joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jaanus Sooväli

Jaanus Sooväli (sündinud 1. novembril 1982) on Eesti filosoof ja tõlkija.

Jaanus Sooväli õppis Tartu Ülikoolis filosoofia doktoriõppes Ülo Matjuse juhendamisel ja kaitses 23. juunil 2013 väitekirja "Decision as Heresy" ("Otsus kui hereesia").

Ta töötab Tartu Ülikooli filosoofia osakonnas Eesti mõtteloo teadurina. 2013/2014. õppeaasta kevadsemestril pühendas ta esmakordselt Tartu Ülikooli ajaloos terve loengukursuse Jacques Derrida mõtlemisele. Ta on pidanud loengukursusi ka Greifswaldi ülikoolis Saksamaal.

Ta on kirjutanud ka teatri- ja kirjanduskriitikat ning tõlkinud Friedrich Nietzsche tekste eesti keelde. Nietzsche aforismide tõlkimise eest on ta pälvinud ajakirja Akadeemia tõlke aastapreemia. 

Jaanus Sooväli on Gustav Teichmülleri stipendiumi laureaat.

Publikatsioone
 "Decision as Heresy" (Väitekiri), Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 2013
 "The Absence and The Other: Nietzsche and Derrida against Husserl". As The Spider Spins : Essays on Nietzsche’s Critique and Use of Language, toim J. Constâncio and M. J. Mayer Branco, Berlin/Boston, De Gruyter, 2012, lk 161-177
 "Tõlkimine kui transformatsioon". Akadeemia, nr. 6, 2012, lk. 1082-1088
 "Die Abwesenheit des Ich und das Fremde des Bewusstseins". Lettura della Gaia scienza. Lectures du Gai savoir, Nietzscheana 14, toim C. Piazzesi, G. Campioni, P. Woltling, Pisa, Edizioni ETS, 2010, lk 173-186
 "Was ist das souveräne Individuum?", Nietzsche-Studien, toim W.Stegmaier / G. Abel, vol. 38, 2009, lk 477-485

Välislingid
 Sissekanne Tartu Ülikooli kodulehel
 

Eesti filosoofid
Eesti kirjanduskriitikud
Eesti teatrikriitikud
Eesti tõlkijad
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1982
Enn Vaigur

Enn Vaigur (aastani 1936 Heinrich Lilienberg; 12. detsember / 25. detsember 1910 Ämari – 21. august 1988 Türi) oli eesti näitekirjanik.

Ta õppis 1920. aastani Ämari külakoolis, aastatel 1920–1924 Padise algkoolis ja 1924–1926 Viljandimaal Vana-Võidu põllutöökoolis.

Ta töötas kontoriametnikuna, kaubanduse alal ja aastatel 1932–1934 ehitustöölisena Harjumaal Põllkülas ja Tallinnas. Aastatel 1935–1938 töötas ta elukutselise näitekirjanikuna Kloostri vallas ja 1938. aastast Tallinnas. 1940. aastast töötas ta arveametnikuna Tallinna II liiklustrustis. 

Teise maailmasõja ajal oli ta tööpataljonis ja kuulus Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. 1943. aastal mõisteti ta poliitilise süüdistusega kümneks aastaks vangi; kandis oma karistuse Kasahstani laagrites ja oli aastatel 1953–1954 samas asumisel.

Pärast vabanemist asus ta elama Türile, kus elas surmani. Enn Vaigur suri 21. augustil 1988 Türil ja maeti Türi Kõrgessaare kalmistule.

Looming 
Üks tema populaarsemaid näidendeid on 1935. aastal trükis ilmunud ja samal aastal Draamateatris lavastatud "Kraavihallid".

Eesti näitekirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Türi Kõrgessaare kalmistule maetud
Sündinud 1910
Surnud 1988
Venus

Venus on vanarooma mütoloogias armastuse, ilu, seksi, viljakuse ja külluse jumalanna.

Venuse kultuseviisid vastasid Aphrodite kultuseviisidele; peale selle oli ta Venus genetrix, rooma rahva esiema, mater Aeneadum, sest ta oli Aineiase ema. Aineias olevat pärast Trooja vallutamist põgenenud Itaaliasse. Eriti Juliuste sugukond, kes pidas oma esiisaks Venuse pojapoega Iulus, austas Venust oma esiemana. Sellepärast rajas Julius Caesar Venus genetrixile Rooma foorumile 46 eKr luksusliku templi, mille juures peeti igal aastal 11-päevaseid mänge saturnaale. Ka Gaius Octavius (Augustus) seostas end Venusega: Primaporta Augustuse kuju jalamil on kujutatud Venuse atribuutlooma delfiini. Venusele kui kogu rooma rahva esivanemale ja Romale oli pühendatud ka Hadrianuse 135 valminud luksuslik kaksiktempel Colosseumi lähedal (hilisema nimega templum Urbis), mis on praegu varemetes.

Roomlased on võtnud Venuse müüdi ja kujutamise üle vanakreeka mütoloogiast, kes kutsusid jumalannat Aphroditeks.

Vaata ka

Venuse sünd

Vanarooma mütoloogia
Rooma jumalad
Noureddine Morceli

Noureddine Morceli (sündinud 28. veebruaril 1970 Ténésis) on Alžeeria endine keskmaajooksja, olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister.

Morceli karjääri tipphetked jäid aastatesse 1991–1996. Spordiga hakkas ta tegelema vanema venna Abderrahmane'i eeskujul ja treenimisel. Vend osales 1980. aasta suveolümpiamängudel, tema tippmark oli 3.36,26 (1977). Tuntust kogus Noureddine 1988. aasta juunioride maailmameistrivõistluste hõbedaga. 1991., 1993. ja 1995. aastal tuli ta maailmameistriks 1500 m jooksus. N. Morceli parimaks tulemuseks 1500 m jooksus jäi 3.27,37 (12. juuli 1995, Nice). 1996. aasta olümpiamängudel võitis Morceli 1500 m jooksu ajaga 3.35,78. 

Morceli püstitas karjääri jooksul maailmarekordi 1500 m, 2000 m ja 3000 m jooksus ning alistas esimesena 1 miili jooksus 3.45 piiri, olles inglase Steve Crami senisest maailmarekordist 3.46,32 parem 1,93 sekundi võrra.

Morceli valiti kahel korral (1993, 1994) maailma aasta parimaks kergejõustiklaseks. Samuti on ta arvatud IAAFi kuulsuste halli liikmeks.

Välislingid 
 

Alžeeria kergejõustiklased
Keskmaajooksjad
Sündinud 1970
Abajas – mere verine saladus

Abajas – mere verine saladus (inglise The Cove) on 2009. aastal valminud Ameerika Ühendriikide dokumentaalfilm, mille on lavastanud Louie Psihoyos. 

Film analüüsib ja seab küsimuse alla delfiinipüügitavasid Jaapanis. 2010. aastal võitis film parima dokumentaalfilmi Oscari. Filmi eesmärgiks on lõpetada delfiinide massiline tapmine, muuta Jaapani kalastamistavasid ning harida ja teavitada vaatajaid nende riskidest. Filmi jutustatakse läbi looduskaitsja vaatenurga.

Dokumentaalfilmi autorit on süüdistatud üledramatiseerimises ning veriste stseenide loomise tarvis vette värvi lisamises.

Viited

Välislingid 
 Koduleht
 
 

Ameerika Ühendriikide dokumentaalfilmid
2009. aasta filmid
Kaiduni meteoriit

Kaiduni meteoriit on meteoriit, mis kukkus 3. detsembril 1980 Jeemenisse, Al-Khuraybah' küla lähedal asunud Nõukogude sõjaväebaasi. 

