joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Avo Paistik

Avo Paistik (21. aprill 1936 Tallinn – 3. detsember 2013) oli eesti karikaturist, joonisfilmide režissöör, maalikunstnik ja pastor.

Töötas Tallinnfilmis 1971–1990 heliosakonna inseneri, kunstnik-lavastaja ja režissöörina. Filme kutsus tegema teda Rein Raamat.

Animafilmid, mille tegemises osales Avo Paistik:: 
 1972 – "Vari. Tee"
 1973 – "Lend"
 1973 – "Värvipliiatsid"
 1974 – "Täheke"
 1975 – "Pisiasi" 
 1976 – "Lask"
 1977 – "Pühapäev" 
 1978 – "Klaabu"
 1978 – "Tolmuimeja"
 1979 – "Klaabu, Nipi ja Tige Kala"
 1979 – "Oi, jänes, aita!" 
 1979 – "Teie nimi?"
 1981 – "Ära sega autojuhti"
 1981 – "Klaabu kosmoses"
 1982 – "Varastati auto"
 1984 – "Naksitrallid I"
 1985 – "Hüpe" – peaauhind Stuttgardi festivalilt
 1987 – "Naksitrallid II"
 1988 – "Lend"
 1989 – "Silmus"
 1990 – "Minek"
 1990 – "Naksitrallid"

Paistiku loodud tegelaskuju Klaabu on jõudnud ka teistesse kunstivormidesse, näiteks tegi temast 2010. aastal lavastuse Nukuteater.

1991. aastal lahkus Avo Paistik Joonisfilmist, et pühenduda tegevusele Jeesuse Kristuse Igavese Elu koguduse pastorina.

Raamatud 
 Avo Paistik – "Karikatuure = Карикатуры", (76 lk) eesti ja vene keeles, EKP Keskkomitee Kirjastus 1974
 Silvia Kiik – "Elavad muinaslood", (128 lk) Perioodika 1977, fotod: Arvo Nuut, Villu Reiman, Kalju Suur, Georg Štšukin ja Tõnu Talivee, illustratsioonid: Halja Klaar, Henno Käo, Avo Paistik ja Georg Štšukin
 Robert Vaidlo – "Kessu", (46 lk), Eesti Raamat 1978, illustratsioonid Avo Paistik
 Avo Paistik – "Klaabu", (24 lk), Perioodika 1982
 Avo Paistik – "Клабуш. Klabuš", (26 lk) Perioodika 1983, tõlge raamatust "Klaabu" vene keelde – eesti keelest tõlkinud Margarita Talson,
 Jaan Rannap – "Klaabu", (48 lk), Eesti Raamat 1983, illustratsioonid Avo Paistik
 Jaan Rannap – "Klaabu", (48 lk) Eesti keelest tõlkinud Gisela Teeäär, (saksa keeles), Perioodika 1987, illustratsioonid Avo Paistik
 Avo Paistik – "Klaabu juhtumused", (1. osa)", (32 lk), Perioodika 1989
 Avo Paistik – "Klaabu raamat", (64 lk), Eesti Trükitööstus 1990
 Avo Paistik – "Klaabun seikkailut", (34 lk), Perioodika 1990, "Klaabu juhtumused" soome keeles – eesti keelest tõlkinud Samuli Juvonen, ISBN 9516157351
 Avo Paistik – "Klaabu 2 – Klaabu, Nipi ja ahne kala", 36 lk, Perioodika 1991, ISBN 5797903652 
 Avo Paistik – "Klaabu juhtumused", 32 lk, Eesti Riiklik Nukuteater 2010 (kordustrükk), ISBN 9789949210510
 Robert Vaidlo – "Kessu ja Tripp", (164 lk), Eesti Raamat 1988, Tänapäev 2002 (kordustrükk), illustratsioonid Avo Paistik, ISBN 9985620348
 Lehte Hainsalu – "Mineviku tulevik – Seitse poeemi", (63 lk) Atlex 2008, ISBN 9789949441327

Viited

Välislingid
 
 Silvia Kiik. Avo Paistiku võitlused võimude, tsensuuri ja Goskinoga I. Teater. Muusika. Kino, aprill 2006
 Silvia Kiik. Avo Paistiku võitlused võimude, tsensuuri ja Goskinoga II. Teater. Muusika. Kino, mai 2006
 Silvia Kiik. Avo Paistiku võitlused võimude, tsensuuri ja Goskinoga III. Teater. Muusika. Kino, juuni 2006
 Karl Kello. Märgilise tähendusega filmitegelane. Õpetajate Leht, 22. oktoober 2006
 Suri Avo Paistik

Eesti kunstnikud
Eesti filmilavastajad
Eesti karikaturistid
Eesti vaimulikud
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 2013
Kevin McNally

Kevin McNally (sündinud 27. aprillil 1956 Bristolis) on Briti näitleja. 

Ta mängis filmides "Kariibi mere piraadid: Musta pärli needus" ja "Kariibi mere piraadid: Maailma lõpus" Joshamee Gibbsi.

Osaline filmograafia 

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1956
.yu

.yu oli Jugoslaavia Interneti tippdomeen. Domeen oli kasutusel alates 1989. aastast 2010. aastani.
Seoses sellega, et Serbiale ja Montenegrole eraldati 2007. aastal domeenid .rs ja .me, algas kaheaastane üleminekuaeg. Domeeni .yu kasutamine pidi lõppema 30. septembril 2009, kuid Serbia sai ICANNilt loa tähtaega 6 kuu võrra pikendada. Domeen i kasutus lõppes 30. märtsil 2010.

YU
Jugoslaavia

sv:Toppdomän#Y
Progressiivne džäss

Bebop'i kõrvale ilmus 1940. aastail veel üks uuendus džässi valdkonnas – nn progressiivne džäss, mille peamisteks esitajateks olid valged muusikud. 

Tänapäeval ei nähta selles küll mitte niivõrd omaette suunda, kuivõrd mõne bigbändi juhi üleminekut tantsuliselt svingilt nõudlikumale, kontsertliku iseloomuga repertuaarile. Teerajajaks sai pianist Stan Kenton koos arranžeerija Pete Rugologa, kes oli kõrgharidusega muusik, õppinud kompositsiooni Ameerikasse emigreerunud prantsuse heliloojalt Darius Milhaud'lt. Progressiivne džäss taotles massiivseid sümfoonilisi kõlasid ja arendatuma vormiga teoseid, milles oli erinevalt svingipaladest rohkem kui üks teema. Sagedased olid vabad kadentsid soolopillidel ja ootamatud tempomuutused.

Progressiivse džässiga seoses tuleb mainida Woody Hermanit, kes tellis helilooja Igor Stravinskilt oma orkestrile kuulsa "Ebony Concerto", milles ta esitas ise soolopartiid klarnetil. Ka pianist Dave Brubeck otsis teid džässi avardamiseks, kasutades kolmeosalist ja segameetrumit, klassikalise muusika ja traditsioonilise rahvaste muusika elemente.

Džäss
Riisipere–Kernu tee

Riisipere–Kernu tee (registrinumbriga 11360) on kõrvalmaantee Saue vallas. Tee pikkuseks on 12,0 km. Riisipere aleviku tänavana kannab nime Haiba tee, Haiba küla tänavana kannab nime Riisipere tee.

Tee saab alguse Riisipere–Nurme tee teisel kilomeetril Riisipere alevikus. Tee kulgeb läbi Riisipere aleviku, Ürjaste, Odulemma, Mõnuste, Haiba ja Kernu külade. Tee lõpeb Tallinn–Pärnu–Ikla maantee neljakümnendal kilomeetril Kernu külas. 

Tee ei ületa ühtegi silda ega ühtegi truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Saida, Mõnuste, Haiba ja Kernu.

