joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali välja antavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.

Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Näitekunsti sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2016. aastast.

Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.

Näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia laureaadid 

 2016: Aime Unt (tundlik- täpsete, inspireerivate aeg-ruumide ja lavastuskunstnike koolkonna loomine)
 2017: Roman Baskin (intelligentne komödiant nii lavastaja kui ka näitlejana, nii laval kui ka ekraanil)
 2018: Tiiu Randviir (särav priimabaleriin ja Eesti balleti järjepidevuse hoidja)
 2019: Mari-Liis Küla (hindamatu panuse eest XX sajandi teise poole Eesti teatri lavakujundusse ning stsenograafide järjepideva professionaalse koolituse rajamisse)
2020: Ingo Normet (Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli emeriitprofessorile suure panuse eest teatrikunsti, poole sajandi pikkuse lavastajaloomingu eest paljudes Eesti kutselistes teatrites ja Teleteatris ning pedagoogilise töö eest lavakunstikooli õppejõuna ja kooli juhatajana)
2021: Raivo Põldmaa (näitekunsti sihtkapitali elutööpreemia Teatrijuhile suure tähega. Ta on algataja, eestvedaja, Tallinna Linnateatri kompromissitu patrioot ja kogu valdkonna edendaja. Mees, kelle vankumatul toetusel sai võimalikuks ühe teatri kordumatu kuldaeg!)

Vaata ka 

 Eesti Kultuurkapitali aastapreemia -> Eesti Kultuurkapitali näitekunsti aastapreemia
 Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali aastapreemia

Viited 

Eesti Kultuurkapital
Eesti teater
Jakkalsfontein

Jakkalsfontein on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Swartlandi vallas. Jakkalsfontein asub Atlandi ookeani rannikul.

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Sydney on Vaal

Sydney on Vaal on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas Dikgatlongi vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sydney on Vaali elanikest valgeid 73%, värvilisi 24% ja mustanahalisi aafriklasi 3%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 76% inimesi, inglise keelt 21% ja koosa keelt 3%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Dmitri Krassavin

Dmitri Antonjevitš Krassavin (vene keeles Дмитрий Антоньевич Красавин; sündinud 30. oktoobril 1950 Venemaal Rõbinskis) on Eestis elav vene keeles kirjutav proosakirjanik, luuletaja ja publitsist.  

Krassavin lõpetas 1974. aastal Kaliningradi Kõrgema Meretehnikakooli (Калининградское высшее инженерное морское училище) ja ta suunati tööle Tallinna. Ta on avaldanud loomingut ajakirjas Tallinn, nädalalehes Vesti Nedelja Pljus. Esimene raamat, luulekogu "Vassiliada" ("Василиада" ISBN 9985827449) ilmus Eestis kirjastuse Aleksandra väljaandel 2000. aastal. Sellele järgnes mitu raamatut:

 "Микеланджело из Мологи"  
 "Заповедь любви"
 "Прикосновения к былому"
 "В деревне Крошки" (lasteluule)
 "Прости меня, незнакомка"
 "Свойство очаровываться миром"
 "Ставка на бабочку"
 "Эксперимент"

Isiklikku 
Ta on abielus, kahe täiskasvanud tütre isa.

Tunnustus 
 2018 – Venemaa Kirjanike Liidu (РСП) presiidiumi auhind Pärand
 2018 – Venemaa Kirjanike Liidu auhind Aasta kirjanik 2018
 Medal Vladimir Majakovski 125 aastat
 Medal Aleksandr Puškin 220 aastat
 Vene proosa antoloogia 2018 ja 2019 (osaleja)
 2019 – V. V. Nefedovi auhind (romaanide "Микеланджело из Мологи" ja "Заповедь любви" eest)

Viited
Stella (LAV)

Stella on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Naledi vallas.

Asula on rajatud 1920. aastatel.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Stella elanikest valgeid 62,54%, mustanahalisi aafriklasi 32,40%, värvilisi 2,70%, India või Aasia päritolu inimesi 1,12% ja teisi 1,24%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 75,29% inimesi, tsvana keelt 17,53% ja inglise keelt 3,59%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Āres (Grobiņa piirkond)

Āres (ka Apakšstacija) on küla (mazciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.

Küla asub valla kirdeosas, merepinnast 25 meetri kõrgusel  maantee A9 ääres. Āres jääb valla keskusest Dubeņist 11, piirkonna keskusest Grobiņast 2 ja Riiast 202 kilomeetri kaugusele.

Külas asub aktsiaseltsi «Augstsprieguma tīkls» 330 kV alajaam. Alajaama (läti keeles Apakšstacija) juurde küla ka Teise maailmasõja järel rajati. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.

Aastal 1998 oli külas elanikke 70.

Viited

Lõuna-Kuramaa piirkonna külad
Raimu Aas

Raimu Aas (1. september 1934 – 2. jaanuar 2020 Saunja, Läänemaa) oli eesti ettevõtja ja aednik, Eesti ühe suurema viljapuude kogu omanik.

Aasale kuulus osalus logistikaettevõttes Kaubaekspress.

Aas mägisuusatas ja mängis jäähokit ning kuulus omal ajal vabariigi koondisse tennises. Tema esimene treener oli Evald Kree.

Viited

Eesti ettevõtjad
Eesti aednikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1934
Surnud 2020
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Bogislaw X (Pommeri)

Bogislaw X Suur (3. juuni 1454 – 5. oktoober 1523) oli Pommeri hertsog 1474. aastast kuni oma surmani.

Elulugu 

Bogislaw sündis Rügenwaldes (nüüd Darłowo Poolas). Tema vanemad olid Pommeri-Wolgasti hertsog Erich II ja Pommeri Sophia, mõlemad Pommeri dünastia liikmed. Bogislaw oli algul abielus Brandenburgi Margaretega ja hiljem Poola kuninga Kazimierz IV tütre Annaga. Oma teise naisega sai ta 8 last, sealhulgas Sophie, kellest sai Taani kuninganna. Ta päris kogu varem jaotatud olnud Pommeri hertsogkonna ja sai 1478. aastal selle ainuvalitsejaks. Talle järgnesid tema pojad Georg I ja Barnim XI.

Enne Bogislawi valitsemist oli Pommeri hertsogkond olnud pikka aega jaotatud mitmeks osahertsogkonnaks, mida valitsesid Greifide koja sugulased. 1464. aastal suri Pommeri-Stettini hertsog Otto III pärijata, Bogislawi isa Erich II ja onu Wartislaw X, kes mõlemad valitsesid erinevaid Pommeri-Wolgasti osi, suutsid Pommeri-Stettini pärandi konfliktis Brandenburgi margiga edu saavutada. 1474. aastal, kui isa suri, päris Bogislaw oma osahertsogkonna, saades Pommeri hertsogiks. 1478. aastal, kui onu suri, päris ta ka selle osahertsogkonna, Pommeri-Barthi, saades esimeseks Pommeri hertsogkonna ainuvalitsejaks umbes 200 aasta järel.

