joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Zosēni vald

Zosēni vald (läti keeles Zosēnu pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Jaunpiebalga, Vecpiebalga, Taurene ja Dzērbene vallaga ning Smiltene piirkonna Drusti vallaga.

Valla pindala on 67 km². 2016. aasta seisuga elas seal 403 inimest. Valla keskus on Melnbārži küla. Vallamaja asub aadressil Annas iela 4, vallavanem on Zinaida Šoldre.

Ajalugu 

Vald on kujunenud 1945. aastal Jaunpiebalga vallas moodustatud Zosēni külanõukogust. Aastal 1951 liideti sellega Pērļupe külanõukogu Mitšurini nimelise kolhoosi maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Jaunpiebalga piirkonda.

Loodus 

Vald asub suuremalt jaolt Vidzeme kõrgustikul. Tähtsamad jõed on Koiva jõgi ja selle lisajõed Dzestrene ning Tulija. Suurim kõrgus on 219,8 meetrit (Silakalns).

Kaitstavad objektid 

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Kāpurkalnsi muinaskalmed ehk Kuradireis ja Vieķi linnamägi. Kohaliku kaitse all on Zeikari keskaegne kalmistu, Migļi keskaegne kalmistu (Skanele või Skanule mägi) ja sealne kirikuase, Stepeļi keskaegne kalmistu, Ormaņi keskaegne kalmistu, Muciņase keskaegne kalmistu, Kāpurkalnsi muinaskalmed ehk Ieva küngas ja hiiepaik Kāpurkalnsi Māra kivi. Looduskaitse all on Bērni mänd ja kaks nimetut põlistamme.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 386 lätlast, 27 venelast, 3 valgevenelast, 14 ukrainlast, 1 poolakas ja 2 leedulast. 

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Cēsise piirkond
Aurichi kreis

Aurich (saksa Landkreis Aurich) on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi keskus on Aurich.

Seda ümbritsevad (põhjast ja päripäeva) Põhjameri, Wittmundi ja Leeri kreisid ning Emdeni linn.

Kreisi pindala on 1287 km². 31. detsembril 2015 elas seal 189 199 inimest. Asustustihedus on 146 inimest/km².

Ajalugu 

Kreisi ajalugu on seotud Ida-Friisimaa piirkonna ajalooga.

Kreis loodi 1977. aastal, kui ühendati endised Aurichi ja Nordeni kreisid.

Loodus 

Kreis paikneb Ida-Friisimaa (Ostfriesland) lääneosas. Läänes on Emsi jõe suu ja estuaariks väljaulatuv Krummhörni poolsaar.

Kreisis on kolm asustatud saart, mis kuuluvad Ida-Friisi saarte hulka. Nendeks on Juist (16 km², 1800 elanikku), Norderney (26 km², 6100 elanikku) ja Baltrum (6,5 km², 500 elanikku). Väike Memmerti saar pindalaga 5,2 km² on asustamata. See asub Juistist lõunas ja on looduskaitseala, kus elab haruldasi linde.

Osa kreisist kuulub Alam-Saksi padumere rahvusparki.

Linnad ja vallad 

Samtgemeinden:
 Samtgemeinde Brookmerland
 Leezdorf
 Marienhafe1
 Osteel
 Rechtsupweg
 Upgant-Schott
 Wirdum
 Samtgemeinde Hage
 Berumbur
 Hage1
 Hagermarsch
 Halbemond
 Lütetsburg

1 Samtgemeinde keskus

Viited

Välislingid 

 www.landkreis-aurich.de
 Norderney saar
 Juisti saar
 Baltrumi saar

Alam-Saksi kreisid
Aurichi kreis
Aurich

Aurich (alamsaksa Auerk, läänefriisi Auwerk) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.

See on Aurichi kreisi keskus. Linna pindala on 197,21 km², 31. detsembril 2015 elas seal 41 489 inimest.

Ajalugu 

Aurichi ajalugu läheb tagasi 13. sajandisse, kui asulat Aurechove on 1276. aastal mainitud Friisimaa dokumendis Brokmerbrief. 1517. aastal alusts krahv Edzard Cirksena aadlisuguvõsast linna rünnakujärgset ülesehitamist. Ta rajas linnakeskuse, mis on praegugi alles. 1539. aastal toodi maa ametivõimud kokku Aurichisse, mis tegi sellest krahvkonna ja hiljem Ida-Friisimaa keskuse, jäädes maa ametivõimude asupaigaks kuni Ida-Friisimaa pärandumiseni 1744. aastal Preisi kuningriigile. Pärast Preisi armee lüüasaamist 1807. aasta Jena lahingus sai Aurichist 1808. aastal Hollandi kuningriigi osa. 1810. aastal annekteeriti Hollandi kuningriik Prantsusmaasse ja Aurich tehti Esimese Prantsuse keisririigi Ems-Orientali departemangu keskuseks. Pärast Napoleoni lüüasaamist 1814. aastal läks see 1815. aastal Hannoveri kuningriigile ning 1866. aastal annekteeriti Preisimaa poolt ja tehti Hannoveri provintsi osaks.

21. oktoobrist 1944 kuni 23. detsembrini 1944 oli Aurichis natside koonduslaager. Laager oli Neuengamme koonduslaagri alluvuses.

Pärast Teist maailmasõda sai Aurich uue Alam-Saksi liidumaa osaks.

Märkimisväärsed elanikud 

 Liefmann Calmer (1711-1784), tähtis tegelane 18. sajandi Prantsuse juutluses
 Karl Deichgräber (1903–1984), klassikaline filoloog
 Rudolf Christoph Eucken (1846–1926), Saksa filosoof, 1908. aasta Nobeli kirjandusauhinna võitja
 Karl Heinrich Ulrichs (1825–1895), kirjanik
 Peter von Colomb (1775–1854), Preisi kindral
 Yitzhak Raveh (1906–1989), Iisraeli kohtunik
 Aloys Wobben (sündis aastal 1952), Saksa insener

Viited

Välislingid 

 www.aurich.de

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Aurichi kreis
Saulius Tomas Kondrotas

Saulius Tomas Kondrotas (sündinud 30. jaanuaril 1953 Kaunases) on leedu kirjanik.

Ta lõpetas 1976. aastal Vilniuse Ülikooli psühholoogia ja filosoofia alal. Seejärel töötas ta entsüklopeediate toimetustes ning õpetas Leedu Kunstiinstituudis. 1986. aastal emigreerus ta läände ning töötas Münchenis ja Prahas Raadio Vaba Euroopa juures. Alates 2004. aastast elab Ameerika Ühendriikides.

2002. aastal pälvis ta Suurvürst Gediminase ordeni 1. klassi (suurristi).

Tema tuntuim romaan on "Žalčio žvilgsnis" (1981), mis on tõlgitud paljudesse keeltesse ning mille põhjal valmis 1990. aastal Leedu Filmistuudios samanimeline film (režissöör Gytis Lukšas).

Eesti keeles on ilmunud Kondrotase jutustuste kogu "Kentaurivapi suguvõsa" ("Kentauro herbo giminė", tõlkinud Tiiu Jõgi, Loomingu Raamatukogu 39, 1981).