Teega ristub esimesel kilomeetril Nissi tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kernu tee.

Tee on täies ulatuses mustkattega. Kuni Haiba külani on tee klass V, edasi on tee klassita. Liiklussagedus on Haiba külani kuni 200 autot ööpäevas, edasi 500-1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Riisipere alevikus ja Haiba külas (50 km/h). Haiba külas on lühike teelõik valgustatud.

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Aldo Leopold

Aldo Leopold (11. jaanuar 1887 – 21. aprill 1948) oli ameerika ökoloog, metsamees, keskkonnategelane ja eetik. 

Leopold andis suure panuse moodsa keskkonnaeetika arengule ja "metsiku" looduse kaitse liikumisele. Teda peetakse ka USA ürglooduse kaitsmise isaks. 

Ta oli pikaaegne jahi- ja kalamees. 

Leopold suri 1948. aastal naaberfarmi metsatulekahju kustutades südamerabandusse.

Teosed 
Leopoldi kuulsaim teos on kolmeosaline "A Sand County Almanac, and Sketches Here and There", millest tähelepanuväärseimad on esseed "Maa eetika" ("Land Ethics") ja "Mõeldes nagu mägi" ("Thinking Like a Mountain").

Ameerika Ühendriikide filosoofid
Looduskaitsjad
Looduskirjanikud
Sündinud 1887
Surnud 1948
Eetikud
Ameerika Ühendriikide ökoloogid
Metsateadlased
Kernu tee

Kernu tee (registrinumbriga 11361) on 0,5 km pikkune kõrvalmaantee Saue vallas Kernu külas. Tee saab alguse Riisipere–Kernu tee üheteistkümnendal kilomeetril ja lõpeb Tallinn–Pärnu–Ikla maantee neljakümne esimesel kilomeetril.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad. 

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Kernu mõisa tee

Kernu mõisa tee (varem Kernu invakodu tee, registrinumber 11407) on kõrvalmaantee Saue vallas Kohatu külas. Tee pikkus on 0,8 km. 

Tee saab alguse Tallinn–Pärnu–Ikla maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril. Tee ületab üht truupi ja üht silda (Kernu III sild üle Vasalemma jõe).

Tee algus on asfaltkattega, tee keskosa on pinnatud kruusatee, tee lõpuosa on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Kernu–Kohila tee

Kernu–Kohila tee (registrinumbriga 11220) on kõrvalmaantee Saue ja Kohila vallas. Tee pikkus on 16,9 km, millest esimesed 4,4 km on Kernu ja ülejäänud Kohila vallas. 

Tee saab alguse Tallinn–Pärnu–Ikla maantee neljakümnendal kilomeetril Kernu külas, Saue vallas ja lõpeb Tallinn–Rapla–Türi maantee kahekümne kaheksandal kilomeetril Urge külas, Kohila vallas. 

Tee kulgeb läbi Kernu, Kirikla, Pihali, Hageri, Aandu, Vilivere, Masti ja Urge küla, Hageri aleviku ning Kohila alevi.

Tee ületab ühte silda (Kohila sild üle Keila jõe tee kuueteistkümnendal kilomeetril) ja 8 truupi. Teele jääb seitse bussipeatust: Pihali, Kongo, Hageri, Hageri küla, Päevati, Kohila jaam ja Kohila.

Teega ristub kuuendal kilomeetril Pihali–Adila–Rabivere tee, üheksandal kilomeetril Ääsmäe–Hageri tee, kümnendal kilomeetril Tõdva–Hageri tee ja Hageri–Kodila–Kuusiku tee, kolmeteistkümnendal kilomeetril Aandu tee, viieteistkümnendal kilomeetril Kiisa–Kohila tee, kuueteistkümnendal kilomeetril Kohila jaama tee ja Lohu–Kohila tee.

Tee on Harju maakonnas mustkattega, edasi kuni Hageri alevikuni asfaltkattega, edasi kuni Masti külani mustkattega, edasi kuni Keila jõeni asfaltkattega, edasi lühike lõik mustkattega ja tee lõpuosa asfaltkattega. Tee klass on Harju maakonnas V, edasi kuni Hageri alevikuni IV, Hageri ja Kohila alevikes on teel tänavaklass, vahepeal on tee klassita. Liiklussagedus on Tõdva–Hageri teeristini 500–1000 autot ööpäevas, Kohila alevikuni 200–500 autot ööpäevas, Kohila alevikus 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Hageri ja Kohila alevike piirkonnas (50 km/h). Hageri alevikus ja Kohila alevis on tee valgustatud. Hageri alevikku on kiriku ristmikust kuni rahvamajani rajatud asfalteeritud kergliiklustee.

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Kohila vald
Tuneesia vapp

Tuneesia vapp on Tuneesia riigivapp.

Kuldse vapikilbi ülaosas on laev, mis sümboliseerib vabadust, all paremal mõõka hoidev lõvi, mis sümboliseerib korda, ning vasakul kaalud, mis sümboliseerivad õiglust. Vapikilbi kohal asub riigilipu keskne motiiv punane täht ja kuusirp.

Varasemad versioonid

Tuneesia sümboolika
Vapid riigiti
Louis-Philippe I

Louis-Philippe I (6. oktoober 1773 – 26. august 1850) oli Orléansi dünastiasse kuuluv Prantsusmaa kuningas aastatel 1830–1848.

Louis-Philippe oli Orléansi hertsogi Louis-Philippe II ehk Philippe Egalité poeg. Tema isa paistis silma küllaltki radikaalsete nõudmistega Prantsuse revolutsiooni alguses, kuid hukati 1793. aastal. Noor Louis-Philippe tegi alates 1791. aastast karjääri Prantsuse sõjaväes ning paistis silma isikliku vaprusega. Ka tema vaated olid sarnaselt isaga küllaltki liberaalsed. Kuid 1793. aastal oli ta segatud Charles François Dumouriez' vandenõusse kukutada jakobiinid ning taastada 1791. aasta konstitutsioon. Seetõttu pidid tema ja Dumouriez põgenema Austria vägede juurde. Kuni 1815. aastani elas Louis-Philippe eksiilis. Aastatel 1794–1797 viibis ta Ameerikas, peamiselt Ameerika Ühendriikides.

1815, pärast Bourbonide restauratsiooni, naasis ta Prantsusmaale, kus ta sai tagasi ka Orléansi hertsogi tiitli. Tema suhted Louis XVIII olid halvad, Charles X-ga veidi paremad, kuid tema liberaalne meelsus ei meeldinud valitsevale dünastiale sugugi. Louis-Philippe'st sai peagi liberaalse opositsiooni üks juhte. 1830. aastal, pärast Juulirevolutsiooni, tõusis ta Louis-Philippe I nime all Prantsusmaa troonile, kus valitses esialgu küllaltki edukalt. Oma poliitikas toetus ta jõukale keskklassile ning teenis seetõttu ära hüüdnime "kodanlasest kuningas". Tema valitsusaega nimetatakse tavaliselt Juulimonarhiaks.

1847. aastal tabas maad aga majanduskriis ning kuninga valitsuse autoriteet langes kiiresti. Järgmise aasta alguses puhkesid mitmel pool, eriti Pariisis, mässud ning kuningas põgenes Suurbritanniasse, loobudes troonist oma pojapoja (Philippe VII) kasuks. Tolle võimu parlament aga ei toetanud ning peagi kuulutati välja Prantsusmaa Teine Vabariik. Louis-Philippe elas aga kuni elu lõpuni eksiilis Suurbritannias.

Prantsusmaa monarhid
Andorra vürstid
Orléans'id
Orléans'i hertsogid
Sündinud 1773
Surnud 1850
A. T.

