joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eesti kinode loend

Eesti kinode loend on loetelu Eesti endistest ja praegustest kinodest:

Eesti kinode loend 
 5D Cinema (Kristiine keskus)
 Amadeus
 Amor
 Apollo Kino Astri
 Apollo Kino Lõunakeskus
 Apollo Kino Mustamäe
 Apollo Kino Pärnu
 Apollo Kino Saaremaa
 Apollo Kino Solaris
 Apollo Kino Eeden
 Ars
 Artis
 Ateen
 Ateena (kino)
 Baltika (kino)
 Bi-Ba-Bo
 Central (kino)
 Centrum
 Cinamon
 Coca-Cola Plaza
 Diana (kino)
Edasi (Tallinna kino)
Edu (Põltsamaa kino)
 Eha
 Ekraan
 Elektro-Biograaf
 Endla (Tallinna kino)
 The English Biograph London
 The Express Bio
 Forum
 Gloria Palace
 Grand Imperial Vio
 Grand Marina
 Helios
 Illusioon (kino)
 Illusioon (Rakvere kino)
 Ilo (Rakvere)
 Imperial
 Imperial Vio
 Kaja
 Kalev (Kiviõli kino)
 Kalev (Tapa kino)
 Kalev (Tartu kino)
 Kannel (kino) (Kandle kino)
 Kasino
 Kinobuss, rändkino
 Kinomaja
 Koit (Narva kino)
 Koit (Tallinna kino)
 Koit (Tõrva kino)
 Komsomol
 Koppel
 Kosmos (kino) (Tallinn)
 Kosmos (Ahtme kino)
 Kungla (kino)
 Kungla (Vändra kino)
Lembitu (Rakvere kino)
Lembitu (Tallinna kino)
 Mai
 Mars
 Metropol ehk "Elavate ja laulvate piltide teater", 
 Modern
 Oktoober (kino)
 Oktoober (Haapsalu kino)
 Original Bioskop, rändkino
 Orion
 Pallas (Pärnu kino)
 Partisan
 Pelgurand
 Pioneer
 Polaris
 Rahu
 The Royal Vio
 Rubiin
 Saluut (Keila)
 Saluut (Tartu)
 Saluut (Valga kino)
 Saturn
 Skala
 Skandia
 Sõprus
 Säde (Rakvere kino)
Säde (Valga kino)
 Tartu Elektriteater
 Union
 Varia (Tartu)
 Viimsi Kino
 Viljandi kino
 Võit

Vaata ka
Tallinna kinode loend

Välislingid
Esimesed kinod Eestis 
110 aastat kino sünnist
Kadri Kanter. Eesti NSV kinematograafia ministeerium 1946–1953: eellugu, tegevuse põhisuunad ja likvideerimine. Magistritöö. Tartu Ülikool, 2014
Apollo kinod

 
Kinod
kino
Nõukogude Liidu jalgpallikoondis

Nõukogude Liidu jalgpallikoondis oli Nõukogude Liidu koondvõistkond jalgpallis.

1956. aastal jõuti Melbourne'i olümpial juba esimese suurvõiduni, olümpiakullani.

1960. aastal võideti esimeste EM-võistluste finaalis Jugoslaavia 2:1. Teisel EM-il 1964 oli NSV Liit taas finaalis, kuid seekord tuli Hispaaniale alla vanduda. 1966. aasta MM-il Inglismaal jõudis NSV Liit pronksimängule, kuid kaotas selle Portugalile 1:2. Kõigil neil turniiridel kaitses meeskonna väravat Lev Jašin.

1972. aastal jäädi EM-i finaalis alla Saksamaa FV-le 0:2.1988. aasta EM-il kaotati finaalis Hollandile. Sama aasta sügisel võitis NSV Liit Sŏulis olümpiakulla, mis jäi ka tolle riigi ajajärgu viimaseks võiduks.

Mängud Eesti koondise vastu 

Eesti jalgpallikoondis on Nõukogude Liidu koondisega kohtunud 1 korra. Nõukogude Liit oli 5. FIFA liikmesriik, kellega Eesti koondis ametliku kohtumise pidas.

Nõukogude Liidu jalgpall
Endised jalgpallikoondised
AEK Larnaca

AEK Larnaca on Larnaca linnas asuv Küprose jalgpalliklubi.

Eesti ja eestlased

Eesti mängijad 
Andres Oper (2010–2011, 21 liigmängu ja 3 -väravat)

Välislingid 
Klubi kodulehekülg

Küprose jalgpalliklubid
Larnaca
Väike viik

Väike viik (varasemas kirjanduses ka Väike-Viik) on järv Lääne maakonnas Haapsalu linnas. Järve kaldajoone pikkus on 1964 m. Tegemist on merest eralduva lahesopiga, mis on kraavide kaudu merega ühenduses.

Väike viik on mitteavalik veekogu.

Väikese viigi keskkonnaregistri kood on VEE2051460.

Vaata ka
Eesti järvede loend
Suur viik

Välislingid 

Väike viik Keskkonnaregistris

Haapsalu linna järved
Matsalu alamvesikond
Robert Tasso

Robert Tasso (21. juuni 1909 Kurista mõis, Tartumaa – 30. juuni 2005 Tartu) oli jurist, Üliõpilasselts Liivika taasasutaja.

Robert Tasso õppis Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja selle lõpetamise järel 1927. aastal jätkas õpinguid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Õpingute ajal osales akadeemilises meeskooris, karskusliikumises ja ÜS Liivikas. 1931. aasta kevadel oli Liivika kandidaat Üliõpilaskonna Edustusse ja sai kohe Edustuse juhatusse ning oli 1932–1934 Edustuse juhatuse esimees. Aastail 1933–1934 oli ta ka Suomi, Eesti, Latvija, Lietuva (SELL) Üliõpilaskondade Liidu president.
Ülikooli õpingute ajal alustas tööd praktikandina Riigikohtus, kui Riigikohus oli Tartus. Peale umbes kaheaastast praktikandiaega sai Riigikohtu koosseisuliseks kantseleiametnikuks ning protokollis kohtuistungeid. Hiljem sai temast Tallinnas Riigikohtu abisekretär. 

Arreteeriti 14. juunil 1941 ja juuniküüditamise käigus viidi Siberisse GULAGi metsatöölaagrisse. 1956. aastal, kolm aastat pärast Stalini surma vabanes vangist ja sai tagasi Eestisse. Vanglas olnuna ei saanud ta erialast tööd. Oli metallitööl Tartu autoremonditehase tsehhis.

1992. aastal taastati Robert Tasso eestvõttel ÜS Liivika vilistlaskogu Tartu ühendus ning asuti otsima seltsile maja ja värbama noori liikmeid. Aastal 1996 sai Seltsi kooskäimise paigaks Aino ja Elmar Järvesoo toetusel soetatud maja Baeri tänavas, mis on jäänud senimaani Liivika Koduks.

Tunnustused 

 Valgetähe IV klassi teenetemärk, 1998

Viited

Kirjandus 
 Huik, F., Kallits, A. Põld, A., Raudsepp, K., Reisman, A., Tasso, R., Vint, E. "Hugo Treffner'i gümnaasiumi Karskuse Ring: 1921-1926" Tartu: HTG, 1926.

Eesti juristid
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
üliõpilasselts Liivika liikmed
Eesti karskustegelased
Sündinud 1909
Surnud 2005
Total

Total on Prantsusmaa naftakompanii, üks kuuest suuremast mitteriiklikust energiakompaniist (inglise keeles supermajors). Total on töötajate arvult suurim ettevõte Prantsusmaal ja 2009. aasta seisuga üks kümnest suurimast maailmas. 2008. aasta lõpu seisuga oli Total turukapitalisatsiooni poolest eurotsooni suurim ettevõte.

