joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mati Nuude

Mati Nuude (18. veebruar 1941 – 10. märts 2001) oli eesti tõstja ja laulja.

Elulugu 
Mati Nuude oli pärit represseeritute perekonnast. Isa, leitnant Albert Nuude, arreteeriti 1948. aastal ja saadeti Nõukogude vangilaagrisse, kus ta suri. Mati koos ema, vanaema ja vennaga küüditati 1949. aastal Krasnojarski kraisse Šira rajooni (toona kuulus Hakassia Krasnojarski kraisse), kust saabus tagasi Eestisse 1958. aastal.

Mati Nuude oli 1960. aastate algul üks tugevamaid raskekaalutõstjaid Eestis, viiekordne Eesti meister (1961–1970) üliraskekaalus ja NSV Liidu meistersportlane.

1970. aastal Kaliningradis toimunud vene laevastiklaste tõstevõistlustel surus ta 190 kg, rebis 142,5 ja tõukas 192,5 kg, saavutades kogusummaks 525 kg (võistluste ajal kaalus Nuude 140,8 kg).

Tema saavutuste hulka kuulus ka NSV Liidu 1971. aasta relvajõudude meistri tiitel üliraskekaalus 535 kiloga (võistlus toimus Odessas). Isiklik rekord kolmevõistluses: 537,5 kg (192,5 + 145 + 200). Nuude esimene treener oli Alfred Neuland.

Nuude teenis aega Tallinnas sisekaitsevägedes Patarei vanglas vangivalvurina (1962–1964). 

Mati Nuude töötas ka Pirital tuletõrjes (1970–1975). 

Oma lauljapopulaarsusele pani Mati Nuude aluse ansamblis Apelsin (1975–1985).   

Esimese lauluna ansamblis Apelsin laulis Nuude linti «Jambolaya». Taheti aga tegelikult algul Ajakirjandusmaja ansambliks saada, aga sinna neid ei võetud. Nii nad saidki algul Tallinna Kaubamaja bändiks.

1990. aastatel, esines ta sooloartistina oma bändiga.  

Ta valiti aastatel 1998, 1999 ja 2002 aasta parimaks meeslauljaks. 

Mati Nuude leiti oma kodust surnuna 10. märtsil 2001. Ta suri infarkti tagajärjel.

Isiklikku 
Tema isa oli sõjaväelane Albert Nuude, onu näitleja Rudolf Nuude.

Diskograafia
 1992 "Aeg on käes" MC SALUMuusik
 1996 "Laulge kaasa!" Aidem Pot
 1996 "Kutse tantsule 2" Aidem Pot
 1996 "Kutse tantsule 8: Tulipunased roosid" Aidem Pot
 1999 "Kutse tantsule 14: Viva šampanja" Aidem Pot
 1999 "Aeg on käes" SALUMuusik
 2001 "Eesti kullafond" 3CD Hitivabrik
 2001 "Parimad 1" Records 2000
 2001 "Parimad 2" Records 2000
 2002 "Parimad 3" Records 2000
 2003 "Meie Mati tantsulood" Records 2000
 2006 "Mati Nuude tantsulood" Records 2000
 2008 "Multi megamix 2008" Pyramid Records
 2011 "Mati Nuude 70, osa 1" Records 2000
 2016 "Mati Nuude 75, osa 2" 2CD, Records 2000

Viited

Kirjandus
 Liidia Nuude. "Mati Nuude". Toimetaja Jaak Valdre. Tallinn 2010, 184 lk; ISBN 9789949213887

Välislingid
 

Eesti lauljad
Eesti tõstjad
Eesti tuletõrjujad
Eesti represseeritud isikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1941
Surnud 2001
Oligarhia

Oligarhia (kreeka keelest ὀλιγαρχία/oligarkhía 'väheste valitsus') on valitsemisvorm, kus võim on koondunud väikese rühma inimeste kätte.

Finantsoligarhid Venemaal
Mõistet on kasutatud 1990. aastate Venemaa kohta, kus üksikute inimeste kätte koondusid suured varandused, mille kaudu nad said kontrollida poliitilist võimu riigis.

1990. aastate Venemaa finantsoligarhe:

 Roman Abramovitš – Millhouse Capital (Sibneft)
 Boriss Berezovski – LogoVaz
 Mihhail Hodorkovski – Rosprom Group (Menatep)
 Sergei Pugatšov – Rahvusvaheline Tööstuspank (Международный промышленный банк)
 Mihhail Fridman – Alfagrupp (Альфа-Груп)
 Vladimir Gussinski – Most Grupp (Мост Груп)
 Vladimir Potanin – Oneximbank (Онэксимбанк)
 Aleksandr Smolenski – SBS-Agro "Stolitšnõi Bank" (Банк Столичный)
 Vladimir Vinogradov – Inkombank (Инкомбанк)

2009. aasta majandustulemuse kohaselt tõusis Venemaa rikkamaiks oligarhiks terasemagnaat Vladimir Lissin. Venemaa suurima terasetootja Novolipetsk Steel (NLMK) omanik kasvatas tänu ettevõtte aktsiahinna tõusule mullu oma varandust 7,7 miljardilt dollarilt 18,8 miljardini. Lissin tõukas rikkurite edetabeli tipust eelmise aasta esinumbri, investeerimisfondi Onexim Groupi omaniku Mihhail Prohhorovi. Hinnangute kohaselt on kolmandal kohal on jalgpalliklubi Chelsea FC omanik Roman Abramovitš.

Viited

Valitsemisvormid
Ülemiste keskus

Ülemiste keskus on Tallinna ja ühtlasi ka Eesti suurim kaubanduskeskus.

2004. aastal avatud keskuses on umbes 160 kauplust, teenindusasutust ja söögikohta. 2008. aasta seisuga oli Ülemiste keskuse pindala 50 000 m².  

Pärast Ülemiste Keskuse teise järgu valmimist 2014. aasta oktoobris on seal 92 000 ruutmeetrit üldpinda, ligikaudu 60 000 ruutmeetrit renditavat pinda, 210 kauplust ja restorani ning väliparklas ja parkimismajas kokku 1700 parkimiskohta.  

Ülemiste keskus laienes ka 2019. aastal, sellega kasvas üldpind 125 000 ruutmeetrini. 

Keskust haldab Ülemiste Center OÜ, mis teenis 2015. aastal rendituluna 12 miljonit eurot ja mille puhaskasum samal aastal oli 11,5 miljonit eurot. Ettevõtte omanik on Ülemiste Holding Nederland B.V, mis kuulub omakorda Norras registreeritud Linstow AS-ile.

Vaata ka
 T1 Kaubanduskeskus

Viited

Välislingid 
 Ülemiste keskuse koduleht

Lasnamäe linnaosa ehitised
Tallinna kaubanduskeskused
Madis Rubel

Madis Rubel (2. juuli 1935 – 13. detsember 2011) oli eesti paleontoloog ja stratigraaf. 

Ta lõpetas 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogina ja töötas seejärel pikka aega TA Geoloogia Instituudis.

Ta oli Tartu Ülikooli paleontoloogia ja stratigraafia professor (1992–2000), seejärel emeriitprofessor. Ta töötas muu hulgas numbrilise (kvantitatiivse) stratigraafia alal ning uuris brahhiopoodide paleontoloogiat.