A. T. (Arsenal Tallinn) oli Eestis 1920. aastatel arendatud püstolkuulipilduja, mida kasutasid põhiliselt Kaitseliidu piiriäärsed üksused ja Eesti Piirivalve. Seda nimetati ka E. P. (Eesti püstolkuulipilduja) ja PK (Püstolkuulipilduja).

Püstolkuulipilduja põhiline konstrueerija oli insener Johannes Teimann. Relvi toodeti kokku umbes 600. Osa neist müüdi Lätile, ning osa 1930. aastate teisel poolel Hispaaniasse, kus need olid Hispaania kodusõjas kasutusel vabariiklaste poolel.

Taktikalis-tehnilised andmed
Kaliiber: 9x20 mm SR
Salv: 40 padrunit
Laskekiirus: 600 lasku/minutis
Pikkus: 80,9cm
Suudmekiirus: 365 m/s

Kasutamine

 Hispaania teine vabariik

Viited

Välislingid
"Arsenali püstolkuulipilduja – taas kodus". Tehnikamaailm, märts 2003 

Püstolkuulipildujad
Eesti jalaväerelvad
Läti relvad
Hispaania relvad
Namiibia vapp

Namiibia vapp on Namiibia riigivapp. Vapp on kasutusel alates riigi iseseisvumisest 21. märtsil 1990.

Liivaluitele toetuvat Namiibia lipu värvides vapikilpi hoiavad kaks Namibi kõrbele omast looma, orüksit. Kõrbes kasvav velvitšia, mis on üks vanimaid taimi maailmas, sümboliseerib vastupidavust ja meelekindlust. Kilbi kohal on rida teemante, millele toetuv kilg-merikotkas tähistab Põhja-Namiibia veekogusid.

Kilbi all on lint rahvusliku motoga "Ühtsus, vabadus, õiglus".

Vaata ka
 Namiibia lipp

Vapp
Vapid riigiti
ExxonMobil

ExxonMobil ehk Exxon Mobil Corporation on Ameerika Ühendriikide nafta- ja gaasikontsern, 2007. aastal suurima aastatuluga (404,5 miljardit dollarit) ettevõte maailmas. ExxonMobil on üks suuremaid ettevõtteid ka aktsiate koguväärtuselt (2008. aasta 10. mai seisuga 470 miljardit dollarit).

Päevane toodang on naftaekvivalendis üle 4 miljoni barreli, mis teeb kontsernist suurima mitteriikliku naftatootja.

Firma peakorter asub Texase osariigis Irvingis.

ExxonMobil loodi 1999. aastal Exxoni ja Mobili ühinemisel. Exxon Mobil on John D. Rockefelleri ettevõtte Standard Oil järeltulija.

Kaubamärgid 
Tuntud kaubamärke, mis kuuluvad ExxonMobilile:
 ExxonMobil
 Exxon
 Esso
 Mobil

Viited 

 The Lamp, An ExxonMobil publication, 2011 – Number 2

Ameerika Ühendriikide ettevõtted
Energeetikaettevõtted
Börsiettevõtted
Hidžaab

Hidžaab (araabia keeles حجاب) on musliminaiste seas levinud peakate, mis jätab näo nähtavale. Sarnase nägu varjava peakatte nimetus on nikaab.

Üldisemas tähenduses on hidžaab nõue naise riietusele, mille kohaselt peab ta varjama oma keha lähemate sugulaste ringi mitte kuuluvate meeste eest.

Saudi Araabias on hidžaab naisele kohustuslik.

Välislingid 
Kuidas Protesteerida Hidžaabi Kandmise Vastu

Islami riietus
Taikeelne Vikipeedia

Taikeelne Vikipedia (tai keeles วิกิพีเดียภาษาไทย) on Vikipeedia taikeelne versioon, asutatud detsembris 2003. 

Seal on  artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon, ja  lehekülge. Seal on  registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.

Artiklite arvu statistika

5000 artiklit täitus 28. oktoobril	2005
10 000 artiklit täitus 14. märtsil 2006
20 000 artiklit täitus 16. märtsil 2007
50 000 artiklit täitus 4. septembril 2009
75 000 artiklit täitus 1. augustil 2012
100 000 artiklit täitus 30. jaanuaril 2016
140 000 artiklit täitus 24. juulil 2020

Viited

Välislingid 
Taikeelne Vikipeedia

Vikipeedia keeleversioonid
Paul Kamm

Paul Kamm (29. detsember 1917 Kärdla – 19. juuni 1979 Kärdla) oli eesti harrastusgraafik.

Elulugu
Paul Kammi kooliharidus piirdus algharidusega. Juba kooliajal ilmutas ta teatavat kunstiannet, aga tähelepanu sellele ei pööratud. 

Keerulise majandusolukorra tõttu pidi ta tööle minema. 1935. aastast töötas ta tekstiilitöölisena, algul Kärdlas, seejärel Tartus ja vahetult enne sõja puhkemist Keilas.

Võideldes teises maailmasõjas Punaarmee 22. Eesti Territoriaalses Laskurkorpuses, sai Kamm 31. märtsil 1942 lahingõppusel tugevalt külmetada ja haigestus liigese- ja närvipõletikku. Pikaajaline haiglaravi tulemusi ei andnud ning mees jäi liikumatult lamavaks, ta oli siis 25 aastat vana.

1946. aastal toodi kanderaamil Paul Kamm tagasi kodusaarele. Haiguse tagajärjel suutis ta ainult vaevaliselt sõrmi liigutada, aga treenides muutusid sõrmed kindlamaks ning Kamm oli taas võimeline joonistama.

Esialgsed saamatud katsetused muutusid aasta-aastalt paremaks ja sündisid meeleolukad pildid kodusaare loodusest ja kalurite elust – "Kivine rand" (värviline pliiats, 1960), "Ristna männid" (grafiit, 1962), "Hiiumaa motiiv" (grafiit, 1962), "Ristna" (grafiit, 1963), "Sõudjad" (süsi, 1965) jt. Olukorrast tingituna sai ta vähe joonistada otse natuurist, paljud motiivid tuli paberile kanda mälu järgi. Kammi joonistusvahendiks oli peamiselt pliiats. 

1953. aastal võttis ta esmakordselt osa Kärdla isetegevuslike kunstnike näitusest, kus ta võitis I preemia. Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut hakkas Kammi abistama 1961. aastal, teda hakkas juhendama graafik Olev Soans. Samal aastal esines Paul Kamm juba Moskvas isetegevuslike kunstnike näitusel, kus ta sai ka diplomi. 1963. aastal võeti ta Eesti NSV Kunstnike Liidu liikmeks. 1967. aastal astus ta ka Eestimaa Kommunistlikku Parteisse.
1964. aastal ilmus kirjastuse Kunst väljaandel Paul Kammi reproduktsioonide album. 1977. aastal ilmus Jüri Haini koostatud raamat pealkirjaga "Paul Kamm. 13 reproduktsiooni".

Paul Kamm on Kärdla linna aukodanik, tiitel anti talle 1978. aastal.

Paul Kamm on maetud Kärdla kalmistule, tema elukoha juures aadressil Tiigi tänav 48 püstitati mälestuskivi.

Viited

Välislingid 
 Salmre, Viktor. Hiiumaa. Kunstnik Paul Kamm. Pilt Eesti Rahvamuuseumist. Ajapaik.

Eesti graafikud
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Kärdla kalmistule maetud
Sündinud 1917
Surnud 1979
Börje Salming

Anders Börje Salming (sündinud 15. aprillil 1951 Kirunas) on endine Rootsi jäähokimängija, päritolult saam. 

Ta mängis Rootsi  klubides Brynäs IF ja AIK. Brynäs IF koosseisus on ta tulnud 2 korda Rootsi meistriks. 

Ta osales 1992. aasta taliolümpiamängudel ja sai Rootsi koondise koosseisus 5. koha. Rootsi meeskonna koosseisus võitis ta maailmameistrivõistlustel hõbemedali 1973. ja pronksmedali 1972. aastal. 

