joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mõkolajivi lahing

Mõkolajivi lahing () oli 2022. aasta 26. veebruarist 8. aprillini toimunud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud tegid katse võtta linn ja Mõkolajivi rahvusvaheline lennujaam oma kontrolli alla.

Sündmused 
2022. aasta märtsi esimesel nädalal taastasid Ukraina väed kontrolli Kulbakõne sõjaväelennuvälja üle.

Galerii

Vaata ka
 Hersoni lahing
 Vene-Ukraina sõja lõunarinne

Viited

Välislingid

Mõkolajivi oblast
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Vene-Ukraina sõda
Lahingud Ukrainas
Albert Hurt

Albert Hurt (sündinud 22. aprillil 1999) on Eesti võrkpallur.

Albert Hurt kuulub Eesti võrkpallikoondisse alates 2018. aastast.

Hooajaks 2022/23 sõlmis Hurt esimese välislepingu ning asus pallima Saksamaa kõrgliigaklubis Herrsching WWK Volleys.

Sportlaskarjäär

Koondis

Noortekoondis
Aastatel 2014–2018 kuulus Albert Eesti noormeestekoondisesse (sündinud 1999. aastal ja hiljem), kelle treeneriteks olid Urmas Tali ja Toomas Jasmin. Koondisega osaleti omavanuste EM-valikturniiridel, kuid finaalturniirile ei jõutud.

2015  U17 Ida-Euroopa Võrkpalli Assotsiatsiooni (EEVZA) meistrivõistlused
2016  Balti matš. Eesti U18 noortekoondis

Eesti võrkpallikoondis
2018. aastal liitus Albert Eesti võrkpallikoondise B-koondisega. Ta debüteeris Eesti koondise eest samal aastal Rakveres toimunud sõprusmängus Slovakkia vastu. Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril on ta Eestit esindanud aastal 2021. Euroopa liigas on ta kuulunud koondisesse aastatel 2021 ja 2022.

2021  Euroopa Kuldliiga

Klubivõrkpall

2016–2019 Selver Tallinn
2016/17  Eesti karikavõistlused
2016/17  Eesti meistrivõistlused

2019–2022 Bigbank Tartu
Albert liitus Bigbank Tartuga hooajal 2019/20 ning mängis seal 3 hooaega.
2019/20  Eesti karikavõistlused
2020/21  Eesti karikavõistlused
2020/21  Eesti meistrivõistlused
2021/22  Eesti karikavõistlused
2021/22  Credit24 Meistriliiga
2021/22  Eesti meistrivõistlused

Tunnustus
 Hooaeg 2017/18 – Eesti parim noorvõrkpallur noormeestest

Välislingid
Volleybox
volley.ee

Viited

Eesti võrkpallurid
Sündinud 1999
Säde (Rakvere kino)

Säde oli kino mis tegutses 1910–1972 aastatel Rakveres Pikal tänaval.

1910. aastal üüris juudi soost kohalik kaupmees Meier Rogovski, Rakveres Pikk tn 16a maja Kurbergi majas lõunapoolsema otsa (endise kellassepaäri) ja ehitas sealsele äripinnale juurde kinosaali ja aparaadiruumi. 26. detsembril toimus Rakvere esimeses “elava pildi teatris” Illusioon pidulik avaseanss. Kinos oli nii piletikassa, garderoob ja ooteruum, kuhu pääses otse tänavalt. Kino saal mahutas 100 külastajat. Kino jõuallikaks oli 10hobujõuline naftamootor. Piletihind ulatus 50 kopikani.  Hiljem kandis kino mitut nime – Ideal, Skala ja Nõukogude korra ajal Säde, mil ka kino tunduvalt laiendati, "Sädemele" kuulus kogu maja, kus enne asusid veel kolm kauplust. Hoones tegutses kino kuni 1972. aastani.

Viited 
Eesti kinohooned

Rakvere ajalugu
Rakvere ehitised
Mustad Kolonelid

Mustad Kolonelid on Kaitseliidu Tallinna maleva rokk­bänd, mis sai alguse 2015. aastal.

Bändi liikmete hulgas on (olnud) Toomas Väli, Madis Milling, Erik Reinhold, Tarmo Kruusimäe, Anu Lillipuu-Blank, Kaarel Mäesalu, Ott-Nigul Väli, Kardo Merivald, Aare Vest, Marko Mertens, Peeter Rebane ja Ülo Isberg.

Viited

Eesti ansamblid
Kaitseliidu Tallinna malev
Eve Paap

Eve Paap (sündinud 3. juunil 1970) on eesti muusikaõpetaja ja kooridirigent.

Ta töötab Hugo Treffneri Gümnaasiumi muusikaõpetajana.  Lisaks on ta politsei segakoori Chorus Menticumi dirigent ning alates 2019. aastast ka Hugo Treffneri gümnaasiumi segakoori Anima dirigent. Ta kuulub praegusesse Eesti Segakooride Liidu juhatusse.

Tunnustus 

 Aasta dirigent-muusikaõpetaja 2021

Viited 

Eesti muusikapedagoogid
Eesti koorijuhid
Sündinud 1970
Kerghaagis

Kerghaagis on haagis, mille täismass ei ületa 750 kilogrammi

Kerghaagis kuulub O1 kategooriasse. Sellel sõidukil ei ole pidurid kohustuslikud. 

Kerghaagisele teostatakse ülevaatust vastavalt liiklusseadusele.

Viited
Irpini lahing

Irpini lahing () oli 2022. aasta 27. veebruarist 28. märtsini toimunud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud tegid katse võtta Kiievi loodepiiril asuv linn oma kontrolli alla. Ägeda võitluse, sh tänavalahingute käigus taastas Ukraina pool linna üle täieliku kontrolli.

Viited

Välislingid

Kiievi oblast
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Lahingud Ukrainas
Pill (perekonnanimi)

Pill on perekonnanimi.

Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pill 248 inimesel: 120 mehel ja 128 naisel. Perekonnanimede levikult on Pill meeste puhul 635. kohal ja naiste puhul 652. kohal.

Pill oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,56. Perekonnanimi Pill oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,74 inimest.

19. sajandi algul pandi talupoegadele perekonnanimi Pill 59 mõisavallas üle Eestimaa ja Liivimaa.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Pill kolmel korral - uued võetud nimed olid Kullam, Piirissaar, Sepp.

Uueks perekonnanimeks Pill valisid samal ajal varem nimesid Birkmann, Liidemann, Pillberg, Pillmann, Stern kandnud isikud.

Nime kandjaid
Aino Pill, eesti hüdrogeoloog (1926–2016)
Alison Pill, eesti juurtega Kanada näitlejatar (1985–)
Ene Pill, eesti psühholoog (1958–) 
Ivo Pill, eesti vaimulik (1955–)
Johan Pill, eesti notar (1890–1981)
Mari Pill, eesti kunstiteadlane (1939–1987)
Mihkel Pill, eesti põllumajandusteadlane (1884–1951)
Rein Pill, eesti ratsutaja 
Riina Pill, eesti treener, sporditegelane ja endine ratsasportlane (1964–)
Toomas Pill, eesti kirjandusteadlane (1938–)

Viited

Välislingid
 

Perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Brendan Lemieux

Brendan Lemieux (sündinud 15. märtsil 1996 Denveris, Colorados) on Ameerika Ühendriikides sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings ründajana vasakäärel.

