joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Gahlnbäck

Gahlnbäck, varem ka Gahlenbeck ja Gallenbeck on Mecklenburgist Penzlinist pärit käsitöölise-, kaupmehe-, literaadi- ja aadlisuguvõsa.

Suguvõsa liikmeid
Peter Johann Gahlnbäck (1803−1836), II klassi arst, Peterburi Obuhhovi haigla ordinaator, Harjumaa kreisiarst
Heinrich Eduard Gahlnbäck (1805−1890), Mustjala adjunktpastor, Püha pastor
Georg Leopold Gahlnbäck (1807−1878), filosoofiadoktor, Eestimaa kubermangukoolidirektor ja Tallinna kubermangugümnaasiumi direktor, Eestimaa Kirjanduse Seltsi kaasasutaja
Carl Ferdinand Gahlnbäck (1812−1892), pärilik aukodanik, kaupmees, Portugali konsul, Oleviste kirikueestseisja, ettevõtte Carl F. Gahlnbäck rajaja
Carl Michael Gahlnbäck (1821−1896), farmaatsiamagister, tõeline riiginõunik, apteeker
Johannes Leopold von Gahlnbäck (1855−1934), riiginõunik, arhitekt, arhitektuurimaalija
Gösta Carl Erik Gahlnbäck (1897−1961), purjetaja, jääpurjetaja

Vaata ka
Carl F. Gahlnbäck

Kirjandus
EAA, f. 4918, n. 1, s. 588. Gahlnbaeck. Koostanud Nikolai von Essen (1937)

Välislingid
Gahlnbäcki suguvõsa genealoogia saidil geni.com

Aadlisuguvõsad
Gahlnbäckid
Suguvõsad
Ikonoklasm Bütsantsis

Bütsantsi ikonoklasm (kreeka keeles Εικονομαχία Eikonomachía, sõna-sõnalt 'võitlus piltidega', 'ikoonisõda') ehk pilditüli hõlmab kaks perioodi Bütsantsi keisririigi ajaloos, mil riik ja kirik vaidlustasid ja keelasid religioonis pühaks tunnistatud isikute kujutiste – ikoonide – kasutamise nii kirikus kui ka keiserlikus riigiaparaadis. Esimene ikonoklasmi periood oli aastail 726–787, teine ikonoklasmi periood aastail 814–842. Neil ajaperioodidel hävitati religioosseid kujutisi, nagu ikoone, mosaiike ja freskosid ning kiusati taga ikoonide austamise pooldajaid.

Mõistest 
Ikonoklasmi mingis kultuuris laiemas mõttes iseloomustab sellele kultuurile iseloomulike ja omaste kujutiste, sümbolite või mälestusmärkide hävitamine, tavaliselt religioossetel või poliitilistel ajenditel, sõna kasutatakse ka ülekantud tähenduses pühaks peetavate tõekspidamiste purustamise kohta. Inimesi, kes toetavad ikonoklasmi, nimetatakse ikonoklastideks (εἰκονοκλάσται 'pildilõhkujad'), ja vastupidi – neid, kes toetavad ikoonide vms religioossete kujutiste austamist, nimetatakse ikonoduulideks (εἰκονόδουλοι) või ikonofiilideks (εἰκονόφιλοι). Need terminid ei pärine Bütsantsi ajaloost ega Bütsantsi ikonoklasmi kaasajast, vaid neid kasutasid laiemas tähenduses 17. sajandi ajaloolased; Bütsantsi ajalooga seoses hakati neid rohkem kasutama alles 20. sajandi lõpul.

Bütsantsi ikonoklasmi teoloogiliseks lähtepunktiks oli Vana testamendi kümnest käsust pärinev keeld "teha kuju ega mingisugust pilti [...]" (Teine Moosese raamat 20:4-5, Viies Moosese raamat 5:8). Bütsantsi impeeriumi kaks ikonoklasmiperioodi 8. ja 9. sajandil võtsid selle kirjakoha aluseks aruteludes pühade kujutiste, sealhulgas Kristuse, Jumalasünnitaja ja pühakute kujutiste kohasuse üle, muutuste tõttu õigeusu jumalateenistuses, mis kaasnesid sotsiaalsete ja poliitiliste murrangutega Bütsantsis 7. sajandil.

Bütsantsi pilditüli mõjutas hilisemat reformatsiooniliikumise pildirüüstet Euroopas.

Viited

Välislingid 
 Iconoclasm in Byzantium. - Western Civilization. - courses.lumenlearning.com
 Iconoclastic Controversy. - britannica.com
 Iconoclasm. - Byzantine. - National Gallery of Art
 Icons and Iconoclasm in Byzantium. - Heilbrunn Timeline of Art History. - Metropolitan Museum
 E. Freeman. Byzantine Iconoclasm and the Triumph of Orthodoxy. - Khan Academy

Bütsants
Bütsantsi kunst
Viktor Vesterinen

Viktor Vesterinen on tuntud pressifotograaf, kelle fotoreportaaži iseloomustab autorile omane stiil.            

Viktor Vesterineni fotoreportaaže ja fotoseeriaid on avaldatud enam kui sajas riigis. Ta on korduvalt osalenud rahvusvahelistel fotokonkursitel ja korraldanud isikunäitusi Venemaal, Poolas, Soomes, Indias ja Eestis.
Vaba Ajaloo Selts

Vaba Ajaloo Selts (Вольное историческое общество, The Independent Historical Association) on veebruaris 2014 loodud Venemaa professionaalsete ajaloolaste ühendus, eesmärgiga võidelda võimudepoolsete poliitiliselt motiveeritud rünnakutega Venemaa ajaloo uurimise suhtes.

Ajalugu 
Vaba Ajaloo Seltsi asutamine toimus 28. veebruaril 2014, mil allkirjastati avalikkusele suunatud manifest. Seltsi asutajad olid ajaloolased, ajalooõpetajad, filosoofid ja teised ajalooteadmiste valdkonna uurijad: Jevgeni Anisimov, Anatoli Golubovski, Igor Danilevski, Viktor Djatlov, Askold Ivantšik, Sergei Ivanov, Leonid Katsva, Ivan Kurilla, Aleksei Miller, Aleksander Moldovan, Konstantin Morozov, Sergei Mironenko, Aleksandr Rubtsov, Nikita Sokolov, Pavel Uvarov ja Aleksandr Etkind.

"End "vabaks" nimetav ühiskond ei otsi tuge ega patrooni üheltki valitsusasutuselt, erakonnalt ega ärigrupilt, kasutades toeks vaid oma liikmete professionaalsust ja mainet. Ajalooliselt nõuab see aga mitte ainult ajaloolaste, vaid ka kõigi teadlaste ja praktikute osalemist, kelle erialane huvi on seotud mineviku uurimise ja selle mälestuse säilitamisega, sealhulgas kõigi humanitaarakadeemiliste distsipliinide esindajad. samuti õpetajad, muuseumid, arhiivid ja raamatukoguhoidjad. Samuti kutsume koostööle kirjastusi ja meediatöötajaid, kes vastutavad ajaloo ja selle rolli eest kaasaegses ühiskonnas.

Uue ühenduse põhieesmärk on edendada teaduslike ideede levikut minevikust, ajalooteaduse rollist ja ülesannetest kaasaegse ühiskonna elus.

See eesmärk saavutatakse praktiliste probleemide lahendamisega, millest olulisemad on:

         – moodsa humanitaarabi ekspertkeskkonna kujundamine, millesse kodanikuühiskond saaks täielikult ja kindlalt usaldada;

         - solidaarsustegevuse jõupingutuste ühendamine teadlaste ja praktikute ühtsel "platvormil", mida eraldavad nüüd vahemaad, riigi- ja halduspiirid, osakondade ja distsiplinaartõkked;

         - rahvusvahelise koostöö arendamine ja maailma humanitaarteadmiste saavutuste populariseerimine Venemaal ning Venemaa teaduse parimad näited maailmas;

         - professionaalne hinnang ühiskondlikult olulistele sündmustele ning poliitikute ja avaliku arvamuse liidrite avalike avaldustega mineviku tajumise kohta;

         - võidelda ajalooallikate ja faktide võltsimise vastu, olenemata sellest, kes ja mis eesmärgil need võltsimised ette võetakse.

