joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kereiidid

Kereiidid (ka keraiidid; mongoli keeles Хэрэйд, hiina keeles 克烈) olid üks viiest suurest turgi-mongoli khanaadist 12. sajandi Altai-Sajaani piirkonnas. Üheteistkümnenda sajandi alguses pöördusid nad Idakiriku nestoriaanlasteks. Kereiitide juurest võis pärineda Preester Johannes.

Nende aladeks oli suures osas tänapäevase Mongoolia territoorium. Ajaloolase Vasili Bartoldi hinnangul elasid nad Ononi, Herleni ja Tuuli jõgede ääres. Aastal 1203 alistas kereiidid Tšingis-khaan ning nad liideti Mongolite riigiga, mille võidukäigus nad märkimisväärset rolli mängisid. Kolmeteistkümnenda sajandi jooksul sulandusid nad erinevate turgi-mongoli khaaniriikide alla.

Vaata ka
 Keskaegsete mongoli hõimude loend
 Mongoli riikide loend

Viited

Mongoolia ajalugu
Rahvad
Aasia ajaloolised riigid
Karakitai

Karakitai (ka Kara Kitai; hiina keeles 喀喇契丹, Kālā Qìdān, mongoli keeles Хар Хятан, otsetõlkes Must Kitai; või Lääne-Liao dünastia (hiina keeles 西遼 või 西辽, Xī Liáo); ametlikult Suur-Liao (hiina keeles 大遼, 大辽, Dà Liáo)) oli hiinastatud dünastiariik Kesk-Aasias. Karakitaid juhtisid kitanide Yelü hõim, see oli Liao dünastia riigi järglane. Dünastiale pani aluse Yelü Dashi (Liao keiser Dezong), kes põgenes koos enda rahvaga Jini dünastia sissetungi eest Mandžuuriast Kesk-Aasiasse. Aastal 1211 tungisid Karakitai aladele Kuchlugi juhtimisel naimanid ning riik sisuliselt lõppes. Viimane hoop tuli aastal 1218, kui nende ala vallutasid mongolid. Karakitai kõrglass oli ajaloolaste hinnangul Liao järeltulijatena Hiina legitiimne valitsusdünastia.

Vaata ka
 Liao dünastia
 Põhja-Liao
 Ida-Liao
 Hilis-Liao
 Qutlughkhaniidid
 Buraq Hajib
 Kitanide ajalugu
 Karakitai Khanaat
 Liao dünastia keisrite loend
 Algmongolid

Viited

Mongoolia ajalugu
Hiina dünastiad
Aasia ajaloolised riigid
Magda Hermat

Magda Hermat (kuni 1939 Magda Hermann; 24. veebruar (vkj)/ 9. märts 1901 Tallinn – 9. aprill 1974) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.

Ta lõpetas 1922. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1922–1929 ja  1936–1938 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas.

Ta on töötanud Eesti Ajaloomuuseumis ja Eesti NSV Oktoobrirevolutsiooni ja Sotsialistliku Ülesehitustöö Riiklikus Keskarhiivis.

Ta on töötanud ka ajaloolasena Kultuurimälestiste Riiklikus Projekteerimise Instituudis (KRPI) ning muuhulgas uurinud ka Kuressaare linnust.

Teoseid
Tema KRPI-perioodi uurimused on jäänud käsikirjadesse ning neid säilitatakse põhiliselt Muinsuskaitseameti arhiivis.
[Tallinna] Vanalinn. Hoonestuse funktsionaalne struktuur. Kd XI. Hoonete funktsioonidest 18-20 saj. Helmi Üprus, Rein Zobel, Magda Hermat. Tallinn 1968. Muinsuskaitseameti arhiiv P-981/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.875
[Tallinna] Vanalinn. Hoonestuse funktsionaalne struktuur. Kd XIa. Hoonete funktsioonidest 18-20 saj. Helmi Üprus, Rein Zobel, Magda Hermat. Tallinn 1968. Muinsuskaitseameti arhiiv P-982/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.876
Kuressaare linnus. Ajalooline õiend. Tallinn 1971. Muinsuskaitseameti arhiiv P-1261/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.1119
Kuressaare linnus. Uurimusi linnuse ja kindlustuste eriperioodidest. Täiendusi ajaloolise õiendi juurde. Tallinn 1973. Muinsuskaitseameti arhiiv P-1809/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.1119
Ajalooline linnakeskus. Kd II. Haapsalu linna ajalugu aa 1700-1970 (ajalooline õiend). Tallinn 1971. Muinsuskaitseameti arhiiv P-1357/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.1214
[Võru] Vanalinn. Ajalooline õiend. Tallinn 1971. Muinsuskaitseameti arhiiv P-1360/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.1216
Pühalepa vald, Suuremõisa mõis. Esialgne ajalooline õiend. Tallinn 1972. Muinsuskaitseameti arhiiv P-1694/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.1119
Pihtla vald, Tõlluste mõis. Esialgne ajalooline õiend. Tallinn 1973. Muinsuskaitseameti arhiiv P-1762/ Eesti Rahvusarhiiv, ERA.T-76.1.1119

Isiklikku
Tema vend oli kunstnik ja kunstipedagoog Karl Herman.

Viited

Kirjandus 
"M. Gorki kiri Tallinna arhiivis". Nõukogude Õpetaja nr 50, 16. detsember 1949. Lk 4
"Vestlus Kalvi Aluvega". Sirp ja Vasar nr 5, 31. jaanuar 1986. Lk 12
Elo Sova. "Põlvkonnad muinsuskaitses. Intervjuu Kalli Hollandiga". // Muinsuskaitse aastaraamat 2017. Tallinn 2018. Lk 122–124

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
"Hermann, Magda (matrikli nr.3164)". Eesti Rahvusarhiiv, EAA.2100.1.2805.4
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti ajaloolased
Eesti arhitektuuriajaloolased
Eesti arhivaarid
Eesti muuseumitöötajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1901
Surnud 1974
Ahju kütmine

Ahju kütmine - puude põletamine, mille tulemusel toodetakse sooja. Ahju köetakse kevadel ja sügisel, kuid enim talvel.

Ohutu kütmine 
Ülekütmise tõttu kasvab tulekahjude arv külmal perioodil palju. Selleks tuleb ahju kütta turvaliselt. Tähtis on teada, et ahi ei hakka kohe sooja tootma. Selleks ei tohiks peale esimest ahjutäit kohe otsa panna teist ja kolmandat ahjutäit. Sellisel juhul võib ahi üle kuumeneda ja soojuspaisumise tõttu võivad ahjuseina tekkida praod. Ülekütmise tagajärjel võib süttida lisaks ka tahm. Kindlasti tuleks aastas korra lasta enda küttekoldesüsteemid puhtaks teha ning kontrollida neid oma ala asjatundjal. Lisaks peab olema igas majas suitsuandur ja rangelt soovituslikult vinguandur. Vingu- ja suitsuandurid päästavad aastas tuhandete inimeste elud.

Kuidas kütta? 
Esimesena tuleks kontrollida tuha ruumi, kui see on liiga täis, siis tuleks seda tühjendada. Järgmisena tuleks avada siiber. Siiber peab olema täielikult avatud kuni kütmise lõppfaasini, siis võib seda vähe haaval kinni lükata. Nüüd võib olla kindel, et on ohutu laduda koldesse puud. Alla tuleks panna jämedamad halud. Ahju täituvus peaks olema umbes 70% - 75%. Enne süütamist tuleb kindlaks teha, et ahju ümbrus oleks prahist puhas ja ahju läheduses poleks süttivaid materjale. Ahju esine peaks olema kivist või peaks seal olema metallalus. Kolde peaks süütama pealt poolt väikeste klotsidega või küttetablettidega. Süütamine pealt poolt on oluline, kuna siis on põlemisprotsess puhtam ja temperatuur saavutatakse kiiremini. 

