joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sergi (Telihh)

Sergi (vene keeles Сергий; kodanikunimega Oleg Telihh, Олег Андреевич Телих; sündinud 22. novembril 1966 Donetskis) on õigeusu kiriku vaimulik; ta on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna piiskopkonna vikaarpiiskop, tiitliga Maardu piiskop.

Ta sündis aastal 1966 Donetskis. Ta lõpetas aastal 1983 Makijivkas keskkooli. Aastatel 1983–1988 õppis ta Leningradi Kõrgemas Inseneri-Ehituslikus Sõjakoolis.

Aastatel 1988–1990 teenis ta sõjaväelasena Ostrovis, aastast 1990 Paldiskis. Aastal 1994 asus ta elama Tallinna.

Aastal 1991 ristiti ta Aleksander Nevski katedraalis. Aastatel 2009–2015 õppis ta kaugõppe teel Moskva Vaimulikus Akadeemias, aastal 2016 kaitses ta diplomitöö kirikuajaloo kateedri juures. 8. märtsil 2009 pühitses metropoliit Kornelius ta diakoniks, 19. detsembril 2010 preestriks. Ta asus teenima Tallinna Nikolai kirikus. 5. oktoobril 2011 pühitses Petseri kloostri ülem arhimandriit Tihhoni ta mungaks. Munganime Sergi võttis ta Rakvere märterpreestri Sergi auks; ta asus teenima Aleksander Nevski katedraalis.

Pühima Sinodi otsusega 27. detsembrist 2016 valiti ta Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Tallinna piiskopkonna vikaarpiiskopiks, tiitliga Maardu piiskop. 5. veebruaril 2017 (tölneri ja variseri pühapäeval) pühitses Vene Õigeusu Kiriku Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill ta Moskvas Kristus Päästja katedraalis piiskopiks.

Välislingid 
 PATRIARH KIRILLUS JUHATAS KRISTUS PÄÄSTJA KIRIKUS ARHIMANDRIIT SERGIUSE (TELIH`I) PÜHITSEMIST MAARDU PIISKOPIKS
 Maardu piiskop Sergi (Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kodulehel, vene keeles)

Eesti õigeusu vaimulikud
Eesti õigeusu piiskopid
Sündinud 1966
Niina Vieveger

Niina Vieveger (1940. aastani Niina Orav; 15. detsember 1917 – 18. jaanuar 1998) oli eesti õpetaja.

Ta oli Tallinna 1. Keskkooli õpetaja ja direktori asetäitja.

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Tunnustused
1966 Eesti NSV teeneline õpetaja
1973 Eesti NSV Haridusministeeriumi ja Haridusala, Kõrgemate Koolide ja Teaduslike Asutuste Töö­tajate Ametiühingu Vabariikliku Komitee aukiri

Isiklikku
Tema isa oli eesti õigeusu vaimulik, ülemdiakon Boris Orav. Niina Vievegeri poeg oli pedagoog ja haridusjuht Leonid Fiveger.

Viited

Eesti pedagoogid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpetajad
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1917
Surnud 1998
Arbu tänav

Arbu tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis.

Praeguse nime sai Arbu tänav 19. juulil 1994. Tänava nimi on seotud mütoloogiaga ('arp' – nõiatrumm). Enne seda oli tänava nimi alates 7. septembrist 1979 Vassili Võrgu tänav (Eesti Laskurkorpuse polkovniku Vassili Võrgu auks).

Arbu tänav 15 asub Tallinna Arbu Lasteaed.

Viited

Välislingid 

Lasnamäe linnaosa tänavad
Tohu tänav

Tohu tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Maarjamäe asumis.

Tohu tänav on nime saanud 7. aprillil 2004. Tänav on saanud nime lähedal asuva Kase tänava mõjul.

Viited

Pirita linnaosa tänavad
Urva tänav (Tallinn)

Urva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Maarjamäe asumis.

Urva tänav sai nime 21. mail 1946.

Viited

Pirita linnaosa tänavad
Korese tänav

Korese tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Vismeistri asumis.

Korese tänav sai nime 30. jaanuaril 2013. Tänav on saanud nime mullandustermini kores järgi (kores – 'mulla jämedamad osad').

Tänav on kavandatud kulgema Veerise tänava ja Saviliiva tee vahel, kogupikkusega ligi 550 meetrit. 2019. aasta seisuga oli tänavast välja ehitatud vaid ca 120 meetri pikkune lõik Veerise tänava poolses otsas.

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Margo Külaots

Margo Külaots (sündinud 1. juulil 1972) on ärijuht.

Haridus
Ta on 1990. aastal lõpetanud Tartu 10. Keskkooli ja 1994. aastal Tartu Ülikooli majandusküberneetika erialal ning 2020. aastal Tallinna Tehnikaülikooli, kus õppis magistrikava "Digimuutused ettevõttes". On korporatsiooni Revelia liige.

Töökäik
1994. aastast on ta tegutsenud soojusmajanduse valdkonnas.

Margo Külaots on 2009. aastast Fortum Tartu AS-i juhatuse esimees ja 2011. aastast Fortum Eesti AS-i juhatuse esimees. Lisaks on ta AS Fortum Tartu tütarfirmade AS Anne Soojus, AS Tartu Keskkatlamaja ja AS Tartu Jõujaam nõukogude esimees. Ta on olnud ka aktsiaseltside Eesti Gaas ja EG Võrguteenus ja Võrguteenus Valdus nõukogu liige.

Ühiskondlik tegevus
Ühiskondlikus korras on Margo Külaots Eesti energeetika- ja soojavaldkonna ettevõtteid esindava asutuse Eesti Jõujaamade ja Kaugkütte Ühing juhatuse liige, Eesti Maaülikooli kuratooriumi liige, Eesti Taastuvenergia Koja volikogu liige ja Eesti Turbaliidu juhatuse liige.

Tunnustus
 2016 – Tartu medal

Viited

Välislingid
 Margo Külaots - Kaugküte versus lokaalküte, reaalsed lahendused YouTube video
 "Margo Külaots: tark linn kasutab energia ülejäägi kaugkütteks" Kinnisvarauudised, 15. märts 2017
 "Margo Külaots: kaugküttevõrgu laienemine jätab ahikütte alles" Tartu Postimees, 29. aprill 2019
 "Margo Külaots: põlevkivielektril pole tulevikku, alustame energiapööret!" Tööstusuudised, 10. oktoober 2019

Eesti ärijuhid
Tartu inimesed
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Revelia liikmed
Sündinud 1972
Maie Aasa

Maie Aasa (19. jaanuar 1926 – 16. aprill 2013) oli eesti muusikapedagoog.

1953. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi klaveri eriala Bruno Luki klassi.

Ta oli Tallinna Muusikakeskkooli klaveri eriala õpetaja ja Nõmme Laste Muusikakooli direktor.

Tema õpilasi on Merike Aarma, Rene Eespere, Olav Ehala, Mart Humal, Margus Kappel.

Tunnustused
1970 Eesti NSV teeneline õpetaja

Isiklikku
Tema abikaasa oli viiuldaja Harald Aasa.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Viited

Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 2013
Leonhard Oja

Leonhard Oja (11. märts 1894 Erastvere vald – 9. august 1983 Maarja-Magdaleena) oli köster ja muusik.

Leonhard Oja lõpetas Kanepi kihelkonnakooli ja omandas muusikalise hariduse Peterburis. Ta oli koolmeister Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumis, seltsielu tegelane Erastveres, Kanepis, Võrus. 1922. aasta Võrumaa laulupäeval viis kiis venna Ludvigiga Kanepi Lauluseltsi meeskoori esikohale. 