Leedu kirjanikud
Sündinud 1953
Sharmagne Leland-St. John

Sharmagne Leland-St. John (sündinud 23. mail 1946 USA-s) on Ameerika Ühendriikide põlisameerika juurtega poetess.

Tema tuntuim luuletus on "I said coffee".

Välislingid

Ameerika Ühendriikide luuletajad
Sündinud 1946
Robert Hunter

Robert Hunter (sündinud kui Robert Burns; 23. juuni 1941, San Luis Obispo California – 23. september 2019) oli Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja, tõlkija ja luuletaja. Teda teatakse tema koostöö tõttu rokkbändiga Greatful Dead.

Ameerika Ühendriikide lauljad
Laulukirjutajad
Tõlkijad
Ameerika Ühendriikide luuletajad
Sündinud 1941
Surnud 2019
Legis actiones

Legisaktsiooniline protsess (ladina keeles legis actiones) - kõige vanem hagi kohtumenetluse liik rooma õiguses.

Nimetus legis actiones tuleb õigusliku hagidest, mida teostatakse allkirjutatude seaduse järgi (näiteks 12 tahvli seadused). Legisaktsioonilise protsessi põhitingimuseks oli hageja ja kostja kohalolek. Siinjuures, hageja vastutas kostja kohale tulemise eest. Selle jaoks esimene võiks kasutada sundust.

Kohtuprotsess liigitati kaheks osaks: "õigusele püstitamine" (in jure) ja "õiglusele pöördumine" (in judicio). Esimese osa või in jure jooksul hageja esitas pretensiooni kohtusse. Teine osa või in judico oli kohtumenetlus ise.

Rooma õigus
Philip Meersman

Philip Meersman (sündinud 1971) on belgia luuletaja. Kirjutab hollandi, inglise, prantsuse, saksa ja hispaania keeles.

Tema tegevusvaldkondadeks on impro, installatsioonid kõladest ja luulest, eri valdkondade performatiivne seostamine, sotsiopoliitilised ja keskkondlikud vaatlused eri riikides ja kultuurides.

Meersman on rahvusvahelise Zaumi Akadeemia liige ja selle Belgia haru president. Rahvusvahelise luuleühenduse "DAstrugistenDA" (asutatud 2005) liige. Esines selle rühma koosseisus 2017. aasta kirjandusfestivalil Prima Vista. Kaasasutaja ja liige kunstikollektiivides JA!, BruSlam ja TnXR.

Ta on Belgia ja Euroopa luuleslämmi meistrivõistluste koordinaator, luule- ja performance'i-õpetaja ning luuleprogrammeerimise katsetaja ja nõustaja.

Teda on tõlgitud 15 keelde, avaldatud rahvusvahelistes ajakirjades ja antoloogiates. 2014. aastal ilmus New Yorgis tema raamat "This Is Belgian Chocolate: Manifestations of Poetry, Three Rooms Press".

Eesti keeles on Philip Meersmani tekste ilmunud kogumikus "DAstrugistenDA ütleb" (2017, kirjastus LUUL, tõlkijad Kersti Unt, Aare Pilv ja Rauno Alliksaar)

Viited

Välislingid
 Philip Meersman veebilehel Poets & Writers

Belgia kirjanikud
Sündinud 1971
Silvia Künnapuu

Silvia Künnapuu (sündinud 1929) on eesti arst (nefroloog).

Ta töötas Tallinna Pelgulinna Haigla nefroloogiaosakonna juhatajana, hiljem Lääne-Tallinna Keskhaigla nefroloogina.

Tunnustus
1983 Eesti NSV teeneline arst
2007 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Viited

Eesti arstid
Eesti NSV teenelised arstid
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1929
Palmaria

Palmaria on Itaalia 155 mm soomustatud liikursuurtükk.

Itaalia relvad
Liikursuurtükid
Jaunpiebalga vald

Jaunpiebalga vald (läti keeles Jaunpiebalgas pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Zosēni ja Vecpiebalga vallaga, Smiltene piirkonna Drusti vallaga, Gulbene piirkonna Ranka ja Druviena vallaga ning Madona piirkonna Liezēre vallaga.

Valla pindala on 184 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2026 inimest. Valla keskus on Jaunpiebalga küla.

Ajalugu 

Aastal 1935 oli Jaunpiebalga valla pindala 233  km². Aastal 1945 moodustati vallas Abrupe, Kalnieši, Gauja, Jaunpiebalga ja  Zosēni külanõukogust, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1950 sai Jaunpiebalga töölisasula staatuse, aga ülejäänud külanõukogu maad liideti aasta hiljem Abrupe külanõukoguga. Aastal 1957 liideti Abrupe külanõukogu Jaunpiebalgaga kui Jaunpiebalga töölisasula maapiirkond. Aastal 1963 liideti sellest kujunenud Jaunpiebalga alevi maapiirkonnaga ka Gauja külanõukogu. Aastal 1990 kaotas Jaunpiebalga alevi staatuse ja nii alevist kui ka selle maapiirkonnast kujunes Jaunpiebalga vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Jaunpiebalga piirkonda.

Loodus 

Vald asub suuremalt jaolt Vidzeme kõrgustikul. Tähtsamad jõed on Koiva jõgi ja selle lisajõed Tirza ning Tulija. Suurim kõrgus on 243,2 meetrit (Vinķi mägi).

Looduskaitse all on Kaņepi pärn, Kaņepi tamm, Mazpaupi tamm, Laivaskalnsi saar, Kleivase hiidmänd, Rudgalvji mänd, Ležēni mänd, Maztenclavi mänd, Valge Luha mänd, Lejas Niklavase kivi, Kalna Kļavi vaher, Bukani või Slocene mänd, Vecpaupi tamm ja Kellamänd. Lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid põlispuid.

Kaitstavad mälestised 

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Jaunpiebalga kõrtsihoone, Lejas Niklavase talu rehi, Jaunpiebalga luteri kirik (sealhulgas sealsed altar, kantsel ja orel), Tūlija linnamägi, Tīrumviekšeļi linnamägi, Mazķūģi muinaskalmed (Nauda ehk Lazdi küngas), Jaunpiebalga muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Ezerbrici muinaskalmed ehk Sõjakalmed, Brici järveelamu, klaasikunstniku Kārlis Miesnieksi elumaja, helilooja Emīls Dārziņši elumaja ja Jaunpiebalga vallakooli hoone. 

Kohaliku kaitse all on Tirznieki muinaskalmed, Vecviekšeļi keskaegne kalmistu (Kalmemägi) ja sealsed kellamännid, Tirumviekšeļi keskaegne kalmistu, hiiepaik Lielmežsi lohukivi, Jaunģeisti keskaegne kalmistu ehk Butka küngas, Jānēni keskaegne kalmistu ehk Kalmemägi, Jaunpiebalga keskaegne kalmistu ja endiste kellamändide ase Ciere mäel ning Brici muinasasula.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 1858 lätlast, 47 venelast, 17 valgevenelast, 14 ukrainlast, 9 poolakat ja 4 leedulast. 