Alguses nähti taevas loodest kagu suunas lendavat tulekuuli ning hiljem leiti väikesest impaktkraatrist umbes 2 kg kaaluv kivi.

Koostis
Meteoriidi koostises on palju mineraale ning selle päritolu pole päris selge. Suures osas on ta koostiselt sarnane CR2-tüüpi  süsinikkondriitidega, kuid  sarnaneb osalt ka teiste süsinikkondriitide tüüpidega (C1, CM1 ja C3). Ligikaudu 60 mineraalist, mida selles meteoriidis leidub, pole mitut siiani kuskilt mujalt loodusest leitud, näiteks florenskiiti (keemilise valemiga FeTiP).

Päritolu
Märtsis 2004 pakuti välja, et see meteoriit võiks olla pärit Marsi kaaslaselt Phoboselt.

Vaata ka
Meteoriit
Phobos

Viited

Meteoriidid
Jeemeni ajalugu
1980
MDMA

Metüleendioksümetamfetamiin ehk MDMA (3,4-metüleen-dioksü-N-metüülamfetamiin) on amfetamiini derivaat ja psühhoaktiivne aine, millel on stimulandi ja nõrga psühhedeelikumi omadused ja empaatiatunnet soodustav mõju.

Metüleendioksümetamfetamiin kuulub paljudes riikides, sealhulgas Eestis, narkootiliste ja psühhotroopsete ainete I nimekirja.

Toime

Suukaudselt võetud MDMA toime algab 20–60 minutit pärast sissevõtmist ja kestab 3–5 tundi, järelmõju kuni 24 tundi ja pohmelus kuni 72 tundi. MDMA võib tekitada eufooriat ja lähedustunnet teiste inimestega, suurenenud soovi teiste inimestega suhelda, neid puudutada ja kallistada. MDMA tõstab energiataset, vähendab väsimustunnet, und ja söögiisu, võib vähendada ärevust ja anda kerge psühhedeelse efekti (nt meeletajude intensiivistumine).

Katsed rottidega näitasid, et MDMA manustamise järgselt suurenes märgatavalt oksütotsiini tase veres.

Uimasti farmakoloogiline koostis

Enamikus riikides, sealhulgas Eestis, on MDMA tarvitamine ebaseaduslik.
MDMA illegaalse uimastina on rahva seas tuntud nimetusega ecstasy (lühendid "E", "X" ja "XTC"). Biokeemiliste analüüside põhjal sisaldasid ecstasy tabletid 1980. ja 1990. aastatel peaaegu alati MDMA-d.

Aastatel 1999–2005 laboratoorselt testitud ecstasy tablettidest 39% sisaldasid toimeainena MDMA-d ja 15% olid segud MDMAst ja teistest ainetest.

Selle nime all ebaseaduslikus käibes olevad tabletid ja kapslid sisaldavad sageli lisaks MDMA-le või selle asemel teisi aineid, millest osad võivad olla ohtlikult mürgised. Ka pulbri kujul leviv MDMA (kasutajate seas tuntud kui "Molly") ei pruugi vastupidi kasutajate seas levinud eelarvamusele kuigi puhas olla.

Ohtlikkus

Öistel tantsupidudel MDMA tarvitajaid ohustavad mitmesugustest lisanditest ja aseainetest tingitud kõrvalmõjud, üleväsimus, ülekuumenemine, hüponatreemia ja veekaotus, samuti veekaotuse ja ülekuumenemise vältimiseks ettevõetud ülemäärasest veejoomisest tingitud elektrolüütide kontsentratsiooni häire (veemürgitus). Pärast tarvitamist võib esineda meeleolu langust, väsimust ja pohmelust, mis võivad kesta mitmeid päevi. On andmeid MDMA tarvitamise võimaliku neurotoksilisuse kohta. MDMA kahjustavad mõjud mälule, unele, vaimsele tervisele ja serotoniinisüsteemile on teadlastevahelise vaidluse objektiks
.

MDMA võib anda ohtlikke koostoimeid serotoniinisüsteemi mõjutavate ravimite ja uimastitega, nt serotoniini tagasihaarde inhibiitoritega (SSRI) (mille hulka kuuluvad enamus levinud antidepressante) ja monoamiini oksüdaasi inhibiitoritega (MAOI) (nt ayahuascas sisalduvad harmiin ja harmaliin; mõned antidepressandid, nt moklobemiid) .

Kasutamine psühhoteraapias

Psühhoteraapias on katsetatud MDMA kasutamist abistava vahendina. Käimas on kliinilised katsetused MDMA kasutamiseks traumajärgse stressihäire ja ärevuse ravis.

Viited

Välislingid 
Garland A. Campbell, Mitchell H. Rosner, The Agony of Ecstasy: MDMA (3,4-Methylenedioxymethamphetamine) and the Kidney, August 2008, doi:10.2215/CJN.02080508CJASN November 2008vol. 3 no. 6 1852-1860, Veebiversioon (vaadatud 07.04.2014) (inglise keeles)

Narkootilised ained
Psühhofarmakoloogia
Farmaatsia
Jaanus Tasuja

Jaanus Tasuja (Gustav-Eduard Lorenz; 1. märts 1896 Rägavere vald, Virumaa – 19. oktoober 1941 Kirov) oli Eesti poliitik ja põllumees.

Ta oli III, IV ja V Riigikogu liige.

III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
Eesti põllumajandustegelased
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surnud 1941
Rootsi-Poola sõda (1617–1618)

Rootsi-Poola sõda oli sõjaline konflikt Rootsi ja Poola vahel aastail 1617–1618. Seda on käsitletud ka 1600–1629 kestnud Rootsi-Poola sõja osana.

Eellugu
Poola-Rootsi sõda (1600–1611) oli katkenud 1611. aasta aprillis sõlmitud relvarahuga, mida hiljem pikendati. Rootsi kuningriigi ja Moskva tsaaririigi vahel sõlmitud Stolbovo rahu lõpetas aastatel 1613–1617 toimunud Rootsi vägede osaluse Venemaa pärilussõjas. Poola kuninga Zygmunt III Waza väed jätkuvalt seotud sõjategevusega 1618. aastani, mil rahulepinguga sai Poola endale mõningaid piiriäärseid alasid.

Rootsi kuningas Gustav II Adolf otsustas soodsat olukorda ära kasutada ning rünnata poolakaid Rzeczpospolita vasallriigis Kuramaa hertsogiriigis, kus samal ajal leidsid aset ägedad sisevõitlused ja kohaliku aadli kodusõda, mille üks pool taotles abi ka rootslastelt.

Lisaks oodatavale toetusele Kuramaal lubas Rzeczpospolita valduste Liivimaa kuberner Wolmar Farensbach mängida rootslaste kätte Daugavgriva kindluse ja abistada neid Riia vallutamisel.

Sõjategevus
1617. aasta juunis saabusid Rootsi väed nelja Rootsi sõjalaevaga Väina jõe suudmesse ning võtsid Farensbachilt üle Väina jõe suudmes asunud Daugavgriva kindluse. 

Juuli lõpul saabus laevadega umbes 2000-meheline Rootsi vägi, kes ei julgenud aga hästi kindlustatud Riia kindlust rünnata, vaid purjetas Pärnu alla ja sundis linna mõnepäevase piiramise järel 11. augustil kapituleeruma. Rootsi väed okupeerisid Liivimaa ranniku Grobinast Pärnuni. 18. augustil vallutati Salatsi ning hilissuvel oli Rootsi vägede kontrolli all peaaegu kogu Liivimaa, välja arvatud Riia linn. 