         - vastutegevus igasugustele katsetele piirata teadusliku uurimistöö vabadust ja akadeemilisi vabadusi;

         - abistamine arhiivimaterjalide salastatuse kustutamisel, asutuste arhiivide üleandmine riigile."
Strážnice

Strážnice (saksa keeles Straßnitz) on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Hodoníni ringkonnas. Strážnice asub Slovakkia piirist 5 km kaugusel, Hodonínist ligikaudu 15 km idakirdes.

Strážnice vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.

Viited 

Tšehhi linnad
Lõuna-Morava maakond
Kurnamissõda (Egiptuse-Iisraeli)

Kurnamissõda (araabia keeles حرب الاستنزاف,‎ Ḥarb al-Istinzāf, heebrea keeles מלחמת ההתשה‎, Milhemet haHatashah) oli sõda aastatel 1967–1970. Selle ühel poolel oli Iisrael ning teisel poolel olid Egiptus, Jordaania, Palestiina Vabastusorganisatsioon (PVO) ja nende liitlased.

Aastal 1967 oli küll kuuepäevane sõda lõppenud, kuid Araabia-Iisraeli konflikti põhjuste väljajuurimiseks eriti midagi ei tehtud. Samal aastal toimunud Araabia Liiga tippkohtumisel lepiti kokku kolmes põhimõttes ehk öeldi "ei" rahule Iisraeliga, Iisraeli tunnustamisele ja Iisraeliga läbirääkimisele. Egiptuse president Jamāl ‘Abd an-Nāşir uskus, et Iisraelit saab vaid sõjalise jõuga sundida Siinai poolsaarelt lahkuma ning varsti algasid Suessi kanali ääres taas kokkupõrked.

Algselt oli sõda piiratud vaid vastastikusele suurtükitulele ja väiksemõõdulistele sissetungidele Siinaisse, kuid aastal 1969 hindas Egiptuse armee end suureks pealetungiks piisavalt tugevaks. Märtsis 1969 kuulutas Nasser välja ametliku kurnamissõja, mida iseloomustasid suurtükituli, õhulöögid ja reidid. Sõjategevus kestis augustini 1970 ning lõppes vaherahuga, piirid ei olnud kolme aasta jooksul muutunud. Ka pärast kurnamissõda ei toimunud tõsiseid rahuläbirääkimisi.

Vaata ka
 Must september
 Kaasaegsete Lähis-Ida konfliktide loend
 Yom Kippuri sõda
 Camp Davidi rahu
 Egiptuse-Iisraeli rahuleping

Viited

Iisraeli ajalugu
Egiptuse ajalugu
Sõjad
Nancy Faeser

Nancy Faeser (sündinud 13. juulil 1970 Bad Soden am Taunuses) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik ja jurist, alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa siseminister; ta on esimene naine Saksamaa siseministri ametis.

Ta on olnud alates 2. novembrist 2019 Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei (SPD) Hesseni osakonna esinaine. 

Aastatel 2003–2019 oli ta Hesseni liidumaa parlamendi liige ja alates 2019. aastast Hesseni SPD parlamendirühma esimees ja seega ka opositsiooni juht.

Ta sündis aastal 1970 Bad Soden am Taunuses Darmstadti ringkonnas Hesseni liidumaal. Aastal 1990 lõpetas ta samas gümnaasiumi ning asus õppima Johann Wolfgang Goethe Frankfurdi ülikooli õigusteadust. 1996. aastal lõpetas ta õpingud esimese riigieksamiga. Aastatel 1996–1998 töötas ta Günter Frankenbergi avaliku õiguse, õigusfilosoofia ja võrdleva õiguse õppetoolis Frankfurdis. Pärast õiguspraktikat Maini-äärse Frankfurti kõrgema piirkonnakohtu ringkonnas sooritas ta 2000. aastal teise riigieksami ja töötas advokaadina (viimati Maini-äärses Frankfurtis äriadvokaadibüroos Görg) aastani 2021.

Isiklikku 
Ta on abielus ja poja ema.

Saksamaa poliitikud
Siseministrid
Juristid
Sündinud 1970
Greenway

Greenway on Eesti ettevõte , mis tegeleb nutitelefonide tootmisega . Peakontor asub Kivi-Vigala külas Rapla maakonnas Märjamaa vallas Eesti riigis . Firma omanik ja looja on L.Green . Firma nutitelefonid on maailma kõige vastupidavamad . Firma on vägagi sarnane Nokiale . Teame , et Nokia on kõige vastupidavamate nutitelefonide tootja . Nokia seadmed on vastupidavuses 99% , aga Greenway seadmed ületavad seda 1% võrra e on 100%-lt vastupidavamad kogu maailmas . Greenway seadmed on lisaks ka külma -, kuuma -, tule - ja painutuskindlad . Greenway nutitelefonide seeriad on R , note , E , I , L , LM ja ZD .
Robert F. Furchgott

Robert Francis Furchgott (4. juuni 1916 – 19. mai 2009)  oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. 

1998. aastal sai Furchgott koos Ferid Muradi ja Louis José Ignarroiga Nobeli meditsiiniauhinna, sest avastas, et lämmastikoksiid toimib kardiovaskulaarse süsteemi töö reguleerimisel signaalmolekulina.

Viited

Ameerika Ühendriikide arstiteadlased
Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1916
Raido Notton

Raido Notton Sündinud 9. Veebruar 1979. Tituleeritud multisportlane, edukas paljudel spordialadel, motospordis, rallikross, superbike ringrada, avamerepurjetamises võistlusjahi kapten MM-il, FIS suusamaratonidel, jalgrattas, golfis jne. Tegev turismivaldkonnas Koplimadise turismitalus.  Kalevi Jahtklubi juhatuse liige. Harjumaa Aasta tegija nominent. Noorte liikumise ja spordi propageerija. Keila Terviseradade ja Lääne-Harju suusaradade rajameister.
Alika Milova

Alika Milova (sündinud 5. septembril 2002) on Eesti laulja, saatesarja "Eesti otsib superstaari" kaheksanda hooaja (2021) võitja.

Ta on edukalt osalenud paljudel laulukonkurssidel, mille hulgas The Baltic Voice, New Wave Junior, Kaunas Talent, Bravo Laulukonkurss, Berlin Perle jne.

Viited

Välislingid
 Staarisaate finalist Alika Milova: saaksin olla sillaks, kes ühendab eesti ja vene rahva, Sky Plus, 30. november 2021
 Värske superstaar Alika Milova vallutab tabelitippe debüütsingliga “Õnnenumber”, TV3 uudised, 14. detsember 2021
 Eesti 8. superstaar Alika Milova: “Have you ever seen the rain”. Superstaar juba 2012!, Edasi.org, 15. detsember 2021
 Rahvusraamatukogu väikse maja esimeseks laenutajaks sai superstaar Alika Milova, Tre Raadio, 8. jaanuar 2022

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Sündinud 2002
Suhkruasendaja

Suhkruasendaja on toidu lisaaine, mis annab suhkruga sarnase magusa maitse, olles väga madala kalorisisaldusega. Võrreldes suhkru baasil magusainega, kasutatakse suhkruasendajat väga väikeses koguses, mille tulemusena on suhkruasendaja toiduenergia kogus olematu. Enamus suhkruasendajaid on kunstlikud magusained. Suhkruasendajad on väga levinud suhkruvabades toodetes.

