joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anni Holdmann

Anni Holdmann (28. jaanuar 1900 Hamburg – 2. november 1960) oli Saksamaa jooksja.

21. juulil 1925 Hamelnis saavutas ta 100 m jooksus tulemuse 12,6, mis oli mitteametliku naiste maailmarekordi mitteametlik kordamine.    

1928. aastal tuli ta Saksamaa kergejõustiku meistrivõistlustel 100 m jooksus teiseks. 

Amsterdami olümpiamängudel 1928 sai ta naiste 4×100 m teatejooksus Saksamaa võistkonna koosseisus koos Rosa Kellneri, Leni Schmidti ja Leni Junkeriga pronksmedali (aeg 49,0; kulla võitis Kanada ja hõbeda USA võistkond). Samadel mängudel võistles ta ka 100 m jooksus, kuid langes vahejooksus välja. Ta võitis esimese eeljooksu, saades esimeseks naiseks, kes võitis olümpiamängudel jooksuvõistluse. 

Anni Holdmanni kasv oli 1.60 ja võistluskaal 50 kg. 

Ta kuulus spordiklubisse Hamburger Turnerbund 1862. 

Saksamaa jooksjad
Sündinud 1900
Surnud 1960
Darmstadt

Darmstadt on linn Saksamaa lääneosas Hesseni liidumaal. Asub 30 km Frankfurdist lõunas.

Ajalugu 

Darmstadti on esmakordselt mainitud 11. sajandi lõpus. Aastal 1330 sai see linnaõigused.

20. sajandi alguses oli Darmstadt juugendstiili keskuseks.

Linnas asub Darmstadti Tehnikaülikool.

Selle linna järgi on nimetuse saanud keemiline element darmstadtium.

Vaata ka 
Darmstadti koolkond

Viited

Välislingid 

Darmstadti koduleht

Hesseni linnad
Bamberg

Bamberg on linn Saksamaal Baieri liidumaal Ülem-Frangimaa ringkonnas. See asub Regnitzi jõe ääres.

Bambergi linna mainitakse esimest korda 902. aastal. 1007. aastal sai Bambergist piiskopilinn.

Bambergi vanalinn on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse kui üks suuremaid ja paremini säilinud Saksamaa ajaloolisi linnu.

Linnas on elanud Friedrich Hegel ja E. T. A. Hoffmann.

Bambergis asub ka ülikool (Otto-Friedrich-Universität).

Linn on tuntud paljude pruulikodade poolest.

Vaata ka 
 Bambergi toomkirik
 Bambergi ratsanik

Pildigalerii

Viited

Välislingid 

 Bambergi linna koduleht (saksa keeles)
 Bambergi turismiinfo koduleht (saksa ja inglise keeles)

Baieri linnad
Baieri vallad
Naiste maailmamängud

Naiste maailmamängud olid rahvusvaheline naiste spordivõistlus, mida hakati korraldama enne naiste võistluste sisseseadmist olümpiamängudel.  Üritus konkureeris olümpiamängudega.  

Nende korraldaja oli Rahvusvaheline Naiste Spordi Föderatsioon (FSFI). 

Esimesed maailmamängud toimusid naiste olümpiamängude nime all pärast seda, kui IAAF oli keeldunud lisamast 1924. aasta suveolümpiamängude programmi naiste võistlusalasid. Sellest nimetusest oldi IAAF-i ja ROK-i protesti tõttu sunnitud 1926. aastal loobuma. 

Võistlusi peeti kokku neljal korral. Pärast seda saadeti FSFI ROK-i survel laiali ja FSFI andis rahvusvahelise naiste kergejõustiku juhtimise 1936 üle IAAF-ile.

Naiste maailmamängude võistlused

Naiste olümpiamängud: 20. august 1922 Pariisis;
1926. aasta naiste maailmamängud: 27. august – 29. august 1926  Göteborgis;
1930. aasta naiste maailmamängud: 6. september – 8. september 1930 Prahas;
1934. aasta naiste maailmamängud: 7. august – 11. august 1934 Londonis.

Spordivõistlused
Artur Taska

Artur Taska (20. jaanuar 1912 Kopli talus Väike-Verevi külas Meeri vallas – 29. september 1994 Lund, Rootsi) oli eesti õigusteadlane ja kultuuriloolane. Temalt on ilmunud töid Eesti lipust ja vapist, õigusteooriast jm.

Elukäik 
Õppis Elva Algkoolis ja Tartu Ühiskommertsgümnaasiumis. Aastatel 1931–1942 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust. 1931. aasta sügissemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Aastatel 1933–1938 oli ta ajalehe Lõuna-Eesti toimetaja Valgas ja 1941–1944 Kalurite Keskuse ametnik.

1944. aastal põgenes Suure põgenemise ajal Rootsi.

1945–1946 oli Eesti Komitee büroojuhataja ja 1946–1962 Svenska Diamant-Bergborrnings AB ametnik Stockholmis.

1952. aastal sai Taska õigusteaduste doktorikraadi, kui oli kaitsnud Kieli Ülikoolis doktoritöö "Die Grenzen des Küstenmeeres Estlands".

1962–1975 oli Malmöhusi lääni haigekassa osakonnajuhataja ja asedirektor Lundis.

Ta oli E.E.L.K. Stockholmi koguduse esimees.

Alates 1988. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.

Maetud Elva kalmistule.

Teoseid 
 "Sini-must-valge värvikolmik eesti luules" (Stockholm, 1959)
 "Enesemääramisõigusest rahvusmõrvani – Nõukogude Liidu sõnad ja teod Eesti Vabariigi ja rahva suhtes" (1965)
 "Sini-must-valge 100 aastat" (1982)
 "Helsingi üliõpilased Eesti Üliõpilaste Seltsis Tartus" (1983)
 "Eesti hümn" (1983)
 "Eesti hävitatud ja hävimatuid mälestusmärke" (1986)

Viited

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti õigusteadlased
Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlased
Eestlased Rootsis
Sündinud 1912
Surnud 1994
Nora Callebout

Nora Eveline Callebout (29. aprill 1895 – 1995) oli Briti jooksja. 

20. augustil 1922 naiste olümpiamängudel tuli ta 100 jardi jooksus esimeseks (12,0) ja 60 m jooksus kolmandaks (7,8). 4×110 jardi teatejooksus võitis Suurbritannia võistkond koosseisus Mary Lines, Nora Callebout, Daisy Leach ja Muriel Porter ajaga 51,8. See oli maailmarekord. Sama jooksu vaheaeg 51,4 oli naiste 4×100 m teatejooksu maailmarekord. 

Nora Callebout oli 1922. aasta WAAA meister 100 meetri jooksus (12,2).

Nora Callebouti nimel olid ka Belgia rekordid (parimad Belgias saavutatud tulemused) 80 m jooksus (10,6) ja 300 m jooksus (45,4).

Suurbritannia jooksjad
Sündinud 1895
Surnud 1995
Botoșani

Botoșani on linn Rumeenias, Botoșani maakonna keskus. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.

Linna on esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1493. aastal seoses tatarlaste sissetungiga.

Linnas olid suured juudi ja armeenia kaupmeeste kogukonnad.

Botoșani lähedal on sündinud rumeenia luuletaja Mihai Eminescu.

Viited

Välislingid 

Botoșani koduleht

Rumeenia linnad
Botoșani maakond
Aunus

Aunus on linn Venemaal Karjalas Aunuse kannasel, Aunuse rajooni keskus.

Aunust on kirjalikult mainitud juba 1137, linnaõigused sai 1649.

Jätkusõja ajal hõivasid Soome väed linna 5. septembril 1941. Punaarmee vallutas Aunuse tagasi 25. juunil 1944.