Isiklikku
Tema vanemad olid entomoloog Salme Rubel ja põllumajandusteadlane Peter Heinrich Rubel.

Tema õde oli keemik Mall Reeben.

Viited

Välislingid

Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul 

Eesti geoloogid
Eesti paleontoloogid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli professorid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1935
Surnud 2011
Led Zeppelin III

"Led Zeppelin III" on ansambli Led Zeppelin kolmas stuudioalbum. See ilmus 1970. aasta 5. oktoobril.

Paljud albumi lood on kirjutatud 1970. aasta alguses Bron-Yr-Auri kotedžis Gwyneddis Walesis, kus laulja Robert Plant ja kitarrist Jimmy Page veetsid aega pärast USA-turneelt naasmist.

Albumi osaliselt akustiline ja folkmuusika mõjuline helikeel eristub selgesti Led Zeppelini varasemast loomingust.

Lood 

A pool
 "Immigrant Song" (Jimmy Page, Robert Plant) – (2:25)
 "Friends" (Page, Plant) – (3:54)
 "Celebration Day" (Page, Plant, John Paul Jones) – (3:29)
 "Since I've Been Loving You" (Page, Plant, Jones) – (7:23)
 "Out on the Tiles" (Page, Plant, John Bonham) – (4:08)

B-pool
 "Gallows Pole" (trad. arr. Page, Plant) – (4:58)
 "Tangerine" (Page) – (3:12)
 "That's the Way" (Page, Plant) – (5:39)
 "Bron-Y-Aur Stomp" (Page, Plant, Jones) – (4:18)
 "Hats Off to (Roy) Harper" (traditional) – (3:42)

1970. aasta albumid
Led Zeppelin
Paju (Lõuna-Korea)

Paju (ka P'aju; ametlikult Paju-si, hangulis 파주시, hanjas 坡州市) on linn Lõuna-Koreas Gyeonggi provintsis. Paju nimetati linnaks 1996. aastal. Elanike arv oli 2006. aasta seisuga 302 275.

Viited 

Lõuna-Korea linnad
Aufbau printsiip

Aufbau printsiip ütleb, et orbitaalid hakkavad elektronidega täituma, alustades madalaima energiaga orbitaalist. Kõrgema energiaga orbitaal ei hakka enne elektronidega täituma, kui madalama energiaga orbitaal täis ei ole. Aufbau printsiipi kasutatakse (koos Hundi reegli ja Pauli printsiibiga) selleks, et määrata aatomi, iooni või molekuli elektronkonfiguratsiooni.

Aatomite korral hakkavad nende alakihid täituma (mõningate eranditega) järgmises järjekorras: 1s, 2s, 2p, 3s, 3p, 4s, 3d, 4p, 5s, 4d, 5p, 6s, 4f, 5d, 6p, 7s, 5f, 6d, 7p.

Molekulide korral kehtib Aufbau printsiip samuti – keemilisest sidemest osavõtvad väliskihid täidavad molekulaarorbitaalid, alustades madalaima energiaga orbitaalist.

Aufbau printsiibi nimetus tuleneb saksa keelest ja tähendab "ülesehitust".

Erandid
On aga ka elemente, mis ei allu Aufbau printsiibile. Kõik need elemendid asuvad perioodilisustabeli d-plokis. Põhjus, miks see nii on, seisneb selles, et poolikult (5 elektroniga) ja täielikult (10 elektroniga) täidetud d-alakihis elektroni hoidmiseks kulub aatomil vähem energiat kui madalama energiaga s-alakihis hoidmiseks.

Erandid 4. perioodis:

Erandid 5. perioodis:

Erandid 6. perioodis:

Vaata ka 
Hundi reegel
Pauli printsiip
Madelungi reegel

Füüsika
Thomas Gainsborough

Thomas Gainsborough (ristitud 14. mai 1727 – 2. august 1788) oli inglise maalikunstnik.

Noorus
Thomas Gainsborough sündis Sudburys Suffolki krahvkonnas. Tema isa oli kangur. 13-aastaselt suundus Thomas Londonisse kunsti õppima, algul graafik Hubert Gravelot' juurde, hiljem aga tuntud maalikunstniku ja illustraatori William Hogarthi käe alla.

Ipswichi periood
1740. aastatel Gainsborough abiellus. Tal ei õnnestunud oma maastikumaale müüa ning ta otsustas portreedele spetsialiseeruda. 1752. aastal kolis ta koos naise ja kahe tütrega Ipswichi. Tema peamisteks klientideks said kohalikud kaupmehed ja maamõisnikud. Tal ei läinud hästi ning ta oli sunnitud oma naise kaasavara tagatisel laenu võtma.

Bathi periood
1759. aastal kolis perekond Bathi. Seal õnnestus Gainsborough'l lõpuks leida jõukamaid kliente. Alates 1761. aastast hakkas ta oma teoseid Londonisse näitustele saatma ning 1769. aastast osales iga-aastastel Kuningliku Akadeemia näitustel, kus püüdis tähelepanu võita tuntud isikute portreedega. Samal aastal langes talle au kuuluda akadeemia asutajate hulka. Hiljem tema suhted akadeemiaga aga halvenesid ning alates 1773. aastast keeldus ta sealsetel näitustel osalemast.

Londoni periood
1774. aastal kolis Gainsborough Londonisse. Alates 1777. aastast hakkas ta uuesti Kuningliku Akadeemia näitustel osalema, esitades muu hulgas tuntud isikute portreesid.

Aastal 1780 maalis ta kuningas George III ja kuninganna portree, millega pani aluse ka edaspidistele kuningakoja tellimustele. Tänu sellele suurenes ka tema mõjuvõim akadeemias, kuid 1783. aastal otsustas ta uuesti oma teosed näituselt eemaldada.

Kui õukonnakunstnik Allan Ramsay 1784. aastal suri, oli kuningas sunnitud tema järglaseks nimetama Kuningliku Akadeemia presidendi, hinnatud portreemeistri Joshua Reynoldsi. Sellest hoolimata jäi Gainsborough kuningakoja lemmikuks.

Gainsborough oli eelkõige portreemeister, kuid maalis ka palju maastikke. Erinevalt Reynoldsist, kes palju reisis, ei lahkunud Gainsborough kunagi Inglismaalt. Kõige suuremat rolli tema kujunemisel mängis Anthonis van Dyck, kelle teostega ta põhjalikult tutvus.

Ka Gainsborough portreede juures mängis maastik olulist rolli. Tema inimesed moodustasid alati loodusliku taustaga lahutamatu terviku.

Tema tuntumad maastikumaalid on "Turuvanker" ja "Kari koolmel".

Thomas Gainsborough suri Londonis 61-aastasena vähki.

Välislingid

 Veebimuuseum

Inglise kunstnikud
Sündinud 1727
Surnud 1788
Tähendus

Tähendus on märgiga vastavusse seatud sisu ehk märgi (sõna, lause, kõne, teksti või muu nähtuse) poolt esile kutsutud teadmine.

Tähendus on üks semiootika alusmõisteid ning ka keeleteaduse ja filosoofia mõiste. Eri distsipliinide, koolkondade ja vahel ka eri autorite lähenemine tähenduse mõistele võib olla erinev. Teaduses eristatakse tähenduse liike või sõna "tähendus" eri tähendusi.

Tavakeeles peetakse tähenduse mõistega vahel silmas ka väärtust.

