joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nippon Budōkan

Nippon Budōkan (jaapani keeles 日本武道館 'võitluskunstide saal'), lühendatult sageli lihtsalt Budōkan, on siseareen, mis asub Jaapanis Tōkyōs Chiyodas. Budokan ehitati algselt 1964. aasta suveolümpiamängude judovõistluste jaoks. Selle peamine eesmärk on võitluskunstide võistluste korraldamine ja see oli mõnda aega Jaapani professionaalse maadluse populaarne koht. Areen on võõrustanud arvukalt muid spordivõistlusi, nagu 1967. aasta naiste võrkpalli maailmameistrivõistlused, ja muid üritusi, näiteks kontserte.

Budokanis on esinenud mitmed kuulsad rokkmuusikud, näiteks Tina Turner 1985. aastal. The Beatles oli esimene biitansambel, kes seal 30. juunist kuni 2. juulini 1966 peetud kontsertide sarjas esinesid. Budokanis on salvestatud mitmeid live-albumeid, sealhulgas Bryan Adamsi, Bob Dylani, Eric Claptoni, Cheap Tricki, Dream Theateri, John Hiatti, Kissi, Mr. Bigi, Ozzy Osbournei, Judas Priesti, Journeyi ja Deep Purplei kontsertidel.
Ivan Tšernjahhovskõi nimeline Rahvuslik Riigikaitseülikool

Ivan Tšernjahhovskõi nimeline Rahvuslik Riigikaitseülikool (ukraina keeles Національний університет оборони України імені Івана Черняховського) on Ukraina kõrgem riigikaitse õppeasutus.

Ajalugu 
Ülikool loeb enda asutamisaastaks 1914. aastat kui loodi Nikolai Suurtükiväekool. 1958. aastal kujundati ümber kõrgemaks suurtükiväekooliks. 

Aastatel 1992–1999 oli see Ukraina Relvajõudude Akadeemia, 1999–2008 Ukraina Riigikaitse Rahvusakadeemia ja 2008–2013 Ukraina Riigikaitse Rahvusülikool. 

22. veebruaril 2013. aastal nimetas Ukraina president oma ukaasiga ülikooli Ivan Tšernjahhovskõi nimeliseks.

Väliskoostöö 
 25. aprillil 2019 sõlmis Rahvuslik Riigikaitseülikool koostöölepingu Vytautas Suure Ülikooli Haridusakadeemiaga.

Struktuur 
Keskused
 Sõjaliste ja Strateegiliste Uuringute Keskus
 Sõjaajaloo Uurimiskesus

Galerii

Vaata ka 
 Bundeswehri Juhtimisakadeemia

Viited

Välislingid 
 Національний університет оборони України імені Івана Черняховського

Sõjakoolid
Ukraina sõjandus
Ukraina ülikoolid
Hanno Matto

Hanno Matto (sündinud 19. detsembril 1978 Tallinnas) on eesti poliitik ja tippjuht. 

2004. aastal lõpetas ta Tallinna Majanduskooli ärijuhtimise erialal.

Töökäik
Aastatel 2004–2006 oli ta Eesti Mereagentuuri AS liinivedude spetsialist, 2009–2010 Tallinna Autobussikoondise nõukogu liige, 2007–2019 Itella Logisticsis (Põhjamaade juhtivas posti- ja logistikateenuste kontsernis) eri ametikohtadel, muuhulgas 2012–2019 maanteetranspordi divisjoni direktor, 2014. aastast Põhja-Eesti Regionaalhaigla nõukogu liige, s.h Auditikomitee liige.

Poliitiline tegevus
Kuulub 1999. aastast Sotsiaaldemokraatlikku Erakonna ridadesse. Olnud 2013–2017 Tallinna linnavolikogu liige, s.h. linnavarakomisjoni liige ja revisjonikomisjoni esimees. Tasuta ühistranspordi, Tallinna Haigla, Ülemiste reisilogistikakeskuse loomise üks algatajaid.

Viited

Valik artikleid 
 Hanno Matto. Trans-Siberi ime - kas ime ka Eestile? Äripäev, 31. mai 2006.
 Hanno Matto. Oo asfalt, kaua viibid veel? Äripäev, 27. september 2006.
 Hanno Matto. Tallinna arusaam parkimisest: kuritegu. Äripäev, 24. november 2015.
 Hanno Matto. Võitlus Savisaare pärandi pärast. Äripäev. 4. mai 2017.
 Hanno Matto. Tallinna tramm kui müütiline valge laev. ERR.ee, 17. detsember 2019. 

Sündinud 1978
CybExer Technologies

CybExer Technologies OÜ on Eesti küberturbe-ettevõte. 

Ettevõtte CybExer Technologies asutasid 2016. aastal kaks infotehnoloogiaettevõtet ByteLife Solutions OÜ ja BHC Laboratory OÜ. CybExeri tegevusvaldkonnaks on küberturvatoodete väljatöötamine ja küberõppuste korraldamine. 2018. aastal võitis CybExer NATO innovatsioonikonkursil auhinna küberõppuste visualiseerimislahenduste eest. CybExer on välja töötanud küberlahinguvälja simuleerimise platvormi. Juunis 2019 avas CybExer esinduse Haagis. 

2020. aastal sõlmisid NATO Support and Procurement Agency (NSPA) ja CybExer Technologies kolmeaastase Luksemburgi kaitsedirektoraadi jaoks küberturvalisuse väljaku arendamise lepingu.

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti infotehnoloogiaettevõtted
Tarmo Tüür

Tarmo Tüür (sündinud 2. novembril 1977) on eesti keskkonnakaitsja.

Ta lõpetas 1995. aastal Tartu 3. Keskkooli.

Alates aastast 2016 on ta Eestimaa Looduse Fondi juht.

Viited 

Eesti keskkonnakaitsjad
Sündinud 1977
Wessel (Blome)

Wessel (saksa keeles Wessel a. d. H. Kulsdorf, ′Wessel Blome kojast′, vene keeles Вессель) on Riiast pärit aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Venemaal.

Ajalugu
Wesselite päritolu ei ole selge, XVIII sajandil on nende kohta teateid Riias. Suguvõsaliin algab Riia käsitöölise Christian Wesseliga. Viimase poeg Riia kaupmees Christian Wessel (1745−1816) tõsteti 1788. aasta 30. märtsil (vkj) Püha Rooma keisririigi aadliseisusse. 12. jaanuaril (vkj) 1797 võeti ta Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Tema poeg Christian Georg von Wessel (1797−1853) tegi karjääri Venemaa sõjaväeteenistuses, tõusis kindralleitnandiks ja oli Mihhaili suurtükiväeakadeemia professor. Christiani noorem poeg kolleegiuminõunik Dettloff Christian von Wessel (1798−pärast 1864) jäi elama Venemaale ja temast alguse saanud liin on seal alles tänini.

Suguvõsa liikmeid
Christian von Wessel (1745−1816), õuenõunik, Riia suurkaupmees, mõisavaldaja
Christian Georg von Wessel (1797−1853), kindralleitnant, Mihhaili suurtükiväeakadeemia professor
Nikolai Constantin Basil von Wessel (1834−1906), salanõunik, publitsist, etnograaf
Christian von Wessel (suri pärast 1912), tõeline riiginõunik
Georg von Wessel (suri pärast 1917), tõeline riiginõunik

Wesseli suguvõsa mõisavaldused
Liivimaa läti distrikt:
Blome (Kulsdorf) (1788−1799), Ķipēni (Eck) (1801−1804, pandivaldus), Salaspils (Kirchholm) (XVIII sajandi lõpp, rendivaldus)

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 480.
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Neue Folge. Bd II. Hamburg: 2012. Lk 385-393.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd XVI. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2005. Lk 122.