Farensbackiga peetud läbirääkimiste tulemusel pöördus ta tagasi Poola leeri, viies endaga kaasa ka Daugavgriva ja Kuramaal rootslaste poolt vallutatud kindlused, kuid Rootsi vägede valdusse Pärnu.

Poola väed tegid pärast vägede koondamist Viljandi lähistele, rüüsteretki Paide lähedusse ja Läänemaale ning Rootsi väed ei suutnud nende pidurdamiseks ja rüüsteretkede takistamiseks midagi ette võtta. 

Raske majandusliku olukorra ja toiduainete puuduse tõttu (kuna maa oli suures ulatuses rüüstatud) muutus sõjaväe toitlustamine raskeks ka Poola poolel ning nad tõmbusid Eestimaalt tagasi Liivimaale. 

1618. aasta novembris sõlmiti Rootsi ja Poola vahel kaheks aastaks vaherahu.

Sõjad
17. sajand Eestis
Pärnu ajalugu
Vana-Pärnu
Läti varauusaeg‎
17. sajand Rootsis
Rzeczpospolita sõjandus
Erkki Vesterinen

Erkki Uolevi Vesterinen (6. juuni 1940 Joensuu – 28. november 2012 Stockholm) oli Stockholmi Eesti Maja kohviku Einela kauaaegne juhataja.

Eluloolist
Erkki Vesterinen sündis Joensuus Karjalas, kus ta isa Sakari Vesterinen oli mereväe ülemohvitser ja ema Irma kooliõpetaja. Ta lõpetas keskkooli Tamperes, kuhu perekond oli kolinud, ja astus 19-aastasena sõjaväkke. Pärast sõjaväeteenistust alustas õpinguid restoranialal ja jätkas koka- ja stjuuardiõpinguid fregatil Matti Kurki. 1960ndail teenis ÜRO rahuvägedes vanemseersandina Küprosel kreeklaste ja türklase vahelise konflikti piirkonnas.

Seejärel töötas Erkki Vesterinen Stockholmi tuntud restoranides kelnerina, kuni sattus Eesti Majja, mis pakkus talle huvi. Einela juhina töötas ta aastail 1986-2007, võõrustades peale igapäevatöö kohvikus ka paljusid üritusi ja pidusid. 2007. aastal otsustas ta pensionile jääda ja kolis Saaremaale, kuid pärast elukaaslase surma kolis tagasi Stockholmi. 2010. aastast elas Eesti Seenioride Kodus Gröndalis. Erkki Vesterinen on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
2006 Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk

Viited

Eestlased Rootsis
Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1940
Surnud 2012
Skulte kihelkond

Skulte kihelkond (läti keeles Skultes draudzes novads, saksa keeles Kirchspiel Matthäi,  Peters Kirchspiel) oli haldusüksus Riia kreisis Liivimaa kubermangus, Lätimaal.

Alad kuulusid kuni  1783. aastani Kuramaa hertsogiriigile, mil Kuramaa hertsogiriigi hertsog Peter von Biron loovutas kaubanduslepingu alusel maa-alad Slokani Venemaa keisririigile ning moodustati Skulte kihelkond, Riia kreisis.

Skulte kihelkonna mõisad
Skulte mõis (saksa k. Adiamünde, eesti k. Adjamünde),, läti keeles Skultes muiža)
Skulte kirikumõis (saksa k. Pastorat Adiamünde),
Zasa mõis (Zasumuiža, saksa keeles Zassenhof, Saßenhof, Sassenhof) 
(Memküll, Memkül),.

Galerii

Viited

Kirjandus
Aizkraukle kihelkond

Aizkraukle kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Ascheraden) oli haldusüksus Võnnu, Riia kreisis Liivimaa kubermangus ja Ilūkste kreisis Kuramaa kubermangus, Lätimaal.

Aizkraukle kihelkonna mõisad
Aizkraukle kirikumõis  (saksa k. Ascheraden Pastorat, läti keeles Aizkraukles mācītājmuiža)
Langholm
Aizkraukle mõis (Ascheraden, Aizkraukles muiža); 
Skrīveri mõis (Römershof mit Winterfeldt, Salubben mit Borishof e. Pohlsmannland mit Schillingshof nebst Stilben, eesti k. Rihmana mõis;  
Winkelmannshof, Vinkelmaņa muiža.
(Klopmanns-Annenhof, Annas muiža)
(Bewern, Bebrenes muiža)
(Charloitenhof, Šarlates muiža)
(Dweeten, Dvietes muiža)
(Grendsen, Grendzes muiža)
(Alt-Grünwald, Vecgrīnvaldes muiža)
(Neu-Grünwald, Jaungrīnvaldes muiža)
(Hohenberg)
(Ilsensee, Ilze muiža)
(Johannishof)
Kazimiriški mõis (Kasimirischek, Kazimirišķu muiža)
Veclaši mõis (Inzenhaus, Alt-Lassen, Veclasi)
(Lautzensee, Dervanišķu muiža)
(Radebandsruhe)
(Rautensee, Rauda muiža)
(Schlotzberg, Pilcani)
(Schödern, Šēderes muiža)
(Steinensee, Steles muiža)
(Weitzensee, Weißensee, Baltmuiža).

Viited

Kirjandus
Kääne

Kääne on käändsõna grammatiline kategooria, mis väljendab fraasis või lauses morfoloogiliselt sõna süntaktilist rolli ja grammatilist seost teiste sõnadega.

Käänete arv keeltes erineb; näiteks ladina keeles on kuus käänet, aga eesti keeles neliteist. Nii indoeuroopa kui ka uurali keeltes on arvatavasti algul olnud 7–8 käänet, kuid, kui indoeuroopa keeltes on käänete arv pigem vähenenud, siis uurali keeltes on enamasti käändeid juurde tekkinud.

Käänete loend
Nende hulgast eesti keele käänded:

 Nimetav
 Omastav
 Osastav
 Sisseütlev
 Suunduv
 Seesütlev
 Seestütlev
 Alaleütlev
 Alalütlev
 Alaltütlev
 Saav
 Rajav
 Olev
 Ilmaütlev
 Kaasaütlev

Vaata ka
Eesti keele grammatika

Grammatilised kategooriad
Dole kihelkond

Dole kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Dahlen) oli haldusüksus Riia kreisis Riia kubermangus, Riia asehaldurkonnas ja  Liivimaa kubermangus, Lätimaal Daugava jões asunud Dole jõesaarel.

Dole kihelkonna mõisad
Kolpenholm, Kulpenholm
Dole mõis (saksa k. Dalen, läti keeles  Doles)
Kekkau
Pulkarn, Pulkarnes muiža
Bersemünde, Bērzmentes muiža.

Galerii

Viited

Välislingid
Jumprava kihelkond

Jumprava kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Jungfernhof) oli haldusüksus Riia kreisis Liivimaa kubermangus, Lätimaal.

Jumprava kihelkonna mõisad
Jumprava mõis (saksa k. Gross-Jungfernhof, läti keeles Lieljumpravas muiža).

Viited

Kirjandus

Riia kreis
Jaunpilsi kihelkond

Jaunpilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Jürgensburg, Neuenburg) oli haldusüksus Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Riia kreisis Liivimaa kubermangus ja Tukumsi kreisis Kuramaa kubermangus Lätimaal.

Jaunpilsi kihelkonna mõisad
Jaunpilsi kirikumõis (saksa k. Jürgensburg Pastorat, läti keeles Jaunpils mācītājmuiža)
Jaunpilsi mõis (Jürgensburg, Zaubes (Jaunpils) muiža)
Bersehof, Bērzmuižas muiža
Gustavsberg, Kliģenes muiža
Schliepenhof, Slīpes muiža,.