Vaata ka

konnotatsioon
denotatsioon
osutus
Keeleteadus
Keelefilosoofia
Semiootika
Araabia numbrid

Araabia numbrid on numbrid 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 ja 0.

Araabia numbrid on tegelikult India päritoluga, kuna araabia numbriteks nimetatakse umbes 13. sajandil (mõnede väidete kohaselt 16. sajandil) Araabiast Euroopasse imporditud, aga enne seda Indias kasutusel olnud numbreid.

India matemaatikud leiutasid süsteemi 1. ja 4. sajandi vahel ja see võeti araabia matemaatikute poolt omaks 9. sajandil. Uue positsioonilise kümnendsüsteemi populariseerimisel olid olulised pärslase Muḩammad ibn Mūsā al-Khwārizmī raamat "India numbritega arvutamisest" (825) ja Abū al-Kindī raamat "India numbrite kasutamise kohta" (830). Hiljem levis süsteem kõrgkeskaja Euroopas.

Esimesed araabia numbrite kasutajad Euroopas olid juudi kaupmehed. Pole teada, et see oleks levinud teistele võimalikele kasutajatele. Järgmiseks sissetoojaks või vähemalt kasutajaks oli prantsuse päritolu matemaatikust paavst Silvester II (999–1003). Järgmiseks kasutamiskohaks oli arvatavalt normannide Roger I õukond Sitsiilias. 1154. aastal lasi Roger II araabia kartograafil Muḩammad al-Idrīsīl koostada maailma kaardi. Al-Idris koostas ka Rogeri raamatu, kus andis olulist teavet rändajatele maade, teede, ajaloo ja etnograafia vallast. Araabia numbrite importijaks peetakse ka Araabias elanud itaallast, Firenze matemaatikut Leonardo Fibonaccit (u 1170 – u 1250), kes kirjutas 1202 õpiku "Liber Abaci". Ta tõi Itaaliasse kaasa araabia suguharu mairebide numbrid (nn Gobari tsifrid) ja tutvustas neid Euroopa kaupmeestele. Algul keelati kohati uute numbrite kasutamine kaubatehingute sooritamisel, sest araabia numbrid võimaldasid mugavat "paberil arvutamist", mis tekitas umbusaldust, sest arvutamine polnud visuaalselt jälgitav. Alles 13. sajandil tekkinud kirjutamis- ja lugemisoskuse laiema leviku tõttu ei äratanud "paberil arvutamine" veel usaldust. Rooma numbritega opereeriti tavaliselt arvutuslauaga, sest nendega "paberil arvutamine" oli ebamugav ja aeganõudev. Üldisemalt kasutusele tulid araabia numbrid Euroopas alles 15. sajandil seoses trükipressi leiutamisega Euroopas Johannes Gutenbergi poolt (trükikunst leiutati tegelikult Hiinas).

Numbrite kuju kujunes vastavalt kirjastiilidele; Villu Tootsi järgi tuleb rangelt vahet teha klassitsistliku antiikva ja egiptienni, egiptienni ja groteski jne numbrite stiili vahel.

Vaata ka
Al-Khwarizmi
Gobari tsiffer
as-sifr
Rooma numbrid
"The Story of 1" (Nick Murphy, 2005, televisioonidokumentaal)

Viited

Kirjandus
Toots, Villu "Tänapäeva kiri". Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1956

Arvusüsteemid
Sümbolid
Fenomenoloogiline seminar

Fenomenoloogiline seminar on algupäraselt kolmapäeviti aset leidev üritus Tartu Ülikooli juures, kus loetakse ja arutatakse erinevaid fenomenoloogilisse ehk kontinentaalsesse traditsiooni kuuluvaid tekste. Pikaajaliseks eestvedejaks on Tartu Ülikooli õppejõud Eduard Parhomenko.

Tartu Ülikool
Leili Kuldkepp

Leili Kuldkepp (10. veebruar 1931 Penuja vald – 7. mai 2008 Tallinn) oli eesti ehtekunstnik ja kunstipedagoog.

Ta sündis Viljandimaal talunike perekonnas. Lõpetanud keskkooli, jätkas ta õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. Tööd alustas joonistusõpetajana Tallinna Pedagoogikaülikoolis, seejärel oli aastatel 1962–1995 ehte- ja sepakunsti õppejõud Kunstiinstituudis. Aastast 1999 oli ta Eesti Kunstiakadeemia auliige.

Leili Kuldkepi tegevus oli võrdselt oluline nii tegevkunstnikuna kui ka tulevaste ehtekunstnike koolitajana. Ta oli viljakas kunstnik, kelle töödest umbes 50 säilitatakse Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi kogudes. Teda loetakse Eesti ehtekunsti klassikuks.

Ühena esimestest hakkas ta ehete valmistamisel kasutama kohalikke mineraale, mida lihvis ise. Oma teadmisi ja oskusi täiendas ta Eesti Teaduste Akadeemias geoloog Dimitri Kaljo juures ja Jekaterinburgi kivilõiketehases Venemaal.

Sügisel 2006 toimus Tallinnas tarbekunsti- ja disainimuuseumis tema isikunäitus, kus oli välja pandud 112 Leili Kuldkepi tööd. 

Tema loomingut on tutvustatud Barbara Cartlidge'i koostatud rahvusvahelises väljaandes "Les bijoux au XXe siècle", mis ilmus 1986. aastal Pariisis. Leili Kuldkepp on koostanud ka 650-leheküljelise autobiograafia, mis ei ole siiani veel trükis ilmunud.

Tunnustus
 1974 Jabloneci ehtekunsti konkurssnäituse preemia
 1977 Jabloneci ehtekunsti konkurssnäituse preemia
 1980 Eesti NSV teeneline kunstnik
 1982 Kristjan Raua preemia (nefriidist ehete ja seinataldrikute seeria "Eestimaa niidud, põllud, sood ja metsad")
2006 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäituse eest Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis sarjas "Klassikud")

Eesti ehtekunstnikud
Eesti kunstipedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1931
Surnud 2008
Jari Litmanen

Jari Olavi Litmanen (sündinud 20. veebruaril 1971 Lahtis) on Soome endine jalgpallur, kes on Soome jalgpallikoondise läbi aegade parim väravakütt.

Litmanen on valitud üheksal korral Soome aasta jalgpalluriks.

Aastal 2004 valiti ta 100 suurima soomlase valimisel 42. kohale. Jalgpallistatistikute Assotsiatsioon AFS valis ta läbi aegade paremuselt 53. jalgpalluriks maailmas.

Klubikarjäär 
Ta on mänginud sellistes klubides nagu FC Lahti, Helsingi JK, MyPa, Ajax, Barcelona, Liverpool, Rostocki Hansa, Malmö FF ja Fulham.

Ta oli Ajaxis olles UEFA Meistrite Liiga parim väravakütt hooajal 1994–95 ja jäi kolmandaks 1995 Euroopa aasta jalgpalluri valimistel.

Koondisekarjäär 
Soome jalgpallikoondises mängis Litmanen 137 mängu ja lõi 32 väravat, mis on mõlemad Soome rekordid. 

Koondises debüteeris ta 22. oktoobril 1989 Trinidadi ja Tobago vastu. Oma esimese värava lõi ta 16. mail 1991 Malta vastu. 

1996. aastal sai temast koondise kapten.