Aadlisuguvõsad
Liivimaa aadlisuguvõsad
Liivimaa matrikliaadel
Kirivaksiklased

Kirivaksiklased (Larentiinae) on liiblikaliste alamsugukond vaksiklaste sugukonnas.

Kirivaksiklasi on umbes 5800 liiki. Nad elavad enamasti parasvöötmes.

Kirivaksiklasi on Eestis uurinud Tõnu Möls, Andro Truuverk jt.

Eesti liikidega perekondi
Catarhoe – pruunserv-kirivaksik (2 liiki)
Cidaria – kibuvitsa-kirivaksik (1 liik)
Epirrhoe – madara-kirivaksik (7 liiki)

Vaksiklased
Võrkpall 2020. aasta suveolümpiamängudel

Võrkpall 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos oli 15. korda olümpiamängude programmis. 2020. aasta suveolümpiamängude võrkpalliturniirid mängiti ajavahemikul 24. juuli – 8. august 2021. Võrkpallis võisteldi siseareenil ja rannavõrkpallis toimus võistlus selleks valmistatud liivaväljakul. Olümpial olid oma turniirid naistele ja meestele. Võrkpalliturniiridel oli 12 võistkonda ja rannavõrkpallis 24 võistkonda. Sisepallimänge mängiti Ariake Arenal ja rannavõrkpallimänge Shiokaze pargis. Mõlemad turniirid algasid 25. juulil. Viimased rannavõrkpallimatšid mängiti 7. augustil ja lõplikud sisepallimängud 8. augustil.

Algselt pidi võrkpalliturniir toimuma 2020. aastal, kuid koroonapandeemia tõttu teatasid ROK ja Tokyo 2020 korraldustoimkond 24. märtsil 2020, et 2020. aasta suveolümpiamängud on edasi lükatud 2021. aastaks.

Võistluste ajakava

Meeste võrkpalliturniir
Eelmiste 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
  Olümpiavõitja: Brasiilia
  Hõbemedal: Itaalia
  Pronksmedal: USA

Alagrupimängud
Iga alagrupi neli parimat meeskonda pääsevad veerandfinaali.

A-alagrupp

 Tokyo 2020, 
FIVB

B-alagrupp

 Tokyo 2020, 
FIVB

Väljalangemismängud 

 TOKYO 2020, FIVB

Veerandfinaalid

Poolfinaalid

3. koha mäng

Finaal

Lõplik paremusjärjestus

 Tokyo 2020

Individuaalsed auhinnad

Naiste võrkpalliturniir
Eelmiste 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
  Olümpiavõitja: Hiina
  Hõbemedal: Serbia
  Pronksmedal: USA

Alagrupimängud

A-alagrupp

 Tokyo 2020, 
FIVB

B-alagrupp

 Tokyo 2020, 
FIVB

Väljalangemismängud 

{{#invoke:RoundN|N8	
|widescore=yes|bold_winner=high	
|3rdplace=yes	
| RD1=Veerandfinaalid
| RD2=Poolfinaalid	
| RD3=Kullamäng	
| Consol=Pronksimäng
	
	
|4. august||3|  ROC|1	
|4. august||3 ||2
|4. august||3||0 
|4. august||0 ||3	
|6. august||3||0	
|6. august||0||3
	
|8. august||0||3	
	
|8. august||0||3}}
 TOKYO 2020, FIVB
Veerandfinaalid

Poolfinaalid

3. koha mäng

Finaal

Lõplik paremusjärjestus

 Tokyo 2020

Meeste rannavõrkpalliturniir
Eelmiste 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
  Olümpiavõitja: Brasiilia (Alison Cerutti-Bruno Oscar Schmidt)
  Hõbemedal: Itaalia (Daniele Lupo-Paolo Nicolai)
  Pronksmedal: Holland (Alexander Brouwer-Robert Meeuwsen)
Alagrupimängud
Kuus esikoha saanud meeskonda pääses automaatselt kaheksandikfinaali. Seejärel loositi välja õnnelikud kaotajate playoffide võitjad. Järgmisena loositi välja kaks paremat kolmandat kohta. Eelvooru sama alagrupi meeskonnad ei võinud kaheksandikfinaalis kohtuda.

Naiste rannavõrkpalliturniir
Eelmiste 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängude kolm paremat naiskonda rannavõrkpallis olid:
  Olümpiavõitja''': Saksamaa (Laura Ludwig-Kira Walkenhorst)
  Hõbemedal: Brasiilia (Ágatha Bednarczuk-Bárbara Seixas)
  Pronksmedal: USA (April Ross-Kerri Walsh Jennings)

Medalitabel

Vaata ka
Võrkpall olümpiamängudel

Välislingid
Võrkpalli ametlik koduleht Tokyo OM-il

Spordialad 2020. aasta suveolümpiamängudel
Võrkpall olümpiamängudel
Dubravka Šuica

Dubravka Šuica (sündinud 20. mail 1957 Dubrovnikis) on Horvaatia poliitik, kes oli 2013–2019 Euroopa Parlamendi liige. 

1. detsembrist 2019 on ta Euroopa Komisjoni asepresident ning demokraatia ja demograafia volinik Ursula von der Leyeni komisjonis. Tema vastutusvaldkonda kuuluvad kodanike Euroopa Liidu asjades kaasarääkimise võimaluste suurendamine, Euroopa tuleviku konverentsi korraldamine ja tagamine, et Euroopa Liidu poliitika kujundamisel võetaks arvesse demograafiliste muutuste mõju ja tagajärgi.

Paremtsentristliku Horvaatia Demokraatliku Liidu (HDZ) liikmena oli Šuica 2001–2009 kaks ametiaega järjest Dubrovniki linnapea, olles esimene naine selles ametis. Vahemikus 2001–2011 on ta kolm korda Horvaatia parlamenti valitud. Oktoobris 2012 valiti ta Euroopa Rahvapartei naisteühenduse asepresidendiks ja juunis 2019 Euroopa Rahvapartei Euroopa Parlamendi parlamendifraktsiooni asepresidendiks.

Šuica oli esimene Eestit külastanud von der Leyeni komisjoni volinik (peale Kadri Simsoni). 15.-16. jaanuaril toimunud visiidil kohtus ta peaminister Jüri Ratase, Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjoni ning erinevate kodanike huvigruppide esindajatega. 16. jaanuaril esines ta Tartu Ülikooli raamatukogus tehnoloogia arengu ja rahvastikupoliitika teemalisel avalikul arutelul.

Viited

Euroopa Komisjoni volinikud
sündinud 1957
Horvaatia poliitikud
Pruulimine

Pruulimine on õlle valmistamine. 

Õlu on töötlemata toorainetest valmistatud alkohoolne jook. Õlle pruulimine koosneb mitmest erinevast etapist.

Ajalugu 
Juba 6000 aastat eKr valmistati Babüloonias ja Sumeris odrast õlut. Õlle valmistamise tehnika jõudis Euroopasse Lähis-Idast. Keskajal pruuliti kloostriordudes õlut käsitööna. Õlle valmistamine oli talvine tegevus, kuna kääritamiseks on vaja jahedat temperatuuri. Suvekuudel kasutati õlle jahutamiseks jääd. Sellist õlut hakati kutsuma laagriõluks. 19. sajandi lõpus külmutusseadmete ja jäävalmistamise areng võimaldas pruulimisega tegeleda ka suvel. 21. sajandil on õlletootmine mastaapne tööstus. Kaasaegsed õlletehased kasutavad roostevabast terasest seadmeid ja arvutiga juhitavaid automatiseeritud toiminguid ning pakendavad õlut metallvaatidesse, klaaspudelitesse, alumiiniumpurkidesse ja plastmahutitesse. Nüüd eksporditakse õlut üle maailma ja seda toodetakse litsentsi alusel paljudes maailma riikides.