Kuna sel teemal on tehtud liiga vähe uuringuid, on kindlaid järeldusi ohust ja kasuteguritest tervisele on raske teha. Suhkruasendaja on potentsiaalselt abiks inimesele, kellel on probleeme kaalukaotusega, aidates neil süüa tavatoitu, kuna sisaldab ligikaudu null kalorit. Leidub ka vastupidist infot – suhkruasendaja hoopis soodustab kehakaalu tõusu ja rasvumist. Reguleeritud suhkruasendajad sobivad diabeetikutele, kellel on probleeme veresuhkru ehk vere glükoosi reguleerimisega.

Suhkruasendajate põhilised esindajad

Atsesulfaam K
Atsesulfaam K on lubatud alates aastast 1988 üldkasutamiseks. On ligikaudu 200 korda magusam suhkrust. Kasutatakse peamiselt jookides, koos teiste magusainetega. Ohutu päevadoos on 9 mg/kg.

Aspartaam
Aspartaam on lubatud alates aastast 1981. On ligikaudu 160–200 korda magusam suhkrust. Ohutu päevadoos on 40 mg/kg.

Sahhariin
Sahhariin on kõige vanem magusaine, olles kasutusel olnud ligikaudu 100 aastat. On ligikaudu 300 korda magusam suhkrust. Sahhariini kasutamine on mõnes Euroopa Liidu riigis keelatud ning ohutus on küsitav. Ohutu päevadoos on 5 mg/kg

Sukraloos
Sukraloos on üks populaarsemaid magusaineid turul. On ligikaudu 600 korda magusam suhkrust. Ohutu päevadoos on 15 mg/kg

Neotaam
Neotaam on lubatud alates aastast 2002. On ligikaudu 8000 korda magusam suhkrust. Kuigi see sisaldab fenüülalaniini, ei ole see ohtlik, sest kogused on äärmiselt väiksed. Ohutu päevadoos on 2 mg/kg

Stevioolglükosiid
Stevioolglükosiid on looduslik magusaine, mis pärineb suhkrulehtedest(stevia). On 200–300 korda magusam suhkrust. Paraguai suhkrulehe lehed on Euroopa Liidus keelatud küll aga on lubatud lehtedest eraldatud magusaine stevioolglükosiid.

Viited
Rudolf Walden

Karl Rudolf Walden (1. detsember 1878 Helsingi – 25. oktoober 1946 Sysmä) oli oli Soome tööstusdirektor ja Ühendatud Paberivabriku asutaja, Soome sõjaminister ja relvajõudude ülemjuhataja ning kaitseminister vaherahu ja Jätkusõja ajal. Sõjalise auastme poolest tõusis Walden jalaväekindraliks.

Ta sündis Ähtäri ringkonnakohtuniku Walfrid Waldeni ja Mathilda Christina o.s. Sommeliuse pere teise vanema pojana. Ta alustas kooliteed Jyväskylä Lütseumis, kuid koolis ei läinud ta hästi. Tema isa tegi seejärel otsuse; mõlemad nooremad pojad Rudolf ja Nils suunati 1890. aastal Hamina kadetikooli. Soome kadetikool oli sel ajal tunnustatud seitsmeklassiline asutus nelja üld- ja kolme eriklassiga. Esimene vastas koolide kõrgematele klassidele ja viis bakalaureusekraadini, eriklassid aga lõpetasid ohvitseridena. Rudolfi poeg oli Haminasse tulles 11-aastane. Rudolf sai Haminas usinaks ja peagi oli ta oma klassis esimene. Tema andekus ilmnes eriti matemaatikas ja sõjaväes ning ta äratas näitamishimu. Pärast üldklasside läbimist liikus Rudolf edasi eriklassidesse; seetõttu oli ta otsustanud ohvitseriks hakata. Õpetajad ja kamraadide ring kasvatasid noormeest positiivselt.

Kadetiveeblina ja kadettide kursuse priimusena olnuks tal õigus astuda Venemaa eliitrügementi, kuid venestamismeetmete tõttu ta keeldus ja võeti augustis 1900 Soome kaardiväe leitnandiks. Suvel 1901, Suurhertsogiriigi sõjalisele süsteemile lojaalne Walden astus tagasi, kuid seda ei aktsepteeritud ja ta määrati Kuopio 1. ringkonna sõjaväelaseks. Kui Walden keeldus, ähvardati teda karistusega ja juhtumit arutati sõjaväekohtus. Nõnda sai asi nn repressiivperioodide legaalsusvõitluse osaks ja nii Waldens asjast aru sai. Talle määrati karistus, ta vallandati ja kaotas töösuhtejärgsed hüvitised. Lühike sõjaväelasekarjäär katkes ja algas pikk töösturi karjäär.

Soome sõjaväelased
Kindralid
Soome poliitikud
Töösturid
Sündinud 1878
Surnud 1946
Fettuccine

Fettuccine (itaalia keeles 'väiksed lindid') on Itaalia köögis populaarne lindikujuline pastaliik. Üldiselt liigitatakse pastad kahte suurde rühma: pikad pastad (spagetid, fettuccine, linguine) ja lühikesed pastad (penne).

Fettuccine on pastaliik, mis on pärit renessansiaegsest üliõhukesest capelli d'angelo'st. Fettuccine on lamedam ja paksem pastaliik. Traditsiooniliselt on see valmistatud munast ja jahust, tavaliselt üks muna 100 grammi jahu kohta. 

Jahu, vesi ja muud vajalikud koostisained segatakse, sõtkutakse ja rullitakse õhukesteks lehtedeks, mis lõigatakse hiljem ribadeks või vormitakse spetsiaalsete pressidega erikujulisteks pastatoodeteks. Fettuccine'i kirjeldatakse sageli kui üht esimest pastatüüpi, mille pikad nuudlid on rullitud ja käsitsi lõigatav. Fettuccine on umbes 6,4 mm lai. Fettuccine't valmistatakse traditsiooniliselt värskelt (kas kodus või kaubanduslikult), kuid seda on võimalik osta ka kuivatatult.

Seda sorti pasta puhul kasutatakse sageli sünonüümidena termineid fettucce ja fettuccelle, kuid esimest terminit kasutatakse täpsemalt laiemate umbes 13 mm ja teist kitsamate umbes 13,2 mm vormide jaoks. Fettuccinet on ka võrreldud tagliatellega, ainus erinevus on laiuses, tagliatelle on 6 mm lai.

Fettuccine't süüakse sageli klassikaliselt koos sugo d'umido (veiseliharaguu) või ragù di pollo'ga (kanaraguu). Fettuccine't süüakse veel koos riivjuustu ja võiga, selline kooslus sündis Roomas koduse pastaroana.

Fettuccine Alfredo 
Fettuccine serveerimist või ja juustuga mainis esmakordselt 15. sajandi maccaroni romaneschi (Rooma pasta) retseptis Martino da Como, Roomas tegutsev Põhja-Itaalia kokk.

Modernse fettuccine Alfredo leiutas Alfredo di Lelio Roomas. Tema loodud fettuccine alfredo kuulsus levis esmalt Itaalias ja seejärel teistesse riikidesse. Alfredo kastet on müüa paljude riikide toidupoodides sageli valmistoiduna. Erinevalt algsest valmistisest, mida paksendab juust, paksendab Alfredo kiirtoiduversioone muna ja tärklis.

Viited 

Teraviljatooted
Itaalia köök
Väino Viilup

Väino Viilup (21. oktoober 1928 Karula vald Valgamaa – 12. detsember 2021) oli Eesti tööstusjuht ja poliitik. 

Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna ja täiendas end Moskvas söetööstuse akadeemias ja söetööstuse kvalifikatsiooni tõstmise instituudis.

Viilup oli aastatel 1972–1988 Estonia kaevanduse direktor, 1988–1991 Eesti Põlevkivi kapitaalehitusvalitsuse asejuhataja, 1991–1999 Eesti Põlevkivi peadirektor, aastast 1998 ühtlasi juhatuse esimees ja tegevdirektor, 1999–2000 juhatuse esimehe nõunik. 