Totali tegevusalad hõlmavad tootmisahela täies ulatuses, alates nafta- ja gaasiväljade uurimisest, toornafta ja maagaasi ammutamisest energiatootmise ja turustamiseni. Total tegutseb ka keemiatööstuses.

Asutati 1924. aastal. Esialgne nimi oli Compagnie française des pétroles.

Välislingid 
 Ettevõtte veebileht
 21. oktoober 2014. BBC News Online. Total's CEO Christophe de Margerie dies in Moscow plane crash (inglise keeles)

Prantsusmaa ettevõtted
Börsiettevõtted
Energeetikaettevõtted
Valner Krinal

Valner Krinal (3. detsember 1929 Tapiku, Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 19. juuni 2014) oli eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli professor. 

Ta lõpetas 1949. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

1964. aastal kaitses ta kandidaadidissertatsiooni ja asus samal aastal tööle õigus-majandusteaduskonda. 1968. aastal sai temast dotsent ja taasloodud iseseisva majandusteaduskonna esimene dekaan. 1989. aastal sai temast professor ja 1995. aastal emeriitprofessor.

Ta on töötanud Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi juhatuse esimehena ja oli Eesti Ühistegelise Liidu nõukogu liige.

Ta oli Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.

Teoseid
"Noorte rahvusriikide majanduslikust arengust". Eesti Raamat. 1965
"Unistusest teaduseks". Eesti Raamat. 1970
"Kapitalistlike riikide majandusajalugu (1. osa)". Tartu Riiklik Ülikool. 1978
"Maailma majanduse arengust (1. osa)". Tartu Ülikool. 1993
"Maailma majanduse arengust (2. osa)". TÜ Kirjastus. 1995
"Majandusteaduse ajaloost". TÜ Kirjastus. 1999

Isiklikku
Tema abikaasa oli laulja ja näitleja Maimu Krinal.

Viited

Kirjandus 
2000 – "Krinal, Valner". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj-M. Tallinn 2005. Lk 109

Välislingid
Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 2014
Pille Saar

Pille Saar (sündinud 25. veebruaril 1961 Tallinnas) on eesti pianist ja pedagoog.

Haridus
Ta lõpetas 1979. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klaveri eriala (cum laude) ning 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala (cum laude). 1984–1987 oli ta P. I. Tšaikovski-nimelise Moskva Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala assistentuuris-stažuuris, 1999. aastal osales täienduskursustel Norras Stavangeris professor Jiri Hlinka juures. 2010. aastast õpib ta Tallinna Ülikooli doktorantuuris.

Töökäik
Ta oli 1984–1987 Eesti Muusikaakadeemia keelpilliosakonna kontsertmeister. Alates 1981. aastast töötab Tallinna Ülikooli kunstide instituudi muusika osakonnas lektorina.

Esinemised
Esinenud solisti ja kontsertmeistrina Eestis, Soomes, Rootsis, Norras, Lätis, Leedus, Moldaavias, Ukrainas, Tšehhis, Saksamaal, Šveitsis, Austrias, Itaalias, Prantsusmaal, Venemaal. Tihedamas koostöös olnud ooperisolistide H. Raamatu, K. Johannsoni, A. Tõnuri, V. Kruusemendi, M. Voitese, K. Parmasega.
Töötanud instrumentaalsolistide J. Schütsi, M. Leibaku, P. Tarvase, H. Nagla, M. Aedna kontsertmeistrina.

Tunnustused
Rahvusvahelise konkursi laureaat 1974: Ústí nad Labem, Tšehhi Vabariik (I preemia ja eripreemia).

Välislingid

Eesti pianistid
Eesti muusikapedagoogid
Sündinud 1961
Jüri Rebane (jurist)

Jüri Rebane (kuni 1935. aastani Georg Rebane; 28. juuli 1915 Tartu – 3. aprill 2006 Tallinn) oli eesti jurist, ametnik ja sporditegelane.

Lõpetas 1934 Pärnu poeglaste gümnaasiumi (Paul ja Harald Kerese koolivend) ja 1939 TÜ õigusteaduskonna (cum laude). Alates 1934. aastast Üliõpilasselts Liivika liige (Elmar Salumaa akadeemiline poeg), pikaajaline vilistlaskoondise esimees. Värvati Punaarmeesse ja II maailmasõja ajal oli Uuralites ehitustööde korraldaja. 1945–1982 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomisjoni (hiljem Plaanikomitee) transpordi ja sideosakonna juhatajana. 1982–1991 Eesti NSV Plaaniinstituudi vanemteadur. Töötanud Statistikaametis ja Tallinna Tehnikaülikoolis. 

Juba lapsepõlves hakkas tegelema spordiga õpetaja Juhan Meimeri õhutusel. Oli kooli spordiringi esimees, aastast 1932 harrastas tennist. Tegutses spordiorganisaatorina, sh Paul Kerese mänedžerina, sh AVRO turniiril. 1946–1975 Tenniseföderatsiooni presiidiumi esimees, 1955–1960 Eesti NSV Spordiföderatsioonide Nõukogu esimees, kuulus Nõukogude Liidu Olümpiakomiteesse.

Avaldanud üle 40 artikli majanduse ja spordi teemadel.

Tunnustused 
Kalevi auliige (1964)
Eesti NSV teeneline sporditegelane (1964)
Tenniseföderatsiooni auliige (1968).

Viited

Välislingid 
 http://www.esbl.ee/biograafia/J%FCri_Rebane

Eesti juristid
Eesti sporditegelased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Eesti NSV teenelised sporditegelased
Sündinud 1915
Surnud 2006
Aleksander Pae

Aleksander Pae (2. august 1916 Jõõpre vald, Pärnumaa – 27. november 2001 Tartu) oli eesti füüsik. 

Ta koostas muu hulgas kõrgkooli õppevahendeid ja õpikuid. 

Ta oli Üliõpilasselts Liivika vilistlane.

Publikatsioone
 Juhan Lang, H. Marran, A. Mitt, A. Pae [jt.] Füüsika üldkursus. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1959

Eesti füüsikud
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Sündinud 1916
Surnud 2001
Hans Roosipuu

Hans Roosipuu (2. aprill 1931 Tartumaa – 8. juuli 2017) oli eesti spordifotograaf, spordifilmide lavastaja ja filmioperaator. 

Õppis Tartu Industriaaltehnikumis, lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. keskkooli ja 1966. aastal Moskvas Üleliidulise Riikliku Kinematograafiainstituudi. 

Harrastas Eduard Takkeri juhendamisel ujumist ja veepalli, võitis Eesti meistrivõistlustel teateujumises hõbe- (1951) ja veepallis pronksmedali (1953). 

Töötas 1953–1957 ajalehe Edasi fotograafina, 1957–1959 Tallinna Televisioonistuudios filmioperaatorina ja 1959–1991 stuudios Tallinnfilm operaatori ja režissöörina. 

Ta oli Eesti Ajakirjanike Liidu (1958), Spordiajakirjanike Föderatsiooni (1965) ja Eesti Kinoliidu liige (1966). Ta oli Üliõpilasselts Liivika vilistlane.

Filmilooming
Hans Roosipuu oli ühes või teises rollis tegija 75 dokumentaalfilmi juures, lisaks filmis ta operaatorina 500 ringvaatepala.

Spordimehena tulid tal eriti hästi välja spordifilmid, neid jõudis ta teha üle 30. Film "Otsin luiteid" (1972, suusatreener Herbert Abelist) pälvis Cortina d'Ampezzo spordifilmide festivalil hõbekarika, 11 tema filmi on saanud preemia NSV Liidu festivalidel.