Eesti ajalugu 

Eestis on õlut pruulitud ammustest aegadest peale. Arheoloogiliste leidude põhjal on kindlaks tehtud, et umbes 1000 aastat eKr kasvatati Eestis otra ning tõenäoliselt on koos vilja kasvatamisega õpitud Eesti aladel ka viljateradest kääritatud joogi valmistamist. Õlletegemine oli traditsiooniliselt meeste ülesanne. Igas Eesti maanurgas olid oma õlle tegemise võtted ja retseptid, erinevad maitse-, kangus- ja värviomadused. Õllevirdele lisati ka kadakaleovett, soos kasvanud kasevihtu, leiba, toorest rukkijahu, tubakat ja isegi soolakilude keeduvett.

Pruulimise etapid

1. etapp 
Purustatud linnaseteri tuleb leotada tund aega kuumas vees. Selle etapi ajal lagundatakse tärklis ja dekstriin glükoosiks, maltoosiks ja maltotrioosiks. Esimese etapi lõpuks on tärklis lagunenud käärivateks suhkruteks. Neid tarbib pärm, et valmistada alkoholi.

2. etapp 
Esimeses etapis saadud tulemusest tuleks kurnata vedelik ja korrata linnaste loputust kuumas vees, et eraldada rohkem käärivaid suhkruid. Selle etapi lõpuks saadud vedelikku nimetatakse virdeks.

3. etapp 
Saadud virret tuleb järgnevalt keeta 1-2 tundi, sõltuvalt sellest, millise stiili ja maitsega on soovitud lõpptulemus.

4. etapp 
Õlule aroomi ja/või mõruduse andmiseks tuleb virdele keemise ajal lisada humalaid.

5. etapp 
Bakterite õitsengu vältimiseks tuleb virre jahutada keetmise lõpus nii kiiresti kui võimalik.

6. etapp 
Kui virre on jahutatud temperatuurini 27 C või madalamale, tuleb see ümber valada desinfitseeritud kääritusseadmesse.

7. etapp 
Selles etapis tuleb puistada pärmi kääritusseadmesse ja loksutada või segada seda tugevalt, et pärm küllastuks hapnikuga ja aktiveeruks.

8. etapp 
Kääritusseadmele tuleb lisada kork ja õhulukk ning seda peab hoiustama jahedas ning pimedas kohas. Olenevalt pärmist, kestab kääritusprotsess konstantsel temperatuuril keskmiselt 2 nädalat.

9. etapp 
Kahe nädala pärast tuleb desinfitseerida vaadid või pudelid, kus valmis õlut hoiustada. Valage õlu nendesse ja lisage suhkruid, tänu millele õlu karboniseerub. Jätke õlu veel kaheks nädalaks seisma.

Viited 

Õlu
Tokugawa Yoshinobu

Tokugawa Yoshinobu (jaapani 徳川 慶喜; 28. oktoober 1837 Edo – 22. november 1913 Tokyo) oli 15. ning viimane Jaapani šogun (1866–1867).

Sündinud 1837
Surnud 1913
Harkhännalised

Harkhännalised (Diplura) on selts lülijalgsete hõimkonnast.

Maailmas on harkhännalisi teada umbes 800 liiki 7 sugukonnas. 

Eestis üks liik, tõenäoselt Campodea plusiochaeta.

Viited

Välislingid
Harkhännalistest Põhja-Carolina ülikooli lehel.

Lülijalgsed
Helmi Tohvelman

Helmi Tohvelman (13. oktoober 1900 Järvamaa, Väätsa vald, Lõõla küla – 21. oktoober 1983) oli eesti koreograaf, tantsupedagoog, tantsija ja lavaliikumise õpetaja.

Helmi Tohvelman sündis Järvamaal Väätsa vallas Lõõla külas Kuuramatsi talus talupidajate peres.

Haridus 
Alghariduse omandas Türi lähedal Pala-Virika külakoolis. Seejärel lõpetas 1924 Tartu Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlastegümnaasiumi, õppis 1924–26 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Tantsu ja liikumist õppis ta Gerd Neggo tantsustuudios, mille lõpetas 1930. aastal. Tantsu ja lavastamise osas täiendas end 1937 Berliinis E. Eduardova ja Dresdenis Mary Wigmani tantsustuudios.

Töökäik 
Oli 1931–44 Tallinna Töölisteatri liikumisjuht ja tantsija (esines ka sõnalavastustes) ning teatri tantsustuudio juht, 1944–1948 Noorsooteatri liikumisjuht ja õppestuudio pedagoog ning 1965–1975 Noorsooteatri liikumisjuht. Töötas ühtlasi 1944–1946  Draamastuudio eriklassis, 1946–1951 Eesti NSV Riiklikus Teatriinstituudis ja 1957–1981 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris tantsupedagoogina, Tallinna Koreograafiakoolia rütmikaõpetaja ning hiljem muusikakoolis tantsuõpetajana.

Looming 
 1948 koreograafiline poeem "Kalevipoeg" (koos Eugen Kapiga)
 1964 "West Side'i lugu" (lavastanud koos Vello Rummoga Estonias)

Ta on Loonud koreograafiat ja seadnud liikumist ka teistes Eesti teatrites, juhendanud harrastustantsurühmi ja loonud tantse, millest hulk on tantsurühmade repertuaaris tänaseni: "Õekesed õõtsumaie", "Külvajad", "Tere, tibukene!", "Labajalg kolmele paarile", "Seppade tants" jt.

Ta oli loometöös aktiivne elu viimaste aastateni. 

Helmi Tohvelman on maetud Metsakalmistule.

Tunnustus 
 1957 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
 1980 Eesti NSV rahvakunstnik
 1940 Nõukogude Eesti preemia

Mälestuse jäädvustamine 
Alates 2000. aastast, kui möödus 100. aastat Helmi Tohvelmani sünnist, antakse Väätsal Helmi Tohvelmani kodukohas tema sünniaastapäeval, 13. oktoobril välja Helmi Tohvelmani nimelist auhinda. Auhinna pälvib loominguliselt silmapaistev näitleja, kelle plastiline või psühhofüüsiline liikumine väärib tunnustust, või liikumisjuht, kelle liikumisseade ühele või mitmele lavastusele on olnud esiletõstmist väärt. Auhinnaks on valitud Tõnu Tormise foto Helmi Tohvelmanist, millel on auhinnasaaja isikupära ja tunnustamise põhjust kirjeldav tunnuslause. Auhinda on finantseerinud Eesti Kultuurkapital ja selle üleandmist korraldab Väätsa Põhikool koostöös Eesti Teatriliiduga.

Alates 2000. aastast saab üks Järvamaa koolide 9. klassi õpilane, kes on olnud aastate jooksul tõsiselt huvitatud teadmiste omandamisest, on esindanud edukalt oma kooli maakonna ja vabariigi tasandil, olnud aktiivne oma kooli või valla ürituste organiseerija või neis osaleja, Helmi Tohvelmani nimelise eduka õpilase preemia. Preemia annavad üle Tohvelmanide järeltulija, Helmi vennapoja tütar Anne Oja ja OÜ Vaaros.

Viited 

Eesti tantsupedagoogid
Eesti tantsujuhid
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1983
Lükati rahn

Lükati rahn on rändrahn Tallinnas, Pirita linnaosas, Pirita jõe paremkaldal.

Lükati rahn on Pirita jõeoru maastikukaitsealal asuv kaitstav looduse üksikobjekt. Rahn asub Lükati tee ja Pirita jõe vahelisel alal, Lükati sillast ca 600 meetrit ida pool, Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringraja Kloostrimetsa kurvi lähedal.

Rahnu mõõdud on 7,1x4,7x2,7 meetrit, ümbermõõt 18,1 meetrit.