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Cēsise piirkond
Peter Waugh

Peter Ian Waugh (sündinud 1956 Londonis) on luuletaja, tõlkija ja kirjastaja. Alates 1981 elab Viinis. Tegeleb eksperimentaalse luulega, sageli esineb hääleluule vormis ja koos muusikutega. 
 
Töötab vabakutselise tõlkijana ja inglise keele õpetajana. On loovkirjutamise õppejõud Viini Tarbekunsti Ülikoolis (Hochschule für angewandte Kunst Wien). Viini ingliskeelsete poeetide assotsiatsiooni (Vereinigung englisch-sprachiger DichterInnen in Wien/Association of English-Language Poets in Vienna) Labyrinth, luuleajakirja Subdream ja eksperimentaalse luulegrupi DAstrugistenDA asutajaliige. Luulefestivali "Höfleiner donauweiten" (Höflein an der Donau, Austria) korraldaja. Korraldab luulelavastusi Austrias ja välismaal, sealhulgas igakuist avatud mikrofoni kohvikus Café Kafka ja luulesündmust Poetry in the Park.

Raamatud
Tema luulet on avaldatud ülemaailmsetes antoloogiates, ajakirjades ning veebilehtedel.

On avaldanud mõned kogud:
 2000 "Horizon Firelight", kaasautor Karin Kaminker
 2002 "Haiku Butterfly Death Dream"
 2003 "Glowworms", koos Evelyn Holloway ja Nathan Horowitziga

Eesti keeles on Peter Waugh' tekste ilmunud kogumikus "DAstrugistenDA ütleb" (2017, kirjastus LUUL, tõlkijad Kersti Unt, Aare Pilv ja Rauno Alliksaar)

Viited

Välislingid
 https://www.wordsandworldsmagazine.com/archive-1/fall-issue-2016-herbst-ausgabe-2016/peter-waugh/
 http://www.kritya.in/0304/en/poetry_at_our_time8.html
 https://www.festivaldepoesiademedellin.org/en/Festival/27/News/Waugh.html

Suurbritannia luuletajad
Suurbritannia tõlkijad
Kirjastajad
Sündinud 1956
Eesti karikavõistlused võrkpallis

Eesti karikavõistlused võrkpallis on Eesti Võrkpalli Liidu korraldatavad karikavõistlused.

Võitjad
1948 Tallinna “Dünamo”
1949 Tallinna “Spartak”
1950 Tallinna “Spartak”
1951 Tallinna “Spartak”
1952 Tallinna “Spartak”
1953 Tallinna Ohvitseride Maja
1954 Tallinna “Spartak”
1955 Tallinna Polütehniline Instituut
1956 Tallinna Ohvitseride Maja
1957 Tallinna Polütehniline Instituut
1958 Eesti Põllumajandus Akadeemia
1959 Tallinna “Kalev”
1960 Trammi- ja Trollibussi Trust
1961 Tallinna Pedagoogiline Instituut
1962 Tallinna Pedagoogiline Instituut
1963 Tallinna “Kalev”
1964 Tallinna Polütehniline Instituut
1965 Tallinna “Teras”
1966 Tallinna Polütehniline Instituut
1967 Tallinna “Teras”
1968 Tallinna Pedagoogiline Instituut
1969 Viljandi “Jõud”
1970 Tallinna KMKT
1971 Tallinna “Kalev”
1972 Tallinna “Dünamo”
1973 Tallinna Spordi Internaatkool
1974 Tallinna Polütehniline Instituut
1975 Pärnu KEK
1976 Pärnu KEK
1977 Kirovi nim. Näidiskalurikolhoos
1978 Pärnu KEK
1979 “Noorus”
1980 Tallinna Autoveod
1981 Tallinna Autobussipark
1982 Tallinna Autobussipark
1983 Tallinna Autobussipark
1984 Tallinna Polütehniline Instituut
1985 Vinni Näidissohvoostehnikum
1986 “Kalevi” juuniorid
1987 Vinni Näidissohvoostehnikum
1988 Tallinna Autobussikoondis
1989 Tallinna “Silikaat”
1990 Tallinna “Silikaat”
1991 Vinni Võrkpalliklubi 
1992 Pärnu Võrkpalliklubi
1993 Pärnu Võrkpalliklubi
1994 Pärnu VK “Jart”
1995 Rakvere “Rivaal”
1996 Rakvere “Rivaal”
1997 Tartu “Ösel Foods” 
1998 Tartu “Ösel Foods” 
1999 ESS Pärnu Võrkpalliklubi
2000 ESS Pärnu Võrkpalliklubi
2001 ESS Pärnu Võrkpalliklubi
2002 ESS Pärnu Võrkpalliklubi
2003 ESS Pärnu Võrkpalliklubi
2004 Audentese Ülikool
2005 Tartu Pere Leib
2006 Selver Tallinn
2007 Selver Tallinn
2008 Tartu Pere Leib
2009 Selver Tallinn
2010 Selver Tallinn
2011 Selver Tallinn
2012 Pärnu VK
2013 TTÜ
2014 Pärnu VK
2015 Pärnu VK
2016 Pärnu VK
2017 Saaremaa VK
2018 Saaremaa VK
2019 Bigbank Tartu
2020 Selver Tallinn
2021 Bigbank Tartu

Välislingid
Koduleht
Võitjad

Eesti võrkpall
Võrkpall, mehed
Teherani Imam Khomeini rahvusvaheline lennujaam

Teherani Imam Khomeini rahvusvaheline lennujaam (pärsia keeles فرودگاه بینالمللی امام خمینی; IATA: IKA, ICAO: OIIE) on Iraani pealinna Teherani peamine rahvusvaheline lennujaam.

Lennujaam asub umbes 30 kilomeetrit Teherani kesklinnast. Teherani Imam Khomeini rahvusvahelist lennujaama läbis 2017. aastal rohkem kui 8,8 miljonit reisijat. Lennujaam on Iran Airi ja Mahan Airi kodulennujaam.

Vaata ka 
 Ukraine International Airlinesi lend 752

Välislingid 
 
 Ametlik koduleht

Iraani lennujaamad
Teheran
Meyerton

Meyerton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Sedibengi ringkonnas, Midvaali valla halduskeskus. Linn asub Vereenigingist 15 km kirde pool.

Meyerton on asutatud 1891. aastal. Linn on saanud nime ohvitseri ja Transvaali parlamendi liikme Johannes Petrus Meyeri järgi. Meyerton sai linnaõigused 1961. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Meyertoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 49,34%, valgeid 48,57%, värvilisi 1,22%, India või Aasia päritolu inimesi 0,51% ja teisi 0,35%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 42,19% inimesi, sotho keelt 23,16%, inglise keelt 11,90%, suulu keelt 9,05%, koosa keelt 5,38%, pedi keelt 1,70%, tsonga keelt 1,51% ja tsvana keelt 1,37%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Magaliesburg

Magaliesburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis West Randi ringkonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Magaliesburgi elanikest mustanahalisi aafriklasi 91,80%, valgeid 6,57%, värvilisi 0,80%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27% ja teisi 0,55%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 59,31%, suulu keelt 9,08%, inglise keelt 7,84%, afrikaani keelt 4,84%, sotho keelt 4,13%, pedi keelt 2,63%, koosa keelt 2,63%, ndebele keelt 1,90%, venda keelt 1,31% ja tsonga keelt 1,12%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Centurion

Centurion (kuni 1995. aastani Verwoerdburg) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Tshwane linnaringkonnas.