Filme
"Ülekanne 56 : 13" (1969)
"Kümnevõistlejad" (1971)
"Pentathlon moderne" (1974, autoreid)
"Korvpallikohtuniku metoodika" (1976)
"Optimistid" (1976, autoreid)
"100 m selili kammerorkestri saatel" (1978)
"Tennis" (õppefilm, 1978)
"Heerosed" (olümpiavõitjad Aavo Pikkuus, Ivar Stukolkin, Jaak Uudmäe ja Viljar Loor; 1980)
"Oo, sport, sa oled rahu" (1981)
"Küljetuul" (1983)
"Liikumine ja lapsed" (1985)
"Imetegija võlg" (dokumentaalfilm Riho Suunast; 1987, režissöör, stsenarist, operaator)
"Eesti partii" (dokumentaalfilm Paul Keresest; 1991, režissöör, operaator)
"Imet püüdmas" (dokumentaalfilm perekond Šmigunist; 1996, režissöör, stsenarist, operaator)
"Tempo di valse" (dokumentaalfilm Indrek Pertelsonist; 1999, stsenarist, operaator)
"Tiim" (dokumentaalfilm Mati Alaverist ja tema meeskonnast; 2006, stsenarist, operaator)

Tunnustus
 1981 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
 2013 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali elutööpreemia (eesti spordi suurkujude ja -sündmuste talletaja)

Viited

Välislingid 

 
 Mart Taevere. Vastab Hans Roosipuu Teater. Muusika. Kino. Oktoober 2014
 "Suri spordifilmide lavastaja Hans Roosipuu" Postimees, 10. juuli 2017

Eesti filmilavastajad
Eesti filmioperaatorid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 2017
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Aleksander Stern

Aleksander Stern (sündinud 6. jaanuaril 1948 Kuressaares) on Eesti arst ja poliitik.

Ta lõpetas 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Ta astus hiljem Üliõpilasselts Liivika liikmeks.

Ta on olnud asendusliikmena  VIII ja IX Riigikogu liige (Eesti Maarahva Erakond).

Isiklikku
Tema isa oli Tallinna Loomaaia kauaaegne direktor Károly Stern.

Viited

Eesti arstid
VIII Riigikogu liikmed
IX Riigikogu liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Sündinud 1948
Irene Lill

Irene Lill (neiuna Irene Allikas; sündinud 24. oktoobril 1958 Jaltas) on eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli ehitustehnoloogia õppetooli juhataja, professor. Ta on tehnikateaduste doktor, majandusteaduste magister.

Haridus
Õppinud Tallinna 7. Keskkoolis 1965–1973, NSV Liidu Saatkonna juures asuvas keskkoolis Varssavis 1973–1975, TPI ehitusteaduskonnas tööstus- ja tsiviilehituse erialal 1975–1981; magistrantuur 1994; doktorantuur 2000–2004.

Teaduskraad
Tehnikateaduste doktor 2004.

Teenistuskäik
Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi laborant 1975–1977.
TTÜs 1977–…: ehitustehnoloogia kateedri laborant 1977–1980, insener 1980–1981, laboratooriumi juhataja 1981–1982, assistent 1982–1989, vanemõpetaja 1989–1991; ehitustootluse instituudi ehitustehnoloogia õppetooli lektor 1991–2004, dotsent 2004, professor 2005–…; õppetooli hoidja 2004–2005, juhataja 2005–…; instituudi direktor 2006–…

Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika, ehitus- ja kommunaaltehnika (ehitusökonoomika ja juhtimine). 
Avaldanud ca 30 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 6 magistritööd.

Teadusorganisatoorne tegevus
TTÜ ehitusteaduskonna nõukogu liige; ehitustootluse instituudi nõukogu liige; CIBi (International Council for Research and Innovation in Bulding and Construction) komisjonide liige: W 055 – Building Economics, W 065 – Organisation and Management in Construction, W 099 – Quality and Safety on Construction Sites, TG 59 – People in Construction; ajakirja Ehitaja (Stroitel) konsultant.

Tunnustused
Blackwell Publishing’i parima ettekande preemia rahvusvahelisel konverentsil „3rd International Postgraduate Research Conference in the Built and Human Environment” (Lissabon) ESAI, 3.–4. aprill 2003; 
TTÜ aasta õppejõud 2006; 
TTÜ kuldmärk.

Harrastused ja huvialad
Aiandus, rahvusvahelise klaasikunsti ühingu Glass Art Society liige.

Pere
Ta oli abielus klaasikunstnik Ivo Lillega. Neil on kaks tütart, laulja Juuli Lill ja rõivadisainer Liisi Lill.

Viited

Välislingid

Irene Lill TTÜ lehel

Eesti tehnikateadlased
Eesti insenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1958
Sabaton

Sabaton on Rootsi heavy metal ansambel, mis tegutseb aastast 1999. Bändi laulude peamiseks teemaks on sõjaajalugu, enamasti Teine maailmasõda.

Esimene Sabatoni üllitatud album oli "Fist for Fight", mis ilmus esimest korda 2001. aastal ja sisaldas tegelikult kahe varem avaldatud EP lugusid. Seejärel salvestas bänd albumi "Metalizer", kuid see anti välja alles 2007. aastal. Vahepeal jõuti teha veel kaks albumit: "Primo Victoria" (2005) ja "Attero Dominatus" (2006). 

2008. aastal ilmus Sabatoni viies album "Art of War", mis eelmistest veelgi enam keskendus sõjatemaatikale. Seda joont jätkati ka 2010. aastal ilmunud albumil "Coat of Arms". Lisaks Teisele maailmasõjale räägivad Sabatoni laulud ka Esimesest maailmasõjast, Talvesõjast, Lahesõjast, Kuuepäevasest sõjast, Falklandi sõjast ja heavy metal'ist. 

1. novembril 2010 esines Sabaton koos Alestormi ja Steelwingiga ka Eestis Rock Cafés.

31. märtsil 2012 teatas bändi laulja Joakim Broden, et bändi liikmed lähevad lahku. Kitarristid Oskar Montelius ja Rikard Sundén, trummar Daniel Mulback ja klahvpillimängija Daniel Mÿhr lahkusid bändist erinevatel põhjustel. Sabaton jätkas kontsertidel kitarristide Chris Rörlandi ja Thobbe Englundiga ning trummar Robban Bäckiga. Uue klahvpillimängija leidmiseni kasutab Sabaton esinemistel stuudios tehtud klahvpillide salvestisi.

Pärast uut koosseisu ilmus bändi uuelt albumilt "Carolus Rex" singel "Carolus Rex" 4. aprillil 2012. Laul ilmus nii inglise kui ka rootsi keeles. Pärast uue singli ilmumist teatas Sabaton, et läheb "The Swedish Empire Tour" tuurile.

Uus album "Carolus Rex" ilmus 23. mail 2012, sügisel läks Sabaton Euroopa tuurile. Kogu album ilmus nii inglis- kui ka rootsikeelsete sõnadega.

Sabatoni endised liikmed lõid bändi Civil War, kus on lisaks laulja Patrik Johansson ja bassist Stefan Eriksson.

2012. aasta novembris otsustas trummar Robban Bäck minna puhkusele, kuna sai isaks. Teda jäi asendama Snowy Shaw.
 
Sabatoni Euroopa-tuuri esimene pool toimus 2012. aasta sügisel. 2013. aasta algusest alanud tuuri teises pooles olid soojendajaks Eluveitie Šveitsist ja Wisdom Ungarist ning tuur lõpetati 27. märtsil 2013 Tallinnas Rock Cafes.