Aastatel 1933–1976 oli Leohnard Oja Maarja-Magdaleena Koguduse köster.

Isiklikku 
Leonhard Oja abikaasa Hilda Oja (sünd. Reinvald) sündis 2. september 1903 ja suri 1992. aastal.

Viited 

Maarja-Magdaleena koguduse köstrid
Eesti kirikumuusikud
Sündinud 1894
Surnud 1983
Gustav Inn

Gustav Inn (17. august 1863 Jõgeva vald – 1939) oli köster ja koolijuht.

Gustav Inn lõpetas Valgas Cimze seminari. Ta oli aastatel 1915–1933 Maarja-Magdaleena Koguduse köster ja aastatel 1915–1920 ühtlasi koolmeister Maarja-Magdaleena kihelkonnakoolis. Hiljem töötas ta Koerus ja Venemaal.

Isiklikku 
Gustavi abikaasa oli Ida Emelie Inn (Juhanson) sünd. 28. november 1882, lapsed Arvo (Max) Valdur (Inn); Marta Alvine Inn ja Helga Inn.

Viited 

Maarja-Magdaleena koguduse köstrid
Eesti kirikumuusikud
Cimze seminari vilistlased
Sündinud 1863
Surnud 1939
Riverside

Riverside on linn Ameerika Ühendriikides California osariigi lõunaosas, Riverside'i maakonna keskus.

Linna asutas 1870. aastatel John W. North ja see sai nime lähedal asuva Santa Ana jõe järgi. Asub 262 m kõrgusel ja 58 km kaugusel Atlandi ookeani rannikust.

Linnas asub California Ülikooli kampus, California Baptistlik Ülikool ja La Sierra ülikool.

Riverside'i hotell Mission Inn on tuntud kultuurimälestisena.

Viited

Välislingid 

 http://www.riversideca.gov/

California linnad
Třebenice

Třebenice (saksa keeles Trebnitz) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Linn asub Modla jõe kaldal merepinnast 228 meetri kõrgusel. Linna lähistel paikneb Košťáli mägi, linna piiridesse jäävad selle jalamile rajatud kindluse varemed.

Piirkonnas on varem kaevandatud granaate. Endises luteri kirikus asub tänapäeval muuseum, kus on hoiul sealsetest kividest valmistatud ehted sealhulgas ka kohaliku mõisniku Ulrika von Levetzowi poolt Johann Wolfgang Goethele valmistatud ehte koopia, samuti asub seal suurim Tšehhist leitud püroop kaaluga 2642 grammi. Linna lähistel paikneb Košťáli mägi, linna piiridesse jäävad selle jalamile rajatud kindluse varemed. Linnas asub katoliku kirik. Lisaks asuvad linna piirides veel aastail 1716–1724 valminud Sutomi kirik, Medvědice kirik, mis rajati XIV sajandi lõpus ja ehitati ümber aastal 1819  ja aastal 1788 valminud Lipá kirik.

Ajalugu 

Piirkonda on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1227. Toona kuulus piirkond Praha Püha Jüri kloostrile. XIII sajandi lõpus sai asula vaatamata oma väikesele elanikkonnale linnaõigused. Aastal 1363 alustati Lipá kiriku ehitamist (praegune kirikuhoone on pärit aastast 1788). Aastal 1372 rajati Košťáli mäe juurde väike kindlus. Samal sajandil rajati selle lähedale ka Skalka kindlus, mis jääb samuti linna piiridesse. Hussiitide sõdade ajal sai piirkonnast Kaplíř ze Sulevici valdus. Třebenice kujunes sisuliselt linnaks alles hiljem, XVI sajandil. 

XVII sajandi lõpus algas sakslaste sisseränne sellesse piirkonda. Esimesed saksakeelsed sissekanded linnaraamatutes pärinevad aastast 1716, aga alates aastast 1769 käis kõik linna asjaajamine juba saksa keeles. XIX sajandi keskel alustati palverännakuid Teplásse sealse rauarikka veega allika juurde, selle juurde rajati ka haigla ja aastal 1926 alustas seal tegevust klooster, mis suleti Teise maailmasõja järel. Aastal 1902 ehitati Třebenicesse luteri kirik, mis suleti aga juba aastal 1928.

Tänapäeval on linnaga liidetud ka mitmed ümbruskonna külad. Nende seas on Kocourov, mida mainiti kirjalikult esmakordselt aastal 1548; Kololeč, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1436; Lhota, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1407; Lipá, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1352; Medvědice, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1209; Mrsklesy, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1251; Sutom, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1276 ja Teplá, mida on kirjalikult esimest korda mainitud aastal 1543.

Elanikkond

Pilte

Tuntud elanikke 

František Pettrich – Tšehhi pedagoog ja klassitsismi asjatundja
Jaro Křivohlavý - Tšehhi psühholoog ja kirjanik
Václav Pařík – Tšehhi apteeker ja poliitik
Ladislav Kubíček – Tšehhi vaimulik
Erhard Lipka – Tšehhi poliitik

Viited

Välislingid 

Linna koduleht

Tšehhi linnad
Ústí maakond
Štiavnica mäestik

Štiavnica mäestik (slovaki keeles Štiavnické vrchy, saksa keeles Schemnitzer Berge) on vulkaanilise päritoluga mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi osa Slovaki keskmäestikust. Mäestiku kõrgeim tipp on Sitno (1009,2 m). Tähtsaim asula on Banská Štiavnica.

Asend 

Štiavnica mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
põhjas Kremnica mäestiku;
läänes Žiari nõo, Pohronský Inoveci ja Vtáčnikiga;
lõunas Doonau küngastikuga;
idas Pliešovce nõo ja Krupinská planinaga.

Štiavnica mäestik on osa Štiavnica mäestiku kaitstavast maastikust.

Geoloogia

Mäestik koosneb valdavalt Neogeenis tekkinud andesiidist ja rüoliidist, seal esinab ka bretšat ja tuffi. Suurem osa mägedest asub Miotseeni Štiavnica kihtvulkaani kaldeera kohal. Tõenäoliselt oli sealne vulkaan varem Slovakkia vulkaanidest kõrgeim – hinnanguliselt ulatus selle tipp 4000 meetrit üle merepinna. Mäestikust on leitud 140 liiki mineraale, seal leidub ka mitmeid maake. Varem kaevandati Banská Štiavnica ümbruses hõbedat.

Viited

Välislingid 

Infot piirkonna kohta; fotod (tšehhi keeles)

Slovakkia mäestikud
Kalnujai

Kalnujai on küla Leedus  Raseiniai rajoonis, Kalnujai valla halduskeskus. Külas on kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Sealne kool on Raseiniai Viktoras Petkuse nimelise põhikooli filiaal.

Külas on sündinud leedu dirigent ja helilooja, Leedu professionaalse ooperiteatri rajaja Juozas Tallat-Kelpša.

Ajalugu

Külas asub Kalnujai linnamägi. Asulat ennast mainiti kirjalikes allikates esmakordselt XIV sajandil. Kuni XVIII sajandini oli see kuninglik valdus. Aastal 1711 surid sealsed elanikud katku, küla rajati uuesti alles aastal 1738. 

Aastal 1818 rajati külla kirik, mis kuulus algselt Raseiniai kihelkonda. Aastal 1853 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. 

Aastail 1914 ja 1944 põles Kalnujai maha. Viimases tulekahjus hävis ka küla kirik, selle praegune hoone valmis aastal 1946. Aastal 1941 hukati sealsel linnamäel 831 juuti ja kolm kommunisti. Nõukogude ajal oli Kalnujai kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt
Infot küla kohta
Leedu külad
Raseiniai rajoon
Loomuse tänav

Loomuse tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe asumis.