Tema isa Erich II oli jätnud Pommeri pinevasse konflikti Brandenburgi ja Mecklenburgiga. Bogislaw suutis need konfliktid nii diplomaatilises kui ka sõjalises mõttes lahendada. Ta andis oma õe Sophie naiseks Mecklenburgi hertsog Magnus II-le ja oma teise õe Margarete Magnuse vennale Balthasarile. Bogislaw ise abiellus Brandenburgi kuurvürsti Friedrich II tütre Margaretega. Samuti 1478. aastal sai Bogislaw tagasi isa poolt Brandenburgile kaotatud alasid, kõige olulisemad neist Gartz ja teised võikelinnad ja linnused Brandenburgi Uckermarkist põhjas. Ta kinnitas 1472. aasta Prenzlau rahu 1479. aastal, jättes Strasburgi Brandenburgile, ning Bogislaw pidi võtma oma valdusi Brandenburgi läänina. Samal aastal suri tema naine lapsi saamata.

Kui Bogislaw abiellus 1491. aastal Anna Jagiellonkaga, olid kõik Pommeri naabrid abielude kaudu Pommeri dünastiaga seotud. Bogislaw kasutas neid soodsaid tingimusi 1493. aastal ja tugevdas Pommeri positsiooni Brandenburgi suunal Pyritzi lepinguga, mis kuulutas, et Pommeri ei ole Brandenburgi lään, vaid Saksa-Rooma keisri lään.

Aastatel 1496–1498 reisis Bogislaw Jeruusalemma palverännakule. Ta suri Stettinis.

Lapsed 

Anna Jagiellonkaga:

 Kasimir (28. aprill 1494 – 29. oktoober 1518)
 Sophie (1498–1568)
 Georg (1493–1531)
 Anna (1492–1550)
 Barnim XI (1501–1573)
 Elisabeth (suri enne 1518)
 Barnim (enne 1501 – enne 1501)
 Otto (enne 1503 – enne 1518)

vallaslaps:

 Christoph
Harri Moora (1969)

Harri Moora (sündinud 13. märtsil 1969) on eesti keskkonnateadlane.

Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli 1987. aastal ja Tartu Ülikooli, õppides seal aastail 1987–1996, ning kaitsnud doktoritöö Tallinna Tehnikaülikoolis aastal 2009 teemal "Olelusringi hindamine kui süsteemi optimeerimise otsuse toetusvahend – Eesti jäätmekäitluse näitel".

Ta on töötanud pikka aega Stockholmi Keskkonnainstituudi Tallinna Keskuses.

Välislingid
Temast ETISes
 videoloeng: Diskreetne loodusteaduste õhtukursus. Ringmajandus. Harri Moora

Eesti ökoloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1969
Tallinna Reaalkooli vilistlased
McGregor (LAV)

McGregor on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Langebergi vallas.

Asula on rajatud 1862. aastal ja kandis esialgu nime Lady Gray. 1904. aastal sai asula kohaliku vaimuliku Andrew McGregori auks praeguse nime.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli McGregori elanikest värvilisi 82,78%, valgeid 12,80%, mustanahalisi aafriklasi 3,27%, India või Aasia päritolu inimesi 0,90% ja teisi 0,26%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 86,60% inimesi, inglise keelt 10,35% ja koosa keelt 1,27%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Wemmershoek

Wemmershoek on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Stellenboschi vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wemmershoeki elanikest värvilisi 96,23%, mustanahalisi aafriklasi 1,64%, valgeid 1,55% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,58%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 92,45% inimesi, inglise keelt 4,84%, tsvana keelt 0,87% ja koosa keelt 0,87%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Paterson (LAV)

Paterson on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Sunday's River Valley vallas.

Asula on rajatud 1879. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Patersoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 77,0%, värvilisi 20,4%, valgeid 1,5%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 0,8%. Koosa keelt pidas emakeeleks 66,7% inimesi, afrikaani keelt 23,2%, inglise keelt 5,9%, viipekeelt 1,8% ja teisi keeli 2,3%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Mari Karm

Mari Karm (sündinud 21. mail 1956) on eesti kasvatusteadlane ja Tartu Ülikooli kõrgkoolipedagoogika dotsent.   

Tema peamised uurimisteemad on pedagoogika ja didaktika ning õppemeetodid.

Haridustee  

Karm lõpetas 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse eriala. Ta sai 2001. aastal Tallinna Pedagoogilisest Ülikoolist kasvatusteaduste magistrikraadi ning kaitses sealsamas 2007. aastal doktorikraadi teemal „Eesti täiskasvanukoolitajate professionaalsuse kujunemise võimalused“ (juhendaja Larissa Jõgi).

Töökäik  

Mari Karm oli aastatel 1979–2005 H. Elleri nimelise Tartu Muusikakooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, aastatel 2002–2005 Tallinna Pedagoogilise Ülikooli kasvatusteaduskonna andragoogika lektor ning 2005–2007 Tartu Ülikooli haridusteaduskonna kõrgkoolipedagoogika lektor.  

Alates 2012. aastast on Karm Tartu Ülikooli kõrgkoolipedagoogika dotsent.  

15 aasta jooksul, mil on toimunud kursus „Õppimine ja õpetamine kõrgkoolis“, on tema juures õppinud üle 600 Tartu Ülikooli õppejõu ja doktorandi (lisaks veel teiste kõrgkoolide õppejõud).

Tunnustus  

2016 – Tartu Ülikooli väike medal  

2017 – Aasta õpetaja gala nominent kategoorias Aasta õppejõud

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Karm on 2007. aastast õppejõudude professionaalse arengu koostöövõrgustiku (NETTLE) töögrupi liige, ühenduse "European Educational Research Association" kõrgharidusvaldkonna võrgustiku nõukogu liige ning International Consortium for Educational Development (ICED) liige. 2009. aastal liitus ta European Association for Research on Learning and Instruction (EARLI) liikmeskonnaga.

Publikatsioonid  

Temalt on ilmunud arvukalt teaduspublikatsioone ning ta on kirjutanud õppejõududele õpetamisalase raamatu "Õppemeetodid kõrgkoolis", mis ilmus 2013. aastal.

Viited

Välislingid 
 Mari Karmi Google Scholar lehekülg
 Mari Karmi ResearchGate lehekülg 

Eesti kasvatusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1956
Tadeusz Bór-Komorowski

Kindral Tadeusz Komorowski (rohkem tuntud kui Tadeusz Bór-Komorowski; 1. juuni 1895 Horobriv – 24. august 1966 London) oli Poola sõjaväejuht.

Ta sündis aastal 1895 Horobrivis Galiitsia ja Lodomeeria Kuningriigis (praeguse haldusjaotuse järele Kozova rajoonis Ternopili oblastis). Esimese maailmasõja ajal teenis ta Austria-Ungari armees. Pärast sõda sai temast Poola armee ohvitser, kes tõusis Grudziądzi ratsakooli juhtima. Ta kuulus 1924. aasta suveolümpiamängudele läinud Poola ratsavõistkonda.

Olles osalenud võitluses Saksa sissetungi Poolasse II maailmasõja alguses 1939. aastal, aitas Komorowski koodnimega Bór korraldada Poola põrandaalust Krakówi piirkonnas. Juulis 1941 sai temast Armia Krajowa ülema asetäitja ja 1943. aasta märtsis sai ta selle komandöriks brigaadikindrali auastmes. Ta suhtus mõistvalt parempoolsesse, antisemiitlikku Rahvusparteisse. Koduarmee ülemana muutis Komorowski oma eelkäija Stefan Rowecki juudimeelset poliitikat. Komorowski keelas abi juutidele, kes soovisid korraldada getomässe ja soosis juutide väljajätmist organisatsioonist. Ameerika ajaloolane Joshua D. Zimmerman süüdistab Komorowskit, kes iseloomustas juudi partisane kui "kommunistlikke, nõukogudemeelseid elemente" käimasoleva holokausti suhtes "jahutava ükskõiksusega".