Viited

Eesti rändrahnud
Pirita linnaosa
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Luwarsih Pringgoadisuryo

Luwarsih Pringgoadisuryo (14. veebruaril 1930 Semarang, Kesk-Jaava – 4. juulil 1994) oli Indoneesia raamatukoguhoidja ja kirjanik. Tema vend oli Nurtanio Pringgoadisuryo.

Teosed
 
 L. Pringgoadisura "Tuti ei heida meelt: jutustus". Vene keelest tõlkinud Laine Soe, illustreerinud Asta Vender. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1962.
 DAFTAR KARYA LUWARSIH PRINGGOADISURJO YANG TEREKAM DI WORLDCAT

Viited

Välislingid 
wikibrary.net

Kirjanikud
Sündinud 1930
Surnud 1994
Dirk Benedict

Dirk Benedict (sünninimega Dirk Niewoehner; sündinud 1. märtsil 1945 Helenas Montana osariigis Ameerika Ühendriikides) on Ameerika Ühendriikide näitleja, kelle tuntuimad rollid on leitnant Templeton Peck ehk Face seriaalis "A-Rühm" ning leitnant Starbuck esimeses "Battlestar Galactica" filmis ja seriaalis. Ta on kirjutanud raamatud "Confessions of a Kamikaze Cowboy" ja "And Then We Went Fishing".

Abielust samuti "A-Teamis" mänginud näitlejanna Toni Hudsoniga on tal kolm last: Roland Benedict, George Benedict ja John Talbert.

Välislingid
 Dirk Benedicti koduleht

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1945
Perli andmebaas

Perli andmebaas (ka "perlibaas" või "Perli superandmebaas") on 1990ndate lõpul koostatud ja peamiselt CD-romidel ringelnud andmebaas, mis sisaldas elanikeregistri ja autoregistri andmeid, telefoninumbreid, maksuvõlgnevusi, haldusõigusrikkumisi, lisapaketina olid baasiga seotud ka Eesti Mobiiltelefoni kõneeristused. Baasi nimetus tuleneb väidetavalt selle koostanud arvutispetsialist Imre Perli nimest.

Roll X-tee juures

Perlibaasi näol realiseerus keskse andmebaasi kompromiteerimise oht 1996. aastal Eestis esmakordselt ja kuigi andmeleket pole kunagi avalikult tunnistatud, siiski oli see kogemus 1998. aastal algatatud X-tee arhitektuuriliste valikute juures üks olulisi tõukejõude.

Baasi illegaalsus

Imre Perlit baasi koostamises süüdi ei mõistetud.

Vaata ka
Avaandmed
Isikuandmed

Viited

Andmebaasid
2006. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus

2006. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus oli neljas Laste Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 2. detsembril 2006. Võitis Venemaa.

Tulemused

Laste Eurovisiooni lauluvõistlus
Czerwińsk nad Wisłą

Czerwińsk nad Wisłą on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Płoński maakonnas, Czerwińsk nad Wisłą valla halduskeskus. Czerwińsk nad Wisłą asub Wisła paremal kaldal, Płońskist umbes 26 km lõunaedelas ja Nowy Dwór Mazowieckiist ligikaudu 27 km läänes.

Czerwińsk nad Wisłą sai linnaõigused 1373. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal. 1. jaanuaril 2020 sai Czerwińsk nad Wisłą linnaõigused tagasi.

Viited

Masoovia vojevoodkonna linnad
Veepall 2020. aasta suveolümpiamängudel

Veepall 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos peetakse 25. juulist kuni 9. augustini. Välja jagatakse kaks komplekti medaleid. Meeste turniiril osaleb 12 võistkonda ja naiste turniiril osaleb kümme võistkonda. Veepallivõistlused toimuvad  Tokyos Tatsumi rahvusvahelises ujumiskeskuses Kōtōs.

Kvalifikatsioon

2020. aasta meeste olümpiaveepalliturniiri kvalifikatsioon eraldab kaheteistkümne võistkonna kvoodikohad: võõrustaja = Jaapan , Maailmaliiga parim võistkond = Serbia, kaks 2019. aasta maailma meistrivõistluste parimat võistkonda = Itaalia, Hispaania, 4 mandrite olümpia kvalifikatsiooniturniiri meistrit = USA, Austraalia (Euroopa meister selgub 26. jaanuaril ja Aasia kvalifikatsiooni võitja selgub veebruaris) ja neli parimat meeskonda Olümpia kvalifikatsiooniturniiril (29. märts – 5. april, Rotterdamis).

2020. aasta naiste olümpiaveepalliturniiri kvalifikatsioon jagab kümme võistkonaa kvoodikohad: võõrustajad = Jaapan, Maailmaliiga tippvõistkond = USA, 2019. aasta maailmameistrivõistluste tippmeeskond = Hispaania, neli mandri olümpia kvalifikatsiooniturniiri meistrit (Pan Amerika mängude võitja = Kanada, Ookeani mandriosa valik = Austraalia, Euroopast ja Aasiast selgub osaleja jaanuaris ja veebruaris 2020. aastal ) ja kolme muu olümpiamängudel osaleva võistkonna kvalifikatsiooniturniir toimub 15. - 22. märtsil.

Võistluste ajakava
Kõik kellaajad ja kuupäevad on Jaapani kohalik aeg (UTC + 9)

Välislingid
Veespordi alade koduleht Tokyo OM-il

Spordialad 2020. aasta suveolümpiamängudel
Veepall olümpiamängudel
Eesti Teatriliidu teatrikunsti eriauhind

Teatrikunsti eriauhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mida antakse välja alates 2016. aastast.

Auhind antakse erilise teatrikunstisündmuse eest. Auhinnaga kaasneb Theodori silm ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia. Auhind asutati 19. veebruaril 2015 Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega ja sellega asendati alates 2016. aastast aasta lavastuse auhind, mida anti välja aastatel 2008–2015.

Laureaadid

Viited 

Eesti teatriauhinnad
Etilda Gjonaj

Etilda Gjonaj (sündinud 6. mail 1981 Pukës) on Albaania poliitik ja jurist. Ta kuulub Albaania Sotsialistlikku Parteisse.

2003. aastal lõpetas ta Tirana Ülikooli õigusteaduskonna. Seejärel töötas ta advokaadina. Magistrikraadi kriminoloogia alal omandas ta Tirana Ülikoolis 2011. aastal. 2014–2017 oli ta õigusvahemees. Lisaks kuulus ta eksperdina Albaania parlamendi justiitsreformi komisjoni. 22. mail 2017 määrati ta Albaania justiitsministri asetäitjaks.

Alates 10. septembrist 2017 kuni 18. septembrini 2021 oli ta Albaania justiitsminister.

Viited

Albaania poliitikud
Justiitsministrid
Juristid
Sündinud 1981
Stepnica

Stepnica (saksa Stepenitz) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Goleniówi maakonnas, Stepnica valla halduskeskus. Stepnica asub Odra jõe estuaari kaldal.

Asulat on esmakordselt mainitud 1278. aastal. Kuni 1945. aastani kuulus Saksamaa koosseisu.

Stepnica sai linnaõigused 1. jaanuaril 2014.

Viited

Lääne-Pomorze vojevoodkonna linnad
Liisi Eelmaa

Liisi Eelmaa (sündinud 26. veebruaril 1982 Tallinnas) on eesti teatrikunstnik. 

1999. aastal lõpetas ta Tallinna Laagna Gümnaasiumi. 2005. aastal lõpetas Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia eriala bakalaureuseõppe (juhendaja Aime Unt), 2017. aastal lõpetas EKA interdistsiplinaarsete kunstide magistriõppe.

2005. aastast tegutseb ta vabakutselise teatrikunstnikuna. Ta on teinud koostööd erinevate teatritega, kujundanud filme ja esinenud näitustel.