Aastatel 2012–2015 mängis Ontario Hockey League'i klubis Barrie Colts. 2015. aasta detsembris liitus ta samasse liigasse kuuluva Windsor Spitfiresiga, kus mängis kuni hooaja lõpuni.

2014. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draftis 31. valikuna. 2015. aasta veebruaris müüdi tema mängijaõigused Winnipeg Jetsile. Hooaja 2015/16 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Jetsi tütarklubis Manitoba Moose. NHL-is debüteeris ta 20. oktoobril 2017 mängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 30. oktoobril Pittsburgh Penguinsi vastu.

2019. aasta veebruaris kaubeldi Lemieux Winnipeg Jetsist New York Rangersi. Hooajal 2019–20 tegi Lemieux NHL-is oma seni kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi 59 mänguga kuus väravat ja andis 12 väravasöötu. 2019. aasta märtsis kaubeldi ta Los Angeles Kingsi.

Tema isa Claude Lemieux on endine jäähokimängija, kes mängis NHL-is 21 hooaega.

Viited

Välislingid 
 Brendan Lemieux NHL.com lehel
 Brendan Lemieux hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
New York Rangersi mängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Sündinud 1996
Karp (perekonnanimi)

Karp on perekonnanimi.

Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Karp 250 inimesel: 118 mehel ja 132 naisel. Perekonnanimede levikult on Karp meeste puhul 646. kohal ja naiste puhul 628. kohal.

Karp oli levinumaks nimeks vanuserühmas 75–79 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 4,00. Perekonnanimi Karp oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,73 inimest.

19. sajandi algul pandi talupoegadele perekonnanimi Karp 14 mõisavallas Eestimaa ja Liivimaa erinevates maakondades.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Karp kahel korral - uued võetud nimed olid Kirsimäe ja Laanelind.

Uueks perekonnanimeks Karp valis sel ajal isik endise nimega Treumann.

Nime kandjaid
Atlan Karp, eesti laulja (1972–)
Edmund Karp, eesti jalgpallur (1913–2000)
Kadri Karp, eesti aiandustegelane (1958–) 
Kenneth Karp, eesti kabetaja (1979–)
Leelo Karp, eesti estraadilaulja ja lauluõpetaja (1941–2000)
Paul Karp, eesti dirigent, tromboonimängija ja muusikapedagoog (1905–1981)
Raine Karp, eesti arhitekt (1939–)

Viited

Välislingid
 

Perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Metsamasinad

Metsamasinad on metsatööde tegemisel kasutatavad masinad, mis peaks tõstma töö kiirust ning vähendama füüsilise töö vajadust. Peamised metsamasinad on langetustraktorid (harvesterid) ja kokkuveotraktorid (forvarderid). Samuti on metsamasinad nt skiiderid, lõikepead, haaratsid, mõõtesüsteemid ja paljud teised.

Suurimad metsamasinate tootjad tänapäeval on John Deere, Ponsse Oyj, AB Volvo, Caterpillar Inc. ja Komatsu Ltd. 

Enamasti kasutavad selliseid masinaid erinevad asutused või ettevõted, kuid neid võib leida ka eraisikutelt. Lisaks on veel palju teisi aparaate, mida metsas kasutada. Näiteks on võimalik rakendada ATV taha väljaveo käru koos haaratsiga.

Ajalugu Eestis 
Esimesed metsamasinad Eestis olid põllumajandusest üle jäänud traktorid, mida hakati kasutama välja- ja kokkuveoks. 1960ndatel tulid kasutusele spetsiaalsed kokkuveotraktorid, mis olid varustatud hüdraulilise tõstukiga. Tõstukit kasutati materjali peale- ja mahalaadimiseks. Järgneva kümnendi alguses tulid kasutusele esimesed laasimis- ja järkamismasinad. 1993. aastal valmistas Ivo Jürgenson esimese kodumaise metsaveotraktori Ksjoma. Tänaseks tuntud Eesti metsamasinate firma Metsis OÜ toodab harvestere, forvardeid ja skiidereid, lisaks sellele on Eestis 12 teadaolevat metsatehnikat tootvat ettevõtet, millest tuntumad kaubamärgid on Palms, Farma, Weimer, Oniar. Forvarderi ja harvesteri kasutamine on muutunud iga aastaga lihtsamaks, kuna tehnoloogia areneb ning masinad teevad suure osa tööst juhi eest ära.

Välislingid 
 https://www.deere.com/en/forestry/
 https://www.metsis.com/21-meist.html
 https://www.fortunebusinessinsights.com/industry-reports/forestry-equipment-market-100560
 https://www.deere.ee/et/metsamasinad/
 https://dspace.emu.ee/bitstream/handle/10492/5088/Reio_Toom_2019BA_MN_taistekst.pdf?sequence=1&isAllowed=y

Masinad
Metsandus
Martin Ottas

Martin Ottas (sündinud 23. juulil 2003 Tartus) on Eesti poliitik ja Eesti Reformierakonna liige.

Ta on 10. novembrist 2021 Tartu Linnavolikogu volinik ja alates 14. detsembrist 2021 Reformierakonna Tartu piirkonna juhatuse liige. Lisaks on ta 24. septembrist 2021 Reforminoorte Tartu klubi juhatuse esimees ja alates 6. novembrist 2021 ka Reforminoorte üldjuhatuse liige. 2022. aasta seisuga õpib ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Tegemist on noorima omavalitsusvolikogu liikmega Eestis, nooruselt järgmised on sündinud 2002. aastal.

Sündinud 2003
Eesti Reformierakonna poliitikud

Elulugu 
Martin Ottas sündis Tartus Kaupo Ottase ja Kairi Piho-Ottase perekonnas.

Hariduskäik 

 2010–2019 Tartu Kivilinna Kool

 2019–2022 Hugo Treffneri Gümnaasium (lõpetas hõbemedaliga)
 2022-... Tartu Ülikooli õigusteaduskond

Poliitiline karjäär 
Ottas valiti 2021. aasta kohalikel valimistel Tartu Linnavolikogusse 190 häälega. 2021. aasta teisest poolest hakkas Ottas ametlikult tegutsema ka Reforminoortes, astudes nende juhatusse. Tartu linnavolikokku valituks osutudes oli Ottas vaid 18-aastane, olles Tartu Linnavolikogu 2021. aastal valitud koosseisu noorim volinik.

Saavutused

Sport 

 2016. aasta K. Keeraku memoriaali hõbemedal C-70kg kategoorias
 2018. aasta Rahvusvaheliste Laste Mängude 4. koht judos
 2020. aasta Eesti judo meistrivõistluste pronksmedal U18-125kg kategoorias

Viited 

Eesti poliitikud
Sündinud 2003
Treumann

Treumann on perekonnanimi.

Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Treumann 42 inimesel: 25 mehel ja 17 naisel. Perekonnanimede levikult on Treumann meeste puhul 4807. kohal ja naiste puhul 7988. kohal.

Treumann oli levinumaks nimeks vanuserühmas 15–19 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 0,63. Perekonnanime Treumann kandja on keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus on 33).

19. sajandi algul pandi talupoegadele perekonnanimi Treumann 41 mõisavallas Eestimaa ja Liivimaa erinevates maakondades.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanime Treumann 48 juhul - uued võetud nimed olid Talvik neljal korral, Terasmaa kolmel korral, Tammaru, Tarvas, Ristsalu ja Tõevere kahel korral jne.

Uueks perekonnanimeks ei valinud Treumanit keegi.

