksa filosoof
 1905 – Albert Edelfelt, soomerootsi maalikunstnik
 1940 – Walter Chrysler, USA autoehitaja
 1944 – Ernst Thälmann, Saksa poliitik
 1953 – Johan Sepp, eesti vandeadvokaat ja poliitik
 1970 – Soledad Miranda, hispaania näitlejanna
 1975 – Osvald Saadre, eesti arheoloog
 1977 – Tibor Déry, ungari kirjanik
 1978 – Otto Samma, eesti tõlkija ja toimetaja
 1983 – Antonina Bogdanova, vene näitleja
 1983 – Erich Martinson, eesti näitleja
 1986 – Karl Helemäe, eesti ajakirjanik
 1988 – Tamara Loginova, vene näitleja
 1989 – Ants Maiste, eesti kergejõustiklane (odaviskaja) ja sporditegelane
 1990 – Burrhus Frederic Skinner, USA psühholoog
 1990 – Grethe Ingmann, taani laulja
 1994 – Kazimierz Truchanowski, poola kirjanik ja tõlkija
 1995 – Leo Karupää, eesti agronoom ja poliitik
 1998 – Persis Khambatta, India modell, näitlejanna ja kirjanik
 2000 – Vello Lipand, eesti helilooja
 2004 – Allan Laur, Eesti Kristliku Nelipühi Kiriku piiskop
 2005 – Elza Radziņa, läti näitleja
 2005 – Sulev Piliste, eesti jurist
 2007 – Elli Varts, eesti näitleja
 2008 – Henry Djanik, prantsuse näitleja
 2008 – Pervis Jackson, USA laulja 
 2008 – Joe Shikany, USA kitarrist
 2009 – Fernanda Pivano, itaalia kirjanik ja ajakirjanik
 2009 – Arseni Mölder, eesti skulptor ja ehtekunstnik
 2009 – Nezihe Meriç, türgi kirjanik
 2009 – Kim Dae-jung, Lõuna-Korea poliitik
 2009 – Hugo Loetscher, Šveitsi kirjanik
 2009 – Dic Jones, Walesi luuletaja
 2011 – Anatoli Savtšenko, vene kunstnik ja multifilmide lavastaja
 2011 – Jevgeni Kaljundi, Eesti kunstiteadlane, maletreener ja sporditegelane
 2012 – Scott McKenzie, USA muusik
 2012 – Jesse Robredo, Filipiinide poliitik, aastatel 2010–2012 siseminister
 2013 – Rolv Wesenlund, norra näitleja
 2014 – Don Pardo, USA raadio- ja telesaatejuht
 2014 – Levente Lengyel, ungari maletaja
 2018 – Kofi Annan, Ghana diplomaat, ÜRO peasekretär aastatel 1997–2006
 2020 – Dale Hawerchuk, Kanada jäähokimängija
 2021 – Jevgeni Svešnikov, vene maletaja 
 2021 – Vello Otsmaa, eesti tehnikateadlane
 2021 – Tõivu Pedokand, eesti tehnikateadlane

August, 18.
Surnud 19. augustil

Siin loetletakse 19. augustil surnud tuntud isikuid.