Tunnustus
2009 Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind
2012 Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind
2017 Sadolini kunstipreemia

Isiklikku 
Aleksander Eelmaa oli tema isa, Taavi Eelmaa on tema vend.

Viited 

Eesti teatrikunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1982
Caudry

Caudry (enne 1349. aastat ametlikult Calderiacum ja Cauderi) on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Caudry kantonis. 

Linn on enamasti tuntud kui Prantsuse pitsipealinn (üheskoos Calais'ga) ning seda peetakse Prantsuse rätsepapärandi ja kõrge käsitööoskuse maamärgiks parimate ja kõige kallimate kangaste (sealhulgas Chantilly pits, Leavers' pits, siid või tüll) kudumiseks sajandeid kestnud tekstiilitööstuses. 

Linn on luksuslike moemajade, nagu Chanel või Gucci, juhtiv tarnija. Linn tarnib ka selliseid kaubamärke nagu Yves Saint Laurent, Dolce & Gabbana, La Perla, Alexander McQueen või Ralph Lauren. Lähiajaloos oli rahvusvaheliselt kõige enam avaldatud loomingu hulgas Caudry pitsist tehtud Cambridge'i hertsoginna Catherine'i pulmakleit, mida ta kandis 29. aprillil 2011 Westminster Abbeys prints Williamiga abielludes, või Amal Clooney pulmakleit, mida ta kandis septembris 2014 Veneetsias Itaalias Ameerika näitleja George Clooneyga abielludes. Caudry pitsi on kandnud arvukalt kunstnikke ja poliitikuid, nagu Lady Gaga, Beyoncé või Michelle Obama.

Nimekujud 

 Calderiacum (alates 1087)
 Caudris (alates 1129)
 Cauderi (alates 1219)
 Caudri-en-Borneville
 Caudri (alates 1286)
 Caudry (alates 1349)

Tuntud inimesi 

 André Piettre (1906–1994) – Prantsuse majandusteadlane, sündis Caudrys.
 Lucien Janssoone (1898–1944) – Prantsuse vastupanuliikumise tegelane, "Poiste lisaklasside" juht Caudrys 1933. aasta oktoobrist, lasti 1944. aastal maha.
 Charles Lemaire (sündinud 1985) – Prantsuse näitleja Caudryst.
 Arthur Ramette (1897–1988), sündis Caudrys; Prantsuse mehaanik, kommunist ja poliitik. Ta oli Prantsuse Kommunistliku Partei juhtiv esindaja Rahvusassamblees nii enne kui ka pärast Teist maailmasõda (1939–45).
 Gaston Pigot (1885–1969) – Prantsuse poksija, sündis Caudrys.
 Lucienne Bogaert (1892–1983) – (sünninimega Lucienne Jeanne Gabrielle Lefebvre), Prantsuse näitlejanna.
 Léonce Bajart (1888–1983) – Prantsuse vastupanuliikumise ja Caudry tegelane, suri Caudrys. (Auleegioni ordeni kavaler – 1937; Ordre des Palmes Académiques komandör – 1959; Caudry aumedal – 1953).
 Eugène Fiévet (1867–1910) – Prantsuse poliitik, Caudry linnapea, Nordi peanõunik ja saadik, sündis ja suri Caudrys.
 Charles de Lignières (Carolus de Lignieres), Caudry isand 1672–1755.

Sõpruslinnad 

 Wedel, Saksamaa

Viited 

Nordi departemangu vallad
Pilda (Pilda vald)

Pilda (latgali Pylda, lutsi Põlda) on küla (vidējciems) Lätis Ludza piirkonnas, Pilda valla halduskeskus. 

Aasal 2020 oli külas 273 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 268.

Viited

Ludza piirkonna külad
Eesti Ajutise Valitsuse komissar

Eesti Ajutise Valitsuse komissar oli 1919. aastal Eesti Ajutise Valitsuse poolt Eesti linnades ja maakondades määratud ametnik, kelle ülesandeks oli selle järele valvata, et vabariigis maksvad seadused ja valitsuse määrused ning korraldused kõigi ametiasutuste ja vabariigi valitsuse ja kohalike omavalitsuste asutuses linnade, maakondade ja valdade ametnikkude poolt täpipealset rutulist täitmist leiaksid ning et ametiasutuste ja ametnikkude tegevus kindlates seaduslikkuse piirides avalduks.

Ajutise Valitsuse komissar kuulus Siseministeeriumi ametkonda, komissaride kulud kaeti riigikassa arvel Siseministeriumi kaudu.

Omavalitsuste üle järelevalvet teostanud komissaride tegevus lõpetati 1919. aasta augustis. Maakonna komissaride asjaajamine anti üle: maakonna omavalitsuse järelvalwesse puutuv siseministrile, valdade omavalitsustesse puutuv vastavale maakonnavalitsusele.

Eesti Ajutise Valitsuse komissarid
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Järvamaal Viktor Tomberg
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Saaremaal Victor Neggo, alates 1. jaanuarist 1919, Woldemar Unt  – august 1919;
Eesti Ajutise Valitsuse Harju Maakonna ja Tallinna linna komissar, Peeter Reisik, alates 9. jaanuarist 1919 – august 1919;
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Tartu maakonnas ja ja linnas ning Viljandi maakonnas Adolf Andreson, alates 1. jaanuarist 1919
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Pärnu maakonnas ja Pärnu linnas August Jürmann, alates 1. jaanuarist 1919 – august 1919;
Eesti Ajutise Valitsuse  komissar Võru maakonnas ja Võru linnas Heinrich Luht
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Haapsalu maakonnas Boris Ustav, alates 30. detsember 1918 – 4. veebruar 1919; 
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Petseri maakonnas ja linnas, Boris Ustav, alates 4. veebruarist 1919; kohustetäitja Võru mk ja linna komissar Heinrich Luht, alates 19. aprillist 1919
Eesti Ajutise Valitsuse komissar Narva linnas Christian Kaarna, alates 12. veebruarist 1919
Eesti Ajutise Valitsuse komissari (kohuste täitja) Viru maakonnas ja Rakvere linnas Christian Kaarna, alates 21. märtsist 1919

Vaata ka 
Eestimaa kubermangukomissar Jaan Poska ja kubermangukomissarile allunud maakonnakomissarid

Viited

1919. aasta Eestis
Landesen

Landesen oli Lübeckist pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.

Suguvõsa liikmeid

Caspar Jochim Landesen (1712−1787), Haapsalu raehärra ja bürgermeister
Johann Heinrich Landesen (1756−1799), Haapsalu bürgermeister, kaupmees
Carl Gustav Landesen (1757−1801), Haapsalu bürgermeister, kohtufoogt
Johann Gottlieb Landesen (1765−1825), Tallinna raehärra, kaupmees
Peter Woldemar Landesen (1792−?), Haapsalu raehärra
Carl Friedrich Landesen (1802−1883), Tallinna raehärra, mõisaomanik
Carl Selmar Landesen (1826−1898), Torma-Lohusuu pastor-adjunkt ja pastor
Eduard Friedrich von Landesen (1837−1906), tõeline riiginõunik, arst
Robert Carl Landesen (1863−1904), Rõuge ja Viljandi pastor-adjunkt, Türi pastor
Georg Rudolf Wilhelm von Landesen (1866−1935), keemiamagister, Tartu ülikooli keemiaprofessor, dekaan
Erich von Landesen (1871–1945), Haapsalu teedeinsner ja arhitekt

Landeseni suguvõsa mõisavaldused
Eestimaa:
Pühatu (Pühhat) (1871−1875)

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 105.

Liivimaa immatrikuleerimata aadel
Campodea plusiochaeta

Campodea plusiochaeta on liik harkhännalisi.

Liik peaks esinema ka Eestis. 

Lülijalgsed
Eesti putukad
Eesti Maakogu

Eesti Maakogu on algatus põlisrahvaste huvide viimiseks Eesti elukorraldusse.