1904. aastal asutati praeguse Centurioni asukohas Droogegrondi farmi territooriumil asula, millele anti nimeks Lyttelton Township. 1964. aastal sai Lyttelton linnaõigused. 1967 aastal nimetati Lyttelton ümber Verwoerdburgiks. See nimi anti linnale Lõuna-Aafrika Vabariigi mõrvatud peaministri Hendrik Verwoerdi mälestuseks. 28. juunil 1995 sai  Verwoerdburg uueks nimeks Centurion.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Centurioni elanikest valgeid 58,97%, mustanahalisi aafriklasi 29,30%, India või Aasia päritolu inimesi 8,42%, värvilisi 2,33% ja teisi 0,98%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 49,43%, inglise keelt 25,99%, pedi keelt 5,23%, tsvana keelt 3,74%, suulu keelt 3,27%, sotho keelt 2,85%, koosa keelt 2,62%, tsonga keelt 1,43%, ndebele keelt 1,31% ja venda keelt 1,26%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
53. õhutõrjeraketibrigaad

53. õhutõrjeraketibrigaad (vene keeles 53-я зенитная ракетная бригада) on Venemaal Kurski oblastis Kljukva külanõukogus dislotseeruv Venemaa Lääne sõjaväeringkonna 20. ühendarmee allüksus.

Ajalugu 
Rahvusvahelise uurimismeeskonna (JIT) raporti järgi pärines 2014. aasta juunis Ida-Ukrainas Malaysia Airlinesi lend 17 reisilennuki Boeing 777 allatulistanud õhutõrjekompleks Buk 53. õhutõrjeraketibrigaadi relvastusest.

Viited

Kirjandus
 Feskov, V.I.; Golikov, V.I.; Kalašnikov, K.A.; Slugin, S.A. Вооруженные силы СССР после Второй Мировой войны: от Красной Армии к Советской (vene keeles). Tomsk: Scientific and Technical Literature Publishing. ISBN 9785895035306.

Välislingid 
 
 Brigaadi ajalugu

Venemaa relvajõud
Venemaa Föderatsiooni maaväed
Nõukogude Armee
Alberton

Alberton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Alberton enam iseseisev haldusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Albertoni elanikest valgeid 53,21%, mustanahalisi aafriklasi 26,53%, värvilisi 14,43%, India või Aasia päritolu inimesi 4,89% ja teisi 0,94%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 42,44%, inglise keelt 34,59%, suulu keelt 6,88%, sotho keelt 5,06%, koosa keelt 2,70%, pedi keelt 1,80% ja tsvana keelt 1,69%.

Galerii

Viited

Gautengi provintsi linnad
Springs

Springs on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis Ekurhuleni linnaringkonnas.

Springs on asutatud söe- ja kullakaevanduslinnana 1904. aastal.

Alates 2000. aasta detsembrist ei ole Springs enam iseseisev haldusüksus, vaid kuulub Ekurhuleni linnaringkonna koosseisu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Springsi elanikest mustanahalisi aafriklasi 57,45%, valgeid 36,24%, India või Aasia päritolu inimesi 4,39%, värvilisi 1,37% ja teisi 0,55%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 30,23% inimesi, suulu keelt 20,62%, inglise keelt 15,71%, pedi keelt 8,00%, koosa keelt 7,08%, sotho keelt 5,58%, tsonga keelt 3,35%, tsvana keelt 2,13%, ndebele keelt 1,89% ja svaasi keelt 1,31%.

Springsis on sündinud kirjanik Nadine Gordimer (1923–2014).

Viited

Gautengi provintsi linnad
KwaMhlanga

KwaMhlanga on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Thembisile Hani vallas.

KwaMhlanga on asutatud 1914. aastal.

KwaMhlanga oli aastatel 1986–1994 KwaNdebele bantustani pealinn.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli KwaMhlanga elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,99%, värvilisi 0,44%, India või Aasia päritolu inimesi 0,41%, valgeid 0,17% ja teisi 0,03%. Ndebele keelt pidas emakeeleks 50,02% inimesi, pedi keelt 19,67%, suulu keelt 10,88%, sotho keelt 5,37%, inglise keelt 4,94%, tsvana keelt 3,60% ja svaasi keelt 2,01%.

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Giyani

Giyani on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis, Mopani ringkonna halduskeskus.

Giyani on asutatud 1903. aastal.

Giyani oli aastatel 1971–1994 Gazankulu bantustani pealinn.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Giyani elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,93%, India või Aasia päritolu inimesi 2,03%, valgeid 0,48%, värvilisi 0,22% ja teisi 0,35%. Tsonga keelt pidas emakeeleks 86,77% inimesi, inglise keelt 2,69%, pedi keelt 2,67% ja venda keelt 1,67%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Brits

Brits on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas, Madibengi valla halduskeskus.

Britsi raudteejaam avati 1906. aastal, asula rajati 1924. aastal. Brits on saanud nime kohaliku farmeri Johannes Nicolaas Brits'i järgi, kelle farmi maadele linn ehitati.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Britsi elanikest mustanahalisi aafriklasi 70,4%, valgeid 22,3%, värvilisi 3,6%, India või Aasia päritolu inimesi 2,7% ja teisi 0,9%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 28,6%, afrikaani keelt 25,9%, sotho keelt 10,1%, tsonga keelt 10,1% ja teisi keeli 25,3%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Warden

Warden on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Phumelela vallas.

Warden on asutatud 1912. aastal, linnaõigused sai 1920. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wardeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,1%, valgeid 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5%, värvilisi 0,4% ja teisi 0,5%. Suulu keelt pidas emakeeleks 62,9%, sotho keelt 25,2%, afrikaani keelt 7,2%, inglise keelt 1,6% ja teisi keeli 3,0%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Phuthaditjhaba

Phuthaditjhaba (varasem nimi Witsieshoek) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas, Maluti-a-Phofungi valla halduskeskus.

Phuthaditjhaba oli aastatel 1974–1994 QwaQwa bantustani pealinn.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Phuthaditjhaba elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,98%, India või Aasia päritolu inimesi 0,51%, värvilisi 0,23%, valgeid 0,12% ja teisi 0,16%. Sotho keelt pidas emakeeleks 88,75% inimesi, suulu keelt 4,42%, inglise keelt 1,99% ja afrikaani keelt 1,02%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Harrismith

Harrismith on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Maluti-a-Phofungi vallas.