Loomuse tänav sai nime 16. mail 1989. Tänav on saanud nime kalanduse mõiste loomuse järgi (loomus – 'kalasaak').

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Kaulakiai

Kaulakiai on küla Leedus  Raseiniai rajoonis, Pagojukai valla halduskeskus. Külas on kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. Sealne kool on Raseiniai Šaltinise progümnaasiumi filiaal.

Külas asub Dubysasse voolaval Liolinga ojal 13,1 hektari suurune aastal 1980 rajatud paisjärv. Aastal 2000 rajati selle juurde väike hüdroelektrijaam võimsusega 250 kW. Külas on kolm saekaatrit, seal tegutseb ka ühistu „RWProduktai“, mis toodab puidugraanuleid.

Sealset mõisa mainiti esmakordselt aastal 1599. Nõukogude ajal oli Kaulakiai kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Raseiniai rajoon
Johan Vilip

Johan Vilip  (12. mai 1870 Uue-Kariste vald – 27. jaanuar 1942 Tartu) oli eesti füüsik.

Elulugu
Johan Vilip lõpetas Tartu Ülikooli 1895. aastal. Töötas 1896-1920 Peterburi Mereväeakadeemias ja Venemaa Teaduste Akadeemias. Oli 1911- 1920 Pulkovo seismoloogiajaama juhataja. 1920. aastal tuli Tartu Ülikooli füüsikaprofessoriks. Oli füüsikainstituudi juhataja pensionile jäämiseni 1940. aastal. Juba Tartusse tulles oli ta nimekas eksperimentaator ja konstruktor.  Uuris 1899-1900 koos Boriss Golitsõniga vedelike kriitilist olekut, 1906-1907 broomi ja elavhõbedaauru neeldumis- ning kiirgusspektreid, kontrollis 1907 Doppleri efekti kehtivust valguslainete puhul. Tema peamiseks teadushuviks oli seismoloogia. Täiustas Golitsõni vertikaalseismograafi, leiutas mehhanismi, mis kompenseerib temperatuurimuutuste põhjustatud pendli pikkuse muutumist.  Doktorikraadi kaitses 1930. aastal Tartu Ülikoolis, selle teemaks oli seismograafide teooria ja konstruktsiooni lahendused. Vilipi seismograafid olid võnkeperioodi konstantsuse ja nullpunkti püsivuse poolest ühed täpseimad maailmas. Aastail 1925-1939 valmistati Vilipi seismograafe 22 maailma suurele seismoloogiajaamale. Vilipi seismograaf seati üles ka Metobsis.

Vilip publitseeris seismoloogia alal 18 tööd ja muudel teemadel 8 tööd.

Vilip suri 27. jaanuaril 1942 Tartus, maetud on Tartu Raadi kalmistule.

Publikatsioone
 Vilip, J. Zur Theorie und Konstruktion von Vertikal-seismographen. Gerlands Beiträge zur Geophysik, 1928, 19, 4, 387-405.

Viited
 Tartu Ülikooli ajalugu III, 1918-1982. Koostanud Karl Siilivask ja Hillar Palamets. Eesti Raamat, Tallinn, 1982.

Eesti füüsikud
Tartu Ülikooli professorid
Raadi kalmistule maetud
Sündinud 1870
Surnud 1942
Sujainiai

Sujainiai on küla Leedus  Raseiniai rajoonis, Paliepiai valla halduskeskus. Küla asub paigas, kus Alėja jõgi Upė jõkke voolab. Viimasel asub 0,662 km² suurune aastal 1971 rajatud Sujainiai paisjärv. Külas on raamatukogu.

Küla mainiti kirjalikes allikates esmakordselt aastal 1590. Nõukogude ajal oli Sujainiai kolhoosi „Tarybiniu keliu“ keskasulaks.

Viited

Välislingid 
Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Raseiniai rajoon
Northrop F-5

Northrop F-5A/F-5B Freedom Fighter ja F-5E/F-5F Tiger II on 1950. aastate lõpus Ameerika Ühendriikides Northrop Corporationi loodud ja seeriaviisiliselt ehitatud ülehelikiiruseline  kerge reaktiivhävituslennuk.

Lennutehnilised näitajad (F-5E Tiger II)
Meeskond: 1
Pikkus: 14,45 m
Tiivaulatus: 8,13 m
Tiivapindala: 17,28 m²
Kõrgus: 4,08 m
Tühimass: 4349 kg 
Maksimaalne stardikaal: 11 214 kg
Mootor: 2 × General Electric J85 turbroeaktiivmootorit: 15,5 kN ja järelpõlemisel 2 x 22,2 kN
Maksimumkiirus: 1700 km/h (Mach 1,6 optimaalsel kõrgusel)
Tegevusraadius: 1405 km (760 nm)
Praktiline lennulagi: 15 800 m (51 800 ft)
Tõusukiirus: 175 m/s (34 000 ft/min)
Relvalast: 3,2 tonni
Pardarelvastus: 2 x 20 mm automaatkahurit Pontiac (Colt-Brauning) M39A2

Viited

Allikad 
 Johnsen, Frederick A. Northrop F-5/F-20/T-38. Warbird Tech #44. North Branch, Minnesota, USA: Specialty Press, 2006. ISBN 1-58007-094-9.
 Knaack, Marcelle Size. Encyclopedia of U.S. Air Force Aircraft and Missile Systems: Volume 1, Post-World War II Fighters, 1945–1973. Washington, DC: Office of Air Force History, 1978. ISBN 0-912799-59-5.

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide lennukid
Hävituslennukid
AS Tartu Jõujaam

AS Tartu Jõujaam on kontserni Fortum Tartu kuuluv äriühing, mille põhitegevusteks kontserni tütarfirma AS Anne Soojus katlamajade varustamine kohalikku päritolu kütustega (freesturvas, hakkpuit, puidujäätmed) ja turbatootmine.

2014. aastal müüs AS Tartu Jõujaam katlamajadele 828 GWh väärtuses kohalikke kütuseid. 2016–2017 tarneperioodil oli see näitaja 813 GWh.

Tänaseks on kasutusel kolm turbamaardlat (Möllatsi, Laukasoo ja Keressaare) mäeeraldise pindalaga 519 ha, millele lisandub 2017. aasta lõpuks veel 106 ha. 

2018. aastal valmis Laukasoos lisaks praegusele 106 ha suurune turbamaardla. Keressaare maardla põhjaosa jaoks on valminud 40 ha suuruse maardla projekt.

Ajalugu
Ettevõte asutasid 1993. aastal Tartu linn ja AS Giga, et võtta Tartu soojusmajanduses kasutusele kohalikku päritolu kütuseid. 1994. aastast alates on AS Tartu Jõujaam varustanud freeskütteturbaga Anne ja Ropka katlamaja ning varunud kütustena veel hakkpuitu, tükkturvast ja saepuru.

Detsembris 2004 väljastati Möllatsi turbamaardla kasutusluba ja järgmise aasta suvel alustati seal freesturba tootmist. Kohalikud elanikud kaebasid ettevõtte kohtusse, kuid kohus ei võtnud kaebust menetlusse.

Juunis 2005 omandas ettevõte Hollandi firmalt Nevema B.V. 100% osaluse OÜ-s Lauka Turvas, mis oli Äriregistrisse kantud 2001. aasta lõpul.

2006. aastal moderniseeriti tootmistehnoloogiat, mis võimaldas kogutud turvast paremini säilitada ja aitas ühtlustada toodangu kvaliteeti.

Juunis 2012 ühines AS Tartu Jõujaam oma tütarfirmaga OÜ Lauka Turvas.