Maakoguga soovitakse arendada kogukondlikke liikumisi. Territoriaalselt võetakse aluseks Eesti kihelkondlik jaotus. Initsiaatoriks oli Haeska grupp kelle eestvõtmisel kogunes Raikkülas 3.02.2018. Asutav Kogu - koosseisus 77 inimest.

Eesti Maakogu moodustamine ja Seadmuse/põhikirja kinnitamine  toimus Juurus mihklipäeval, 29.09.2018.

Maakogu (kihelkonnakogude)  võrgustik on hästi sobinud Saaremaa aktivistidele, kuna seal kehtis pikka aega kunagiste toonaste kihelkondade piiride lähedane omavalitsuste jaotus. Aktiivsus on suurem olnud ka Läänemaal.

Seepörast on seal korraldatud nõupidamisi (ümarlaudu).

24.08.19 Valjala pastoraadis.

31.10.20 - 01.11.20  Ümarlaud Liivi Seltsimajas Kullamaa kihelkonnas Läänemaal

Üldkoosolekud:

02.02.2019. Tartus Ugala majas

28.09.2019.  Vigala rahvamajas

Viited
Quique Setién

Enrique Setién Solar (sündinud 27. septembril 1958) on Hispaania endine jalgpallur (poolkaitsja) ning praegune treener. Ta on alates 13. jaanuarist 2020 Hispaania kõrgliiga meeskonna FC Barcelona peatreener.

Mängija-päevil kutsuti teda vahepeal hüüdnimega El Maestro, enim tuntust kogus ta Racing de Santanderis, kus ta nii alustas kui lõpetas oma profikarjääri. Ta mängis La Ligas 15 hooaja jooksul kokku 374 mängus ja lõi 58 väravat. Kolmel korral sai ta ka kutse Hispaania jalgpallikoondisesse.

2000. aastatel alustas Setién karjääri treenerina ning on seni juhendanud muuhulgas ka Racingut.

Saavutused

Mängijana
Madridi Atlético
Supercopa de España: 1985

Viited

Sündinud 1958
Hispaania jalgpallurid
La Liga mängijad
Madridi Atlético mängijad
Levante UD jalgpallurid
Hispaania jalgpallitreenerid
FC Barcelona peatreenerid
Ilze Juhansone

Ilze Juhansone (sündinud 1971) on Euroopa Liidu ametnik, alates 14. jaanuarist 2020 Euroopa Komisjoni peasekretär. 

Alates augustist 2019 oli ta Martin Selmayri ametist lahkumise järel Euroopa Komisjoni peasekretäri kohusetäitja. 2015–2020 töötas ta peasekretäri asetäitjana vastutades protokolli ja komisjoni suhete eest teiste EL institutsioonidega. Enne seda töötas ta 2011–2015 Läti alalise esindajana Euroopa Liidu juures ning 2008–2011 Läti välisministeeriumis ja 2004–2008 Läti justiitsministeeriumis. 

Ta on lõpetanud Läti Ülikooli läti keele ja kirjanduse erialal (1994) ja tal on magistrikraad õigusteaduses (2005).

Viited

Sündinud 1971
MM Motorsport

MM-Motorsport on Eesti rallimeeskond, mis asutati aastal 2005. Ettevõte kuulub Markko Märtinile ja Ott Tänakule.

Meeskond on tulnud mitu korda Eesti meistriks, peamiselt N-grupi autodega aastatel 2006–2010. Sõideti ka veel SWRC-sarjas, kus saavutati teine koht.

Alates 2020. aastast hakkas ettevõte hooldama Hyundai WRC2 tiimi R5 autosid. Nimi MM Motorsport asendati nimega RedGrey.

Eesti autosport
Autoralli
Anna Kontula

Anna Liisa Kontula (sündinud 30. märtsil 1977 Poris) on Soome sotsioloog ja poliitik, ta kuulub erakonda Vasakliit. Ta on aastast 2011 Eduskunna liige.

Aastal 2002 kaitses ta väitekirja "Üliõpilasliikumistest 1970-ndatel aastatel". Olles lõpetanud mitu prostitutsiooniga seotud uurimisprojekti Soomes, avaldas Tampere ülikool tema artikli ja oma töö, milles hinnati prostitutsiooni ja naistevastase vägivalla kriminaliseerimist. Ta töötab tööjõupiirangute, kultuuriväärtuste, sealhulgas rassismi mõju hindamise valdkonnas mitte ainult selles, kus inimesed saavad töötada, vaid ka seal, kus nad saavad elada. Ta töötas ülikoolis õpingute ajal seksitööstuse ühingu aseesimehena ja osales paljudes organisatsioonides, mis olid seotud erinevate ühiskondlike tegevustega.

Aastast 2011 on ta Eduskunna liige.

Isiklikku 
Ta on abielus ja on kolme lapse ema. Tema vanaisa Manu Kontula (1873–1931) oli samuti Eduskunna liige.

Välislingid 
 Anna Kontula kodulehekülg

Soome poliitikud
Soome sotsioloogid
Sündinud 1977
Inimene ja ajalugu

Inimene ja ajalugu on kirjastuse Varrak alates 2002. aastast ilmuv raamatusari. Sari koosneb 17.–20. sajandil elanud suurkujude elulugudest, seni on ilmunud 17 köidet.

Sarja on kujundanud Dan Mikkin.

Eesti raamatusarjad
Werner Kogler

Werner Kogler (sündinud 20. novembril 1961 Hartbergis Steiermargi liidumaal) on Austria poliitik, ta kuulub erakonda Rohelised – Roheline Alternatiiv. Ta on 7. jaanuarist 2020 Austria kunsti-, kultuuri-, avaliku teenistuse ja spordiminister ning Austria asekantsler.

Ta sündis aastal 1961 Hartbergis Steiermargi liidumaal Austrias. Ta on õppinud majandus ja õigusteadust Grazi Ülikoolis, lisaks õppis ta keskkonna majandamist. Aastal 1994 kaitses ta Grazis Mag. rer. soc. oec kraadi.

Ta oli 1980-ndate alguses üks rohelise erakonna loojatest Steiermargi liidumaal.

Austria poliitikud
Sündinud 1961
Mihhail Mišustin

Mihhail Vladimirovitš Mišustin (vene keeles Михаил Владимирович Мишустин, sündinud 3. märtsil 1966 Moskvas), 1. klassi tõeline riiginõunik, on Venemaa riigitegelane, alates 16. jaanuarist 2020 Venemaa peaminister.

Ta oli aastatel 2010–2020 Venemaa maksuameti peadirektor.

Haridus 
Mišustin alustas 1983. aastal õhtuses õppevormis õpinguid Moskva tehnikainstituudis (Московский станкоинструментальный институт) ja lõpetas selle õppeasutuse päevases õppevormis 1989. aastal (eriala: raalprojekteerimine); 1992. aastal lõpetas ta sama õppeasutuse juures aspirantuuri, majandusteaduste doktor (2010).

Isiklikku 
Mišustin on abielus Vladlena Mišustinaga, neil on kolm poega. Talle meeldib jäähoki.

Viited

Venemaa peaministrid
Sündinud 1966
Hubert Minnis

Hubert Alexander Minnis (sündinud 16. aprillil 1954) on Bahama poliitik, kes oli aastatel 2017–2021 Bahama peaminister. Ta on ühtlasi erakonna Vaba Rahvuslik Liikumine (FNM) juht ning parlamendiliige New Providence'i saare Killarney ringkonnast. Minnis valiti esmaskordselt parlamenti 2007. aastal, pärast FNM-i lüüasaamist 2012. aasta valimistel sai ta Hubert Ingrahami asemel partei uueks esimeheks.