Ta oli üks esimesi eurooplasi, kes läks NHL-i mängima. Ta mängis seal Toronto Maple Leafsis ja Detroit Red Wingsis. NHL-s mängis ta 17 hooaega ja 1148 mängu kogudes 787 punkti (150+637). 1996. aastal valiti ta Hockey Hall of Fame'i liikmeks.

Välislingid
 

Rootsi jäähokimängijad
Toronto Maple Leafsi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Saamid
Sündinud 1951
Eynne schonne hysthorie

Eynne Schonne hysthorie van vunderlyken gescheffthen der heren tho lyfflanth myth den Rüssen unde tataren on alamsaksakeelne kirjutis, mis kajastab Vana-Liivimaa positsioonist selle suhteid Moskva suurvürstiriigiga 15. ja 16. sajandi vahetusel. 

Teos valmis 1508. aastal ning selle autoriks peetakse ordumeister Wolter von Plettenbergi sekretäri ja hilisemat Tartu piiskoppi Christian Bomhowerit. Selle trükiversioone pole säilinud, kuid käsikirjalise ümberkirjutise järgi on selle koos põhjalike kommentaaridega publitseerinud Carl Schirren.

Teos käsitleb ajavahemikku 1492–1508, mil Liivimaa ja Moskva vahelised suhted olid äärmiselt pingelised. Peatähelepanu on pööratud Liivimaa-Moskva sõjale, eriti Smolino lahingule. Et kirjutis oli mõeldud Liivi ordule raha ning tähelepanu kogumiseks, on see vägagi propagandistlik ning Liivimaa Vene-vastast tegutsemist igati õigustav. Siiski on tegu väga väärtusliku allikaga antud perioodist, mis peegeldab läänepoolsete naabrite hirmu Moskva suurvürstiriigi võimu toonase kasvu ees.

Teoses leidub ajastule omaselt liialdusi vägede suurusest, seda eriti vastase puhul. Näiteks on Vene vägede suuruseks 1501. ja 1502. aasta rüüsteretkede puhul arvatud ligi 100 000 meest, ehkki tõenäoliselt olid need umbes kümme korda väiksemad. Samasuguseid, kohati otse Schonne hysthoriest üle võetud liialdusi esineb ka näiteks Balthasar Russowil. Küllaltki õigesti on Schonne hysthories hinnatud aga Smolino lahingu mõju rahuläbirääkimistele, mis oli pea olematu. Hilisemad autorid, eriti Russow, väitsid aga, et ainuüksi selle lahingu võitmine päästis Liivimaa. Bomhoweri teosesse lisab pessimismi ka kirjutamise aeg, mil 6-aastane vaherahu Venega oli lõppemas ja uus oli veel sõlmimata, mistõttu Liivimaal kardeti uut sõda ja võimaliku Vene-Poola liitu nende vastu.

Publikatsioon
„Eynne Schonne hysthorie van vunderlyken gescheffthen der heren tho lyfflanth myth den Rüssen unde tataren“, hrsg. von Carl Schirren. In: Archiv für die Geschichte Liv-, Est- und Kurlands, Bd. VIII (1861), lk.-d 113–225 (sisaldab ka Carl Schirreni järelsõna).

Käsitlusi
Friedrich Benninghoven. "Russland im Spiegel der livländischen schonnen hysthorie von 1508." Rossica externa: Studien zum 15.-17- Jahrhundert. Festgabe für Paul Johansen zum 60. Geburtstag. Toim. Hugo Weczerka. Marburg: Elwer, 1963, lk 11–35. (Sama artikkel on ilmunud ka: Zeitschrift für Ostforschung, 11 (1962), lk 601–625.)
Juhan Kreem. "Crusading Traditions and Chivalric Ideals: The Mentality of the Teutonic Order in Livonia at the Beginning of the Sixteenth Century." Crusades, 12 (2013), lk 233–250.
Matthias Thumser. "Antirussische Propaganda in der ‘Schönen Historie von wunderbaren Geschäften der Herren zu Livland mit den Russen und Tataren’." Geschichtsschreibung im mittelalterlichen Livland. Toim. Matthias Thumser. Berlin: Lit, 2011, lk 133–153. 

Vana-Liivimaa
15. sajand Venemaal‎ 
16. sajand Venemaal‎ 
15. sajand Eestis‎ 
16. sajand Eestis‎ 

Teosed Eesti keskajast
Matthew Bryza

Matthew James Bryza (sündinud 16. veebruaril 1964) on endine USA diplomaat, Tallinna Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse juht.

Bryza astus USA välisteenistusse 1988. aasta augustis. Seejärel töötas ta 1989–1991 Poolas Poznańi konsulaadis ja Varssavi saatkonnas.

1991–1995 töötas ta USA Riigidepartemangus Euroopa ja Venemaa teemadega.

1995–1997 töötas ta Moskvas USA saatkonnas algul suursaadiku Thomas Pickeringi eriabina ja seejärel poliitilise ametnikuna, kes tegeles Venemaa Riigiduuma, Venemaa Kommunistliku Partei ja Dagestani teemadega. Ta kutsuti Moskvast tagasi pärast seda, kui ta oma autoga jalakäijat riivas.

1997–1998 töötas ta Richard Morningstari nõunikuna. Morningstar oli USA suursaadik SRÜ äsja iseseisvunud riikides. Bryza kooskõlastas USA abiprogramme Taga-Kaukaasias ja Kesk-Aasias. Alates 1998. aasta juulist töötas ta USA presidendi ja riigisekretäri erinõuniku asetäitjana Kaspia mere äärsete maade energeetika alal, kooskõlastades USA ministeeriumide ja muude ametkondade tegevust nafta- ja gaasijuhtmete võrgu väljatöötamise alal.

2001. aasta aprillis hakkas Bryza tööle USA Riikliku Julgeoleku Nõukogus Euraasia asjade direktorina. Ta vastutas USA energeetikapoliitika kooskõlastamise eest selles piirkonnas, mis ulatub Kreekast Kesk-Aasiani.

2005–2009 oli Bryza Euroopa ja Euraasia asjade abiriigisekretäri asetäitja. Selles ametis vastutas ta USA suhete eest Kaukaasia ja Lõuna-Euroopa riikidega, juhtis USA diplomaatilisi jõupingutusi Abhaasia, Lõuna-Osseetia ja Mägi-Karabahhi konfliktide lahendamiseks ning kooskõlastas USA energiapoliitikat Musta ja Kaspia mere piirkonnas.

2010. aasta mais määrati ta suursaadikuks Aserbaidžaanis. 21. septembril kiitis määramise kahe vastuhäälega heaks senati väliskomisjon. Vastuhääletanud olid kriitilised Bryza väljaütlemiste suhtes Armeenia kohta. Määramise peab kinnitama ka senat. Senat seda ei teinud ja sellepärast kinnitas senati puhkuse ajal 29. detsembril 2010 president Barack Obama ta ise ametisse. Presidendil on õigus senati talvepuhkuse ajal selliseid määramisi teha, kuid enne järgmist, 2011. aasta lõpus toimuvat talvepuhkust peab senat siiski Bryza kinnitama, muidu muutub tema ametissemääramine õigustühiseks.

2012. aasta jaanuaris lahkus ta suursaadiku kohalt ning asus 1. märtsist 2012 juhtima Tallinnas asuvat Rahvusvahelist Kaitseuuringute Keskust.

Bryzat on autasustatud Gruusia Kuldvillaku ordeniga 2009. aastal ja Eesti Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgiga 2010. aastal.

Isiklikku 

Matthew Bryza on 2007. aastast abielus Türgi päritolu välispoliitikaanalüütiku Zeyno Baraniga. See on tema teine abielu. Esimene abielu lõppes lahutusega.