Diskograafia
"Primo Victoria" (2005)
"Attero Dominatus" (2006)
"Metalizer" (2007)
"The Art of War" (2008)
"Coat of Arms" (2010)
"Carolus Rex" (2012)
"Heroes" (2014)
"The Last Stand" (2016)
"The Great War" (2019)

Koosseis

Endised liikmed
Richard Larsson – trummid (1999–2001)
Daniel Mullback – trummid (2001–2012)
Daniel Mÿhr – klahvpillid (2005–2012)
Rickard Sundén – kitarr (1999–2012)
Oskar Montelius – kitarr (1999–2012)
Robban Bäck – trummid (2012-2013)
Thobbe Englund – kitarr (2012-2016)

Praegused liikmed
Joakim Brodén – vokaal (1999–2005 ka klahvpillid)
Pär Sundström – bass (alates 1999)
Chris Rörland – kitarr (alates 2012)
Hannes Van Dahl – trummid (alates 2013)
Tommy Johansson - kitarr (alates 2016)

Teised liikmed
Snowy Shaw – trummid (2012-2013; asendas Robban Bäcki tema isaks saamise tõttu)

Välislingid

Ametlik kodulehekülg
Rock Caf'es toimunud kontserdi arvustus

Rootsi power metal'i ansamblid
Nõmmemaa kivikülv

Nõmmemaa kivikülv asub Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa külas. Kivikülv jääb Nõmmemaa-Toa talu maadele Vaisi–Kuijõe tee lääneküljele metsa. Sellest umbes 500 m edelasse jäävad Nõva jõgi ja Leidissoo looduskaitseala, umbes 500 m kirdesse jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitseala. Kivikülvi geograafilised koordinaadid on . 

Kivikülv võeti kaitse alla aastal 1940. 

Tegemist on mitme rahnuga, mille ümbermõõt on üle 10 m. Kivikülv hõlmab umbes 1 ha ala. Kivikülvi seisukord on hea. Kivikülv on maastikul hästi vaadeldav.

Kivikülvile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (5,79 ha).

Nõmmemaa kivikülvi keskkonnaregistri kood on KLO4001137.

Kivikülvi iseloomustus 

Looduses hästi piiritletav rikkalik rahnudekülv, mis on tekkinud madala moreenseljandiku nõlval esinenud murrutusalal. Kunagise veekogu lainetus on peenema materjali nõlvalt ära kandnud ja tekitanud astangu, kus esineb palju väljapestud rahne. Kivikülvis on erineva suurusega rahne, mis paiknevad kohati tihedalt üksteise kõrval. Nende seas on kümmekond suuremat rahnu, mille ümbermõõt ulatub 8-10 ja kõrgus kuni 2 meetrini. Rahnud on sammaldunud, mõnel kasvab kivi-imar. Kivikülv paikneb pohla-mustikamännikus, milles on kuuski, pihlakaid ja sarapuid.

Kivikülvi uurimisest 

 K. Pärna, 1937 - lühiandmed kartoteegi kaardil.
 Priit Kohava, 1987 - mõõdistamine, kirjeldamine.
 Herbert Viiding, Karl Müürisepp, 1988 - ülevaatus, kirjeldus, diapositiivid.
 Enn Pirrus, Ülo Heinsalu, 06.08.1993 - revisjonülevaatus.

Kirjandust 

 Foto, vt. ENE 4. kd., 1972, lk. 11, Kivikülv Nõval.
 Priit Kohava, Läänemaa Metsamajandi järelvalvepiirkonna looduskaitseobjektid. Käsikiri. Tallinn 1988. Eesti Metsakorralduskeskus.

Viited

Välislingid 

Sotsiaalministri otsus üksikute puude ja rändrahnude looduskaitse alla võtmise asjus 26. veebruaril 1940

ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr. 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine
Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri

Eesti rändrahnud
Lääne-Nigula vald
Hans-Davis Viirmaa

Hans-Davis Viirmaa (2. september 1931, Pärsti vald, Viljandimaa – 30. oktoober 2010 Tallinn) oli eesti jalgpallur, jäähokimängija, treener ja spordiametnik.

1950 lõpetas Viljandi 2. keskkooli ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Jalgpalli hakkas mängima Viljandi Sakala noorte jalgpallimeeskonnas, jäähokit 1945 Viljandi 2. keskkooli meeskonnas, tema treener oli Jaan Raand.

Saavutused
Eesti meister jäähokis Kohtla-Järve Kalevi ja Tallinna Kalevi meeskonnas (1956, 1958, 1959, 1961, 1962) ning käsipallis (11×11) Tallinna Kalevi meeskonnas (1957 ja 1958).

Võistles 12 korda Eesti koondises.

Töö
 Kohtla-Järve Kalevi jäähokitreener
 Tallinna Mererajooni laste ja noorte spordikoolis jalgpalli- ja jäähokitreener
 1964–1969 Tallinna Dünamo jalgpallitreener
 1970–1992 kutsekeskkooli nr. 3 kehalise kasvatuse ala juhataja

Sporditegevus
 ENSV jalgpalliföderatsiooni presiidiumi liige 
 ENSV jäähokiföderatsiooni presiidiumi liige
 1957–1958 esimene Väravpallisektsiooni esimees
 Alates 1960 vabariigi kategooria kohtunik jäähokis

Õpilased
Viirmaa treenitavast noortegrupist sirgusid Eesti koondise endine peatreener Roman Ubakivi, Tiit Luik, Mati Karp, Mati Gilden, Andrei Gaikovitš, Eesti Jalgpalli Liidu aupresident Peeter Küttis jt.

Isiklikku
Hans-Davis Viirmaa oli abielus korvpallur Margit Viirmaaga.

Viited

Välislingid
 

Eesti jalgpallitreenerid
Eesti jäähokitreenerid
Eesti jäähokimängijad
Sündinud 1931
Surnud 2010
Rahumäe kalmistule maetud
Veebel

Veebel on Eesti kaitsejõududes kasutuses olev sõjaväeline auaste, mis on nooremveeblist kõrgem ja vanemveeblist madalam. 

On Kaitseväes tegevväelase-rühmavanema tavapärane auaste.

Sõjaväelised auastmed
Staabiveebel

Staabiveebel on Eesti kaitsejõududes kasutusel olev vanemallohvitseri auaste, mis on vanemveeblist kõrgem ja ülemveeblist madalam.

Staabiveebli põhiametikoht on pataljoni vanema allohvitseri või brigaadi või kõrgema koondise staabiosakonna vanema allohvitseri ametikoht.

Sõjaväelised auastmed
Taoismi varamu

"Taoismi varamu" (hiina keeles 道藏 Dàozàng) on taoismi pühakirjade kanooniline kogu. "Taoismi varamusse" on koondatud äärmiselt mitmekesiseid tekste. Muu hulgas kuuluvad sinna klassikalised traktaadid (näiteks "Kulgemise väe raamat", "Zhuangzi"), mitmesugused rituaaltekstid, mütoloogilised tekstid, tervislikke eluviise ja astroloogiat käsitlevad tekstid ja kuulsate taoistide elulood.

Ajalugu 

Esimene taoistide bibliograafilise enesekirjelduse katse oli Ge Hongi (3.–4. sajand) raamatu "Baobuji" 14. peatüki loend, mis sisaldas üle 250 taoistlikku teksti umbes 1300 kirjarullil.

Esimene taoistliku kaanoni (Daozang) temaatiliselt korrastatud kataloogi "Sandong jingshu mulu" (三洞经书目录, Kolme koopa pühakirjade kataloog" koostas 5. sajandil Lu Xiujing, kes alustas sellega 467 ning esitas selle Lõuna-Songi dünastia keisrile Mingdile 471. aastal. See koosnes umbes 1200 kirjarullist, mis olid kogutud kokku kõigist taoismi peamistest (valdavalt kolmest) traditsioonidest.

Tangi dünastia ajal oli mitu Daozang'i kataloogi. 7. sajandi “Nefriitsete apokrüüfide ja kaanonite loend” koosnes ligi 7300 kirjarullist.