Nime kandjaid
Hans Treumann, eesti kunstnik ja raamatuajaloolane (1905–1974)
Jaan Treumann, eesti vaimulik (1881–1941)
Karl Treumann (Karl Tarvas),  eesti arhitekt (1885–1975)
Leo Gustav Treumann, Eesti vaimulik (1890–1963)
Valter Treumann (Valter Taremaa), eesti kohtunik (1901–1956)

Viited

Välislingid
 

Perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Michel Lotito

Articles with hCards

Michel Lotito (; 15. juuni 1950 – 25. juuni 2007) oli Grenoble'is sündinud prantsuse meelelahutaja, kes oli kuulus seedimatute esemete tahtliku tarbimise poolest.

Meelelahutus 
Michel Lotito hakkas ebatavalisi asju sööma teismelisena, umbes 16-aastaselt ja esines avalikult alates 1966. aastast. Tal esines söömishäire pika, mis on psühholoogiline häire, mida iseloomustab isu mittetoitvate ainete järgi. Arstide sõnul oli Lotitol ka maos ja soolestikus paks limaskest, mis võimaldas teravaid metallesemeid tarbida ilma vigastusi tekitamata. Lotitol olid ka ebatavaliselt kanged seedemahlad, mis lubaski tal süüa tavapäraselt seedimatuid materjale. See tähendas aga ka seda, et pehmed toidud, nagu banaanid ja keedetud munad, tegid ta haigeks.  

Lotito esinemised hõlmasid metalli, klaasi, kummi ja muude materjalide söömist. Ta võttis lahti, tükeldas ja tarbis muu hulgas jalgrattaid, ostukärusid, televiisoreid ja ka lennuki Cessna 150. Cessna 150 "söömiseks" kulus tal umbes kaks aastat, vahemikus 1978–1980.

Lotito väitis, et ta ei kannata tavaliselt mürgiseks peetavate ainete tarbimise tõttu. Esinemistel neelas ta iga päev umbes kilogrammi jagu seedumatuid aineid, tarbides enne seda mineraalõli ja juues söögi ajal märkimisväärses koguses vett.  Arvatakse, et aastatel 1959–1997 oli Lotito "söönud peaaegu üheksa tonni metalli."

Lotito purustas metalli enne söömist väikesteks tükkideks. Seejärel jõi ta mineraalõli ning jätkas vee joomist, samal ajal metallitükke neelates. Mineraalõli ja vesi toimisid määrdeainena, mis aitas metallil kurgust alla libiseda. Lotitol polnud probleeme oma ebatavalise dieediga.

Tunnustused 
Lotitole kuulub Guinnessi rekordite raamatu "kummaliseima dieedi" rekord. Kirjastajad autasustasid teda tema võimete mälestamiseks messingist autahvliga, mille ta ka seejärel ära sõi.

Surm 
Lotito suri loomulikel põhjustel 25. juunil 2007, kümme päeva pärast oma 57. sünnipäeva. Ta on maetud oma kodulinna Grenoble'isse Saint Rochi kalmistule.

Tarbitud ebatavaliste esemete loend 
Vähemalt:

 18 jalgratast
 15 ostukäru
 7 televiisorit
 6 lühtrit
 2 voodit
 1 paar uiske
 1 arvuti
 1 Cessna 150 kerglennuk
 1 vesivoodi
 500 meetrit terasketti
 1 kirst
 1 Guinnessi auhinnatahvel
 45 uksehinge

Viited 

Prantsusmaa inimesed
Sündinud 1950
Surnud 2007
Runo Tammelo

Runo Tammelo (sündinud 2. augustil 1981 Tartus) oli Eesti muusik ja punkpoeet. Peamiselt tuntud ansambli Six Feet Club laulja ja kitarristina, aga on mänginud veel ansamblites Nyrok City, Soda Effect ja PlanecrazY.

Tänapäeval on ta terviseprobleemide tõttu avalikust elust pigem eemale tõmbunud ja pühendunud pereelule.
Robert Viiber

Robert Viiber (sündinud 31. jaanuaril 1997) on Eesti võrkpallur.

Alates 2015. aastast on Robert Viiber olnud kaasatud Eesti võrkpallikoondisesse.

Hooajast 2022/23 mängib ta Rumeenia kõrgliigaklubis Craiova.

Karjäär

Koondis

Noortekoondised
Robert kuulus aastatel 2012–2017 Eesti noormeestekoondisesse (sündinud 1997 ja hiljem), kelle treeneriteks olid Oliver Lüütsepp ja Ülari Kaibald. Suurematel rahvusvahelistel võistlustel valikturniiridest kaugemale ei jõutud.

Eesti võrkpallikoondis
Robert liitus esmakordselt Eesti võrkpallikoondisega 2015. aastal, kui kuulus koondise nimekirja Euroopa Liiga mängudel. Ta on esindanud Eestit Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril aastal 2021. Euroopa Liigas on ta kuulunud koondisesse aastatel 2018, 2019 (alagrupifaasis), 2021 ja 2022.

2018  Euroopa Kuldliiga
2021  Euroopa Kuldliiga

Klubivõrkpall

2013–2014 Rakvere Aeroc
Hooajal 2013/14 alustas tegevust võrkpalliklubi Rakvere Aeroc ning Robert kuulus Rakvere spordikooli kasvandikuna kohalikku klubisse.

2014–2017 Bigbank Tartu
Hooaja 2014/15 eel vahetas ta Eesti siseselt klubi ning liitus Bigbank Tartuga.
2014/15  Schenker Liiga
2014/15  Eesti meistrivõistlused
2016/17  Credit24 Meistriliiga
2016/17  Eesti meistrivõistlused

2017–2018 Fonte do Bastardo
Hooajaks 2017/18 sõlmis Viiber oma esimese välislepingu ning mängis Portugali klubis Fonte do Bastardo.

2018–2020 Odolena Voda
Hooaegadel 2018/19 ja 2019/20 mängis ta Tšehhi klubis Odolena Voda põhisidemängijana.

2020–2021 Pribrami Kocouris, Cantu
Hooajaks 2020/21 vahetas Robert Tšehhi siseselt klubi ning sõlmis lepingu Pribrami Kocourisega.
2020. aasta lõpus siirdus Viiber Itaalia esiliigasse, Cantu Pool Libertase klubisse.

2021–2022 Grand Nancy
Hooajal 2021/22 mängis Viiber Prantsusmaa esiliigas, Grand Nancy klubis.
2021/22  Prantsusmaa esiliiga

2022–... Craiova
Hooajaks 2022/23 siirdus Robert Rumeenia kõrgliigaklubisse Craiova.

Tunnustus
Hooaeg 2014/15 Eesti parim noorvõrkpallur noormeestest

Välislingid
Volleybox
volley.ee

Viited

Eesti võrkpallurid
Sündinud 1997
Forpost

Forpost (vene keeles Форпост – 'tunnimees') on Venemaa sõjaline luuredroon, mis on ehitatud Iisraeli Searcheri drooni litsentsiga ja võetud kasutusele 2014. aastal.

2009. aasta aprillis ostis Venemaa 12 miljoni dollari eest kaks Searcher II-d uurimiseks. 13. oktoobril 2010 sõlmiti 300 miljoni dollari suurune leping Searcher II kokkupanekuks Iisraeli komponentidest Kaasani helikopteritehases. 2012. aastal alustas Uurali tsiviillennunduse tehas (UZGA) mehitamata luuredroonide tootmist.