Bryza räägib vabalt hispaania, poola, saksa ja vene keelt ning suhtlustasandil aseri keelt.

Ta on poola päritolu.

Välislingid

 Evelyn Kaldoja "Kaitseuuringute keskus saab endale tuntud ameeriklasest juhi" Postimees, 2. märts 2012

Ameerika Ühendriikide diplomaadid
Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1964
AvtoVAZ

AvtoVAZ (АвтоВАЗ) on Venemaa autotootja, tuntud ka kui VAZ (ВАЗ, lühend venekeelsest nimest Волжский автомобильный завод, eesti keeles tuntud kui Volga Autotehas). AvtoVAZi peakorter paikneb Togliattis Samara oblastis.

Varasemad VAZ-i marki autod kandsid marginimesid Žiguli, Niva, Sputnik ja Samara ja Oka. Tänapäeval toodetakse autosid kaubamärgi Lada all.

Venemaa ettevõtted
Venekeelne Vikipeedia

Venekeelne Vikipeedia (vene keeles Википедия, Свободная энциклопедия) on Vikipeedia venekeelne versioon. Ta kuulutati välja 11. mail 2001 ja sai alguse 20. mail 2001. 

Venekeelne Vikipeedia on artiklite arvult . kohal. Seal on  artiklit ja  lehekülge. Seal on  registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja  administraatorit.

Statistika 

Esileht – 7. november 2002
10 000 artiklit – 30. detsember 2004 
50 000 artiklit – 23. detsember 2005  
100 000 artiklit – 16. august 2006  
150 000 artiklit – 10. märts 2007
200 000 artiklit – 4. september 2007
250 000 artiklit – 17. märts 2008   
300 000 artiklit – 17. juuli 2008
400 000 artiklit – 16. juuni 2009
450 000 artiklit – 6. november 2009
500 000 artiklit – 25. veebruar 2010
550 000 artiklit – 18. juuni 2010
600 000 artiklit – 8. oktoober 2010
700 000 artiklit – 12. aprill 2011
800 000 artiklit – 10. detsember 2011
900 000 artiklit – 8. september 2012
1 000 000 artiklit – 11. mai 2013
1 100 000 artiklit – 27. märts 2014
1 200 000 artiklit – 19. märts 2015
1 300 000 artiklit – 29. märts 2016
1 400 000 artiklit – 14. juuni 2017
1 500 000 artiklit – 1. oktoober 2018
1 600 000 artiklit – 26. veebruar 2020
1 700 000 artiklit – 17. veebruar 2021
1 800 000 artiklit – 4. märts 2022

Viited

Välislingid 
Venekeelne Vikipeedia
Vene Wikipedia: Pevkur on nüüd abielus lehmaga, varem Saagimiga

Vikipeedia keeleversioonid
Vene keel
Keila–Ääsmäe tee

Keila–Ääsmäe tee (registrinumbriga 11370) on kõrvalmaantee Keila linnas, Lääne-Harju vallas ja Saue vallas. Tee pikkuseks on 9,2 km, millest esimesed 1,5 km on Keila linnas (Keila linna tänavad Ülesõidu, Koidu ja Tuula tee), järgmised 0,9 km Keila vallas ning ülejäänud Saue vallas. 

Tee saab alguse Keila–Haapsalu maantee esimesel kilomeetril Keila linnas (Keskväljak). Tee kulgeb läbi Keila linna ning Ohtu, Tuula ja Pällu küla. Tee lõpeb Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee teisel kilomeetril Pällu külas (Saue vald). 

Tee ületab ühe silla (Tuula karjatunnel tee viiendal kilomeetril) ja 12 truupi. Teele jääb kolm bussipeatust: Tuula, Koolitare ja Pällu.

Teega ristub esimesel kilomeetril Keila–Ohtu tee.

Tee on Keila linnas asfaltkattega, edasi põlevkivituhkbetoonkattega. Keila linnas on tee tänavaklassist, edasi on tee klass V. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Keila linnas on kiiruspiirang 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Lääne-Harju vald
Saue vald
Keila
Maardu mõisa tee

Maardu mõisa tee (registrinumbriga 11102) on kõrvalmaantee Maardu linnas ja Jõelähtme vallas. Tee pikkus on 3,1 km. 

Tee saab alguse Tallinn–Narva maantee seitsmeteistkümnendal kilomeetril Maardu linna ja Maardu küla piiril. Tee läbib Maardu linna ja Maardu küla ning lõpeb Lagedi–Kostivere tee seitsmendal kilomeetril Maardu külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kahte truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.

Tee on asfaltkattega ja tee klass on V. Liiklussagedus teel on vahemikus 200...500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee kolmandal ja neljandal kilomeetril (70 km/h ja 50 km/h). Tee ei ole valgustatud.

Eesti kõrvalmaanteed
Jõelähtme vald
Jalisco osariik

Jalisco osariik on 1.  järgu haldusüksus (osariik) Mehhiko lääneosas. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 8 348 151, millega on see elanike arvult teine osariik riigis. Osariigi pindala on 78 588 km², millega on see pindalalt seitsmes osariik.

Osariigi pealinn on Guadalajara (1 385 629 elanikku 2020. aastal) ja suurim linn Zapopan (1 476 491 el.). Teised suuremad linnad on Tlaquepaque (687 127 el.) ja Tonalá (569 913 el.). Vaikse ookeani rannikul asub kuurortlinn Puerto Vallarta. Suurimad põlisrahvad on osariigis huitšolid ja nahuad.

Jalisco piirneb kuue osariigiga: Nayarit, Zacatecas, Aguascalientes, Guanajuato, Colima ja Michoacán. Osariigil on 342 km pikkune rannajoon Vaikse ookeaniga. Osariiki läbib Vulkaaniline Sierra, kus asub ka osariigi kõrgeim tipp, tegevvulkaan Colima (umbes 3850 m). Osariiki ulatub Lääne-Sierra-Madre mäeaheliku lõunaosa. Osariigis asub Mehhiko suurim mageveejärv Chapala, mille pindala on 1146 km².

Jaliscost on pärit mitmed Mehhiko kultuurile iseloomulikud tunnused, sh mariachi- ja ranchera-muusika, traditsiooniline toit birria ning alkohoolne jook tekiila. Tänu rikkalikule kultuuripärandile on osariigi deviis Jalisco es México ('Jalisco on Mehhiko').

Osariigi pealinn on Guadalajara.

Ajalugu 
Jalisco sai Mehhiko osariigiks 23. detsembril 1823.

Haldus 
Jalisco osariigi seadusandlik kogu on ühekojaline Kongress, kuhu kuulub 39 liiget. Kõrgeim täidesaatev võim kuulub kubernerile. 2018. aastast on osariigi kuberner Enrique Alfaro Ramírez.

Jalisco osariik jaguneb 125 kohalikuks omavalitsuseks (municipios). Iga kolme aasta järel valivad omavalitsuste elanikud munitsipaalpresidendi (presidente municipal), kes juhib samaaegselt valitud munitsipaalnõukogu (ayuntamiento), mis vastutab kõikide avalike teenuste olemasolu eest.

Välislingid 
Jalisco osariigi koduleht

Mehhiko osariigid
Vällamägi

Vällamägi on Eesti kõrguselt teine küngas (hiidküngas). Ta asub Haanja kõrgustikul. Künka kõrguseks merepinnast on 301,6 m. Suhtelise kõrguse poolest on Vällamägi Eesti kõrgeim küngas, kõrgus jalamilt tippu on 84 m. Geomorfoloogiliselt on Vällamägi Haanjamaale tüüpiline jääsulamisvee setetest koosnev moreenkattega mõhn. Selle nõlvad on väga järsud, kohati kuni 40 kraadi. Pikematel ja järsematel nõlvadel on tekkinud uhtorud. Nõlvakallete järgi liigituvad Vällamäe nõlvad keskmiselt kuni tugevalt erosiooniohtlikeks. Nõlvad on kaetud põlise loodusmetsaga. 