NB! Ahi ei ole prügikast, ahjus peaks põletama ainult puid.

Kütteallika valimine 
Kütmisel peaks kasutama ainult kuivi puid. Märgade halgude puhul tekib liiga palju jääkaineid, mis ladestuvad küttesüsteemi seintele. Tahmase küttekolde puhul kulub eesmärgiks rohkem puid. Kütteväärtuse põhjal jagunevad puud järgmiselt: kask, mänd, haab, kuusk ja lepp. Halud peaks tuppa tooma 2 päeva enne põletamist.

Viited
Lapidaarium

Lapidaarium on raidkivide kogu (ladinakeelsest sõnast lapis 'kivi), mis sisaldab raiddekooriga ehituskive ja -detaile ja kivist skulptuure, reljeefe, epitaafe, hauaplaate, sarkofaage jm ning nende fragmente. Lapidaarium võib olla korraldatud eraldi ekspositsioonina muuseumis või olla osa arheoloogiakogust.

Näiteid Eestist ja mujalt 
Eestis on tuntumad lapidaariumid Raidkivimuuseum, lapidaarium Kaarma kirikus (osa kive kiriku müürides) ja kirikuaias, kunagine Dominiiklaste Kloostri Muuseum, Tallinnas Katariina käigus eksponeeritud raidkivid.

Tuntud lapidaariume mujalt maailmast:
 Praha Rahvusmuuseumi lapidaarium Prahas Tšehhis
 Lapidaarium Kertšis Krimmis
 Kongernes Lapidarium Kopenhaagenis Taanis
 Museo lapidario maffeiano Veronas Itaalias
 Musée lapidaire d'Avignon Prantsusmaal Avignonis
 Gallerie Estensi Museo Lapidario Estense Modenas Itaalias

Vaata ka 
 Glüptoteek

Viited 

Kunst
Mooste rahvamuusikakool

Mooste Rahvamuusikakool on Eestis tegutsev erakool, mis alustas tegevust septembris 2012. Rahvamuusikakool toimetab endise Mooste mõisa abihoones Põlva vallas.

Kooli rajamise idee käisid välja MTÜ Folgisellide Seltsi juhatuse liikmed Ülle Podekrat ja Ülo Needo. Alates 2017. aasta jaanuarikuust on koolipidajaks MTÜ Virbel. Õppekava on koolile kirjutanud ning koolijuhina tegutseb MTÜ Virbli pika-aegne koolitusjuht, etnomusikoloog ja muusikaõpetaja Krista Sildoja. Juhatuse esimeheks on pillimeister ja muusikaõpetaja Raivo Sildoja.

Õppekava eesmärk 
Mooste Rahvamuusikakooli ülesandeks ja eesmärgiks on laste, noorte ja ka täiskasvanute loomevõimete avastamine ja kavakindel arendamine ning kohaliku kultuurielu edendamine pärimuskultuuri traditsioonidele toetudes. Motiveeritud ja teotahteliste õppijate puhul on üheks lisa-eesmärgiks professionaalse pärimusmuusikahariduse õppeks ettevalmistuse andmine.

Mooste Rahvamuusikakooli õppetöö sisuks on peamiselt eesti pärimusmuusika traditsioonide tundmaõppimine, nende taasesitamine ja väärtustamine. Õpilastele võimaldatakse üldmuusikaliste elementaaroskuste kõrval süveneda pärimusmuusika praktiseerimiskunsti tõdedesse ning antakse sellel alal ka teoreetilised põhiteadmised.

Üksikpillimeeste kasvulava 
Mooste Rahvamuusikakoolis toimub õppetöö vastavalt EHIS-es kinnitatud rahvamuusika õppekavale nii individuaal- kui grupitundides, üldhariduskoolidega sama aastakalendri alusel. Kõige tähtsamaks eesmärgiks on valmistada ette tugevaid üksikpillimehi - külapillimehi - kes tunneksid end vabalt lisaks ka koosmängus ja jämmidel. Meie majas saab end osavaks mängijaks arendada järgmistel pillidel: 
 Erinevad kandled (väikekannel, külakannel, rahvakannel, päkarauakannel)
 Rahvapärane viiul
 Rahvapärased puhkpillid (torupill, flööt)
 Lõõtspillid (teppolõõts, karmoška, akordion)
 Erinevad näppepillid (mandoliin, ukulele, kitarr)
Tutvu lähemalt meie värvikate vilistlastega, kelleks on nt külakandlemängija Aia Rikka, lõõtspillimängija Mihkel Sildoja, jt.

Koosmängust 

Alates kooli alguspäevadest tegutseb majas järjepidevalt pilliklubiliste seltskond, kuhu koonduvad iganädalaselt nii noored kui täiskasvanud pillimängijad. Koos käiakse esinemas nii kodu- kui välismaal, valmistatakse ette nii paikkondlikke kui vabariiklikke tähtsündmusi (nt täiskasvanute pillilaagrid, vabariiklik kesktalvine pillimeeste kokkutulek "Jaanuarijämm" jms). Igas vanuses kooli õpilased osalevad aktiivselt laulu- ja tantsupeoliikumise rahvamuusikapidudel muusikutena kaasa tehes. 

Meie koosmängusalvestusi saate kuulata siin.

Viited

Välislingid 
 Mooste Rahvamuusikakooli koduleht
 Mooste Rahvamuusikakooli FB-lehekülg
 Meediakajastused Mooste Rahvamuusikakooli tegevuse kohta
 Rahvapillimängu e-õpikud täiskasvanutele

Põlva vald
Eesti muusikakoolid
Kiril Despodov

Kiril Despodov (bulgaaria keeles Кирил Десподов; sündinud 11. novembril 1996 Kresnas) on Bulgaaria jalgpallur, kes mängib Bulgaaria kõrgliiga klubis Razgradi Ludogorets ja Bulgaaria jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt äärepoolikuna, kuid võib mängida ka ründajana.

Ta alustas klubikarjääri Bulgaaria klubis Loveči Liteks, debüteerides Bulgaaria kõrgliigas hooajal 2011–12.

Aastatel 2016–2019 mängis ta Bulgaaria kõrgliiga klubis Sofia CSKA.

2019. aasta jaanuaris liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga Cagliari, kuid seal läbimurret ei teinud. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Austria kõrgliiga klubis Grazi Sturm. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule Razgradi Ludogoretsi, kellega tuli hooajal 2020–21 Bulgaaria meistriks. 2021. aasta juunis sõlmis ta Ludogoretsiga püsiva lepingu.

Bulgaaria jalgpallikoondises tegi Despodov debüüdi 23. märtsil 2018 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 13. oktoobril UEFA Rahvuste Liiga kohtumises Küprose vastu.

2017. aastal valiti Despodov Bulgaaria aasta noorjalgpalluriks ja 2018. aastal Bulgaaria aasta jalgpalluriks. Ta oli pärast Hristo Stoichkovi esimene, kes valiti Sofia CSKA mängijana Bulgaaria aasta jalgpalluriks.

Saavutused 
Razgradi Ludogorets
Bulgaaria kõrgliiga: 2020–21

Bulgaaria jalgpallurid
Cagliari Calcio mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1996
Neuciano de Jesus Gusmão

Neuciano de Jesus Gusmão (tuntud hüüdnime Cicinho järgi; sündinud 26. detsembril 1988 Belémis) on Brasiilia päritolu Bulgaaria jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Bulgaaria kõrgliiga klubis Razgradi Ludogorets ja Bulgaaria jalgpallikoondises.