Minnis oli 2016. aasta detsembris haripunkti jõudnud lahkelide pärast sunnitud FNM-i juhi kohalt tagasi astuma, 2017. aasta aprillis sai ta uuesti esimeheks. Ta sai peaministriks, kui tema juhitud partei 10. mail 2017 toimunud valimised võitis.

Viited

[[Minnis, Hubert}}
Bahama peaministrid
Sündinud 1954
Veretinä Algkool

Veretinä Algkool oli algkool Veretinä külas Setumaal.

Rahva sees kutsuti kooli ka Melduva kooliks, sest asus Melduva talus Jakob Roosi majas.

Kahekordses koolimajas kahe klassiruumiga on 1935. aastal olnud kaks õpetajat: Herne Minna 41 õpilasega ja Tein Ljuba 30 õpilasega.

1946 on õpetajaks olnud Tein Ljubov

1964. aastal Veretinä Algkool likvideeriti ja õpilasi hakati sõidutama veoautoga Obinitsa 8-klassilisse kooli, kus sai valmis koolihoone juurdeehitis.

Viited 

Eesti endised koolid
Setumaa
Lakkehistöö

Lakkehistöö on tarbekunstis puidust või papjeemašeest esemete, näiteks mööbli, karpide, laegaste või anumate katmine vee-, kuumus- ja happekindla lakiga ning nende kunstiline kujundamine erinevates tehnikates.

Ajaloost 
Lakkehistöö pärineb Hiinast ja seda tunti juba I aastatuhande lõpul eKr. Lakki valmistati lakipuu (Toxicodendron vernicifluum) mahlast. Lakk kanti esemetele mitme kihina, iga kiht poleeriti eraldi ning kaunistati reljeefse, graveeritud või maalitud dekooriga. Panustehnikates kasutati pärlmutrit, merekarpi ja koralli, samuti kulla-, hõbeda- või vasepulbrit. 8. sajandil jõudis lakikunst Jaapanisse, seejärel teistesse Kaug-Ida maadesse.

Euroopasse hakati lakkesemeid importima 17. sajandil ja need muutusid seal sama ihaldusväärseks kui portselanesemed. 17. sajandil hakati Euroopas otsima võimalusi odavamate lakkide valmistamiseks ning lakipuu mahla asemel hakati kasutama näiteks merevaigutaolist kopaalvaiku. Väga populaarseks sai koromandeltehnika Kagu-India ranniku järgi nime saanud imporditud koromandellakki kasutades, milles kaunistati sirme ja vaheseinu. 18. sajandil oli oma kuulsuse tipul Jaapani lakitöid imiteeriv puidulakkimistehnika vernis Martin, kus eseme pinnale kanti kuni 40 õhukest lakikihti.

Venemaal kujunes Euroopa kaudu vahendatud lakkesemete valmistamise kunsti ja ikoonimaali baasil omapärane lakkminiatuurikunst, mille koolkonnad on Fedoskino miniatuur, Mstjora miniatuur ja Palehhi miniatuur.

Viited

Välislingid 
 Chinese Lacquerware (4,500 BCE onwards). - visual-arts-cork.com
 Münsteri lakkehistöö muuseumi (Museum für Lackkunst) kodulehekülg

Tarbekunst
Dekoratiivkunst
Samuil Žuhhovitski

Samuil Markovitš Žuhhovitski (vene keeles Самуил Маркович Жуховицкий; 13. detsember (vkj 30. november) 1916 Odessa – 11. juuni 2016 Novotšerkassk) oli Venemaa maletaja, rahvusvaheline meister (1967). Elas ligi saja-aastaseks. 

Žuhhovitski täitis meistrinormi 1939. aastal. 1940. aastal tuli ta Ukraina NSV meistrivõistlustel viiendaks ning 1949. ja 1950. aastal Leningradi meistrivõistlustel jõudis esinelikusse. 

1950. aastate esimesel poolel elas ta ajutiselt Tallinnas. 1952. aastal Pärnu suveturniiril tuli kolmandaks ja 1953. aastal Tartus peetud Eesti NSV meistrivõistlustel neljandaks. 1955. aastal võitis ta Eesti võistkonna koosseisus Riias toimunud Spartaki üleliidulistel võistkondlikel meistrivõistlustel esikoha (mängis esimesel laual).

1957. aastal võitis Žuhhovitski esikoha Aserbaidžaani NSV ning 1958. ja 1959. aastal Moldaavia NSV meistrivõistlustel. 

1967. aastal jagas ta Sotšis peetud rahvusvahelisel turniiril 8.–10. kohta, edestades seejuures suurmeistreid Mato Damjanovići ja Levente Lengyelit, samuti järgmisel aastal suurmeistriks tõusnud Anatoli Leini. Sai samal aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse (51-aastaselt). 1969. aastal pääses Žuhhovitski Moskvas toimunud NSV Liidu meistrivõistlute finaalturniirile, kus sai 13. koha.

Viited

Nõukogude Liidu maletajad
Eesti maletajad
Venemaa maletajad
Sündinud 1916
Surnud 2016
Hansen

Hansen on mitme aadlisuguvõsa nimi:
Hansen (Eestimaa aadlisuguvõsa)
Hansen (Liivimaa aadlisuguvõsa)

Hansen on ka perekonnanimi.

Aadlisuguvõsad
Suguvõsad
Hansen (Liivimaa aadlisuguvõsa)

Hansen (vene keeles Ганзен) on Alam-Saksimaalt Hildesheimist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad Hansenid Kanadas.

Ajalugu
Suguvõsaliin algab Hildesheimi raehärra Jobst Hanszesiga (Hansen) (suri 1710). Tema poeg Jobst Heinrich Hansen (1697−1758) asus elama Leipzigi, kus valiti raehärraks ja linnapeaks. Viimase pojapojapoeg Wilhelm Heinrich Hansen (1808−1879) astus Venemaa teenistusse ja tõusis sõjaväeteenistuses kindralleitnandiks. Ta omandas ohvitseripatendi kaudu Venemaa aadliseisuse ja võeti 9. jaanuaril (vkj) 1870 Liivimaa rüütelkonna matriklisse.

Suguvõsa liikmeid
Jobst Hansen (suri 1710), Hildesheimi raehärra
Ludolph Anton Hansen (1684−1754), teoloogiamagister, Hildesheimi Püha Georgi pastor, konsistooriumi assessor
Jobst Heinrich Hansen (1697−1758), Leipzigi raehärra ja linnapea
Justus Heinrich Hansen (1737−1807), Leipzigi raehärra, kaupmees
Friedrich Ludolph Hansen (1738−1804), Leipzigi raehärra
Karl Ludolph Hansen (1777−1841), õigusteaduse doktor
Wilhelm Heinrich von Hansen (1808−1879), kindralleitnant, tõeline riiginõunik, polgukomandör
Wilhelm Hansen (1840−pärast 1901), tõeline riiginõunik, kunstnik Ivan Aivazovski väimees
Nicolai Heinrich von Hansen (1843−1915), kindralmajor
Karl Friedrich Arthur von Hansen (1864−1943), filosoofiadoktor, keemik, mõisaomanik
Aleksei Vassiljevitš Hansen (1876−1937), rahvanõunik, Venemaa mereväe peastaabi kunstnik, kollektsionäär

Hanseni suguvõsa mõisavaldused
Liivimaa läti distrikt:
Dutka (Dutkenshof) (1860−1920), Plāņi (Planhof) (1890−pärast 1909, rendivaldus)

Viited

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 312.
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Livland. Bd II. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1929. Lk 1008-1010 .
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XXIV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2002. Lk 114-118.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd IV. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1978. Lk 427.