Saavutused

Klubid 
 MyPa
 Soome karikas: 1992
 Ajax
 Eredivisie: 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1997–98, 2003–04
 KNVB beker: 1992–93, 1997–98, 1998–99
 Johan Cruijff Schaal: 1993, 1994, 1995
 UEFA Meistrite Liiga: 1994–95
 Euroopa superkarikas: 1995
 Interkontinentaalne karikas: 1995
 Liverpool
 FA Cup: 2000–01
 Football League Cup: 2000–01
 FA Community Shield: 2001
 UEFA Euroopa Liiga: 2000–01
 Euroopa superkarikas: 2001
 HJK
 Veikkausliiga: 2011
 Soome karikas: 2011

Individuaalsed 
 Soome aasta jalgpallur: 1990, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996, 1997, 1998, 2000
 UEFA Meistrite Liiga parim väravakütt hooajal: 1994–95

Isiklikku
Litmanen on pärit sportlikust perest. Nii tema isa Olavi Litmanen kui ka ema mängisid klubis Lahti Reipas jalgpalli. Isa on kuulunud ka Soome koondisse. 

Litmasel on kaks last Eestist pärit modelli Ly Jürgensoniga. Esimene poeg Caro sündis novembris 2005, teine poeg Bruno septembris 2007; nad abiellusid 7. augustil 2015 Roomas.

Viited

Välislingid

Soome jalgpallurid
Amsterdami Ajaxi mängijad
FC Barcelona mängijad
Liverpool FC mängijad
Malmö FF jalgpallurid
Fulham FC mängijad
Sündinud 1971
Jefferson City

Jefferson City on linn Ameerika Ühendriikides, Missouri osariigi pealinn ja Cole'i maakonna halduskeskus.

Jefferson City asub osariigi keskosas Missouri jõe ääres.

Linn sai nime USA kolmanda presidendi Thomas Jeffersoni järgi. Osariigi pealinn on ta alates 1821. aastast.

Jefferson City pindala on 73,2 km² ja elanike arv 2006. aastal oli 39 274.

Välislingid 
 Linna koduleht

Missouri linnad
Dolores Jane Umbridge

Dolores Jane Umbridge on Harry Potteri sarja 5. osas mustade jõudude vastase kaitse õpetaja, viiendas osas ka direktriss. Ta saadetakse kooli, kuna Võlukunsti minister Cornelius Fudge tahab koolis toimuvast ülevaadet. Fudge on veendunud, et Dumbeldore soovib tema ministrikohta endale, ning püüab seega summutada kõikvõimalike "kuulujutte" Voldemorti naasmisest. Eriti on Fudge huvitatud sellest, et nii Potter kui ka tema uskujad saaksid karmilt karistada "valeinfo" levitamise eest. Kuna Umbridge on väga võimukas, on ta selleks tööks just sobiv inimene. 

Umbridge on pealtnäha malbe, kuid ülimalt lipitsev tegelane. Ta riietub alati roosasse ja üle kõige meeldivad talle kassipojad – tema kabinet on üleküllastatud keraamiliste taldrikutega, millelt vaatavad vastu näuguvad kassipojad. Ka tema patronuseks on kass.

Umbridge on küll Fudge'i ustav teener, kuid samas ka allumatu ja salakaval. Talle meeldib intriige punuda ja sõnakuulmatuse korral rakendada ka keelatud meetmeid. Just Umbridge saadab dementorid Harryt ründama, millest puhkeb suur probleem. Umbridge naudib oma võimu ja üleolekut teistest – olgu nendeks siis kooli õpilased, maagilised loomad või isegi tema kolleegid.

Umbridge, Dolores

cs:Ministerstvo kouzel#Dolores Umbridgeová
de:Figuren der Harry-Potter-Romane#Dolores Umbridge
en:Ministry of Magic#Dolores Umbridge
fr:Lieux dans l’univers de Harry Potter#Ministère de la Magie
no:Ansatte ved Galtvort høyere skole for hekseri og trolldom#Venke Dolorosa Uffert
pl:Pracownicy Ministerstwa Magii#Dolores Umbridge
ru:Долорес Амбридж
Kärstna Kool

Kärstna Kool oli põhiharidust andev kool Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kärstna külas.

Kool tegutses alates 1924. aastast kuni sulgemiseni 1. augustil 2014 Kärstna mõisa härrastemajas. Kooli viimane direktor oli Anu Roht.

Ajalugu

Tekkelugu
Arhiivimaterjalide andmeil on Kärstnas kooliharidust antud juba 1767. aastast alates.

Lembit Andreseni raamatu "Eesti rahvakooli ja pedagoogika ajalugu I: Eellugu ja algus kuni Põhjasõjani" (1997) andmetel  sai Kärstna koolilugu alguse juba 1687. aastal. Ei ole aga täpseid andmeid, kas koolitöö toimus pidevalt või vaheaegadega ja kus seda tehti.

Koolimaja täpsem asukoht on teada alates 1819. aastast, kui Kärstna mõisa omaniku kindralleitnant Reinhold von Anrepi lesk Caroline kinkis koolile pool vakamaad (910 m²), põllumaad ning lasi sellele ehitada koolihoone.

28. septembril 1819. aastal andis kohalik luteriusu õpetaja uuele koolimajale oma õnnistuse.

Aastal 1890 hävis koolimaja tulekahjus ning samale kohale seda enam uuesti ei ehitatud.

Uueks asupaigaks ostis vald mõisalt Põrgas 41 vakamaa suuruse maatüki. Ehitati uus koolihoone, mis sai valmis 28. novembril 1891 ja kus toimus õppetöö aastani 1924. Seejärel koliti kool Hendrik Adamsoni eestvedamisel Kärstna mõisa härras­temajja, kus kool tegutses kuni sulgemiseni 1. augustil 2014.

Kooli arengu etapid 

... –1819 mõisakool
1819–1902 valla luteri kool
1902–1917 ministeeriumikool
1917–1944 6-klassiline algkool
1944–1961 7-klassiline kool ehk mittetäielik keskkool
1961–1988 8-klassiline kool
1988–1992 Kärstna 9-klassiline Kool
1992–2009 Kärstna Põhikool
2009–2014 Kärstna Kool

Viited

Välislingid

Kärstna Põhikooli koduleht
Suletakse 245 aastase ajalooga Kärstna kool, 7 uudised, 27. veebruar 2014

Viljandi maakonna koolid
Viljandi vald
Eesti endised koolid
Eesti Mereakadeemia Merekool

Eesti Mereakadeemia Merekool (lühendatult EMA Merekool) oli kutseõppeasutus, mis võimaldas kutseõpet mereerialadel nii põhikooli kui ka gümnaasiumi baasil. Oli Eesti Mereakadeemia struktuuriüksus.

Ajalugu 
1992. aastal moodustati Eesti Merehariduskeskus, milleks liideti Tallinna Merekool, Tallinna Merekolledž ja Tallinna 1. Kutsekeskkool. 

Kool kolis sügisel 2009 Tallinnas aadressilt Västriku 8 aadressile Mustakivi 25. 

Erialad, mida oli võimalik merekoolis õppida:
laevajuht;
siseveelaevajuht;
laevamehaanik;
laevajuht-mehaanik;
külmatehnik;
laevaelektrik;
avamere kalur.

2012 aastal muudeti EMA Merekool ümber Eesti Mereakadeemia (EMERA) kutseõppeosakonnaks. Mereakadeemial olid filiaalid Pärnus (aadressiga Pargi 1) ja Tartus (aadressiga Soola 5).