Aja jooksul kihelkonna (Kirchspiel Neuenburg) alad suurenesid ja 20. sajandiks olid Kuramaa kubermangu Tukumsi kreisi kihelkonnas:
 (Annenhof, Annas muiža),
 (Arishof, Ārīšu muiža),
 (Autzenbach, Ausātu muiža),
Upe mõis (Bächhof, Upes muiža),
 (Bixten, Bikstu muiža),
 (Gross-Blieden, Lielblīdenes muiža),
 (Klein-Blieden, Mazblidene),
 (Duhren, Dūres muiža),
 (Eckendorf, Ozolu muiža),
 (Feldhof, Lauku muiža),
 (Grenzhof, Grenču muiža),
 (Kappeln, Kapeļu muiža),
 (Kliggenhof, Kliģu muiža),
 (Lesten, Lestenes muiža),
 (Marienhof),
Jaunpilsi loss (Neuenburg),
 (Plawneeken, Plavnieki),
 (Remten, Remtes muiža),
Reņģe mõis (Rengenhof, Reņģes muiža),
 (Schlaguhnen, Slagūnes muiža),
 (Schmucken, Smuku muiža),
 (Springen, Spriņģu muiža),
 (Strutteln, Struteles muiža),
 (Sturhof, Stūru muižas),
 (Suschenhof, Zušu muiža),
 (Weesahten, Viesātu muiža).

Galerii

Viited

Kirjandus

Välislingid
 Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912), seite 388-426
Koknese kihelkond

Koknese kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Kokenhusen) oli haldusüksus Võnnu ja Riia kreisis Liivimaa kubermangus, Lätimaal.

Koknese kihelkonna mõisad
Koknese kirikumõis (saksa k. Kokenhusen Pastorat, läti keeles  Kokneses mācītājmuiža)
Koknese mõis (Kokenhusen, Kokneses muiža)
Stukmaņi mõis (Stockmanshof mit Lepingshof, Stukmaņu muiža)Evstschanzhof, Kroppenhof, Krapes muižaRamdam, Viskaļu muižaBewershof e. Pinkerhof, Alt-Bewershof, Klein-Bewershof , Vecbebru muižaClauenstein, Klauenstein, Pasta muižaLapinsky, Lapas muiža
Rīteri mõis (Grühtershof, Grütershof, Rīteru muiža)Bilsteinshof, Bilstiņu muižaAttradsen, Atradsen, Attradsen, Atradzes muižaGlauenhof, Radolkas muizaWeidenhof, Alberdings und Linnäi e. Reußners SchnüreNeu-Bewershof'', Jaunbebru muiža.

Viited

Kirjandus
Mālpilsi kihelkond

Mālpilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Lemburg) oli haldusüksus Riia kreisis Riia kubermangus Riia asehaldurkonnas ja Liivimaa kubermangus Lätimaal.

Mālpilsi kihelkonna mõisad
Mālpilsi kirikumõis (saksa k. Lemburg Pastorat, läti keeles Mālpils mācītājmuiža)
Lemburg, Mālpils muiža
Wittenhof, Vites muiža
Klingenberg, Akenstakas muiža
Muremoise, Mūrmuižas muiža
Marzingshof, Mārčiņas muiža
Kaltenbrunn, Kniediņu muiža
Sudden, Suddenhof, Vībrokas muiža
Suddenbach, Bukas muiža
Adamshof, Pulakas muiža.

Galerii

Viited

Välislingid

Riia kreis
Lielvārde kihelkond

Lielvārde kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Lennewarden) oli haldusüksus Riia kreisis Riia kubermangus Riia asehaldurkonnas ja Liivimaa kubermangus Lätimaal.

Lielvārde kirikukihelkonnas asus ka Jumprava (Gross-Jungfernhof) kabel.

Lielvārde kihelkonna mõisad
Lielvārde kirikumõis (saksa k. Lennewarden Pastorat)
Lielvārde mõis (Lennewarden, Lielvārdes muiža)
Ringmundshof mit nebegute Strikenhof, Rembates muiža
Ledemannshof, Lēdmanes muiža.

Galerii

Viited

Kirjandus
Merle Maigre

Merle Maigre (sündinud 7. august il 1977) on endine Eesti riigiametnik. 

Ta oli 2012–2017 Eesti presidendi julgeolekunõunik ja 2017–2018 NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhataja.

Haridus
Merle Maigre on õppinud aastatel 1995–2001 Tartu Ülikoolis ajalugu ja 1997–2000 Middlebury kolledžis Ameerika Ühendriikides rahvusvahelisi suhteid.

Ta on korporatsiooni Filiae Patriae vilistlane.

Ta kaitses 2005. aastal Londoni King's College'is magistritöö strateegiliste uuringute alal ja sai magistrikraadi. Ta on end täiendanud Pariisi poliitikauuringute instituudis Sciences-Po ja Johns Hopkinsi rahvusvaheliste suhete kooli Bologna keskuses Itaalias.

Töö
1997. aastal töötas Maigre Välisministeeriumis.

Aastatel 2000–2004 töötas ta Kaitseministeeriumis, kus tegeles Eesti-NATO koostööga rahupartnerlusprogrammi raames ja juhtis NATO bürood.

Aastatel 2005–2007 töötas Maigre Kiievis NATO Ukraina esinduse asejuhina, vastutades Ukraina-NATO poliitilise koostöö eest ning koordineerides Ukraina julgeolekusektori reformi.

Ta on töötanud Rahvusvahelises Kaitseuuringute Keskuses teadurina, analüüsides Ukraina kaitse- ja julgeolekupoliitilist arengut ning nõustades Ukraina kodanikuühiskonda NATO-ga lõimumise küsimustes. Lisaks vastutas ta projekti "Tsiviil-militaarsuhted Eestis ja asjaomased head tavad maailmas" käivitamise ja juhtimise eest.

Aastatel 2010–12 töötas ta NATO peakorteris NATO peasekretäri poliitikaplaneerimise üksuses.

2012. aastast oli ta Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese julgeolekunõunik. 2016–2017 oli ta president Kersti Kaljulaidi julgeolekunõunik.

30. augustil 2017 sai NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhatajaks. Aasta pärast lahkus NATO küberkaitsekoostöö keskuse juhi kohalt ja jätkas tööd küberlahendusi eksportivas Eesti ettevõttes CybExer Technologies.

Viited

Välislingid
Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus: Merle Maigre
Merle Maigre: Crimea – The Achilles' Heel of Ukraine, Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus 2008

Eesti riigiametnikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Filiae Patriae liikmed
Sündinud 1977
Salaspilsi kihelkond

Salaspilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Kirchholm) oli haldusüksus Riia kreisis Riia kubermangus, Riia asehaldurkonnas ja  Liivimaa kubermangus, Lätimaal.

Salaspilsi kihelkonna mõisad
Salaspilsi mõis (saksa k. Kirchholm, läti keeles Salaspils muiža)
Stubbensee, Ulbrokas muiža
Rusenhof
Kurtenhof, Kurtu muiža.

Viited

Kirjandus

Riia kreis
Sigulda kihelkond

Sigulda kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Segewold, läti keeles Siguldas draudzes novads) oli haldusüksus Riia kreisis Riia kubermangus, Riia asehaldurkonnas ja  Liivimaa kubermangus, Lätimaal.

Sigulda kihelkonna mõisad
Gāle (Galenhof) rüütlimõis, hiljem Sigulda kõrvalmõis
Jaunķempji (Neu-Kempenhof) rüütlimõis
Lorupmuiža (Kronenberg, varem Briefmarschallshof ja Wilderhusenshof) rüütlimõis
Nurmiži (Nurmis) rüütlimõis, fideikomiss
Paltmale (Paltmal) rüütlimõis
Rama (Rammenhof, varem Tyrsen) rüütlimõis
Sigulda (Pastorat Segewold) kirikumõis
Sigulda (Schloß Segewold) rüütlimõis

Pildid

Välislingid

Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Madliena kihelkond

Madliena kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Sissegal, läti keeles Madlienas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis.

