joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Richard Luhtaru

Richard Luhtaru (sündinud 31. jaanuaril 2000 Tartus) on eesti kooliõpilane, kes on silma paistnud nii üleriigilistel kui ka rahvusvahelistel ainevõistlustel. Eriti häid tulemusi on ta näidanud loodus- ja reaalainete valdkonnas.

Hariduskäik 
 2007–2016 Miina Härma Gümnaasium

2016–2019 Hugo Treffneri Gümnaasium
Alates 2019. aastast Massachusettsi Tehnoloogiainstituut

Saavutused

2018 
Põhja- ja Baltimaade füüsikaolümpiaad – kuldmedal (üldvõitja)

Balti informaatikaolümpiaad (BOI) – hõbemedal

Euroopa füüsikaolümpiaad (EuPhO) – kuldmedal (üldvõitja, parima eksperimendi auhind)

Rahvusvaheline matemaatikaolümpiaad (IMO) – hõbemedal

Rahvusvaheline füüsikaolümpiaad (IPhO) – hõbemedal

Rahvusvaheline informaatikaolümpiaad (IOI) – pronksmedal

Rahvusvaheline astronoomia ja astrofüüsika olümpiaad (IOAA) – kuldmedal

2017 
Balti informaatikaolümpiaad (BOI) – pronksmedal 

Põhja- ja Baltimaade füüsikaolümpiaad – hõbemedal

Euroopa füüsikaolümpiaad – hõbemedal

Rahvusvaheline matemaatikaolümpiaad (IMO) – hõbemedal

Rahvusvaheline lingvistikaolümpiaad (IOL) – diplom

Rahvusvaheline astronoomia ja astrofüüsika olümpiaad (IOAA) – hõbemedal

Rahvusvaheline võistkondlik matemaatikavõistlus "Balti Tee" – 5. koht Eesti võistkonna koosseisus

2016 

Aasta õppuri auhind aasta õpetaja galal „Eestimaa õpib ja tänab“

Euroopa Liidu loodusteaduste olümpiaad (EUSO) – kuldmedal

Rahvusvaheline bioloogiaolümpiaad (IBO) – hõbemedal

Rahvusvaheline matemaatikaolümpiaad (IMO) – diplom

Rahvusvaheline astronoomia ja astrofüüsika olümpiaad (IOAA) – hõbemedal

2015 

Rahvusvaheline loodusteaduste olümpiaad (IJSO) – kuldmedal

Euroopa Liidu loodusteaduste olümpiaad (EUSO) – kuldmedal

Rahvusvaheline matemaatikaolümpiaad (IMO) – diplom

Rahvusvaheline võistkondlik matemaatikavõistlus "Balti Tee" – 3. koht Eesti võistkonna koosseisus

2014 
Rahvusvaheline loodusteaduste olümpiaad (IJSO) – hõbemedal

Viited 

Eesti inimesed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 2000
Jüri Druus

Jüri Druus (30. jaanuaril 1940 Tartu – 1986) oli Eesti koomik, akrobaat, varietee- ja tsirkuseartist.

1958. aastal lõpetas ta Tallinna Tööstuskooli nr 2 laevamonteerija eriala. 

1957. aastast esines ta paaris koos Sergei Fatkiniga. Töötas Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias akrobaadina. Koos esinesid nad paljudes NSV Liidu linnades ja sotsialismimaades, aga ka Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, Egiptuses, Etioopias, Jeemenis, Tansaanias, Keenias, Nigeerias, Kongos ja Ladina-Ameerika riikides.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Akrobaadid Jüri Druus ja Sergei Fatkin (1967)
Eesti Filmi Andmebaas. Akrobaadid Jüri Druus ja Sergei Fatkin. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 1, 3/6 (1966)
Eesti Filmi Andmebaas. Intervjuu Jüri Druusi ja Sergei Fatkiniga. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 11, 4/5 (1968)
Eesti Filmi Andmebaas. Muusikafilm "Druus ja Fatkin" (1971)

Eesti koomikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1940
Surnud 1986
Galitši vürstiriik

Galitši vürstiriik ehk Galitši-Merja vürstiriik (vene keeles Галицкое княжество, Галич-Мерское княжество) oli vürstkond tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1247–1453,  Kirde-Venemaal. 

Galitši vürstiriik moodustati kui Vladimiri suurvürst  Svjatoslav III Vsevolodovitš (1246–1249), eraldas 1247. aastal oma venna, eelmise Vladimiri suurvürsti (1243–1246) Jaroslav Vsevolodovitši poegadele valitsemiseks osastisvürstiriigid. Svjatoslav III eraldas Konstantin Jaroslavitšile Galitši-Dmitrovo osastisvürstiriigi alad. 

Galitši vürstiriik liideti lõplikult Moskva suurvürstiriigiga peale võimuvõitlust Moskva suurvürsti trooni pärast Vassili II ja Galitši vürsti Juri Dmitrijevitši poegade vahel.

Vürstiriigi valitsejad 
 1247–1255, Konstantin Jaroslavitš
 1255–1280, David Konstantinovitš
 1280–1310, Vassili Konstantinovitš
 1310 – enne 1335, Fjodor Davidovitš
 enne 1335 – enne 1360, Ivan Fjodorovitš
 1360–1363, Dmitri Ivanovitš
 1363–1389, Moskva suurvürstiriigi koosseisus
 1389–1433, Juri Dmitrijevitš
 1433–1450, Dmitri Jurjevitš Šemjaka

Vaata ka

Slaavi vürstiriikide loend

Venemaa keskaeg

Slaavi vürstiriigid
Balti jaama turg

Balti jaama turg on universaalturg Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Kopli 1. Turg avati 1993. aastal. Turgu haldab Astri Gruppi kuuluv Balti Jaama Turg OÜ.

2016.–2017. aastal turg rekonstrueeriti. Balti jaama turul tegutseb üle 200 kaupleja ja selle pindala 19 458 m².

Viited

Välislingid 

Eesti turud
Kopli
Depoo turg

Depoo turg on Astri Gruppi kuuluv turg ja toidutänav Tallinnas. See avati külastajatele 2016. aastal asendamaks remondis olevat Balti Jaama Turgu. Depoo turg asub Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Telliskivi 62.

Viited

Eesti turud
Põhja-Tallinn
Lemming Nagel

Lemming Nagel (13. aprill 1948 Tartu – 14. oktoober 2016) oli eesti maalikunstnik.

Ta lõpetas aastal 1967 Tartu 5. Keskkooli. Aastal 1967 asus ta õppima ERKI-sse arhitektuuri erialale, kuid lõpetas instituudi aastal 1976 maalikunstnikuna. 

Ta töötas aastatel 1977–1978 Tallinna Laste Kunstikoolis 1979-1980 töötas Tallinnfilmis Rein Tammiku joonisfilmi „Nike kutse“ ja Priit Pärna „Harjutusi iseseisvaks eluks“ värvikunstnikuna. Aastatel 1985–1993 töötas ta Tallinna Kunstiülikoolis vanemõpetajana. Aastatel 1978–1985 ja aastast 1993 tegutses ta vabakunstnikuna.