Klubikarjääri algusaastatel mängis ta Brasiilias – aastatel 2007–2008 Remos, 2009. aastal Juventudes, 2010–2011 Brasilienses, 2012–2013 Ponte Pretas ja 2013–2015 Santoses.

2015. aasta juunis liitus Cicinho Ludogoretsiga. Alates hooajast 2015–16 on ta klubiga tulnud Bulgaaria meistriks kuus korda.

2018. aastal sai Cicinho Bulgaaria kodakondsuse. Bulgaaria jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 6. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Walesi vastu.

Saavutused 
Remo
Campeonato Paraense: 2007, 2008
Brasiliense
Campeonato Brasiliense: 2011
Santos
Campeonato Paulista: 2015
Ludogorets
Bulgaaria kõrgliiga (6): 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21
Bulgaaria superkarikas (2): 2018, 2019

Viited 

Brasiilia jalgpallurid
Bulgaaria jalgpallurid
Santos FC mängijad
Sündinud 1988
WolframAlpha

WolframAlpha on arvutuslik teadmusmootor, mis genereerib ning visualiseerib faktilisi ja statistilisi vastuseid kõikvõimalikele päringutele. Selle töötas 2009. aastal välja Wolfram Research. Lisaandmeid kogutakse nii akadeemilistelt kui ka kommertslikelt veebisaitidelt.

Viited

Välislingid
www.wolframalpha.com

Infotehnoloogia
Charles Bertrand

Charles Bertrand (sündinud 5. veebruaril 1991 Pariisis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga klubis Tappara.

Klubikarjääri jooksul on ta mänginud peamiselt Soome klubides – aastatel 2010–2013 Lukkos, 2013. aastal Tapparas, 2014–2016 Vaasan Sportis, 2016–2017 Ässätes, 2017–2018 Oulun Kärpätes ja alates 2019. aastast Tapparas. Hooajal 2017–18 tuli ta Kärpätega Soome meistriks. 2017–18 põhihooajal oli Bertrand Soome kõrgliiga suurim väravakütt (32 väravat), mille eest pälvis ta Aarne Honkavaara auhinna. Lisaks pälvis ta samal hooajal hooaja efektiivsemale mängijale antava Matti Keinoneni auhinna ja valiti hooaja sümboolsesse koosseisu.

Lisaks on Bertrand mänginud hooajal 2013–2014 Rootsi kõrgliiga klubis Färjestads ning hooajal 2018–19 KHL-i klubis Novosibirski Sibir ja Šveitsi kõrgliiga klubis HC Fribourg-Gottéron. Hooajal 2013–14 võitis ta Färjestadiga Rootsi meistrivõistlustel hõbemedali.

Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Bertrand osalenud viitel A-divisjoni maailmameistrivõistlustel (2012, 2013, 2015, 2016 ja 2019).

Viited

Välislingid 
 Charles Bertrand hockeydb.com lehel

Prantsusmaa jäähokimängijad
HK Novosibirski Sibiri mängijad
Sündinud 1991
Voldemārs Zāmuēls

Voldemārs Roberts Zāmuels (22. mai 1872 Dzērbene vald – 16. jaanuar 1948 Ravensburg) oli Läti poliitik ja jurist. Ta oli aastatel 1917–1918 Läti Ajutise Rahvusnõukogu esimees. Ta oli üks 17. märtsi 1944. aasta Läti Kesknõukogu memorandumile allakirjutanutest, suri paguluses.

Ta sündis aastal 1872 Dzērbenes. Ta õppis Bērzaine gümnaasiumis, lõpetas aastal 1890 Riia Nikolai I gümnaasiumi. Ta lõpetas aastal 1902 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Lettonia ridadesse.

1905. aasta revolutsiooni ajal osales ta poliitikas. Ta astus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajadastus Läti kodanliku kadettide partei liikmeks, 1907. aastal sai temast selle organisatsiooni üks juhte. Koos advokaat Frici Albertiga hakkas ta 1906. aastal välja andma päevalehte "Latvija". Nemad olid selle ajalehe esimesed toimetajad. Pärast Esimese maailmasõja algust 1915. aastal kuulus ta Läti laskurpataljoni korralduskomiteesse. Pärast Läti iseseisvumist 18. novembril 1918 sai temast 19. detsembril 1918 ülemkohtu kohtunik. Hiljem sai temast 23. septembril 1919 ülemkohtu peaprokurör. Ta oli siis Läti asutava kogu (Satversmes sapulce) saadik, kus ta esindas Demokraatliku Keskerakonna (Demokrātiskā Centra Partija) huve. 

19. juunil 1921 nimetas peaminister Zigfrīds Anna Meierovics ta põllumajandusministriks. Seda ametit pidas ta kuni 20. juulini 1922. aastal.

Pärast Zigfrīds Anna Meierovicsi valitsuse tagasiastumist 15. jaanuaril 1924 usaldati Zāmuelsile uue valitsuse moodustamine. Samueli valitsuskabinet moodustati vähem kui kahe nädalaga ning Seim kinnitas selle 25. jaanuaril 1924 54 poolt-, 19 vastu- ja 17 erapooletuga. Valitsuses töötas Zāmuels esialgu mitte ainult peaministrina, vaid ka justiitsministrina, kuni 10. juulini sai ministriks Julius Arajs. Valitsuse moodustamisest võtsid osa mitmed Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei (LSDSP) liikmed - Fēlikss Cielēns, Ansis Buševics ja Ansis Rudevics, kes aga sinna ei kuulunud. See oli esimene valitsus Läti ajaloos, kus ei olnud Läti Põllumeeste Liidu esindajat. Voldemārs Zāmuēlsi valitsus püsis 18. detsembrini 1924.

Teise maailmasõja lõpus põgenes ta Saksamaale, kus suri 16. jaanuaril 1948 Prantsuse okupatsioonitsoonis Ravensburgi haiglas (praeguse haldusjaotuse järele Baden-Württembergi liidumaal Tübingeni ringkonnas)

Läti peaministrid
Läti poliitikud
Sündinud 1872
Surnud 1948
Heinrich I (Baden-Hachberg)

Heinrich I (pärast 1180. aastat - 2. juuli 1231) Zähringite suguvõsast oli Baden-Hachbergi markkrahv. Tema asutas Baden-Hachenbergi haru.

Elu 

Ta oli Hermann IV ja selle naise Bertha teine poeg. Tema vanem vend oli Hermann V (sündinud u. 1180. aastal). Nooremad õed-vennad olid Friedrich (u. 1187-1217), Jutta ja Bertha.

Tema isa ühines Friedrich I-ga selle Itaalia-kampaaniates ja Kolmandas ristisõjas. Isa reisis läbi Väike-Aasia Antiokiasse, kus ta 1190. aastal laagris haigusesse suri. Hermann V sai isa järglaseks Baden-Badenis, samas kui Heinrich I sai Baden-Hachbergi. Hermann V järgnes Friedrich II-le Itaaliasse, Egiptusesse (kus ta oli vangis), Viiendasse ja Kuuendasse ristisõtta.

Heinrich I oli esimene oma Zähringite liinis, tiitliga Hachbergi markkrahv. Ta suri 1231. aastal ja tema järglaseks sai tema poeg Heinrich II, kes oli sel ajal alaealine. Heinrich II oli esialgu oma ema eestkoste all. 1232. aastal ostis ta St. Blaise'i kloostrilt Sausenburgi isandkonna ja varsti pärast seda ehitas ta Sausenburgi linnuse, mida on esmakordselt mainitud 1246. aastal.