Madliena kihelkonna mõisad
Aderkaši (Fistehlen) rüütlimõis
Ķeipene (Kaipen) rüütlimõis
Lakstene (Hohenheyde) rüütlimõis
Laubere (Laubern) rüütlimõis
Lielāmuiža (Essenhof) rüütlimõis
Madliena (Pastorat Sissegal-Altenwoga) kirikumõis
Meņģele (Altenwoga) rüütlimõis
Plātere (Weißensee) rüütlimõis
Zādzene (Saadsen) rüütlimõis
Taurupe (Taurup, varem Astrau ja Asterow) rüütlimõis
Vērene (Fehren) rüütlimõis

Galerii

Kirjandus
Bienenstamm, Herbord Carl Friedrich von. Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland. Riga: bei Deubner, 1826. Lk 230-231 .
Büsching, Anton Friedrich. Magazin für die neue Historie und Geographie: IX. Land-rolle des Herzogthums Liefland vom Jahr 1765. Halle: Johann Jacob Curt, 1773. Lk 376 .
Hupel, August Wilhelm. Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und letzter Band. Riga: zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. Lk 170-174 .
Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909.
Akmeņsala kihelkond

Akmeņsala kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Steinholm, Steenholm) oli haldusüksus Riia kreisis Riia kubermangus, asehaldurkonnas ja Liivimaa kubermangus Lätimaal.

Akmeņsala kihelkonna mõisad
Kojenholm, Kojenieki
Mölleri mõis (saksa k. Möllershofchen, Meldera muiža)
Hermelingi mõis (Hermelingshof, Hermeliņa muiža, Ermeliņu muiža)
Bukulti mõis (Bellenhof, Bukultu muiža)
Lübeksholm, Lübecksholm, Lībeķusalas muiža
Wibers, Wiberts, Wiebertsholm, Viberta salas muiža
Lucavsala mõis (Lutzausholm, Lucavsalas muiža)
Schlottmakersholm
Friedrichshöfchen, Frīdriķa muiža.

Galerii

Viited

Välislingid
NSV Liidu relvajõud

NSV Liidu relvajõud (vene keeles Вооружённые Силы СССР - Vooružonnõje Silõ SSSR) oli NSV Liidu riiklik sõjaline organisatsioon. See koosnes väeliikidest ja neid toetavatest ametkondadest ning sõjaväelistest formeeringutest: Nõukogude Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee piirivalveväest ning Nõukogude Liidu Siseministeeriumi haldusala siseväest, sõjaväelisest tuletõrjest ja tsiviikaitseväest. 

Relvajõudude organisatsioon oli nii funktsionaalne kui ka geograafiline.

Väeliigid
NSV Liidu Kaitseministeeriumi haldusalasse kuulus viis väeliiki: 
NSV Liidu strateegiline raketivägi (Стратегические ракетные войска) 
NSV Liidu õhukaitsevägi (Войска противовоздушной обороны) 
NSV Liidu maavägi (Сухопутные войска) 
NSV Liidu õhuvägi (Военно-воздушные силы СССР, ВС СССР)
NSV Liidu merevägi (Военно-морской флот)

Sõjaväeringkonnad
Nõukogude armee sõjaväeringkonnad 1991. aastal

Valgevene sõjaväeringkond (Белорусский ВО); 
Karpaatia sõjaväeringkond (Прикарпатский ВО); 
Kiievi sõjaväeringkond (Киевский ВО); 
Odessa sõjaväeringkond (Одесский ВО); 
Leningradi sõjaväeringkond (Ленинградский ВО);
Balti sõjaväeringkond (Прибалтийский ВО); 
Moskva sõjaväeringkond (Московский ВО); 
Uurali sõjaväeringkond (Уральский ВО); 
Volga sõjaväeringkond (Приволжский ВО); 
Siberi sõjaväeringkond (Сибирский ВО); 
Kesk-Aasia sõjaväeringkond (Среднеазиатский ВО); 
Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkond (Северо-Кавказский ВО); 
Taga-Kaukaasia sõjaväeringkond (Закавказский ВО); 
Turkestani sõjaväeringkond (Туркестанский ВО); 
Baikali sõjaväeringkond (Забайкальский ВО); 
Kaug-Ida sõjaväeringkond (Дальневосточный ВО).

Vaata ka
Harkovi kaardiväe kõrgem tankivägede kool
NSV Liidu Relvajõudude Kindralstaap
Nõukogude armee
Tööliste ja Talupoegade Punaarmee
Marina Moskvina

Marina Moskvina (vene keeles Марина Львовна Москвина; sündinud 25. juunil 1954 Moskvas) on vene ajakirjanik ja kirjanik.

Ta sündis Moskvas. Ta on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna.

Ta on töötanud ajakirjanikuna Radio Rossiis, ta on teinud dokumentaalfilme televisioonile. Samuti on tema stsenaariumide järgi vändatud multifilme. Ta on kirjutanud raamatuid nii lastele kui ka täiskasvanutele. Eesti keelde on tõlgitud "Kuuromaan" (tõlkija Toomas Kall), ilmunud aastal 2014 kirjastuses Tänapäev (sarjas "Punane raamat").

Isiklikku 
Tema abikaasa on kunstnik ja karikaturist Leonid Tiškov.

Tema raamatud (vene keeles) 
 Увеличительное стекло. – 1975/2004/2006.
 Семь летучих пассажиров. – 1987.
 Приключения Олимпионика. – 1994.
 Моя собака любит джаз. – 1997/2007/2011.
 Жизнь и приключения милиционера Караваева. – 2001.
 Голова профессора Шишкина. – 2001.
 Гений безответной любви. – 2001/2012.
 Изголовье из травы. – 2002.
 Не наступите на Жука. – 2002/2008.
 Небесные тихоходы. – 2004.
 Мусорная корзина для алмазной сутры. – 2005.
 Рассказы и сказки. – 2005.
 Учись видеть. – 2005/2007.
 Дорога на Аннапурну. – 2006.
 Роман с луной. – 2007.
 Радио "Москвина". – 2008.
 Дни трепета. – 2008.
 Тропою птиц. – 2008.
 Мои романы. – 2009.
 Что случилось с крокодилом. – М.: Открытый мир, 2009.
 Как поет Марабу. – 2009.
 О бесконечной любви и быстротечности жизни. – 2009.
 Москвина М., Седов С. Как Дед Мороз на свет появился. – 2011.
 ГУД БАЙ, АРКТИКА!... – 2012.
 Танец мотыльков над сухой землей. – 2012.
 Загогулина. – 2013.
 Учись видеть. Уроки творческих взлетов. – 2013.

Vene kirjanikud
Venemaa ajakirjanikud
Sündinud 1954
Otsi talu kalmistu

Otsi talu kalmistu on kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Pahtpää külas Räpina vallas Põlva maakonnas.

Kalmistu rajas Otsi talu maadele taluperemees Aadam Haamer 1930. aastal. Maetud on pärit sellest perekonnast, nende üldarv ei ole teada.