Looming 
Ta on viljelenud peamiselt õlimaali; aastast 1994 ka segatehnikat (liim, liiv, saepuru, valmiskujundid). Tema loomingus on sürrealismi ja hüperrealismi mõjutusi. Noore kunstniku läbilöögitööks oli fotorealistlikku maali „Tõstja ja küberneetiline kivi“, mida eksponeeriti 1977. aastal Tallinna Kunstihoones korraldatud teemanäitusel „Inimene ja tehas“. Nagelist kujunes tollaste noorte kunstnike juhtgrupi liige, kelle tööd jõudsid Moskva maneežis toimunud üleliiduliste kunstinäituste kaudu ametliku kultuurivahetuse raames nii Helsingi Taidehalli, Ostwalli Muuseumi Dortmundis, Taškenti jm. Lemming Nageli kolmest maalist maalikomplekt oli väljas ka Baliti riikide noorte kunstnike esimesel maalitriennaalil Vilniuses 1979, sealt tuli esimene tunnustus diplomi näol, samal aastal astus ta ka Eesti Kunstnike Liitu.

Lemming Nagel kuulus kunstnike hulka, kes olles küll töötanud maalieriala õppejõuna Kunstiakadeemias, töötas suurema osa loomingulisest elust siiski vabakutselise kunstnikuna. 

2007. aastal ilmus Eesti Keele Sihtasutuse kirjastuselt kunstniku tekstikogumik „Tahtetuse triumf“ (mis sai edaspidi ka järjed).  Nageli kunstilooming muutus aastatega üha plastilisemaks ja pöörasemaks, ta kasutas ohtralt leidmaterjali ja 3D dimensiooniga assamblaaži. Paremik sellest on mitmete erakogude ja riigiasutuste kõrval talletatud Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna Kunstihoone Fondis, Viinistu Kunstimuuseumis, Tallinna Linna kunstikogus, Norton ja Nancy Dodge´i kollektsioonis Zimmerli kunstimuuseumis, Matthew Bowni Galeriis (London) jm.

Isiklikku 
Ta isa oli maalikunstnik Kalju Nagel.

Tunnustused 

1998 Eesti Maalikunstnike Liidu preemia
1999 Saku kunstipreemia
2007 Betti Alveri kirjandusauhind ("Tahtetuse triumf")
2009 Kristjan Raua preemia (näitus galeriis Tam)

Viited

Allikad 

 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Eesti maalikunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia õppejõud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1948
Surnud 2016
Scoro

Scoro on Eesti tarkvaraettevõte, mis võimaldab hallata ühes süsteemis kõiki ettevõtte jaoks olulisi andmeid – nii töökorralduse, projektijuhtimise, arvepidamise kui ka müügi ja aruandluse omi.

Ettevõttel on kontorid New Yorgis, Londonis, Tallinnas, Helsingis, Riias ja Vilniuses.

Scoro klientide seas on sellised ettevõtted nagu Tele2, Grant Thornton, DPD ja Omniva.

Ajalugu 
Scoro asutati aastal 2013 Tallinnas. Ettevõtte asutaja ja CEO on Fred Krieger.

2016. aasta augustis kaasas Scoro tagatud 1,7 miljoni eurose investeeringu riskikapitalifondidelt Inventure ja Smartcap ning USA ärikiirendilt Alchemist Accelerator.

Viited 

Eesti infotehnoloogiaettevõtted
Sergei Fatkin

Sergei Fatkin (sündinud 16. juunil 1933 Petserimaal) on Eesti koomik, akrobaat ja tsirkuseartist.

1937. aastal kolis koos vanematega elama Tapa lähedale. Teise maailmasõja aastatel õppis Verhne-Uralskis eesti internaatkoolis. Pärast sõda lõpetas Lehtse 7-klassilise kooli. Armeeteenistuse järel töötas Tallinnas laevaremondiluksepana. 

1957. aastast esines ta paaris koos Jüri Druusiga. Töötas Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias akrobaadina. Koos esinesid nad paljudes NSV Liidu linnades ja sotsialismimaades, aga ka Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, Egiptuses, Etioopias, Jeemenis, Tansaanias, Keenias, Nigeerias, Kongos ja Ladina-Ameerika riikides.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Akrobaadid Jüri Druus ja Sergei Fatkin (1967)
Elu lugu: Kloun Sergei Fatkin. ETV 2013
Eesti Filmi Andmebaas. Dokumentaalfim "Vana kloun". Filmivabrik, 2011]
Eesti Filmi Andmebaas. Akrobaadid Jüri Druus ja Sergei Fatkin. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 1, 3/6 (1966)
Eesti Filmi Andmebaas. Intervjuu Jüri Druusi ja Sergei Fatkiniga. Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 11, 4/5 (1968)
Eesti Filmi Andmebaas. Muusikafilm "Druus ja Fatkin" (1971)

Eesti koomikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1933
Illart Orav

Illart Orav (10. november 1936 Tartu – 1. august 1994 Tartu) oli eesti ooperilaulja (bariton).

1962. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi ja Viktor Gurjevi lauluklassi. Aastatel 1955–1957 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat ja aastatel 1984–1987 psühholoogiat.

1960–1962 töötas ta Vanemuise teatri koorilauljana. Aastatel 1962–1994 oli ta Estonia teatri ooperisolist. Paralleelselt töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis lauluõpetajana. Lisaks tegutses ajuti estraadi- ja kammerlauljana. 

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Lavarolle
Escamillo – Georges Bizet' ooper "Carmen"
Papageno – Wolfgang Amadeus Mozarti ooper "Võluflööt"
don Giovanni – Wolfgang Amadeus Mozarti ooper "Don Giovanni"
Petrov – Gustav Ernesaksa ooper "Tormide rand"
Olav – Evald Aava ooper "Vikerlased"
Silvio – Ruggiero Leoncavallo ooper "Pajatsid"
Henry Murger – Imre Kálmáni operett "Montmartre'i kannike"
Ain – Boris Kõrveri operett "Ainult unistus"
Avram – Jerry Bocki muusikal "Viiuldaja katusel"

Tunnustus
1986 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Orav, Illart - RAT "Estonia" solist (1971)

Eesti ooperilauljad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 1994
Ilmar Talvik

Ilmar Talvik (4. veebruar 1922 – 5. mai 1991) oli eesti laulja (bariton).

1950. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala.

Ta oli Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja ning kvarteti RAM-1 kunstiline juht ja klaverisaatja.

Tunnustus
1972 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja Ilmar Talvik (1989)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori kvarteti klaverisaatja Ilmar Talvik
Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM-1 liikmed: Raimond Alango, Tiit Köster, Georg Metssalu, Evald Jaansoo, Ilmar Talvik
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna Konservatooriumi koorijuhtimise eriala lõpetanud: Ilmar Talvik, Magda Hiline, Laine Karindi, Ira Trilljärv (1950)

Eesti Rahvusmeeskoori lauljad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 1991
Vootele Veikat

Vootele Veikat (1937. aastani Voldemar Veigart; 19. aprill 1907 Poola – 24. aprill 1980 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bariton).

Ta lõpetas Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi. 