Perekond 

Heinrich abiellus Urachi krahvi Egino IV tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed:

 Heinrich II (enne 1231. aastat - u. 1297/98).
 Hermann, Hachbergi markkrahv (valitses 1232-1239).

Badeni markkrahvid
Hermann VI (Baden-Baden)

Hermann VI (u. 1226 – 4. oktoober 1250) oli Badeni markkrahv ja Verona markkrahv 1243. aastast kuni oma surmani.

Švaabi Zähringite järeltulijana oli ta markkrahv Hermann V ja selle naise Irmengardi poeg. Ta järgnes oma isale Badenis 16. jaanuaril 1243.

1248. aastal abiellus ta Babenbergide viimase meessoost liikme, Austria hertsogi Friedrich II (1230–1246) vennatütre Gertrudiga ja selle abielu põhjal nõudis Austria ja Steiermargi hertsogkondi, jättes Badeni valitsemise oma nooremale vennale Rudolfile. Kuid tal oli võimas rivaal Böömimaa kuningas Otakar II, kes abiellus 1252. aastal Friedrichi õe Margaretega, et oma nõudeid seadustada. Keiser Friedrich I Barbarossa poolt 1156. aastal välja antud Privilegium Minus kohaselt võis Austria maid pärandada naisliinis ja Hermann sai isegi paavst Innocentius IV selgesõnalise nõusoleku. Kuid sellegipoolest ei suutnud markkrahv ja tema poeg Friedrich ennast Austrias ja Steiermargis kehtestada kohaliku aadli suhtes, kes eelistasid Otakari. Mõlemad rivaalid ei läinud lõpuks läbi, kuna pärast Otakari surma Marchfeldi lahingus 1278. aastal hõivas hertsogkonnad ja muutis läänideks Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I.

Perekond 

Markkrahv ja tema naine said järgmised lapses:

 Friedrich I (1249-1268).
 Agnes (1250-1295), abiellus esmakordselt Kärnteni hertsogi Ulrich III-ga ja teistkordselt Heunbergi krahvi Ulrichiga.

Badeni markkrahvid
Lääne-Xia

Lääne-Xia (ehk Xi Xia (hiina keeles 西夏, Xī Xià); ametlikult Suur-Xia (hiina keeles 大夏, Dà Xià); ka Tanguudide riik) oli tanguudide keisririik ja dünastia aastatel 1038–1227. See asus tänapäevases Loode-Hiinas Ningxia, Gansu, Ida-Qinghai, Põhja-Shaanxi, Kirde-Xinjiangi ja Sise-Mongoolia edelaosa aladel ning Välis-Mongoolias. Riigi pindala oli ligi 800 000 ruutkilomeetrit ning pealinn Xingqing (tänapäeva Yinchuan), mis 1227. aastal mongolite poolt hävitati. Kuna mongolite sissetungiga kadusid peaaegu kõik Lääne-Xia kirjalikud andmed ja ehitised, oli riigi ajalugu 20. sajandini ajaloolaste jaoks mõistatuslik.

Lääne-Xia asukoht Hexi koridoris oli soodne, kuna läbi riigi läks Kesk-Aasiasse Siiditee. Kirjandus, kunst, muusika ja arhitektuur olid kõrgelt arenenud. Tänu efektiivsele sõjaväele olid tanguudid Liao, Songi ja Jini dünastiate kõrval Hiinas arvestatav jõud.

Vaata ka
 Ida-Xia
 Hongfo Pagoda
 Khara-Khoto
 Tanguudi raamatute loend
 Sada kaheksa stuupat
 Tanguudid
 Tangutoloogia

Viited

Hiina dünastiad
Aasia ajaloolised riigid
Lihasevenitus

Lihasevenitus (ingl k stretching) on lihaste või lihasegruppide muutmine pikemaks ja vetruvamaks venitusharjutuste abil.

See hoiab nii lihased kui liigesed liikuvate, tugevate ja tervetena; ennetab liigese- ja lihasevalu ning lihaserebendeid. Venitamist viljeldakse paljudel spordialadel, näiteks jooksmine, tantsimine ja võimlemine, samuti kehahoole praktikates, näiteks joogas või pilateses. Sõltuvalt eesmärgist on lihasegruppidele keskendumine erinev - jooksjatel on olulisem jalalihaste venitamine, võimlejatel on oluline venitada kõiki lihasegruppe jne.

Venitamise käigus suureneb vereringe piirkonnas, mida parasjagu venitatakse. Tänu suuremale vereringele liigub lihastesse rohkem hapnikku ja lihastest kaovad ainevahetuse jääksaadused nagu süsihappegaas, laktaat. Lisaks pikenevad venitamise käigus lihaskiud, võimaldades sügavamaid venitusi, ent naastes tagasi puhkeasendisse venituste järel. Vigastuse korral võib venitamine toetada lihaskiudude õigesse asendisse minemist. St venitamise ajal pikenenud lihaskuid võivad pärast venitamist ise õigesse puhkeasendisse minna.

Ajalugu 
Teadaolevalt kasutasid Vana-Kreeka sportlased ja sõdurid venitamist ühe osana oma treeningkommetest.

Venitamist hakati kasutama osteopaatias, mille lõi doktor Andrew Taylor aastal 1874. Osteopaatias kasutati venitamist inimese liikuvuse ja lihaste vereringe tõhustamiseks ning lihasepingete vähendamiseks.

Venitamise jaotus

Staatiline venitus
 Staatiline venitamine on venitusasendi hoidmine 20–45 sekundit ning selle toimingu kordamine 2-3 korda. Siinkohal on oluline, et venitus ei tohi haiget teha.
 Staatilist venitamist tehakse soojade lihastega treeningu järel maha jahtudes (inglise keeles cool-down). Staatilist venitamist ei ole soovitatav teha soojenduseks, sest see vähendab keha valmisolekut hoogsaks treeninguks.

Ballistiline venitus
 Ballistiline venitamine ehk vibutamine on liikumine lõppasendisse ja tagasi asendisse, kus venitus ei tee haiget. Liikumiseks kasutatakse peamiselt jõudu, hoogu või gravitatsiooni. Soovituslik on teha ballistilist venitust siis, kui lihased on juba soojad.
 Ballistilist venitust on ohtlikum viljeleda võrreldes teiste venituseliikidega, kuna järsud liigutused tõstavad vigastuste ohtu, eriti neil, kellel pole veel kehatunnetus välja arenenud.

Dünaamiline venitus
 Dünaamiline venitus on ajekas lihaste ja liigeste viimine venivuse viimase piirini ning tagasi puhkeasendisse. See arendab keha kiirust, liikuvust ja jõulisust.
 Dünaamilist venitust sooritatakse üldjuhul soojendusrutiinis, sest aktiivne venitamine tõstab lihaste temperatuuri ning vähendab jäikust.

PNF-venitus 

 PNF (ingl k proprioceptive neuromuscular facilitation) hõlmab lihase pingutust ja lõdvestust. Üldjuhul on kombeks teha PNF-venitust koos paarilisega või abivahenditega (näiteks kummilint). Venituse ajal viiakse lihas venitusasendisse, kus tekitatakse vastastikune jõud: see, keda venitatakse, surub lihast venitusasendist eemale (abilise poole), kuna abiline hoiab venitustasendit vastu. Sellele järgneb lõdvestus ja lihase sügavamasse venitusasendisse viimine.