1944. aasta keskel, kui Nõukogude väed jõudsid Poola keskosani, andis Poola eksiilvalitsus Londonis Bór-Komorowskile korralduse valmistuda relvastatud ülestõusuks Varssavis. Eksiilivalitsus soovis naasta poolakate vabastatud pealinna, mida Nõukogude võim ei vallutanud, ja takistada Stalini kavandatud Poola kommunistlikku ülevõtmist. Varssavi ülestõus algas Komorowski käsul 1. augustil 1944 ja Armia Krajowa üksused haarasid kontrolli suurema osa Varssavi kesklinnast.

29. septembril 1944 ülendati Bór-Komorowski relvajõudude peainspektoriks (Poola ülemjuhataja). 4. oktoobril alistus Bór-Komorowski pärast kaht kuud kestnud ägedat võitlust SS-Obergruppenführer Erich von dem Bach-Zelewskile pärast seda, kui Natsi-Saksamaa oli nõus koduväe võitlejaid käsitlema sõjavangidena. Kindral Bór-Komorowski interneeriti Saksamaal (Oflagi IV-C juures). Hoolimata korduvatest nõudmistest keeldus ta okupeeritud Poolas järelejäänud Armia Krajowa üksustele käske alla anda.

Pärast sõda kolis ta Londonisse, kus ta mängis aktiivset rolli Poola emigrantlikes ringkondades. Aastatel 1947–1949 töötas ta Poola eksiilvalitsuse peaministrina (mida enamus Lääne-Euroopa riike enam diplomaatiliselt ei tunnustanud). Oma mälestustes kirjutas ta aastal 1950 ilmunud raamatu Armia Podziemna. Pärast sõda teenis ta elatist polsterdajana.

Ta suri aastal 1966 jahi ajal südametaki tõttu. Ta maeti Londoni Gunnersbury kalmistule. Aastal 1994 maeti ta ümber Varssavisse Powązki kalmistule

Poola sõjaväelased
Poola poliitikud
Sündinud 1895
Surnud 1966
Pachsdraai

Pachsdraai on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovitsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ramotshere Moiloa vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pachsdraai elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,31%, valgeid 1,24%, India või Aasia päritolu inimesi 0,34% ja teisi 0,11%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 93,59% inimesi, inglise keelt 1,57% ja afrikaani keelt 1,46% inimesi.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Mnyameni

Mnyameni on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas Amahlathi vallas. Mnyameni asub Keiskammahoekist umbes 13 km loodes.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mnyameni elanikest mustanahalisi aafriklasi 100,0%. Koosa keelt pidas emakeeleks 97,98% inimesi, inglise keelt 1,68%, afrikaani keelt 0,22% ja sotho keelt 0,11%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Cimdenieki

Cimdenieki on küla (vidējciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.

Küla asub valla lääneosas, merepinnast 4 meetri kõrgusel Ālande jõe kaldal, jäädes Liepāja idapiirile. Cimdenieki jääb valla keskusest Dubeņist 7 ja piirkonna keskusest Grobiņast 6 kilomeetri kaugusele.

Külast lõunas asub Liepāja lennujaam, Cimdeniekisse jääb Pagriezens uz Lidostu bussipeatus. 

Küla tekkis XX sajandi neljakümnendatel aastatel, mil sinna asus Punaarmee lennuväeosa. Algselt elasid seal põhiliselt sõjaväega seotud isikud. Punaarmee lahkudes kujunes Cimdenieki põhiliselt aianduskruntide piirkonnaks, kus suurem osa elanikke töötab Liepājas. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.

Aastal 2015 oli külas 288 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 255.

Viited

Lõuna-kuramaa piirkonna külad
Iļģi

Iļģi (vanasti ka Iļģu muiža) on küla (aprūpes ciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonna Grobiņa vallas.

Küla asub valla idaosas, merepinnast 21 meetri kõrgusel. 

Iļģis asub Läti riikliku sotsiaalhoolekandekeskuse Kurzeme Iļģi filiaal. Tegemist on pansionaadiga, mis on mõeldud pikaajaliste terviseprobleemidega inimeste tarbeks.

Küla on kujunenud endise Iļģi ehk Dēnava mõisa (Illien) keskuse juurde. Aastal 1900 avati sellest põhja pool Ilgale raudteepeatus. Kahekümnendatel aastatel avati mõisa keskuses põllumajanduskool. Teise maailmasõja ajal oli mõisa häärberis Saksa sõjaväe laatsaret, mis hiljem sai kahuritulest kahjustada. Sõjajärgsetel aastatel asus seal Liepāja linna invaliidide maja, kuhu viidi põhiliselt psüühikahäiretega inimesi. Aastal 1969 ehitati selle tarbeks ka uus korpusehoone. Aastani 2021 kuulus küla Grobiņa piirkonda.

Looduskaitse all on külas kasvav hobukastan ümbermõõduga 3.39 ja kõrgusega 20 meetrit, harilik valgepöök ümbermõõduga 2.08 ning kõrgusega 18 meetrit,  harilik robiinia ümbermõõduga 3.68 ning kõrgusega 18 meetrit ja Euroopa lehis ümbermõõduga 3.67 ning kõrgusega 22 meetrit. Riikliku tähtsusega mälestisena on muinsuskaitse all Iļģi mõisa rõdupiire.

Aastal 2005 oli külas elanikke 421.

Viited

Lõuna-Kuramaa piirkonna külad
Jeff Gordon

Jeffery Michael "Jeff" Gordon (sündinud 4. augustil 1971 Ameerika Ühendriikide California osariigis Vallejos) on endine Ameerika autosportlane. 

Ta esines edukalt NASCAR-i karikasarjas aastatel 1992–2016, liitudes Hendrick Motorsports meeskonnaga.

Gordon on praegu FOX NASCARi otseülekande televisiooni saatejuht.

NASCAR karikasarjas toimunud võistluse ajal võitis Gordon 1995, 1997, 1998 ja 2001. aastal neli tiitlit. Kokku võitis ta 93 sõitu.

Gordonile kuulub ka auto number 48, mida juhib Jimmie Johnson, kes võitis ka 2006., 2007., 2008., 2009., 2010., 2013. ja 2016. aasta karikasarjad.

Viited

Välislingid

Koduleht
Ernst Ludwig (Pommeri)

Ernst Ludwig (20. november 1545 – 17. juuni 1592) oli Pommeri hertsog aastatel 1560–1592. Aastatel 1569–1592 oli ta Pommeri-Wolgasti hertsog, jagades võimu Pommeri hertsogkonnas oma vanema venna Johann Friedrichiga, kes oli Pommeri-Stettini hertsog ja Kammini piiskop.

Elu 

Ernst Ludwig oli üks Pommeri-Wolgasti Philipp I ja selle naise Maria kümnest lapsest. Pärast isa surma 14. veebruaril 1560 olid kõik lapsed vanaonu Barnim XI eestkoste all. Koos ühe oma venna, Barnim XII-ga õppis Ernst Ludwig aastatel 1563–1565 Wittenbergi ülikoolis, kus ta elas Martin Lutheri kodus. Koos teise venna, Bogislaw XIII-ga elas ta ajutiselt Saksi-Weimari hertsogi Johann Wilhelmi õukonnas.