Aunus on ainuke linn Karjala Vabariigis, kus karjalased moodustavad enamuse elanikkonnast. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aunuse elanikkonnast karjalasi 58%, venelasi 37%, valgevenelasi 2%, ukrainlasi 1,5% ja soomlasi 1,3%.

Viited

Karjala Vabariigi linnad
Maribor

Maribor on linn Sloveenias Drava jõe ääres, Štajerska (Sloveenia Steiermargi), ja Maribori valla keskus.

Ajalugu 

Maribori lossi (Marchburch) on esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1163. aastal. Sõnaga march tähistati keskülemsaksa keeles marke, Frangi riigi piirialasid, ning burch oli kindlus, niisiis 'piirikindlus'. Maribor kuulus Steiermarki. Linna mainiti esimest korda 1204. 1254 sai Maribor linnaõigused. Linn hakkas kiiresti kasvama pärast Rudolf I Habsburgi võitu Böömimaa kuninga Otokar II Přemysli üle 1278.

1532 ja 1683 piirasid linna türklased.

Linn jäi Habsburgide ja Austria valdusse kuni Esimese maailmasõjani, mille eel oli linnaelanikest 80% sakslased ja 20% sloveenid. Seevastu linnaümbruse talupojad olid peaaegu eranditult sloveenid. Austria-Ungaris kuulus Maribor Austriale.

Maailmasõja ajal deporteeris Austria Kärntenist ja Steiermargist sloveene, kahtlustades neid kui slaavlasi venemeelsuses. Õigupoolest see õhutaski sloveenide ja sakslaste vahelisi konflikte. Pärast sõda taotlesid Maribori endale nii Austria kui ka Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriik (Jugoslaavia). 27. jaanuaril 1919 hõivasid linna sloveenist väejuhi Rudolf Maisteri väed ja ilma rahvaküsitluseta kuulutati Maribor koos ümbruskonna aladega Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigi osaks.

Suur hulk sakslasi emigreerus, ent ometi oli 1930. aastatel veel veerand linlastest sakslased. Nii, nagu Austria-Ungari oli enne alla surunud slaavlaste rahvuslust, nii sulges Jugoslaavia kõik saksakeelsed klubid, koolid ja muud organisatsioonid.

1941 okupeeris Saksamaa Štajerska. Adolf Hitler lubas selle piirkonna uuesti germaniseerida. Ta külastas sama aasta aprilli lõpus isiklikult Maribori, kus kohalikud sakslased teda vabastajana vastu võtsid. Nende üldise natsistliku meelsuse tõttu aeti kõik sakslased 1945 Štajerskast välja. Teise maailmasõja ajal pommitasid liitlased Maribori kui tööstuskeskust süstemaatiliselt.

Maribor oli Jugoslaavia tähtis tööstuskeskus. 1961 asutati Maribori ülikool. Pärast Jugoslaavia lagunemist, kui suure riigi turg kadus, ulatus tööpuudus Mariboris 25%-ni. 1990. aastatel olukord paranes väikeettevõtluse arenemisega.

Maribor oli 2012. aastal Euroopa kultuuripealinn.

Vaata ka
Maribori raudteejaam

Viited

Välislingid 

Maribori koduleht

Sloveenia linnad
Malaisia Grand Prix

Malaisia Grand Prix on Vormel 1 etapp, mida peetakse Malaisias Sepangi ringrajal alates 1999. aasta Vormel 1 hooajast.

Võistlused
1999
2000
2001
2002
2003
2004
2005
2006
2007
2008
2009
2010

Malaisia Grand Prix' võitjad 

 Vormel 1 etapid
Sarov

Sarov on kinnine linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis. Suur osa linna territooriumist asub Mordva Vabariigis.

Sarov on kinnine linn, mille territooriumil on presidendi ukaasiga kehtestatud eriline riigisaladuse hoidmise ja julgeolekurežiim.

Linnas paikneb Venemaa föderaalne tuumakeskus, ülevenemaaline eksperimentaalfüüsika teadusliku uurimise instituut (РФЯЦ-ВНИИЭФ — Российский федеральный ядерный центр, Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики).

Linnas asub tuumapommimuuseum.

Alates 1993. aastast on Sarov Los Alamose linna, kus paikneb Ameerika Ühendriikide tuumauuringute keskus, sõpruslinn.

Ajalugu
Sarovi kohal asus 12. sajandil mordvalaste asula. 1298. aastal vallutasid selle tatarlased.

17. sajandil asusid sinna elama mungad ja 18. sajandil ehitati kirikud ja klooster. Sarovi kloostris elas ka Sarovi vaga Serafim. Vaga Serafimi pühakuks kuulutamise puhul külastas 1903. aastal linna keisri perekond. Tollal oli kloostris 9 kirikut ja seal elas 320 munka. 1923. aastal klooster suleti, paljud mungad hukati. Teise maailmasõja ajal kasutati kloostri ehitisi katjuuša-tüüpi rakettide tootmiseks. 17. juulil 2006 otsustas Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod kloostri taastada.

Sarovis loodi 1939. aastal salajane tuumauuringute keskus Arzamass-16 (Арзамас-16). Sarovi linn kustutati maakaartidelt. 1954. aastal sai Arzamass-16 linnaõigused. 

1991. aastal nimetati linn ümber Kremljoviks (seda nime oli kasutatud 1954. aastast salajase koodnimena). Praegust nime kannab taas alates 1995. aastast. Linna on dokumentides nimetatud veel ka Arzamass-60, Arzamass-75, Moskva-300 ja Gorki-130.

Sarovis töötasid Igor Kurtšatov, Andrei Sahharov ja veel mitu tippfüüsikut.

Välislingid 

Sarovi linnavalitsuse koduleht
Sarovi infoportaal

Nižni Novgorodi oblasti linnad
Mordva
László Sólyom

László Sólyom [l'aasloo š'oojom] (ungaripäraselt Sólyom László, sündinud 3. jaanuaril 1942 Pécsis) on Ungari jurist ja poliitik.

5. augustist 2005 kuni 6. augustini 2010 oli ta Ungari president.

Tunnustus
2006 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk
2009 Valgetähe ketiklassi teenetemärk

Ungari presidendid
Ungari juristid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1942
Tõnu Oja

Tõnu Oja (sündinud 4. juulil 1958 Tallinnas) on eesti näitleja.

Haridus

Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri IX lennu.

Töökäik

1980–1998 oli Tõnu Oja Tallinna Linnateatri näitleja, 1996–1997 ka kirjandusala juhataja. 1998–2003 oli ta vabakutseline. Alates 2003. aastast töötab ta Eesti Draamateatris.

Kirjanduslik tegevus
Tõnu Oja kirjutab luuletusi ja laulusõnu, tema kirjanduslik pseudonüüm on Laur Lomper.

Isiklikku
Tema vend on näitleja ja lavastaja Rein Oja, pojad aga näitleja Pääru Oja ja teatritegelane Kaarel Oja.

Tunnustus
 1999 Eesti Teatriliidu meespeaosatäitja auhind
 2001 Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind (Eesti Draamateatri lavastuse "Aristokraadid" trupile)
 2001 Eesti Teatriliidu sõnalavastuste žürii eriauhind Eesti Draamateatri lavastuse "Aristokraadid" trupile
 2002 Aleksander Kurtna nimeline auhind (koos Villu Kanguriga)
2010 Raadioteatri näitlejaauhind
 2012 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2017 Raadioteatri näitlejaauhind (koos Rein Ojaga)

Viited

Välislingid
 Tõnu Oja Draamateatri kodulehel
 "Tähelaev: Tõnu Oja". Eesti Televisiooni saade ERR-i arhiivis, esmaeeter 10. juunil 2007
 Kairi Prints, "Tõnu Oja 50: ma valin ülemäära", Postimees, 4. juuli 2008
 Villu Kangur, "Tõnu Oja ei tõmba endale enam jama kaela", EPL Laupäev, 28. juuni 2008 
 Andres Laasik, "Tõnu Oja: minust läks see karikas mööda", Eesti Päevaleht, 5. veebruar 2011

Eesti Draamateatri näitlejad
Eesti filminäitlejad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1958
Peedu (Elva)

Peedu on eraldiseisev Elva linnaosa Tartu–Valga raudtee ja Elva jõe ääres. 