Künka jalamil asub 17 m paksuse turbalasundiga raba ja mitu pisikest siirdesood, mis kunagi on tõenäoliselt olnud järved.

Viited

Välislingid 

Egle Kaur: "Vällamägi on üks, mäele pürgijaid mitu", Eesti Loodus, 12/1999
Kui praegu on Vällamäe ametliku kõrgusena märgitud 303,9, siis LIDAR andis tulemuseks 301,2 meetrit., Delfi, 11. märts 2013

Eesti künkad
Rõuge vald
Võru maakonna geograafia
Urmas Siigur

Urmas Siigur (sündinud 18. detsembril 1956) on eesti arst ja arstiteadlane, endine Tartu Ülikooli Kliinikumi juhatuse esimees.

Urmas Siigur lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna (cum laude) ning 1982. aastal kirurgia internatuuri. Kandidaadiväitekirja kaitses Urmas Siigur Tartu Ülikoolis 1990. aastal, doktoriväitekirja aga 1997. aastal Karolinska Instituudis Stockholmis. 

Aastatel 1982–1984 töötas ta kirurgina Tartu Linna Onkoloogia Dispanseris, 1982–1991 vanemlaborandina, nooremteadurina, teadurina ja vanemteadurina Üldmolekulaarpatoloogia Instituudis, 1991–1996 Maarjamõisa Haigla laboriosakonna juhatajana, 1996–1999 aprillini Tartu Ülikooli Kliinikumi Ühendlabori juhatajana. 

Aastatel 1999–2002 oli ta SA Tartu Ülikooli Kliinikumi juhatuse liige, haldusalaks ravi-, õppe- ja teadustöö. Alates 8. veebruarist 2002 kuni 30. septembrini 2018 oli Urmas Siigur SA Tartu Ülikooli Kliinikumi juhatuse esimees.

Alates 2020. aasta jaanuarist on ta ajakirja Eesti Arst peatoimetaja.

Urmas Siigur on avaldanud üle 40 teadusartikli, peamiselt mikroobiökoloogiast.

Isiklikku 
Urmas Siigur on abielus ja viie lapse isa. Tema isa oli õigusteadlane Heino Siigur (1930–2021).

Tunnustus
2016 Tartu Tähe kavaler
2019 Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia

Viited

Eesti arstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1956
T-34/57

T-34/57 on Nõukogude Liidus projekteeritud keskmine tank (tankihävitaja), mida ehitati mõningad masinad aastatel 1941 ja 1943.

1940. aasta suvel otsustati konstrueerida uus 55–60 mm tankitõrjekahur, kuna 45 mm kahur oli muutunud ebaefektiivseks. Aasta lõpuks valmis tankitõrjekahurist ZIS-2 (ЗИС-2) tankivariant ZIS-4 (ЗИС-4), mis otsustati paigaldada tankile T-34. Kuna tankil T-34 oleva kahuri F-34 (Ф-34) toru läbimõõt oli ZIS-4 omast suurem, lisati uuele kahurile muhv, mis asus maski ja kahuri kokkupuute kohas. See lahendus võimaldas paigutada isegi lahinguolukorras tankile uue kaliibriga suurtüki. 

Suurtüki 30-kraadine tõstenurk pidi võimaldama vaenlast tulistada suure vahemaa tagant, jäädes ise kaitstuks. Katsetused aga näitasid, et suurtükk ZIS-4, pikkusega 73 kaliibrit ning mürsu algkiirusega 900 m/s, läbistas 30-kraadise nurga all paigutatud 90 mm soomusplaadi kõigest 100 meetri kauguselt. 

Kuni Harkovi tehase evakueerimiseni suudeti valmis ehitada 21 ZIS-4-ga relvastatud T-34/57, millest 10 võtsid 21. tankibrigaadi koosseisus osa Moskva lahingust.

1943. aasta suvel, kui sakslastel oli valminud uus tank Panther, tõusis uuesti päevakorda 57 mm tankitõrjekahuriga relvastatud T-34. Augustis saabusid lahingukatsetusteks rindele kolm T-34/57, mis olid relvastatud moderniseeritud tankitõrjekahuriga ZIS-4M. Kuigi masinad olid rindel 15. augustist kuni 5. septembrini, kukkusid katsetused läbi, kuna selle aja jooksul ei kohtutud ühegi vastase tankiga. Siiski katsetati tanke vastase mahajäetud masinate ja dzottide tulistamisega, millega tuldi edukalt toime. Masin siiski seeriatootmisse ei läinud, kuna 57 mm kahuri kildmürskude kvaliteet oli äärmiselt vilets (mittetäielik plahvatus või plahvatuse puudumine) ning mürsu äärmiselt väike lõhkeainekogus tegi ta võitluses elavjõuga ebaefektiivseks. 1944. aastal lõpetati kõik tööd 57 mm tankitõrjekahurite kallal.

Vaata ka 
T-34

Välislingid 
The Russian Battlefield – Т-34 танк-истребитель vene keeles

Nõukogude Liidu tankid
Keskmised tankid
Edward Jenner

Edward Jenner (17. mai 1749 Berkeley, Gloucestershire – 26. jaanuar 1823 Berkeley) oli inglise arst, kes võttis kasutusele rõugetevastase vaktsiini.

1796. aastal nakatas Jenner 8-aastase James Phippsi veiserõugetesse. Veidi hiljem püüdis ta poissi rõugetega nakatada, kuid James ei haigestunud. Nii õnnestus Jenneril saada kinnitus rahvatarkusele, et veiserõugete põdemine muutis inimese rõugete vastu immuunseks. Ta esitas oma katse tulemused 1797. aastal Kuninglikule Loodusteaduste Seltsile, kuid ei suutnud selle liikmeid veenda. Ta jätkas katsetusi, pookides veiserõugetega teiste hulgas ka oma 11-kuust poega.

Jenner avaldas oma katsetuste tulemused esmakordselt 1798. aastal väljaandes "Inquiry into the Causes and Effects of the Variolae Vaccinae". Esialgu püüti teda tahtliku nakatamise eest vastutusele võtta, kuid peagi kiideti tema meetod heaks ning see levis kiiresti ka teistesse maadesse. Eestisse jõudis lehmarõugetega vaktsineerimine juba 1800. aastal, mil Tallinna arst Karl Johann Nyberg selle kasutusele võttis.

1979. aastal kuulutas Maailma Terviseorganisatsioon rõuged likvideerituks.

Veiserõuged panid aluse ka sõnale "vaktsiin", mis tuleneb ladinakeelsest sõnast vacca (lehm).

Tunnustus
1789 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
1802 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks
1806 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Viited

Välislingid

Suurbritannia arstid
Sündinud 1749
Surnud 1823
PJ Harvey

Polly Jean Harvey (sündinud 9. oktoobril 1969 Suurbritannias Somersetis Yeovilis) on inglise helilooja, lauljatar ja muusik, endanimelise bändi PJ Harvey juht.

Harvey kasvas üles väikeses lambafarmis kivitahuja ja skulptori tütrena. Juba varajases eas tutvustasid vanemad talle bluusi, džässi ja art-rock’i.

Ta õppis 9 aastat saksofoni, tegi teismelisena kaastööd Somerseti bändides Bologna, the Polekats, the Stoned Weaklings ja John Parishi bändis Automatic Dlamini, mängides saksofoni, kitarri ja lauldes tausta. 17-aastaselt lõpetas ta kooli ja hakkas ise lugusid kirjutama.