1569. aastal astus Barnim XI tagasi ja hertsogkond jaotati 23. mail Jasenitzis (nüüd Police osa) sisemiselt Pommeri dünastia meessoost liikmete vahel, mis kinnitati Wollini (nüüd Wolin) Maapäeval. Ernst Ludwig ja tema vend Bogislaw XIII said Pommeri-Wolgasti, samas teised vennad Johann Friedrich ja Barnim XII said Pommeri-Stettini ning Kasimir IX sai Kammini piiskopkonna. Kuna Bogislaw ja Barnim loobusid kohe oma positsioonidest ja nad said kompensatsiooniks vastavalt Barthi ja Neuenkampi ning Rügenwalde valdused, sai Ernst Ludwig oma osa üksi valitseda.

Ernst Ludwig arendas Greifswaldi ülikooli, kus oli seotud arstiteaduskonna ülesehitamisega. Ernst Ludwig osales ka oma venna Johann Friedrichi edutus katses tõsta Pommeri hertsogkonna sõjalist staatust Ülem-Saksi ringkonnas.

1574. aastal ehitas Ernst Ludwig residentsi Pudaglasse sekulariseeritud Usedomi kloostri varemetele. Kaks küla tänases Ees-Pommeri-Greifswaldi kreisis kannavad tema nime: Wolgasti lähedal asutas ta Groß Ernsthofi ja Greifswaldi lahe kaldale ehitas ta 1580. aastal Ludwigsburgi residentsi, mille ta 16. augustil 1586 oma naisele andis.

Abielu ja lapsed 

Ernst Ludwig abiellus 1577. aastal Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogi Juliuse tütre Sophia Hedwigiga. Sophia Hedwig elas oma abikaasast peaaegu 40 aastat kauem. Ta suri 1631. aastal Loitzis ja maeti oma abikaasa kõrvale Püha Peetruse kirikusse Wolgastis.

Abielust sündisid järgmised lapsed:

 Hedwig Maria (1579–1606)
 Elisabeth Magdalena (1580–1649)
 Philipp Julius (1584–1625)

Surm 

Ernst Ludwig suri 17. juulil 1592. Greifswaldi ülikool alustas samal päeval järeleandmistega. Tema matus toimus 19. juulil Wolgastis. Legend räägib, et hertsogi surma ette aimates ilmus 23. mail Stettinis halo, millele järgnes väävli- ja verevihm. Lesk Sophia Hedwig taandus Loitzi, kuhu ta 1594. aastal koos lastega Wolgasti paleest kolis, ja elas seal kuni oma surmani 30. jaanuaril 1631. Esialgu pidi ta taanduma Ludwigsburgi.

Ernst Ludwigi järglane oli tema poeg Philipp (II) Julius, kes siiski jäi Bogislaw XIII eestkoste alla.

Vaata ka 
 Pommeri hertsogkond
 Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
 Pommeri ajalugu
 Pommeri dünastia
Barnim X

Barnim X või teise loendamise järgi Barnim XII (15. veebruar 1549 - 1. september 1603) oli Pommeri hertsog ja Pommeri dünastia liige. Ta haldas 1569. aastast Rügenwalde ringkonda. 1600. aastast kuni oma surmani valitses ta Pommeri-Stettinit.

Elu 

Barnim oli Pommeri-Wolgasti hertsogi Philipp I ja tema naise Maria kuues laps. Philipp suri 1560. aastal ja temast jäi maha 5 poega; lisaks Barnimile olid vanemad vennad Johann Friedrich (1542–1600), Bogislaw XIII (1544–1606) ja Ernst Ludwig (1545–1592) ning noorem vend Kasimir VI (1557–1605). Eestkostevalitsus seati kõigile vendadele. Sinna kuulusid regent Ulrich von Schwerin ja 11 inimesest regentnõukogu.

Barnim ja tema vend Ernst Ludwig õppisid 1563. aastast Wittenbergi ülikoolis, kus nad elasid 1565. aastani reformaator Martin Lutheri poja Martin Lutheri kodus. Wittenbergis oli ta 1564. aasta suvesemestril rektor.

1569. aastal korraldati Pommeri valitsus ümber. Hertsog Barnim IX, kellel ei olnud elusolevaid poegi, taandus oma nõbude Johann Friedrichi ja Barnim X kasuks. Barnim loobus valitsemisest ja leppis vennaga kokku, et valitseb Rügenwalde ringkonda. 25. juulil 1569 lepiti Pommeri jaotamine Jasenitzi lepinguga kokku.

Samuti 1569. aastal kavandati abielu Poola printsessiga, kuid sellest ei saanud asja. Rügenwaldes valitses Barnim 1569. aastast vaikses eraldatuses mõistliku ökonoomsusega. 1581. aastal abiellus ta Brandenburgi kuurvürsti Johann Georgi tütre Annaga. Abielu oli lastetu.

Pärast Johann Friedrichi surma 1600. aastal sai Pommeri-Stettini valitsejaks Barnim. 1602. aastal kolis ta Rügenwaldest Stettinisse. Rügenwaldes järgnes talle tema noorem vend Kasimir VI.

Barnimile ei meeldinud Pommeri-Stettini valitsemine. Johann Friedrich oli elanud üle oma võimete, jättes võlausaldajatele olulised võlad ja panditud ringkonnad. Barnim kärpis kulutusi, mis muutis ta ebapopulaarseks. Ta suri 1. septembril 1603 Stettinis ja maeti Stettini lossikirikusse. Tal ei olnud lapsi. Tema lesk Anna Maria suri 1618. aastal oma wittumis Wollinis.

Tavaliselt oleks pidanud järgmine Pommeri-Stettini valitseja olema Barnimi noorem vend Kasimir. Kuid Kasimir otsustas oma vanema venna Bogislaw XIII kasuks, kes omakorda määras oma poja Philipp II regendiks.

Vaata ka 

 Pommeri dünastia
Personaalsed auastmed politseis



Eesti Politsei
1991. aastal Eesti politsei taasloomisel kaotati NSV Liidu Siseministeeriumi miilitsa auastmete süsteem ning kasutati ainult politseiametniku ametikoha nimetust. 2007. aasta 1. märtsil, loodi aga Eesti Politseis politseiametnike ametikohanimetusele lisaks personaalsed auastmed:
 politseipeadirektor
 politseiprefekt
 politseidirektor
 politseinõunik
 vanemkomissar
 komissar
 juhtivkonstaabel
 vanemkonstaabel
 konstaabel
 nooremkonstaabel 

Pärast uue politsei ja piirivalve ühisorganisatsiooni loomist Politsei- ja Piirivalveametina 1. jaanuarist 2010 võeti kasutusele auastmed.
Genfi autonäitus

Genfi autonäitus, ametliku nimetusega Geneva International Motor Show, on märtsikuus Šveitsi linnas Genfis toimuv autonäitus. See peeti esmakordselt 1905. aastal ja sellest on kujunenud väga oluline rahvusvahelise autonäitus, kus autotootjad tutvustavad oma uudismudeleid ning uusi tehnoloogilisi lahendusi. 

Autonäitus toimub Palexpo keskuses, mis asub Genfi Cointrini lennujaama läheduses.

