joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kalju (täpsustus)

Kalju on ümbritsevast pinnasest kõrgemale ulatuv kristalsest kivimist paljand või suur järskude nõlvadega kivist kaldapanga osa.

 Kalju on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas
 Kalju on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas

Kalju, spordiklubi Sindis
Jõgeva Spordiselts Kalju, endine spordiselts
Jõgevamaa Spordiliit "Kalju"
Narva-Jõesuu Eestlaste Selts Kalju

Kalju (kolhoos), Viljandi rajoonis

Kalju on mehenimi

Vaata ka
Kalju vald, endine vald Lääne maakonnas
Kalju mõis, mõis Kullamaa kihelkonnas
Kaljurahu, saar Hiiu maakonnas
Kalju tänav
Nõmme Kalju, jalgpalliklubi
Jalase

Jalase (jallai=jalakas, soome k. jalo- suur, jõuline, õilis) on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.

Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.

Jalase küla arendustöö eest sai Aino-Helene Valgma 1993. aastal Eesti Taassünni auhinna.

Külakompleksis on 23 talu: Oosi, Aadu, Tiido-Joosepi, Otto, Mäe, Reinu, Andrekse, Matsi, Väljamardi, Otsa, Tiidotõnikse, Pikapõlma, Viina, Siimu, Männiku, Latsi-Sõelaveski, Sepa, Jalase koolimaja, Väljataguse, Pekla, Kerstiaugu, Leese, Neeruti.

Ajalugu 
Jalase küla mõiste võeti esmalt kasutusele juba 1241. aastal (küla nimi oli Jalaes, Taani dokumentide järgi Iales). 1389. aastal mainitakse küla mõisaasemena, mis näitab, et enne jüriöö ülestõusu oli tekkinud Jalasele mõis. 1389. aastal oli küla nimest saanud Yallas, mis oli vasallimõis 3 adramaaga. 1586. aastal sai küla nimeks Jallistkulle, 1700. aastal Jallas ning aastast 1900 on küla nimetatud Jalaseks.

Külas tegutses ka külakool (1880 - 1961), mis hiljem on tegutsenud koolimuuseum. Praeguseks on see registreeritud kinnismälestisena. Algkoolis õpetas 81 aasta jooksul 10 õpetajat ja 4 lühiajalist asendajat. Esimeseks koolmeistriks oli Jüri Nerva. Kooli õpilaspere suurus oli keskmiselt 20-30 õpilast, sõltuvalt sellest, mitme klassiga kool on töötanud ning kuidas koolipiirkond on muutunud. Peale kolhoosi moodustamist 1949. aastal, ei suudetud üle 12 aasta enam kooli töös hoida ning see suleti.

20. sajandi keskpaigas tegutsesid Jalasel Jalase Haridusseltsi laulukoor, Jalase orkester, Jalase näitering, Jalase pritsimehed ja Jalase võrkpallimeeskond.

Vaata ka 
Jalase maastikukaitseala

Viited

Rapla vald
Rapla maakonna külad
Vahakõnnu

Vahakõnnu on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.

Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Raikküla vallas.

Vaata ka
Vahakõnnu mõis

Viited

Rapla vald
Rapla maakonna külad
Hannoveri poistekoor

Hannoveri poistekoor (saksa keeles Knabenchor Hannover) asutati 1950. aastal professor Heinz Hennigu poolt. Koor kannab edasi silmapaistvat Hannoveri kooritraditsiooni, mis ulatub üle 19. sajandi „Hannoveri kuningliku õue- ja lossikirikukoori“ kuni hilisgooti Marktkiriku poistekoorini välja.

Tema tähtsus on kohalikust varakult välja kasvanud ja ta on end arendanud euroopa tasemega muusikakollektiiviks. Siiski jääb tema kooritöös, ülesannete ja repertuaari mitmekesisuses, kunstilises nõudmises ja interpretatsiooni tõsiduses niisugune traditsioon edaspidigi kestma.

Aja jooksul on Hannoveri poistekoor omandanud ja asjatundlikult ette kandnud olulisi osi viimase viie sajandi saksa ja välismaa heliloojate koorimuusikast, raskuspunktiga Heinrich Schützi ja Johann Sebastian Bachi kesksetel vokaalteostel. 

Loomulikult on juht ja tema kaastöölised uhked edu, austusavalduste, tunnustuste ja auhindade üle, mida poistekoor on pälvinud. Siiski näevad nad oma kunstiliste ja pedagoogiliste kavatsuste tuumana intensiivse muusikalise tegevuse harivat mõju nende hoolde usaldatud lastele ja noorukitele.

See viib kogu kooritöö järjekindlale ülesehitusel, läbi kõikide astmete, mängulis-elementaarsest põhikursusest üle eelklassi kuni esialgu pōhi- ja kontsertkoorini ning edasi üle muusikateoreetiliselt ja -ajalooliselt orienteeritud kursuste kuni noorte täiskasvanute astumiseni meeshäälte klassi.

Sügisel 1993 esitas Hannoveri poistekoor Tallinnas üritusel „Saksa Liitvabariigi kultuurinädalad Balti regioonis“  Georg Friedrich Händeli oratooriumi „Iisrael Egiptuses“ koos Eesti Riikliku Sümfooniaorkestriga.

Hannoveri poistekoori juhatas aastatel 1950–2001 professor Heinz Hennig. Alates aastast 2002 on koori juhiks prof. Jörg Breiding.
 