Kalmistule maetuid
Aadam Haamer, taluperemees

Viited

Kirjandus
Taavi Pae. "Otsi talu kalmistu". - Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
Saarõ Evar. Papa Aadami kalmuaid. Uma Leht, 26. oktoober 2004
Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 45

Välislingid

Räpina kihelkonna kalmistud
Räpina vald
Põlva maakonna kalmistud
Eesti talukalmistud
Katrina Lehis

Katrina Lehis (sündinud 19. detsembril 1994 Haapsalus) on eesti vehkleja, juunioride maailmameister (2014) ja olümpiavõitja (2020): ta võitis Tokyo olümpiamängudel naiste epees võistkondliku kuldmedali ja individuaalse pronksmedali.

Haridus
Ta on lõpetanud 2014. aastal Läänemaa ühisgümnaasiumi.

Sportlaskarjäär
2012. ja 2013. aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

2014. aastal tuli epeevehklemises juunioride maailmameistriks. 

2015. aastal võitis ta Šveitsis toimunud Euroopa meistrivõistlustel koos Julia Beljajeva, Irina Embrichi ja Erika Kirpuga naiskondlikus epees hõbemedali.

Tema kauaaegne treener oli Helen-Nelis Naukas, praegu treenib teda Nikolai Novosjolov.

2020. aasta veebruaris võitis esimest korda individuaalvõistluse maailma karikasarja etapi.

2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos võitis epees võistkondliku kulla ja individuaalse pronksi.

Tunnustus
 2014 aasta noorsportlane
 2022 Eesti aasta naissportlane 
2022 Valgetähe II klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema elukaaslane on Harri Uutar, neil on aprillis 2017 sündinud poeg.

Viited

Välislingid

 Maailmameister Katrina Lehis: Ma NII väga tahtsin seda!, Delfi, 8. aprill 2014
 Biograafia ESBL-is

Eesti vehklejad
Eesti olümpiavõitjad
Haapsalust pärit sportlased
Valgetähe II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1994
Lepieli rajoon

Lepieli rajoon (transkribeerituna Lepeli rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 1822 km². 2014. aasta seisuga elas seal 33 625 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Babrova,  Baroŭka, Horki, Domžarycy,  Kamieńi, Lepieli, Pyšna, Słabada, Stai ja Vałosavičy külanõukogu.

Halduskeskus on Lepieli linn. Teine tähtsam asula on Domžarycy küla, kus asub Biarezina looduskaitseala keskus.

Rajooni suurimad jõed on Bjarezina jõgi rajooni läänepiiril, Esa jõgi ja Uła jõgi. Kõrgeim koht on Novyja Vałosavičy küla lähistel (279 meetrit). Madalaim koht asub Uła jõe ääres (136 meetrit).

Rajoonis on ohtralt järvi. Neist suurimad on  Okana, Biarešča, Teklic, Lepieli järv, ja Astroŭna järv.

Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 89,55% valgevenelased, 7,79% venelased, 1,64% ukrainlased ja 1,64% teistest rahvustest. 62,88% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 35,7% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 32,74% elanikke, vene keelt aga 64,84% elanikke.

Viited

Välislingid 

 Rajooni täitevkomitee kodulehekülg (vene keeles)
 Rajooni kaart

Viciebski oblasti rajoonid
Dokšycy rajoon

Dokšycy rajoon (transkribeerituna Dokšõtsõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 2268 km². 2014. aasta seisuga elas seal 24 487 inimest.

Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Biahoml, Biarezańi, Biarozki, Dokšycy, Krulaŭščyna, Krypuli, Parafjanava, Porplišča, Sitcy,  Tumiłavičy ja Vałkałata külanõukogu.

Halduskeskus on Dokšycy linn. Teine tähtsam asula on Biahomli alev. Rajoonis asub ka Krulaŭščyna raudteesõlm.

Rajooni suurimaks jõeks on Dnepri lisajõgi Biarezina, samuti algavad rajoonist Vilija ehk Nerise jõgi, Servač ja Ušača. Suurimad järved on Servač, Płaŭna ja Stanisłaŭskaje. Kõrgeim koht on Łuścičy küla lähistel (264,4 meetrit).

Rajooni elanikest olid 2014. aasta seisuga 94,85% valgevenelased, 3,02% venelased ja 2,13% muude rahvaste esindajad. 90,44% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 8,77% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 76,96% elanikke, vene keelt aga 16,54% elanikke.

Viited

Välislingid 

 Rajooni täitevkomitee kodulehekülg (vene keeles)
 Rajooni kaart

Viciebski oblasti rajoonid
Krulaŭščyna

Krulaŭščyna (transkribeerituna Kruljavštsõna, valgevene keeles  Круляўшчына, taraškievica nimekujud Каралеўшчына, Круле́ўшчына (Karaleŭščyna või Kruléŭščyna))  on agrolinnake  Valgevenes Viciebski oblastis Dokšycy rajoonis, Krulaŭščyna külanõukogu halduskeskus. Asulas on 2687 elanikku (2008). Poola keeles Królewszczyzna.

Asulas asuvad lisaks raudteesõlmele veel ka briketivabrik ja tellisetehas.

Ajalugu 

Krulaŭščyna tekkis ilmselt aastal 1902, kui valmis Połack-Maładziečna raudtee. Raudtee äärde rajati Seslavino raudteejaam, mis sai oma nime 1812. aastal selles piirkonnas tegutsenud Vene väejuhi Aleksandr Seslavini järgi. Jaama juurde tekkis väike raudteetööliste asula, kus elas 72 inimest.

Asula hakkas kasvama 1915. aastal, mil rajati kitsarööpmeline raudtee Hłybokajesse. Asulasse rajati ka elektrijaam. Aastal 1919 said nii asula kui ka jaam uue nime Krulaŭščyna. 1919–1939 kuulus asula Poolale, raudtee Hłybokajesse ja sealt edasi Varapajevasse ehitati ümber laiarööpmeliseks. 1939–1991 kuulus Nőukogude Liidu koosseisu. Aastal 1941 alustati ka Krulaŭščynast Lepielisse viiva raudtee ehitamist, ent seoses puhkenud sõjaga jäid ehitustööd pooleli ja neid ei ole siiani lõpule viidud. Raudtee äärde ehitati tehased ja nende juurde ehitati korterelamud, asulaga liideti ka neli naaberküla.

Valgevene asulad
Dokšycy rajoon
Ušačy rajoon

Ušačy rajoon (transkribeerituna Ušatšõ rajoon) on rajoon Valgevenes Viciebski oblastis.

Rajooni pindala on 1489 km². Halduskeskus on Ušačy alev. 2014. aasta seisuga elas seal 14 251 inimest.

Rajoon moodustati 1924. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Hłybačka,  Kubličy, Saročyna, Ušačy, Vialikija Dolcy ja Viarkudy külanõukogu.

Rajooni suurimaks jõeks on Daugava rajooni läänepiiril. Teine tähtsam jõgi on Daugava lisajõgi Ušača. Kõrgeim koht on Huščynskaja Słabodka küla lähistel (239 meetrit). Madalaim koht asub Janova järve ääres (127 meetrit).

Rajoonis on üle 200 järve, seal asub ka Ušačy järvestik. Suuremad  järved on  veel Doŭžyna, Viečalle, Vaŭčo, Plesna, Astravita, Hłybač, Biarozaŭskaje, Advoranskaje, Akuń, Arechaŭna, Ašycik, Harodna, Hłybačka, Dubraŭskaje, Lešva, Lešna, Łutava, Linka, Plina, Połazna, Rukšanskaje, Sałoniec, Biełaje ja Krasnaje.

2014. aasta seisuga olid elanikest 94,83% valgevenelased, 3,99% venelased ja 1,18% oli teistest rahvustest. 88,2% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 10,46% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 76,56% elanikke, vene keelt aga 18,53%.