2020. aastal 5.–15. märtsil toimuma pidanud 90. Genfi autonäitus jäeti ära seosest ülemaailmse koroonapandeemiaga peale seda, kui šveitsi valitsus keelustas üle 1000 inimesega rahvakogunemised. Samal põhjusel jäetakse ära ka 2021. aasta autonäitus ning praegustel andmetel toimub järgmine Geneva Motor Show 2022. aastal.

Välislingid 
 Koduleht

Autondus
Näitused
Üritused
Šveits
Bytów

Bytów (saksa keeles Bütow, kašuubi keeles Bëtowò) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas, Bytówi maakonna ja Bytówi valla halduskeskus.

Asulat on esmamainitud 1113. aastal. Asula läks Saksa ordu valdusesse 1326. aastal, linnaõigused sai 1346. aastal. 1637–1657 oli linn Poola valduses. Teist korda läks linn Poola koosseisu 1945. aastal.

Viited

Pomorze vojevoodkonna linnad
Bogislaw XIII (Pommeri)

Bogislaw XIII (Bogusław XIII) (9. august 1544 – 7. märts 1606), Philipp I ja Maria poeg, oli Stettini ja Wolgasti hertsog ning Pommeri dünastia liige.

Bogislaw astus Greifswaldi ülikooli juba 14-aastaselt. Algul oli ta oma venna Johann Friedrichi kaasvalitseja Pommeri-Wolgastis, kuid 1569. aastal võttis ta kontrolli Barthi ja Neuenkampi üle. Seal asutas ta 1582. aastal trükikoja, mis avaldas 1588. aastal "Barther Bibeli", alamsaksakeelse piibli, mille oli tõlkinud Johannes Bugenhagen. 1587. aastal asutas ta Franzburgi, mis hakkas võistlema Stralsundiga.

1603. aastast kuni surmani valitses ta Pommeri-Stettinis, mille ta päris 1509. aasta Jasenitzi pärimislepingu järgi tingimusel, et tema kaks venda Johann Friedrich (suri 1600) ja Barnim X (suri 1603) surevad mõlemad lastetult. Ta elas Barthis ja tema vanem poeg Philipp II toimis Stettini kubernerina.

Teda mäletatakse kui tarka valitsejat, kes oli pädev majanduse ja valitsemise valdkonnas.

Ta oli kaks korda abielus: kõigepealt Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Franzi tütre Claraga, seejärel Schleswig-Holstein-Sonderburgi hertsogi Johann II tütre Annaga. Esimesest abielust sai ta 11 last, nende hulgas:

 Philipp II
 Franz
 Bogislaw XIV
 Georg II
 Ulrich
 Anna

Vaata ka 

 Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
 Pommeri ajalugu
 Pommeri hertsogkond
 Pommeri dünastia
Jaan Jenseni raamatugraafika aastapreemia

Jaan Jenseni raamatukunsti, postkaardi ja plakatikujunduse aastapreemia oli aastatel 1982–1988 Eesti NSV Kunstnike Liidu ja Eesti NSV Riikliku Kirjastuste, Polügraafia ja Raamatukaubanduse Komitee preemia, mida anti välja eelmisel aastal esmakordselt trükis avaldatud raamatuillustratsioonide, raamatukujunduse ja arhitektoonika, poliitilise plakati ja postkaardi eest. Igal aastal anti välja viis preemiat.

Laureaadid

1982 

 raamatuillustratsiooni preemia – Herald Eelma ("Kalevala lood" ja Fr. R. Kreutzwaldi "Põhja konn")
 postkaardipreemia – Paul Luhtein ("350. a. Eesti raamatutrükki")
 raamatukujunduse ja arhitektoonika preemia – Jüri Kaarma (M. Kaarma, A. Voolmaa, "Eesti rahvarõivad" makett ja üldkujundus)
 poliitilise plakati preemia – Voldemar Kullarand ("XI viisaastaku peaülesanne")
 lasteraamatu illustratsiooni preemia – Jaan Tammsaar (vendade Grimmide "Muinasjutte")

1983 
...

1984

 raamatuillustratsiooni preemia – Avo Keerend (Chr. Marlowe "Tragöödiad")
 postkaardipreemia – Malle Leis (postkaardid "Suvi" ja "Hilissuvi")
 raamatukujunduse ja arhitektoonika preemia – Rudolf Pangsepp (sarjas "Eesti novellivara" ilmunud E. Vilde "Kolmkümmend aastat armastust")
 poliitilise plakati preemia – Made Balbat (rahuteemaline plakat)
 lasteraamatu illustratsiooni preemia – Regina Lukk (J. Kunderi "Ahjualune" hispaania keeles ja E. Enno "Üks rohutirts läks kõndima")

1985 

 raamatuillustratsiooni preemia – Marje Üksine (P. Haavaoksa raamat "Suvised mured")
 postkaardipreemia – Mare Vint (õnnitluspostkaardid)
 raamatukujunduse ja arhitektoonika preemia – Jüri Kaarma (E. Varepi ja V. Maavara "Eesti maastikud")
 poliitilise plakati preemia – Anu Juurak ("Ei")
 lasteraamatu illustratsiooni preemia – Vive Tolli (T. Toometi "Lapikiri ja lastekiri")

1986 
...

1987 

 raamatuillustratsiooni preemia – Marje Üksine (B. Alveri luulekogu "Korallid Emajões")

 postkaardipreemia – Naima Neidre (loodusteemalised postkaardid)
 raamatukujunduse ja arhitektoonika preemia – Villu Järmut (Fr. Tuglase novellikogu "Taevased ratsanikud" makett ja kujundus)
 poliitilise plakati preemia – Silver Vahtre ("Rahu")
 lasteraamatu illustratsiooni preemia – Peeter Ulas (Fr. R. Kreutzwaldi "Paristajapoeg")

1988 
...

Viited 

Eesti kunstiauhinnad
Merle Taimalu

Merle Taimalu (sündinud 22. juunil 1969) on eesti kasvatusteadlane ja Tartu Ülikooli alushariduse dotsent. 

Tema peamised uurimisteemad on lapse areng ja kasvatus, lapse hirmud, õpetaja ja lapsevanemate enesetõhusus ning motivatsioon. Taimalult on ilmunud artikleid koostöös kolleegidega ka õpetaja professionaalsete teadmiste teemal (TPACK raamistiku alusel).

Haridustee 
 
Taimalu lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikooli (TÜ) bioloogia-geograafia teaduskonna ning 1997. aastal sai TÜ pedagoogika magistrikraadi. 2007. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli pedagoogika doktorikraadi teemal "Children's fears and coping strategies: a comparative perspective" ("Laste hirmud ja toimetuleku strateegiad: võrdlev käsitlus", juhendajad Inger Kraav, Anja Riitta Lahikainen).

Töökäik  

Merle Taimalu töötas aastatel 1997–2000 Tartu Ülikooli pedagoogika osakonna vanemlaborandina, alates 1999. aastast oli ta TÜ haridusteaduste instituudis lektor, aastatel 2003–2009 kasvatusteaduste lektor ning 2009–2018 kasvatusteaduste dotsent.  

Aastatel 2010–2015 oli ta Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi hariduskorralduse magistriõppekava programmijuht ja 2012–2018 haridusteaduste instituudi pedagoogika osakonna juhataja.  

Alates 2018. aastast on ta alushariduse dotsent ning 2019. aastast koolieelse lasteasutuse õpetaja bakalaureuseõppekava programmijuht.