Näitusel Armija-2021 demonstreeriti Forposti koos riputatud Kh-UAV raketikonteineriga (juhitava raketi Kornet-D ATGM variant).

Forpost-R
Venemaa kaitseministeerium avaldas 2019. aasta augustis video uuendatud 500 kg stardimassiga ja kuni 18-tunnise lennukestusega Forpost-R drooni esimesest lennust kuni 6000 meetri kõrgusel. Vene Föderatsiooni kaitseministeeriumi pressiteenistuse andmetel on see valmistatud ainult kodumaistest komponentidest, Vene tarkvaraga. APD-85 mootorit kasutatakse ka elektrijaamana. Tema raadiosidet on suurendanud 100 kilomeetri võrra ja on suurendanud kaitset. Samuti märgiti, et Forpost-R UAV stardimass on 500 kilogrammi, lennuaeg on uuel mudelil kuni 18 tundi ja lennukõrgus kuni 6000 meetrit. Uus droon pidi Vene sõjaväe teenistusse võetama 2020. aastal.

Forposti tehnilised näitajad 

 Pikkus: 5,58 m
 Laius: 8,55 m
 Kõrgus: 1,25 m
 Raskus: 350 kg
 Kiirus: 200 km/h
 Lennulagi: 6100 m
 Mootor: 1 x Limbach L550 mootor, mis on 47-hobujõuline ja kolmelabalise propelleriga, mis asub drooni tagaosas.

Viited

Välislingid 
 https://www.militaryfactory.com - Forpost

Venemaa relvad
Mehitamata õhusõidukid
Olavi Allase

Olavi Allase (sündinud 28. mail 1993 Jõgeval) on Eesti keskmaajooksja.

Haridus 
Allase lõpetas 2008. aastal Laupa Põhikooli ning suundus edasi õppima Türi Majandusgümnaasiumisse, mille lõpetas 2011. aastal (vt. Türi Ühisgümnaasium). Peale gümnaasiumi soovis Allase õppida Sisekaitseakadeemias politseiametnikuks, kuid avaldus piirdus sisseastumiskatsetega, mis terviseprobleemide tõttu lõpetamata jäid. Allase otsustas siiski ka teist korda Sisekaitseakadeemiasse kandideerida, kuid valis vanglaametniku eriala kasuks, mille ka edukalt 2012. aastal lõpetas.

Sporditee 
Kuigi Allase alustas sportimist alles põhikooli lõpuaastatel, tegeles ta kuni gümnaasiumi lõpuni nii kergejõustiku, suusatamise, orienteerumise kui ka jalgrattaspordiga. Täielikult keskmaajooksule spetsialiseerumine toimus gümnaasiumi lõpus. Spordipisiku leidmisest kuni Sisekaitseakadeemia lõpetamiseni treenis Allase Türil tegutseva Kergejõustikuklubi Järvala ridades ning kergejõustikutreeneri Leonhard Soomi käe all. 

Peale Sisekaitseakadeemiat viis elutee Tartu, kus distantsilt suhtlus Soomiga jäi ajapikku napiks. 2017. aasta suvel tegi Allase otsustava sammu ning alustas treenimist Eesti läbi aegade tuntuma jooksumehe ning jooksutreeneri Endel Pärna õpetamisel, kus jõudis olla vaid pool aastat Pärna järsu lahkumise tõttu. 2018. aasta kevadest kuni praeguseni on Allase treeninud Pärna kunagise õpilase ning Eesti 5000 ning 10 000 meetri rekordiomaniku Enn Selliku juhatusel. Hetkel on staieri koduklubiks Tartu Spordiselts Kalev.

Isiklikud rekordid

Kohad suurvõistlustelt

Medalid noorteklassides

Eraelu 
Kuigi Allase veetis esimesed aastad oma elust Jõgevamaal asuvas Lustivere külas ning ka Tartu linnas, möödus suurem osa tema lapsepõlvest Järvamaal Türi külje all asuvas Kõltsi külas. Hetkel elab ja ka treenib Allase, nagu eelnevalt mainitud, Tartu linnas. Tal on 2 poolõde ja 3 poolvenda.

Allase on teatavasti oma suguvõsast esimene, kes on otsustanud oma elu tugevamalt spordiga siduda. Üks Allase poolvendadest, Johannes Laur, tegeleb samuti keskmaajooksuga, treenib Allasega ühise treeneri käe all, samas pundis ning võistleb samuti spordiklubi Tartu SS Kalev nime all.

Varia 

 Olavi Allase hoiab Järvamaa rekordeid nii 800 meetri, 1000 meetri, 1500 meetri kui ka 2000 meetri jooksus.
 2020. aasta kevadel jäi Allase koos mitmete teiste Eesti jooksjatega koroonapandeemia tõttu ligikaudu viiekümneks päevaks lõksu Keeniasse, kust pääses tagasi Eestisse lähedaste ning teiste toetajate abiga.

Viited 

Sündinud 1993
Eesti keskmaajooksjad
Kompus

Kompus on perekonnanimi.

Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kompus 221 inimesel: 119 mehel ja 102 naisel. Perekonnanimede levikult on Kompus meeste puhul 639. kohal ja naiste puhul 898. kohal.

Kompus oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,77. Perekonnanimi Kompus oli kõige sagedasem Jõgeva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,58 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Kompus Vaivara kihelkonna Suur-Soldina, Puhja kihelkonna Suure-Ulila ja Kolga-Jaani kihelkonna Võisiku mõisavaldades.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Kompus ühel korral, kui uueks nimeks võeti Ojaste. Uueks perekonnanimeks valiti Kompus ühel korral, kui loobuti endisest nimest Kompost.

Nime kandjaid
Arvet-Imand Kompus, eesti allveesportlane (1942–)
Hanno Kompus, eesti kunstikriitik- ja ajaloolane (1890–1974)
Jaan Kompus, eesti seltskonnategelane, köster, organist ja õpetaja (1858–1940)
Kaarel Eduard Kompus, eesti poliitik (1903–1942)
Marko Kompus, eesti luuletaja ja kunstnik (1972–)
Meelis Kompus, eesti ajakirjanik (1980–)
Rahel Olbrei Kompus, eesti ballettmeister, balletipedagoog ja tantsija (1898–1984)
Rein Kompus, eesti allveesportlane (1977–)
Tiina Kompus, eesti allveesportlane (1949–)

Viited

Välislingid
 

Perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Ian Cole

Ian Douglas Cole (sündinud 21. veebruaril 1989 Ann Arboris, Michiganis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2007. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draftis 18. valikuna. NHL-is debüteeris ta 2010. aasta novembris. Esimese värava lõi ta liigas 9. märtsil 2011 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimestel hooaegadel mängis ta NHL-i kõrvalt American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis Peoria Rivermen. Bluesi põhikoosseisu sai Cole enam mänguaega kahel viimasel hooajal aastatel 2013–2015.

2015. aasta märtsis siirdus Cole Pittsburgh Penguinsi. Aastatel 2016 ja 2017 võitis ta Penguinsiga Stanley karika.

23. veebruaril 2018 kaubeldi Cole Penguinsist Ottawa Senatorsi, kuid juba kolm päeva hiljem sealt omakorda Columbus Blue Jacketsi. Blue Jacketsis mängis Cole vaid hooaja 2017–18 lõpuni. 2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. Pärast kahte põhiturniiri mängu hooajal 2020–21 kaubeldi Cole Greg Pateryni vastu Minnesota Wildi. 2021. aasta juulis sõlmis Cole üheaastase lepingu Carolina Hurricanesiga.
 