Viited
CoinMetro

CoinMetro on tokeniseeritud börs, mille peakorter asub Tallinnas, Eestis. Ettevõte loodi reguleeritud Forexi maakleri FXPIG-i meeskonna poolt.

Ajalugu 
CoinMetro börsi asutas 2017. aasta novembris Kevin Murcko, tegevjuht ja asutaja, Euroopa krüpto Assotsiatsiooni asutajaliige ja FXPIG-i tegevjuht.

2018. aastal andis Eesti CoinMetrole litsentsi e-rahakottide ja vahetusteenuste kasutamiseks.

2020. aastal kasvas CoinMetro kasvumäär 620%.

2021. aastal tõstis CoinMetro 2,5 miljonit eurot tokeniseeritud võlakirjade kujul.

Asukoht 
Alates 2018.aastast on CoinMetro peakorter Tallinnas, Eestis. Teine kontor asub Mehhikos. CoinMetro kontor asub ajaloolises hoones nimega Fahle maja (Fahle House), endine tselluloosi-ja paberivabrik.

Reguleerimine 
CoinMetro on reguleeritav FinTech tööstusega. Eestis asuv CoinMetro on saanud Eesti Finantsluureüksuselt litsentsi digitaalse valuutateenuse osutamiseks. Litsents võimaldab CoinMetrol pakkuda virtuaalset valuutavahetusteenust fiat valuuta jaoks, virtuaalset valuutavahetust virtuaalse valuuta jaoks, samuti virtuaalse valuuta rahakoti teenuseid.

Toode 
CoinMetro on ökosüsteem, mis sisaldab fiat-krüptoraha, peamist platvormi, vahetusplatvormi, marginaaliga kauplemise platvormi, koopiaga kauplemise platvormi ja digitaalset väärtpaberiturgu. Muud seotud tooted hõlmavad partnerlusprogrammi ja ettevõtte pakutavaid kihlvedude võimalusi.

Ökosüsteemi toetab CoinMetro enda teenusmärk XCM, mis on seotud kõigi ettevõtte toodete ja teenustega. Mootori tuum on paigutatud ojs-i ja Redis-i abil.

Platvorm 
Platvorm võimaldab ettevõtetel või organisatsioonidel käivitada ICO, kasutades automatiseeritud protsessi, mille käigus luuakse nutilepingud.

Auhinnad 
CoinMetro sai suurepärase hinnangu Trustpilotile, digitaalsele platvormile, mis võimaldab klientidel kirjutada kommentaare ja leida õigeid ettevõtteid.

Viited
Jini dünastia (1115–1234)

Jini dünastia (hiina keeles 金朝, Jīn cháo, tšurtšeni keeles Anchun Gurun; ka Tšurtšeni dünastia; ametlikult Suur-Jin) oli viimastest hiina ajaloolistest dünastiatest enne Hiina vallutamist mongolite poolt. See kestis aastatel 1115–1234. Jini dünastiat kutsutakse vahel Tšurtšeni dünastiaks, kuna selle rajaja Taizu oli wanyani-tšurtšeni päritolu.

Jini dünastia sai alguse keiser Taizu ülestõusust Liao dünastia vastu. Olukord Hiina põhjaosas oli ebastabiilne, kuni Jin Liao Xiyusse tõrjus, kus nad moodustasid Lääne-Liao riigi. Pärast Liao väljatõrjumist algas Jini sajandipikkune kampaania Lõuna-Hiinas domineerinud hanide Songi dünastia vastu. Jini tšurtšenid võtsid võimul oles üle hiina kombed ning kindlustasid mongolite kartuses Suurt Hiina müüri. Jini riigis oli kultuurielu aktiivne ning taas pöörduti konfutsianismi.

Endised vasallid mongolid tungisid Jini Tšingis-khaani juhtimisel aastal 1211 ning purustasid kohaliku sõjaväe. Järgnes kaks kümnendit sõdu, mässe, reetmisi ja riigipöördeid, kuni 1234. aastal Jini riik lõpuks alla andis.

Vaata ka
 Ida-Xia
 Korealaste-tšurtšenite piirikonfliktid

Viited

Hiina dünastiad
Aasia ajaloolised riigid
Sandworm

Sandworm (eesti keeles ’liiva|uss‘), tuntud ka kui üksus 74455 (samuti Telebots, Voodoo Bear ja Iron Viking), on väidetavalt Venemaa sõjaväeluure peavalitsusele alluv kübersõjaüksus.

2020. aasta 19. oktoobril väljastas Ameerika Ühendriikide õiguskaitseorgani vandemeeste kogu üksuse 74455 kuue väidetava ohvitseri suhtes süüdistuse küberkuritegudes.

Viited
Gediminas Vagnorius

Gediminas Vagnorius (sündinud 10. juunil 1957 Vilkaičiais) on Leedu poliitik.

Ta sündis aastal 1957 Vilkaičiais (asub praeguse haldusjaotuse järele Žlibinai vallas Plungė rajoonis). Ta lõpetas aastal 1975 Telšiai 4. Keskkooli ja aastal 1980 Vilniuse Ehitusinseneride Instituudi ehitusökonoomika teaduskonna. Aastal 1987 Leedu NSV TA Majandusinstituudis kaitses ta majanduskandidaadi väitekirja.

1990. aasta valiti ülemnõukogusse. Ta allkirjastas Leedu iseseisva riigi taastamise.

Ta oli 13. jaanuarist 1991 kuni 21. juulini 1992 Leedu peaminister. Teist korda oli ta Leedu peaminister 15. veebruarist 1996 kuni 4. maini 1999.

Isiklikku 
Ta on abielus ning tütre ja poja isa. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane. 

Leedu peaministrid
Sündinud 1957
Nick Shore

Nicholas Shore (sündinud 26. septembril 1992 Denveris) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana KHL-i klubis Novosibirsk Sibir.

Aastatel 2010–2013 mängis ta Denveri Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2011. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draftis 82. valikuna. Hooajal 2013–14 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi noorteklubis Manchester Monarchs. 2015. aastal võitis ta Monarchsiga Calder Cup'i ja osales samal aastal AHL-i tähtede mängul. NHL-is debüteeris ta Kingsi meeskonnas hooajal 2014–15. Tema resultatiivseim hooaeg NHL-is oli 2016–17, mil ta lõi kuus väravat ja andis 11 väravasöötu. NHL-is on ta mänginud veel ka Ottawa Senatorsi (hooajal 2017–18), Calgary Flamesi (hooajal 2017–18), Toronto Maple Leafsi (hooajal 2019–20) ja Winnipeg Jetsi (hooajal 2019–20) ridades.

Hooajal 2018–19 mängis ta KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg. Hooaja 2020-21 esimeses pooles mängis ta Slovakkia kõrgliiga klubis ja hooaja teises pooles Šveitsi kõrgliiga klubis EV Zug, kellega tuli 2021. aastal Šveitsi meistriks. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Novosibirsk Sibiriga.

2010. aastal tuli Shore USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks.

Tema vanem vend Drew Shore on endine jäähokimängija.

Viited

Välislingid 
 Nick Shore NHL.com lehel
 Nick Shore hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Calgary Flamesi mängijad
Toronto Maple Leafsi mängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
Magnitogorski Metallurgi mängijad
HK Novosibirski Sibiri mängijad
Sündinud 1992
Joe Morrow

Joseph Mathew Alexander Morrow (sündinud 9. detsembril 1992 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Nur-Sultani Barõs.

Aastatel 2008–2012 mängis ta Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks.