1968–1971 oli Viilup Eesti NSV Ülemnõukogu saadik, 1991–1994 Kohtla-Järve linnavolikogu esimees, olnud ka Jõhvi linnanõukogu aseesimees.

Tunnustus 
 1986 Eesti NSV teeneline insener
 Viilup oli Jõhvi aukodanik. 
 2004. aastal sai ta Valgetähe IV klassi teenetemärgi.

Eesti mäeinsenerid
Eesti ärijuhid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eesti NSV teenelised insenerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 2021
Győri raudteejaam

Győri raudteejaam (ungari keeles Győr vasútállomás) on Ungari suuruselt kuuenda linna Győri peamine raudteejaam. Viini ja Budapesti vahelisel põhiliinil asuv raudteejaam avati 24. detsembril 1855. See teenindab samuti liine Budapest–Hegyeshalom ning Győr–Sopron, Győr–Celldömölk ja Győr–Veszprém; neid opereerib MÁV START.

Välislingid

Ungari raudteejaamad
Győr-Moson-Soproni komitaat
Thomas Savery

Thomas Savery (/ˈseɪvəri/; u 1650 – 15. mai 1715) oli inglise leiutaja ja insener. 

Ta leiutas esimese praktikas rakendatava aurujõul töötava seadme – aurupumba, mida sageli nimetatakse "aurumootoriks", kuigi see ei ole tehnilises mõttes mootor. Tema aurupump oli efektiivne vahend vee pumpamiseks. Seade lahendas kaevanduste äravoolu probleemi ja muutis ühisveevarustuse üldsusele kättesaadavaks.

Vaata ka 
 Archimedes
 Aleksandria Heron
 Al-Jazarī
 Leonardo da Vinci
 Jeronimo de Ayanz y Beaumont
 James Watt
 Thomas Newcomen
Ameerika paalia

{{Taksonitabel
| nimi = Ameerika paalia
| värvus = Loomad
| pilt = Brook trout in water.jpg
| pildi_seletus = Ameerika paalia
| seisund = 
| seisundi_süsteem = 
| riik = Loomad Animalia
| hõimkond = Selgroogsed Chordata
| klass = Kiiruimsed Actinopterygii
| selts = Lõhelised Salmoniformes
| sugukond = Lõhelased Salmonidae| perekond = Paalia Salvelinus| liik = Ameerika paalia
| binaarne = Salvelinus fontinalis
| binaarse_autor = (Mitchill, 1814)
}}Ameerika paalia ehk oja-mägihõrnas (Salvelinus fontinalis) on kalaliik, kes kuulub lõhelaste (Salmonidae) sugukonda ja paaliate (Salvelinus) perekonda. Ameerika paalia looduslikuks levilaks on Põhja-Ameerika idapoolsed osariigid ja Kanada. Tänapäevaks on teda asustatud mujale Põhja-Ameerikas ja ka mõnda Euroopa riiki. Ameerika paalia on üheksa USA osariigi ametlik tunnuskala. Need osariigid on Michigan, New Hampshire,  Lääne-Virginia, New Jersey, New Yorgi osariik, Pennsylvania, Põhja-Carolina, Vermont ja Virginia. Lisaks on ameerika paalia ka Kanada Nova Scotia provintsi ametlik tunnuskala.  

 Süstemaatika 
Ameerika paalia sai esimese kirjeldamise järgselt teaduslikuks nimeks Salmo fontinalis. Liigiepiteet fontinalis tähendab umbkaudselt tõlkidest "allikast", viidates külma- ja selgeveelistele veekogudele, mida ameerika paalia elupaigana eelistab. Hiljem tõsteti ameerika paalia lõhe perekonnast (Salmo) paaliate perekonda. Vaatamata sellele nimetatakse ameerika paaliat inglise keeles tänapäevani ojaforelliks (brook trout'').

Kirjeldus 
Ameerika paalia on pikliku kehaga, keskmiselt 30–50 cm pikk. Lõhelaste sugukonda kuuluvatele liikidele omaselt on ka ameerika paalial olemas rasvauim. Värvuse poolest on ameerika paalia üks silmapaistvamaid liike paaliate perekonnas. Kala selg on tume oliiviroheline, pruun või isegi must, küljed aga veidi heledamad. Seljal ja pea peal on ameerika paalial usjad, kreemjat värvi lainelised jooned, mis kala külgedel muutuvad tähnideks. Lisaks heledatele tähnidele võivad kalal esineda ka veel pisemad, punakad täpid, mille ümber võib tihti ka näha sinakaid toone. Ameerika paalia kõhu- ja rinnauimede alumine serv on lumivalge, saba- ja seljauime katavad aga tumedad jooned. Valged triibud kõhu- ja rinnauimedel on paaliate perekonnale omane tunnus.

Viited 

Lõhelased
Bridewelli palee

Bridewelli palee (inglise keeles Bridewell Palace) ehitati Inglismaa kuninga Henry VIII elukohaks Londonis. 

Tema poeg kuningas Edward VI andis ehitised City of London Corporationile, et sinna saaks rajada lastekodu ja eksinud naiste paranduskoha. 1556. aastaks oli sellest saanud esimene vangla ja vaestemaja, kus oli olemas regulaarne arstivalve. Need asutused suleti 1855. aastal ning hooned lammutati aastatel 1863–1864.

Asukoht
See oli ehitatud City of Londonisse Fleeti jõe kallastele, Thamesi jõe ja Fleet Streeti vahelisse piirkonda, New Bridge Streeti lähedale. Tänapäeval tuntakse seda Bridewell Place'ina.

Vaata ka
De Keyser's Royal Hotel
Unilever House

Välislingid

London
Teeviit (infoportaal)

Noorteinfoportaal Teeviit on veebipõhise info kanal, mis vahendab noortele vajalikku teavet hariduse, karjääri, suhete, tervise ja ühiskonna teemadel. Portaal avati 2018. aastal, kui senine noorte infomess Teeviit otsustati füüsilisel kujul lõpetada ja edaspidi vahendada noortele infot veebipõhiselt. Alates 2021.a veebruarist luuakse ja vahendatakse noortele infot eesti ja vene keeles. Noorteinfoportaal Teeviit haldab info vahetamiseks veebilehte www.teeviit.ee ning sotsiaalmeedia kanaleid: Facebook, Instagram, TikTok, V-Kontakte, YouTube, Spotifys ja SoundCloud.   

Teeviit lähtub oma tegevustes Euroopa noorteinfo harta põhimõtetest ning kuulub Euroopa noorteinfo ja nõustamise agentuur ERYICA (European Youth Information and Counselling Agency) võrgustikku.  

Portaali haldas ja tegevusi koordineeris kuni 2020. aastani Eesti Noorsootöö Keskus. 2020. aastal toimunud reorganiseerimise järgselt on portaal Haridus- ja Noorteameti haldusalas.

Teeviit teemakuud 
Koostöös noorte ning noortega töötavate spetsialistidega on alates 2019. aastast Teeviit portaal ning selle hallatavad kanalid tegutsenud teemakuude põhiselt, mille raames võetakse üks konkreetne teema kuu tegevustes fookusesse, so ilmuvad temaatilised artiklid, toimuvad veebinarid ja otseülekanded, tehakse koostööd teemavaldkonna asutuste ning ekspertidega. 

2022. aasta Teeviit teemakuud leiab Teeviit portaalist.

Noorteinfo sündmused 
Noorteinfoportaal Teeviit korraldab ja veab eest noorte informeeritust toetavaid sündmusi ning kampaaniaid: Euroopa noorteinfo päev (ERYICA), Rahvusvaheline noortepäev (Unesco), üle-eestiline noorsootöö nädal, vaimse tervise teemakuu oktoobris, koolivaheaegade veebipõhised programmid #sisukasvaheaeg ja mitmed teised tegevused. Üle-eestilise noorsootöö nädala raames toimus 2020. aastal koostöös Liis Lemsalu ja Märt Aguga kampaania "Tantsuaktsioon" ning 2021. aastal koostöös Kristjan Lüüsi ja Karl-Gustav Kurniga kampaania "Lennurežiim".