Harrismith on asutatud 1849. aastal. Linn on saanud nime Kapi koloonia kuberneri Harry Smithi järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Harrismithi elanikest mustanahalisi aafriklasi 87,06%, valgeid 10,72%, India või Aasia päritolu inimesi 1,28%, värvilisi 0,76% ja teisi 0,17%. Suulu keelt pidas emakeeleks 49,44%, sotho keelt 32,62%, afrikaani keelt 10,35% ja inglise keelt 3,74%.

Galerii

Viited

Free State'i provintsi linnad
Karel Tilga

Karel Tilga (sündinud 5. veebruaril 1998) on eesti kümnevõistleja.

2017. aasta kergejõustiku U20 Euroopa meistrivõistlustel võitis 8002 punktiga pronksmedali.

11. aprillil 2021. aastal täitis Karel Tilga Eesti läbi aegade viienda tulemusega 8484 punkti Tokyo 2020 olümpianormi. Eesti kõigi aegade edetabelis on Tilgast eespool Erki Nool (8815), Maicel Uibo (8604), Kristjan Rahnu (8526) ja Valter Külvet (8506). Olümpianormi, milleks oli 8350 punkti, täitis lisaks Tilgale veel Maicel Uibo ja Johannes Erm. Tilga tõusis ka maailma hooaja edetabelijuhiks. Olümpiamängudel vigastas ta tagareit ning sai kokkuvõttes 7018 punktiga 20. kohaga.
 
8484 punkti toonud isikliku rekordi üksikalade tulemused on: 11,13-7.69-15.32-2.10-49,53-15,16-47.13-4.92-66.55-4.26,95 

Tilga õpib USA-s Georgia ülikoolis ning tema treener on Petros Kyprianou. Enne Ameerikasse minekut oli ta treener Tartus Jaan Tiitsaar.

Isiklikud rekordid

Välisvõistlustel

Sisevõistlustel

Viited

Välislingid 
 
Karel Tilga Georgia ülikooli veebilehel

Eesti kümnevõistlejad
Sündinud 1998
Putõvl

Putõvl (ukraina keeles Путивль; varasem eestikeelne nimi Putivl) on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Putõvli rajooni keskus.

Putõvlis asub Moltšenski klooser.

Kirjalikes allikates mainitakse Putõvli esimest korda 1146. aastal. 1239. aastal vallutasid ja rüüstasid linna mongolid.

Alates 14. sajandi keskpaigast oli Putõvl Leedu suurvürstiriigi alluvuses, 1500. aastast alates Moskva suurvürstiriigi võimu all.

16. oktoobril 1925 anti Putõvl Vene SFNV koosseisust üle Ukraina NSV koosseisu.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Putõvli elanikest ukrainlasi 50,52%, venelasi 48,52%, valgevenelasi 0,31%, mustlasi 0,09% ja asereid 0,06%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Johannes Erm

Johannes Erm (sündinud 26. märtsil 1998) on eesti kümnevõistleja.

Elulugu
Johannes Erm on sündinud 26. märtsil 1998 Tartus. Kooliteed alustas Erm 2005. aastal Tallinna Reaalkoolis. 

Noorena tegeles Erm jalgpalliga klubis FC Flora treener Priit Adamsoni juhendamisel, kuid 2011. aastast hakkas tegelema kergejõustikuga treener Holger Peeli juhendamisel. 

2017. aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkoolis gümnaasiumi ning suundus õppima mehhatroonikat USA Georgia ülikooli. 2017–2021 oli Johannes Ermi treeneriks Petros Kyprianou (varasem Maicel Uibo treener USA-s).

Saavutused

2019. aasta juunis tuli Erm USA üliõpilasmeistriks 8352 punktiga, mis ületas ka Andrei Nazarovile 1987. aastast kuulunud Eesti noorsoo vanuseklassi rekordi (8322) 

Tulemuste poolest on ta 2021. aasta augusti seisuga Eesti kõigi aegade kümnevõistluse edetabelis kuuendal kohal ja Eesti kõigi aegade kaugushüppe edetabelis neljandal kohal.

Välisrekordid

Kümnevõistluse rekordi tulemused

Siserekordid

Seitsmevõistluse rekordi tulemused

Viited

Välislingid 
 
 

Eesti kümnevõistlejad
Sündinud 1998
Romnõ

Romnõ (ukraina keeles Ромни) on linn Ukrainas Sumõ oblastis. Oblastilise alluvusega Romnõ on Romnõ rajooni halduskeskus, kuid ise rajooni koosseisu ei kuulu.

Kirjalikes allikates on Romnõt mainitud esimest korda 1096. aastal.

1239. aastal hävitasid mongolid linna. 16. sajandil etendas Romnõ olulist rolli Venemaa lõunapiiri kaitses. Deulino vaherahuga läks Romnõ Poolale. 1648. aastal vallutasid Bogdan Hmelnõtskõi väed linna. Ametlikult läks Romnõ Vene riigi koosseisu 1654. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Romnõ elanikest ukrainlasi 93,68%, venelasi 5,42%, valgevenelasi 0,31%, juute 0,08% ja armeenlasi 0,08%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Metüülfenidaat

Metüülfenidaat (tuntud ka kui Ritalin) on stimulant (fenüülalküülamiin). Amfetamiinile lähedase, kuid nõrgema psühhostimuleeriva ja sümpatikomimeetilise efektiga ravim. Eestis kasutatakse tänapäeval ainult Aktiivsus- ja tähelepanuhäire puhul, varem ka apatiko-abuulilise sündroomiga haigete aktiveerimiseks või muu asteenia või loiduse puhul. Üksikutel juhtudel kujuneb tarvitamisel harjumus ja narkomaania, see oht on aga tunduvalt väiksem kui amfetamiini puhul.

Allikad

Lembit Allikmets, Lembit Mehilane, Jüri Saarma, Märt Saarma ja Vaino Vahing "Kliiniline psühhofarmakoloogia", Valgus 1981, lk. 138-139.

Ravimid
Lebedõn

Lebedõn (ukraina keeles Лебедин) on linn Ukrainas Sumõ oblastis. Oblastilise alluvusega Lebedõn on Lebedõni rajooni keskus, kuid ei kuulu ise rajooni koosseisu.

Asula tekkis 1652. aastal. Põhjasõja ajal 1708. aastal asus Lebedõnis Peeter I peakorter. Linnaõigused sai Lebedõn 1797. aastal ja oli seejärel maakonnalinn Harkovi kubermangu koosseisus. 1920. aastatel sai Lebedõn Harkivi oblasti rajoonikeskuseks ja alates 1939. aastast Sumõ oblasti rajoonikeskuseks.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lebedõni elanikest ukrainlasi 92,88%, venelasi 6,27%, valgevenelasi 0,30% ja mustlasi 0,09%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Trostjanets

Trostjanets (ukraina keeles Тростянець) on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Ohtõrka rajoonis.

Linn asub Boromlja jõe kaldal.

Ajalugu 
Asulat on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud 1660. aastal. 1923. aastal sai Trostjanets Trostjanetsi rajooni keskuseks. Linnaõigused sai Trostjanets 1940. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trostjanetsi elanikest ukrainlasi 89,03%, venelasi 9,55%, valgevenelasi 0,36% ja mustlasi 0,23%.