Tangi dünastia keiser Tang Xuanzong, kelle sugupuu pärimuse järgi ulatus Laozini, saatis õpetlased üle kogu Hiina koguma kokku taoistlikke kirjutisi. Kokku saadi 7300 kirjarulli (teistel andmetel 5700 või 3741). Nendest moodustus teiseks nimetatav Daozang (Kaiyuan Daozang). See valmis Kaiyuani ajastul (713–741), arvatavasti 728. Aastal 748 käskis keiser kaanonit ümber kirjutada ja seda levitada.  

Keskajal komplekteeriti kaanonit suuresti sõltumata raamatute temaatikast, lihtsalt liites sellesse hoidlates ja kloostriraamatukogudes olevaid teoseid.

9. sajandil suur osa teostest küll hävis, kuid säilis nende loend. Pärast seda hakkas kaanon jõudsalt kasvama.

1016. aasta paiku, Songi dünastia valitsemise ajal, mil trükikunst oli Hiinas juba kasutusel, vaadati Daozang selle väljaandmiseks uuesti üle. Paljud Tangi dünastia ajal kogutud tööd kõrvaldati kaanonist ning moodustatud uus Daozang koosnes vaid 4565 kirjarullist ja 425 kaustast (han). See kaanon hakkas juba taoistlikes kloostrites ja templites laialt levima. 12. sajandi algul vaadati see üle ja tehti taas täiendusi.

1281. aastal mongolite Yuani dünastia ajal kästi põletada kõik taoistlikud raamatud peale Daodejingi. See seadis ohtu kogu kaanoni säilimise.

Umbes 1445. aastal, Mingi dünastia ajal, pandi trükiks ettevalmistamisel kokku kolmandaks Daozang'iks nimetatav kaanon. Sellesse lisati ka mõned tantristlikud tekstid, näiteks "Paabulinnusuutra". Kaanon koosnes 1432 teosest (5305 kirjarulli ja 480 kausta). 1607. aastal lisati viimasele väljaandele veel 56 teost. Lõplikuks üldmahuks sai 5486 kirjarulli ja 512 kausta.  

Tänapäeval peetakse "Taoismi varamu" all kõige sagedamini silmas Mingi dünastia aegset 1445. aasta väljaannet koos sellesse 1607. aastal lisatud tekstidega. Kokku kuulub sellesse 1488 teksti ehk raamatut.

Liigendus 
"Taoismi varamusse" koondatud tekstid jagunevaks kaheks osaks: "Kolm koobast" (三洞, sāndòng) ja "Neli lisa" (四辅, sìfǔ).

Vaata ka
Alestorm

Alestorm on Šotimaalt pärinev power ja folk metal'it viljelev ansambel, mille laulude temaatika on seotud piraatidega. Seetõttu on ansambli muusikastiili nimetatud ka piraadi-metal'iks.

Ansambel alustas tegevust 2004. aastal Battlehearti nime all, kuid alates 2007. aastast kannab see nime Alestorm. Battlehearti nime all anti välja kaks EP-d. Pärast plaadilepingu sõlmimist Napalm Recordsiga otsustati nime muuta, sest plaadifirma all tegutses juba sarnase nimega bänd, Battlelore. Alestormi esikplaat "Captain Morgan's Revenge" ilmus 2008. aastal. Aasta hiljem ilmus teine album "Black Sails at Midnight".

2010. aasta 1. novembril esines Alestorm koos Sabatoni ja Steelwingiga Eestis Rock Café klubis.

Koosseis
Christopher Bowes – vokaal, klahvpillid (alates 2004)
Dani Evans – kitarr (alates 2008), bass (2006–2008), taustavokaal (alates 2006)
Gareth Murdock – bass, taustavokaal (alates 2008)
Peter Alcorn  – trummid (alates 2010)

Välislingid 
Ametlik kodulehekülg

Šotimaa ansamblid
Zhuangzi (raamat)

Zhuāng Zǐ (klassikalises kirjaviisis 莊子, lihtsustatud kirjaviisis 庄子) on taoistlik tekst, mille autorlust on taoistlikus traditsioonis omistatud filosoofilise taoismi suurkujule Zhuangzile.

Zhuāng Zǐ on erinevatel aegadel kirja pandud lugude ja filosoofiliste arutluste antoloogia. See koosneb 33 peatükist, mis jagunevad kolme tsüklisse:
I Sisemised peatükid (1.–7.)
II Välimised peatükid (8.–22.)
III Segapeatükid (23.–.33.)

Eesti keeles on kolm esimest peatükki ilmunud Jaan Kaplinski tõlkes (1989) ja katkendeid Märt Läänemetsa tõlkes (2001).

Viited

Välislingid
Algtekst ja tõlge inglise keelde

Filosoofiateosed
Taoism
Osmussaare Kaksikud

Osmussaare Kaksikud on rahnud Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Koha geograafilised koordinaadid on . Rahnud paiknevad Osmussaare maastikukaitsealal ning jäävad Osmussaare põhjaosa lääranniku lähedale, läänesadamast põhja poole. Rahnud on neugrundbretšast. Kivide mõõdud: 1) 3,9×3,0×4,0 m, 2) 3,7×3,0×3,0 m. Rahnud võeti kaitse alla aastal 1959. 

Rahnudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).

Osmussaare Kaksikute keskkonnaregistri kood on KLO4000903.

Viited

Välislingid 

ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr. 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine
 (k.a. foto aastast 1935)
Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri

Eesti rändrahnud
Osmussaar
2010. aasta Aserbaidžaani parlamendivalimised

2010. aasta parlamendivalimised Aserbaidžaanis toimusid 7. novembril.

Parlamendisaadikud selgitati majoritaarse süsteemi alusel 125 valimisringkonnas ühes valimisvoorus. Kvooruminõuded puudusid.

Opositsiooni sõnul ei olnud tagatud aus poliitiline konkurents, opositsiooni kandidaate paljudel juhtudel ei registreeritud.

OSCE vaatlusmissiooni vaheraportis märgiti ära, et on tõendeid surve avaldamisest valijatele ja kandidaatidele, ning poliitilise debati puudumine televisioonis. SRÜ vaatlusmissioon seevastu hindas valimiste ettevalmistusi positiivselt ning leidis, et kandidaatidele olid tagatud võrdsed võimalused agitatsiooni läbiviimiseks.

Esialgsed tulemused avaldati 8. novembril. Nende põhjal võitis president Ilham Alijevi Uue Aserbaidžaani Partei (Yeni Azerbaycan) 74 kohta 125-st ja parlamenti pääses kümme uut parteid. Teadaolevalt opositsiooniliste vaadetega saadikukandidaate pääses esialgsete andmete põhjal parlamenti üks. Peamised opositsioonijõud: Aserbaidžaani Rahvarinne ja Müsavat parlamenti ei pääsenud.

Tulemused 

 Uue Aserbaidžaani Partei 45,8% häältest, 72 kohta;
 Rahvusliku Solidaarsuse Partei(?) (Vətəndaş Həmrəyliyi Partiyası), 1,6%, 3 kohta;
 Kodumaa Partei (Ana Vətən Partiyası), 1,4%, 2 kohta;
 Võrdsuse Partei (Müsavat Partiyası), 1,8%, 0 kohta;
 Aserbaidžaani Rahvarinde Partei (Azərbaycan Xalq Cəbhəsi Partiyası), 1,3%, 0 kohta;
 parteitud ja muud 48,2%, 48 kohta.

Välislingid 
 OSCE Office for Democratic Institutions and Human Rights: Statement of Preliminary Findings and Conclusions, 8. november 2010.