2011. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i draftis 23. valikuna. Enne NHL-is debüteerimist mängis ta American Hockey League'i klubides Wilkes-Barre/Scranton Penguins, Texas Stars ja Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta lõpuks hooajal 2014–15 Boston Bruinsi meeskonnas. NHL-is on ta mänginud veel ka Montreal Canadiensi ja Winnipeg Jetsi ridades.

2019. aasta detsembris sõlmis Morrow lepingu KHL-i klubiga Minski Dinamo. 22 põhihooaja mänguga suutis ta teha vaid kolm resultatiivset söötu. Hooajal 2020–21 mängis ta Soome kõrgliiga klubis Ässät. 2021. aasta septembris naasis ta KHL-i, sõlmides lepingu Barõsiga.

Viited

Välislingid 
 Joe Morrow KHL.ru lehel
 Joe Morrow NHL.com lehel
 Joe Morrow hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Boston Bruinsi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
HK Minski Dinamo mängijad
Nur-Sultani Barõsi mängijad
Sündinud 1992
Bunda Mulia Ülikool

Bunda Mulia Ülikool (Universitas Bunda Mulia) on ülikool, mis asub Jakartas, Indoneesias.

See on üks peamisi eraülikoole Indoneesias. Ülikool asutati aastal 2003. 

Ülikoolil on oma kirjastus, mis muuhulgas annab välja ajakirja Semiotika: Jurnal Komunikasi (aastast 2007).

Indoneesia ülikoolid
Jakarta
Indoneesia Ülikool

Indoneesia Ülikool (Universitas Indonesia) on ülikool, mis asub Jakartas, Indoneesias.

See on üks peamisi ja vanimaid ülikoole Indoneesias. Ülikool asutati aastal 1924 (praegusre nimega aastast 1950). 

Indoneesia ülikoolid
Jakarta
Mädaoks

Mädaoks on mädanikust kahjustatud oks. Oksakoha auk läbimõõduga üle 1 cm on osaliselt mädaoks.

Bioloogiline põhjus 

Mädanikku tekitavad puudel seened, mis võivad rünnata peaaegu kõiki puid. Eriti vastuvõtlikud on stressis, vanad ja nõrgad puud. Seened lõhuvad puu tselluloosi ning mõnikord ka ligniini, tehes puu nõrgaks, mis põhjustab puu langemist.

Mädaniku etapid 

Seente põhjustatud lagunemisel on kolm peamist etappi. Esimest mädanikuetappi on raske märgata, seda nimetatakse algavaks faasiks, kuna raku seina lagunemisel on rakk vähesel määral jõudu kaotanud. 

Mädanemise teises etapis hakkab puidu värvus muutuma ja puit vähehaaval nõrgenema, kuid puidu rakuseinad ei ole veel hävinenud.  Kui mädanikule ei ole suudetud piiri panna, järgneb aastate pärast lagunemise kolmas etapp.

Kolmandas etapis on puidu rakusein hävinenud ja puidu tugevus on kadunud.

Mädaniku liigid 

 Valgemädanik. Valgemädanik lagundab puidus olevat ligniini, mis annab puidule pruuni värvuse ja tiheduse. Selle tagajärjel puit kaotab oma tugevuse ja kukub oma raskuse all pikali. 
 Pruunmädanik. Pruunmädanikku põhjustab ainult üks liik seeni (Basidiomycota), mis nakatab peamiselt okaspuid. Kui need seened puitu ründavad, muutub puit tumepruuniks tselluloosi kõdunemisel ja ligniini oksüdeerumise tõttu. 
 Pehmemädanik. Pehmemädanikku võivad põhjustada nii seened kui ka bakterid. See mädanik lagundab ligniini, hemitselluloosi ja tselluloosi. Pehmemädanikud nakatavad tavaliselt lehtpuid ja nakkuse käigus tekivad kõdunemistaskud, mis on ümbritsevast pehmemad. 
 Südamemädanik. Südamemädanik ründab puidu südamikku puutüve keskel. Selleks et seenestik sinna saaks pääseda, on vaja mingit haava, mis võib olla kas putukate, inimeste või loomade tekitatud.

Kasutus 
Mädaoksa saab kasutada ehitusmaterjalide või dekoratiivesemete valmistamiseks ning küttematerjaliks.

Viited

Kirjandus 

 https://www.eastsidetreeworks.com/blog/recognizing-hazard-trees-tree-decay/ 
 https://profloors.ee/wp-content/uploads/2017/10/MFMA-klassifikatsioonid-eesti-keeles.pdf
 https://www.gardeningknowhow.com/ornamental/trees/tgen/heart-rot-in-trees.htm 
 https://physicscentral.com/buzz/blog/index.cfm?postid=2754920089291745263
Dan Sexton

Dan Sexton (sündinud 29. aprillil 1987 Apple Valleys, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Nižnekamski Neftehimik ründajana paremäärel.

Hooajal 2005–06 mängis ta North American Hockey League'is, hooajal 2006–07 United States Hockey League'is ja seejärel kaks hooaega Bowling Green State University jäähokimeeskonnas.

2009. aasta aprillis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Anaheim Ducks. Ta alustas hooaega ECHL-is, kuid 2009. aasta detsembris kutsuti ta Ducksi meeskonda, debüteerides NHL-is sama aasta 4. detsembril mängus Minnesota Wildi vastu. Neli päeva hiljem lõi ta oma kolmandas liigamängus Dallas Starsi vastu oma esimesed kaks väravat NHL-is. Hooajal 2009–10 sai NHL-is 41 mänguga kirja üheksa väravat ja kümme väravasöötu. Ta mängis Ducksi meeskonnas ka järgmisel hooajal. Aastatel 2011–2013 mängis ta American Hockey League'i klubides Syracuse Crunch ja Norfolk Admirals.

2013. aastal liitus ta Soome kõrgliiga klubiga TPS. Hooaja 2013–14 lõpus liitus ta Nižnekamski Neftehimikiga, kus mängis kuni hooaja 2017–18	lõpuni. Aastatel 2017 ja 2018 valiti Sexton KHL-i tähtede mängule. Aastatel 2018–2021 mängis ta KHL-is kolm hooaega Jekaterinburgi Avtomobilistis. Sextoni kõige resultatiivseim hooaeg on KHL-is seni olnud 2018–19, mil ta lõi liigas 25 väravat ja andis 28 väravasöötu. 2021. aasta mais naasis ta Neftehimiki.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Sexton USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Dan Sexton KHL.ru lehel
 Dan Sexton NHL.com lehel
 Dan Sexton hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Anaheim Ducksi mängijad
HK Nižnekamski Neftehimiki mängijad
Jekaterinburgi Avtomobilisti mängijad
Sündinud 1987
Maksim Jakubets

Maksim Jakubets (sündinud 20. mail 1987) on vene rahvusest arvutiasjatundja, väidetav küberkurjategija.

Viited

Välislingid
 MAKSIM VIKTOROVICH YAKUBETS (inglise, vene ja ukraina keeles)

Häkkerid
Sündinud 1987
Illimar Lepik von Wirén

Illimar Lepik von Wirén (sündinud 17. oktoobril 1989 Stockholmis) on Eesti reservohvitser ja poliitik.

Eestlased Rootsis
Sündinud 1989
Õuna südamik

Õuna südamikuks nimetatakse vilja keskosa, mis sisaldab seemneid ja mille külge omakorda kinnitub õuna vars. On üldlevinud arusaam, et õuna südamik tuleks jätta õuna süües alles.