1638. aastast on teateid Peedu vesiveski kohta Elva jõel.

Peedu on pikka aega olnud suvitusasula, eriti Tartu elanikele. Tihedam asustus, peamiselt suvilad, ehitati pärast 1925. aastat. Esialgu tunti teda Nuti alevikuna, mis kuulus Pangodi valda. Peedu nimi võeti kasutusele 1936 ja Elvaga liideti 1958.

Aastatel 1948–1991 tegutses Peedul endise veski natsionaliseeritud valdustes suurt valget tõugu sigade riiklik tõulava.

Aastatel 1949–1968 tegutses Peedu lastesanatoorium.

Peedu naabruses asuvad Peedu Kerikmägi ja Vapramägi.

Peedul asub Peedu raudteepeatus.

Vaata ka 
Peedu kool

Viited

Välislingid 
Peedu koduleht

Elva
Brno

Brno (hääldus ; saksa Brünn) on linn Tšehhis, Lõuna-Morava maakonna keskus. 

Linnaõigused aastast 1243.

Viited

Välislingid 
Brno koduleht
 Ametlik turistide portaal Go To Brno 

Tšehhi linnad
Lõuna-Morava maakond
Erfurt

Erfurt on linn Saksamaal, Tüüringi liidumaa pealinn.

Viited

Välislingid 

 Erfurdi koduleht

Tüüringi linnad
Tüüringi vallad
Hansalinnad
Arzamass

Arzamass on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis. Asub Tjoša jõe ääres.

Ajalugu 
Esmakordselt mainitud 1552. aastal. Linnaõigused sai 1719. aastal.

Linn on masinaehituse keskus. Linnas on toodetud soomusauto Tigr. Samuti toimub soomustransportööride BTR-80 tootmine jm).

Vaata ka 
 Arzamassi oblast
 Sarov

Viited

Välislingid 
 Arzamassi koduleht

Nižni Novgorodi oblasti linnad
Viiratsi valla lipp

Viiratsi valla lipp on Viljandi maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Viiratsi valla lipp.

Lipp on kinnitatud 11. detsembril 1995.

Lipu kirjeldus 

Viiratsi valla lipp on ruudukujuline kangas, mis jaotatud diagonaalse lainelise joonega (vardapoolsest alanurgast lehvipoolsessse ülanurka) siniseks ülemiseks ja valgeks alumiseks väljaks.

Lipu normaalmõõtmed on 105x105 cm.

Põhjendus 
Lipu jaotus ja selle tähendus on sama mis Viiratsi valla vapil. Kaldjaotus viitab valla paiknemisele Sakala kõrgustikul ning lainejoon tähistab jõgesid ja Võrtsjärve. Värvid viitavad vapitunnustele - roosile ja tammelehele. Valge ja sinine on pärit Viljandi linna lipult ning viitavad Viiratsi valla ajaloolisele seosele Viljandi linnaga.

Lipu kasutamise kord 
Kui Eesti riigilipp heisatakse koos mõne Eesti maakonna, linna või valla lipuga, paigutatakse need lipud maakondade kaupa ning linnade ja valdade kaupa nimede järjekorras eestikeelse tähestiku järgi riigilipust lippude poolt vaadates vasakule, kusjuures maakonnalipud asuvad linnade ja valdade lippudest paremal. 
Valla asutuste ja organisatsioonide lipud ei tohi olla äravahetamiseni sarnased valla ametlikult registreeritud lipuga. 

Kasutamiskõlbmatuks muutunud vallalipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.

Vaata ka 
Viiratsi valla vapp
Viljandi maakond

Välislingid 
Viiratsi valla sümboolika valla kodulehel
Viiratsi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel

Viljandi maakonna lipud
Viiratsi vald
Udine provints

Udine provints oli provints Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas. Piirnes põhjas Austria ja idas Sloveeniaga. Provintsi keskus oli Udine linn.

Haldusjaotus 

Udine provints jagunes 136 omavalitsusüksuseks (comune).

Suurima elanike arvuga vallad 
Suurima elanike arvuga asulad olid järgmised.

Kõige vähem inimesi (138) elas Drenchias.

Kirjandus 
 AR. Kui Itaalias hävitati a. 1945 80 000 inimest n. n. "surma kolmnurgas". Eesti Päevaleht, 9. oktoober 1971, nr. 80, lk. 5.

Välislingid 

 Udine provintsi kodulehekülg (itaalia keeles)

Itaalia endised provintsid
Friuli-Venezia Giulia
Mohammed VI

Mohammed VI (sündinud 21. augustil 1963 Rabatis) on Maroko kuningas. Tema isa oli Hassan II.

Mohammed VI abikaasa on printsess Lalla Salma ning neil on poeg prints Moulay Hassan (sündis 2003) ja tütar printsess Lalla Khadija (sündis 2007).

Maroko monarhid
Sündinud 1963
Wuppertal

Wuppertal on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Wupperi jõe ääres.

Suurtest linnadest asub Düsseldorf Wuppertalist umbes 30 km läänes, Köln umbes 40 km edelas ja Essen 23 km kirdes. 

Linn loodi 1. augustil 1929, kui liideti mitu linna: Elberfeld (suurlinn aastast 1883), Barmen (suurlinn aastast 1884), Cronenberg, Ronsdorf ja Vohwinkel, samuti naaberpiirkond Beyenburg, mis tänapäeval kuulub Remscheidi alla. Esialgu oli linna nimi Barmen-Elberfeld. 1930. aastal otsustati rahvaküsitlusel võtta uueks nimeks Wuppertal.

Haldusjaotus 
Wuppertal on jaotatud 10 linnarajooniks:

 0 Elberfeld
 1 Elberfeld-West
 2 Uellendahl-Katernberg
 3 Vohwinkel
 4 Cronenberg
 5 Barmen
 6 Oberbarmen
 7 Heckinghausen
 8 Langerfeld-Beyenburg
 9 Ronsdorf

Schwebebahn 

Wuppertali vaatamisväärsus on rippraudtee Schwebebahn, mis on lääneedela–idakirdesuunaline, kulgeb läbi linna, on 13,3 km pikk ja 20 jaamaga. Schwebebahni otspunktid, kummaski depoo, asuvad Vohwinkelis ja Oberbarmenis. Raudtee kulgeb 10 km ulatuses Wupperi jõe kohal ning 3,3 km ulatuses linna teede ja tänavate kohal.

Schwebebahn avati 1901 ja seda kasutatakse siiamaale. Sõit ühest otsast teise kestab pool tundi. 2008. aastal teenindas Schwebebahn 25 miljonit reisijat. Raudtee tippkiirus on 60 km/h ja keskmine kiirus 27 km/h.

Schwebebahn on väga töökindel. Ainus inimohvritega toimunud õnnetus sellel toimus 12. aprillil 1999 ja selle põhjustas rekonstrueerimistöid teostanud tööliste hooletus: nad olid graafikust maas, lõpetasid töö ainult kümme minutit enne esimese rongi väljumist ja unustasid kõrvaldada suure metallitüki. Päeva esimene rong sõitis vastu seda tükki kiirusega umbes 50 km/h ja kukkus kümmekonna meetri kõrguselt jõkke. 5 inimest hukkus ja 49 sai vigastada. Ehitustöölised ja ohutustehnikainsener vabastati vastutusest, kuid nende kõrgemad ülemused mõisteti tahtmatu tapmise eest tingimisi vangi.