1928. aastast laulis ta Estonia teatri ooperikooris. Aastatel 1932–1963 oli ta Estonia teatri ooperisolist.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Lavarolle
Jeletski – Pjotr Tšaikovski ooper "Padaemand"
Vürst Igor – Aleksandr Borodini ooper "Vürst Igor"
Escamillo – Georges Bizet' ooper "Carmen"
Deemon – Anton Rubinsteini ooper "Deemon"
Onegin – Pjotr Tšaikovski ooper "Jevgeni Onegin"
Silvio – Ruggiero Leoncavallo ooper "Pajatsid"
Janusz – Stanisław Moniuszko ooper "Halka"
Olav – Evald Aava ooper "Vikerlased"
Scarpia – Giacomo Puccini ooper "Tosca"
Jack Rance – Giacomo Puccini ooper "Tütarlaps kuldsest läänest"
lipnik Listnitski – Ivan Dzeržinski ooper "Vaikne Don"
krahv di Luna – Giuseppe Verdi ooper "Trubaduur"
Tomski – Pjotr Tšaikovski ooper "Padaemand"
isamees – Antonín Dvořáki ooper "Näkineid"
Ungru krahv – Gustav Ernesaksa ooper "Tormide rand"

Tunnustus
 1950 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Kirjandus
 Andres Heinapuu. Vootele Veikat: Lauluga ja lauluta. Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum, 2007

Välislingid
Veikat, Vootele, Eesti NSV teeneline kunstnik – RAT Estonia solist
Veikat, Vootele – RAT Estonia ooperisolist
"Bel canto: laulja Vootele Veikat" ERR arhiiv

Eesti ooperilauljad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1907
Surnud 1980
Adam Stebłowski

Adam Stebłowski (24. detsember 1896 – 28. veebruar 1941) oli Poola sõjaväelane, jurist, konsulaarametnik.

Ta pälvis palju tunnustust. 1932. aastal sai ta Kotkaristi III klassi teenetemärgi ja 1935 Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I astme .

Viited

Poola sõjaväelased
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti II järgu I astme teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1896
Surnud 1941
Piotr Gorodiszcz

Piotr Gorodiszcz (12. juuli 1884 – 1942) oli protestantlik vaimulik. Ta oli seotud Poola Anglikaani Kirikuga.

1934. aastal anti talle Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu II aste.

Viited

Poola vaimulikud
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1884
Surnud 1942
Chrystia Freeland

Christina Alexandra Freeland (sündinud 8. veebruaril 1968 Peace Riveris) on Kanada kirjanik, ajakirjanik ja poliitik, Kanada Liberaalse Partei liige. 

Ta oli alates 10. jaanuarist 2017 kuni 20. novembrini 2019 Kanada välisminister. Enne seda oli ta 4. novembrist 2015 Kanada väliskaubandusminister.

Ta sündis 1968. aastal Alberta provintsis Peace Riveris juristidest vanemate lapsena. Ta lõpetas Harvardi Ülikooli vene kirjanduse ja ajaloo bakalaureusena ja aastal 1993 sai ta Oxfordi Ülikooli Antoniuse kolledžis magistrikraadi slavistika alal.

Freeland alustas ajakirjanikutööd mittekoosseisulise korrespondendina Ukrainas, tehes kaastööd väljaannetele Financial Times, The Washington Post ja The Economist. Seejärel töötas ta Londonis väljaandes Financial Times asetoimetajana, Suurbritannia uudiste toimetajana, Moskva büroo juhina, Ida-Euroopa korrespondendina ja Financial Timesi pühapäevalisa FT.com toimetajana. Aastatel 1999–2001 töötas ta väljaandes Globe and Mail asetoimetajana, misjärel sai ta USA-s Financial Timesi direktoriks. Märtsis 2010 asus ta Thomson Reutersi toimetaja ametikohale, aprillis 2011 sai tast Thomson Reuters Digitali toimetaja. Enne lahkumist Thomson Reutersist oli ta juhtiv direktor ja tarbijauudiste toimetaja, lisaks kirjutas ta nädalaülevaateid väljaandele Globe and Mail.

26. juulil 2013 lahkus ta ajakirjandustöölt, et kandideerida Kanada Liberaalse Partei ridades Kanada parlamenti. 4. novembril 2015 kutsus Justin Trudeau ta Kanada väliskaubandusministriks.

Freeland on Venemaa välispoliitikat teravalt kritiseerinud ning avaldanud toetust Ukrainale. Ta on Venemaa sanktsiooninimekirjas alates 2014. aastast.

Isiklikku 
Chrystia Freeland on abielus, abikaasa Graham Bowley on ajakirjanik ja neil on kolm last. Tema isa Donald Freeland oli advokaat ja Kanada Liberaalse Partei liige. Ema Galina Freeland (neiuna Homjak) (1946–2007) oli rahvuselt ukrainlane ja sündis põgenikelaagris Bad Wörishofenis Baieris Ukraina katoliiklikus peres; ta oli advokaat ja Uue Demokraatliku Partei liige. Chrystia Freeland räägib lastega kodus ukraina keeles, ajab tööasju inglise ja prantsuse keeles; lisaks valdab ta vene, poola ja itaalia keelt.

Viited

Välislingid 
 Chrystia Freeland Kanada parlamendi kodulehel (inglise keeles)
 

Kanada poliitikud
Välisministrid
Kanada ajakirjanikud
Sündinud 1968
Admiral Kuznetsovi klassi lennukikandja

Admiral Kuznetsov-klass on Nõukogude Liidu lõpupäevil ehitatud ning hiljem Venemaal ja Hiinas kasutusele võetud ning kasutusel olev lennukikandja klass.

Laevad 
Kokku on ehitatud ja teenistuses 2 seda klassi laeva:
 Admiral Kuznetsov (varem Tbilisi, Leonid Brežnev); ehitatud 1982–1990.
 Liaoning (varem Riga, Varjag); 1985–2012 (Hiina).

Põhiandmeid 
 Kogupikkus – 305 m
 Laius – 72 m
 Süvis – 11 m
 Veeväljasurve – 55 200 t (standardne)
 Kiirus – 30 sõlme (maksimaalne)
 Lennuvahendite arv – 30–40 tk

Lennukikandjad
Sõjalaevaklassid
Nõukogude Liidu sõjalaevad
Venemaa Föderatsiooni sõjalaevad
Helen Sirel

Helen Sirel (3. detsember 1926 Tartu – 4. august 1981) oli eesti tekstiilikunstnik.

Kunstiharidus sai alguse Tartu Naiskutsekooli dekoratiivkudumise osakonnas. 1953. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi kunstilise tekstiili eriala.

1953. aastast töötas ta Viljandi Linaketramis- ja Kudumisvabrikus, seejärel Tallinnas vabrikus "Punane Koit".

Aastatel 1962–1965 oli ta Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu peakunstnik, 1965–1966 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse kergetööstuse osakonna vanemreferent. 1966. aastast oli ta Rahvakunstimeistrite koondise Uku peakunstnik.

Helen Sirel suri 4. augustil 1981 ja ta maeti 4. augustil 1981 Torma kalmistule.