Aserbaidžaani parlamendivalimised
2010. aasta valimised
Parlamendivalimised
Paralepa rändrahn

Paralepa rändrahn (ka Peetrikivi) on rändrahn Läänemaal Haapsalu linnas. Ungru tee ääres metsas. Kivist põhja poole, teisele poole Ungru teed jääb Paralepa ja Pullapä mets. Kivist umbes 800 m edelasse ja läände jääb Ungru oja. Edelasse jääb ka Paralepa ülemine tuletorn. Kivist lõuna poole jääb endise Haapsalu-Rohuküla raudtee tamm. Rahn on kergesti leitav, kuna paikneb käidavate teede ristumiskoha lähedal. Kivi geograafilised koordinaadid on .

Rahnu seisukord on hea. Rahn on hästi eksponeeritud ja soodsa asendi tõttu sageli külastatav.

Kivi on rabakivigraniidist. Kivi mõõtmed on 7,6×6,7×2,0 m, ümbermõõt 15,5 m. Teistel andmetel on kivi mõõtmed 6,2×4,5×1,9 m, ümbermõõt 16,7 m.

Paralepa rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).

Paralepa rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4000447.

Rahnu iseloomustus 

Rahn on järskude, kuid madalate külgedega ja trapetsikujulise põhiplaaniga, kaldu laega. Rahnus esineb rohkesti lõhesid, mis moodustavad üsna korrapärase ristuva süsteemi ning jaotavad rahnu nelinurkseteks plokkideks. Rahn on sammaldumata, laiguti on samblikke. Rahnu ümber on liivakas pinnas. Rahnu põhjapoolsele küljele on kivisse raiutud: "Jürgen Ungern-Stenberg, 1524". Rahnu kõrval asus looduskaitsealune Paralepa mänd, mis on hävinud.

Kultuuriloolist 

Legendi kohaselt käinud Peeter I 1715. aasta suvel Haapsalus ja Ungrus. Tagasiteel riivanud tõld teeserval asunud kivi .

Viited

Välislingid 

Looduskaitse nõukogu otsus üksikute puude ja rändrahnude kaitses 13. jaanuarist 1937.

ENSV MN Looduskaitse Valitsuse juhataja käskkiri nr 25 Rändrahnude, kivikülvide ja põlispuude nimekirja kinnitamine
Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri

Eesti rändrahnud
Haapsalu
Õhuvägi

Õhuvägi, tuntud ka kui õhujõud ja ajalooliselt kui lennuvägi, on riigi relvajõudude väeliik, mille ülesanne on olla valmis sõjapidamiseks õhuruumis ja teiste relvajõudude liikide toetamiseks õhuruumist lennukite ja helikopteritega. Suuremate riikide mereväe koosseisu kuulub ka mereõhuvägi.

Eesti kaitseväe teenistuses olevat õhuväge nimetatakse määrustiku järgi Eesti õhuväeks, kuhu kuulub Lennubaas ja Õhuseiredivisjon.

Vaata ka
Soome õhuvägi

Viited
Vintpüss

Vintpüss on pikaraualine tulirelv, mis on varustatud õlatoega (kabaga) õlalt tulistamiseks ja mille raua õõnsusse on lõigatud vintsooned. Vintsooned panevad kuuli rauas liikumise ajal kiiresti ümber oma telje pöörlema.  Rauast väljunud pöörleva  kuuli güroskoopefekt hoiab kuuli täpsel suunal (ei teki laperdamist), seeläbi suureneb kuuli lennukaugus ning täpsus. Tänapäeval on kasutusel peamiselt automaatvintpüssid kuid ka poltlukuga vintpüssid.

Ajalugu 
Pole teada, millal täpselt vintraud kasutusele võeti, kuid esimesed praktilised katsetused viidi läbi 15. sajandil. Esimesed laialdasemat kasutust leidnud vintraudsed püssid valmistati 18. sajandi lõpus ja alguses kasutati neid peamiselt  täpsusküttide relvadena. Suuremal hulgal hakati vintpüsse kasutama 19. sajandi alguses.

Eestlaetav vintpüss 
Eestlaadimise suureks puuduseks oli tolmu ja tahma jäämine relva ja selle kinni surumine, kui lükati uut kuuli rauda. Edukaima, nn Minié süsteemi lõi Prantsuse sõjaväe kapten Claude-Étienne Minié. See põhines koonusekujulisel kuulil, mis oli osaliselt õõnes. Kuuli liikudes rauas tühimik paisus ja puudutas võrdselt kõiki raua õõnsuse külgi. Selline lahendus andis kuulile suurema kiiruse (löögijõu), sest vähem gaasi pääses püssirauast välja ning kuuli tõhus laskekaugus suurenes peaaegu 300 meetrini, varasema tehnoloogia puhul oli kuuli efektiivne lennukaugus umbes 100–150 meetrit. Kuulsaim Minié süsteemi vintpüss on 1853. aastal konstrueeritud Pattern Enfield. Minié vintpüssi kasutuselevõtt põhjustas Jaapani kodusõjas 19. sajandil Tokugawa vägedele suuri kaotusi.

Tagantlaetav vintpüss 
1836. aastal leiutas sakslane Johann Nikolaus von Dreyse relva, milles kasutati Nadelzündung'it ehk Zündnadelzündung'it. Snider täiustas nende leiutist ja relva nimetati Snider–Enfieldiks. 1866. aastal leiutas prantslane Antoine Alphonse Chassepot poltluku. Järgmiseks suuremaks muudatuseks tagantlaetavatel vintpüssidel oli seitsmepadrunilise salve kasutuselevõtt 1860. aastal, mille leiutas Christopher Spencer. Tagantlaadimine, poltlukk ja salv oli sõjapidamises suuremad muudatused pärast tulirelva kasutuselevõttu, sest selliste püssidega oli võimalik sooritada korduvaid laske kiiremini ja püssi laadimiseks ei pidanud enam püsti tõusma, vaid seda oli võimalik teha ka lamavas asendis.

Liigitus 

Vintpüsse liigitatakse nii konstruktsiooni kui ka  kasutusala järgi. Konstruktsiooni järgi jaotatavad vintpüssid on: automaat, poolautomaat, kamberlukuga, poltlukuga, revolver(trummel)lukuga, ränilukuga, eestlaetav (Minié), tagantlaetav, pullpup, veealune, kaldnurkraudne (nurga taha tulistav), kombineeritud (sile- ja vintraudade kombinatsiooniga, mis võivad olla ka vahetatavad), kesktulepadruniga, ääretulepadruniga, suurekaliibriline, väikesekaliibriline. Vintsoonte järgi liigitatakse vintpüsse: parem- või vasakpoolse vindiga; rombi, ristiküliku, ümara, heksagonaalse lõikega; ühe ja mitme vintsoonega.

Vaata ka 
 Karabiin
 Snaiperrelv
 Automaat
 Mauser
 Mossin-Nagant

Välislingid
Eduard Uduste

Eduard Uduste (kuni 1935 Eduard Umberg; 22. juuli 1902 Sooniste vald, Läänemaa – 8. oktoober 1993 Toronto) oli Eesti politseinik.

Haridus 
Ta lõpetas 1934 Politseikooli kõrgema klassi ja õppis 1934-1940 (lõpetas tööga "Leid ja leidja õigused") Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Fraternitas Estica vilistlane.

Teenistuskäik 
Osales 8. jalaväepolgu koosseisus Vabadussõjas, teenis 1921–1940 (viimati Tartu-Valga prefekti sekretär) politseis. Nõukogude okupatsiooni ajal varjas end, seejärel teenis Tartu-Valga prefektuuris kuni 1942, mil viidi üle Julgeolekupolitseisse. Põgenes 1944 Saksamaale, sealt siirdus Inglismaale ja Kanadasse. Montreali Eesti Võitlejate Ühingu asutaja- ja auliige.

Kirjandus 
 Valdek Raiend. Eesti Vabadussõja veterani Eduard Uduste mälestuseks. Võitleja, november/detsember 1993, nr. 6, lk. 10.