Viited

Välislingid
 Nils Niitra: "Turbanäljas Fortum ampsab lisa" Postimees, 3. oktoober 2007

Fortum Tartu
Eduard Kivimäe

Eduard Kivimäe (kuni 1936 Eduard Teinberg; 24. jaanuar 1908 Kaarli vald, Viljandimaa – 1973 Viljandi) oli eesti põllumees, Kuuste vallavanem.

Ta õppis 1927–1930 Tartu Ülikooli põllumajandus- ja 1931–1939 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Korporatsioon Fraternitas Estica liige.

Taluomanik Vana-Kuuste vallas, Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944 Kuuste vallavanem, 1944–1950 Rimmu vallas koolijuhataja, arreteeriti 1950. Pärast vabanemist ei lubatud tal Eestis elada, elas pikka aega Lätis.

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Milline oli vallavanema tööpäev II maailmasõja ajal

Eesti vallavanemad
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1908
Surnud 1973
Trapezundi keisririik

Trapezundi Keisririik oli  aastatel 1204–1461 Väike-Aasia kirdeosas, Musta mere  lõunarannikul ja Krimmi poolsaare lõunarannikul asunud riik, pealinn Trapezund (nüüd Trabzon).

Trapezundi keisririigi rajasid Gruusia kuninganna Tamari abiga Bütsantsi endise keisri Andronikos I Komnenose pojapojad pärast Konstantinoopoli ristisõdijate kätte langemise ajal, 1204.

1461. aastal vallutas riigi Osmanite riigi sultan Mehmet II.

Vaata ka
Bütsantsi ajalugu#Keisririigi lõpp
Neljas ristisõda
Ladina keisririik

Bütsants
Väike-Aasia
Lähis-Ida ajaloolised riigid
Türgi ajalugu
AS Tartu Keskkatlamaja

AS Tartu Keskkatlamaja on kontserni Fortum Tartu kuuluv 13 töötajaga võrguettevõtja ja klienditeenindaja, mille põhitegevusteks on soojusenergia jaotamine ja müük. Soojusenergiat ostab AS Tartu Keskkatlamaja Fortum Tartu kontserni kuuluvalt ettevõttelt AS Anne Soojus.

Ettevõtte teenuseid tarbib ligi 1700 hoonet Tartus aastase soojusenergia kogutarbimisega 491 GWh ja soojustrasside kogupikkus on umbes 175 km.

Ajalugu
Seoses Tartus 1960. aastatel intensiivistunud elamuehitusega rajati Tartu linna poolt aastatel 1964–1967 Tartu keskkatlamaja ehk Turu tänava katlamaja, mida laiendati 1975. aastal.

1971–1992 oli katlamaja Eesti Energia omanduses, pärast mida naasis see Tartu linna halduse alla.

Soojusenergiat tootev ja müüv munitsipaalettevõte reorganiseeriti 1996. aastal aktsiaseltsiks (esmakanne registris 1997). Varem linnale kuulunud ettevõte erastati 2000. aasta septembris ja selle uueks omanikuks sai AS Tartu Energia (hilisema ärinimega AS Fortum Tartu).

1. detsembril 2001 sõlmis AS Anne Soojus AS Tartu Keskkatlamajaga pikaajalise rendilepingu, millega omandas õiguse vallata ja opereerida kõiki AS Tartu Keskkatlamajale kuulunud katlamaju.

Turu tänava katlamaja lõpetas tegevuse 2014. aastal. Aktsiaselts Tartu Keskkatlamaja jätkab tegevust soojusenergia jaotamise ja müügi vallas.

Vaata ka 
 Tartu keskkatlamaja

Viited

Fortum Tartu
Rokai

Rokai (poola keeles Roki) on Kaunase linnaosa, mis asub linna lõunaosas Panemunė valla territooriumil. 

Rokai asub Nemunase ja Jiesia kallastel, see piirneb idas Panemunė linnaosaga ja läänes Aleksotase vallaga. Rokais asub Kaunase meditsiiniülikooli onkoloogiakliinik. Sinna on valdavalt ehitatud individuaalelamuid.

Jiesia jõe kaldal asub Jiesia maastikukaitseala, kus asub Rokai paljand, mis võeti aastal 2013 looduskaitse alla. Paljand on üks väheseid paiku Euroopas, kus paljanduvad jääajal tekkinud 75–18 tuhat aastat vanad setted.

Ajalugu

Rokai kohal asus varem osa Rokai külast, millest Kaunase linnaga on liidetud vaid osa. Aastal 1894 rajati sinna Kaunase kindluse IV fort. Esimese maailmasõja eel asutati linnaosa aladel keraamikatöökoda, mis valmistas kindluse patareide ja fortide tarbeks ahjukive. Sõja järel jätkas ettevõte ahjukivide tootmist, ent nende toodangusse lisandusid ka drenaažitorud ja muud keraamikatooted. Ettevõte jätkas tootmist vahelduva eduga kuni aastani 1953, mil see spetsialiseerus üksnes drenaažitorudele. Aastal 1993 sai sellest UAB „Rokų keramika".

Aastal 1998 rajati selle ettevõtte ruumidesse kabel. Aastal 2005 loodi Rokaisse kihelkond ja sealsest kirikust sai kihelkonnakirik. Aastal 2008 hakati ehitama linnaosa servaaladele jäävat uut raudteed, mis ehitati selleks, et rongid saaksid Kaunase raudteejaama läbimata läbi linna sõita. Raudtee ise valmis aastal 2010.

Asumid

Linnaosas eristatakse kaht asumit. Linnaosa kirdepiiril asub XX sajandi alguses Kaunasega ühendatud Prendzeliava, linnaosa kagupiiril asub aga Rokeliai, mis ühendati Kaunasega aastal 1996. Varem oli Rokeliai omaette küla, mis ühendati Kaunasega aga osaliselt, Kaunasega ühendamata alad asuvad Rokeliai külana Kaunase rajoonis. Rokeliais asub Rokai raudteejaam.

Viited

Kaunas
Nikaia keisririik

Nikaia keisririik oli riik Väike-Aasia kirdeosas aastatel 1204–1261, mis tekkis Neljanda ristisõja ajal pärast Ida-Rooma riigi pealinna Konstantinoopoli vallutamist Lääne-Euroopa ristisõdijate poolt (1204).

Nikaia keisririiki peeti Bütsantsi järglaseks, seal valitsesid kreeka päritolu Palaiologoste dünastia keisrid. 

Keiser Theodoras I (1204–1222) lõi 1208. aastal seldžukkide ja 1211. aastal Ladina keisririigi vägesid ning kindlustas seega Nikaia keisririigi iseseisvuse.

Keiser Johannes III (1222–1254) peatas 1224. aastal Müüsias Poimanenoni lahingus Ladina keisririigi poolt toetatud võimuhaaramise äia ja endise keisri Theodoras I sugulaste poolt ning peatas Ladina keisririigi edasise laienemise. Johannes III vallutas 1225. aastal peaaegu kõik Ladina keisririigi Väike-Aasias olevad valdused ja hõivas 1246 Chalkidike poolsaart kontrolliva Thessaloníki ja laiendas Nikaia keisririigi alasid nii, et Ladina keisririik oli piiratud Nikaia aladega nii Euroopa kui ka Väike-Aasias osas.

Johannes III lõi dünastilised sidemed Balkani suurriigi Bulgaaria tsaaririigiga, naites oma poja ja pärija Theodoras II, Bulgaaria tsaari Ivan Asen II tütrega, kuid tema surma järel vallutas Bulgaaria Traakia alad ning abiellus pärast esimese naise (Theodoras I tütre) surma Saksa-Rooma keisri Friedrich II tütrega. Johannes III lõi ka mongolite vastase liidu Rumi Seldžukkidega.