Miks on kasulik õuna südamik ära süüa? 
Õuna südamik sisaldab inimese tervisele kasulikke õunaseemneid. Õunaseemned aitavad parandada soolestiku tervist, sisaldavad palju valke, kiudaineid ja õlisid. Õunaseemned sisaldavad ka amügdaliini ehk vitamiini B17, mis alandab vererõhku ja leevendab valu. Amügdaliin sisaldab tsüaniidi ja seetõttu peetakse seda mürgiseks, aga kuna ühes õuna südamikus on keskmiselt kolm kuni viis seemet, siis pole nad meie organismile kahjulikud.

Uuringud 
2019. aastal ajakirjas Journal Frontiers in Microbiology avaldatud uuringu kohaselt sisaldavad õunaseemned tervislikke baktereid, mida inimesed enamasti tähelepanuta jätavad. Terve õun koos südamikuga sisaldab ligikaudu kuni 100 miljonit bakterit, millest ainuüksi viljaliha sisaldab koguni 10 miljonit. Kahtlemata on see uus uuring õunaseemnete kohta väga huvitav. Sellega seoses on aga tekkinud ka vastuolulisi seisukohti. Mõnede uuringute kohaselt ei ole õunaseemnete tarbimine kahjulik, samas aga teised arvavad, et parem on need enne antud puuvilja söömist eemaldada. Kuigi teostatud on mitmeid uuringuid, tuleks enne järelduste tegemist selle kohta veel palju rohkem uurida.

Kasutatud kirjandus
Harvey J. Alter

Harvey James Alter (sündinud 12. septembril 1935) on Ameerika Ühendriikide viroloog.

2020. aastal anti talle, Michael Houghtonile ja Charles M. Rice'ile Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind C-hepatiidi viiruse avastamise eest.

Ameerika Ühendriikide viroloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1935
Horezmi riik

Horezmi riik (ka Horezmi impeerium) oli turgi-pärsia sunniitide riik Kesk-Aasias, peamiselt tänapäeva Afganistani ja Iraani aladel. Riik rajati 1077. aastal ning algul oli see Seldžukkide riigi ja Karakitai vasall. 

13. sajandil vallutasid Horezmi mongolid. Kõrgajal oli riigi pindala kuni 3,6 miljonit ruutkilomeetrit, mis teeb sellest ühe ajaloo suurima impeeriumi.

Horezmišahhide riigi alguskuupäev ei ole kindel. Riiki juhtinud Horezmi dünastiale pani alguse Anushtegin Gharchai, kes oli olnud Gharchistani juhtide ori ning hiljem mamelukk seldžukkide teenistuses. Riigi iseseisvuse saavutas alles tema pojapojapoeg Atsiz.

1220. aastal tungisid Horezmi Tšingis-khaani juhtimisel mongolid, kes vallutasid riigi vähem kui kahe aastaga. Vaenlane kasutas ära Horezmi riigi sisetülisid ja nõrkusi, rikkamaid linnu piirati ja rüüstati.

Vaata ka
 Turgi dünastiate ja riikide loend
 Horezm
 Sunni dünastiate loend

Viited

Aasia ajaloolised riigid
Luukas Kristjan Ilves

Luukas Kristjan Ilves (sündinud 15. oktoobril 1987 Münchenis) on Eesti riigiametnik, president Toomas Hendrik Ilvese poeg. 

Alates 17. jaanuarist 2022 on ta Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi side ja riigi infosüsteemide asekantsler (mitteametlikult nimetatakse seda riigi IT-juhi ametikohaks; ingl Government CIO ehk Chief Information Officer). 

Praegu töötab Ilves küberturbe ning plokiahela ettevõtte Guardtime strateegiajuhina, varem oli ta sealsamas teadus- ja innovatsioonikoostöö osakonna juhataja. Enne seda oli ta Brüsselis tegutseva mõttekoja The Lisbon Council asejuht ja vanemteadur. 

Eesti eesistumise ajal Euroopa Liidu Nõukogus juhtis Luukas Ilves digipoliitika tiimi ja programmi Eesti Alalises Esinduses Euroopa Liidu juures. Samuti on Ilves töötanud nii Riigi Infosüsteemi Ametis kui Kaitseministeeriumis. 

Kui Luukas oli viieaastane, kolis pere Washingtoni, kus isa Toomas Hendrik suursaadikuna töötas. Eestisse kolisid Ilvesed 1997. aastal.

Sündinud 1987
Lanškroun

Lanškroun (saksa keeles Landskron) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Ústí nad Orlicí ringkonnas. Lanškroun asub Ústí nad Orlicíst umbes 17 km ja Pardubicest ligikaudu 61 km idakagus.

Lanškrouni on esmamainitud 1285. aastal.

Lanškrouni vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.

Linna olulisemad vaatamisväärsused on 1581. aastal valminud renessanss-stiilis raekoda ja 16. sajandil rajatud Lanškrouni loss.

Viited 

Tšehhi linnad
Pardubice maakond
Tetrapylon

Tetrapylon (kreeka keeles τετράπυλον 'neli väravat', mitmuses tetrapyla; ladina keeles quadrifrons 'neli fassaadi') on kuupja kujuga Vana-Rooma ehitis, mille kõigis külgedes on värav. Tavaliselt püstitati neid teeristile.

Näiteid 
 Septimius Severuse võidukaar Leptis Magnas Liibüas
 Marcus Aureliuse võidukaar Tripolis Liibüas
 Tetrapylon Cáparras Hispaanias
 Tetrapylon Palmyras Süürias (hävinud)
 Väravaehitis Aphrodisiases Türgis
 Januse võidukaar (Janus quadrifrons) Roomas
 Caracalla kaar Thevestes
 Anjaris Bekaa orus Cardo Maximuse ja Decumanus Maximuse tänavaristil
 Kaks kaart Jerashis Jordaanias: põhjapoolne ja lõunapoolne tetrapylon Cardo Maximuse ning põhja- ja lõunapoolse Decumanuse ristumiskohas
 Heidentor Carnuntumis Austrias

Viited 

Vana-Rooma arhitektuur
Roudnice nad Labem

Roudnice nad Labem (saksa keeles Raudnitz an der Elbe) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Roudnice nad Labem asub Elbe (Labe) jõe vasakul kaldal, Litoměřicest umbes 15 km ja Ústí nad Labemist ligikaudu 30 km lõunaedelas.

Roudnice nad Labemit on esmamainitud aastatel 1167 ja 1176. Linnaõigused sai Roudnice nad Labem 13. sajandil.

Roudnice nad Labemi vanalinn koos lossikompleksiga on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

Linna olulisim vaatamisväärsus on aastatel 1652–1684 ehitatud barokkstiilis Roudnice loss.

Viited 

Tšehhi linnad
Ústí maakond
Nick Rhodes

Nicholas James Bates sündinud 8 Juuni 1962 Birmingham 

Ansambli Duran Duran asutajaliige, klahvpillid, süntesaatorid, sämplerid, programmeerimine.

Nick Rhodes on osalenud muusikuna ja produtsendina mitmetes projektides, Arcadia, Kajagoogoo, The Devils, koostöö Wendy Bevan'ga  albumid Astronomia I ja II

Nick Rhodes'i hobi fotograafia ja fotokujundus.
Jean Butler

Jean Butler (sündinud 14. märtsil 1971 Mineolas New Yorgi osariigis) on Ameerika Ühendriikide stepptantsija, iiri tantsu meister, koreograaf ja näitleja. Ta on enim tuntud peamise naisrolli eest tantsuetenduses Riverdance.

Välislingid

Ameerika Ühendriikide tantsijad
Sündinud 1971
Cáparra

Cáparra (ladina keeles Capara või Capera) on varemetena säilinud Vana-Rooma linn kunagises Lusitaania provintsis, praegu Oliva de Plasencia vallas Cácerese provintsis Extremaduras. Linna keskel asuv tetrapylon on alates 1931. aastast kaitsealune ehitismälestis (Bien de Interés Cultural).