22-aastaselt, 1991. aasta jaanuaris pani neiu kokku esimese bändi PJ Harvey, kus ta laulis ja mängis kitarri koos Automatic Dlaminist tuttava bändikaaslase Rob Ellisega, kes mängis trumme, ja Ian Olliveriga, kes mängis basskitarri. Olliver vahetati kiiresti Steve Vaughani vastu välja. Triol ilmus 1992 esimene album "Dry". Pärast 1993 ilmunud albumit "Rid of Me" lahkusid Ellis ja Vaughan bändist ning Harvey jätkas sooloartistina.

Bändi algusaegadel lõpetas Harvey kursuse Yeovili kunstikolledžis ja kandideeris skulptuuri erialale Londonis Saint Martini kunsti- ja disainikolledžis (Central Saint Martins College of Art & Design).

Lisaks muusikukarjäärile on ta mänginud Hal Hartley filmis "Elu raamat" (1998) Maarja Magdaleenal põhinevat nüüdisaegset tegelaskuju ning ilmus põgusalt episoodis, lauldes "Jänkutüdrukut" Sarah Milesi lavastatud lühifilmis "Jänkutüdruku lugu". Samuti on ta ennast teostanud skulptorina. Tema töid on olnud näitustel Lamonti galeriis ja Bridporti kunstikeskuses.

Harvey on saanud 2001 Mercury muusikaauhinna, 7 BRIT auhinna nominatsiooni, 5 Grammy nominatsiooni ja veel 2 Mercury muusikaauhinna nominatsiooni.

Ajakiri Rolling Stone nimetas 1992 ta parimaks uueks artistiks, parimaks lauljaks-laulukirjutajaks ja 1995. aasta artistiks (Artist of the Year) ning valis tema kaks albumit oma 500 läbi aegade parima albumi hulka. Ajakirja Q 2000. aasta küsitluses hinnati Harvey parimaks naisrokkariks.

Diskograafia

 Dry (1992)
 Rid of Me (1993)
 To Bring You My Love (1995)
 Dance Hall at Louse Point (with John Parish) (1996)
 Is This Desire? (1998)
 Stories from the City, Stories from the Sea (2000)
 Uh Huh Her (2004
 White Chalk (2007)
 A Woman a Man Walked By (with John Parish) (2009)
 Let England Shake (2011)
 The Hope Six Demolition Project (2016)

Kirjandus

Välislingid

Ametlik koduleht
Ametlik Myspace’i leht
The Official PJ Harvey Site @ Island Records
PJ Harvey Gigography 
pollyharvey.co.uk

Inglismaa muusikud
Inglismaa heliloojad
Sündinud 1969
Raudlinn

Raudlinn ehk Isengard ehk Angrenost on J. R. R. Tolkieni "Sõrmuste isandas" ja teistes teostes strateegiliselt oluline kindlus Udumägede lõunaotsas Rauajõe lätete juures, sealt sai kontrollida Rohani lõhet. Just lõhe kaudu kulges peamine põhja-lõunasuunaline tee Udumägede ja Valgete mägede vahel.
 
Raudlinna kindluse rajas Gondor Kolmanda Ajastu algul. Selle peamine kaitseliin oli looduslikust kivist tehtud müür, kuid millele rajati omakorda uusi kindlustusi ja väravaid. Kindluse keskel seisis Raudlinna torn, mis oli rajatud neljast purunematu musta kivi sambast. Torni kutsuti Orthanciks, selle kõrgus oli üle 500 jala (150 m).

Kolmandal Ajastul Gondori võim kahanes ja Raudlinn jäeti maha. 2700. aasta paiku hõivasid selle nõgilased, kuid 2759. aastal ajasid rohirrimid nad sealt välja. Samal ajal andis Gondori Kojaülem võtmed võlur Sarumani kätte, kes 2963. aastal hakkas looma armeed, mis koosnes nõgilastest, orkidest, uruk-haidest ja vargidest (huntidest). See armee hävitati täielikult Sarvelinna Lahingus. Vähesed ellujäänud hukkusid siis, kui Fangorni endid lasid paisutatud Raudjõel sinna peale voolata. Pärast Sõrmuste sõda kiskusid endid maha ka viimased Raudlinna müürid ja istutasid nende kohale puid. Seda kohta hakati nimetama Orthanci puistuks.

Sümbolid 
Isengardi orkid kandsid oma kilpidel valget kätt mustal taustal ning kiivritel S-ruuni (), mis tähistas Sarumani. Isengardi väravate juures seisis mustal sambal kivisse lõigatud ja värvitud valge käsi.

Viited

Sõrmuste Isand
Keskmaa paigad
Linnad
Lesotho vapp

Lesotho vapp on Lesotho Kuningriigi riigivapp. 

Vapp on kasutusel alates riigi iseseisvumisest 4. oktoobril 1966. 2006. aasta oktoobris muudeti mõne vapielemendi värvi (kilp, relvad ja lint olid enne kuldkollased, krokodill pruun jms).

Kaks hobust toetavad sotho sõjameeste kilbi kujulist vapikilpi, millel kujutatakse sotho kuningadünastia sümbolit krokodilli. Kilbi taga on sothode traditsioonilised relvad oda ja sõjanui. Vapi allservas on lint sothokeelse rahvusliku deviisiga "Khotso, pula, nala" ("Rahu, vihm, heaolu").

Vaata ka
 Lesotho lipp

Lesotho sümboolika
Vapid riigiti
Keenia vapp

Keenia vapp on Keenia Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel alates aastast 1963.

Masaide kilpi kujutaval lipuvärvides vapikilbil on kirvest hoidev kukk, kes sümboliseerib hõimudevaheliste vastuolude lepitamist. Kilpi hoidvad lõvid seisavad Keenia mäe jalamil; kilbi all maapinnal kasvavad kohvipuu, sisaliagaavi, tee-, maisi- ja ananassitaimed.

Vapikilbi all on lint suahiilikeelse rahvusliku deviisiga "Harambee" ("Töötame koos").

Vaata ka
 Keenia lipp

Vapp
Vapid riigiti
Nigeri vapp

Nigeri vapp on Nigeri Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel alates 1962. aastast.

Nigeri lipuvärvides vapi rohelisel kilbil on päike, seebu pea, oda, ristatud tuareegi mõõgad ja kolm hirsitaime. Kilbi all on lint riigi prantsuskeelse nimega.

Kilpi ümbritsevad neli Nigeri lippu.

Vaata ka
 Nigeri lipp

Nigeri sümboolika
Vapid riigiti
Nigeeria vapp

Nigeeria vapp on Nigeeria Liitvabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1960.

Vapikilbi must värv tähistab Nigeeria viljakat pinnast, valged lainelised jooned kilbil sümboliseerivad kaht riigi tähtsamat jõge – Nigerit ja Benuet. Kilpi hoidvad hobused tähistavad väärikust ja kotkas tugevust. Rohevalge põimik kotka jalge all sümboliseerib Nigeeria põllumajandust.

Kilbi all aasal kasvavad kollased (pildil eksikombel punased) rahvuslilled kostused. Kollasel lindil on ingliskeelne rahvuslik deviis "Unity and Faith, Peace and Progress" ("Ühtsus ja usk, rahu ja progress").

Vaata ka
 Nigeeria lipp

Nigeeria sümboolika
Vapid riigiti
Svaasimaa vapp

Svaasimaa vapp on Svaasimaa Kuningriigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1968.

Vapikilpi hoidev lõvi sümboliseerib kuningat ja elevant kuninga ema. Traditsiooniline svaaside kilp sümboliseerib kaitstust. Suled kilbi kohal tähistavad kuninglikku peakatet.

Valgel lindil kilbi all on svaasikeelne rahvuslik deviis "Siyinqaba" ("Me oleme kindlus").