Keiser Michael VIII Palaiologos (1258–1261) sõlmis 1261. aastal Genova vabariigiga Ladina keisririigi ja Veneetsia vastase lepingu, hõivas 25. juulil 1261. aastal Konstantinoopoli ja taastas Bütsantsi keisririigi.

Vaata ka
Bütsantsi ajalugu#Keisririigi lõpp
Neljas ristisõda
Ladina keisririik
Rumi Seldžukkide sultanaat

Bütsants
Väike-Aasia
Lähis-Ida ajaloolised riigid
Türgi ajalugu
Kreeka ajalugu
Vaišvydava

Vaišvydava on Kaunase linnaosa, mis asub linna kaguosas Panemunė valla territooriumil. Vaišvydava asub Kaunase veehoidla kallastel, seal on ligi 4000 elanikku. Linnaosas on põhikool ja seltsimaja.

Ajalugu

Legendi kohaselt kuulunud sealsed maad vürst  Vaišvidasele, kes rajanud sinna kivist lossi. Kirjalikes allikates mainitakse Vašvydavat esimest korda aastal 1384. Aastal 1694 kuulusid sealsed maad Marvelė mõisale, ent linnaosa aladel on asunud ka Vaišvydava mõis. 

Esimese maailmasõja järel kuulusid sealsed maad  Aukštoji Panemunė valda. Aastal 1960 rajati Kaunase hüdroelektrijaam. Veehoidla  rajamisega seoses liideti Vaišvydavaga osa Pakalniškiai külast.

Asumid

Linnaosas eristatakse kaht asumit. Linnaosa loodepiiril asub Armališkės, linnaosa kirdepiiril asub aga Zuikinė.

Viited

Välislingid 
Sealse kogukonna kodulehekülg (leedu keeles)

Kaunas
Skënder Hyseni

Skënder Hyseni (sündinud 17. veebruaril 1955 Podujevos) on Kosovo poliitik.

Skënder Hyseni lõpetas 1979. aastal Priština ülikooli inglise keele ja kirjanduse erialal.

3. märtsist 2008 kuni 18. oktoobrini 2010 oli ta Kosovo välisminister. Alates 9. detsembrist 2014 kuni 9. septembrini 2017 oli ta Kosovo siseminister.

Ta on Kosovo Demokraatliku Liiga liige.

Viited

Kosovo poliitikud
Sündinud 1955
Välisministrid
Ameerika Filmiliit

Ameerika Filmiliit (inglise keeles The Motion Picture Association of America, lühendina MPAA) on Ameerika Ühendriikide kuut suurimat Hollywoodi filmikompaniid ühendav erialaliit. Ühendus rajati 1922. aastal nime all Ameerika Filmitootjad ja -levitajad (Motion Picture Producers and Distributors of America, MPPDA) eesmärgiga edendada oma liikmete ärihuve. Algaastatel kujundas MPAA filmide sisu hindamisjuhised, millest arenes välja USA-s pikka aega valdavalt kasutatud filmitootmise reeglistik Motion Picture Production Code, ning tänapäeval haldab Filmiliit omanimelist filmisisu reitingusüsteemi.

MPAA liikmed on 20th Century Fox, Paramount Pictures, Sony Pictures Entertainment, Universal Studios, Walt Disney Studios ja Warner Bros. Entertainment.

Viimastel aastakümnetel on MPAA esindanud USA seadusloome juures lobitöö kaudu kohaliku filmi- ja teletööstuse huve, et kaitsta neile kuuluvaid teoseid piraatluse eest ja langetada kaubanduslikke tõkkeid filmide rahvusvahelise levitamise ees. MPAA on võidelnud pikka aega autoriõiguste rikkumise vastu, püüdes piirata autoriõigustega kaitstud teoste jagamist P2P-protokollidel põhinevates failijagamisvõrkudes. Ameerika Filmiliidu peakorter asub Washingtonis, 2017. aasta kevade seisuga on ühingu juhatuse esimees ja tegevdirektor endine USA senaator demokraatlikust parteist Chris Dodd.

Välislingid
 Ameerika Filmiliidu koduleht

Ameerika Ühendriikide organisatsioonid
Filmitööstus
Kirsanov

Kirsanov on linn Venemaal Tambovi oblastis, Kirsanovi rajooni ja Kirsanovi linnaringkonna keskus. Asub 95 km Tambovist ida pool Vorona jõe ääres. 

Linnas on toiduainetetööstuse ja metallitööstuse ettevõtted.

Viited

Välislingid 

http://g37.tmbreg.ru

Venemaa linnad
Tambovi oblast
Silluse tänav

Silluse tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis.

Silluse tänav sai nime 17. juulil 2006. Tänav on saanud nime ehitusalase mõiste silluse järgi (sillus – 'müüriava sildav tarind').

Viited

 
Lasnamäe linnaosa tänavad
Leida Adamberg

Leida Adamberg (9. mai 1899 Vändra, Pärnumaa – 12. august 1985 New York, USA) oli eesti arst.

Ta õppis 1919–1924 (lõpetas cum laude) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Selts Põhjala liige.

1928 läks USA-sse, oli New Yorgi Eesti Haridusseltsi juhatuse liige, ajakirja Meie Tee toimetaja.

Tegutses psühhiaatrina, 1973 avaldas koos abikaasa Harold Steinbergiga raamatu "In search of a Response".

Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Sündinud 1899
Surnud 1985
Ivi Helves

Ivi Helves (neiupõlvenimi Ivi Jänes; 16. aprill 1934 Viljandi – 21. aprill 2016 Viljandi) oli eesti õpetaja.

Elukäik 
1952 lõpetas Viljandi I keskkooli.

1952–1956 õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudis loodusteaduse erialal, lõpetades sai keskkooli bioloogia ja keemia õpetaja kutse.

1956–1959 oli Mustjala Keskkooli keemia-bioloogia õpetaja.

1959–1960 töötas Mustjala Keskkooli õppealajuhatajana.

1960–1963 oli Paistu Kooli õppealajuhataja.

1963–1965 oli Viljandi II 8-klassilise kooli õpetaja.

1965–2003 töötas Viljandi Internaatkoolis (hiljem Viljandi 5. Keskkool ja Viljandi Paalalinna Gümnaasium). 16 aastat õpetas peamiselt bioloogiat, seejärel 22 aastat keemiat.

Tunnustused
1987 Eesti NSV teeneline õpetaja

Isiklikku 
Isa Jaan Jänes oli Viljandi linnakooli lõpetanud ametnik ja ema Anna Jänes (Tammann) koduperenaine, kes sai hariduse Viljandi Tütarlaste Eragümnaasiumis.

Vanem õde Ellen Meidla (Jänes; Oja) oli samuti keemiaõpetaja Viljandi 5. Keskkoolis kuni pensionile jäämiseni 1981.

Viited

Välislingid
Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseum. Viljandi 5. Keskkooli õpetaja Ivi Helves (1987)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Paalalinna Gümnaasiumi keemiaõpetaja Ivi Helves (1995)

Eesti pedagoogid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Sündinud 1934
Surnud 2016
Aasta ettevõtja

Aasta ettevõtja on ärikonsultatsiooni- ja audiitorifirma AS Ernst & Young Baltic välja antav auhind, millega tunnustatakse Eesti aasta silmapaistvaimat ettevõtjat. Auhinda antakse välja aastast 2008. 

See konkurss on osa globaalsest EY World Entrepreneur Of The Year konkursist. Alates 2011. aastast antakse selle konkursi raames välja Ettevõtja Elutööpreemia. Valiku teeb sõltumatu žürii.