Tunnustus  
 1998 – Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi Heino Liimetsa nimeline magistritöö preemia 
 2008 – Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi Heino Liimetsa nimeline doktoritöö preemia

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Merle Taimalu on Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi (EAPS) ja European Association for Research on Learning and Instruction (EARLI) liige.

Viited

Välislingid 
Merle Taimalu Google Scholar lehekülg
Merle Taimalu ResearchGate lehekülg

Eesti kasvatusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1969
Neljas sein

Neljas sein on teatri kontekstis kasutatav mõiste, mis tähendab mõttelist piiri, mis eraldab publikut näitlejatest.

Neljanda seina kontseptsiooni teket seostatakse kõigepealt prantsuse filosoofi, kriitiku ja kirjaniku Denis Diderot’ teatrialaste kirjutistega. Tugevamalt kujunes mõiste välja realismi tõusuga 19. ja 20. sajandil, mis tõi teatrikunsti argisemate teemade käsitlemise, näitlejate loomulikuma mängustiili ja taotluse kujutada igapäevaelu võimalikult autentselt. Laval hakati esitama olukordi ja sündmusi nii, nagu need reaalses elus võiksid välja näha, kui ruumil, milles tegevus aset leiab, oleks üks sein (ehk "neljas sein") läbipaistev. Selline lähenemine muutis publiku- ja lavaruumi vahelise piiri teravamaks.

Neljas sein avaldub ühest küljest näitlejate mängu kaudu. Publikule on see läbipaistev, kuid näitlejad mängivad, nagu see oleks reaalne ja läbipaistmatu, ignoreerivad vaatajaid ega võta nendega kontakti. Neljandat seina võivad tähistada ka füüsilised elemendid nagu lavaportaal, eesriie, orkestriauk. Tihtipeale rõhutatakse seda ka valgus- ja lavakujundusega. Neljanda seina avaldumist võib märgata ka publiku käitumismustrites: lavastuse käigule ei segata vahele ning reageeritakse väljakujunenud normide piires.

Neljanda seina kontseptsiooni tekkimisega kerkis nähtusena esile ka "neljanda seina lõhkumine" ehk publiku ja lavastuse vahelise piiri ületamine. Peamisteks võteteks, mida selleks kasutatakse, on näiteks näitleja otsene pöördumine publiku poole, vestluse alustamine, rollist väljatulek, oma tegelase või toimuva kommenteerimine või ümberjutustamine, aga ka publiku mängu kaasamine valgus- või ruumilahenduste kaudu.
Tyrawa Wołoska

Tyrawa Wołoska on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Sanoki maakonnas, Tyrawa Wołoska valla halduskeskus.

Tyrawa Wołosk sai linnaõigused enne 1707. aastat, kuid kaotas need 1880. aasta paiku.

Viited

Podkarpacie vojevoodkonna külad
Fredropol

Fredropol on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas, Fredropoli valla halduskeskus.

Fredropol sai linnaõigused 1720. aasta paiku, kuid kaotas need enne 1880. aastat.

Viited

Podkarpacie vojevoodkonna külad
Waśniów

Waśniów on küla Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Ostrowiec Świętokrzyski maakonnas, Waśniówi valla halduskeskus.

Waśniów sai linnaõigused enne 1467. aastat, kuid kaotas need 1869. aastal.

Viited

Święty Krzyżi vojevoodkonna külad
Avaliku teenistuse tippjuhtide valikukomisjon

Avaliku teenistuse tippjuhtide valiku komisjon on Riigikantselei juures tegutsev komisjon, mis korraldab avalikke konkursse ministeeriumi kantsleri, asekantsleri, Riigikantselei direktori või valitsusasutuse peadirektori ametikohale.

Tippjuhtide valiku komisjoni esimees on riigisekretär ja selle koosseisu määrab Vabariigi Valitsus. Tippjuhtide valikukomisjon on otsustusvõimeline, kui koosolekust võtavad osa komisjoni esimees ja vähemalt pooled liikmetest. Tippjuhtide valiku komisjon võtab otsuse vastu koosolekust osavõtjate häälteenamusega. Häälte võrdse jagunemise korral otsustab esimehe hääl.

Koosseis

märts (2022) 
Riigisekretär Taimar Peterkop (esimees)
Rahandusministeeriumi kantsler Merike Saks (komisjoni aseesimees)
Sotsiaalministeeriumi kantsler Maarjo Mändmaa
Välisluureameti peadirektor Mikk Marran
personalijuhtimise tunnustatud ekspert Piret Jamnes
tippjuhtide kompetentsikeskuse juhataja Maria Kütt
 tippjuhi ametikohale vastava ministeeriumi kantsler

Viited 

Eesti valitsusasutused
Üllar Lanno

Üllar Lanno (sündinud 8. jaanuaril 1969) on Eesti riigiametnik.

Üllar Lanno on omandanud 1993. aastal üldarstikraadi Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas.

Ta on töötanud Tartu Ülikooli Kliinikumis, Põhja-Eesti Regionaalhaiglas, Helsingi Ülikooli keskhaiglas, Hollandi ravimiuuringute kontsernis Stickares ja meditsiinitarvikute ettevõttes Instrumentarium OY. Lanno on töötanud Toyota Baltic ASi turundusdirektorina aprillist 1997 kuni juulini 2004 ja olnud SA Merimetsa Tervisekeskuse juhatuse esimees juulist 2004 kuni jaanuarini 2006. Edasi juhtis ta 2006–2007 Eesti Kohtuarstliku Ekspertiisibürood ja 2008–2020 Eesti Kohtuekspertiisi Instituuti.

23. septembril 2020 nõustus sotsiaalminister Tanel Kiik Riigikantselei juures tegutseva avaliku teenistuse tippjuhtide valikukomisjoni ettepanekuga nimetada Üllar Lanno viieks aastaks Terviseameti peadirektoriks alates 1. oktoobrist. 6. septembril 2021 teatas Lanno, et astub terviseameti ravimite külmlao nn kobarkäki skandaali tõttu ametist tagasi. Tema viimane tööpäev on 20. septembril.

Viited

Välislingid
"Vilja küsib | Terviseameti juht Üllar Lanno viib homme valitsusse uue meetmete paketi. Kas maski kandmine muutub kohustuslikuks?" Eesti Päevaleht, 1. november 2020

Eesti riigiametnikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1969
Juhan Sarv

Juhan Sarv (sündinud 17. aprillil 1980) on Eesti jurist, riigikohtunik (kriminaalkolleegiumi liige).

1998. aastal lõpetas Sarv Viljandi Carl Robert Jakobsoni Gümnaasiumi ja 2002. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna cum laude. 

2002–2017 töötas Sarv Riigikohtu kriminaalkolleegiumi nõunikuna. Seal oli tema ülesandeks kriminaal- ja väärteoasjades laekuvate kassatsioon- ja määruskaebuste ning teistmisavalduste menetlusse võtmise otsustamise, menetlusse võetud kohtuasjade läbivaatamise ning kohtulahendite projektide ettevalmistamine või muude ülevaadete-analüüside koostamine.

1. juulil 2016 nimetas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Juhan Sarve teise astme kohtunikuks alates 1. augustist 2017. Ta töötas Tartu Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.