21. juulil 1950 otsustas Althoffi tsirkus reklaamitrikina elevant Tuffit (1946–1989) raudteel sõidutada. Pärast sõidu algust sattus Tuffi paanikasse, lõhkus vaguni seina ja kukkus jõkke. Elevant, kaks ajakirjanikku ja üks reisija said kergelt vigastada. Nii Schwebebahni operaatorettevõtet kui tsirkuse direktorit karistati rahatrahviga. Tänapäeval meenutab seda sündmust Alter Markti ja Adlerbrücke jaamade vahel olev hüppava elevandi kujutis hoone seinal.

Sõpruslinnad 

Wuppertalil on üheksa sõpruslinna: Beersheba (Iisrael), Berliin (Saksamaa), Jekaterinburg (Venemaa), Košice (Slovakkia, alates 1980), Legnica (Poola), Matagalpa (Nicaragua), Saint-Étienne (Prantsusmaa), Schwerin (Saksamaa) ja South Tyneside (Suurbritannia).

Viited

Välislingid 
Wuppertali koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad
Würzburg

Würzburg on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Alam-Frangimaa ringkonna halduskeskus. Asub Maini jõe ääres.

Würzburgi linna on esmamainitud 704. aastal. 1156. aastal toimusid seal Friedrich I Barbarossa ja Burgundia Beatrixi pulmad. 1402. aastal asutati Würzburgi ülikool.

Würzburgis avastas Wilhelm Röntgen röntgenikiirguse.

16. märtsil 1945 pommitasid Briti õhujõud Würzburgi. Hävis 90% kesklinnast, hukkus ligikaudu 5000 inimest.

Sõpruslinnad 
Würzburgil on kümme sõpruslinna:

Pildigalerii

Viited

Välislingid 

 Würzburgi koduleht

Baieri linnad
Baieri vallad
Wiesbaden

Wiesbaden [v'iisbaaden] on linn Saksamaal, Hesseni liidumaa pealinn. Asub Reini jõe paremal kaldal ja ulatub kirdes ning idas Taunuse mäestikuni.

Wiesbadenis on üle 20 kuuma- ja külmaveeallika, mis olid oma raviomaduste poolest tuntud juba rooma ajal. Wiesbaden on üks Euroopa vanimaid kuurortlinnu. 

Lisaks Hesseni liidumaa ministeeriumitele asuvad Wiesbadenis ka Saksamaa Kriminaalamet (Bundeskriminalamt) ja Saksamaa Statistikaamet (Statistisches Bundesamt).

Teises maailmasõjas sai Wiesbaden palju vähem kannatada kui teised Saksamaa suurlinnad. Seetõttu on kogu kesklinnas säilinud klassitsistlikus stiilis hooned.

Linnas on palju muuseume, teatreid ja raamatukogusid.

Ajalugu 
Hessenit mainitakse esmakordselt Karl Suure kroonikas 828/830. aastal (Wisibada). 1170. aasta paiku läks linn Nassau krahvide valdusse. 1232. aastal sai Wiesbadenist arvatavasti riigilinn. 

1609 kuni 1610 ehitati Vana raekoda, mis on vanim siiani säilinud hoone linnas.

19. sajandi lõpus hakkas linn kiiresti kasvama.

Vaata ka
Mainz

Viited

Välislingid 
Wiesbadeni koduleht

Hesseni linnad
Telšiai

Telšiai () on linn Leedus, Telšiai rajooni halduskeskus. Asub Mastise järve kaldal. Linna vana saksakeelne nimi on Telsche(n) või Telschi, poola keeles Telsze, vene keeles on kasutusel olnud nimekuju Тельши. Administratiivselt moodustab Telšiai omaette valla.

Vaatamisväärsusteks on Telšiai katedraal, katoliku kirik aastast 1867 ja õigeusu kirik aastast 1938. Mastise järve kaldal asub vabaõhumuuseum, kus on taasloodud Žemaitija küla.

Ajalugu 

Telšiaid on esmakordselt mainitud 1450. aastal. Asula tekkis kuralaste maadele. Aastal 1450 asus seal mõis, mille juurde tekkis ka alev. Aastal 1536 sai Telšiaist kohaliku kihelkonna keskus. Linnaõigused sai 1791. aastal, kuigi Jokūbas Leskauskas on asulat linnaks nimetatud juba aastal 1569. On oletatud, et põhjuseks võib olla see, et asula oli XVI sajandil linn ja kaotas vahepeal linnaõigused.

Alevi arengule aitas kaasa Povilas Sapieha, kes aastal 1624 asutas Telšiaisse kloostri. XVII–XVIII sajandil kogunes Telšiais mõnikord Žemaitija seim.

Aastal 1710 laastas Telšiaid katk, kuid aastaks 1721 oli alev taastunud. Kuningas August II andis asulale turuprivileegid, lubades avada turu igal nädalal, ühtlasi võidi seal pidada neli korda aastas laata.

Linn kasvas XIX sajandi lõpus kiiresti. Kuigi Telšiai oli aastast 1790 administratiivselt Žemaitija keskuseks, oli XVIII sajandil piirkonna jaoks tähtsaimaks asulaks siiski Raseiniai. Rahva jaoks muutus Telšiai Žemaitija pealinnaks alles XX sajandi alguses.

Linn oli aastal 2016 Leedu kultuuripealinnaks.

Elanike arv
 30 500 (2005)
 29 900 (2009)

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Telšiai elanikkonnast leedulasi 97,44%, venelasi 1,71%, ukrainlasi 0,14% ja valgevenelasi 0,12%.

Sport
 FC Džiugas Telšiai
 Centrinis stadionas

Tuntud elanikke 

Karolina Praniauskaitė – Leedu luuletaja
Abraham Werner – Soome rabi
Élie de Cyon – prantsuse filosoof
Vladimir Suhhomlinov – Vene sõjaväelane
Gabriel Narutowicz – Poola poliitik
Wilfrid M. Voynich – Poola revolutsionäär, Voynichi käsikirja avastaja
Dow Ber Menaše Abramowitz – juudi rabi
Mykolas Eustachijus Brenšteinas – Leedu-Poola ajaloolane
Władysław Tryliński – Poola insener
Michael Noyk – Iiri poliitik
Avraham Yitzchak Bloch – juudi rabi
Justas Paleckis – Leedu poliitik
Azriel Rabinowitz – juudi rabi
Zalman Levinberg – Leedu-Iisraeli poliitik ja ajakirjanik
Jurgis Tornau – Leedu kirjandusteadlane
Egidijus Aleksandravičius – Leedu ajaloolane
Rolandas Paksas – Leedu poliitik
Alfredas Bumblauskas – Leedu ajaloolane
Jurga Šeduikytė – Leedu laulja
Danguolė Rasalaitė – Rootsi orjaks müüdud prostituut
Simona Kiseleva – Leedu maletaja

Viited

Välislingid 

Linn portaalis vietoves.Lt

Leedu linnad
Telšiai rajoon
Gera

Gera on linn Saksamaal Tüüringi liidumaal. Asub Weisse Elsteri orus.

Ajalugu 
Gerat on mainitud esmakordselt 995. aastal. 13. sajandi alguses sai Gera linnaõigused.

Viited

Välislingid 

 Gera koduleht

Tüüringi linnad
Tüüringi vallad
Gelsenkirchen

Gelsenkirchen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Ruhri linnastus.