EY Eesti aasta ettevõtjad
EY Eesti aasta ettevõtjad:
 2008 Jaan Puusaag, Krimelte OÜ 
 2009 Indrek Sepp, Pristis AS
 2010 Peter Hunt, Wendre AS
 2011 Priit Alamäe ja Taavi Kotka, Nortal AS
 2012 Ruth Oltjer, Chemi-Pharm AS
 2013 Peeter ja Priit Rebane, BDG Holdings OÜ
 2014 Jüri Raidla, Advokaadibüroo Raidla Ellex
 2015 Jevgeni Kabanov, ZeroTurnaround juht
 2018 Arno Kütt ja Peep Kuld, Cleveron/ON24
 2019 Martin Villig ja Markus Villig, Bolt
 2020 Kaarel Kotkas, Veriff

Ettevõtja elutööpreemia laureaadid 
 2011 Raul-Roman Tavast, Roman Tavast OÜ
 2012 Endel Palla, AS Harju Elekter
 2013 Madis Habakuk, Estonian Business School
 2014 Enn Meri, OÜ Merinvest
 2015 Tiit Vähi, Molycorp Silmet AS
 2017 Mati Vetevool, AS M.V.Wool
 2018 Enn Kunila, NG Investeeringud OÜ
 2019 Jüri Kraft, Sangar AS
 2020 Illimar Toom, Toom Tekstiil
 2021 Enn Veskimägi, Standard

Viited

Välislingid 
 Jaan Puusaag. Aasta ettevõtja: keegi ei arva, et ka ettevõtja vajab tunnustamist majandus24.postimees.ee, 2. märts 2018

Eesti aunimetused
Arhitektuuribüroo Kalle Rõõmus

AS Arhitektuuribüroo Kalle Rõõmus on Eesti arhitektuuriettevõte (arhitektuuribüroo). 
Büroo asutati 1991. Büroo asutaja ning pikaaegne juhataja oli Kalle Rõõmus. Büroo peakontor asub Tallinnas. 

Büroo tegevusvaldkonnad on järgmised: arhitektuurne projekteerimine, projekteerimise peatöövõtt, ehitusprojektide ja ehitiste ekspertiis, omanikujärelevalve.

Viited

Eesti ehitusettevõtted
Pindi Kinnisvara

OÜ Pindi Kinnisvara on Eesti kinnisvarafirma, mis tegeleb peamiselt kinnisvaratehingute vahendamise, kinnisvara hindamise ja haldusega. Firma on asutatud 1. mail 1995, ehkki kontserni kuuluvad juriidilised isikud on vahetunud. 2015. aastal kuulus Pindi Eesti suurimasse kinnisvarateenuste kontserni Realia Group

Ettevõtte peakontor asub Tallinnas aadressil Tartu maantee 16. Ettevõtte tegevjuht oli 2017. aasta mais Elari Udam, firma eelmine tegevjuht oli 2015. aasta novembrist varasem sisekaitseakadeemia rektor Lauri Tabur.

Pindi Kinnisvara on võimaldanud oma kaubamärgi kasutamist ka teistel kinnisvarafirmadel frantsiisilepingu alusel, niisugune leping sõlmiti näiteks Pindi esindamiseks Valgas Margus Henningu Kinnisvarade OÜ-ga 2005. aastal, samas loobuti frantsiisist Lõuna-Eestis 2007. aastal.

2004. aastast koostab Pindi Eesti suuremates linnades toimuvate kinnisvaratehingute alusel igakuist hinnaindeksit. 2006. aastal avas juba varem Lätti laienenud firma kontori ka Leedus, tütarfirma nimeks sai UAB Realia; plaanis oli luua haru ka Peterburis.. 2008. aasta kinnisvarakrahhi ajal avas Pindi Kinnisvara õigusbüroo, et nõustada kinnisvaratehingutes kannatada saanud ostjaid.

2009. aastal ühines Pindi ERI Kinnisvaraga, jättes ettevõtted küll eraldi juriidilisteks isikuteks, kuid luues ühise valdusfirma Realia Group. 2012. aastal omandas Pindi ja ERI Kinnisvara omanik Realia Group osaluse kindlustusfirmas Balti Kindlustusmaakler OÜ, et pakkuda kinnisvaraklientidele ka kindlustust.

2015. aastal oli Pindi Kinnisvara müügiportfellis üle 3000 objekti koguväärtusega 250 miljonit eurot, aastas koostati umbes 4400 eksperthinnangut ning Eestis oli ettevõttel 13 kontorit.

Viited

Välislingid
Ettevõtte koduleht

Kinnisvaraettevõtted
Eesti ettevõtted
Ivan Makarov

Ivan Makarov (sündinud 15. oktoobril 1957 Tartus) on Eesti poliitik, ajakirjanik ja muusik, 2020. aasta veebruarist 2021. aasta jaanuarini oli ta rahvastikuministri kommunikatsiooninõunik, 2021. aasta juunist Riigikogu aseesimees Martin Helme abi, valitud 25. novembril 2021 Tallinna Linnavolikogu Haridus- ja kultuurikomisjoni aseesimeheks.

Elulugu 
Makarov lõpetas 1979. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia kalakasvatuse erialal. Pärast ülikooli töötas ta Läänemere kalamajanduse teadusliku uurimise instituudis nooremteadurina ja Õhtulehes tõlgi ja toimetajana.

Ta on töötanud Eesti Raadios (edaspidi ERR-is) 1992. aastast kuni 2020. aasta maini Raadio 4 vastutava toimetajana, juhtinud kümme aastat selle venekeelse raadiokanali reklaamiosakonda, olles ühtlasi ka clipmaker, teinud 20 aastat Raadio 4-s igapäevast Balti infosaadet "Raadius", 28 aastat öömuusika programmi ja 25 aastat hommikuprogramme, viimastel aastatel oli info- ja poliitiliste nädalasaadete "Subbotitsa" (Субботица) ja "Nedelitsa" (Неделица) juht. Makarov on teinud Vikerraadios "Keskööprogrammi" ja iganädalast vene meediaväljaannete ülevaadet, mis asendus hiljem iganädalase kommentaariga. Makarov on teinud Raadio 2-s ka muusikasaadet "Estrada". 

Ta on olnud Postimehe kolumnist.

2020. aasta veebruarist kuni 2021. aasta jaanuari lõpus toimunud valitsusevahetuseni töötas ta rahvastikuminister Riina Solmani kommunikatsiooninõunikuna. Alates 2020. aasta aprillist on ta ka portaali Objektiiv kolumnist.

Looming 

Makarov andis välja ansambli Ruja üleliidulise vinüülplaadi "Pust budet vsjo". Ta on kirjutanud umbes 150 venekeelset ja sadakond eestikeelset lauluteksti. Laule tema tekstidele esitasid Urmas Alender, Peeter (Pepe) Saar, Hillar Norralt, Indrek Patte, Mihkel Van, Tanel Padar, Jüri Homenja, Jaan Elgula, Mati Nuude, Estin, Erich Krieger, Tajo Kadajas, Hendrik Sal-Saller, Anne Veski, Uku Suviste, Ruja, Vanemõde, Data, Justament, Sunshine Company, 4 tankisti ja Rebane, Meie Mees, Hovery Covery, Triana Park jpt.

Laulukirjutajana ja Ivanhoe solistina on ta andnud välja 4 sooloalbumit: kaks üleliidulise tiraažiga LP-d "Ozjora" (Melodija 1981) ja "Nomen nescio. Sine loco" (Melodija 1981), venekeelse helikasseti "Tšornõi angel" (Forte 1994) ning eestikeelse CD "Pojale" (Raadius).