Tunnustused
1975 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
ERR arhiiv. Raadioülikool. Teoreetilisi probleeme ilu loomisest tehnikaajastul (1962)

Eesti tekstiilikunstnikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Torma kalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 1981
Soojumikas

Soojumikas (Saussurea) on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.

Sellesse perekonda kuulub umbes 300 liiki, mis kasvavad Euraasia ja Põhja-Ameerika parasvöötmes ja tundras, samuti mägedes alpiniitudel.

Eestis kasvab selle perekonna üks liik – eesti soojumikas (Saussurea esthonica) – või teise taksonoomia järgi alpi soojumikas (Saussurea alpina), mille alamliik on eesti soojumikas (Saussurea alpina subsp. esthonica).

Perekonnanime pani šveitsi botaanik Augustin Pyramus de Candolle šveitsi teadlaste Horace-Bénédict de Saussure'i (1740–1799) ja Nicolas-Théodore de Saussure'i (1767–1845) auks.

Need on mitmeaastased rohttaimed, mille kõrgus ulatub 5–10 cm kõrgustest alpiniiduliikidest kuni 3 m kõrguste ohakalaadsete taimedeni. Lehed moodustavad tiheda kodariku ja siis kasvavad sellest spiraalselt mööda õievart ülespoole. Õied on torujad ja mõlemasoolised, valged kuni lillad ning moodustavad väikese õisiku. Üksikõiega liike on vähe. Sageli ümbritsevad seda sama värvi tihedad villakarvad. Vill on kõige tihedam kõrgmäestikuliikidel ja aitab kaasa lillede termoregulatsioonile, vähendades öiseid külmakahjustusi ja intensiivse kõrgmäestikupäikese ultraviolettkiirgusest põhjustatud kahjustusi.

Lehed on vahelduvad, terve kuni lõhestatud leheservaga.

Vili on sulgkarvadest koosneva pappusega seemnis, mis levib tuule abil.

Mitut Himaalaja soojumikaliiki kasvatatakse ilutaimena kaunite villakate õisikute tõttu. Nad on kasvatamiseks ühed kõige keerulisemad taimed, sest on kohastunud eluks 3½–5 km kõrgusel merepinnast karmis kliimas, mille hulka kuuluvad jahedad temperatuurid, pikk (8–10 kuud) talvine puhkeperiood ja niiskuse hea loodusliku äravooluga huumusrikkad kruusased mullad.

Korvõielised
Elita Erkina

Elita Erkina (sündinud 29. juuli 1949 Riias) on Läti-Eesti baleriin ja balletiõpetaja.

Lõpetas Riia koreograafiakooli. Aastatel 1971–1987 oli ta Estonia balletisolist. 

Aastatel 1988–1991 ja 2001. aastast Estonia balletitrupi repetiitor.

Töötanud ka balletiõpetajana Tallinna Balletikoolis.

Lavarolle
Julia – Sergei Prokofjev "Romeo ja Julia"
Kaunitar – Sergei Prokofjev "Kadunud poeg"
Tütarlaps – Veljo Tormis "Luigelend"
vürstitar Sorokina – Rodion Štšedrin "Anna Karenina"
Giselle – Adolphe Adam "Giselle"
Kleopatra – Eduard Lazarev "Antonius ja Kleopatra"
Veronika – Lepo Sumera "Anselmi lugu"
Joanna – Eino Tamberg "Joanna tentata"
Eeva – Andrei Petrov "Maailma loomine"
Lise – Louis Joseph Ferdinand Hérold "Asjatu ettevaatus"
Sülfiid – August Bournonville "Sülfiid"

Isiklikku
Ta on 1983. aastast abielus Viktor Fedortšenkoga.

Tunnustus
1973, 1975 ja 1981 Eesti NSV Teatriühingu preemia
1976 Eesti NSV teeneline kunstnik
2021 Rahel Olbrei nimeline auhind

Viited

Kirjandus
P. Palm, M. Värk. Elita Erkina. Eesti NSV Kultuuriministeerium, 1986

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Estonia" balletisolist Elita Erkina nimiosalisena balletis "Sülfiid" (1983)

Eesti balletitantsijad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1949
Inge Saarsalu

Inge Saarsalu (sündinud 25. jaanuaril 1952 Tallinnas; sünninimi Inge Arro) on eesti balletitantija ja tantsupedagoog.

Ta on lõpetanud Tallinna Koreograafiakooli. 

Aastatel 1970–1992 oli ta Estonia teatri balletisolist, hiljem Estonia teatri balleti repetiitor ja Tallinna Balletikooli balletiõpetaja.

Viimastel kümnenditel on ta töötanud USA-s Colorado balletiteatri ballettmeistrina ning Nevada balletiteatri repetiitori ja tantsupedagoogina.

Tunnustus
1984 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Tema abikaasa oli Lembit Saarsalu.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Estonia" balletisolist Inge Arro (1978)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Inge Arro (1979)
ERR arhiiv. Vikerkäär. Inge ja Lembit Saarsalu (2000)
ERR arhiiv. Keskööprogramm. Balletijuttu Inge Arroga (2000)

Eesti balletitantsijad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1952
Eero Neemre

Eero Neemre (22. märts 1905 Tartumaa Ropka vald – 28. september 1994 Viljandi; 1936. aastani Ernst-Nikolai Nüssik) oli eesti näitleja ja lavastaja.

Aastatel 1943–1945 oli ta Ugala teatri kunstiline juht, hiljem näitleja.

Lavarolle
Tõnis – Aadu Hint "Tuuline rand"
Babits – Ivan Franko "Varastatud õnn"
pastor Manders – Henrik Ibsen "Kummitused"
Ignatov – Aleksei Arbuzov "Tanja"
Madis Muke – Luise Vaher "Katrina"
Batista – William Shakespeare "Tõrksa taltsutus"
Eesti maavanem – Eduard Vilde "Kui Anija mehed Tallinnas käisid"
Terezèak – Ivan Bukovèan "Enne, kui kukk saab laulnud"
Vanamees – Vladimir Maljagin "UFO-d"

Lavastusi
Aleksander Korneitšuki näidend "Platon Kretšet"
Eži Ljutovski näidend "Perekondlik asi"

Tunnustus
1967 Eesti NSV teeneline kunstnik
1970 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri
1979 Eesti NSV Teatriühingu preemia

Isiklikku
Tema abikaasa oli näitleja Eeva Vahur.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Neemre, Eero - Viljandi Draamateatri "Ugala" näitleja
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Viljandi Draamateatri "Ugala" näitleja Eero Neemre osatäitjana lavastuses "Enne, kui kukk saab laulnud"

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Viljandi Metsakalmistule maetud
Sündinud 1905
Surnud 1994
Georg Metssalu

Georg Metssalu (sünninimi Georg Melnikov; 22. juuni 1919 – 14. juuni 2004) oli eesti laulja (tenor).

Tema muusikukarjäär sai alguse 1935. aastal orkestris Modern Trubaduur, kus ta mängis viiulit ja saksofoni. 1936. aastast tegutses ansambli Kuldne Seitse laulja ja löökpillimängijana. Eraviisiliselt trummi õppides kujunes ta mõne aastaga üheks Eesti paremaks džässtrummariks.