1. mail 2014 moodustati EMA Merekooli baasil uus õppeasutus: Eesti Merekool, mis kolis aadressile Kopli 101. Sellesse kooli kanti Eesti Mereakadeemia kutseõppeosakonna õpilased.

Direktoreid
Jaan Atspol
Viimane Merekooli direktor oli Rein Ausmees.

Välislingid
EMA Merekooli kodulehekülg
 Merekool ja kaubalaeva juhtkonna kutsediplomite omandamine.Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
 Tallinna Merekooli tegevuse aruanne.Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR

Tallinna endised koolid
Eesti endised kutsekoolid
Eesti merekoolid
Harrogate

Harrogate on linn Inglismaal North Yorkshire'i krahvkonnas. Elanike arv on 85 612.

Harrogate'is peeti 1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus.

Viited 

Suurbritannia linnad
North Yorkshire
Golem

Golem on juudi mütoloogiast pärit tehislik olend, mis usutakse tavaliselt koosnevat savist.

Sõnal golem või goilem (heebrea גולם) on tänapäeval kookoni või ka rumala tähendus, sõna tuleneb aga tõenäoliselt gelemist (גלם), mis tähendab toormaterjali.

Golemi esmamaining on juba Vanas Testamendis, kus see tähendab ebatäielikku substantsi. Hilisemas juudi mütoloogias hakati teda pidama aga savist tehtud tummaks teenriks, kelle loomise võime oli ennekõike pühameestel, näiteks rabidel. Neil olid mõningad Jumalale sarnased võimed, näiteks anda ka golemile elu, kuid ühtaegu pidi golem rõhutama ka seda, et inimene ei suuda luua kunagi nii täiuslikku olendeid kui Jumal. Kõige kuulsam lugu on rabi Judah Loew ben Bezaleeli (1525-1609) golemist Prahas, mis ilmus trükis esmakordselt 1847. aastal. Tšehhis on golem äärmiselt populaarne ka tänapäeval.
Golem pannakse liikuma loitsude ning laubale või suhu pistetud pärgamendile kirjutatud salasõnaga. Üks selleks kasutatavatest sõnadest on emeth, mis tähendab tõde.
Mütoloogia
Üleloomulikud olendid
Vanamõisa mõis (Haljala)

Vanamõisa mõis (saksa keeles Altenhof) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal asub mõis Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas.

Ajalugu 
Vanamõisa mõis rajati 1660. aastal, mil see eraldati Karula mõisast. 1672. aastal pantis Christoph Friedrich von Tiesenhausen mõisa Gustaff Erich von Delwigile ja 1693. aastal Haljala pastorile Joachim Baleckele (Balcke). 1716. aastal kuulus mõis Christoph Friedrich von Tiesenhausenile ja pärast tema surma oli mõis pastor Balecke pärijate valduses. 

1765. aastal päris Karula ja Vanamõisa mõisa Gotthard Wilhelm von Uexküll. 1770. aastal müüs ta mõisa Karl Wilhelm Löschern von Hertzfeldtile. Samal aastal müüs viimase lesk mõisa Woldemar von Uexküllile. 1787. aastal pantis W. von Uexküll Vanamõisa mõisa 70. aastaks Woldemar von Lantinghausenile. 1804. aastal loovutas viimane pandi Ludwig Karl von Brevernile, kes 1812. aastal sai Vanamõisa pärusomanikuks.  1863. aastal liideti Vanamõisaga sellega piirnev Võle mõis.

Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Ludwig Gregor Johann (Hans) von Brevern. 

Mõisa peahoone omanik on Leo Aadel.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Viited

Välislingid
Vanamõisa mõisast Eesti mõisaportaalis
Vanamõisa mõis (Haljala khk, Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Virumaa mõisad
Haljala vald
Haljala kihelkond
Brevernite mõisad
Diomidi saared

Diomidi saared on kaks saart Beringi väinas.

Saared on kaljused ja kõrgusega kuni 400 meetrit.

Suur Diomidi saar kuulub Venemaale ja seda nimetatakse ka Ratmanowi saareks. Saar asub Tšukotka poolsaarest 38 km kaugusel ja selle pindala on 29 km². Saar on Venemaa kõige idapoolsem piiripunkt. Vene valitsus lasi saare põliselanikud mandrile ümber paigutada ja tänapäeval paikneb saarel vaid Venemaa piirivalve väesalk.

Little Diomede ehk Väike Diomidi saar (ka Krusensterni saar) kuulub Ameerika Ühendriikidele. Selle pindala on 6 km². Saare keskus on Diomede. Seal on olemas kauplus ja isegi kool. Varustus ja post tuuakse helikopteriga. Kui veel 1990. aastal elas saarel 178 inimest, siis 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli seal elanikke 115.

Suure ja väikese Diomidi vahemaa on 4160 m ning selle keskel kulgeb piir Ameerika Ühendriikide ja Venemaa vahel. Samast läheb läbi ka kokkuleppelise asukohaga kujuteldav joon, mille ületamisel muutub kuupäev – kuupäevaraja.

Taani päritolu vene meresõitja Vitus Bering avastas need 1728. aasta 16. augustil (vkj), mil Vene Õigeusu Kirik tähistab püha Diomidi päeva, ning sealt said saared oma nime. Varem oli 1648. aastal kahte saart kirjeldanud veel üks meresõitja, kuid pole kindel, et mainitud saared olid Diomidid.

Viited 

Venemaa saarestikud
Ameerika Ühendriikide saarestikud
Franziska van Almsick

Franziska "Franzi" van Almsick (sündinud 5. aprillil 1978 Ida-Berliinis) on endine Saksamaa ujuja, mitmekordne maailma- ja Euroopa meister.

Olümpiamängudel võitis van Almsick oma esimese olümpiamedali 1992. aasta OM-il Barcelonas kõigest 14-aastasena. Kokku võitis ta olümpiamängudelt aastatel 1992–2004 neli hõbedat ja kuus pronksi. 2004. aastal pärast olümpiamänge lõpetas ta oma sportlaskarjääri.

Saavutused

Olümpiamängudel

 1992  Barcelonas
  hõbemedal 200 m vabaujumises (1.58,00)
  hõbemedal 4x100 m kombineeritud ujumises (4.05,19) 
  pronksmedal 4x100 m vabaujumises (3.41,60)
  pronksmedal 100 m vabaujumises (54,94)
 1996  Atlantas
  hõbemedal 200 m vabaujumiss (1.58,57)
  hõbemedal 4x200 m vabaujumises (8.01,55)
  pronksmedal 4x100 m vabaujumises (3.41,48)
 2000  Sydneys
  pronksmedal 4x200 m vabaujumises (7.58,64)
 2004  Ateenas
  pronksmedal 4x200 m vabaujumises (7.57,35)
  pronksmedal 4x100 m kombineeritud ujumises (4.00,72)

Maailmameistrivõistlustel 

 1994  Roomas
  maailmameister 200 m vabaujumises (1.56,78 MR)
  hõbemedal 4x200 m vabaujumises (8.01,37)
  pronksmedal 100 m vabaujumises (54,77)
  pronksmedal 4x100 m vabaujumises (3.42,94)
 1998  Perthis
  maailmameister 4x200 m vabaujumises (8.01,46)
  hõbemedal 4x100 m vabaujumises (3.43,11)