2019. aasta novembris ilmus Makarovi raamat "Venelane Eestimaal".

Tunnustus 
 Avatud Eesti Fondi Koosmeele auhind
 ajakirja Nädal aastapreemia
 2011 Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia
 2019 Postimehe aasta arvamusliider
 2020 Eesti välisministeeriumi teeneterist

Isiklikku 
Ta on filosoofide Mihhail Makarovi ja Aleksandra Gorjatšova poeg.

Viited

Välislingid 
 Ivan Makarovi plaadid ja videod

Eesti ajakirjanikud
Eesti Maaülikooli zooinseneriteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1957
Matthias Sõber

Matthias Sõber (ka Maddis Söbber, ? Suislepa – ? Maarja-Magdaleena) oli köster ja muusik.

Aastatel 1867–1915 oli Matthias Sõber Maarja-Magdaleena Koguduse köster ja aastatel 1867–1871 ühtlasi koolmeister Maarja-Magdaleena kihelkonnakoolis. Köster Sõber viis kohaliku meeskoori, mis oli algul tema poolt segakoorina loodud, 1869. a. Tartusse I üldlaulupeole, kus saavutati võistulaulmisel koos rea teiste kooridega kolmas koht.

Viited 

Maarja-Magdaleena koguduse köstrid
Eesti kirikumuusikud
Sünniaeg puudub
Surmaaeg puudub
Boreas (kirjastus)

Boreas (inglise Boreas Publishing House) oli väliseesti kirjastus, mis 1939 asutati Suurbritannias; ühtlasi vanim väliseesti kirjastus.

1975–1999 juhtis kirjastust Einar Sanden.

Viited

Väliseesti kirjastused
Johann Masing

Johann Masing (ka Jaan Masik; 11. jaanuar 1775 Maarja-Magdaleena – 7. september 1822 Maarja-Magdaleena) oli köster.

Aastatel 1772–1799 oli Johann Masing Maarja-Magdaleena Koguduse köster.

Viited 

Maarja-Magdaleena koguduse köstrid
Eesti kirikumuusikud
Sündinud 1775
Surnud 1882
Krasnõi Holmi rajoon

Krasnõi Holmi rajoon (vene keeles Краснохолмский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Krasnõi Holmi linn.

Rajoon piirneb põhjas Vesjegonski rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, lõunas Sonkovo rajooniga, edelas Bežetski rajooniga ja läänes Molokovo rajooniga.

Rajooni pindala on 1496 km².

Rajoonis on 206 asustatud punkti ning nad kuuluvad Krasnõi Holmi linna ja kolme valla (külaasunduse) koosseisu.

Viited 

Tveri oblasti rajoonid
Konstantin Ušinski

Konstantin Ušinski (vene keeles Константин Дмитриевич Ушинский; 19. veebruar/3. märts 1823 Tula – 22. detsember 1870/3. jaanuar 1871 Odessa) oli Venemaa pedagoog, kirjanik ja pedagoogikateadlane.

Ta sündis aastal 1823 Tulas eruohvitseri peres (tema isa oli 1812. aasta isamaasõja veteran). Varsti määrati isa Tšernigivi kubermangu Novgorod-Siverskisse, tema lapsepõlv möödus isa omandatud mõisas Desna jõe ääres. Ta lõpetas aastal 1840 Novgorod-Siverskis gümnaasiumi, misjärel asus õppima Moskva Ülikool õigusteaduskonda.

Venemaa pedagoogid
Sündinud 1823
Surnud 1871
Sonkovo rajoon

Sonkovo rajoon (vene keeles Сонковский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Sonkovo asula.

Rajoon piirneb põhjas Krasnõi Holmi rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, lõunas Kessova Gora rajooniga ja läänes Bežetski rajooniga.

Rajooni pindala on 970 km².

Sonkovo rajoonis on 182 asustatud punkti ning nad kuuluvad ühe alevi ja seitsme valla (külaasunduse) koosseisu.

Tveri oblasti rajoonid
Budistlikud suurkogud

Sanghakogud või budistlikud suurkogud, ka budismi suurkogud, on budismi ajaloos olulise tähtsusega munkade kogunemised, kus arutatakse Buddha õpetuse tõlgendamise üle ning retsiteeritakse ja kontrollitakse üle kogu kanooniline pärimus. 

 Esimene sanghakogu toimus Mahākāšjapa eesistumisel varsti pärast Buddha parinirvaanat (seega pärast 486 e.m.a) Rādžagrihas, kus olevat viibinud 500 munka. Buddha nõbu Ānanda Thera retsiteeris seal mitme kuu vältel ette Buddha poolt antud õpetuste (dhamma) osa ning munk Upāli Thera mungaelu korralduslike juhiste osa (vinaya). Kinnitati Sūtrapiṭaka ja Vinayapiṭaka esialgsed versioonid. Esimese budistliku sanghakogu kirjeldus leidub Tipiṭaka Vinaya Piṭaka, Cullavagga osas.

 Teine sanghakogu toimus 100 või 110 aastat pärast parinirvaanat (386 või 376 e.m.a) Vaišālīs, kus osales 700 munka ja kus arutleti peamiselt vinaja üle. Sanghakogus tekkisid lahkarvamused sthaviravaada ja mahasanghika suuna vahel. Vaišālī suurkogu järel lagunes budistlik kogudus koolkondadeks, mida oli vähemalt 18.

 Kolmandat sanghakogu Pātaliputras umbes 250 e.m.a patroneeris Ašoka. Sellel püüti leida konsensust koolkondade vahel, fikseeriti arvatavasti paali kaanon, millele lisati ka ‘kolmas korv’ – Abhidhammapiṭaka. Ka otsustati misjonäride saatmine teistesse maadesse.

 Neljas sanghakogu toimus umbes 100 m.a.j Kušaani keisri Kaniška I eestkoste all tema pealinnas Purušapuras Gandhāras. Seal koostati ulatuslikud kommentaarid sarvastivaada Tripiṭaka’le. 

 Viies suurkogu toimus 1871. aastal 2400  theravaada munga osalusel Birmas, Mandalays, kuningas Mindoni valitsemise ajal. Selle peamine ülesanne oli retsiteerida Buddha õpetusi ning hoolikalt üle kontrollida kõik võimalikud muudatused, vahelejätmised ja moonutused. Kogu Tipiṭaka retsiteerimine kestis viis kuud. Samuti kinnitas see sanghakogu seitsmesaja kahekümne üheksale marmorplaadile birma kirjas raiutud Tipiṭaka teksti. 

 Kuues sanghakogu toimus 1954. aastal Birmas (praeguse nimega Myanmar), Rangoonis (praeguse nimega Yangon), Kaba Ayes, Birma valitsuse toetusel ja eestkostel, kaheksast riigist pärineva 2500 theravaada munga osalusel. Traditsiooniline budistliku kaanoni retsiteerimine kestis mitmete munkade gruppide poolt kaks aastat. Kontrollimise käigus leiti vaid väheseid lahknevusi ning see pälvis sanghakogu ametliku kinnituse. Kogu Tipitaka koos kommentaaridega anti trükki.

Vaata ka 

 Budismi ajalugu

Viited 

Budism
Vesjegonski rajoon

Vesjegonski rajoon (vene keeles Весьегонский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Vesjegonski linn.

Rajoon piirneb põhjas Vologda oblastiga, kagus Krasnõi Holmi rajooniga, lõunas Molokovo rajooniga ja edelas Sandovo rajooniga.

Rajooni pindala on 2047,26 km².