Aastatel 1945–1955 õppis laulmist eraviisiliselt Jenny Siimoni juures.

1945. aastast oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Aastatel 1951–1997 laulis kvartetis RAM-1.

Mänginud löökpille ka ansamblis Rütmikud ja Emil Laansoo ansamblis.

Ta on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.

Tunnustus
 1974 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM-1 liikmed: Raimond Alango, Tiit Köster, Georg Metssalu, Evald Jaansoo, Ilmar Talvik
ERR arhiiv. Georg Metssalu foto (2001)
ERR arhiiv. Muusikaline tund. Georg Metsalu 70 (1989)
ERR arhiiv. Vello Mikkser. Georg Metssalu (2004)

Eesti Rahvusmeeskoori lauljad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Sündinud 1919
Surnud 2004
Saima Sõmer

Saima Sõmer (sünninimi Saima Pastarus; 6. veebruar 1933 – 8. mai 2006) oli eesti keraamik.

1959. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi keraamika eriala. 

Pärast instituudi lõpetamist töötas Eesti Televisioonis, kus ta valmistas lastesaadete jaoks nukke. 

Keraamikuna alustas tegevust 1960. aastatel tarbenõude kujundamisega. Tema loomingut iseloomustab ergas koloriit, ta arendas savikunsti maalilisi võimalusi. Keraamiliste serviiside ja vaaside kõrval on ta maalinud keraamilisi natüürmorte ja teinud keraamilisi seinapannoosid. 

Tegutses ka tekstiilikunstnikuna, valmistades aplikatsioonitehnikas seinavaipu.

Ta on 1980. aasta suveolümpiamängude purjeregati maskoti Vigri kavandi autor.

Aastatel 1972–1977 oli ta Eesti NSV Kunstnike Liidu juhatuse sekretär tarbekunsti alal.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustused
1977 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
ENSV Kunstnike Liidu juhatuse tarbekunstiala sekretär Saima Sõmer (1973)

Eesti keraamikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1933
Surnud 2006
Lia Tarmo

Lia Tarmo (1935. aastani Lia Klein; 18. märts 1923 – 29. november 1996) oli eesti näitleja.

1940. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi, 1941. aastal Tallinna Kodunduskeskkooli. 1946. aastal lõpetas Draamastuudio eriklassi.

Aastatel 1944–1946 töötas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, 1946–1948 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias. Aastatel 1948–1993 oli ta Endla teatri näitleja.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
1979 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Näitleja ja lavastaja Ruut Tarmo oli tema isa. Näitleja Uno Loit oli tema abikaasa.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. L. Koidula nim. Pärnu Draamateatri näitleja Lia Tarmo vanaema osas E. Thomase satiirilises komöödias "Kaheksa armastavat naist" (1978)

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1923
Surnud 1996
Elmar Milkop

Elmar Milkop (11. mai 1910 Tallinn – 25. august 1978 Tallinn) oli eesti fagotist ja muusikapedagoog.

Ta õppis Tallinna Kommertsgümnaasiumis ja mängis kooli orkestris klarnetit. 1927. aastal astus ta Tallinna Konservatooriumi õppima klarnetit Bernhard Luki klassi, kuid katkestas õpingud aasta pärast ja asus tööle orkestrandina restoranides, kohvikutes ja suveorkestrites.

Aastatel 1941–1945 õppis ta Tallinna Konservatooriumis fagotti Leonid Ernitsa klassis.

Aastatel 1944–1972 mängis ta fagotti Eesti NSV Raadiokomitee Sümfooniaorkestris ja oli fagotirühma kontsertmeister. Mängis ka erinevates kammeransamblites ja Eesti Raadio puupillide kvartetis. 

Aastatel 1961–1977 töötas ta paralleelselt Tallinna Muusikakooli fagotiõpetajana. Tema õpilasi on Madis Schmidt ja Erich Vaher.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Eesti fagotistid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1910
Surnud 1978
Šatės

Šatės on küla Leedus Skuodase rajoonis, Šatėse valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Šatės asub Šata jõe ääres.

Šatėsesse rajati aastal 1670 esimene kirik. Aastal 1771 lasi A. Sapieha sinna ehitada uue puidust kirikuhoone. Aastal 1806 asutati külla kihelkonnakool. Aastast 1851 on asula kohaliku kihelkonna keskus. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1886.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Skuodase rajoon
Aleksandrija (Leedu)

Aleksandrija on küla Leedus Skuodase rajoonis, Aleksandrija valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu.

Aleksandrijat on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1660, mil see kandis nime Truikinai. Sel aastal lasi Aleksander Kazimierz Sapieha sinna puidust kabeli ehitada. Aastal 1778 pandi küla inventariraamatusse kirja kui Trokiny. Aastal 1787 ehitati külla kabeli asemele kirik. Nõukogude ajal oli Aleksandrija kohaliku kolhoosi keskasulaks.

7. novembril 2007 sooritasid politseinikud külas avarii, milles hukkus kolm inimest. Avarii tagajärjel astusid tagasi nii toonane siseminister Raimondas Šukys, kui ka politsei ülemkomissar Vytautas Grigaravičius.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Skuodase rajoon
Ibrahim Baylan

Ibrahim Baylan (sündinud 15. märtsil 1970 Salahis) on Türgi päritolu Rootsi poliitik, ta on Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei liige. Ta on 3. oktoobrist 2014 Rootsi energeetikaminister. Lisaks on ta 25. maist 2016 Rootsi poliitika koordineerimise minister.

Ta sündis aastal 1970 Salahis Mardini provintsis assüürlaste perekonnas; perekond on Süüria õigeusku. 1980. aastate alguses lahkus pere Türgist Rootsi; elama asuti Norsborgi Stockholmi läänis. Pärast keskkooli lõpetamist ja ajateenistust kolis ta aastal 1993 Umeåsse, ta asus õppima Umeå Ülikooli

Rootsi poliitikud
Sündinud 1970
Notėnai

Notėnai (žemaidi Nuotienā, läti Nateye, poola Nociany, Naciany, saksa Natjany) on küla (endine alev) Leedus Skuodase rajoonis, Notėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Notėnai asub Notė jõe kaldal ja on oma nime selle järgi ka saanud.

Küla kuulus kuralaste Ceklise muinasmaakonda ja seda mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1253. kuni XVIII sajandini kuulus see Plateliai mõisale. Aastal 1789 ehitati küla kalmistul asunud kabeli asemele kirik. XIX sajandil sai Notėnaist alev, XX sajandi alguses taas küla. Tänapäevane kirikuhoone valmis aastal 1906. Aastal 1929 sai sealsest kirikust kihelkonnakirik. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Skuodase rajoon
Artur Värik

Artur Värik (9. juuli 1913 Strugi-Belaja, Pihkva kubermang – 5. oktoober 1976 Tallinn) oli eesti viiuldaja.

Õppis Patküla algkoolis ja Pärnu Ühisgümnaasiumis.

1936. aastal lõpetas ta Tallinna Konservatooriumi Johannes Paulseni viiuliklassi.