2019. aasta suvel kuulutati välja konkurss Riigikohtus. Vabanevale kriminaalkolleegiumi riigikohtuniku ametikohale kandideerisid vandeadvokaat Anti Aasmaa, riigiprokurör Laura Feldmanis, Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Sten Lind, Viru Maakohtu kohtunik Heili Sepp, endine Tartu Ülikooli kriminaalprotsessi dotsent Meris Sillaots ja Tartu Ringkonnakohtunik Juhan Sarv ise. Riigikohtu esimees, olles ära kuulanud kohtute haldamise nõukoja ja Riigikohtu üldkogu arvamuse, esitas Riigikogule Sarve kandidatuuri.

21. novembril 2019 otsustas XIV Riigikogu nimetada Juhan Sarve alates 3. veebruarist 2020 Riigikohtu liikmeks. Selle otsuse poolt oli salajasel hääletusel 67 Riigikogu liiget, vastu oli 3 liiget ning erapooletuid ei leidunud. Ta andis ametivande 30. jaanuaril 2020.

Sarv on panustanud mitmete oluliste eriväljaannete ning teaduspublikatsioonide koostamisse, aga ka karistusseadustiku, kriminaalmenetluse seadustiku, Eesti Vabariigi põhiseaduse, kohtute seaduse ja põhiseaduslikkuse järelevalve kohtumenetluse seaduse kommenteeritud väljaannete üks autoritest. Samuti on ta kirjutanud artikleid kriminaalmenetluses tsiviilhagi lahendamise, maksu- ja ametialaste süütegude ning Riigikohtu kriminaalkolleegiumi praktika teemadel. Juhan Sarv on neil teemadel korraldanud kohtunike, prokuröride ning Maksu- ja Tolliameti ametnike koolitusi.

2020. aasta kohtunike täiskogul valiti ta kohtute haldamise nõukoja asendusliikmeks ning tema volitused kestavad 3 aastat. Vajadusel asendab ta seal riigikohtunikku Ivo Pilvingut.

Seisukohad-eriarvamused kohtuasjades 
Kohtuasjas nr 5-20-3 "Vabariigi Presidendi taotlus tunnistada põhiseadusega vastuolus olevaks Riigikogus 11. märtsil 2020 vastu võetud "Kogumispensionide seaduse ja sellega seonduvalt teiste seaduste muutmise seadus (kohustusliku kogumispensioni reform)" jäi ta koos 7 riigikohtunikuga eriarvamusele. Nad leidsid, et presidendi taotlus tulnuks rahuldada.

Viited

Välislingid 
"Rahapesu võimaldavat pangatöötajat ei pruugi Eestis eriti midagi ähvardada" Eesti Ekspress, 28. oktoober 2020

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti riigikohtunikud
Sündinud 1980
Georg II (Pommeri)

Georg II (30. jaanuar 1582 – 27. märts 1617) oli mittevalitsev Pommeri hertsog. Ta haldas aastatel 1606-1617 koos oma venna Bogislaw XIV-ga Amt Rügenwaldet.

Elu 

Georg oli Pommerit valitseva Pommeri dünastia viimase põlvkonna liige. Ta oli hertsog Bogislaw XIII ja selle naise Clara noorem poeg. Georg ja tema vennad leppisid pärast isa surma kokku pärandi jagamises. 1. oktoobri 1606. aasta kokkuleppe järgi oli vanem vend Philipp II (1573-1618) Pommeri-Stettini valitsev hertsog, Franz (1577-1620) oli protestantlik Kammini piiskop. Georg koos oma vanema venna Bogislaw XIV-ga (1580-1637) sai Amt Rügenwalde. Noorim vend Ulrich sai esialgu vaid iga-aastase pensioni.

Rügenwaldes tegeles Georg eranditult jahipidamisega ega osalenud riigiasjades. Püssist laskmisel kaotas ta vasakust silmast nägemise.

Hertsog Georg jäi vallaliseks. Ta suri Buckowis ja maeti Szczecini lossikirikusse.

Vaata ka 

 Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid
Endel Kaarep

Endel Kaarep (kuni 24. augustini 1936 Endel Matvei; 20. september 1914 Tambovi kubermang – 20. märts 2018) oli eesti fütopatoloog.

Eesti Maaülikooli vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eesti üle 100-aastased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1914
Surnud 2018
Sulev Mets

Sulev Mets (26. jaanuar 1930 Saaremaa – 27. aprill 2018) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1948. aastal Kuressaare Keskkooli, aastatel 1956–1960 õppis Leningradi Kõrgemas Parteikoolis.

Ajakirjanikuteed alustas Sulev Mets kodukandis Saaremaal. Töötas ajalehtedes Saarte Hääl, Pärnu Kommunist, Töörahva Lipp, Eesti Kommunist, Meie Maa ja Rahva Hääl (vastutav sekretär) nii tehnilistel kui ka loomingulistel ametikohtadel. 

Aastatel 1973–1980 töötas ta Eesti Raadio informatsioonisaadete peatoimetajana.

Pensionieas pöördus tagasi Saaremaale ning oli üks ajalehe Meie Maa taasasutamise eestvedajaid.

Tunnustus 
 1976 Eesti NSV teeneline ajakirjanik

Teosed 
 Sulev Mets "Aastaringe ajatüvelt", Eesti Keele Sihtasutus, 2011 (Saaremaa-aineline dokumentaalteos)

Isiklikku 
Tema abikaasa Milvi Mets on tekstiiliinsener, poeg Margus Mets on ajakirjanik, tütar Triin Soone on raamatukogundustegelane.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Sündinud 1930
Surnud 2018
Śakra

Śakra või Sakka (sanskriti keeles शक्र Śakra, paali keeles Sakka) on budistlikus mütoloogias Trāyastriṃśa taeva ja sealsete deevade valitseja.  

Indra (sanskritis; hiina keeles 因陀羅 Yīn tuó luó; jaapani keeles Indara; tiibeti keeles དབང་པོ་ dbang po) on Śakra sagedaseim sünonüüm ning veedades esineb nimi "Śakra" sageli Indra epiteedina tähendusega "võimas".

Budistlikes tekstides võib ta esineda veel mitmesuguste nimedega: sanskriti keeles Mahendranīla, Sahassākkha või Sahasrekṣaṇa; hiina keeles 娑婆婆 (Suō pópo), 千眼 (Qiān yǎn) või 天主 (Tiānzhǔ); jaapani keeles Sababa või Baba jne.

Paljude uurijate arvates on Śakra identne veedade jumala Indraga (üks Šakra epiteete on devānām indra ‘jumalate vürst’). Śakra esineb nii hinajaana kui ka mahajaana tekstides. Mahajaanas arvatakse, et suure jumalate ja devaputra’te väe eesotsas ilmus ta mõnikord inimeste maailma, et kuulata Šākjamuni õpetust ning toetada ja aidata selle järgijaid.

Śakra (paalikeelse nimega "Sakka") esineb paljudes paali kaanoni tekstides (Sakka Saṃyutta, Saṃyutta-nikāya) ning Buddha elu käsitlevates "Sünnilugudes" (Jātaka, Khuddaka-nikāya 10), kus tal on sageli oluline roll.

Viited 

Budism
Mihkel Solvak

Mihkel Solvak (sündinud 22. jaanuaril 1982) on eesti politoloog ja Tartu Ülikooli tehnoloogiauuringute vanemteadur.

Tema peamised uurimisteemad on e-valimised, avalikud e-teenused ja valimiskäitumine. E-valimiste osas on ta uurinud, kuidas on selle tehnoloogia kasutus levinud, millised on levinud kasutusmustrid ja milline on olnud mõju valimisosalusele.