Rajoonis on 264 asustatud punkti, need kuuluvad Vesjegonski linna ja kuue valla (külaasunduse) koosseisu.

Viited 

Tveri oblasti rajoonid
Koolivara

Koolivara oli kirjastus, mis -1940 tegutses Tartus.

Kirjastus andis muu hulgas välja sarja Poiste raamatukogu.

1944 asutati Koolivara baasil tööstuskombinaat "Koolivara".

Viited

Eesti kirjastused
Menu Meedia

Menu Meedia OÜ (varasema nimega Menu Kirjastus OÜ) on Tallinnas tegutsev ettevõte, mis asutati 2008. Ettevõte muu hulgas annab välja ajakirju, kirjastab füüsilisi ja veebiväljaandeid. Ettevõtte tegevjuht on Ain Lausmaa.

Viited

Välislingid
Ettevõtte koduleht

Eesti meediaettevõtted
Eesti kirjastused
Odamees (kirjastus, 1918)

Odamees (õieti Odamees/Carl Sarap) oli Carl Sarapi asutatud kirjastus ja raamatukauplus, mis tegutses 1918–1927.

Kirjastus andis välja kolme väljaannet, mis kõik kandsid nime Odamees. Need väljaanded olid:
Odamees – Tartus 1919. aasta aprillist - juunini ilmunud Friedebert Tuglase toimetatud 32 lk ajakiri; ilmus 5 numbrit.
Odamees – Tartus August Alle toimetusel välja antud nädalaleht 21. augustist - 25.oktoobrini 1919. aastal.
Odamees – Tartus aperioodiliselt ilmunud ajakiri.

Viited

Välislingid

Eesti kirjastused
Raamatukauplused
Solnessi Arhitektuurikirjastus

Solnessi Arhitektuurikirjastus on Eesti kirjastus, mis kirjastab arhitektuuriväljaandeid. Kirjastus asutati 1990. aastate algul. Kirjastuse nimi on pandud Henrik Ibseni teoses "Ehitusmeister Solness" peategelase järgi. 

Kirjastus kirjastab muu hulgas aastaraamatut Projekt ja Ehitus, ajakirja Eramu & korter, sarja Eesti arhitektuuriraamat.

Viited

Välislingid
Kirjastuse koduleht

Eesti kirjastused
Presshouse

Presshouse OÜ on Eesti kirjastus, mis asutati 1999.

Kirjastus on kirjastanud mitmeid väljaandeid, sh ajakirju. Need ajakirjad on Autoleht, Digi ning Miks ja Kuidas.

Viited

Välislingid
Kirjastuse koduleht

Eesti kirjastused
Eiguliai

Eiguliai on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Eiguliai valla territooriumil. Eiguliai asub Nerise kaldal, see piirneb põhjas Kleboniškisega, lõunas aga Kalniečiaiga. 

Eiguliais asub Eiguliai kalmistu, mis on kujunenud Leedu tsirkuseartistide matmiskohaks. Sealne kirik valmis aastal 2013, esimene jumalateenistus peeti seal aastal 2014. Samuti asub seal nunnaklooster.

Aastal 1379 mainiti esmakordselt seal asunud linnust (Egol), mille ristisõdijad aastal 1382 maha põletasid. Linnamäe juures asuvad ka muinaskalme ja asulakoht.

Aastal 1880 avati sealse küla kalmistu, millest piirkonna Kaunasega liitmisel sai linna kalmistu. Aastal 1923 elas Eiguliais 483 inimest. Aastal 1959 liideti suurem osa külast Kaunasega, aastal 1977 ühendati Kaunasega ka ülejäänud küla. Aastal 1979 asuti sinna rajama korterelamuid.

Linnaosa idaosas asub Murava asum. Seal asusid varem külad Murava I ja Murava II. Sellest piirkonnast liideti osa Kaunasega juba aastal 1946. Aastal 1966 oli Muravas 1040 elanikku.

Viited

Kaunas
Sandovo rajoon

Sandovo rajoon (vene keeles Сандовский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Sandovo alev.

Rajoon piirneb põhjas Vologda oblastiga, idas Vesjegonski rajooniga, lõunas Molokovo rajooniga, edelas Maksatihha rajooniga, läänes Lesnoje rajooniga ja loodes Novgorodi oblastiga.

Rajooni pindala on 1603 km².

Rajoonis asustatud punktid kuuluvad Sandovo alevi ja viie valla (külaasunduse) koosseisu.

Tveri oblasti rajoonid
Maksatihha rajoon

Maksatihha rajoon (vene keeles Максатихинский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Maksatihha alev.

Rajoon piirneb põhjas Lesnoje rajooniga, kirdes Sandovo ja Molokovo rajooniga, idas Bežetski rajooniga, kagus Rameški rajooniga, lõunas Lihhoslavli rajooniga, edelas Spirovo rajooniga ning läänes Udomlja rajooniga.

Rajooni pindala on 2766,16 km².

Rajoonis on 293 asustatud punkti ning nad kuuluvad Maksatihha alevi ja kolme valla (külaasunduse) koosseisu.

Tveri oblasti rajoonid
Lesnoje rajoon

Lesnoje rajoon (vene keeles Лесной район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Lesnoje alev.

Rajoon piirneb põhjas Novgorodi oblastiga, idas Sandovo rajooniga, lõunas Maksatihha rajooniga ja läänes Udomlja rajooniga.

Rajooni pindala on 1633 km².

Rajoonis asustatud punktid kuuluvad Lesnoje alevi ja nelja külaasunduse koosseisu.

Viited 

Tveri oblasti rajoonid
Spirovo rajoon

Spirovo rajoon (vene keeles Спировский район) on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti keskosas. Rajooni keskus on Spirovo alev.

Rajoon piirneb kirdes Maksatihha rajooniga, idas Lihhoslavli rajooniga, lõunas Toržoki rajooniga ja läänes Võšni Volotšoki rajooniga.

Rajooni pindala on 1497 km².

Rajoonis on 293 asustatud punkti ning nad kuuluvad Spirovo alevi ja nelja valla (külaasunduse) koosseisu.

Tveri oblasti rajoonid
Erika Siilivask

Erika Siilivask (1923. aastani Erika Leontine Vassar; 26. mai 1902 Jõksi – 27. august 1993 Tallinn) oli eesti pedagoog ja koolijuht.

Haridus 
Õppis Kanepi kihelkonnakoolis ja Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis. 1928. aastal lõpetas ta Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas joonistusõpetajana ja töötas seejärel Võrumaa koolides asendusõpetajana.

Teenistuskäik 
1941. aastal oli ta Võru Maakonna Täitevkomitee hariduse osakonna juhataja. 1943. aasta märtsist juulini oli ta Magnitogorski lastekodu õppealajuhataja. 1943 sügisest Uvelka lastekodu direktor. Aastatel 1944–1946 oli ta Võrumaa haridusosakonna juhataja, 1945–1946 Võrumaa Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee liige.

Aastatel 1946–1961 oli ta Tartu 3. Keskkooli direktor.

Ta on maetud Võru kalmistule.

Tunnustused
1945 Eesti NSV teeneline õpetaja
1948 rinnamärk "Eesrindlik haridustööline"
1954 medal "Töövapruse eest"
1957 Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu Presiidiumi aukiri ja ÜAÜKN-i rinnamärk
1960 Lenini orden

Isiklikku
Tema poeg oli ajaloolane Karl Siilivask.

Viited

Välislingid
Eesti Muuseumide Veebivärav. Võrumaa Muuseumi fotokogu. Siilivask, Erika - ENSV teeneline õpetaja (1945)

Eesti pedagoogid
Eesti koolijuhid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Võru linnakalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1993