2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Tampa Bay Lightningiga.

2007. aastal võitis Cole USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited

Välislingid 
 Ian Cole NHL.com lehel
 Ian Cole hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Columbus Blue Jacketsi mängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Minnesota Wildi mängijad
Carolina Hurricanesi mängijad
Tampa Bay Lightningi mängijad
Sündinud 1989
Mariupoli draamateatri hävitamine

Mariupoli draamateatri hävitamine oli Venemaa-Ukraina sõja ajal 16. märtsil 2022 Venemaa Relvajõudude teostatud õhurünnak , mille tulemusel hukkus ligikaudu 600 teatris varjunud tsiviilisikut.

Vaata ka
 Mariupoli lahing (2022)

Viited

Välislingid
 Petitsioon Ukraina teatrikultuuri kaitseks. ETL, 5. mai 2022

Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Enn Kärmas

Enn Kärmas (sündinud 3. juuli 1943 Viljandis) on eesti plakati- ja fotokunstnik.

Elukäik 
Lõpetas 1962. aastal Viljandi II Keskkooli. Õppis Ed. Vilde nim Tallinna pedagoogilises Instituudis joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse erialal 1962–1967. Õppis Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis graafika erialal 1967–1968. 1968–1972 täiendas end Leipzigi Raamatukujunduse ja Graafika Instituudi fotoosakonnas. 

1963–1968 fotograafia õpetaja Tallinna Pioneeride Palees. 1972–1989 fotograafia õppejõud ERKI-is, 1989–1994 Tallinna Kunstiülikoolis.

Looming

Fotoalbumid 

 "Ilo sõidab", 1971 Tallinn
 "Rahvatantsupidu 1970", 1972 Tallinn
 "Tallinn", 1972, Leipzig
 "Kihnu", 1975 Tallinn
 "Monumendid" ,1977 Tallinn
 "Eesti Suveniir", 1986 Tallinn

Plakatid 

 Ede Kurreli metallehistööd, 1974
 Vanad fotod fotograafiamuuseumi, 1978
 Lilian Linnaks metall, 1978, koostöös Villu Järmutiga
 Tallinna purjed, 1980
 Henn Roode maalid, 1981, koostöös Villu Järmutiga
 Leo Rohlin keraamika, 1982, koostöös Villu Järmutiga
 Jüri Arrak maalid, 1982, koostöös Villu Järmutiga
 Sveijk II maailmasõjas, 1985, koostöös Villu Järmutiga
 Igaühel on õigus oma kultuurile, 1989, koostöös Villu Järmutiga

Isiklikku 
Enn Kärmase poeg on ajakirjanik Mihkel Kärmas ning tütar laulja ja ajakirjanik Maian Kärmas.

Tunnustus 

 1980 Tallinna Graafikatriennaali plakatikonkursi I preemia
 1981 Balti plakat '81, Vilnius, peapreemia
 1985 Eesti Kunstnike Liidu plakati aastapreemia
 1986 XII Brno plakatibiennaali pronksmedal

Viited

Välislingid 

 Enn Kärmase looming. Forgotten Heritage
 Enn Kärmase looming Eesti muuseumide kogudes

Sündinud 1943
Eesti fotokunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia õppejõud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Zack Kassian

Zack Adam Kassian (sündinud 24. jaanuaril 1991 Windsoris, Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Arizona Coyotes ründajana paremäärel.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Peterborough Petes ning 2010–2011 samasse liigasse kuuluvas Windsor Spitfiresis. 2010. aastal tuli ta Spitfiresiga OHL-i meistriks.

2009. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draftis 13. valikuna. NHL-is debüteeris Kassian hooajal 2011–12. 27 mänguga sai ta sel hooajal Sabersis kirja kolm väravat ja neli väravasöötu. 2012. aasta veebruaris kaubeldi Kassian Vancouver Canucksi, kus ta mängis kuni hooaja 2014–15 lõpuni.

2015. aasta juulis kaubeldi Kassian Canucksist Montreal Canadiensi. 2015. aasta oktoobris sattus ta autoavariisse. Kuigi Kassian ise ei juhtinud, oli ta joobes. Selle tõttu loobuti Kassianile palga maksmist ja ta suunati teavitusprogrammi. Ta läbi programmi sama aasta detsembriks, kuid Canadiens meeskonnas ei mänginud ta kordagi.

28. detsembril 2015 kaubeldi Kassian Canadiensist väravavaht Ben Scrivensi vastu Edmonton Oilersi. 2020. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu. Hooajal 2019–20 tegi Kassian NHL-is oma seni kõige resultatiivsema hooaja, kui lõi 15 väravat ja andis 19 väravasöötu.

2022. aasta juulis kaubeldi Kassian Oilersist Arizona Coyotesi.

2011. aastal võitis Kassian Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited

Välislingid 

 Zack Kassian NHL.com lehel
 Zack Kassian hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Sündinud 1991
Robert Thomas (jäähokimängija)

Robert Thomas (sündinud 2. juulil 1999 Auroras, Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis St. Louis Blues keskründajana.

Aastatel 2015–2018 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights, hooaja 2017–18 teises pooles lisaks Hamilton Bulldogsis. OHL-i meistriks tuli ta 2016. aastal Knightsiga ja 2018. aastal Bulldogsiga. Hooaja 2017–18 väljalangemismängudes lõi Thomas 12 väravat ja andis 20 väravasöötu ning pälvis OHL-i väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Wayne Gretzky 99 Award'i.

2017. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draftis 20. valikuna. NHL-is debüteeris ta 4. oktoobril 2018 mängus Winnipeg Jetsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 21. novembril mängus Nashville Predatorsi vastu. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja üheksa väravat ja 24 väravasöötu. Kohe esimesel hooajal võitis ta Bluesiga lisaks Stanley karika, kui karikafinaalis alistati Boston Bruins.

2021. aasta septembris sõlmis ta Bluesiga uue kaheaastase lepingu. Hooajal 2021–22 tegi Thomas NHL-is ühekaalukalt oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 20 väravat ja andis 57 väravasöötu ning oli sellega põhiturniiril Vladimir Tarassenko järel Bluesi teine kõige resultatiivsem mängija.

2018. aastal tuli Thomas Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Välislingid 
 Robert Thomas NHL.com lehel
 Robert Thomas hockeydb.com lehel

kanada jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Sündinud 1999
Poseidon (torpeedo)

Poseidon (varem tuntud kui "Status-6" , NATO kooditähisega: Kanyon ) on Venemaa projekt tuumajaamaga varustatud mehitamata allveesõiduk. Tegemist on tuumatorpeedoga, seadme põhiülesanne on tuumarelva toimetamine potentsiaalse vaenlase kallastele, et hävitada vaenlase majandustaristu olulised rannikuelemendid ja tekitada riigi territooriumile kunstliku tsunami ja ranniku ulatuslik tuumareostus ja muid tuumaplahvatuse laastavaid tagajärgi, mis muudaks võimatuks seal majandustegevuse ja elamise.

Veealuse drooni olemasolu kinnitas Venemaa president Vladimir Putin ametlikult 1. märtsil 2018. Samas lisas ta, et sihtmärgiks on ka lennukikandja löögirühmad, mis eristab seda projekti eelkäijatest, nagu näiteks T-15 projekt, millel puudusid vahendid laevade sihtimiseks.