Ajalugu 

Gelsenkircheni on esmakordselt mainitud 1150. aastal, kuid tänapäeva linnaosa Bueri juba 1003. aastal. 

Pärast rasketööstuse keskuseks arenemist sai 1875. aastal linnaõigused.

Sport 

Linna edukaim jalgpalliklubi on FC Schalke 04, mille kodustaadion on Veltins-Arena.

Viited

Välislingid 

 Gelsenkircheni koduleht
Anatoli Podtšekajev

Anatoli Podtšekajev (vene keeles Анатолий Алексеевич Подчекаев; kasutas Eestis erinevaid nimekujusid, nt: Podtschekajew, Podčekajev; translitereerituna Anatolij Podčekaev; 26. jaanuar 1879 Opotška – 7. mai 1938 Tartu) oli Venemaa ja Eesti arhitekt.

Elulugu
Podtšekajev lõpetas Pihkva Reaalkooli 1899. aastal ning asus samal aastal õppima Varssavi Polütehnilisse Instituuti arhitektuuri. Pärast kooli sulgemist 1905. aasta revolutsiooni sündmuste tõttu läks ta tagasi Pihkvasse ja jäi ootama Varssavi kooli taasavamist. Ta ei jõudnud seda ära oodata (Varssavi Polütehniline Instituut avati uuesti õppetööks 1908. aastal) ja läks oma õpinguid lõpetama Riia Polütehnilisse Instituuti, kus ta õppis vaheaegadega aastatel 1907–1910 ja lõpetas selle kooli insener-arhitekti diplomiga. 

Pärast lõpetamist töötas ta aastatel 1910–1919 arhitektina Pihkvas.

Alates 1919. aastast elas ta Eestis ja alates 1921. aastast peamiselt Tartus, kus ta oli aastatel 1922–1926 Tartu linnaarhitekti kohusetäitja. Seejärel oli ta vabakutseline projekteerija ja ehitusettevõtja.

Looming

Tartus:
hooldekodu Liiva 32 (1923)
koolihoone Lina 2 (1925)
Eramuid Tartus Tammelinnas:
Elva 3, ehitismälestis
Elva 8
Elva 13, ehitismälestis
Elva 15, ehitismälestis
Tamme pst 15
Väike kaar 30
Väike kaar 48

Pildid

Petseri Peetri kirik ja Tapa Jakobi kirikute hooned.

Isiklikku
Tema tütar on endokrinoloog Irina Kalits.

Kirjandus
1912 – "Anatoli Podtschekajew". // Album Academicum des Polytechnikum zu Riga. 1862–1912. Jonck & Poliewsky. Riga 1912. Lk 626
1991 – Oleg Kotšenovski. "Tartu kesklinna arhitektuurilisest kujunemisest kahekümnendail aastail". // Linnaehitus ja arhitektuur. Tallinn 1991
1996 – Niina Raid. "Podtšekajev, Anatoli". // EKABL. Tallinn 1996. Lk 389–390
2004 – Robert Treufeldt. "Arhitekt Anatoli Podtšekajev". // Kunstiteaduslikke Uurimusi 3–4 (13). Eesti Kunstiteadlaste Ühing. Tallinn 2004. Lk 78–112

Viited

Välislingid
Ene Läkk. "Tartu linnapea villa kolmas elu" Eesti Ekspress, 6. mai 2003
Film "Eestimaa Vene muuseumi ekspeditsioon – Tartu". 2/6. (vene keeles)
Robert Treufeldt. "Arhitekt Anatoli Podtšekajev". // Kunstiteaduslikke Uurimusi 3–4 (13). Eesti Kunstiteadlaste Ühing. Tallinn 2004
Владимир Васильев,  Вспоминая архитектора Подчекаева, vestniktartu.ee, 2019-01-27 

Tartu arhitektid
Tartu linnaarhitektid
Eesti arhitektid
Venemaa arhitektid
Riia Tehnikaülikooli vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Aeterna liikmed
Eesti venelased
Uspenski kalmistule maetud
Sündinud 1879
Surnud 1938
Martna vald

Martna vald oli  kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Lääne maakonnas.

Valla territooriumile jäi osa Matsalu rahvuspargist.

Martna valda läbis Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee, mis Ristil kohtub Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maanteega.

Martna vallavanem oli Tiiu Aavik.

Ajalugu 
Martna valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1992.

2016. aastal sõlmisid Kullamaa, Lääne-Nigula, Martna, Noarootsi ja Nõva vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende viie valla ning Nissi valla Rehemäe küla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääne-Nigula vald.

Valla asulad
Vallas oli 34 küla. Suuremad neist on Martna, Kirna, Kasari ja Rõude.

Täielik nimekiri: Allikotsa, Ehmja, Enivere, Jõesse, Kaare, Kaasiku, Kabeli, Kasari, Keravere, Keskküla, Keskvere, Kesu, Kirna, Kokre, Kuluse, Kurevere, Laiküla, Liivaküla, Martna, Männiku, Niinja, Nõmme, Ohtla, Oonga, Putkaste, Rannajõe, Rõude, Soo-otsa, Suure-Lähtru, Tammiku, Tuka, Uusküla, Vanaküla, Väike-Lähtru.

Vaata ka
 Kiisaoja

Viited

Eesti endised vallad
Anton Vaarandi

Anton Vaarandi (kuni 1940 Anton Vachtmann; 12. september 1901 Rapla – 28. september 1979 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja Eesti NSV riigitegelane.

Elu ja tegevus
Lõpetas 1921. aastal Tallinnas õhtukeskkooli. Ta õppis aastatel 1921–1925 Tartu Ülikoolis filosoofiateaduskonnas, aastatel 1937–1940 Oslo Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja aastatel 1940–1941 uuesti Tartu Ülikoolis ajaloo-keeleteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Ühendusse.

Oli aastatel 1921-1922 algkooliõpetaja Petserimaal ja 1923-1924 Väike-Maarja Gümnaasiumi õpetaja. 

Aastatel 1922–1924 tegutses ta Sotsiaalfilosoofilises Üliõpilaste Seltsis. Samuti tegutses ta Üle-eestimaalise Noorproletaarlaste Ühingu Rapla osakonnas. 

Aastal 1922 astus ta Eestimaa Kommunistlikku Parteisse. Aastatel 1924–1931 oli ta kommunistliku tegevuse pärast vangis.

Paguluses
Pärast vabanemist läks Eestist ära NSV Liitu. Kui 1933. aastal saadeti ta õõnestustööle Skandinaaviasse, andis ta Taanis, Rootsis ja Norras välja eestikeelseid kommunistlikke ajalehti Kommunist ja Rahva Hääl ning ajakirja Majakas.

Nõukogude Eesti tegelasena
Nõukogude teise okupatsiooni ajal oli ta eestirootslastele mõeldud ajalehe Sovjet-Estland toimetaja, 18. septembrist 1940 kuni 30. maini 1941 ajalehe Noorte Hääl toimetaja ning aastatel 1940–1941 ajalehe Sirp ja Vasar toimetaja.

Aastatel 1941–1944 oli NSV Liidu tagalas ajalehe Rahva Hääl toimetaja asetäitja ja toimetaja.

Pärast sõda viibis ta ainsa Nõukogude Eesti ajakirjanikuna Nürnbergi protsessil.
 1945–1948 Eesti NSV välisministri asetäitja; tegeles pagulas- ja repatrieerimisküsimustega
 1948–1949 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja
 1951–1960 ajakirja Looming vastutav sekretär
 1960–1968 ajakirja Looming toimetaja

Lõpuks töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu nõunikuna.