 14 – Augustus
 1493 – Friedrich III, Saksa-Rooma keiser
 1662 – Blaise Pascal, prantsuse matemaatik, füüsik ja filosoof
 1819 – James Watt, šoti insener
 1856 – Charles Frédéric Gerhardt, prantsuse keemik
 1924 – Miko Ode, setu rahvalaulik 
 1929 – Sergei Djagilev, vene teatri- ja kunstitegelane
 1936 – Federico García Lorca, hispaania näitekirjanik ja luuletaja
 1941 – Anton Teetsov, eesti pangandustegelane
 1943 – Ludvigs Adamovičs, läti vaimulik ja kirikuloolane
 1954 – Alcide De Gasperi, itaalia poliitik
 1959 – Blind Willie McTell, afroameerika bluusimuusik ja -laulja
 1965 – Osvald Vahtra, eesti poksija
 1967 – Isaac Deutscher, juudi rahvusest Poolast pärit Briti ajaloolane ja publitsist
 1974 – Georg Kingisepp, eesti farmakoloog
 1976 – Nigul Kurdve, eesti arst
 1977 – Groucho Marx, USA näitleja ja koomik
 1977 – Aleksander Kreek, eesti kergejõustiklane
 1982 – Ago Neo, eesti maadleja
 1982 – Hanno Kalmet, eesti näitleja ja lavastaja
 1987 – Madis Ojamaa, eesti teatri- ja filmilavastaja
 1990 – Olavi Alakulppi, Soome ja USA murdmaasuusataja
 1990 – Nony Salasoo, eesti tehnikateadlane
 1994 – Linus Pauling, USA kvant- ja biokeemik
 1994 – Robert Roždestvenski, vene luuletaja 
 1995 – Robert Frasure, Ameerika Ühendriikide diplomaat
 1998 – Helmut Rüdmik, eesti vaimulik
 1999 – Herman Talmre, eesti oboemängija ja muusikapedagoog
 2002 – Eduardo Chillida, hispaania skulptor
 2006 – Mervyn Wood, austraalia sõudja, kolmekordne olümpiavõitja
 2006 – Joyce Blair, briti näitlejanna
 2006 – Jarkko Laine, soome kirjanik ja tõlkija
 2008 – Mihhail Mukassei, vene luuraja
 2008 – Binyamin Gibli, Iisraeli poliitik
 2008 – Algimantas Masiulis, leedu näitleja
 2008 – Levy Mwanawasa, Sambia poliitik, Sambia kolmas president
 2009 – Hildegard Behrens, Saksamaa ooperilaulja
 2010 – Gerhard Beil, Saksa DV riigitegelane
 2012 – Ilo Aarmann, eesti arhitekt
 2012 – Miloslav Petrusek, tšehhi sotsioloog
 2012 – Tony Scott, Suurbritannia filmilavastaja ja produtsent
 2012 – Kalju Jõeväli, eesti alpinist
 2013 – Olev Subbi, eesti kunstnik
 2013 – ‘Abdurraḩīm Hātef, Afganistani poliitik
 2013 – Cedar Walton, USA džässpianist
 2013 – Lee Thompson Young, USA filminäitleja 
 2014 – Walter Thirring, Austria füüsik
 2014 – James Foley, USA fotoajakirjanik
 2015 – Aleksander Heintalu (Vigala Sass), eesti ravitseja
 2016 – Hannu Vuorinen, soome poksija
 2016 – Nina Ponomarjova, Nõukogude Liidu kettaheitja
 2017 – Brian Aldiss, inglise kirjanik
 2019 – Enn Kokk, eesti rahvusest Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik ja ajakirjanik
 2020 – Borõss Paton, ukraina metallurgia ja metallitehnoloogia teadlane, akadeemik
 2020 – Jaan Miljan, eesti ehitusteadlane ja orienteeruja
 2021 – Marek Laane, eesti tõlkija ja mälumängur
 2021 – Hannes Starkopf, eesti skulptor
 2022 – Tekla Juniewicz, poola ülipikaealine 
 2022 – Aime Kinnep, eesti raamatukoguhoidja ja koduloolane

August, 19.
Kambja Vabadussõja mälestussammas

Kambja Vabadussõja ausammas on ausammas Kambja alevikus.

Vabadussõja ausammas avati Kambja alevikus 27. oktoobril 1929. a. Pronkskuju valmis kunstnik Aleksander Elleri kavandi järele AS Teguri vabrikus Tartus. Samba alus valmistati meister Jürgensoni juhatusel kividest, mida langenute perekonnad ja Kambja ümbruse elanikud kodu põldudelt ning niitudelt kokku tõid. Raha samba valmistamiseks saadi korjandustest ja valdade toetusena.

Rahvajutu järgi oli kuju prototüübiks Villemi talu peremees ja Riigikogu liige Jüri Ottas.

1940 võeti kuju aluselt maha, 1942 pandi oma kohale tagasi, 1948 lõhuti kuju koos alusega ja 28. juunil 1989 avati ausammas taastatud kujul.

Välislingid

Tartu maakonna kultuurimälestised
Kambja vald
Suure-Kambja mõis

Suure-Kambja mõis (saksa keeles Groß-Kamby) oli rüütlimõis Tartumaal Kambja kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tartu maakonnas Kambja vallas.

Ajalugu 
1790. aastal vahetas Johanna Maria von Brümmer (snd Stackelberg) Suure-Kambja ja Maidla Gotthard Johann von Knorringuga Vaiatu mõisa vastu. 1838. aastal päris Gotthard Johann von Knorringu testamendi järgi mõisa tema vennapoeg Woldemar Pontus von Knorring. 1857. aastal ostis Woldemar Pontus von Knorring, Virginie Thunilt (snd von Witte) Vastse-Kuustele kuulunud karjamõisad Vana- ja Uue-Voore ja 295,72 taalri väärtuses talumaad ning need maad liideti Suure-Kambja mõisaga. 1858. aastal ostis Woldemar Pontus von Knorring,  Wilhelm von der Borgilt ja Carl Friedrich von der Borgi pärijatelt Tõdu mõisale kuulunud Imofer'i küla 147,01 taalri väärtuses ja liitis selle Suue-Kambja mõisaga. 