Aastatel 1933–1938, 1940–1945 ja 1948–1973 oli ta ERSO viiuldaja, aastatel 1947–1948 ja 1967–1969 Estonia teatri orkestri viiuldaja. Kammermuusikuna mängis Tallinna Kammerorkestris, keelpillikvartetis ja esines solistina. 

Aastatel 1945–1961 õpetas viiulit Tallinna Lastemuusikakoolis. 1945–1948 oli paralleelselt ka Tallinna Muusikakooli ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi viiuliõppejõud.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
1967 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Eesti viiuldajad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1913
Surnud 1976
Natura naturata

Natura naturata on keskaja filosoofiast pärit ladinakeelne mõiste, mida võiks tõlkida kui "loodus looduna" (soome keeles luonto luotuna) või ka "loodud loodus" (soome keeles luotu luonto). Termini võttis uuesti kasutusele Spinoza, viidates sellega passiivsele Jumalale, kui asjad on juba loodud ehk kui looduslikule objektile (Jumalaan passiivisena, sellaisena jossa asiat ovat jo luotuja, eli samana kuin luonnonoliot). 

Spinoza jaoks oli natura naturata vastandmõisteks natura naturans, mida võiks tõlkida "loodus loovana" (soome keeles luonto luovana) ehk "loov loodus" (soome keeles luova luonto). Spinoza filosoofias viitas natura naturans Jumalale kui aktiivsele, elavale ja muutuvale loojale, loovale tegevusele (Jumalaan aktiivisena, elävänä ja muuttuvana luojana, luovana toimintana).

Natura naturata ja natura naturans väljendasid Spinoza jaoks Jumala ja sellega samastuva looduse kaht poolt.

Viited

Välislingid 
 Ferguson, Wayne. Spinozism and Christianity - A Practical Comparison

Ladinakeelsed väljendid
Agluonėnai

Agluonėnai (saksa keeles Aglohnen) on küla Leedus Klaipėda rajoonis, Agluonėnai valla halduskeskus. Külas asuvad põhikool ja raamatukogu. Agluonėnai asub Agluona jõe kaldal ja on oma nime selle järgi ka saanud.

Küla mainiti kirjalikult esimest korda aastal 1540. Aastal 1736 asutati külla kool. Aastal 1906 valmis Klaipėdast Pėžaičiaisse viiv kitsarööpmeline raudtee, mis tegutses kuni aastani 1944 ja läbis ka Agluonėnaid. Küla kuulus Memeli piirkonda, mis liideti Leeduga aastal 1923. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Klaipėda rajoon
Erika Torger

Erika Torger (5. märts 1914 Kuremäe küla, Jõhvi vald – 6. oktoober 1993 Viljandi) oli eesti näitleja. 

Aastatel 1944–1946 töötas ta Riikliku Noorsooteatri nukuteatris. Aastatel 1952–1953 oli ta Rakvere teatri näitleja. Hiljem töötas näitlejana Ugala teatris.

Tegutsenud ka lavastajana.

Ta mängis filmis "Bande".

Tunnustus
1965 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Ugala näitleja Erika Torger Širini osas Hikmeti näidendis "Legend armastusest" (1954)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kitzbergi näidend Veli Henn ja Hennu veli teatris Ugala. Jaan Kaasik – Friedrich Tilk, Matilde – Erika Torger (1963)
ERR arhiiv. Meenutuste pooltund. Erika Torger (1973)
Haud Viljandi Metsakalmistul

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Viljandi Metsakalmistule maetud
Sündinud 1914
Surnud 1993
Karl Robert Saaremäe

Karl Robert Saaremäe (sündinud 7. juunil 1992) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 2008. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 2011. aastal Rakvere Eragümnaasiumi. Ta õppis aastatel 2013–2017 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias teatrikunsti erialal. 

2019. aastast juhib ETV laste laulusaadet "Tähtede lava".

Rollid

Televisioonis

Keskseim filmiroll, Joosep Tootsi poeg Oskar, oli tal 2020. aastal esilinastunud mängufilmis "Talve".

Teatris

Isiklikku
Ta on näitlejate Tiina Mälbergi ja Üllar Saaremäe poeg. Tema õde on Marii Ingriin Saaremäe.

Välislingid
 Karl Robert Saaremäe IMDb-s
 Karl Robert Saaremäe Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti 11. lend

Eesti näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna vilistlased
Sündinud 1992
Reet Rääk

Reet Rääk (sündinud 10. jaanuaril 1953) on eesti sotsiaaltöötaja ja õpetaja.

Ta lõpetas 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala.

2002. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis lastekaitse erialal magistrikraadi (juhendaja professor Taimi Tulva).

Ta on töötanud Liivalaia Gümnaasiumi bioloogia- ja sotsiaalhoolekande õpetajana ja Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuameti hoolekande osakonna lastekaitse peaspetsialistina.

Ta on nõustamisühingu Herek juhatuse liige.

Raamatud
Reet Rääk. Lastekaitse käsiraamat. Tallinn: Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet, 2003
Erki Korp, Reet Rääk. Lastekaitsetöö kohalikus omavalitsuses: käsiraamat. Tallinn: Sotsiaalministeerium, Tervise Arengu Instituut, 2004

Tunnustused
2006 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Viited

Eesti sotsiaaltöötajad
Eesti õpetajad
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1953
Saida Ausing

Saida Ausing (sündinud 14. detsembril 1935) on eesti riigiametnik.

Ta töötas Rahandusministeeriumi eelarve osakonna peaspetsialistina, hiljem sotsiaalkulude talituse juhatajana.

Aastatel 1997–2010 oli ta Lastekaitse Liidu vanematekogu liige.

Aastatel 2008–2010 oli ta poliitilistel põhjustel represseeritud inimeste sotsiaalsete tagatiste asjatundjate komisjoni liige.

Ta on olnud ka Kagu-Eesti probleemidega tegeleva valitsuskomisjoni liige ja Hasartmängumaksu Nõukogu liige.

Tunnustused
 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Eesti ametnikud
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1935
Helga Maranik

Helga Maranik (25. veebruar 1924 Tallinn – 23. oktoober 1987 Tallinn) oli eesti moekunstnik.

1952. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi moekunsti eriala.

Aastatel 1952–1957 töötas ta V. Klementi nimelises Õmblusvabrikus. 1957. aasta mais asus ta tööle vastavatud Tallinna Moemaja peakunstnikuna ja töötas selles ametis 1983. aastani. Ta kavandas rõivamudeleid tekstiilitööstusettevõtetele ja tegi moejooniseid ajakirjale Siluett.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustused
1974 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tallinna Moemaja peakunstnik Helga Maranik (1961)

Eesti moekunstnikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1924
Surnud 1987
Vladimir Annikov

Vladimir Annikov (14. aprill 1926 Odessa – 24. detsember 2015) oli vene päritolu Eesti viiuldaja.

1944. aastani elas Odessas. Õppis Odessa konservatooriumis. Aastatel 1941–1944 töötas viiuldajana Odessa Ooperiteatris. Aastatel 1946–1950 mängis Moskvas sõjaväe džässorkestris.