Taskuhääling "Teeviit tulevikku" 
2019. aasta suvel hakati tegema noortele suunatud taskuhäälingute sarja "Teeviit tulevikku", mis kajastab noortele olulisi ja põnevaid teemasid, näiteks füüsiline, sotsiaalne ja vaimne tervis, ettevõtlikkus ja ettevõtlus, suhted, rahatarkus, küberturvalisus, keskkond ja mitmed teised teemad. Saadetes on teise seas erinevatel teemadel üles astunud Sandra Raju, NOËP, Sander Rebane, Karl Killing, Laura Põldvere, Jüri Pootsman, Janek Õiglane, Mikael Parman, Anna-Kaisa Oidermaa ja mitmed teised.  

Sarja on võimalik kuulata YouTube'is, Spotifys ja SoundCloudis.

Viited 

 Veebipõhine koolivaheaja programm #sisukasvaheaeg  Ekspress Meedia 2021
 Noorsootöötaja vastutus infoajastul, Noortevaldkonna ajakiri MIHUS, Kaie Pranno 18.05.2021
 Kas võidab see, kellel on kõige rohkem infot?, Noortevaldkonna ajakiri MIHUS, Kadri Koort 12.09.2019
 Noorteinfo käsiraamat, Eesti Noorsootöötajate Kogu, Eesti Noorsootöö Keskus 2020

Välislingid 

 Infoportaal Teeviit
Noorsootöö nädala veebileht
Noorteinfo veebileht
Euroopa noorteinfo ja nõustamise agentuur ERYICA 
Haridus- ja Noorteamet
Haridus- ja Teadusministeerium
Harsa

Harsa (Martes flavigula) on nugise perekonda kuuluv liik kärplasi.

Harsa elab Kago-Aasias.
Eluviisilt ja välimuselt sarnaneb metsnugisega.

Kärplased
Anne Spiegel

Anne Spiegel (sündinud 15. detsembril 1980 Leimenis Baden-Württembergi liidumaal) on Saksamaa poliitik, ta on erakonna Liit 90/Rohelised liige. Ta on 15. detsembrist 2021 Saksamaa pereasjade, pensionäride, naiste ja noorte minister.

2016. aasta maist kuni 2021. aasta maini oli ta Rheinland-Pfalzi liidumaa pere-, naiste-, noorte-, integratsiooni- ja tarbijakaitseminister ning 2021. aasta jaanuarist ka keskkonna-, energeetika-, toitumis- ja metsaminister. Alates 18. maist 2021 kuni 15. detsembrini 2021 oli ta Rheinland-Pfalzi liidumaa kliimakaitse-, keskkonna-, energeetika- ja liikuvusminister ning liidumaa asepeaminister.

Ta sündis aastal 1980 Leimenis Baden-Württembergi liidumaal. Ta kasvas üles Speyeris ja Ludwigshafen am Rheinis. Aastal 2000 lõpetas ta gümnaasiumi. Seejärel õppis ta politoloogiat, filosoofiat ja psühholoogiat Darmstadti Tehnikaülikoolis, Johannes Gutenbergi Mainzi Ülikoolis, Mannheimi Ülikoolis ja Salamanca ülikoolis Hispaanias. Aastal 2007 kaitses ta M.A. kraadi Mainzi Ülikoolis.

15. detsembrist 2021 on ta Saksamaa pereasjade, pensionäride, naiste ja noorte minister.

Isiklikku 
Ta on abielus, tema abikaasa on šotlane ning neil on neli last. Tema emapoolne vanaema on itaallane (pärit Sitsiiliast).

Välislingid 
Anne Spiegeli kodulehekülg (saksa keeles)

Saksamaa poliitikud
Sündinud 1980
Audi Q5

Audi Q5 on Saksa luksusautode tootja Audi 2008. aastast alates toodetud kompaktsete luksuslike crossover-maasturite sari.

Audi
Karl Lauterbach

Karl Wilhelm Lauterbach (sündinud 21. veebruaril 1963 Dürenis) on Saksamaa sotsiaaldemokraatlik poliitik, arst, epidemioloog. Ta on alates 8. detsembrist 2021 Saksamaa tervishoiuminister.

Ta sündis aastal 1963 Dürenis, kuid kasvas üles töölisperekonnas Oberzieris Julichi tuumauuringute keskuse vahetus läheduses Düreni kreisis Nordrhein-Westfaleni liidumaal, tema isa töötas linnas piimakombinaadis. Gümnaasiumi lõpetas ta Dürenis. Aastast 1982 õppis ta arstiteadust RWTH Aacheni Ülikoolis ja San Antonios asuvas Texase ülikoolis.

8. detsembrist 2021 on ta Saksamaa tervishoiuminister.

Saksamaa poliitikud
Tervishoiuministrid
Arstiteadlased
Arstid
Sündinud 1963
Prandi vakus

Prandi vakus (ajalooliselt ka Kardina vakus) oli vakus kesk- ja varauusaegsel Järvamaal. Orduajal kuulus see Järva foogtkonna ning Rootsi võimuperioodil Paide lossilääni Mäo mõisa koosseisu.

Esmakordselt on Prandi vakust mainitud ilmselt ajavahemikus 1288-1403 koostatud dokumendis, mis loetleb Järvamaa külasid või vakuseid ja nende sõjalisi kohustusi maaisanda ees. Järva vakused pidid andma nii väljapoole Liivimaad tehtavate sõjakäikude (equi expeditiales) kui ka Liivimaa kaitsmiseks (equi malwye) kergeratsaväelasi (plathen), sõjaratsusid ning voorihobuseid. Prandi (Cardenaye) pidi välja panema 3 kergeratsanikku, 15 sõjaratsut ning koos Ramma ja Valgma vakusega kokku 8 voorihobust.

16. sajandi lõpus ja 17. sajandi alguses kuulusid Prandi vakusesse järgnevad külad:
Prandi (Kardenay)
Veskiaru (Ennefer)
Koigi (Koyke)
Ubakalu (Ubbokall)
Sõrandu (Sernisz) 
Sigapusma (Sigdapus)
Valgma (Walckemes)
Nurmsi (Nurmis)
Koivase (Koeiphas; alates 1590.–1591. aasta vakuraamatust enam Prandi vakuse külade hulgas loetletud pole)
Padula (Paddul)
Seinapalu (Sainapall)
Mündi (Myntenhoff; ainult 1613. vakuraamatus)

Viimane teadaolev Prandi vakuse vakuraamat koostati 1613. aastal. 1615. aasta Mäo mõisa vakuraamatus ei ole enam vakuseid mainitud, kuigi Prandi vakuse küladest olid selleks hetkeks välja läänistatud vaid Prandi ja Veskiaru.

Vakuraamatud
Tablis on ära toodud Prandi vakuse külade suurus adramaades ning veskite ja üksjalgade arv Rootsi võimu ajal koostatud vakuraamatute põhjal:

Viited

Järvamaa
Sudaani Demokraatlik Vabariik

Sudaani Demokraatlik Vabariik (perioodi kohta ka Nimeiry aeg) oli riik tänapäeva Sudaani ja Lõuna-Sudaani aladel aastatel 1969–1985. Ajajärk algas 25. mail 1969, kui end Vabadeks Ohvitserideks nimetanud sõjaväelased riigis võimu haarasid. Nimi oli võetud 1952. aastal Egiptuses riigipöörde korraldanud Vabade Ohvitseride Liikumise järgi. Vabu ohvitsere juhtisid üheksa sõjaväelast eesotsas kolonel Jaafar Nimeiryga, kes oli võimu õõnestanud juba Ibrāhīm ‘Abbūdi ajal. Nimeiry võimupöörde ajaks oli tekkinud teisigi režiimiga rahulolematuid liikumisi, millest enamik koosnes erinevatest sõjaväe osadest, mida toetasid Sudaani Kommunistlik Partei (SKP), araabia rahvuslased ja usukonservatiivid. Jaafar Nimeiry süüdistas tsiviilpoliitikuid tegevusetuses ning majandus- ja lõimeprobleemide tekitamises. Sudaani DV lõppes 1985. aastal uue riigipöördega.

