Art déco

Art déco (lühend prantsuskeelsest väljendist arts décoratifs 'dekoratiivkunst') oli populaarne dekoratiivkunsti suund aastail 1925–1939, suure depressiooni vältel, džässmuusika kaasajal ja masinaajastu lõpuperioodil.

Art déco oli eriti populaarne sisekujunduses ja tarbekunstis, kuid seda kasutati ka arhitektuuris, tööstusdisainis, plakati- ja raamatukujunduses, maali- ja juveliirikunstis, skulptuuris, fotograafias, filmi- ja moekunstis ja nii edasi. Kunstisuuna nimetus on tuletatud esimese maailmasõja järgse rahvusvahelise näituse pealkirjast: "Exposition internationale des arts décoratifs et industriels modernes", mis toimus Pariisis 1925. aastal.

Iseloomustus 
Suund järgis sellele eelnenud belle époque'i aegset juugendlikku (art nouveau) joont ning seda iseloomustas eklektiline segu uusklassitsismist, konstruktivismist, funktsionalismist, modernismist, kubismist ja futurismist. Art déco oli siiski puhtalt otstarbekohast ilu nõudev dekoratiivkunst, mille üks mõjutajaid oli talitluslikku mõtteviisi soosiv Bauhausi koolkond. Seal, kus juugend oli stiliseeritud, kõverjooneline ning suurlinlik, oli dekoratiivkunst ladus, siksak- või sirgjooneline ja kosmopoliitne. Seda on nimetatud "taltunud kubismiks" ja see ei olnud nii looduslähedane kui juugend, vaid rõhus pigem tehnilisusele.

Omamoodi märkimisväärse tõuke suuna kujunemisele andis Tutanhamoni haua leidmine ja avamine Kuningate orus 1922. aasta novembris. See päästis valla ülemaailmse egüptomaania ja sellega seotud lummuse ning teiste eksootiliste kultuuride (näiteks põlisameeriklaste) motiivide kujutamise kunstis ja käsitöös. Art déco kunstisuuna üldist väljanägemist on raske kirjeldada, aga on öeldud, et selles on modernset tunneb-ära-kui-silmata kvaliteeti.

Dekoratiivkunst tähistas elegantselt helgema tuleviku saabumise ootusärevust ja optimismi, vabaaegset energilist jõudeolekut ja eksootilisi reisimisvõimalusi, kõrgusse pürgivaid hooneid, funktsionaalset ja meisterlikku masinajastut, progressiivset tehnoloogilist läbimurret, priiskavat teatraalsust, nii ekstravagantset elevust kui ka luksuslikku glamuuri. Arhitektuuriliselt monoliitse mulje jätmiseks kasutati ehituskunstis betooni, stukki, terrakotat ja kumeramaid kivipindasid. Hoonete tipuosad olid tihti tornikujulised, ukseavad kaunistatud ja ümbritsetud kumer-nõgusate pilastrite ja ehisviiludega. Sümmeetriliselt julgetes ja geomeetriliselt nurgelistes ornamentatsioonides või mustrites kasutati peamiste materjalidena peegelpindasid, lakitud puitu, toonitud klaasi, alumiiniumi, kroomterast, roostevaba terast, bakeliiti ja muid plastmasse. Samuti võtsid toonased ookeaniaurikuid, automobiilid, lokomotiivid, aeroplaanid ja tsepeliinid üha rohkem futuristlikuma ning aerodünaamilisema kuju. Kohati oli tähtis ka kuldse või hõbedase läike demonstreerimine.

Dekoratiivkunst arhitektuuris 
Art déco näiteid leiab kõikjalt maailmast, eelkõige aga Põhja-Ameerika ja Euroopa suurlinnadest. 1930. aastatel kasutati dekoreeriva ajastu stiili laialdaselt avalike hoonete ja raudteejaamade projekteerimisel. Ilmselt kolm selle suuna tuntuimat kõrgehitistest arhitektuurinäidet on New Yorgis asuvad Trump Building, Chrysler Building ja Empire State Building. Linna ennast võib pidada antud kunstisuuna hälliks ja alalhoidjaks. Teised tuntud ehitised on veel Boston Avenue Methodist Church, Times Square Building, Carbide & Carbon Building, American International Building, American Radiator Building, Radio City Music Hall, Rockefeller Center, Waldorf Astoria hotell, The Royal York Hotel, Daily Express Building, Chicago Tribune Building, Chicago Board of Trade Building, LeVeque Tower, Luhrs Tower, Niagara Mohawk Building, Eastern Columbia Building, T&G Building, Griffithi observatoorium, Buffalo raekoda, Battersea elektrijaam, Hooveri tamm, Kuldvärava sild, Coit Tower, Lunastaja Kristuse kuju ja kabaree Folies Bergère fassaad Pariisis. Mitmed Eestile lähimad näited on Stockholmi ja Helsingi südalinnades (vt Mikael Agricola kirik, pearaudteejaam, hotell Torni, Uusi ylioppilastalo), samal ajal kui Riia kesklinn on enamasti sellele eelnenud juugendstiilis ehitatud. Küll aga on suursugune Riia keskturg ja Tartu turuhoone (rajati 1936–1938) uusklassitsistliku dekoratiivstiili esindajad.

Kuulsamaid esindajaid
Näitlejaid: 
Marlene Dietrich
Greta Garbo
Gloria Swanson
Kunstnikke: 
Tamara de Lempicka
Jean Dupas
Raphaël Delorme
Jean-Gabriel Domergue
Disainereid: 
Erté
René Lalique
Jean Després
Émile-Jacques Ruhlmann
Sonia Delaunay
Léon Bakst
Illustraatoreid: 
Paul Poiret
A.M. Cassandre
Arthur Radebaugh
Georges Lepape
Skulptoreid: 
Lee Lawrie
Rene Paul Chambellan
Joseph-Émile Brunet
Hildreth Meière
Jean Dunand
Paul Manship
René Buthaud
Joseph Csaky
Arhitekte: 
Edward Weber
William van Alen
William Frederick Lamb

Kunstiareenilt kadumine
Art déco kaotas enda sõdadevahelise tulevikulootuse ja populaarsuse 1930. aastate lõpus (seoses teise maailmasõja puhkemisega) nii Euroopas kui ka Aasia ja Vaikse ookeani piirkonnas. Hiljem taaselustus inspiratsioonina uuesti 1980. aastate graafilises disainis.

Vaata ka 
art nouveau
uusklassitsism
kubism
futurism
modernism

Viited

Kunstivoolud
Arhitektuuristiilid
20. sajand
 1920. aastad
 1930. aastad