1950. aastal kolis Tartusse. Aastatel 1950–1994 töötas ta Vanemuise teatri orkestris viiuldajana, olnud ka kontsertmeister.

Tunnustused
1987 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Tema abikaasa Ingrid Annikov (1936–2012) oli samuti viiuldaja.

Viited

Eesti viiuldajad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1926
Surnud 2015
Ärtukuningas

"Ärtukuningas" on Ott Leplandi teine singel tema viiendalt seni ilmumata  stuudioalbumilt. Viisi autoriteks on Ott Lepland ja tema bändi liikmed  Kaspar Kalluste, Kristjan Kaasik, Viljar Norman, Tarvi Kull, Marvi Vallaste, sõnad on kirjutanud Taavi Paomets.

Välislingid 
 SÕNAD: Ärtukuningas Sasslantis
 VIDEO: Ärtukuningas Youtube

2016. aasta singlid
Ott Leplandi singlid
Yoshimi Kawade

Yoshimi Kawade (川出由己 Kawade Yoshimi; 9. mai 1924 Qingdao, Hiina – mai 2015) oli Hiinas sündinud jaapani biokeemik, viroloog ja biosemiootik. 

Ta lõpetas 1947. aastal Tōkyō Ülikooli  ja kaitses 1957. aastal samas doktorikraadi. Alates 1956. aastast töötas ta Kyōto Ülikoolis, aastast 1974 professorina. 

Uuris interferoone.

Teosed
Kawade, Yoshimi 2006. Seibutsu-kigouron: Shutaisei no seibutsugaku (Biosemiotics: The biology of subjectivity). Kyoto: Kyoto University Press.

Viited

Jaapani teadlased
Biokeemikud
Viroloogid 
Sündinud 1924
Surnud 2015
Semiootikud
Konstantin Kasekivi

Konstantin Kasekivi (enne eestistamist Konstantin Hvostkov; 10. juuli 1930 Valga – 28. juuni 1979 Tallinn) oli eesti laulja (tenor).

1949. aastal lõpetas ta Raudteekooli nr 1 ja töötas lukksepana.

1956. aastast oli ta Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja. Laulis ka meeskvartetis RAM-3.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
1974 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja Konstantin Kasekivi
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riiklik Akadeemiline Meeskoor. Ansambel RAM 3: Kaljo Räästas, Olev Valgma, Konstantin Kasekivi, Vello Mäeots (1969)

Eesti Rahvusmeeskoori lauljad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 1979
Isaiah Berlin

Isaiah Berlin (läti keeles Jesaja Berlins, 6. juuni 1909 Riia – 5. november 1997) oli juudi päritolu inglise filosoof, 20. sajandi üks tähtsamaid liberalismist kirjutajaid. 

Inglise filosoofid
Sündinud 1909
Surnud 1997
Poliitikafilosoofid
John Norman Collie

John Norman Collie (10. september 1859 Alderley Edge, Cheshire
– 1. november 1942 Sligachan, Šotimaa) oli Briti keemik ja alpinist.

Ta lõpetas University College'i Bristolis, täiendas end Würzburgis, kus 1884. aastal kaitses ka doktorikraadi keemias. Hiljem töötas ta William Ramsay (hilisem nobelist) assistendina University College Londonis (UCL) ja aastatel 1896–1913 orgaanilise keemia professorina UCL-is. 

Tal on uurimusi dehüdroäädikhappe ja inertgaaside kohta.

Mägironimine 

Ta tegeles alpinismiga ning käis Alpides, Kaukasuses, Himaalajas ja Kanada mägedes.
 
Esimese teadaoleva tõusukatse kaheksatuhandelisele mäe tippu tegid Norman Collie ja Albert F. Mummery 1895. aastal üritades ronida Himaalajas Nanga Parbati (8125 m) tippu. Tipputõus nurjus kui Mummery ja kaks gurkhat hukkusid lumelaviinis.

Collie valiti 1921. aastal Everesti Himaalaja komitee liikmeks.

Tunnustus 
1888 – valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi liikmeks
1896 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks

Viited

Välislingid 

Mount Collie
History - People - John Norman Collie

Suurbritannia teadlased
Alpinistid
Sündinud 1859
Surnud 1942
Roland Pikhof

Roland Pikhof (14. märts 1922 Majakovo, Petrogradi kubermang – 6. juuli 2002 Tallinn) oli Eesti keelpillimängija.

1941. aastal lõpetas ta Leningradi konservatooriumi muusikakooli vene rahvapillide erialal. 1940–1941 mängis Leningradis Vassili Andrejevi nimelises vene rahvapilliorkestris.

Aastatel 1946–1985 oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist. Teda hinnati kui balalaika ja havai kitarri virtuoosi.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustused
1968 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Roland Pikhof poja Andresega (1958)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Interpreet Roland Pikhof (1972)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kontserdibrigaad Roland Pikhof, Jelena Solovjova, Jüri Pärg ja Aino Himbek ning tootmiskoondise “Ookean” parteikomitee sekretäri asetäitja Viktor Jurman enne baaslaevale “Frederek Chopin” minemist (1976)
ERR arhiiv. Muusikaline tund. Sinine Havai (1978)

Eesti muusikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 2002
Margus Proos

Margus Proos (sündinud 21. märtsil 1962) on eesti alpinist ja ettevõtja.

Ta lõpetas aastal 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna puidutöötlemise tehnoloogia erialal. Pärast lahkumist ettevõttest Standard lõi ta koos August Kulliga Thulema. Ta on töötanud AS Thulema arendusjuhina ja alates aastast 2003 juhib ta osaühingut Kose Vesi. Ühtlasi tegutseb ta ettevõtjana aianduse alal. Ta peab koos abikaasaga aiandustalu.

Alpinism 

Ta harrastab mägironimist 1980. aastast. Ta on tõusnud 1982. aastal Elbrusele (5642 m) Kaukasuses, 1995. aastal Mont Blancile (4809 m) Alpides ja 1997. aastal Aconcaguale (6901 m) Andides.

Ta on Mägiekspeditsioonide Klubi juhatuse liige.

Tõusud kaheksatuhandelistele 
Ta osales Eesti esimesest Himaalaja mägiekspeditsioonist ja oli nende seas, kes jõudsid kaheksatuhandelise Cho Oyu tippu. Tipputõus toimus 11. oktoobril 1998.

2001. aastal võttis ta osa Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m). Tipputõusul jõudis ta edukalt sadulale ja jätkas tõusu tipu suunas, kuid ilma halvenemise tõttu pöördus ta (nagu ka Tõivo Sarmet) vaevalt sadakond meetrit enne eeltippu tagasi.

Margus Proos osales ka eestlaste 2003. aasta Džomolungma ekspeditsioonil, kuid kukkus liustikku ületades kaheksa meetri sügavusse auku ja oli sunnitud tipputõusu katkestama.

Kõrgtõusud 
1997 – Aconcaguale (6901 m)
1998 – Cho Oyu (8188 m)
2001 – Broad Peak (jõudis kõrgusele 8021 m)
2003 – Džomolungma (jõudis kõrgusele 7070 m)

Viited

Välislingid 
Margus Proos. magiklubi.ee

Eesti alpinistid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1962
Carlo Buti

Carlo Buti (14. november 1902 – 16. november 1963) oli itaalia laulja. Ta oli tuntud kui "Itaalia hõbekõri" ja oli tõenäoliselt esimene itaalia muusika lauljast superstaar XX sajandil. Oma karjääri jooksul plaadistas ta 1574 laulu.