Välislingid
Hanseni suguvõsa Venemaa liini genealoogia
Hanseni suguvõsa Venemaa liini vapp
Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Liivimaa matrikliaadel
Gernot Blümel

Gernot Blümel (sündinud 24. oktoobril 1981 Viinis) on Austria poliitik, ta on Austria Rahvapartei liige. Ta on alates 7. jaanuarist 2020 Austria rahandusminister.

Ta lõpetas aastal 2000 gümnaasiumi Ebreichsdorfis Alam-Austrias. Pärast teenimist Austria relvajõududes  õppis ta filosoofiat Viini Ülikoolis ja Burgundia Ülikoolis Dijonis Prantsusmaal. Aastal 2009 kaitses ta filosoofia magistri (Grad Mag. phil. ab) väitekirja. Hiljem kaitses ta Viini Majandusülikoolis ärijuhtimise magistri kraadi (MBA).

18. detsembrist 2017 kuni 3. juunini 2019 oli ta Austria Euroopa asjade, kunsti, kultuuri ja meedia minister liidukantseleis. 7. jaanuarist 2020 on ta Austria rahandusminister.

Austria poliitikud
Rahandusministrid
Sündinud 1981
Ameerika Ühendriikide kosmosevägi

Ameerika Ühendriikide kosmosevägi (inglise keeles United States Space Force; USSF) on Ameerika Ühendriikide relvajõudude kuues väeliik, mis tegeleb sõjaliste operatsioonidega kosmoses.

2019. aasta detsembris loodud kosmosevägi on ühtlasi esimene väeliik, mis on formeeritud pärast iseseisva Ameerika Ühendriikide õhuväe asutamist 1947. aastal.

Kosmosevägi allub õhuväeministeeriumile, mis omakorda kuulub kaitseministeeriumi koosseisu. Kosmoseväe kõrgeim sõjaväelane on kosmoseoperatsioonide ülem kindral John W. Raymond, kes allub vastavalt nii kaitse- kui ka õhuväeministrile. Kosmoseoperatsioonide ülem on ühtlasi staabiülemate ühendkomitee liige.

Struktuur 
 Kosmosoperatsioonide väejuhatus (SPOC) – Vandenbergi õhuväebaas, California
  21. kosmosetiib (21 SW) – Petersoni õhuväebaas, Colorado
  30. kosmosetiib (30 SW) – Vandenbergi õhuväebaas, California
  45. kosmosetiib – Patricki õhuväebaas, Florida
  50. kosmosetiib (50 SW) – Schireveri õhuväebaas, Colorado
  460. kosmosetiib (460 SW) – Buckley õhuväebaas, Colorado
  614. õhu- ja kosmoseoperatsioonide keskus (614 AOC) – Vandenbergi õhuväebaas, California
  Kosmose ja raketisüsteemide keskus (SMC) – Los Angelese õhuväebaas, California
  61. õhuväebaasigrupp (61 ABG) – Los Angelese õhuväebaas, California

Viited

Välislingid 
 
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide sõjandus
Kosmoseorganisatsioonid
2019
Nowogród Bobrzański

Nowogród Bobrzański (saksa Naumburg am Bober) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Zielona Góra maakonnas, Nowogród Bobrzański valla halduskeskus. Nowogród Bobrzański asub Bóbri jõe ääres, Zielona Góra kesklinnast umbes 23 km edelas.

Lubuszi vojevoodkonna linnad
Téteghem-Coudekerque-Village

Téteghem-Coudekerque-Village on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis. Vald loodi 1. jaanuaril 2016 ning koosneb endistest Téteghemi ja Coudekerque-Village'i valdadest.

Viited 

Nordi departemangu vallad
Croix (Nord)

Croix on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Croix' kantonis.

Poeketi Auchan peakorter asub Croix's.

Vaata ka 

 Villa Cavrois

Viited 

Nordi departemangu vallad
Eesti Lennuspordi Föderatsioon

Eesti Lennuspordi Föderatsioon (lühend ELF) on üleriigiline Eesti lennuklubide ja lennuspordiga tegelevate huviliste mittetulunduslik ühing (MTÜ).

ELF on Eesti Olümpiakomitee ja FAI Rahvusvahelise Lennuspordi Föderatsiooni (Fédération Aéronautique Internationale)  liige.
Igast FAI liikmesriigist peab üks organisatsioon olema NAC (National Airsport Control) esindaja, milleks Eestis on ELF. NAC ülesandeks on esindada liikmesriigi huve FAI administratsioonis ning osaleda FAI tegevuses.

ELF-i kaudu saavad lennuspordiga tegelevad Eesti alalised elanikud taotleda FAI võistluslitsentse.  ELF registreerib saavutatud rekordeid ja võistlusi Eestis, koordineerib spordikohtunike tööd ja nende kvalifitseerimist ning muud seotud tegevust. 
ELF väljastab hobilendurite, langevarjurite, tiibvarjurite ja motovarjurite pädevustunnistusi vastavate sportlaste liikmesklubide kaudu.

Ajalugu
23.–28. juulil 1938 Berliinis peetud konverentsil võeti Eesti Aeroklubi FAI (Rahvusvahelise Lennuasjanduse Liidu) liikmeks, ning selle otsusel määrati Eesti Aeroklubi ainuvolitatud ametlikuks FAI ainuesindajaks Eestis. Seega kujutas Eesti Aeroklubi endast ainsat seaduslikku kanalit reguleerida lennusporti Eestis ning lennuspordisaavutused ja rekordid, mis polnud Eesti Aeroklubis registreeritud, ei leidnud tunnustamist Eestis ega ka rahvusvaheliselt.

Viited

Välislingid
Eesti Lennuspordi Föderatsiooni koduleht

Eesti spordialaliidud
Kapp (jalatsi osa)

Kapp on kanda ümbritsev (pealsenaha ja voodri vaheline) tugevam osa jalatsil.

Viide 

Jalanõud
Külakiik

Külakiik on suur ühiskiik küla peoplatsil.

Galerii

Viited 

 Teadaolevad külakiikede asukohad OpenStreetMap andmetel
 
 

Meelelahutus
Taavi Kull

Taavi Kull (sündinud 6. oktoobril 1984) on eesti dirigent.

Haridus 
Taavi Kull lõpetas 2004. aastal Tallinna Muusikakeskkooli klaveri ja koorijuhtimise erialal. Seejärel õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias koori- ja orkestridirigeerimise erialal professor Toomas Kapteni ja professor Paul Mägi juhendamisel. 2010. aastal astus Taavi Kull Stockholmi Kuningliku Muusikakõrgkooli magistrantuuri, kus teda õpetasid professor Daniel Harding ja professor Cecilia Rydinger-Alin. Taavi Kull on osalenud Neeme ja Paavo Järvi meistrikursustel ning Roland Zollmanni, Lutz Köhleri ja Paul Mägi meistriklassides.

Dirigendikarjäär 
2014. aastast töötab Taavi Kull Vanemuise teatris dirigendina. 2015. aastal debüteeris ta Eesti muusika päevade raames Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri ees.

Ta on osalenud dirigendi assistendina ooperite väljatoomisel, olnud muusikajuhi assistent ja muusikajuht ning dirigeerinud oopereid. Muu hulgas on ta olnud Berliinis esietendunud Age Veeroosi „Gridi“ ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia nüüdisooperiprojekti „Korduma kippuvad küsimused“ muusikajuht.

Tunnustus 

 2018 Eesti Teatriliidu muusikaauhind (koos ooperi "Tulleminek" lavastuse meeskonnaga: Märt-Matis Lille, Taago Tubina ja Jan Kausiga)

Viited 

Eesti dirigendid
Sündinud 1984
Esto-Maruhha

Esto-Maruhha (vene keeles Эсто-Маруха) oli eesti küla Venemaal Karatšai-Tšerkessias Maruhha jõe ääres. Tänapäeval asub seal Maruhha küla.

Väliseesti külad
Karatšai-Tšerkessia