Viited

Välislingid 

 Rajooni täitevkomitee kodulehekülg (vene keeles)
 Rajooni kaart

Viciebski oblasti rajoonid
Mihhail Frunze

Mihhail Frunze (vene keeles Михаил Васильевич Фрунзе; rumeenia keeles Mihail Frunză; 2. veebruar (vkj 21. jaanuar) 1885 Pišpek, Venemaa Keisririik – 31. oktoober 1925 Moskva) oli bolševike väejuht Vene kodusõjas ja Nõukogude riigitegelane.

Mihhail Frunze oli Khersoni provintsist pärit rumeenlasest isa ja tema venelannast naise poeg. Tema vanemad olid velsker Vassili Frunze (1854–1897) ja Sofia Popova.

Surm
1925. aastal paigutati ta omal soovil haiglasse, kus teda käisid teiste seas vaatamas ka Stalin ja Mikojan. Mõnda aega enne rutiinset lihtsamat sorti operatsiooni kirjutas Frunze oma abikaasale, et tunneb ennast täiesti tervena ja ei vaja mingit operatsiooni, samas aga mõlemad parteijuhid soovivad seda.

Frunze suri kloroformimürgitusse operatsiooni käigus. Selgus, et kloroformi kogus ületas mitu korda narkoosiks kasutatavat kogust. Kõik neli arsti, kes teda opereerisid, surid üksteise järel 1934. aastal.

Mälestuse jäädvustamine
Tema auks kandis aastail 1926–1992 nime Frunze Kirgiisia pealinn Biškek.

Tema järgi on nimetatud sõjakool Frunze-nimeline Sõjaväeakadeemia.

Viited

Nõukogude Venemaa sõjaväelased
Ülevenemaalise Asutava Kogu liikmed
Ukraina diplomaadid
Sõjateoreetikud
Punased Venemaa kodusõjas
Kremli müüri äärde maetud
Sündinud 1885
Surnud 1925
Pan (kuu)

Pan (ka Saturn XVIII) on üks Saturni kuudest ning Saturnile läheduselt teine kuu. Pan on väikeste mõõtmetega Kreeka pähklit meenutav kuu, mille läbimõõt on ligikaudu 30 km. Ta tiirleb ümber Saturni olles Saturni A-rõngas 330 km laiuses Encke pilus. Tänu Panile püsib Encke pilu ka muust rõnga materjalist vabana.

See kuu avastati 1990. aastal kosmosesondi Voyager 2 fotodelt Mark R. Showalter poolt. Esmaseks nimeks sai see S/1981 S 13, lähtuvalt asjaolust et fotod millelt see Saturni kaaslane avastati, olid tehtud 1981. aastal.

Nime "Pan" sai see kuu 16. septembril 1991, vanakreeka mütoloogiasse kuuluva Paani järgi. Vanakreeka karjuste jumala nimi pole valitud päris juhuslikult, vaid seepärast et Encke pilus tiirlev Pan hoiab seda muust rõnga materjalist vabana ja pilu servi selgepiirilisena, milles on nähtud analoogiat karja koos hoidva karjusega.

Orbiit
Pan tiirleb ümber Saturni jäädes sellest 133 583 km kaugusele ning teeb ühe tiiru ümber Saturni 13 tunni ja 48 minutiga.

Koostis
Pan'i koostis pole seni veel täpsemalt teada, kuid ta paistab koosnevat üsna jäigast materjalist. Pan asub orbiidil mis on Saturnile lähemal kui vastav planeedi Roche'i piir. Seega peaks ta olema purunenud Saturni loodeliste jõudude tõttu, kuid seni teadmata põhjusel püsib taevakehake ühes tükis. Ennustatakse ka et ta võib järgneva mõne miljoni aasta pärast puruneda. Samas on simulatsioonid näidanud et Pan'i suurune, iseenese gravitatsiooni jõul koos püsiv jääosakeste agregaat oleks sarnasel orbiidil piisavalt tugev et mitte puruneda.

Pani rõngake

Kuigi Pan hoiab ümber Saturni tiireldes Encke pilu ümbritsevast rõngamaterjalist puhtana, on pilus näha Paniga samal orbiidil olevat kitsast rõngakest. Sealne materjal on Paniga kaasorbitaalses liikumises hobuseraua kujulisel orbiidil (ingl. horseshue orbit).

Viited

Saturni kuud
Telesto

Telesto on Saturni üks kaaslastest. Ta avastajateks 1980. aastal on Smith, Reitsema, Larson ja Fountain. Alguses kandis ta nime S/1980 S 13. Kreeka mütoloogiast võetud nime Telesto sai ta aastal 1983. Telestot nimetatakse vahel ka nimega Saturn XIII või Tethys B. 

Telesto on kaasorbitaalne Saturni kuuga Tethys, jäädes Tethyse Lagrange'i punkti L4. Selline seos avastati 1981. aastal. Tethyse teises Lagrange'i punktis (L5) asub Kalypso.

Saturni kuud
Animal Diversity Web

Animal Diversity Web (lühend ADW) on internetipõhine andmebaas ja veebientsüklopeedia, kuhu kogutakse loodusajaloolist ja taksonoomilist informatsiooni peamiselt loomade kohta. Lisaks on võimalik tutvuda loomafotode, häälte salvestistega ja külastada virtuaalset muuseumi.

Animal Diversity Webi asutas 1995. aastal Michigani Ülikooli bioloogia professor Philip Myers.

Sissekanded loomaliikide kohta kirjutavad nii Ameerika Ühendriikides asuvate kolledžite õpilased kui ka õpetajad. Sissekandeid redigeerivad professorid ja ADW kaastöötajad.  

Animal Diversity Webi kasutades soovitatakse viitamisel kasutada järgmisi andmeid: Myers, P., R. Espinosa, C. S. Parr, T. Jones, G. S. Hammond, and T. A. Dewey. 2014. The Animal Diversity Web (online). Accessed at http://animaldiversity.org.

Välislingid 
 Animal Diversity Webi avaleht
 Jim Erickson,Revamped Animal Diversity Web reaching millions worldwide 18 years after launch, News Service, Veebiversioon (vaadatud 11.04.2014) (inglise keeles)

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Animal Diversity Web seisuga 11.04.2014.

Andmebaasid
Bioloogia
Võrguentsüklopeediad
Edgar Schein

Edgar Henry Schein (sündinud 5. märtsil 1928 Zürichis) on USA psühholoog, organisatsioonipsühholoogia klassik. Tema mõjukamad tööd puudutavad karjääriarendust, organisatsiooni sotsialiseerumist ja organisatsioonikultuuri.

Ta on endine õppeasutuse MIT Sloan School of Managementi professor.

Ideed 

Karjääriankur hoiab karjääri paigal või suunab seda kindlas suunas. Selle loovad kogemused ja see põhineb enda arusaamal oma võimetest ja väärtustest.

Organisatsioonikultuur koosneb vaadeldavatest artefaktidest, väärtustest ja fundamentaalsetest aluseeldustest. Artefaktid on organisatsiooni ja organisatsioonikultuuri füüsilised, käitumuslikud või sõnalised avaldused. Füüsilised artefaktid on näiteks logod, hooned ja riietuskoodid. Käitumuslikud artefaktid on näiteks tseremooniad, traditsioonid ja suhtlemismallid. Sõnalised artefaktid on näiteks anekdoodid, keelepruugid, jutustused ja metafoorid. Väärtused ja normid on põhimõtted ja kirjutamata reeglid, mis määravad oodatava ja  vastuvõetava käitumise. Reeglid ja normid põhinevad aluseeldustel, mis moodustavad organisatsioonikultuuri tuuma. Need alusveendumused on sageli teadvustamata, kuid määravad organisatsioonis käibivad ideed ja rõhuasetused. Aluseelduste hulka kuuluvad näiteks arusaamad inimloomusest ja sellest, mis on reaalne. Artefakte saab tõlgendada aluseelduste pinnal.