Woldemar Pontus von Knorringu surma järel pärisid 1864. aastal Suure-Kambja ja Maidla mõisad, tema lapsed Konstantin von Knorring, krahvinna Louise Tiesenhausen (snd von Knorring) ja Karl von Knorring. 1864. aastal pärandavara jagamise lepinguga,  pärijate omavahelisel kokkuleppel läksid Suure-Kambja ja Maidla mõis erukaardiväekapten ja kreisisaadik Konstantin Karl Heinrich von Knorringule. 1903. aastal olid Konstantin Karl Heinrichi vara pärijad on võrdsetes osades tema pojad Pontus Karl Konstantin von Knorring ja õukonna tseremooniameister Konstantin Egolf Gustav von Knorring. 1903. aasta pärandavara jagamise lepinguga omandas pärandmõisad Pontus Karl Konstantin von Knorring, kellelt 1903. aastal ostis mõisa Edgar Löwis of Menar hinnaga 241 000 rubla.

Pildid

Viited

Kirjandus
Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 80-81.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 17-19 .
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 168 .

Välislingid

Tartumaa mõisad
Kambja vald
Kambja kihelkond
Stackelbergide mõisad
Knorringite mõisad
Löwis of Menarite mõisad
Restu kool

Restu kool oli kool Valga maakonnas Sangaste vallas (tänapäeval Otepää vallas) Restu külas.

Aastatel 1919–1998 tegutses kool Restu mõisa peahoones.

Kirjandus 
Jooni Restu kooli ajaloost. Sangaste: Restu Algkool, 2006. Koostaja: Tiit Rosenberg

Välislingid
"Restu kooli juubelil kohtusid endised õpilased" Valgamaalane, 08.08.2006

Valga maakonna koolid
Otepää vald
Riidaja mõisa kalmistu

Riidaja mõisa kalmistu on kalmistu Helme kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Riidaja külas Tõrva vallas Valga maakonnas. Kalmistu jääb Riidaja mõisa südamest linnulennult 0,7 km kaugusele põhjakirdesse.

Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Strykid, tõenäoliselt Bernhard Heinrich II von Stryk ajavahemikul 1773. aastast, kui ta sai mõisa omanikuks kuni 1777. aastani, sest siis suri noorelt tema õde Louise Hedvig von Stryk ning tema mälestuseks püstitati kalmistule matusekabel.

Kalmistule ehitati 1864. aastal uus kabel, mis on praegu eraldi kultuurimälestis. Vahepeal varemetes olnud kabel taastati Strykide suguvõsa algatusel ning pühitseti 2001. aastal kohalikku piirkonna kirikuks. Kabelisse on teadaolevalt maetud 10 inimest.

Kalmistule ja kabelisse kokku on teadaolevalt maetud 37 inimest.

Kalmistule maetuid
1777 – Louise Hedvig von Stryk (1751–1777) 
1829 – Bernhard Heinrich II von Stryk (1746–1829)

Viited

Käsikirjad
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
Kultuurimälestis nr 23233 "Riidaja mõisa kabel"
Riidaja mõisa kalmistu kabel Veljo Ranniku kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
Riidaja mõisa kalmistu kabel Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
Riidaja mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis
Sandra Saar. Gerdruta kabeli korrashoidmine pakub vanaprouale tegevust. Helme Kihelkonnaleht, 2. veebruar 2015

Helme kihelkonna kalmistud
Tõrva vald
Valga maakonna kalmistud
Eesti mõisakalmistud
Kuri õigeusu kiriku koolimaja

Kuri õigeusu kiriku koolimaja on endine koolimaja Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kuri külas.

Hoonet kasutab alates 2000. aastast rendilepingu alusel Pühalepa Naistekoda.

Koolimaja on kantud kultuurimälestiste registrisse.

Koolimaja lähedal on Kuri õigeusu kirik, mis on samuti kantud kultuurimälestiste registrisse.

Ajalugu
Kuri õigeusu kiriku koolimaja ehitati aastatel 1888–1891 koos kiriku (Kuri Kristuse Taevaminemise kirik) ja preestri majaga. Arhitektid olid P. Knüpffer ja I. Dmitrevski. Koolimaja on kasutatud periooditi ikka koolina, viimati oli majas Kuri algkool aastatel 1990–1999. 

1892/1893. õppeaastal oli koolis 18 õpilast, nende seas nii õigeusku kui ka luteriusku kuulujaid. Õppetöö toimus vene keeles. Vanematel tuli tasuda 2–4 rubla õppemaksu aastas. Aastatel 1896–1903 töötas koolis õpetajana Riia Vaimuliku Seminari haridusega preester Mihhail Põrk ja kaks köstrit.  