Eesti politseinikud
8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Politseikooli vilistlased
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Kanadas
Sündinud 1902
Surnud 1993
Roguni hüdroelektrijaam

Roguni hüdroelektrijaam on osaliselt valminud ehitusjärgus hüdroelektrijaam Tadžikistanis Vahši jõel.

Hüdroelektrijaama tammi planeeritud kõrgus on 335 meetrit, harja pikkus 660 meetrit, jaama kavandatav võimsus 3600 megavatti. Nii kõrget tammi pole maailmas seni ehitatud.

Jaam asub seismiliselt ja tektooniliselt aktiivses piirkonnas.

Allavoolu asuvad Usbekistan ja Kasahstan on Roguni hüdroelektrijaama ehitamise vastu. Tadžikistan peab jaama ehitust riigi energiavarustuse seisukohalt äärmiselt vajalikuks.

2010. aasta algul korraldas riigi valitsus ehituseks vajaliku raha hankimise eesmärgil hüdroelektrijaama aktsiate poolsundusliku müügi riigi kodanikele. Jaama tasuvusuuringu läbiviimist on lubanud finantseerida Maailmapank.

Vaata ka 
 Noraki pais
 Sangtuda hüdroelektrijaam

Tadžikistani elektrijaamad
Hüdroelektrijaamad
Ants Piller

Ants Piller (Hans Piller; kuni 1929 pseudonüüm Heiti Heinvere; 14. aprill 1902 Tartu – 8. august 1980 Bridgeton) oli eesti näitleja, laulja (tenor) ja teatrijuht.

Töökohad
1924–1928 teatri Ugala näitleja
1928–1938 teatri Vanemuise näitleja ja operetisolist (alates 1934. aastast ka näitejuht)
1938–1940 Narva Teatri üldjuht
1940–1944 Sädeme üldjuht

Aastal 1944 põgenes Eestist ja elas Ameerika Ühendriikides.

Eesti näitlejad
Eesti lauljad
Sündinud 1902
Surnud 1980
Arno Suurorg

Arno Suurorg (kuni 1934 Arnold Friedrich Grossthal; 18. juuli 1903 Piirsalu vald – 3. jaanuar 1960 Tallinn) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1922. aastal Tallinna poeglaste gümnaasiumi ja 1926. aastal Draamastuudio teatrikooli. Töötas aastatel 1922–1960 Eesti Draamateatris.

Ta on mänginud ka filmides "Valgus Koordis" (1951), "Andruse õnn" (1955) ja "Tagahoovis" (1956).

Tunnustus
1946 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Arno Suuroru ema Maria oli kirjanik A. H. Tammsaare õde. Tema isa Jüri Suurorg oli "Tõest ja õigusest" tuntud Hundipalu Tiidu prototüübi Jaan Grossthali poeg.

Viited

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1903
Surnud 1960
Pankus

Pankus oli hetiidide Vana Kuningriigi lõpus kuninga poolt loodud ülikutest koosnev nõukogu, millega pidi arvestama ka kuningas ise. Seda on peetud ka maailma vanimaks parlamendiks. 
 
Heti Vana Kuningriigi viimane kuningas Telipinus  tuli troonile dünastilises võimuvõitluses ja püüdis oma valitsemisajal teha lõppu seadusetusele ja mittekorrastatud kuninglikule pärilusele. Tema erinõuded, mida nüüd kutsutakse Telipinuse Ediktiks [], on üheks parimaks allikaks Hetide Vana Kuningriigi uurimiseks. Oma ediktiga määras ta põhiseaduse vastaste kuritegude käsitlemiseks pankuse (ülikutest üldkogu), kui kõrgema kohtu. See põhines põhimõttel, et kuningas on võrdne vördsete seas. Seadusvastaste tapmiste korral tuli kuningal endalgi kanda kohtu ees vastutust.

Hetiidid
Sagrada Família

Basílica i Temple Expiatori de la Sagrada Família, tuntud ka kui Sagrada Família, on katoliiklik kirik Hispaanias Barcelonas.  

Selle arhitekt oli Antoni Gaudí (1852–1926). Ta hakkas projektiga tegelema 1883. aastal ja oma elu viimased 15 aastat pühendus ta sellele täielikult. Sagrada Família on Barcelona ja kogu Hispaania üks populaarsemaid vaatamisväärsusi. 

Sagrada Família ehitus algas 1882. aastal ja eeldatavasti valmib kirik aastal 2026. 7. novembril 2010 pühitses paavst Benedictus XVI oma visiidi ajal Santiago de Compostelasse ja Barcelonasse kiriku sisse.

Viited

Lisalugemist

Välislingid 
Kiriku veebileht

Hispaania kirikud
Barcelona
Balatonalmádi

Balatonalmádi on linn Ungaris Veszprémi komitaadis. Asub Balatoni kaldal, järve kirdetipu lähedal.

Viited

Välislingid 

 Balatonalmádi koduleht 

Ungari linnad
Puurmani mõis

Puurmani mõis (saksa keeles Schloß Talkhof) oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal.

Mõisa peahoones tegutseb tänapäeval Puurmani Mõisakool.

Ajalugu
On arvatud, et mõisasüdame kohal paiknes keskajal ordulinnus, mis on olnud nii ordufoogti kui ka -komtuuri residents. Siiski ei ole teada Kursi ordulinnuse täpset asukohta.

Puurmani mõisa esimene omanik oli Buhrmeisterite suguvõsa, kelle esindajale Christopher von Buhrmeisterile kinkis 1645. aastal mõisa Rootsi kuninganna Kristiina. Christopher von Buhrmeister (kes on maetud Tartu Jaani kirikusse), pärandas mõisa edasi Heinrich Johann von Güntersbergi ja Dorothea von Güntersbergi (sündinud Buhrmeister) pojale Eberhard von Güntersbergile (1654–1704). Pärast Eberhardi surma pärandus mõis edasi tema tütrele Margarethe Elisabeth Zoegele, kelle Zöge von Manteuffelite suguvõsaliin piirdus alates 1795. aastal nimekujuga Manteuffel. Puurmani mõis jäi krahv Manteuffelite suguvõsa valdusse, kuni mõisahoone võõrandas 1919. aastal Eesti Vabariik.

1923. aastast asus lossis tegutsema Puurmani kool, mis kannab tänapäeval nime Puurmani Mõisakool.

Mõisahooned ja park
Mõisakeskuse ja lossi ees on prantsuse stiilis sümmeetriline mõisapark koos purskkaevu ja puudealleega. Pargis on enam kui 50 puu- ja põõsaliiki. Lossi taga on aga vabavormiline inglise park, kus muu hulgas on jahikoertele pühendatud skulptuur ja tellistest piirdeaed. Lossi peahoone keskteljele viib läbi pargi paarisaja meetri pikkune sihitee, mille alguseks olev värav on kujundatud tuudorstiilis tornikestena. Mõisahoone koos kõrvalhoonete ja pargiga on riikliku kaitse all.

Mõisaloss kerkis aastatel 1877–1881, algselt asus lossiehitust kavandama Ernst Gotthard von Manteuffel vanem, kuid ehitamiseni jõudis plaan alles tema poja ajal. Lossihoone on üks Eesti kaunimaid ja suursugusemaid uusrenessansslosse. Lossihoone üht esinurka ehib viiekorruseline kaheksatahuline torn. Nii torn kui ka kõik hoone fassaadid on kaunistatud rikkaliku dekooriga. Lossiruumide interjöörides lisandub uusrenessansile uusbarokk.

Galerii

Vaata ka
Eesti mõisate loend
Uusrenessanss

Kirjandus
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 220-221 .