Sõjategevus 2022. aastal 
1. märtsil 2022 sisenesid linna Venemaa Relvajõud. Ukraina relvajõud vabastasid asula 24. veebruarist 26. märtsini kestnud Trostjanetsi lahingu tulemusena.

Galerii

Viited

Välislingid
 Shaun Walker. ‘Barbarians’: Russian troops leave grisly mark on town of Trostianets. TheGuardian.com, 5. aprill 2022

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Barbituraadid

Barbituraadid on kesknärvisüsteemi depressantide liik (rahustid, GABA-agonistid).

Kasutamine 
Barbituurhape kui rahusti ja unerohi patenteeriti 9. juuli 1902. Selle terapeutiline doos on märkimisväärselt väiksem surmavast ning selle maitse on talutav. Varem oli kasutatud unerohuna ka kaaliumbromiidi, mis oli talumatult halva maitsega ning mille terapeutiline kogus oli lähedal mürgisele.

Barbituraadid olid laialdaselt kasutusel 1960. aastateni, mil nendest tunduvalt ohutumad bensodiasepiinid nad järk-järgult välja tõrjusid. Kasutati unerohuna, epilepsia vastu, anksiolüütilise efekti saavutamiseks jne. Võivad põhjustada nii füüsilist kui ka psüühilist sõltuvust. Eriti kiire toimeajaga barbituraate kiputi kuritarvitama joobe saamiseks; esines lisaks polünarkomaaniat alkoholiga (mis on eriti ohtlik). Kasutati ka enesetapu sooritamiseks, samuti esines surmajuhtumeid üleannustamise tõttu (terapeutilise doosi ja surmava annuse vahe on üsna väike). Ärajäämanähud pikaajalise kuritarvitamise järel on reeglina üsna rasked. Fenobarbitaal (Luminal; siiani kasutusel ka Eestis) on efektiivne ja odav epilepsiaravim; selle preparaadi kuritarvitamispotentsiaal on väike.

Viited 

Neurofarmakoloogia
Narkootilised ained
Psühhiaatria
Paparde raudteepeatus

Paparde raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Alūksne piirkonna Anna ja Jaunanna valla piiril. Avamise ajal jäi see Aluliina kihelkonda Ate mõisa maadele.

Peatus asub Gulbene raudteejaamast 20 ja Riia jaamast 232 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.

Peatus avati aastal 1907 metsaveoks mõeldud Annenhofi jaamana. Sinna rajati ka veetorn, mis on tänaseni säilinud. Aastal 1919 sai jaama nimeks Annasmuiža raudteejaam, aastal 1927 aga Anna raudteejaam. Tänapäevast nime kannab jaam alates teisest maailmasõjast. 

1. veebruarist 2011 on Paparde nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).

Jaama peahoone on lihtne puidust hoone, kus elanikke enam pole. Sealne veetorn rajati auruvedurite tarbeks ja seal asub töötab auru jõul töötav veepump. Aastail 2004–2006 renoveeriti veetorni fassaadi ja sisustust.

Viited

Välislingid

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
 Peatus vanal kaardil

Läti raudteejaamad
Alūksne piirkond
Aluliina kihelkond
Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene–Pļaviņase raudtee
Derhatši

Derhatši (kuni 1943. aastani Derkatši; ukraina keeles Дергачі) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Harkivi rajoonis. 2020. aastani oli Derhatši rajooni keskus.

Ajalugu 
Derhatši asub Harkivist 12 km kirde pool Lopani jõe ääres.

Asulat on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud 1689. aastal, linnaõigused sai 1977. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Derhatši elanikest ukrainlasi 86,67%, venelasi 12,06% ja valgevenelasi 0,31%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Bohoduhhiv

Bogoduhhiv (varasem eestikeelne nimi Bogoduhhov; ukraina keeles Богодухів) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Bogoduhhivi rajooni keskus.

Linna läbib Harkiv–Sumõ raudteeliin.

Bogoduhhiv on asutatud 1662. aastal, linnaõigused sai 1781. aastal.

Galerii

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Špola

Špola (ukraina Шпо́ла) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Špola rajooni keskus.

Linn asub Špolka jõe ääres, Tšerkassõst umbes 67 km edelas. Špolat läbib Tšerkassõ–Vinnõtsja raudteeliin.

Špola linna vahetus läheduses Marjanivka küla põhjapoolses ääres asub Ukraina geograafiline keskpunkt (geograafilised koordinaadid on 49°01'39"N 31°28'58"E).

Asulat on ürikutes on dokumentides esmakordselt mainitud 18. sajandil. Teise Poola jagamise tulemusena läks Špola 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu. 1866. aastal sai Špola vallakeskuseks, raudteeühenduse sai asula 1874. aastal. 1923. aastal sai Špola rajoonikeskuseks, 1938. aastal linnaõigused. 1954. aastal viidi Špola Kiievi oblasti koosseisust üle vastloodud Tšerkassõ oblasti koosseisu.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Špola elanikest ukrainlasi 96,36%, venelasi 2,61%, valgevenelasi 0,29%, armeenlasi 0,19%, moldaavlasi 0,13% ja juute 0,11%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Tšerkassõ oblast
Slobodan Kačar

Slobodan Kačar (serbia kirillitsas Слободан Качар; sündinud 15. septembril 1957; sünnikoht praeguse jaotuse järgi Perućica, Jezero vald, Serblaste Vabariik, Bosnia ja Hertsegoviina) on Serbia ja Jugoslaavia FSV endine poksija. Ta oli hiljem Jugoslaavia Liitvabariigi, Serbia ja Montenegro ning Serbia poksitegelane. 

Ta sündis küll tollase Jugoslaavia FSV Bosnia ja Hertsegoviina SV-s, kuid kolis 1971. aastal lapsena koos oma vanematega Novi Sadi Vojvodina SAP-i ning on kogu oma karjääri jooksul esindanud Serbia SV-d. Ta on rahvuselt serblane.

Poksijana

Jugoslaavia meistrivõistlustel
Ta oli kokku kolmekordne Jugoslaavia FSV meister – II keskkaal (kuni 75 kg) aastatel 1978 ja 1979 ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1980. aastal.

Kaasaegsetel olümpiamängudel
Ta võitis poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Maailmameistrivõistlustel
Ta sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile José Gómez Mustelierile (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Euroopa meistrivõistlustel
Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977), kus kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leonid Šapošnikovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Elukutselisena
Ta poksis alates märtsist 1983 kuni maini 1987 elukutselisena. Ta pidas kokku 24 kohtumist ning võitis neist 22 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) kohtumist.

Poksitegelasena
Ta oli aastatel 2004–2006 Serbia ja Montenegro Poksiliidu ning aastatel 2006–2009 Serbia Poksiliidu juht.

Tunnustused
1980 Jugoslaavia FSV parim sportlane

Isiklikku
Tema vanem vend Tadija Kačar on samuti tuntud endine Serbia ja Jugoslaavia poksija. Tema vanema venna Sreteni poeg on tuntud Serbia jalgpallur Gojko Kačar.