Vaata ka
 Sudaani ajalugu
 Esimene Sudaani kodusõda

Viited

Sudaan
Aafrika ajaloolised riigid
Joseph Mohr

Joseph Franz Mohr (11. detsember 1792 Salzburg – 4. detsember 1848 Wagrain) oli Austria katoliku vaimulik. Ta oli jõululaulu Püha öö sõnade autor.

Ta sündis aastal 1792 Salzburgis. Salzburgi katedraali vikaar Johann Nepomuk Hiernle rahalisel toel, kes hindas Mohri muusikalist annet, sai ta käia Salzburgi Akadeemilises Gümnaasiumis ja 1808–1810 Ülem-Austria Kremsmünsteri Stiftsgymnasiumis ning lõpuks alates 1811. aastast Salzburgis teoloogiat õppimas. Ta pühitseti vikaarpiiskop Karl Kajetani poolt 21. augustil 1815 preestriks.

Pärast ordineerimist töötas Mohr esmalt peaaegu poolteist kuud Berchtesgadeni lähedal Ramsaus ja oktoobrist 1815 kuni 1817. aasta suveni Mariapfarris koadjuutorina. Septembrist 1817 kuni septembrini 1819 teenis ta Oberndorfis.

Kristlikud vaimulikud
Austria inimesed
Sündinud 1792
Surnud 1848
Eve Kruus

Eve Kruus (sündinud 20. augustil 1964) on eesti vaimulik, teoloog ja jurist.

Elulugu 
Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 39. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta töötas aastatel 1982–2014 kriminaalmenetlejana miilitsas ja Eesti politseis, sealhulgas Põhja Politseiprefektuuri Põhja politseiosakonnas politseijuhtivinspektorina.

Aastatel 1991–1999 ning 2006–2007 studeeris ta teoloogiat EELK Usuteaduse Instituudis, olles vahepeal praktikal  Tallinna Jaani koguduses ja lõpetas aastal 2007 EELK Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari. Ordineeriti Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) diakoniks 5. juunil 2005 ning preestriks 5. juunil 2007. Aastast 2008 teenib ta abiõpetajana (preestrina) Tallinna Jaani kogudust.

Välislingid
Eesti Kirik

Tallinna Jaani koguduse vaimulikud
Eesti teoloogid
Eesti politseinikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Sündinud 1964
Vananemine

Vananemine on kogum nähtusi, mis kaasnevad eakamaks (e vanemaks) saamisega.

Vananemisnähtusi uurib gerontoloogia.

Vaata ka
geriaatria

Välislingid
VIkitsitaadid: vananemine

Arengubioloogia
Radoje Domanović

Radoje Domanović (16. veebruar 1873 – 17. august 1908) oli Serbia kirjanik, ajakirjanik ja õpetaja, kuulsaim oma satiiriliste novellide poolest.

Elu
Radoje Domanović sündis Kesk-Serbias Ovsište külas kohaliku õpetaja ja ettevõtja Miloš Domanovići ja Persida Cukići, esimese ja teise Serbia ülestõusu ühe väejuhi Pavle Cukići järeltulija pojana. Lapsepõlve veetis ta Kragujevaci lähedal Jarušice külas, kus käis algkoolis. Ta lõpetas keskkooli Kragujevacis ja filosoofiateaduskonna Belgradi ülikoolis, kus ta õppis serbia keelt ja ajalugu.

1895. aastal sai Domanović oma esimese ametikoha – õpetajaamet Pirotis Lõuna-Serbias, piirkonnas, mis oli alles hiljuti Osmanite impeeriumist vabastatud. Pirotis tutvus ta õpetaja ja aktivisti Jaša Prodanovićiga (1867–1948), kes aitas kujundada tema poliitilisi vaateid. Seal tutvus ta ka Sremski Karlovci vaese kooliõpetaja Natalija Raketićiga (1875–1939), kellega ta hiljem abiellus. See naine toetas Domanovići kogu tema lühikese ja rahutu elu jooksul ning nad said kolm last.

Pärast opositsioonilise Rahvaradikaalse Parteiga liitumist sattus ta konflikti Obrenovićite dünastia režiimiga ning ta viidi 1895. aasta lõpuks üle Vranjesse ja seejärel 1896. aastal uuesti Leskovaci. Domanovići kirjanikukarjäär algas siis, kui ta töötas õpetajana. Tema esimene realistlik novell ilmus 1895. aastal. Pärast esimest avalikku esinemist valitsuse vastu 1898. aastal vabastati nii tema kui ta naine riigiteenistusest ning Domanović kolis koos perega Belgradi.

Belgradis alustas ta koostööd kirjanikega nädalalehes Täht ja opositsioonilises poliitilises ajalehes Kaja. Sel ajal hakkas ta kirjutama ja avaldama oma esimesi satiirilisi lugusid, nagu “Deemon” ja “Kirgede kaotamine”. Radoje kuulsus tõusis tema kuulsaimate lugude “Juht” (1901) ja “Stradija” (1902) avaldamisega, milles ta ründas avalikult režiimi silmakirjalikkust ja eksitusi.

Pärast riigipööret, mis lõpetas Aleksandar Obrenovići valitsemisaja 1903. aastal, sai Domanović populaarsuse tipul haridusministeeriumis kirjatundja ametikoha ning uus valitsus lubas tal minna Saksamaale üheks aastaks spetsialiseerumiseks, mille ta veetis Münchenis. Tagasi Serbias tundis Radoje pettumust, et ühiskonnas pole tegelikke muutusi. Ta alustas oma poliitilist nädalapäevikut “Stradija”, milles kritiseeris jätkuvalt uue demokraatia nõrkusi, kuid tema kirjutistel polnud enam seda jõudu ja inspiratsiooni, mis varem oli.

Radoje Domanović suri 17. augustil 1908 pool tundi pärast südaööd 35-aastaselt pärast pikka võitlust kroonilise kopsupõletiku ja tuberkuloosiga. Ta maeti Belgradi uuele kalmistule. Tema ülejäänud avaldamata tööd kadusid Esimese maailmasõja ajal.

Valik teoseid
 Deemon, 1898
 Hariliku Serbia härja arutluskäik, 1902
 Juht, 1901
 Kaasaegne ülestõus, 1902
 Kirgede kaotamine, 1898
 Märgistus, 1899
 Prints Marko teist korda serblaste seas, 1901
 Stradija, 1902
 Surnumeri, 1902

Viited

Välislingid

 Radoje Domanovići tervikteosed

Serbia kirjanikud
Sündinud 1873
Surnud 1908
École nationale des chartes

École nationale des chartes on Prantsuse grande école ja Université PSL-i kolledž, mis on spetsialiseerunud ajalooteadustele. See asutati 1821. aastal. Võistlevate eksamitega värvatud ja riigiteenistuja praktikandi staatuses olevad üliõpilased saavad pärast lõputöö valmimist arhivaari-paleograafi kvalifikatsiooni. Tavaliselt teevad nad karjääri kultuuripärandi kuraatoritena arhiivides ja visuaalvaldkondades, raamatukogude kuraatoritena või humanitaar- ja sotsiaalteaduste õppejõudude ja teadlastena. 2005. aastal võeti koolis kasutusele ka magistrikraadid, kuhu värbati tudengeid taotlusportfelli alusel, ning 2011. aastal doktorikraadid.

Kuulsad professorid 
 Outi Merisalo, soome keeleteadlane, romanist ja klassikaline filoloog

Viited

Välislingid
 Ametlik koduleht

Ülikoolid
Pariis
Risto (laev)

Risto (pardatähis P02) on Eesti mereväe Patrol 18 WP-klassi (Roland-klassi) patrullkaater.