Ametliku nime "Poseidon" sai 2018. aasta kevadel pärast ülevenemaalist hääletust "Inimeste valik" - iidse jumaluse Poseidoni auks, kellele vesi on põline element.

Mehitamata allveesõidukid "Poseidon" lähevad Venemaa mereväele osana praegusest riiklikust relvastusprogrammist aastateks 2018-2027, teistel andmetel mitte varem kui 2027. aastal.

Esimeseks kandjaks sai Belgorodi tuumaallveelaev, mis lasti vette 2019. aasta aprillis. "Poseidon" (läbimõõt 1,8 m, pikkus 20 m, kaal - umbes 100 tonni) on maailma suurim torpeedo, see on 30 korda raskem kui tavaline torpeedo. Poseidon on nii suur, et seda saavad kanda vaid spetsiaalselt ümberehitatud allveelaevad.

Konstantin Sivkov ütles, et sellise projekti torpeedo oleks suure tõenäosusega üsna suur ja suudaks kanda suure võimsusega kuni 100 megatonnilist tuumalaengut. "Arvutatud punktis tõuseb plahvatuse laine 400-500 meetri kõrgusele mis uhub kõik elusolendid pooleteise tuhande kilomeetri sügavusele USA-sse. Pealegi käivitavad sellise koletu jõu plahvatused vulkaanilise tegevuse.".

Viited 
Venemaa sõjandus
Venemaa relvajõud
Aserbaidžaani lennufirmade loend

Siin on loetletud praegu tegutsevad ja varem tegutsenud Aserbaidžaani lennufirmad.

Praegused lennufirmad

Tegevuse lõpetanud lennufirmad 

 
Lennufirmade loendid
Aserbaidžaani loendid
Maksim Reva

Maksim Reva (sündinud 1975 Tallinn) on vene päritolu endine Eesti ühiskonnategelane. Ta oli üks 2007. aasta pronksiööde korraldajaid.

Ta oli Öise Vahtkonna üks liikmeid, mis tekkis Venemaa agressiivse mõjutustegevuse ja lõhestuspoliitika tulemusena. Pronksiöö massirahutuste ajal võtsid Öise Vahtkonna liikmed, sealhulgas Reva osa agitaatorina. Kapo sõnul on ta aktiivselt osalenud Kremli kontrolli all olevates meediakanalite töös, mis levitavad väärinfot, vaenulikku propagandat ning õhutavad viha. Aktiivse rolli eest Venemaa 2014. aasta hübriidoperatsioonis Ukrainas on Reva saanud ka medali "Krimmi eest".

Reva on ise öelnud, et kuigi ta on Eestis sündinud, siis peab ta ennast Venemaa patrioodiks. Praegu elab ta Peterburis, kus tal on oma äri, mis tegeleb investeeringute tegemisega ehitusse ja tehnoloogiaarendusse.

Julgeoleku kaalutlusel tühistati 2022. aasta mais tema elamisluba, kuna tema tegevuses nähakse ohtu põhiseaduslikule korrale, terroristliku kuritegevuse või muu raske kuritegevuse toimepanemiseks.

Viited 
Eesti ühiskonnategelased
Sündinud 1975
Indrek Vau

Indrek Vau (sündinud 9. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti trompetist ja muusikapedagoog.

Haridus 
Indrek Vau alustas muusikaõpinguid Tallinna Lastemuusikakoolis Peep Zingi juhendamisel, jätkas Tallinna Muusikakeskkoolis ning omandas 2001. aastal magistrikraadi Sibeliuse Akadeemias, kus tema juhendajaks oli professor Jouko Harjanne. Ta on täiendanud end Stephen Burnsi ja Eric Aubier’ meistrikursustel.

Töö 
1990. aastast asus Vau tööle Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestrisse ja alates 1993. aastast (vaheajaga 1996–2000) on olnud orkestri trompetirühma kontsertmeister.  Ta on teinud kaasa ka mitmete välisorkestrite koosseisus: soolotrompetistina Sibeliuse Akadeemia sümfooniaorkestris ja Tapiola Sinfoniettas, orkestrandina Soome Raadio sümfooniaorkestris ja rühma kontsertmeistrina Turu Linnaorkestris. Alates 2011. aastast on ta Helsingi Barokkorkestri liige.Aastast 2000 on Indrek Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud (trompeti vanemlektor).

Tema repertuaari kuulub hulgaliselt klassikute ning ka XX sajandi heliloojate, nagu Eino Tambergi, Arvo Pärdi, Jaan Räätsa, André Jolivet’, Henri Tomasi jpt trompetikontserte. Ta on soleerinud selliste orkestrite ees nagu ERSO, Tallinna Kammerorkester, Läti Rahvuslik Sümfooniaorkester, Novaja Opera orkester (Moskva), Hortus Musicuse Akadeemiline Orkester, Tallinna Barokkorkester jpt, dirigentidest on ta teinud koostööd Paavo Berglundi, Neeme Järvi, Arvo Volmeri, Nikolai Aleksejevi, Eri Klasi, Olari Eltsi, Paul Mägi, Andres Mustoneni ja Risto Joostiga.

Kammermuusikuna on ta olnud mitmete teoste tellija ja esmaesitaja, ansamblipartneriteks pianistid Mati Mikalai, Marko Martin, Ralf Taal ja Peep Lassmann, organist Ines Maidre ning löökpillimängija Madis Metsamart. Indrek Vau esitab enamuse oma soolorepertuaarist firma Bach-Spada trompetitel ja vanamuusikat Francis Tomesi meistripillil.

Indrek Vau soleerimisel on Eesti Rahvusringhäälingu arhiivi talletatud suurem osa Eesti heliloojate trompetimuusikast. Ilmunud on ka kaks CDd: koos pianist Mati Mikalaiga “Eesti trompetimuusika” ning koos ERSO ja dirigent Paul Mägiga plaat Eino Tambergi trompetikontsertidega.

2021 aastal esines Vau Tõnu Kõrvitsa spetsiaalselt talle kirjutatud trompetikontsertiga.

Tunnustus 

 1986 – Diplom vabariiklikul puhk- ja löökpillimängijate konkursil
 1994 – Jagatud II-III koht Kölnis toimunud rahvusvahelisel trompetistide konkursil
 2008 – Eesti Kultuurkapitali aasta interpreet
 2017 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia
 2021 – Eesti Interpreetide Liidu aasta interpreet

Viited
Joonas Mattias Sarapuu

Joonas Mattias Sarapuu (sündinud 7. juunil 1994) on eesti muusik ja klahvpillimängija. 

Ta on mänginud ansamblites Traffic, Lexsoul Dancemachine ja Anett(ansambel) ja ta on sooloartistina avaldanud muusikat Jon Hazeli nime all.
Mil Mi-26 HALO

Mil Mi-26 (NATO koodnimega HALO) on suurim ja võimsaim kaheturbiiniga raskekahurväe kopter maailmas. See raskekopterite seeria töötati välja vananenud Mi-6 ja Mi-12 asendamiseks.

Disain ja arendus 
Kopteri Mi-26 väljatöötamine algas 1970. aasta alguses. Arendatud õhusõiduki tühimass on pool selle maksimaalsest stardimassist. Selle tõstevõime on poolteist kuni kaks korda suurem kui vananenud seeriatel Mi-6 ja Mi-12. Esimene Mi-26 võeti kasutusele 1980. aasta oktoobris. Kopteri prototüüpi demonstreeriti esmakordselt 1981. aastal Pariisi lennundusnäitusel. Pärast Mi-26 väljatöötamise lõpetamist 1983. aastal võeti see kasutusele 1985. aastal.