Lühiraja maailmameistrivõistlustel 

 1995  Rio de Janeiros 
  hõbemedal 4x200 m vabaujumises (8.01,11)

Euroopa meistrivõistlustel 
 
 1993  Sheffieldis
  Euroopa meister 50 m vabaujumises (25,23)
  Euroopa meister 100 m vabaujumises (54,57)
  Euroopa meister 200 m vabaujumises (1.57,97)
  Euroopa meister 4x100 m vabaujumises (3.41,69)
  Euroopa meister 4x200 m vabaujumises (8.03,12)
  Euroopa meister 4x100 m kombineeritud ujumises (4.06,91)
  hõbemedal 200 m liblikujumises (1.00,94)
 1995  Viinis
  Euroopa meister 100 m vabaujumises (55,34)
  Euroopa meister 400 m vabaujumises (4.08,37)
  Euroopa meister 4x100 m vabaujumises (3.43,89)
  Euroopa meister 4x200 m vabaujumises (8.06,11)
  Euroopa meister 4x100 m kombineeritud ujumises (4.09,97)
  hõbemedal 50 m vabaujumises (25,80)
 1999  Istanbulis
  Euroopa meister 4x100 m vabaujumises (3.40,87)
  Euroopa meister 4x200 m vabaujumises (8.01,66)
  hõbemedal 4x100 m kombineeritud ujumises (4.07,79)
 2002  Berliinis
  Euroopa meister 100 m vabaujumises (54,39)
  Euroopa meister 200 m vabaujumises (1.56,64)
  Euroopa meister 4x100 m vabaujumises (3.36,00)
  Euroopa meister 4x200 m vabaujumises (7.59,07)
  Euroopa meister 4x100 m kombineeritud ujumises (4.01,54 ER)

Euroopa meistrivõistlustel lühiraja ujumises

Välislingid 

 Franziska van Almsicki kodulehy
 Franziska van Almsick ROK-i kodulehel

Saksamaa ujujad
Sündinud 1978
Lee Kuan Yew

Lee Kuan Yew (hiina keeles 李光耀; pinyinis Lǐ Guāngyào; 16. september 1923 – 23. märts 2015) oli Singapuri poliitik, riigi esimene peaminister aastatel 1959–1990.

1997. aastal juhtis Lee Kuan Yew tähelepanu sellele, et Malaisia ​​Johori osariik on oma ohtlikkuse poolest tuntud osariik, mis tekitas Malaisias avalikkuse pahameele. Lõpuks vabandas ta eksimuse pärast.

Singapuri peaministrid
Sündinud 1923
Surnud 2015
Merilin

Merilin on kiirkatamaraan, mis kuulus Lindaliini ASile. Ta sõitis aastatel 2007–2017 Tallinn–Helsingi liinil. Laev on ehitatud 1999. aastal. Lindaliini AS ostis laeva 2006. aasta talvel Saksamaalt, selle varasem nimi oli Cat No 1. 2017. aastast sõidab laev Lõuna-Korea lipu all ja kannab nime Eldorado.

Välislingid 

Lindaline´i kiirlaeva mootor seiskus keset merd, epl.ee, 15. aprill 2009

Eesti reisilaevad
Perila–Jäneda tee

Perila–Jäneda tee (tee number 11125) on kõrvalmaantee Raasiku, Anija, Järva ja Tapa valdades. Tee pikkuseks on 35,0 km.

Tee saab alguse Aruvalla–Jägala tee kaheteistkümnendal kilomeetril Perila külas (). Tee läbib Perila, Härma, Kiviloo, Lükati, Rooküla, Uuearu, Rasivere, Vetla, Mägede, Lehtmetsa, Kõrveküla ja Jäneda küla. Tee lõpeb Jägala–Käravete maantee neljakümne kolmandal kilomeetril Jäneda külas (). Tee ületab 2 silda (Kiviloo sild üle Jõelähtme jõe tee kuuendal kilomeetril, Vetla sild üle Jägala jõe tee kahekümnendal kilomeetril) ja 30 truupi. Teele jääb 12 bussipeatust: Liivaaugu, Puidutööstus, Kiviloo, Lükati, Rooküla, Uuearu, Soootsa, Paluküla, Vetla, Kreo, Lehtmetsa risti, Jäneda-Veski.

Teega ristub kolmandal kilomeetril Perila tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kose–Jägala maantee, kaheteistkümnendal kilomeetril Alavere tee ja Alavere ring, kahekümnendal kilomeetril Paunküla–Vetla tee, kahekümne üheksandal kilomeetril Kaalepi–Lehtmetsa tee, kolmekümne viiendal Jäneda–Kalijärve tee.

Tee on kuni Kose–Jägala maanteeni põlevkivituhkbetoonkattega, edasi kuni Harju maakonna piirini mustkattega, jätkub pinnatud kruusatee. Tee viimane kilomeeter on mustkattega. Tee klass on V, välja arvatud tee viimane kilomeeter, mis on klassita. Liiklussagedus on kuni Kose–Jägala maanteeni 500-1000 autot ööpäevas, edasi kuni Paunküla–Vetla teeni 200-500 autot ööpäevas, edasi kuni Harju maakonna piirini 500-1000 autot ööpäevas ja tee lõpuni 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiiranguid teel ei ole. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Raasiku vald
Anija vald
Järva vald
Tapa vald
Alavere tee

Alavere tee (riiklik registreerimisnumber 11126) on kõrvalmaantee Anija vallas. Tee pikkuseks on 1,3 km.

Tee saab alguse Perila–Jäneda tee kaheteistkümnendal kilomeetril Rooküla ja Uuearu küla piiril. Tee läbib Rooküla, Uuearu ja Alavere küla. Tee lõpeb Alavere küla südames. Tee ületab ühe silla (Alavere sild üle Jõelähtme jõe tee esimesel kilomeetril) ja 2 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Teega ristuvad esimesel kilomeetril Alavere ring ja Alavere–Voose tee.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (30 ja 50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Anija vald
Kaunissaare–Kehra tee

Kaunissaare–Kehra tee (riiklik registreerimisnumber 11127) on kõrvalmaantee Anija vallas (Kehra linna tänavana Kose maantee). Tee pikkuseks on 3,0 km. 

Tee saab alguse Kose–Jägala maantee kahekümne viiendal kilomeetril Kaunissaare külas. Tee läbib Kaunissaare ja Lehtmetsa külad ning Kehra linna. Tee lõpeb Kehra Jaama tee esimesel kilomeetril Kehra linnas. Tee ületab 6 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Lehtmetsa ja Sõpruse väljak.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on esimesel poolel kilomeewtril 500-1000 autot ööpäevas, edasi 200-500 autot ööpäevas. Teel on kiirusapiirangud (30, 50, 60 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Anija vald
Harrison Ford

Harrison Ford (sündinud 13. juulil 1942 Chicagos Illinoisi osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.

Lapsepõlv 

Harrison Fordi ema Dorothy (õieti Dora Nidelman; 17. oktoober 1917 – 10. veebruar 2004) oli koduabiline ja ta isa Christopher Ford (õieti John William Ford; 20. november 1906 – 10. veebruar 1999) oli näitleja.