Ajalugu 
Kaater veesati koos sõsaralusega Roland 10. detsembril 2020. aastal Nasval. EML Risto ristiemaks sai Hiiumaa kodutütar Meribell Rüütel.. 

Kaater oli pärast katsetusi ja relvastamist kasutusvalmis 2021. aasta kevadeks.

Vaata ka 
 Roland-klass

Välislingid 
 RKIK

Viited 

Eesti sõjalaevad‎
Liibüa Kuningriik

{{Endine riik
 |nimi                = Liibüa Ühendkuningriik  (1951–1963)

Liibüa Kuningriik  (1963–1969) |omakeelne-nimi      = 
 |algusaasta          = 1951
 |lõppaasta           = 1969
 |lipp                = Flag of Libya (1951–1969).svg
 |lipp-tekst          = Lipp
 |vapp                = Coat of arms of Libya (1952–1969).svg
 |vapp-tekst          = Vapp  (1952–1969)
 |asendikaart         = Libya (Libya centered; orthographic projection).svg
 |valitsusvorm        = Föderaalne parlamentaarne konstitutsiooniline monarhia  (1951–1963)  Unitaarne parlamentaarne konstitutsiooniline monarhia  (1963–1969)
 |osa                 = 
 |riigipea            = Kuningas
 |riigipea-nimi       = Idris I (1951–1969)
 |riigipea2           = Peaminister
 |riigipea-nimi2      = Mahmud al-Muntasir  (esimene, 1951–1954)  Wanis al-Qaddafi  (viimane, 1968–1969)
 |pealinn             = Tripoli  Benghazi  Al-Bayḑā’
 |pealinn-nimetus     = 
 |religioon           = Islam
 |pindala             = 
 |pindala-aasta       = 
 |rahvaarv            = 
 |rahvaarv-aasta      = 
 |rahvastikutihedus   = 
 |riigikeel           = 
 |peamised-keeled     = Araabia  Berberi  Itaalia
 |rahaühik            = Nael
 |deviis              = 
 |hümn                = "Liibüa, Liibüa, Liibüa"
 |ajavöönd            = 
 |suunakood           = 
 |eelnes              =  Kürenaika Emiraat   Briti Sõjaväevalitsus Liibüas   Prantsuse Sõjaväevalitsus Fezzanis
 |järgnes             =  Liibüa Araabia Vabariik 
}}
Liibüa Kuningriik (araabia keeles المملكة الليبية‎, Al-Mamlakah Al-Lībiyya, itaalia keeles Regno di Libia'', berberi keeltes ⵜⴰⴳⵍⴷⵉⵜ ⵏ ⵍⵉⴱⵢⴰ; aastani 1963 Liibüa Ühendkuningriik''') oli riik, mis rajati Liibüa iseseisvumisega 24. detsembril 1951. Liibüa Kuningriik lõppes, kui Mu‘ammar al-Qadhdhāfī juhitud riigipöörde käigus kukutati kuningas Idris I. Liibüa Kuningriigi asemele rajati Liibüa Araabia Vabariik.

Vaata ka
 Araabia Vabariikide Föderatsioon
 Liibüa valitsusjuhtide loend

Välislingid
Kingdom of Libya's constitution
Libya at worldstatesmen.org.
Birth of a nation
Independent Libya

Liibüa ajalugu
Aafrika ajaloolised riigid
Toomhospidal

Toomhospidal oli Rootsi kuninganna Kristiina käsul rajatud ja  aastatel 1652–1710 Kassisaba piirkonnas tegutsenud hoolekandeasutus.

Toomhospidal asus Tallinna tänapäeva Adamsoni 14 ja Eha tänava  8 nurgal. Asutus oli vaeste haigla, kus haigeid ravis Tallinna garnisoni velsker,  Toomhospidal oli Toompea haldusalas ja rahastati Toompeale kuuluva Mõigu mõisa sissetulekutest. 1705. aastal muudeti Toomhospidal ajutiselt Tallinna garnisoni haiglaks.

Viited 

Tallinna ajalugu
Tallinna tervishoiuasutused
Eesti hoolekandeasutused
Maailmameistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises

Maailmameistrivõistlused Rubiku kuubiku lahendamises ehk WCA World Championship on kiirkuubimise maailmameistrivõistlused, mida korraldab Maailma Kuubikuassotsiatsioon ehk World Cube Association.

Esimesed meistrivõistlused kuubiku kokkupanekus korraldas Guinnessi rekordite raamat Münchenis 13. märtsil 1981. Võitja aeg oli 38 sekundit. Maailmameistrivõistlused peeti 5. juunil 1982 Budapestis ja seal oli võitja aeg juba 22,95 sekundit. Taas jõuti võistluste korraldamiseni 2002. aastal ning 2003 peeti Torontos järgmised maailmameistrivõistlused. Seejärel on MM-id toimunud Floridas (2005), Budapestis (2007), Düsseldorfis (2009), Bangkokis (2011), Las Vegases (2013), São Paulos (2015), Pariisis (2017) ja Melbourne'is (2019). 2021. aasta MM Hollandis tühistati koroonapandeemia tõttu ning järgmised maailmameistrivõistlused leiavad aset Soulis 2023. aastal.

Eestlastest on maailmameistrivõistlustel osalenud Anti Ingel (2009, 2011, 2013, 2015 ja 2017), Alfred Saidlo (2017), Andreas Pung (2017) ning Jan Erik Soosaar (2017).

Statistika

Viited 

Maailmameistrivõistlused
The Ansonia

The Ansonia on luksuslik 17-korruseline Manhattani kortermaja, endine majutusasutus, aadressil 2109 Broadway (West 73rd Street ja West 74th Street tänavate vahel). Upper West Side'is asuv kõrghoone on projekteeritud ohtras beaux-arts stiilis.

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
Richard Rogers

Richard George Rogers (23. juuli 1933 – 18. detsember 2021) oli Itaalia päritolu Suurbritannia arhitekt, kes viljeles modernismi ja funktsionalismi stiile high-tech'i arhitektuuris.

Viited

Välislingid

Suurbritannia arhitektid
Sündinud 1933
Surnud 2021
Hrádek nad Nisou

Hrádek nad Nisou (saksa keeles Grottau, poola keeles Gródek nad Nysą) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Libereci ringkonnas. Hrádek nad Nisou asub Neisse jõe ääres, Tšehhi, Saksamaa ja Poola piiride kokkupuutepunkti vahetus läheduses, Liberecist ligikaudu 17 km loodes.

Hrádek nad Nisoud on esmamainitud 1287. aastal.

Hrádek nad Nisou vanalinn on alates 2003. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.

Viited 

Tšehhi linnad
Libereci maakond
Columbanus Luxeuil'st

Columbanus Luxeuil'st ehk Columbanus Bobbiost (*sündinud Leinsteris Iirimaal, surnud 23. novembril 615 Bobbios Itaalias) oli iiri munk ja rändav misjonär, kes tegutses 7. sajandil Prantsusmaal ja Itaalias. Teda austatakse pühakuna nii katoliku kui ka õigeusu kirikus.

Tema mälestuspäev on 23. novembril.

Asutas mitu kloostrit, millest kuulsaimad on Annegray (tänapäeval säilinud vaid alusmüürid) ja Luxeuil' kloostrid Prantsusmaal ja Bobbio klooster Itaalias, kuhu maeti tema põrm. Kolm aastat pärast tema surma kirjutas Bobbio munk Jonas püha Columbanuse eluloo, milles kirjeldab abti õpetlasena, luuletajana ja müstikuna. On arvatud, et pärimus Columbanuse austusest ja armastusest looduse kui jumala loomingu vastu mõjutas ka Franciscust Assisist.