Publikatsioone
Organizational Psychology, Englewood Cliffs, NJ: Prentice-Hall 1965.
Career Dynamics, Reading, MA: Addison-Wesley 1978.
Organizational Culture and Leadership, San Francisco: Jossey-Bass 1985.
Organizational culture. – American Psychologist, 1990, 45 (2), lk 109–119.

Ameerika Ühendriikide psühholoogid
Sündinud 1928
Budapesti memorandum

Budapesti memorandum julgeolekutagatiste kohta on Ungari pealinnas Budapestis 1994. aasta 5. detsembril Ameerika Ühendriikide, Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi ning Venemaa Föderatsiooni poolt allkirjastatud kokkulepe Ukrainale antavate julgeolekutagatiste kohta seoses Ukraina liitumisega Tuumarelvade leviku tõkestamise lepinguga. Hiljem ühinesid memorandumiga Hiina ja Prantsusmaa.

USA, Venemaa ja Suurbritannia kohustusid, kooskõlas Helsingi lõppaktiga, austama Ukraina sõltumatust, suveräänsust ja olemasolevaid piire. Memorandumi tulemusena loovutas Ukraina aastatel 1994 kuni 1996 Venemaale oma territooriumil asunud tuumarelvade varud, mis olid 1994. aastal maailmas suuruselt kolmandal kohal.

2014. aasta Krimmi kriisi järel teatasid USA ja Suurbritannia eraldi avaldustes, et Venemaa sekkumise näol on tegemist memorandumiga võetud kohustuste rikkumisega ning Ukraina suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse selge rikkumisega. Venemaa väidab, et lepingu kohaselt ei tohi ta vaid Ukraina vastu tuumarelva kasutada.

Viited

Välislingid
 Ukraine. Memorandum on Security Assurances – Vikitekstid (inglise keeles)
 Меморандум про гарантії безпеки у зв'язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї – Vikitekstid (ukraina keeles)
 Меморандум о гарантиях безопасности в связи с присоединением Украины к Договору о нераспространении ядерного оружия – Vikitekstid (vene keeles)
 Euroopa Parlamendi 13. märtsi 2014. aasta resolutsioon Venemaa sissetungi kohta Ukrainasse (2014/2627(RSP)), lk 9, punkt A (eesti keeles)
 Registration Number 52241, 5 December 1994 by signature, Memorandum on security assurances in connection with Ukraine’s accession to the Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons

Rahvusvahelised lepingud
Paul Rosche

Paul Rosche (1. aprill 1934 München – 15. november 2016 München) oli saksa insener.

Ta oli BMW kauaaegne mootoriarenduspealik, kes suunas BMW mootorite arendustööd pea 40 aastat. Temalt pärinevad Nelson Piquet Brabham-BMW mootor, millega Piquet tuli 1983. aastal F1 maailmameistriks ja kuueliitrine V12, millega võideti Le Mansi võidusõit 1995 ja 1999.

Saksamaa insenerid
Sündinud 1934
Surnud 2016
Nissan Leaf

Nissan Leaf on Nissani toodetav 5-ukseline luukpäraga esiveoline elektriauto. Esmakordselt tutvustati autot Jaapanis ja USA-s 2010. aasta detsembrikuus. 

2010. aastal pälvis esimese põlvkonna Nissan Leaf Euroopa aasta auto 2011 auhinna. 

2020. aasta maikuu seisuga oli üle maailma müüdud rohkem kui 470 000 Nissan Leafi

Esimene põlvkond (ZE0) 

Jaapanis ja USAs tuli Leaf müügile detsembris 2010, seejärel mitmes Euroopa riigis ja Kanadas 2011. aastal. U.S. Environmental Protection Agency (EPA) ametlik sõidukaugus 2016 mudelil 30 kWh akuga on 172 km täislaetud akuga. Tühjad Leafi akud saab laadida 80% laetuse tasemeni umbes 30 minutiga, kasutades alalisvoolu kiirlaadijat.

Esimese põlvkonna Nissan Leafil on 80 kW elektrimootor.

Maailmas müüdi üle 300 000 Leafi, millega sai sellest suurima läbimüügiga maanteekõlblik elektriauto. Detsembris 2017 oli USA maailma suurim turg 114 827 müüdud autoga, millele järgnes Jaapan peaaegu 72 500 autoga ja Euroopa peaaegu 68 000 autoga. Detsembris 2016 juhtis Euroopa turgu Norra üle 19 400 esmase registreerimisega ja Ühendkuningriik 15 000 autoga septembris 2016. Leaf oli maailma enim müüdud elektriauto 2013. ja 2014. aastal.

Autorendifirma Avis ostis 2014. aastal 400 Leafi.

Teine põlvkond (ZE1) 

Teise põlvkonna Leafi esimeseks mudeliaastaks sai 2018. Auto disaini muudeti teiste Nissani mudelitega oluliselt sarnasemaks ja suurenes nii aku mahtuvus, mis oli nüüdseks 40 kWh, ning ka mootori võimsus (110 kW).

Viited

Leaf
Sõiduautomudelid
Elektriautod
Ingrid Peek

Ingrid Peek (sündinud 1. detsembril 1977) on eesti ajakirjanik, Vikerraadio peatoimetaja aastatel 2017–2019.

Ta juhtis Raadio 2-s aastail 2010–2017 saadet "Hallo, Kosmos!". 

Aastatel 2010–2011 võis teda kuulda ka Raadio 2 lõunaprogrammis "Siin me oleme" koos Tõnu Pedaruga. Ta on juhtinud ka saadet "Suveraadio" ja lõunaprogrammi "Eetris on Ingrid Peek". Aastal 2008 tegi ta R2 reisisaadet "Reisipalavik". 

2014. aasta kevadel juhtis ta koos Sander Loitega ETV2-s saatesarja "Teaduspalavik" saadet "Dieedideemonid", 2013. aasta sügisel tegi ta Kanal 2-s koos Elo Mõttus-Leppikuga vestlussaadet "Stereo". Aastal 2011 juhtis ta koos Robert Kõrvitsaga Eesti Televisioonis saadet "Rabarock", 2000. aasta suvel Eesti Televisioonis koos Lemoga saadet "Eesti Top40", aastatel 1998–1999 koos Tarmo Leinatammega TV1 muusikasaadet "Uus viis".

7. augustil 2017 sai temast Vikerraadio peatoimetaja. 26. septembril 2019 teatas Eesti Rahvusringhääling, et Peek lahkub Vikerraadio peatoimetaja ametikohalt omal soovil.

Auhinnad
Saatesari "Hallo, Kosmos!" ja saatejuht Ingrid Peek pälvisid 2011. aastal Umbluu preemia, mida annab välja MTÜ Eesti Skeptik, ning 2013. aastal Ulmefilmi auhinna.

Viited

Eesti saatejuhid
Sündinud 1977
Diego López

Diego López Rodríguez [dj'eego l'opes] (hääldus hispaania keeles [ˈdjeɣo ˈlopeθ]; sündinud 3. novembril 1981) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hisppaania kõrgliiga klubis Espanyol.

Hispaania kõrgliigas on ta mänginud veel Madridi Reali, Villarreal ja Sevilla meeskonnas. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Milan.

López kuulus Hispaania jalgpallikoondisse 2009. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Hispaania jalgpallurid
Real Madrid CF mängijad
Villarreal CF mängijad
Sevilla FC mängijad
AC Milani mängijad
RCD Espanyoli jalgpallurid
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1981