Linn asub 500 m Río Ambrozist lõunas niinimetatud hõbedateel (Via de la Plata), mis viis Sevillast (toonane Hispalis) üle Mérida (Emerita Augusta) ja Salamanca (Helmantica) Astorgasse (Asturica Augusta). 37 km kaugusel asuv  Plasencia on lähim suurem linn.

Cáparra kunagine pindala oli vähemalt 15 või 16 hektarit; umbes 3. sajandi paiku ümbritseti see linnamüüriga, millest osa asustatud ala jäi väljapoole. Linna peatelgede Cardo ja Decumanuse ristteel asuva tetrapyloni läheduses asus termide kompleks. Linna lõunaosas väljaspool müüre on leitud amfiteatri varemed.

Viited

Välislingid 
 La ciudad romana de Cáparra. - viajarporextremadura.com (Caparra mälestised ja raidkirjad, hispaania keeles)
 THE ROMAN TOWN OF CÁPARRA. - Art and culture. turismoextremadura.com

Hispaania muistised
Vana-Rooma linnad
Extremadura
Cácerese provints
Leptis Magna

Leptis Magna või Lepcis Magna oli tähtis linn Kartaago riigis ja Rooma keisririigi Liibüas Wadi Lebda suudmes Vahemere ääres. Alates 1982. aastast kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse

Leptis Magna varemed paiknevad Liibüa linnas Khomsis, 130 km Tripolist idas. Linn on üks paremini säilinud Rooma muistiseid Vahemere ääres.

Ajaloost 
Algselt asus seal 7. sajandil eKr asutatud foiniiklaste asundus, mis Rooma keiser Septimius Severuse ajal jõudsalt laienes ja kujunes linnaks. Linnas paiknes leegion (Legio III Augusta) linna kaitseks berberite rünnakute eest. Kui Gordianus III 238. leegioni laiali saatis, sagenesid kõrbenomaadide rünnakud 3. sajandi teisel poolel. Diocletianus tegi Leptis Magnast provintsi pealinna ja see kosus uuesti, kuni vandaalid selle 439. aastal rüüstasid. 533. aastal läks linn Bütsantsi keisririigi koosseisu, kuid elas endiselt berberite sõjakäikude ohus, ei saavutanud kunagisega võrreldavat tähtsust ja jäeti maha pärast muslimitest araablaste sõjakäiku 647. aastal.

Vaata ka 
 Kyrene
 Cirta
 Lambaesis
 Timgad
 Volubilis

Viited

Välislingid 
 B. A. Horton. Leptis Magna: The UNESCO World Heritage site you’ve probably never heard of. - euronews.travel. - euronews.com
 BY W. Raynolds, D. Ashby, G.n Kristy, M. Gabriel. UPDATE: THE STATUS OF UNESCO WORLD HERITAGE SITE LEPTIS MAGNA. - Cultural Heritage Initiatives
 Libya’s Leptis Magna, a neglected UNESCO World Heritage site, barely survives. - The Arab Weekly, 26.09.2021

Vana-Rooma linnad
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Liibüas
Martina McBride

Martina Mariea McBride (neiupõlvenimega Schiff; sündinud 29. juulil 1966 Sharonis, Kansase osariigis) on USA kantrilaulja. Ta on tuntud oma soprani hääleliigi ja kantripopi laulude poolest.

1991. aastal sõlmis ta lepingu RCA Recordsiga. Aasta hiljem ilmus tema neotraditsioonilise kantristiilis debüütsingel "The Time Has Come". Samal aastal ilmus lisaks tema samanimeline debüütalbum. Aja jooksul tekkis tal popi ja kantri vaheline stiil, mis on sarnane Shania Twaini ja Faith Hilli stiiliga. McBride'il on olnud Billboardi kantrisinglite edetabelis paarkümmend hittsinglit, sh viis esikohasinglit vahemikus 1995–2001. Aastal 2007 salvestas McBride elektrooniliselt produtseeritud dueti "Blue Christmas" koos Elvis Presleyga; laul ilmus aasta hiljem välja antud Presley kogumikalbumil "Christmas Duets".

McBride on andnud välja neliteist stuudioalbumit, ühe kontsertalbumi ja lisaks veel mitu kogumikalbumit. Seitse tema albumit on saanud plaatinaplaadi staatuse. USA-s on tema plaate müüdud üle 14 miljoni eksemplari. Country Music Association on valinud McBride'i neljal korral (aastatel 1999, 2002, 2003 ja 2004) ja Kantrimuusika Akadeemia kolmel korral (aastatel 2002–2004) aasta naiskantrilauljaks. McBride on esitatud Grammy auhinnale 14 korral, kuid pole kordagi võitnud. Ta on Grand Ole Opry liige.

Stuudioalbumid 

 "The Time Has Come" (1992)
 "The Way That I Am" (1993)
 "Wild Angels" (1995)
 "Evolution" (1997)
 "White Christmas" (1998)
 "Emotion" (1999)
 "Martina" (2003)

 "Timeless" (2005)
 "Waking Up Laughing" (2007)
 "Shine" (2009)
 "Eleven" (2011)
 "Everlasting" (2014)
 "Reckless" (2016)
 "It's the Holiday Season" (2018)

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide kantrilauljad
Sündinud 1966
Hévíz

Hévíz on linn Ungaris Zala komitaadis, umbes 8 km Keszthelyst loodes.

Viited

Vaata ka
Hévízi vesiravila
Hévízi järv

Välislingid

Ungari linnad
Dion DiMucci

Dion Francis DiMucci (sündinud 18. juulil 1939 New Yorgis) on USA laulja ja laulukirjutaja. Tema muusika on hõlmanud elemente doo-wopist, rokkmuusikast, R&B-st ja hilisemal perioodil bluusist.

Ta sündis New Yorgis Bronxi linnaosas itaalia-ameerika perekonnas. Lauljakarjääri alustas ta 1950. aastate teises pooles vokaalansamblis Dion and the Belmonts. 1960. aastate alguses alustas ta soolokarjääri. Dion oli üks populaarsemaid USA poplauljaid Briti invasiooni-eelsel perioodil. 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses oli tal sooloesinejana ning Dion and the Belmontsi või The Del-Satinsi liikmena kokku 39 esineljakümne hitti. Tema tuntumate hittide hulka kuuluvad "Runaround Sue" (tema ainus #1 USA-s), "The Wanderer", "Ruby Baby" ja "Lovers Who Wander".

Dioni populaarsus kahanes 1960. aastate keskel. 1960. aastate teises pooles muutis ta oma stiil ning hakkas esitama tõsisema sisuga laule. Tema tuntuim tolle perioodi laul on folk rocki stiilis "Abraham, Martin and John", mis oli kirjutatud pühenduseks samal aastal mõrvatud Martin Luther Kingile ja Robert F. Kennedyle ning mis jõudis USA singliedetabelis Billboard Hot 100 neljandale kohale. 1960. aastate lõpus ja 1970. aastate alguses Dioni populaarsus taastus ning ta on jätkanud muusika tegemist siiani. Kriitikud, kes suhtusid negatiivselt tema varasesse loomingusse ja pidasid teda pelgalt teismeliste iidoliks, on kiitnud hiljem tema hilisemat tööd ning on toonud välja tema muusika teistele muusikutele.

1989. aastal võeti ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.

Viited

Välislingid 
 https://diondimucci.com/

Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1939