1918. aasta sügisel toodi Hellamaa vallakool (asutatud 1875. aastal Suuremõisa mõisniku Ungern-Sternbergi poolt) üle Kurisse, viidi aga lastevanemate palvel nädala pärast tagasi. 1928. aastal toodi Hellamaa vallakool Läänemaa koolivalitsuse korraldusel uuesti Kurisse. 1929. aastal viidi kool tagasi Hellamaale ning samal aastal suleti Kuri 6-klassiline algkool seoses Palade uue koolihoone valmimisega. Aastast 1945 tegutses Hellamaa kool pärast põlengut taas Kuri koolimajas. 1946/1947. õppeaastal oli õpilaste arv haripunktis, ulatudes 73 õpilaseni. Seejärel õpilaste arv vähenes ning 1969. aastal suleti Kuri koolimajas tegutsev Hellamaa kool, kuna 1960.–1970. aastate riiklik hariduspoliitika nägi ette väiksemate maakoolide sulgemist.  

1990. aastal taasavati Kuri Algkool kolme 6-aastase õpilasega, kuid selle tegevus jäi lühikeseks. Alates 1997. aastast tegutses kool Kuri külaseltsi toel erakoolina. 1999. aastal suleti kool õpilaste vähesuse tõttu (8 õpilast). 

2000. aastal otsustas Pühalepa Vallavalitsus konkursi korras anda maja rendile Pühalepa Naistekojale, kes on maja remontinud ja korras hoidnud.

Välislingid

Hiiumaa vald
Hiiu maakonna koolid
Hiiu maakonna kultuurimälestised
Bunhe

Bunhe (ka Junokommunarovsk; ukraina Бунге, vene Юнокоммунаровск) on linn Ukrainas Donetski oblastis Jenakijeve haldusalas, 43,7 km kaugusel Donetskist kirdes.

Bunhe asutati 1908. aastal, kandis kuni 1924. aastani Bunge (Бунге) nime, sai linna õigused 1965. aastal, ning kandis 1965–2016 nime Junokomunarivsk.

Asula kõrgus merepinnast on 213 meetrit.

2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 17 828 inimest, 2014. aasta 1. jaanuaril 13 945 inimest, asustustihedus  inimest ruutkilomeetri kohta.

Ajalugu

20. sajand
Asula tekkis 1908. aastal Vene-Belgia metallurgiaühistu rajatud "Bunge" kivisöekaevanduse juurde.

1979. aasta septembris viidi Junokomunarivski lähistel aatomipommi lõhkamise katsetuse raames 900 meetri sügavusel läbi maa-alune tuumaplahvatus.

21. sajand
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 21. septembril, lahkusid Ukraina väeüksused linnast ning valitsusvastased relvajõud võtsid linna oma kontrolli alla. Mässulised jätkavad nime Junokomunarivsk kasutamist.

Viited

Donetski oblasti linnad
Vana-Antsla mõisa kalmistu

Vana-Antsla mõisa kalmistu on kalmistu Urvaste kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vana-Antsla alevikus Antsla vallas Võru maakonnas.

Ajalugu
Kalmistu rajasid Vana-Antsla mõisa tollased omanikud Löwensternid tõenäoliselt ajavahemikul 19. sajandi algusest kuni Carl Otto von Löwensterni surmani 1833. aastal. Selle kamberhaudadesse on teadaolevalt maetud 4 lahkunut, ülejäänud maetute arvu pole teada.

Kirjeldus
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 800 meetri kaugusele lääneloodesse. Kalmistu on harvaesinevalt ringikujuline ning seda ümbritses kõrge telliskivimüür, mida kaunistasid poolringikujulised avaused. Praegu on see jäetud maha ja rüüstatud ning piirdemüürist on säilinud madal vall, mille idaküljes on eristatav väravakoht.

Kalmistu kabel
Kalmistu keskosas paikneb arvatavasti 19. sajandi alguses telliskividest ehitatud matusekabel. Praegu on sellest säilinud vähesed varemed.

Kalmistule maetuid
1833 – Carl Otto von Löwenstern (1755–1833)

Viited

Kirjandus
Alo Särg. "Vana-Antsla (Schloß Alt-Anzen)". - Võrumaa mõisad ja mõisnikud. Argo. Tallinn 2011. Lk 64 ja 67
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002

Välislingid

Vana-Antsla mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis

Urvaste kihelkonna kalmistud
Antsla vald
Võru maakonna kalmistud
Eesti mõisakalmistud