Viited

Kirjandus 
A. Breen. Columbanus' Monastic Life and Education in Ireland. - Seanchas Ardmhacha: Journal of the Armagh Diocesan Historical Society; Vol. 23, No. 2 (2011), pp. 1-21

Välislingid 
 St. Columbanus. - Catholic Encyclopedia
 Saint Columban. Christian missionary. - britannica.com
 Vita sancti Columbani abbatis discipulorumque eius. Auctore Jona monacho Bobiensi fere equali /.../ - Sancti Aurelii Augustini Hipponensis episcopi Opera omnia : post Lovaniensium theologorum recensionem castigata denuo ad manuscriptos codices Gallicanos, Vaticanos, Belgicos etc. necnon ad editiones antiquiores et castigatiores. - Pariis, 1836

Pühakud
James P. Allison

James Patrick Allison (sündinud 7. augustil 1948) on Ameerika Ühendriikide immunoloog ja Nobeli auhinna laureaat, kes on Texase ülikooli Andersoni vähikeskuse immunoloogia professor.

2018. aastal jagas ta koos Tasuku Honjoga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda.

Viited 

Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1948
Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmed
Roman (Bulgaaria)

Roman on linn Bulgaarias Vraca piirkonnas, Romani valla keskus. Asub 70 km Sofiast kirdes.

Linna on esmakordselt maininud 1430. aastal.

Välislingid 
https://roman.egov.bg

Bulgaaria linnad
Riverside Drive

Riverside Drive on edela-kirde suunaline maantee New Yorgis Manhattanil. See kulgeb Upper West Side'is, üldiselt paralleelselt Hudsoni jõega, West 72nd Street ja West 181st Street tänavate vahel. See lõppeb George Washingtoni silla lähistel.

Vaata ka
Henry Hudson Parkway
Riverside Park

Välislingid

Manhattani tänavad
Fuzz

Fuzz-efekt (ingl k mõra, hämu) on eriline äärmusliku moonutuse, täpsemalt ülevõimenduse (ingl k distortion või overdrive) tüüp, mille algselt lõid kitarristid, kasutades vigaseid seadmeid (nt ületüüritud elektronlampseadmeid, mida on alates 1960. aastatest jäljendatud mitmete "fuzzbox" efektipedaalidega).  

Moonutusefekt leiutati algselt 1950. aastatel, kui (lamp)kitarrivõimendit mängiti nii valjusti, et võimendi ei suutnud puhtalt heli tekitada, kuid heli oli moonutatud. Lisaks võidakse kasutada katkist või läbitorgatud kõlarielementi, mis moonutab heli veelgi. Moonutus muutus peagi kitarristide seas nii populaarseks efektiks, et arendati välja omaette kitarriefektipedaal juba võimendisse mineva signaali ületüürimiseks. Hiljem on välja töötatud erinevad moonutusefektid, et tekitada soovitud moonutatud heli isegi vaiksema helivaljuste juures. 

Transistorvõimendi ületüürimiselemisele on omane nelinurklainekujuline moonutus: transistorvõimendi rõhutab Fourier' jada paarituid kordajaid, muutes heli mootorsaega sarnaseks. Transistorvõimendi ei kompresseri signaali nii pehmelt kui lampvõimendi, vaid järgib signaali lainekuju kuni katkestuspiirini ja lõikab seejärel amplituudi tipud järsult täielikult ära. Tulemuseks on terava nurgaga lainekuju, mis meenutab nelinurklainet.

Vaata ka 
Audiosignaali töötlus

Lainekuju

Jimi Hendrix

Harvey Mandel
Sečovce

Sečovce on (ungari keeles Gálszécs, ukraina keeles Сечівці) on väikelinn Slovakkia idaosas Košice maakonnas.

Viited

Välislingid

Slovakkia linnad
Slovakkia vallad
Košice maakond
Ludvigs Sēja

Ludvigs Sēja (2. juuni 1885 – 15. veebruar 1962 Riia) oli Läti diplomaat, Läti välisminister (1924), Läti saadik Leedus ja Ameerika Ühendriikides. Ta oli üks 17. märtsi 1944. aasta Läti Kesknõukogu memorandumile allakirjutanutest.

Ta sündis aastal 1885 Džūkste vallas talupidajate Jānis ja Luīze Sēja peres. Põhihariduse omandas Džūkste vallakoolis. 1904. aastal lõpetas ta Valmiera õpetajate seminari. Emigreerus 1905. aasta revolutsiooni ajal Prantsusmaale. 1906. aastal õppis ta Pariisis Vene Kõrgemas Ühiskonnateaduste Koolis, kuid 1909. aastal naasis Lätti pärast edukalt Grenoble'i ülikooli prantsuse keele ja kirjanduse kursuse läbimist. Ta oli mitu aastat prantsuse keele õpetaja Dubulti Gümnaasiumis, kus jälgis oma tulevast abikaasat, 12-aastast Herta Ozolat.

Esimese maailmasõja ajal, 1916–1918, oli ta Madona Poeglaste Proreaalkooli (hilisem Reaalkool) administraator. Ta töötas ka Madona Tütarlaste Gümnaasiumis. Pärast Läti riigi väljakuulutamist novembris 1918 pidas ta Madona Haridusseltsi saalis selle sündmuse auks Saksa sõjaväe juuresolekul kõne. Kui bolševikud 1918. aasta detsembri keskel Madona okupeerisid, arreteeriti ta, kuid Pļaviņase tribunali poolt talle karistust ei määratud.

Aastatel 1919 ja 1920 oli ta Läti Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei poolt Rahvanõukogu liige. 1919. aasta augustis sai temast välisministeeriumi pressiosakonna sekretär, Saksa osakonna juhataja ja poliitdiplomaatilise osakonna direktor. Alates märtsist 1921 oli ta valitsuse delegaat, augustis 1922 sai temast Läti ajutine täievoliline esindaja USA-s ja aprillis 1923 - Läti saadik Leedus. 25. jaanuarist 1924 kuni 17. detsembrini 1924 oli ta Voldemārs Zāmuēlsi valitsuses välisministriks.

1925. aasta maist kuni saatkonna likvideerimiseni 1927. aasta aprillis oli ta Läti saadik USA-s. Sama aasta augustis sai temast Läti peakonsul Londonis. 1932. aasta märtsis sai temast ka alaline esindaja Ühendkuningriigis. 1933. aasta juulis sai temast Välisministeeriumi haldusõigusliku osakonna direktor. Septembris 1934 sai temast taas Läti saadik Leedus.

23. augustil 1940, vahetult pärast Läti ja Leedu okupeerimist ja inkorporeerimist, naasis ta Riiga. Alates 1942. aastast sai ta õppejõuks Läti Riiklikus Ülikoolis ja Riia Ülikoolis Võttis osa Läti Kesknõukogu tööst alates esimesest koosolekust 13. augustil 1943, oli selle juhatuse liige ja peasekretär. 29. aprillil 1944 arreteeris Gestapo Sēja ja teised Läti Kesknõukogu liikmed. 1. septembril 1944 viidi nad Riia keskvanglast üle Salaspilsi koonduslaagrisse ja 10. septembril 1944 Danzigi ja sealt edasi Stutthofi koonduslaagrisse. Pärast laagri likvideerimist 1945. aasta kevadel jäi ta Poolasse.

1946. aastal arreteeris NKVD Sēja ja pani ta Lubjanka vanglasse, mis viidi hiljem üle Lefortovo vanglasse, kus ta mõisteti 25 aastaks vangi. Ta vabanes ennetähtaegselt 1954. aastal ja naasis mitu aastat hiljem Riiga.

Sēja suri 15. veebruaril 1962 ja maeti 20. veebruaril 1962 Riia metsakalmistule.

Isiklikku 
Tema abikaasa Herta suri USA-s. Neil olid poeg Uldis ja tütar Mirdza (sündinud 1925). Vend Alberts Sēja (1892–1980) oli piimandusspetsialist.

Läti välisministrid
Läti diplomaadid
Sündinud 1885
Surnud 1962