Viited

Välislingid
 
Slobodan Kačar lehel BoxRec. Inglise keeles

Serbia poksijad
Jugoslaavia poksijad
Olümpiavõitjad
Vojvodina inimesed
Serbia ja Montenegro inimesed
Sündinud 1957
Truskavets

Truskavets (ukraina keeles Трускавець; poola keeles Truskawiec; jidiši keeles טרוסקעוויץ‎) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis Drohobõtši rajoonis.

Truskavets asub 9 km Drohobõtšist lõunas Karpaatide eelmäestikus, keskmiselt 400 m kõrgusel üle merepinna.

Truskavets on mineraalveekuurort. 13 mineraalveeallikast on tuntuim Naftusja.

Kirjalikes allikates on Truskavetsi esmakordselt mainitud 1462. aastal. 1772. aastal läks Truskavets Poola esimese jagamise tagajärjel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1919–1939 oli linn Poola koosseisus. Teises maailmasõjas hõivas Punaarmee linna 24. septembril 1939, sama aasta novembri algul inkorporeeriti Truskavets Ukraina NSV osana Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa okupatsioon kestis Truskavetsis 4. juulist 1941 kuni 6. augustini 1944.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Truskavetsi elanike seas ukrainlasi 93,3%, venelasi 4,9%, valgevenelasi 0,4% ja poolakaid 0,4%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Belz

Belz (ukraina keeles Белз; poola keeles Bełz; jidiši keeles בעלז) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Tšervonohradi rajoonis.

Belz asub Ukraina–Poola piirist 3 km kaugusel, Lvivist umbes 60 km põhjas.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Belzi elanikest ukrainlasi 97,50% ja venelasi 1,69%.

Ajalugu
Kirjalikes ürikutes on Belzi esimest korda mainitud 1030. aastal. 1340. aastast alates oli Belz Leedu suurvürstiriigi võimu all, Poola koosseisu läks 1462. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Belz 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. Esimese maailmasõja ajal oli Belz 1914–1915 Vene vägede poolt hõivatud. Pärast Austria-Ungari kokkuvarisemist 1918. aastal oli Belz lühikest aega Lääne-Ukraina Rahvavabariigi võimu all, 1919–1939 aga Poola koosseisus. Teise maailmasõja ajal hõivas Punaarmee linna 1939. aasta septembris. Vastavalt Molotovi-Ribbentropi pakti salaprotokollidele anti Belz üle Saksamaale ja linn sai Kindralkubermangu osaks. 1944. aastal sai Belz jälle Poola osaks. Rahvastiku vahetamise programmi käigus Ukraina NSV-ga ja operatsiooni "Visla" käigus saadeti Belzist ja ümbruskonnast välja kõik ukrainlased. 15. veebruaril 1951 anti Belz vastavalt piirimuutmislepingule vastutasuks Ustritsi rajooni eest üle Nõukogude Liidule. Poola rahvusest elanikkond viidi Belzist välja, asemele toodi ukrainlased. Kuni 1962. aastani oli Belz rajoonikeskus.

Juudid
Enne Teist maailmasõda elas Belzis palju juute. 1817. aastal rajas Belzi rabi Shalom Rokeah mõjuka Belzi hassiidide dünastia.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Bibrka

Bibrka (ukraina keeles Бібрка; poola keeles Bóbrka; jidiši keeles בוברקא; vene keeles Бобрка) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis.

Bibrka asub Lvivist 36 km kagu pool.

Ürikutes on Bibrkat esimest korda mainitud 1211. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Bibrka 1469. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bibrka elanikest ukrainlasi 97,90%, poolakaid 1,01% ja venelasi 0,81%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Pūriņi raudteepeatus

Pūriņi raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Beļava vallas Pūriņi ja Jaunpūriņi talude lähistel.

Peatus asub Gulbene raudteejaamast 6 ja Riia jaamast 217 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.

1. veebruarist 2011 on Pūriņi nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).

Peatus avati aastal 1973. Algselt kandis see nime peatus 6. kilomeetril. XX sajandi üheksakümnendatel aastatel nimetati see ümber Pienakalnsiks, veel hiljem Pūriņiks. Ootepaviljon püstitati sinna kaheksakümnendatel aastatel, aastal 2016 rajati selle asemele aga uus ootepaviljon.

Viited

Välislingid

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
 Peatus vanal kaardil

Läti raudteejaamad
Gulbene piirkond
Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene–Pļaviņase raudtee
Birze raudteepeatus

Birze raudteepeatus on raudteepeatus Alūksne–Gulbene raudteel Gulbene piirkonna Beļava vallas.

Peatus asub Gulbene raudteejaamast 4 ja Riia jaamast 215 km kaugusel. Seal kehtib oma peatusepõhine piletitariifide süsteem. Päevas võib seal peatuda neli rongi.

1. veebruarist 2011 on Birze nõudepeatus (rong peatub seal ainult siis, kui sinna on müüdud pilet või kui peatuses on ootajaid).

Peatus avati XX sajandi viiekümnendatel aastatel. Algselt kandis see nimesid Bērze ja Bērzi. Ootepaviljon püstitati sinna kaheksakümnendatel aastatel, aastal 2016 rajati selle asemele aga uus ootepaviljon.

Viited

Välislingid

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
 Peatus vanal kaardil

Läti raudteejaamad
Gulbene piirkond
Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene–Pļaviņase raudtee
Busk

Busk (ukraina keeles Буськ; poola keeles Busk; vene keeles Буск) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Zolotšivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Buski rajooni keskus.

Busk asub Lvivist 51 km kirdes Bugi jõe ääres.

Ajalugu
Ürikutes on Buski esimest korda mainitud 1097. aastal. Mongolid vallutasid ja süütasid linn 1241. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai Busk 1411. aastal. Poola esimese jagamise tagajärjel 1772. aastal läks Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1849. aastal oli Buskis suur tulekahju, mille tagajärjel linn kaotas oma senise majandusliku tähtsuse. Pärast Austria-Ungari kokkuvarisemist oli Busk 1918. aasta novembrist kuni 1919. maini esmalt Lääne-Ukraina Rahvavabariigi ja siis Ukraina Rahvavabariigi koosseisus. 1919. aasta maist kuni 1939. aasta septembrini oli Busk Poola võimu all. 1939. aasta septembris hõivas linna Punaarmee, Buskis organiseeriti Poola sõjavangide laager. Koos ülejäänud Lääne-Ukrainaga inkorporeeriti Busk 1939. aasta novembris Nõukogude Liidu koosseisu.

Rahvastik
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Buski elanikest ukrainlasi 98,14%, venelasi 1,17%, poolakaid 0,50% ja valgevenelasi 0,12%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Dobromõl

Dobromõl (ukraina keeles Добромиль; poola keeles Dobromil) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Sambiri rajoonis.

Dobromõl asub Ukraina–Poola piirist 5 km kaugusel, Lvivist umbes 95 km lääneedelas.