Mi-26 konstruktsiooni eesmärk on parandada lennuohutust ja töökindlust. Seda kopterit juhivad järgmised meeskonnaliikmed: piloot, kaaspiloot, pardainsener ja navigaator. Piloodi ja teise piloodi istmed asuvad üksteise kõrval piloodikabiini juhtpaneeli esiküljel. Lennuinseneri ja navigaatori istmed on ehitatud piloodi istme tagaküljele.

Mi-26 suudab täita mitmeid ülesandeid, näiteks transportida sõjavarustust, personali ja ballistilisi rakette kaugele. Helikopterit kasutatakse ka sildade ja elektriliinide ehitamisel. Kopteri kere konstruktsioonis kasutatav komposiitmaterjal vähendab kopteri üldist kaalu. Kere konstruktsioonis kasutatud sulamid on 26% kergemad kui varem Mi-6 kopteris kasutatud alumiiniumisulamid. Kopteril on kabiini tagaosas ka kaubaruum.

Mil Mi-26 omadused 
Mi-26-l on kaheksa põhirootorilaba ja viis sabarootorilaba, mis on paigaldatud kere keskosa kohal olevale kühmule. Kambri pikkus on 12 m, laius 3,3 m ja kõrgus 3,2 m ning sinna mahub kaks lahingumasinat. Kahe rööbastele riputatud elektrilise vintsi abil liigutatakse koormaid kambrisse. Samuti on kabiini paigaldatud CCTV-kaamera, mis jälgib koormuse paigutamist.

Rootor on valmistatud komposiitidest ja alumiiniumisulamitest ja rootori esiserv on titaanist. Pea- ja sabarootori pead on valmistatud titaanist.

Halo ehk Mi-26 jõuallikaks on kaks 10 000 hobujõuga turbomootorit ZMKB Progress D-136. Mõlemad mootoriruumid on tulekaitse eesmärgil valmistatud titaanist. Suur kandevõime ja suur reisikiirus muudavad kopteri kuluefektiivseks. Kopteri kaitsmiseks ballistiliste rakettide eest on Mi-26 varustatud tõrvikusüsteemiga, infrapunase häirega, infrapunase summutiga, infrapunase peibutussüsteemiga ja värvikoodi süsteemiga, mis aitab rakette tuvastada. Infrapunaraketid kaitsevad kopterit soojusrakettide eest.

Spetsifikatsioonid 

Tabel 1. Mil Mi-26 spetsifikatsioonid

Viited
Jonathan Quick

Jonathan Douglas Quick (sündinud 21. jaanuaril 1986 Milfordis, Connecticutis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Los Angeles Kings.

Aastatel 2005–2007 mängis ta Massachusetts Amhersti Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2005. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i draftis 72. valikuna. NHL-is tegi ta debüüdi 6. detsembril 2007 mängus Buffalo Sabresi vastu. Kingsi põhiväravavaht on Quick olnud alates hooajast 2008–09.

Aastatel 2012 ja 2014 on ta Kingsiga võitnud Stanley karika. Hooajal 2011–12 pälvis Quick väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy. Hooaja 2011–12 väljalangemismängudes lasi ta endale keskmiselt 1,46 väravat mängu kohta, tema tõrjeprotsent oli 94,6%, mis on NHL-i väljalangemismängude rekord. Hooaegadel 2013–14 ja 2017–18 on ta pälvinud William M. Jennings Trophy. Aastatel 2012, 2016 ja 2018 on Quick valitud NHL-i tähtede mängule.

2016. aasta märtsis sai Quick NHL-is enim nullimänge teinud USA väravavahiks.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis Quick 2010. aasta taliolümpiamängudel hõbemedali, kuid oli olümpiaturniiril teiseks varuväravavahiks. USA koondise põhiväravavaht oli ta 2014. aasta taliolümpiamängudel, kuid USA koondis sai sel aastal neljanda koha.

Viited

Välislingid 
 Jonathan Quick NHL.com lehel
 Jonathan Quick hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Sündinud 1986
Sõjaliste Teenete Rist

Sõjaliste Teenete Rist (ukraina keeles Хрест бойових заслуг) on Ukraina riiklik teenetemärk.

Viited 

Ukraina sõjandus
Ukraina teenetemärgid
Ukraina rahvusvaheline maakaitseleegion

Ukraina rahvusvaheline maakaitseleegion (ukraina keeles Інтернаціональний легіон територіальної оборони України) on 2022. aasta 27. veebruaril president Zelenskõi taotlusel moodustatud Ukraina maakaitseväe koosseisus olev välismaalastest koosnev võitlusüksus („võõrleegion“).

Välislingid
 Join the International Legion of Defence Of Ukraine  Save the world. Stand with Ukraine
 Meet the foreign fighters joining Ukraine's battle with Russia  DW News. Youtube'i video (18:50), 2. mai 2022
 In Syria, Russia leads effort to recruit fighters for Ukraine. Al-Jazīrah, 1. aprill 2022
 Non è un videogioco: marine dell'Ucraina in un edificio di Severodonetsk sotto il fuoco nemico. [See ei ole videomäng: Ukraina merejalaväelased Sjevjerodonetski hoones vaenlase tule all]. Rai News, 18. juuni 2022

Ukraina sõjandus
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Nicolò Zaniolo

Nicolò Zaniolo (sündinud 2. juulil 1999 Massas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma ja Itaalia jalgpallikoondises.

Hooajal 2016/17 debüteeris ta Itaalia esiliigas Virtus Entella meeskonnas. Enne seda kuulus ta Genoa ja Fiorentina noorteakadeemiatesse.

2017. aasta juulis liitus ta Milano Internazionalega, kuid mängis hooajal 2017/18 vaid klubi noortevõistkonnas.

2018. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Romaga. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 2018. aasta septembris ja lõi esimese värava sama aasta 26. detsembril mängus Sassuolo vastu. Hooajal 2018–19 lõi Zaniolo Itaalia kõrgliigas kokku neli väravat ja valiti liigahooaja parimaks uustulnukaks. 12. veebruaril 2019 lõi ta UEFA Meistrite Liiga kuueteistkümnendikfinaalis kaks väravat FC Porto vastu, saades kõige nooremaks Itaalia mängijaks, kes on Meistrite Liiga ühes mängus kaks väravat löönud. Hooajal 2019/20 lõi ta Itaalia kõrgliigas kuus väravat. Hooaja 2020/21 pidi Zaniolo vigastuse tõttu täielikult vahele jätma.

2018. aastal saavutas ta Itaalia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel teise koha. Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Zaniolo 23. märtsil 2019 EM-i valikmängus Soome vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta sama aasa 18. novembril EM-i valikmängus Armeenia vastu.

Viited 

Itaalia jalgpallurid
AS Roma mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1999
COBRA

COBRA on suurtükiväe radari luurejaam MAN mil gl platvormil.

Vaata ka 
 AN/TPQ-36

Radar
Saksamaa sõjandus
Butša linnavald

Butša linnavald on vald Ukrainas Kiievi oblastis Butša rajoonis. Selle halduskeskus on Butša linn.

Valla koosseisu kuuluvad Butša linn, Babõntsi ja Vorzeli alev ning Blõstavõtsja, Buda-Babõnetska, Voronkivka, Havrõlivka, Zdvõživka, Lubjanka, Mõrotske, Rakivka, Sõnjaki, Tarassivštšõna ja Tšervone küla.