Rollid 

Harrison Ford on mänginud Indiana Jonesi viies filmis: "Indiana Jones kadunud laeka jälil" (1981), "Indiana Jones ja hukatuse tempel" (1984), "Indiana Jones ja viimane ristiretk" (1989), "Noore Indiana Jonesi seiklused" (1993) ning "Indiana Jones ja Kristallpealuu kuningriik" (2008). Ta kehastas 36–58-aastast Jonesi, nooremat ja vanemat Jonesi kehastasid teised näitlejad.

Ta on mänginud Han Solot kolmes "Star Warsi" kinofilmis: IV seerias "Tähtede sõda" (1977), V seerias "Impeeriumi vastulöök" (1980) ja VI seerias "Jedi tagasitulek" (1983) ning telefilmis "Tähesõjad: Pühade eri" (1978). Arvatavasti teeb ta kaasa ka "Tähtede sõja" VII osas, mis eeldatavalt jõuab kinodesse 2015. aastal.

Autasud 

Ford nimetati Oscari kandidaadiks parima meesnäitleja kategoorias 1985. aasta filmiga "Tunnistaja". Ta ei võitnud seda.

Ta nimetati Kuldgloobuse kandidaadiks parima meesnäitleja kategoorias neli korda: filmidega "Tunnistaja" (1985), "Moskiitorannik" (1986), "Jälitatav" (1993) ja "Sabrina" (1995). Ta ei võitnud neist ühtegi.

Filmograafia

Välislingid

 
 6. märts 2015. BBC News Online. Harrison Ford injured in plane crash (inglise keeles)

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1942
Downing Street

Downing Street on tänav Londoni südalinnas. Tänav sai nime oma rajaja, 17. sajandi diplomaadi ja riigimehe George Downingi järgi. 

Kuigi sellel tänaval asuvad ka teised ametiasutused, tähistab Downing Street tavakeeles peamiselt Suurbritannia peaministrit, kelle ametlik residents asub aadressil Downing Street 10. Lisaks paiknevad samal tänaval rahandusministri residents (Downing Street 11) ja valitseva partei distsipliinivalvuri (Chief Whip'i) residents. Residentside vastas paikneb Suurbritannia välisministeeriumi hoone.

1989. aastal, kui kardeti IRA rünnakuid, püstitati tollase peaministri Margaret Thatcheri kaitseks tänava kumbagi otsa terasväravad, mis piiravad tänavat siiani.

Londoni tänavad
Ingmar Tulva

Ingmar Tulva (sündinud 4. märtsil 1973) on eesti bioloog.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli bioloogina 2001. aastal. Tema uurimisvaldkonnaks on metsaökoloogia ja puude ökofüsioloogiliste protsesside modelleerimine.

Tunnustused
2008 Olevi Kulli mälestusstipendium

Välislingid 

Eesti bioloogid
Sündinud 1973
Marek Sammul

Marek Sammul (sündinud 1. veebruaril 1973 Jõgeval) on eesti bioloog ja taimeökoloog. 

Tema peamised uurimisteemad on taimede vegetatiivse paljunemise bioloogia; liikidevahelised suhted taimekooslustes; troofilised seosed ja nende mõju koosluste arengule; poollooduslike koosluste ökoloogia ning looduskaitsebioloogia ja looduskaitse korraldus.

Haridustee 
Marek Sammul lõpetas 1991. aastal Jõgeva 2. Keskkooli ja 1995. aastal Tartu Ülikooli bioloogia erialal bakalaureuseõppes. 1997. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis bioloogia magistrikraadi teemal "Konkurents erineva produktiivsusega rohttaimekooslustes" ning 2003. aastal sealsamas bioloogia doktorikraadi teemal "Competition and coexistence of clonal plants in relation to productivity" ("Konkurents ja kooseksisteerimine klonaalsetel taimedel erineva produktiivsusega kooslustes", juhendajad Kalevi Kull, Olevi Kull).

Töökäik 
Sammul oli aastatel 1993–2001 Zooloogia ja Botaanika Instituudi laborant ja vanemlaborant ning 2001–2004 teadur ja vanemteadur. Aastatel 2005–2014 oli ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi vanemteadur. 

Sammul töötas 2012–2016 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduslike rakendusuuringute keskuses (RAKE) analüütikuna ning 2015–2016 ökoloogia- ja maateaduste instituudi looduskaitsebioloogia teadurina. 

2016–2019 oli Sammul Tartu Ülikooli personaliarenduskeskuse juhataja ning alates 1. juunist 2019 Narva Kolledži direktori kohusetäitja. 

1. jaanuarist 2020 kuni 30. aprillini 2022 Tartu Ülikooli Narva Kolledži direktor.

20. juunist kuni 14. oktoobrini 2022 Tartu Luterliku Peetri Kooli direktor.

Tunnustus 
 2007 – Eesti noore looduskaitsja auhind

Võistluste auhinnad
 1994 – Eesti Teaduste Akadeemia üliõpilastööde konkursil esimene preemia 
 1997 – Eesti Teaduste Akadeemia üliõpilastööde konkursil teine preemia
 2014 – Kasvatusteaduslike tööde riikliku konkursi võitja eesti keeles publitseeritud teadustööde kategoorias

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Sammul on toimetanud Loodusuurijate Seltsi aastaraamatuid ja teisi erialaga seonduvaid raamatuid ning avaldanud kümneid teadustrükiseid. 

Ta on Jakob von Uexkülli Keskuse (1993) asutajaliige. 1994. aastast on ta Eesti Looduseuurijate Seltsi liige, tegutses seltsi presidendina 2004–2008 ja presiidiumis 2004–2017. Alates 1997. aastast on Sammul Pärandkoosluste Kaitse Ühingu liige ning kuulus sealsesse juhatusse aastatel 1997–2003. 2010. aastast on ta Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitsekomisjoni liige.

Aimeartikleid
 "Looduskaitse? Ei, inimesekaitse!" Eesti Loodus 1/2004
 "Kuidas on möödunud LUSi kolm viimast aastat?" Eesti Loodus 3/2007

Viited

Välislingid
Marek Sammul Eesti Teadusinfosüsteemis
Marek Sammul Google Scholar lehekülg
Marek Sammuli kirjutiste loetelu
Intervjuu Marek Sammuliga – Eesti Loodus 10, 2003

Eesti bioloogid
Eesti ökoloogid
Eesti taimeökoloogid
Eesti Looduseuurijate Seltsi presidendid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1973
Anija tee

Anija tee (riiklik registreerimisnumber 11131) on kõrvalmaantee Anija vallas. Tee pikkuseks on 1,7 km.

Tee saab alguse Jägala–Käravete maantee kümnendal kilomeetril Partsaare ja Kuusemäe küla piiril. Tee läbib Partsaare, Kuusemäe ja Anija küla. Tee lõpeb Kose–Jägala maantee kolmekümne neljandal kilomeetril Anija külas. Tee ületab 3 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Anija küla tiheasustusega alal on kiiruspiirang 30 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Anija vald
Soodla–Kehra tee

Soodla–Kehra tee (riiklik registreerimisnumber 11132) on kõrvalmaantee Anija vallas (Kehra linna tänavana Raja tänav). Tee pikkuseks on 6,1 km.

Tee saab alguse Jägala–Käravete maantee üheteistkümnendal kilomeetril Soodla külas. Tee läbib Soodla, Lilli, Looküla ja Ülejõe külad ning Kehra linna. Tee lõpeb Kehra tee teisel kilomeetril Kehra linnas. Tee ületab 1 silla (Kehra sild üle Jägala jõe tee kuuendal kilomeetril) ja 10 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Lilli, Looküla, Idu.