Kirjalikes allikates mainitakse Dobromõli esimest korda 1374. aastal. 1497. aastal sai Dobromõl aleviks ja Magdeburgi linnaõigused 1566. aastal.

Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Dobromõl 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dobromõli elanikest ukrainlasi 97,10%, poolakaid 1,86% ja poolakaid 0,78%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Preetori ediktid

Preetori ediktid olid rooma õiguse allikad, mis olid toodud Rooma vabariigi õigussüsteemist. Preetorid andsid edikte välja, kui nad astusid ametisse. Ediktides oli kirjutatud preetori tegevuskava teenistusajale, ning ka informatsioon olukorrade kohta, milliste juhul kohtu kaitse oli võimaldatud. Preetorite ediktid olid preetori õiguse (ius praetori) formireerimise põhjuseks.

Tekkimise põhjused 
XII tahvli seaduste seadused ei vastanud enam vajadustele, mis tekkisid vabariigi perioodi jooksul. Sellistel tingimustel tsiviilõigus (ius civile) kaotas norme. Aga eraisikul oli võimalus pöörduda preetori juurde abipalvega juhul, kui seaduse eksimusi pärast polnud võimalik rahuldamist saada tsiviilhagi kasutades.
Preetorid tagasid ühiskonna rahu ja korra kaitset. Selle eesmärgi teostamiseks oli preetoritel peaaegu piiramatu haldus võim (imperium) koos tema kõiki täienditega (multae dictio; pignoris capio). Teenistuse jooksul preetoritel konkreetsed probleemide lahendamise viisid töötasid välja, ning preetorid esitasid lahendusi kõikidele oma ediktides.

Eripära ja põhimõtted 
Preetori õigus oli rohkem "elastne", kui seadusandlik. Edikti põhijoones oli see, et seda uuendatakse igal aastal (lex annua või aasta seadus). 
Mõned ediktid olid tehtud missuguste erijuhtumite jaoks (edicta repetina); teistel olid ühisreeglid ja preetori tegevuskava, mis oli kohustuslik preetori teenistusaja jooksul (edictum perpetuum). Sellistel "alalistel" ediktidel oli näidatud preetorite haldusõiguslik praktika.

Reeglite kogum 
Aegapidi tekkis preetorite normide kogus, sest iga uus preetor koostasid oma edikti eelmise preetorite kogemuse baseerudes (edictum tralaticum). Preetoritel ei olnud kohustuslik koostada uut ediktide tegevuse jooksul, aga preetoritel oli mugavam töötada oma ediktide järgi, et õiguskorra selgust hoida.

Hadrianuse alaline edikt 
Imperator Hadrianuse ajal koostas tuntud jurist Salvius Iulianus umbes 130. aastatel preetorite ediktide kogu "Edictum perpetuum". See kogu on tähtsamaks ja ulatuslikumaks Rooma õiguse kodifikatsiooni katseks pärast 12 tahvli seadusi. "Edictum perpetuumil" oli kohustuslik jõud tuleviku jaoks. Siin hakkab ühtlasi kaduma varem mainitud dualism kviriitliku ja preetorõiguse vahel, sest kogu seadusandliku võimu koondamine imperaatori kätesse ei jäta ruumi preetori õigusloovale tegevusele.

Edikt Iuliuse redaktsioonis pannakse Roomas ja provintsides välja. "Edictum perpetuumi" algset teksti meil pole. Aga Gaiuse, Ulpianuse ja Pauluse kommentaaride põhjal on teada saadud, et edikt koosnes kahest osast (põhiosa ja lisaosa). Ediktis oli konkreetne väheldase tiitlite ja pealkirjade kogemus (de iudiciis,de rebus creditis jne). Põhiosas oli väljaantud eri momendid ja punktid hagides (clausulae edictales), lisaosas aga tüüpilised hagide formularid.

Kirjandus 
 Lenel O. Essai de reconstitution de l'Édit perpétuel. Paris: L. Larose, 1901-1903. 2 vols.
 "Rooma Eraõiguse Allikad", Elmar Ilus, toimetanud Aime Kons, 2000. a, ISBN 9958-57-271-8
 Римское частное право: Учебник. Под ред. И. Б. Новицкого и И. С. Перетерского. — М. с. 21-22

Rooma õigus
Tšervonohrad

Tšervonohrad (ukraina keeles Червоноград; kuni 1951. aastani Kristanopol; ukraina keeles Кристинопіль; poola keeles Krystynopol) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Lvivi oblastis, Tšervonohradi rajooni halduskeskus.

Tšervonohrad asub Lvivist 62 km põhja pool Bugi jõe ääres. Poola piir jääb linnast umbes 9 km kaugusele.

Tšervonohradi majanduses on tähtsaimal kohal kivisöe kaevandamine.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tšervonohradi elanike seas ukrainlasi 92,3%, venelasi 6,4%, valgevenelasi 0,6% ja poolakaid 0,1%.

Ajalugu
Asula on rajatud 1692. aastal. 1772. aastal läks Kristanopol Esimese Poola jagamise tagajärjel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1919–1939 oli Kristanopol Poola koosseisus. Teise maailmasõja ajal hõivasid Saksa väed 1939. aasta septembris linna, mis läks vastavalt Molotovi-Ribbentropi pakti salaprotokollidele Saksamaa võimu alla kindralkubermangu osana. Punaarmee hõivas linna 18. juulil 1944, kuid linn jäi edasi Poola koosseisu. 15. veebruaril 1951 anti Kristanopol vastavalt Nõukogude Liidu – Poola vahelisele lepingule üle Nõukogude Liidule. Linna uueks nimeks sai Tšervonograd.

1. augustil 1990 sai Tšervonograd Nõukogude Liidus esimeseks linnaks, kust Vladimir Lenini monument eemaldati.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Rootslased Titanicul

Rootslaste seost ookeaniliinilaevaga Titanic kinnitavad laeva andmed  reisijast, kes lähtusid reisiteekonnale Rootsist, suures enamuses Lõuna-Rootsist. Nood olid inimeste hulgalt neljas rahvuslik rühm laeval (Suurbritannia, Ameerika Ühendriikide ja Iirimaa järel), mis 15. aprillil 1912. aastal Atlandi ookeanil hukkus.

Rootsi Kuningriigi reisijate nimekiri

Statistika ja faktid
Rootslastest jäi pärast laevahukku ellu 27 inimest: 10 naist, 5 last ja 12 meest. Koletu öö elas üle seega ligikaudu 25% Rootsist pärit reisijaist, sealhulgas üks sülelaps seitsmest. Alla 18-aastaseid rootslasi oli laeval kokku kakskümmend seitse. Mehi oli kokku lugedes 57 ja naisi 25. 

Kolm inimest reisis I klassis, viis II klassis, ülejäänud III klassis.

Kaheksakümne kahest hukkunust on suudetud tuvastada kaheksa.

Faktid 
Johan Svensson oli 74-aastasena vanim inimene laeval.

Vaata ka
Norralased Titanicul
Taanlased Titanicul
Soomlased ning soomerootslased Titanicul
Atlandi ookeani ületus
Titanic
Ameerikarootslased

Viited

Titanic