Teoseid
 A. Vahtmann. Päästame neegertöölised dollarkuningate elektritoolilt. Leningrad: Külvaja 1932
 Kild killu kõrvale. (Mälestused). 1975
 Helene Johani. Anton Vaarandi kirju 1920.–1930-ndaist aastaist. Keel ja Kirjandus, 1981, lk 161–172

Tunnustus
 1965 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku
Ta oli lühikest aega abielus Debora Vaarandiga. Hiljem oli ta abielus sisearhitekt Maimu Vaarandiga, nende tütar Kai Vaarandi oli keraamikuharidusega tõlkija.

Kirjandus
Aksel Tamm. Anton Vaarandi (nekroloog). – Keel ja Kirjandus, 1979, lk 756–757 
"Anton Vaarandi". // Raamatus: Aksel Tamm. "Aga see oli üks mees. Eluvisandeid." Kuldsulg. 2003, lk 213–225

Välislingid
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 
 Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti õpetajad
Eesti ajakirjanikud
Eesti NSV Välisministeeriumi koosseis
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
EÜS Ühenduse liikmed
Eestlased Venemaal
Eestlased Norras
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1901
Surnud 1979
Vormel 1 radade loend

Vormel 1, lühendiga F1, on hetkel kõrgeima tasemega vormelautode võistlussari, mida korraldab Rahvusvaheline Autoliit (FIA). "Vormel" nimes viitab reeglistikule, millele peavad kõik osalejad ja autod vastama. Vormel 1 hooaeg koosneb etappidest, mida tuntakse Grand Prix nime all. Üldjuhul peetakse neid spetsiaalsetel ringradadel, kuid mõned ka tänavaradadel. Tulemused loevad kahe iga-aastase maailmameistritiitli arvestusse, üks sõitjate ja teine konstruktorite.

Selles nimekirjas on kõik ringrajad, mis on olnud Vormel 1 kalendris alates sarja loomisest 1950. aastal.

Ajalugu 
Esimene maailmameistrivõistluste Grand Prix peeti . aastal Silverstone'is; alates sellest on Grand Prix'sid peetud  76 erineval ringrajal. Paljud klassikalised (vanemad) ringrajad on läbi ajaloo korraldanud Grand Prix erinevatel trassidel: Nürburgring, Spa-Francorchamps, Monza jne. Tuues näiteks Nürburgringi, esimene etapp seal peeti 22,835 kilomeetrit pikal trassil, aga probleemid turvalisusega tähendasid, et järgmised Grand Prix'd peeti lühemal ja turvalisemal trassil. Vormel 1 algusaastatel olid enamus ringradadest Euroopas. Spordi arenedes on tekkinud rohkem ringradasid Aasiasse ja Ameerikasse. Kahekümnest Grand Prix'st . aastal peaaegu pooled polnud enne . aasta hooaega kalendris. Monza ringrajal on peetud kõige rohkem maailmameistrivõistluste etappe; ainult . aasta jäi vahele, sest Itaalia Grand Prix peeti Imola ringrajal.  Miami rahvusavheline autodroom on 76. erinev ringrada, kus Grand Prix on peetud, kui seal korraldati 2022. aastal Miami Grand Prix. Kõige pikem ringrada, millel Grand Prix on peetud, on Pescara ringrada, mis korraldas 1957. aasta Pescara Grand Prix: 25,8 kilomeetrit pikk ringrada Pescaras, Itaalias, korraldas iga-aastast Coppa Acerbo võidusõitu ning . aasta oli ainuke kord, kui see oli maailmameistrivõistluste kalendirs. Etapi võitis Stirling Moss. Las Vegase tänavarada on saamas Grand Prix korraldamise õigust 2023. aastal, kui peaks toimuma Las Vegase Grand Prix.

Mõned ringrajad on korraldanud Grand Prix mitmel trassil, viimati kasutatud trass on tabelis.

Ringrajad 

 Ringraja veerus on ringraja nimi sellise kujuga, nagu seda viimati Vormel 1-s kasutati.
 Kaardi veerus on viimati kasutatud trassi kaart.
 Tüübi veerus on ringraja tüüp: "tänavarada" kui trass paikneb suletud linnatänavatel, "maanteerada" kui kasutatakse nii linnatänavaid kui ka spetsiaalset ringrada, ja "ringrada" kui tegu on spetsiaalse ringrajaga.
 Pikkuse veerus on viimati kasutatud trassi distants.
 Suuna veerus on kirjas, mis suunas trassil sõidetakse.

Märkused

Viited 
Üldised
 
 

Kindlad
Kreisiraadio

Kreisiraadio oli 1993. aastal tegutsema hakanud Eesti komöödiarühmitus, kuhu kuulusid Tarmo Leinatamm, Peeter Oja ja Hannes Võrno. Esialgu esineti samanimelises Kuku Raadio meelelahutussaates, hiljem ka Eesti Televisioonis.

1993–1999 oldi eetris KuKu raadios vahelduva eduga. Samuti on teada, et paljud Kreisiraadio varasemad helisalvestised pole säilinud. 1999 ja 2000 suundus Kreisiraadio teleekraanidele. 

Kui 2006. aastal esineti Eesti eri paigus 8 kontsertetendusega, osteti peaaegu kõik 7500 piletit müüdi 11 päeva jooksul läbi. 

Viimati oli Kreisiraadio meeskond huumorisaadetes tegev 2007. aastal. Esineti KuKu raadios ja ka vana-aastaõhtul televisioonis.

Kreisiraadiole on omane absurdihuumor. 2008. aastal võitis Kreisiraadio palaga "Leto svet" Eesti eurolauluvõistluse (Eurolaul 2008). 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel laul poolfinaalist edasi ei pääsenud, jäädes poolfinaalis 8 punktiga 18. kohale ehk eelviimaseks. 

13. oktoobril 2014 suri rühmituse üks liige, Tarmo Leinatamm, vähki.

Viited

Välislingid 
Raadiosaated
Kreisiraadio videod
"Leto svet" ETV lehel
Oja: Kreisiraadio oma mainet maha ei mänginud, Postimees.ee, 21. mai 2008
Kreisiraadio esinemine kulges viperusteta, Eesti Päevaleht Online, 20. mai 2008
Kreisirõvedused rahva raha eest, Delfi, 2. jaanuar 2008

Kuku Raadio
Eesti raadiosaated
Eesti telesaated
Eesti esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Eesti huumor
Eesti Televisiooni telesaated
Dzeržinski (Venemaa)

Dzeržinsk on linn Venemaal Moskva oblastis. Asub Moskva jõe kaldal.

Asutatud 1921. aastal. Linnaõigused sai 1981. aastal. 

30. märtsil 2006 tulistas palgamõrvar surnuks Dzeržinski kauaaegse linnapea Viktor Dorkini.

Viited

Välislingid 

 http://www.ugresh.ru/

Moskva oblasti linnad
Loti jõgi

Lot on jõgi Prantsusmaal. 

Lot algab Sevennidest ning kulgeb läbi Prantsuse Keskmassiivi läände. Alamjooksul laskub Akvitaania madalikule ning suubub paremalt Garonne'i. 

Jõe pikkus on 481 km.

Loti jõe ääres asuvad Mende, Entraygues-sur-Truyère, Capdenac-Gare, Cahors, Villeneuve-sur-Lot ja Aiguillon.

Jõgi on andnud nime Loti departemangule.

Pilte

Välislingid 

Prantsusmaa jõed
Garonne'i jõgikond
Géza Gárdonyi

Géza Gárdonyi [g'eeza g'aardonji] (3. august 1863 Agárd – 30. oktoober 1922 Eger) oli ungari kirjanik. Teda tuntakse eelkõige ajalooliste romaanide kirjutajana.