Vaata ka
 Svaasimaa lipp

Svaasimaa sümboolika
Vapid riigiti
John Edwards

John Edwards (sündinud 10. juunil 1953 Senecas, Lõuna-Carolinas) on Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta oli USA senaator Põhja-Carolinast 1999–2005 ja osales 2004. ja 2008. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste eelvalimistel, taotledes Demokraatliku Partei kandidaadi kohta.

2004. aasta presidendivalimistel oli ta John Kerry asepresidendikandidaat.

Jaanuaris 2008 loobus ta edasisest kandideerimisest ja 14. mail 2008 teatas ta, et toetab Demokraatliku Partei kandidaadiks saamisel Barack Obamat.

Välislingid 

http://www.johnedwards.com/

Ameerika Ühendriikide poliitikud
Sündinud 1953
Ameerika Ühendriikide senaatorid
Harvendusraie

Harvendusraie on üks hooldusraie liik, mille käigus raiutakse välja kuni 30% puudest selleks, et luua lõppraiesse jäävatele puudele paremad kasvutingimused. Varem nimetati harvendusraiet ka vahekasutusraieks.

Harvendusraieid on tehakse kas alameetodil või ülameetodil, vastavalt raiutakse välja kas suuremad puud või väiksemad puud. 
Suuremate puude raiumisega raiutakse välja hundid, mis oma laiutava võraga takistavad teiste puude kasvu. 
Väiksemate puude raiumisega parandatakse nii valgustingimusi kui ka vähendatakse konkurentsi toitainetele.

Metsaraie
Call of Duty 4: Modern Warfare

"Call of Duty 4" on FPS-arvutimäng, mängu "Call of Duty 3" järg.

Välislingid
"Call of Duty" sarja ametlik koduleht
Charlie Oscar Delta – mängu "Call of Duty 4" ametlik koduleht

2007. aasta videomängud
Ääsmäe tee

Ääsmäe tee (registrinumber 11402) on kõrvalmaantee Saue vallas Ääsmäe külas. Tee pikkuseks on 1,0 km. Tee saab alguse Ääsmäe–Hageri tee esimesel kilomeetril ja lõpeb Ääsmäe küla südames. Tee ületab ühe truubi, bussipeatusi teele ei jää. Tee alguses ristuvad temaga Ääsmäe mõisa tee ja üks Ääsmäe liiklussõlme ühendusteedest.

Tee on asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Teel on kiiruspiirangud (50 ja 30 km/h). Tee alguses ja lõpus on valgustatud lõigud.

Maantee kattub liikluspinnaga (aadressiobjekt) Kasesalu tänav.

Eesti kõrvalmaanteed
Resonants

Füüsikas on resonants nähtus, kus võnkeamplituud saavutab teatud sagedusel maksimaalse väärtuse. Vastavat sagedust nimetatakse resonantsisageduseks. Viimane on enamasti ligilähendane süsteemi omavõnkesagedusele.

Enamasti võivad sageduse väikesed muutused resonantsisageduse lähedal tekitada suuri muutusi võnkeamplituudis. Samuti on võnkeamplituud resonantsisagedusel üldjuhul mitu korda suurem kui sellest kaugel asuvatel sagedustel.

Resonants võib tekkida kõiksuguste võnkumiste või lainete korral, liigiti on olemas mehaaniline resonants, akustiline resonants, elektromagnetiline resonants, tuumamagnetresonants, elektronide paramagnetiline resonants ja lainefunktsiooni resonants kvantmehaanikas. Süsteeme, milles resonants on võimalik, võib kasutada võnkumiste tekitamiseks soovitud sagedusel (näiteks muusikainstrumendid) või teatud sageduste esiletoomiseks/võimendamiseks süsteemis, mille võnkumine koosneb paljudest erinevatest sagedustest (näiteks raadiosignaalide vastuvõtmine).

Vaata ka 
ostsillaator
resonaator
võnkering

Viited 

Füüsika
Anatoli Tšubais

Anatoli Borissovitš Tšubais (Анатолий Борисович Чубайс; sündinud 16. juunil 1955 Barysaŭs Minski oblastis) on Venemaa majandus- ja riigitegelane, üks liberaalsete reformide ideolooge ja eestvedajaid 1990. aastatel.

1996. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik.

Tšubais oli 2008. aasta septembrist 3. detsembrini 2020 ROSNANO peadirektor. Ta oli ka JPMorgan Chase rahvusvahelise nõukogu liige.

Ametikäik 
1990. aastal siirdus Tšubais akadeemiliselt ametipostilt Leningradi täitevkomitee aseesimeheks.

Aastatel 1991–1992 oli Tšubais Peterburi linnapea Anatoli Sobtšaki nõunik. 

1992–1994 oli Tšubais Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi esimene asetäitja majandus- ja finantspoliitika alal. Tema juhatamisel töötati välja ja viidi ellu erastamisprogrammi. Tšubaisi tegevus erastamisjuhina on talle toonud kurja kuulsuse oligarhide esilekergitajana.

1994–1996 oli Tšubais Riigiduuma liige, tegeledes erastamisreformidega.

Aastatel 1996–1997 oli Tšubais presidendi administratsiooni juht, 1997–1998 Venemaa esimene asepeaminister Viktor Tšernomõrdini valitsuses.

1998. aastast kuni 2008. aasta 1. juulini oli Tšubais Venemaa Ühendatud Energiasüsteemide juhatuse esimees.

22. septembril 2008 nimetas president Dmitri Medvedev ta oma määrusega riikliku nanotehnoloogiafirma ROSNANO (Venemaa Nanotehnoloogia korporatsioon) peadirektoriks ja 3. detsembril 2020 vabastas president Vladimir Putin ta sellest ametist. 
Seejärel oli ta kuni 23. märtsini 2022 Venemaa presidendi Vladimir Putini kliimanõunik.

Poliitiline tegevus 
Tšubais on Paremjõudude Liidu liige ja üks asutajaid.

Isiklikku 
Tšubais on kolmandat korda abielus. Tema teise naise Maria Višnevskaja õde Julija on olnud abielus Vladislav Surkoviga. Esimesest abielust on Tšubaisil poeg ja tütar.

Viited

Välislingid
"Anatoli Tšubais pani ameti maha ja lahkus Venemaalt" ERR, 23. märts 2022
Russian veteran reformer Chubais quits job as Putin envoy. BBC News, 23. märts 2022

Venemaa poliitikud
Sündinud 1955
Mbabane

Mbabane on Svaasimaa (ametlikult eSwatini Kuningriigi) pealinn ja Hhohho ringkonna keskus. Linn asub Mbabane jõe ääres Mdimba mägedes.

Mbabane asutasid 1902. aastal britid. Linn sai nime hõimupealiku Mbabane Kunene järgi.

Linna lähedal asuvad tina- ja rauamaagi kaevandused.

Svaasimaa linnad
Pealinnad
Olevi Kulli mälestusstipendium

Professor Olevi Kulli mälestusstipendium on Tartu Ülikooli Sihtasutuse välja antav stipendium magistrantidele ja doktorantidele, mille eesmärgiks on esile tõsta noori teadlasi metsaökoloogia, ökofüsioloogia ja ökosüsteemide ökoloogia erialal, mis oli professor Olevi Kulli uurimisvaldkond. 

Stipendium asutati 2007. aastal ning seda antakse välja juunikuus.

Laureaadid
Ingmar Tulva (2008)
Eele Õunapuu (2010)
Liisi Nõgu (2012)
Kaia Kask (2013)
Liina Jakobson (2014)
Kaie Kriiska (2015)
Ott Kangur (2016)
Annika Meitern (2017)
Gristin Rohula-Okunev (2018)
Sille Rebane (2019)

Viited

Välislingid
prof. Olevi Kulli mälestusfondi ja stipendiumi statuut, statuut.

Mälestusstipendiumid
Tartu Ülikooli stipendiumid