Välislingid

Mõisa iluravi turgutas sinist verd, Postimees, 24. november 2010

Liivimaa fideikomissmõisad
Manteuffelite mõisad
Buhrmeistrite mõisad
Tartumaa mõisad
Põltsamaa vald
Kursi kihelkond
Chaka Khan

Chaka Khan (sünninimi Yvette Marie Stevens; sündinud 23. märtsil 1953) on USA R&B-, funk-, soul-, disko-, ja džässlauljanna ja helilooja, kes sai tuntuks 70ndate funkbändi Rufus lauljana. 

Ta alustas 1978. aastal edukat soolokarjääri, olles veel Rufuse ridades. Chaka Khan on tuntud oma laia hääleulatuse, iseloomuliku laulumaneeri ning tämbri poolest, mida on palju matkitud. Tema tuntud hittide hulka kuuluvad (nii Rufusega kui ilma) "Tell Me Something Good", "Sweet Thing", "Ain't Nobody", "I'm Every Woman", "I Feel for You" and "Through the Fire".

Välislingid 
 Chaka Khan Ametlik kodulehekülg

Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide heliloojad
Sündinud 1953
Oleg Ljalin

Oleg Ljalin (vene Олег Адольфович Лялин; 24. juuni 1937 – 12. veebruar 1995) oli NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese Peavalitsuse töötaja, kes "jooksis üle" Suurbritannia poolele.

Ljalin oli tööülesannetega seoses 1960ndatel korduvalt Londonit külastanud.

Ta viibis 1971. aastal NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Esimese peavalitsuse saadetuna töölähetuses Suurbritannias Nõukogude Kaubandusesinduse "katte all", kui ta 31. augustil joobes juhtimise eest vahistati. Ta keeldus koostööst politseiga ning tal puudus ka diplomaatiline puutumatus. Nõukogude Kaubandusesindus maksis tema £50 trahvi, kuid edasi jõudis ta MI5 kätte ning otsustas poolt vahetada. Ljalin paljastas Suurbritannia vastuluurele Ühendkuningriigis tegutsenud NSV Liidu RJK ja NSV Liidu sõjaväeluure (GRU) luureühenduse võrgustiku. 

Ljalinilt saadud informatsiooni alusel saatis Suurbritannia Välisministeerium (Foreign Office) Operatsioon Foot (Operation Foot) käigus Suurbritanniast välja (kuulutas Persona non grata-ks) 105 nõukogude luureorganite kaastöötajat, mis moodustas 20% NSV Liidu diplomaatide koguarvust Suurbritannias.

MI5 andis Ljalinile uue identiteedi. Samuti anti asüül Ljalini sekretärile, kellega ta hiljem abiellus. Ta elas Inglismaa põhjaosas kuni oma surmani 1995. aastal.

Välislingid 
 1971: 'I arrested a KGB superspy' BBC

Nõukogude Liidu luurajad
KGB ohvitserid
Sündinud 1937
Surnud 1995
Katari jalgpallikoondis

Katari jalgpallikoondis on Katari rahvuskoondis jalgpallis.

Katari sport
Jalgpallikoondised
Karl Gustav von Staden

Karl Gustav von Staden, ka Carl Gustav von Staaden (1. november (ukj 12. november) 1700 Tallinn – 1. mai (ukj 12. mai) 1750 Tartu) oli Eesti vaimulik ja juhuluuletaja.

Elulugu
Aastani 1709 sai ta haridust koduõpetaja käe all. Aastatel 1709–1718 õppis ta Tallinna gümnaasiumis. Aastal 1710 haigestus perekond katku, Stadeni vanemad surid, kuid ta ise jäi ellu. Poisi võttis kasvatada ema onupoeg, Tallinna Niguliste koguduse õpetaja Arnold von Husen, kellel endal lapsi ei olnud. Aastal 1717 pidas ta reformatsiooni 200. aastapäeval Tallinna raekojas kõne "De beneficiis a Luthero per reformationem praestitis" ("Lutheri poolt reformatsiooni käigus kordasaadetud heategudest"). Gümnaasiumi lõpetamise puhul (aastal 1718) pidas ta kõne "De peregrinationum necessitate et utilitate" ("Palverännakute tarvilikkusest ja kasulikkusest"). Pärast gümnaasiumi lõpetamist immatrikuleerus ta novembris 1718 Halle Ülikooli, kuid õige varsti läks ta üle Jena Ülikooli (immatrikuleerus 17. aprillil 1719). Pärast ülikooli lõpetamist aastal 1722 pöördus ta Liivimaale tagasi ja ordineeriti 2. veebruaril/13. veebruaril 1725 kirikuõpetajaks.

Oli aastatel 1725–1744  Äksi Andrease koguduse õpetaja (introdutseeriti 21. veebruaril/4. märtsil 1725). Aastatel 1744–1750 oli ta Tartu Maarja koguduse õpetaja, olles veel Tartu linna konsistooriumi assessor.

Isiklikku
Staden oli kaks korda abielus. Tema teine naine Dorothea (neiuna Vegesack) oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja Karl Alstadiuse lesk. Tema väimees (esimesest abielust tütre Katharina mees) Tobias Plaschnig oli Tartu Jaani koguduse ülemõpetaja.

Vaata ka
Staden (aadlisuguvõsa)

Viited

Välislingid
http://www.utlib.ee/ekollekt/eeva/index.php?lang=et&do=autor&aid=100

Äksi Andrease koguduse vaimulikud
Tartu Maarja koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Sündinud 1700
Surnud 1750
Antonín Panenka

Antonín Panenka (sündinud 2. detsembril 1948 Prahas) on endine tšehhi jalgpallur.

Klubikarjäär
Ründav keskväljakumängija oli tuntud oma söötude ja pettelöökide poolest. Panenka mängis enamuse karjääri jooksul Bohemians 1905-s, liitudes klubiga juba noorelt 1959. aastal. 1981 siirdus Panenka Austria klubisse SK Rapid Wien, kus ta võitis kaks Bundesliga tiitlit ja ÖFB-Cup'i. 1985. aastal jõudis Rapid UEFA karikavõitjate karikavõistlustel finaali; Panenka mängis asendusmängijana, kuid tema pool kaotas 3-1 Evertonile. Pärast seda aastat suundus Panenka VSE St. Pöltenisse ja mängis veel kaks hooaega enne, kui suundus Austria madalamatesse liigadesse (1987–1989 Slovan Vienna, 1989–1991 ASV Hohenau ja 1991–1993 Kleinwiesendorf).

Rahvusvaheline karjäär
Temast sai rahvusvaheliselt tähtis mängija, kui ta mängis Tšehhoslovakkia koondises 1976. aasta Euroopa meistrivõistlustel jalgpallis, kus nad jõudsid finaali ning kohtusid Saksamaa meeskonnaga. Pärast lisaaega oli seis 2-2 ning esimest korda löödi penalteid Euroopa meistrivõistluste finaalis. Esimesed seitse lööki tõrjuti, kuni Lääne-Saksamaa neljas penaltilööja Uli Hoeneß lõi palli üle lati. Skooril 4-3 läks Panenka lööma, et võtta viiendat Tšehhoslovakkia penaltiväravat ja võita kohtumine, tohutu surve all. Saksa väravavaht Sepp Maier hüppas vasakule, samas Panenka lõi palli sirgelt võrgu keskele. Tema võiduvärav on üks kuulsamaid üldse, tehes Panenka nime sünonüümiks seda laadi penaltilöögiga.

Samuti aitas Panenka Tšehhoslovakkial tulla kolmandaks 1980. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 1982. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel lõi Panenka kaks penaltit sisse, kuid need olid ka ainukesed Tšehhoslovakkia väravad ja võistkond ei pääsenud alagrupist edasi.

Treenerikarjäär
Praegu töötab ta Bohemians 1905 presidendina.

Tšehhi jalgpallurid
Sündinud 1948