Teega ristub kuuendal kilomeetril Raudoja–Vikipalu–Kehra tee.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Kehra linnas (50 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Anija vald
Raudoja–Vikipalu–Kehra tee

Raudoja–Vikipalu–Kehra tee (riiklik registreerimisnumber 11134) on kõrvalmaantee Anija vallas. Tee pikkuseks on 10,7 km.

Tee saab alguse Jägala–Käravete maantee kuueteistkümnendal kilomeetril Raudoja külas. Tee läbib Raudoja, Vikipalu ja Ülejõe külad. Tee lõpeb Soodla–Kehra tee kuuendal kilomeetril Ülejõe külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 19 truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.

Tee on kruusatee, v.a. viimane kilomeeter, mis on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas, tee viimasel kilomeetril 200-500 autot ööpäevas. Kiiruspiiranguid teel pole. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Anija vald
Ojasoo–Ardu tee

Ojasoo–Ardu tee (riiklik registreerimisnumber 11141) on kõrvalmaantee Kose vallas. Tee pikkuseks on 10,0 km.

Tee saab alguse Kose–Purila maantee kaheksandal kilomeetril Ojasoo külas. Tee läbib Ojasoo, Harmi, Riidamäe, Sääsküla, Triigi, Rava ja Silmsi küla. Tee lõpeb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee viiekümne kuuendal kilomeetril Silmsi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 13 truupi. Teele jääb 5 bussipeatust: Riidamäe, Sääsküla, Kõue kool, Kõue tee, Kõue.

Teega ristub neljandal kilomeetril Kõue–Virla tee, kuuendal kilomeetril Triigi–Kõue tee.

Tee esimene pool kilomeetrit on mustkattega, edasi kuni Kõue–Virla teeristini on tee kruusakattega, järgneb 1,2 km mustkattega teed, tee lõpuosa on pinnatud kruusatee. Kuni Kõue–Virla teeristini on tee klassita, edasi on tee klass V. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Kose vald
Tõdva–Nabala tee

Tõdva–Nabala tee (riiklik registreerimisnumber 11151) on kõrvalmaantee Saku ja Kiili vallas. Tee pikkuseks on 8,9 km.

Tee saab alguse Tallinn–Rapla–Türi maantee kuueteistkümnendal kilomeetril Tõdva külas. Tee läbib Tõdva, Lokuti, Sookaera-Metsanurga, Sookaera, Arusta, Paekna, Piissoo ja Nabala küla. Tee lõpeb Kurna–Tuhala tee kolmeteistkümnendal kilomeetril Nabala külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 9 truupi. Teele jääb 5 bussipeatust: Sookaera, Nõmmiku, Arusta, Paekna ja Piirsoo.

Teega ristub kuuendal kilomeetril Lähtse–Paekna tee.

Tee esimesed 5,6 km on kruusakattega, järgneb 0,7 km mustkattega teed, tee lõpuosa on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Kuni Lähtse–Paekna teeristini on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas, tee lõpuosas on liiklussagedus 500–1000 autot ööpäevas. Lähtse–Paekna teeristi piirkonnas on kiiruspiirangud (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Kiili vald
Saku vald
Kirdalu–Kiisa tee

Kirdalu–Kiisa tee (riiklik registreerimisnumber 11152) on kõrvalmaantee Saku vallas. Tee pikkus on 5,0 km.

Tee saab alguse Tallinn–Rapla–Türi maantee kaheksateistkümnendal kilomeetril Kirdalu külas. Tee läbib Kirdalu ja Kurtna küla ning Kiisa aleviku. Tee lõpeb Kiisa jaama tee esimesel kilomeetril Kiisa alevikus. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 4 truupi. Teele jääb 2 bussipeatust: Kurtna ja Kiisa.

Teega ristub neljandal kilomeetril Tagadi–Kurtna tee.

Tee on esimesed 2,8 km põlevkivituhkbetoonkattega, edasi mustkattega. Tee on klassita. Tee esimesel kilomeetril on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas, edasi 500–1000 autot ööpäevas. Kurtna küla ja Kiisa aleviku tiheasustuse alal on kiiruspiirangud (40, 50, 60, 70 km/h). Samal alal on ka teevalgustus.

Eesti kõrvalmaanteed
Saku vald
Jüri Liim

Jüri Liim (sündinud 9. novembril 1940) on endine Eesti poliitik, ajakirjanik ja sportlane. 

Jüri Liim kuulus aastail 1990-1992 Eesti Kongressi ja Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse ning on 20. Augusti Klubi liige. Ta oli ka üks 1989. aastal organiseeritud liikumise Genf-49 ja Nõukogude võimuesindajate poolt registreerimata Eesti Rohelise Partei peamisi eestvedajaid ning seejärel erakonna Eesti Rohelised esimees aastail 1991-1995.

Teda on autasustatud 2002. aastal Riigivapi V klassi ja 2006. aastal III klassi teenetemärgiga.

Mais 2006 rääkis Liim Kanal 2 uudistesaatele "Reporter" ja TV3 jutusaates "Kahvel", et kavatseb pronkssõduri monumendi õhku lasta, kui seda Tõnismäelt ära ei viida. Liim väitis end teadvat, kust saada lõhkeainet, ning ka seda, kuhu on vaja lõhkeaine paigutada, sest ta olevat "kuju selle pilguga juba üle vaadanud". Septembris 2006 otsustas Harju maakohus, et pronkssõduri õhkimise ähvardus oli avaliku korra raske rikkumine ning määras Liimile karistuseks 25 300 krooni suuruse rahatrahvi. Liim kaebas kohtuotsuse edasi ning mais 2007 mõistis Riigikohus Liimi lõplikult õigeks. Riigikohtu otsuse kohaselt puudus kuriteokoosseis, sest tegelikult Liim pronkssõdurit õhku lasta ei plaaninud. Enne lõplikku õigeksmõistvat kohtuotsust oli Eesti valitsus ise pronkssõduri senisest asukohast ära viinud. 

Liim on tegelenud pikamaajooksuga. Ta on võitnud 1965–1976 Eesti meistrivõistlustel maratonis kulla (1972) ja pronksi, 20 ja 30 km maanteejooksus 3 hõbedat ja 1 pronksi ning 10 000 meetris pronksi. Isiklikke rekordeid: 10 000 m 31.01,0 (1973), 3000 m takistusjooks 9.16,8 (1968), maraton 2:28.03 (1973).

Viited

Välislingid 
  Reporter.ee: Liim lubas jätkata punamonumentide teisaldamist, Postimees, 19. detsember 2008
 Liim loobus Vene telekanali otsesaates esinemisest, Postimees, 4. september 2009
 

Eesti Kongressi liikmed
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Eesti pikamaajooksjad
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1940
Be saar

Be (ka Nosy Be; Nossi-bé) on Madagaskarile kuuluv saar Madagaskari saare looderanniku lähedal. Saare pindala on umbes 300 km².

'Nosy be' tähendab malagassi keeles 'Suur saar'.

Saarel elab umbes 60 000 inimest, suurim asula on Andoany.

Be on turismisihtkoht.

Halduslikult moodustab saar Nosy Be linna (prantsuse commune urbaine).

Madagaskari saared