Tema isa töötas Lääne-Ungaris mõisas treialina. Géza lõpetas õpetajate kooli ning töötas mõned aastad õpetaja ja kiriku kantorina. 1885 abiellus ta Mária Molnáriga, aga abielu oli õnnetu ja nad asusid 1892 lahku elama.

Ta alustas tööd 1880-ndatel ajakirjanduses. Tema esimene edu saabus külaelualaste satiiriliste juttudega sarjast "Göre Gábor", millest ta hiljem lahti ütles. Sajandivahetuse paiku hakkas ta huvi tundma Ungari ajaloo vastu.

Tema kuulsaim teos "Egeri tähed" avaldati 1899. aastal. Teoses räägitakse Egeri linna piiramisest türklaste poolt 16. sajandil. 

Aastal 1901 avaldas Gárdonyi romaani "Nähtamatu inimene", mida ta ise pidas oma parimaks teoseks. Raamatus räägitakse hunnide pealiku Attila valitsemisperioodist 5. sajandil, samuti idarooma ajaloolase Priscuse külaskäikudest Attila õukonda. Selles raamatus seatakse kahtluse alla seni ajaloolaste seas valitsenud seisukoht, et 451 toimunud Katalaunia lahingu, peamise lahingu Vana-Rooma ja Attila vahel, võitsid roomlased.

Kuigi Ungaris saavutasid need kaks romaani tuntuse kiiresti, hakati neid teistesse Euroopa keeltesse laialdaselt tõlkima alles 20. sajandi teisel poolel. Nad on tõlgitud ka eesti keelde.

Aastast 1897 elas Gárdonyi oma emaga Egeris, kus ka suri. Ta on sinna ka maetud ja tema hauakivile on kirjutatud "Csak a teste" ("Ainult tema keha"). Maja, milles ta oma elu lõpuni elas, on säilitatud ja muudetud muuseumiks.

Kirjandus 
 Edvin Hiedel, "Géza Gárdonyi" – "Kalender 1988", Eesti Raamat 1987, lk. 118–120

Ungari kirjanikud
Sündinud 1863
Surnud 1922
Metz

Metz on linn Prantsusmaal, Moselle'i departemangu keskus. Asub Moselle'i jõe kaldal.

Metzis on sündinud Paul Verlaine ja Jean-Baptiste Le Prince.

Linnas tegutseb jalgpalliklubi FC Metz, mis mängib riigi kõrgliigas Ligue 1.

Ajalugu 
51 eKr vallutasid linna roomlased Julius Caesari juhtimisel. Metz muutus üheks Gallia kõige tähtsamaks linnaks. Hiljem oli Metz Austraasia pealinn.

Aastast 768 kuulus linn Karolingide impeeriumi koosseisu. Kui 843. aastal jagati impeerium Verduni lepinguga kolmeks, siis jäi Metz Lotharingiasse.

13. sajandil sai linn Saksa-Rooma riigi koosseisus vaba riigilinna staatuse.

1552. aasta lepinguga liikus linn koos Touli ja Verduniga Prantsusmaa kuningriigi võimu alla.

1871–1919 kuulus Saksamaale. Esimese maailmasõja järel kuulus linn taas Prantsusmaale. 1940–1944 okupeerisid linna saksa väed.

Sõpruslinnad 
Metzil on 10 sõpruslinna:

  Luxembourg, Luksemburg, aastast 1952
  Trier, Saksamaa, aastast 1957
  Gloucester, Suurbritannia, aastast 1960
  Tangier, Maroko
  Tyler, Ameerika Ühendriigid, aastast 1983
  Saint-Denis, Prantsusmaa, aastast 1986
  Karmiel, Iisrael, aastast 1987
  Yichang, Hiina, aastast 1991
  Hradec Králové, Tšehhi, aastast 2001
  Kansas City, Ameerika Ühendriigid, aastast 2003

Viited

Välislingid 

 Metzi koduleht (prantsuse, inglise, saksa, hispaania ja itaalia keeles)

Prantsusmaa linnad
Moselle'i departemangu vallad
Vana-Rooma asulad
Birmingham

Birmingham on linn Suurbritannias Inglismaa keskosas, elanike arvu poolest Londoni järel Inglismaa teine linn.

Birmingham sai linnaõigused 1154. aastal. 

Linnas tegutseb 1900. aastal loodud Birminghami Ülikool, mis on Suurbritannia ülikoolide seas üliõpilaste arvu poolest suuruselt neljas.

Birminghamis peeti 1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus.

Sport 

Birminghami jalgpalliklubid on Aston Villa ja Birmingham City.

Birminghamis on peetud 2003. ja 2018. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused.

Linnas toimuvad 2022. aasta Rahvaste Ühenduse mängud.

Välislingid 

Birminghami koduleht
Aargau kanton

Aargau kanton on kanton Põhja-Šveitsis.

Kanton asub Aare jõe piirkonnas, millest ta on saanud ka oma nime.

Aargau asus varakeskajal Alemannia ja Burgundia piiril ning oli tihti vaidlusaluseks piirkonnaks. Hiljem kuulus ta Švaabimaale. 10. sajandil sai Aargaust Habsburgide dünastia põlisala (nad olid toona Švaabi hertsogi vasallid) ning oli nende keskuseks 13. sajandini. Habsburgid rajasid sinna Habsburgi linnuse ning Muri ja Wettingeni kloostri. Viimased suleti 1841, mis tekitas palju paksu verd ja oli üheks ajendiks Sonderbundi tekkele 1845. aastal.

1415 läks Aargau Šveitsi Liidu koosseisu. Enamik aladest läks Berni kantoni koosseisu, teisi valitseti sõltlaskondadena. 1798–1803, Helveetsia vabariigi ajal, moodustus eraldi Aargau kanton. 1803. aastal liideti Aargauga ka Fricktal, mis oli aasta olnud eraldi kanton (varem kuulus seegi Habsburgidele).

Viited

Välislingid 

 Kantoni koduleht

Šveitsi kantonid
Armavir (Armeenia)

Armavir on linn Armeenias, Armaviri maakonna keskus. Asub Araksi jõe ääres.

8. sajandil eKr ehitas sinna kindluse Urartu kuningas Argištis I. Väljakaevamistel on leitud elamikeelseid tekste episoodidega Gilgameši eeposest.

331 eKr sai Armavirist Armeenia pealinn.

Nõukogude ajal kandis nime Hoktemberjan.

Armaviri linn Venemaal on nimetatud selle linna järgi.

Armeenia linnad
Armaviri maakond
Hafnarfjörður

Hafnarfjörður on linn Islandil Höfuðborgarsvæði piirkonnas. Asub Atlandi ookeani rannikul Reykjavíkist lõunas.

Hafnarfjörður on elanike arvult kolmas linn riigis.

Linnaõigused on aastast 1908.

Sõpruslinnad
  Hämeenlinna, Soome
  Cuxhaven, Saksamaa
 Uppsala, Rootsi
  Bærum, Norra
  Frederiksberg, Taani
  Ilulissat, Gröönimaa
  Tartu, Eesti
  Tvøroyri, Fääri saared
  Baoding, Hiina

Viited

Välislingid
 Hafnarfjörðuri koduleht

Islandi linnad
Terevisioon

"Terevisioon" on Eesti Televisiooni hommikuprogramm, mis on eetris igal argipäeval.

Ajalugu 
Saade on eetris alates 2001. aasta veebruarist. Hooajast 2008/2009 on saate algusaeg 6.55 ning kordus läheb eetrisse pärast kolmveerandtunnist pausi. Varasematel hooaegadel algas saade kell 6.25 ja kordus 8.45. 