Valla pindala on 260,8 km², elanike arv 2020. aastal oli 57 163.

Vald loodi 12. juunil 2020 Ukraina Ministrite Kabineti korraldusega nr 715-р "Kiievi oblasti valdade halduskeskuste määramisest ja territooriumide kinnitamisest" oblastilise tähtsusega Butša linnanõukogu, Irpini linnanõukogu Vorzeli alevinõukogu,  Babõntsi alevinõukogu, Borodjanka rajooni Blõstavõtsja külanõukogu, Zdvõživka külanõukogu ja Lubjanka külanõukogu, Võšhorodi rajooni Havrõlivka külanõukogu ja Sõnjaki külanõukogu ning Kõjivo-Svjatošõnskõi rajooni Mõrotske külanõukogu ühendamisel. Valda juhib Anatoli Fedoruk.   

Kohaliku võimu organ on Butša linnaraada.

Kiievi oblast
Tsüklokross

Tsüklokross (inglise keeles cyclo-cross, CX, cyclocross) on jalgrattaspordi ala, mida harrastatakse maastikul ja mis hõlmab ettenähtud takistusi. 

Tsüklokrossi võistlused toimuvad tavaliselt sügisel ja talvel, siis kui jalgrattaspordi hooaeg on läbi. Võistlus kestab tavaliselt 40 minutit kuni 1 tund ning toimub 1–3 kilomeetrisel ringil. Tsüklokrossi rajal on kindlad rajaelemendid, nagu piire, trepp, liivalõik, kallakud, muda ja järsk mägi.

Tsüklokrossi esimene ametlik võistlus toimus 1902. aastal Prantsusmaal, kui Daniel Gousseau korraldas esimesed Prantsuse meistrivõistlused tsüklokrossis. Spordiala oli olemas aga juba varem, kuid seda kutsuti torni tagaajamiseks (ingl steeple chasing). Ratturid valisid maastikul mõne objekti, näiteks kirikutorni, ning võitjaks tuli see, kes esimesena kohale jõudis. Marsruudi valis igaüks ise ning tee kiiremaks läbimiseks ületati tavaliselt takistusi: roniti üle aedade või joosti läbi jõgede.

Tsüklokrossi jalgratas
Tsüklokorssi jalgratas on maantee- ja maastikuratta hübriid. Väljanägemiselt pigem meenutab maanteeratast, kuid geomeetria on pisut erinev, sest sellise jalgrattaga sõidetakse maastikul poris ja liivas ning ületatakse takistusi. Uuematel jalgratastel on ketaspidurid, et poristes tingimustes efektiivsemalt pidurdada. Jalgratta raam võimaldab kasutada laiemaid maastikumustriga rehve ja on disainitud nii, et raskesti läbitaval maastikul joostes oleks mugav ratast õlal kanda.

Viited

Välislingid

 MTÜ CX Eesti MTÜ CX Eesti eesmärgiks on Eesti CX karikasarja etappide ja Eesti meistrivõistluste korraldamise juhtimine, et tagada kõigi võistluste ühtlaselt kõrge kvaliteet ja järjepidevus
 CX karikasari MTÜ CX Eesti korraldatav tsüklokrossi karikasari
 Eesti Jalgratturite Liit Eesti Jalgratturite Liit (lühend EJL) koordineerib jalgrattaspordiga seonduvat tegevust Eestis. EJL on Rahvusvahelise Jalgratturite Liidu (UCI) ja Euroopa Jalgratturite Liidu (UEC) liige. Kodulehelt on võimalik leida jalgrattavõistluste kalender, sealhulgas tsüklokrossi võistluse toimumiskohad ja -ajad.

Jalgrattasport
Nicu Popescu

Nicu Popescu (õieti Nicolae Popescu; sündinud 25. aprillil 1981) on Moldova diplomaat ja poliitik.

Nicu Popescu lõpetas Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riikliku Rahvusvaheliste Suhete Instituudi 2002. aastal bakalaureusekraadiga poliitikateaduste ja rahvusvaheliste suhete erialal. Kesk-Euroopa Ülikoolis Budapestis omandas ta 2003. aastal magistrikraadi rahvusvaheliste suhete ja Euroopa uuringute erialal ning 2009. aastal doktorikraadi poliitikateaduste erialal (magna cum laude).

Aastatel 2005–2007 töötas ta teadurina Brüsselis Euroopa Poliitikauuringute Keskuses. 2007–2012 oli ta vanemanalüütik Euroopa Välissuhete Nõukogus Londonis. 2012–2013 oli ta Moldova Vabariigi peaministri välispoliitika ja eurointegratsiooni nõunik. 2013–2018 töötas ta vanemanalüütikuna Euroopa Liidu Julgeoleku-uuringute Instituudis. Samaaegselt oli ta aastatel 2015–2018 Barcelona Ülikooli majandusõiguse ja rahvusvahelise poliitökonoomia dotsent. 2016–2021 oli ta Pariisi Poliitikauuringute Instituudi dotsent. 2018. aastast kuni 2021. aasta juulini oli ta Euroopa Välissuhete Nõukogu Laiema Euroopa Programmi direktor.

Nicu Popescu oli Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister 11. juunist 2019 kuni 14. novembrini 2019. Teist korda on ta Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister alates 6. augustist 2021. Lisaks on ta alates 6. augustist 2021 Moldova asepeaminister.

Lisaks rumeenia keelele valdab Nicu Popescu inglise, vene ja prantsuse keelt.

Viited 

Moldova välisministrid
Moldova diplomaadid
Sündinud 1981
Bilohorivka

Bilohorivka (ukraina keeles Білогорівка) on alev (linnalist tüüpi asula) Ukrainas Luhanski oblastis Sjevjerodonetski rajoonis.

2019. aastal elas asulas 852 inimest, pindala 3,26 km, asustustihedus 261,35 in/km², kõrgus merepinnast 604 m.

Ajalugu

Sõjategevus 2022. aastal 
Rindejoone lähedal asuva Bilohorivka koolimaja keldris oli varjul ligikaudu 90 inimest. 2022. aasta 7. mail, Venemaa invasiooni käigus Ukrainasse, tabas koolimaja hoonet pomm, 2 inimest hukkus, ligikaudu 30 pääses eluga, varemete alla jäi veel ligikaudu 60 Bilohorivka elanikku, keda ei õnnestunud päästa.

19. septembril 2022 saavutasid Ukraina väed asula üle kontrolli.

Galerii

Viited

Välislingid 
 Patrick Jackson. Ukraine war: Dozens feared dead after bomb hits school. BBC News, 8. mai 2022
 Live  Dozens feared dead after Russian bomb hits school. BBC News, 8. mai 2022

Ukraina alevid
Luhanski oblast
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Pucioasa

Pucioasa on linn Rumeenias Dâmbovița maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas Ialomița jõe ääres, maakonnakeskusest Târgoviștest ligikaudu 21 km põhjas.

Linna haldusalasse kuulub kuus küla: Bela, Diaconești, Glodeni, Malurile, Miculești ja Pucioasa-Sat.

Pucioasat on esmamainitud 1649. aastal. Pucioasa sai linnaõigused 7. detsembril 1929, kuid kaotas need 1952. aastal. 1968. aastal sai Pucioasa linnaõigused tagasi.

Pucioasas asub etnograafia ja rahvakunsti muuseum.

Viited 

Rumeenia linnad
Munteenia
Dâmbovița maakond