Elulugu 
Buti sündis Firenze linnas Itaalias. Lapsena õppis ta selgeks Toscana rahvalaulu stiili, mis on tuntud kui stornello. Õige pea palkasid armunud mehed teda oma kallimatele serenaade laulma. Butile andis tunde vokaaltehnika õpetaja Raoul Frazzi. Ta esines ka Itaalia Ringhäälingus. Tema esimene salvestusleping (1930) oli firmaga Edison-Bell Records. 1934. aastal sõlmis ta lepingu Columbia Recordsiga.

Butit kutsuti Itaalias ka kohalikuks Bing Crosbyks ja Frank Sinatraks, sest ta eelistas operetilaadsetele lauludele omaaegset popmuusikat. Ta lõpetas esinemise aastal 1956, olles salvestanud koguni 1574 laulu. Omal ajal oli see salvestamisrekordiks itaalia muusika ajaloos. Tema ainulaadne soe ja meloodiline tenorino falsett ja mezza voce tõid talle rahvusvahelise edu. Carlo Buti mängis mitmes itaalia filmis. Ta suri oma kodus Montelupo Fiorentinos 61 aasta vanuselt.

Tema lauldud "Vivere" kõlab ainsana filmi "Titus" soundtrack'il, mille teised lood kirjutas Elliot Goldenthal.

Tema kõige tuntumad laulud:
 "Faccetta Nera"
 "La Paloma"
 "Amapola"
 "Tornerai"
 "Dove Sta Zazà"
 "Amore Amore"
 "Il Primo Amore non si Scorda mai"
 "Fiorin Fiorello l ' amore è bello"
 "Signorinella Pallida"

Valitud filmograafia 
 "Napoli verde-blu" (1935)
 "Per uomini soli" (1938)

Viited 

Sündinud 1902
Surnud 1963
Martin Levald

Martin Levald (7. detsember 1910 Munalaskme Riisipere vald – 4. detsember 1999 Tallinn) oli eesti tšellist ja helilooja.

Aastatel 1934–1941 õppis tšellot Tallinna Konservatooriumi Raimond Bööcke ja August Karjuse klassis, 1943–1944 Moskva konservatooriumis Svjatoslav Knuševitski juures.

Aastatel 1936–1939 ja 1944–1973 mängis tšellot Estonia teatri orkestris, 1944–1973 oli ka tšellorühma kontsertmeister. Aastatel 1939–1941 mängis Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestris, sõja-aastatel Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites.

Ta on kirjutanud helipalu sümfooniaorkestrile, tšellole ja klaverile ning soololaule. 

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustused
1965 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Laulja ja muusikapedagoog Tiiu Levald on tema tütar.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Tšellist Martin Levald
ERR arhiiv. Martin Levald - 70 (1981)

Eesti tšellistid
Eesti heliloojad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1910
Surnud 1999
Kari Lagerspetz

Kari Lagerspetz (6. september 1931 Helsingi – 17. jaanuar 2012 Turu) oli soome bioloog.

Ta oli Turu Ülikooli füsioloogiaprofessor.

Teoseid
Lagerspetz, Kari 1959. Teleological explanations and terms in biology. Annales Zoologici Societatis Zoologicae Botanicae Fennicae ‘Vanamo’ 19(6): 1–73.

Pere
Tema abikaasa Kirsti Lagerspetz oli Turu Ülikooli psühholoogiaprofessor. Nende poeg Mikko Lagerspetz on töötanud Tallinna Ülikoolis. Ka pianist Juhani Lagerspetz ning filosoofid Eerik Lagerspetz ja Olli Lagerspetz on nende pojad.

Soome bioloogid
Sündinud 1931
Surnud 2012
J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile

J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile on auhind Eestis mägronimise alal.

Auhinda annab välja Jaan Künnapi Alpinismiklubi ja see asutati 2000. aastal seoses esimese kaheksatuhandelise Annapurna vallutamise 50 aastapäeva tähistamisega. 

Auhind on rändauhind, mida antakse iga hooaja lõpul vabariigi parimale mägironijale.

Auhind valmis Arne Sarapuu ja Tarmo Riga toetusel. Auhind on valmistatud alumiiniumist ja dolomiidist kuhu graveeritakse laureaatide nimed. Taiese kõrgus on 48 cm ja kaal 6,5 kg. Taiese autor on skulptor Rait Pärg.

Parima alpinisti selgitavad kinnisel hääletusel välja mägironijate tegemistega kursis olevad inimesed. Žürii koosseis hakkab igal aastal muutuma. Esimese laureaadi valimisel kuulus žüriisse 20 inimest.

Laureaadid 
Allikas:

2000 – Valdek Udris, tõus Lenini mäetippu (7134 m) ja laskumine sealt lumelaual
2001 – Raivo Plumer, tõus Broad Peaki (8021 m) tippu
2002 – Aleksei Kovaltšuk, tõus Lhotse (8516 m) tippu
2003 – Alar Sikk, tõus Džomolungma (8848 m) tippu
2004 – auhinnaväärilist saavutust ei olnud
2005 – Andres Hiiemäe, tõusud Džailõki (5A/4533 m) ja Tju-Tju tippu (5A/4350 m) 
2006 – Priit Joosu, tõusud Korženevskaja (7105 m) ja Ismoili Somoni (7495 m) tippu
2007 – Tiina Tamm, tõus teise eestlannana Lenini mäetippu (7134 m)
2008 – Alar Sikk, Seitsme tipu klubi seitse tipputõusu
2009 – Üllar Põld, tõus Muztagata (7509 m) tippu
2010 – Tanel Tuuleveski, tõus Cho Oyu (8201 m) tippu
2011 – Tanel Tuuleveski, tõus Džomolungma (8848 m) tippu
2012 – Kristjan-Erik Suurväli, tõus Tartu ülikool 350 (6350 m) tippu
2013 – Andres Hiiemäe, tõus Piz Badile'i (3308 m) tippu
2014 – Priit Joosu, tõus Han-Tengri (7010 m) tippu
2015 – Andras Kaasik, Seitsme tipu klubi seitse tipputõusu
2016 – auhinnaväärilist saavutust polnud
2017 – Meelis Luukas, tõus Ismoili Somoni mäetippu (7495 m)
2018 – Andras Kaasik, tõus K2i (8611 m) tippu
2019 – Priit Joosu, juhtis Džengiši (7439 m) tippu jõudnud gruppi
2020 – Tanel Tuuleveski, Lõunapoolus ja Vinsoni tipp. Seitsme tipu klubi seitse tipputõusu.
2021 – Krisli Melesk, tõus Džomolungma (8848 m) tippu
2022 – Krisli Melesk, tõus K2 (8611 m) tippu

Viited

Välislingid 
Tänukõne. ajaveeb.alpinism.ee

Eesti auhinnad
Eesti alpinism