Esimesed saatejuhid olid 2006. aasta juunini esmaspäevast neljapäevani Marko Reikop ja Anu Välba Tallinnas, reedeti edastati "Terevisiooni" ETV Tartu stuudiost, kus saatejuhte sageli vahetati (Ave Marleen, Andres Panksepp, Toomas Talts, Kristina Veidenbaum, Liina Randpere, Andero Uusberg jt). 2006. aasta sügishooajast loobuti Tartu stuudio saadetest. 

Pärast Välbat ja Reikopit valiti saatejuhtideks kordamööda üle nädala eetris käivad Kaileen Mägi ja Priit Kuusk ning Katrin Vaga ja Toomas Luhats. Enne hooaja lõppu lahkus saatest Vaga, kuna suundus Eesti Rahvusringhäälingu korrespondendiks Brüsselisse. Saatejuhiks sai raadioajakirjanik Liis Lusmägi. Priit Kuuske asendas kevadhooaja lõpus tema jalgrattamatka ajal Meelis Kompus. Alates sügisest 2007 juhtis Luhatsiga saadet ajalehe Postimees ajakirjanik Tuuli Koch, kuna Lusmägi suundus lapsehoolduspuhkusele. Alates kevadhooajast 2009 vahetas Tuuli Kochi omakorda välja Elis Aunaste.

2009. aasta sügisel jätkusid "Terevisiooni" saated uue stuudiokujunduse ja uue sisuga. Saatejuhid olid Katrin Viirpalu ja Urmas Vaino.

2016. aastal lahkus Urmas Vaino saatejuhi kohalt ja uueks saatejuhiks valiti Eero Reinu.

"Terevisiooni" eeltoimetaja oli esimestel hooaegadel Ivo Laev, kellele hooajal 2009/2010 lisandus Rasmus Kagge. Hiljem on toimetajaid vahetatud (Tiiu Laks, Janek Luts jt). Otsestuudios kajastatakse olulisi päevateemasid, kõlab muusika ning lastele on eetris multifilm. Saates lõid esimestel hooaegadel kaasa kokad (Maire Suitsu, Indrek Kivisalu, Vesta Reest jpt), kes valmistasid saate jooksul mitmesuguseid küpsetisi või roogi. Hiljem on regulaarsest köögirubriigist loobutud. 

Saates on igal täis- ja pooltunnil uudised, mida on eri hooaegadel lugenud teadustajad Monika Tamla, Kadri Hinrikus, Mari Torga, Meelis Kompus, Kerli Dello, Liisu Lass, Elo Ellermaa, Juhan Kilumets noorem jt. Uudiste eeltoimetajad on olnud Toomas Pott, Silver Kuusik, Elo Ellermaa jt.

Välislingid 
 Koduleht

Eesti telesaated
Eesti Televisiooni telesaated
Olomouc

Olomouc (saksa Olmütz) on linn Tšehhis, Olomouci maakonna keskus. Asub Morava jõe kaldal.

Olomouci kohal asus 2. sajandil rooma sõjaväelaager.

Olomouci Püha Kolmainu Sammas kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Olomoucis asub Tšehhi vanimaid ülikoole – Palacký ülikool.

Viited

Välislingid 

Olomouci koduleht 

Tšehhi linnad
Olomouci maakond
Genf

Genf on linn ja vald Šveitsis, Genfi kantoni keskus. Asub Genfi järve ja Rhône'i jõe kaldal. See on Zürichi järel Šveitsi suuruselt teine linn.

Genf oli keldi hõimu allobroogide pealinn. 1026. aastast kuulus Saksa-Rooma riiki.
1814. aastal liitus Šveitsiga.

Genfis asuvad paljude rahvusvaheliste organisatsioonide peakorterid. Seal asub ka ÜRO Euroopa peakorter ja Punase Risti peakorter.

Genfi on nimetatud Euroopa kolmandaks finantskeskuseks Londoni ja Zürichi kõrval.

Linnas tegutsevad jäähokiklubi Genève-Servette HC, jalgpalliklubi Servette FC ja korvpalliklubi Lions de Genève.

Vaata ka 
 Genfi protokoll
 Genfi lennujaam

Viited

Välislingid 

 Genfi koduleht
 Genfi turismileht

Šveitsi linnad
Genfi kanton
Afroameeriklased

Afroameeriklased ehk mustanahalised ameeriklased on Ameerika Ühendriikides (laiemas tähenduses Põhja-Ameerikas) elav rassirühm, kelle esivanemad või üks esivanematest on pärit Aafrika mandrilt.

Afroameeriklasi veeti Aafrikast Ameerikasse orjadeks alates 16. sajandist. Ameerikas keelati orjapidamine 1865. aastal Ameerika kodusõja tulemusel.

26. veebruaril 1869 esitati Ameerika Ühendriikide põhiseadusesse afroameeriklastele valimisõiguse andmise muudatus, see tunnistas nad riigi kodanikeks.

Afroameeriklased moodustavad 12 protsenti USA elanikest. USA-s tähistatakse afroameerika ajaloo kuud alates 1926. aastast. Samas suhtuti sel ajal mustanahalistesse kui alamasse rassi ja kriminaalidesse.

1960.–1970. aastatel hoogustus Ameerikas afroameeriklaste inimõiguste-alane liikumine, millega nõuti endale valgenahalistega võrdseid õigusi. Leiti ka, et neegriks kutsumine on solvav.

Mustanahaliste rassile inimõiguste nõudmine laienes ka Lääne-Euroopasse. Algselt oli soovitatav kutsuda mustanahalisi sõnaga black ('must'). Hiljem leiti, et Ameerika mustanahaliste kohta on sobivam sõna siiski "afroameeriklane". See sõna rõhutab peale rassi ka identiteedi aluseks olevat kultuuripärandit.

Postsotsialistlikes riikides kasutatakse Aafrika päritolu inimeste kohta enamasti sõnaga "neeger" sarnast sõna. Seda ei peeta halvatähenduslikuks. Lääne mõjul on siiski hakatud poliitilise korrektsuse huvides kasutama avalikult rohkem terminit "afroameeriklane".

Sõna "must" on eesti keeles kasutatud Aserbaidžaanist, Armeeniast ja Gruusiast pärit inimeste kohta. See sõna on halvustava varjundiga. 2006. aasta "Eesti keele sõnaraamatu" järgi ei ole sõnal "neeger" eesti keeles halvustavat varjundit.

Sõnal "värviline" (coloured) on paljudes keeltes üldjuhul halvatähenduslik maik.

Vaata ka
Afroameerika töölaulud 
Negriidne rass
Mustad Pantrid
Afroameerika kirjandus

Viited

Ameerika Ühendriikide inimesed
Sotsiolingvistika
Rahvad
Kuveidi šeikide ja emiiride loend

Kuveidi šeikide ja emiiride loend esitab Kuveidi monarhide nimestiku sõltumata nende tiitlist alates esimese aş-Şabāḩi dünastia esindaja võimuletulekust 1756. aastal.

Kuni 1961. aastani kandsid valitsejad šeigi tiitlit. Aastatel 1871–1899 valitsesid šeigid Osmanite riigi vasallidena; 1899–1961 oli Kuveit Suurbritannia protektoraat ja šeigid valitsesid Briti poliitiliste agentide eestkoste all.

Kuveit kuulutati iseseisvaks 19. juunil 1961 ja alates sellest ajast on riigipea tiitliks emiir.

2. augustist 1990 kuni 26. veebruarini 1991 okupeerisid riiki Iraagi väed. Sel ajal viibis emiir eksiilis Saudi Araabias, kohapeal teostasid võimu esmalt Iraagi valitsuse määratud riigipea ja seejärel juba Iraagi kubernerid, kelle loend on esitatud artiklis Iraagi okupatsioon Kuveidis.

Vaata ka

Kuveidi emiir
Kuveidi valitsusjuhtide loend

Kuveit
Riigipeade loendid