Haridustee 

Solvak lõpetas 2006. aastal Tartu Ülikooli politoloogia eriala ning sai 2011. aastal sealsamas doktorikraadi tööga "Private member's bills in parliament – a comparative study of Finland and Estonia" ("Saadikute eelnõud parlamendis - Soome ja Eesti võrdlev uuring", juhendaja Vello Andres Pettai).

Töökäik 

Mihkel Solvak oli aastatel 2006–2011 Tartu Ülikooli riigiteaduste instituudis võrdleva poliitika õppetooli projektijuht. 2011–2015 oli ta riigiteaduste instituudi teadur.

Alates 2016. aastast töötab Solvak Johan Skytte poliitikauuringute instituudis tehnoloogiauuringute vanemteadurina. 2017. aasta kevadest kuni 2020. aasta augustini oli Solvak Johan Skytte poliitikauuringute instituudi juhataja.

Tunnustus 

 2008 – August Rei parlamendiuuringute stipendium
 2008 − Rahvusvaheline Parlamendistipendium, Saksamaa Liidupäev

Teadusorganisatsiooniline tegevus 

Solvak on osalenud rahvusvahelistes uurimisprojektides ning oli 2008. aastal Euroopa Valimisuuringu (European Election Study) Eesti uurimisrühma liige. Alates 2011. aastast on ta Eesti Valimisuuringu (ENES) juhtkomitee liige ja 2015. aastast IT mõju-uuringute keskuse CITIS uurimisrühma liige. Uurimisrühm tegeleb erinevate andmepõhiste teenuste piloteerimisega, kasutajate käitumise modelleerimisega ning Eesti e-riigi poolt genereeritavate andmete ristkasutamisega teenuste mõju hindamiseks.

Viited

Välislingid 
 Mihkel Solvak saidil Google Scholar
 Mihkel Solvak saidil ResearchGate

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti politoloogid
Sündinud 1982
Diana Eerma

Diana Eerma (sündinud 27. septembril 1964) on eesti majandusteadlane ja Tartu Ülikooli majanduspoliitika dotsent. 

Tema peamised uurimisteemad on konkurentsipoliitika, riiklik reguleerimine ja infrastruktuuripoliitika, regionaalpoliitika, riikide empiiriline võrdlevanalüüs ning ülikooli teaduskondade tegevuse sotsiaalse edukuse hindamine.

Haridustee 

Eerma lõpetas 1986. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna cum laude ning 1999. aastal majandus- ja euroteaduskonna magistriõppe.  

2001. aastal sai ta Columbia Ülikoolist New Yorgis rahvusvaheliste suhete magistrikraadi majanduspoliitika juhtimises.  

2014. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas doktorikraadi teemal "A Bookkeeping Approach to Social Accounting for a University Faculty: The Case of the University of Tartu" ("Raamatupidamislik käsitlus ülikooli teaduskonna sotsiaaltulemuse arvestuseks Tartu Ülikooli näitel", juhendajad Peter Joachim Friedrich ja Jüri Sepp). 

Eerma on ennast erialaselt täiendanud välismaal Taani Haldusjuhtide Koolis (1996), Dalhousie Ülikoolis Kanadas (1997), Kesk-Euroopa Ülikoolis Budapestis (2001), Joensuu Ülikoolis Soomes (2003), Sofia Ülikoolis Bulgaarias (2003), NISPAcee’s Bulgaarias (2004) ning Saksamaal Baieri Riigiraamatukogus ja München Bundeswehri Ülikooli Raamatukogus (2013).

Töökäik  

Diana Eerma töötas aastatel 1986–1988 Elva Tarbijate Ühistu ökonomistina. 1988–1992 töötas ta Valga Tarbijate Ühistu plaani- ja ökonoomikaosakonna juhataja ning 1992–1994 peaökonomistina. Alates 1994. aastast oli ta Valga Maavalitsuse maaosakonna peaspetsialist ning 1997–1999 välissuhete peaspetsialist. 

2000. aasta juunist novembrini oli Eerma Washington D.C Maailmapanga konsultant. 2002–2005 töötas ta Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) regionaalarengu ja turismivaldkonna eksperdina. 

Aastatel 2001–2006 ning 2010–2011 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna teadur ning aastatel 2007–2008, 2010–2012 töötas ta majanduspoliitika lektorina. Alates 2015. aastast on Diana Eerma Tartu Ülikooli majanduspoliitika dotsent. 

Ta on õpetanud külalisõppejõuna majanduspoliitika ja õigusökonoomika valdkonna ainekursusi Joensuu Ülikoolis Soomes, Deusto Ülikoolis Hispaanias ja Bratislava Majandusülikoolis Slovakkias.

Teadusorganisatsiooniline tegevus  

Eerma on Eesti Majandusteaduse Seltsi liige. Aastatel 1997–2009 oli ta Team Europe Eesti liige, 2010. aastal oli ta Sihtasutus Archimedese Erasmuse intensiivprogrammide hindamise ekspert. Alates 2016. aastast tegutseb ta majandusteaduse ja innovatsiooni doktorikooli juhina.

Viited

Välislingid 
 Diana Eerma ResearchGate lehekülg

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1964
Anneli Kaasa

Anneli Kaasa (sündinud 1. märtsil 1975) on eesti sotsiaalteadlane ja Tartu Ülikooli majandusteaduslike sotsiaal- ja kultuuriuuringute professor. 

Tema peamised uurimisteemad on kultuurilised erinevused, sotsiaalkapital, nende mõju erinevatele majandusnähtustele.  Kaasa õpetatavad ained Tartu Ülikoolis on näiteks kõrgema matemaatika rakendused majandusteaduses ning mikroökonoomika.

Haridustee 

Anneli Kaasa lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna cum laude, 1999. aastal sai sealsamas magistrikraadi cum laude ning 2004. aastal kaitses doktorikraadi teemal "Sissetulekute ebavõrdsuse mõjurite analüüs struktuurse modelleerimise meetodil" (juhendaja Helje Kaldaru).

Töökäik  

Anneli Kaasa oli 1998–1999 Tartu Ülikooli majandusteooria õppeülesande täitja, 1999–2002 majandusteooria assistent ning 2002–2008 majandusteooria lektor. 

Ta töötas aastatel 2008–2015 üheaegselt majandusteooria dotsendi ja vanemteadurina ning aastatel 2016–2019 majandusteooria dotsendi ja teadurina. Alates 2019. aastast on ta majandusteaduslike sotsiaal- ja kultuuriuuringute professor. 

2016. aastast on Kaasa Tartu Ülikooli majandusteaduskonna õppetooli juhataja ning 2019. aastast majandusteaduskonna asejuhataja teaduse alal.

Tunnustus  

2009 – ajakirja Akadeemia kolleegiumi hõbepreemia Socialia alal 

2020 – nomineeritud naissoost tippteadlaste portaali AcademiaNet

Organisatsiooniline tegevus  

Kaasa on 2011. aastast Euroopa Sotsiaaluuringu (ESS) Eesti nõukogu liige.  

Ta kuulub üliõpilaskorporatsiooni Indla.

Viited

Välislingid 
 Anneli Kaasa Google Scholar lehekülg
 Anneli Kaasa ResearchGate lehekülg
 Anneli Kaasa tähtsamad publikatsioonid

Eesti sotsiaalteadlased
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Indla liikmed
Sündinud 1975