2006. aastal sai Hannoveri poistekoor auhinna Echo Klassik kui aasta parim kooriteosesalvestis Andreas Hammerschmidti teose „Verleih uns Frieden“ („Anne meile rahu“) salvestise eest.

Välislingid 

Knabenchor Hannover (Hannoveri poistekoor)
CD „Verleih uns Frieden“

Poistekoorid
Hannover
Lima (Peruu)

Lima on Peruu pealinn ja riigi suurim linn. Linnas elas 2015. aastal 8 852 000 inimest.

Lima kohale asutas Hispaania konkistadoor Francisco Pizarro 18. jaanuaril 1535 La Ciudad de los Reyesi ('kuningate linn') asula.

Välislingid

Peruu linnad
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Peruus
Pealinnad
Düstoopia

Düstoopia ehk antiutoopia ehk kakotoopia on fiktiivne ühiskond, mida iseloomustab totalitarism ning rõhuvad sotsiaalse kontrolli vahendid. Düstoopia on utoopia vastand.

Düstoopiliste teoste autorid paigutavad tegevuse sageli tulevikku või alternatiivsesse ajaliini, seetõttu on paljud neist teostest ühtlasi teadusliku ulme ja alternatiivajaloo teosed. Düstoopiaid on loonud peale kirjanike ka teiste kunstialade esindajad.

Välislingid 

 Janek Kraavi, "Post-sõnastik 12: düstoopia" – Sirp 8. veebruar 2013, lk 6
Kalle Kurg.""1984". Maailma vaevane helin." Helilooja  Mihkel Keremi multidimensioonilisest düstoopiaainelisest teosest George Orwelli romaani "1984" motiividel. – Teater. Muusika. Kino 4, 2020. 

Kirjandus
Muusika
Film
Sonja (Norra kuninganna)

Sonja, Norra kuninganna (sündinud kui Sonja Haraldsen 4. juulil 1937 Oslos) on Norra kuninganna-abikaasa, kuningas Harald V abikaasa. 

Sonja Haraldsen sündis 4. juulil 1937 Karl August Haraldseni ja Dagny Ulrichseni tütrena Oslos. 1968. aasta märtsis kihlus ta Norra kroonprintsi Haraldiga. Nad olid kurameerinud juba üheksa aastat, kuid seda hoiti saladuses, sest Sonja oli lihtkodanik. Pärast seda, kui Harald ähvardas troonist loobuda, kui ta Sonjaga abielluda ei või, otsis Olav V abi parlamendilt. Selle tulemusena abiellus paar 29. augustil 1968 Oslos. Neil on kaks last:

 printsess Märtha Louise (sündinud 22. septembril 1971);
 kroonprints Haakon (sündinud 20. juulil 1973).

1982. aastal sai Sonja Nanseni medali ja 1984. aastal Peer Gynti auhinna. 1998. aastal pälvis ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi ning 2014. aastal Valgetähe I klassi teenetemärgi.

Kuningas Olav V suri 17. jaanuaril 1991 ning Sonjast sai Norra esimene kuninganna-abikaasa pärast 53 aastat. 

Aastal 2005 avas kuninganna Sonja Antarktikas Kuninganna Maudi maal Norra uurimisjaama. Ta on esimene kuninganna, kes on Antarktikas käinud.

Norra inimesed
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1937
Märtha Louise

Norra printsess Märtha Louise (sündinud 22. septembril 1971) on kuningas Harald V ja kuninganna Sonja ainus tütar. Ta on Norra troonipärimisjärjekorras 4. ja Briti troonipärimisjärjekorras 65. kohal. Tema ristivanemad on Olav V, Taani printsess Margaretha, krahv Flemming af Rosenborg, Ragnhild Lorentzen, Dagny Haraldsen, Haakon Haraldsen, Nils Jǿrgen Astrup ja Ilmi Riddevold. 

1990. aastal muudeti Norra põhiseadust nii, et troonipärija on vanim laps, olenemata soost. Seda ei võetud kasutusele aga tagasiulatuvana nagu Rootsis 1980, nii et Märtha Louise'i noorem vend Haakon jäi temast troonipärimisjärjekorras ette. 

1. jaanuaril 2002, pärast seda, kui Märtha Louise oli alustanud oma äri, hakkas ta maksma tulumaksu ning kuningas, olles temaga nõu pidanud, andis välja edikti, mis võttis ära Märtha Louise'i tiitli 'Kuninglik Kõrgus' (välismaal saab ta kasutada tiitlit 'Kõrgus'). Ta säilitas aga koha troonipärimisjärjekorras ning säilitas osa ametlikke kohustusi. 

24. mail 2002 abiellus Märtha Louise kirjanik Ari Behniga, kes oli lihtkodanik. Neil on kolm tütart:
 Maud Angelica Behn (sündinud 29. aprillil 2003)
 Leah Isadora Behn (sündinud 8. aprillil 2005)
 Emma Tallulah Behn (sündinud 29. septembril 2008)
Erinevalt oma tädidest, kes ei oma kuningliku kõrguse tiitlit, ei ole ta "printsess Märtha Louise, proua Behn". Tema nimi koos tiitliga on Norra printsess Märtha Louise, kuna perekonnanime lisamine näitaks, et ta on abiellunud morganaatiliselt. 

Printsess Märtha Louise on diplomeeritud füsioterapeut. Ta õppis Oslos ning oli intern Hollandis Maastrichtis. Ta ei ole oma ametialal töötanud, vaid tegelenud Norra rahvajuttude ja muusikaga. Tema äri põhineb teleesinemistel, kus ta jutustab rahvajutte ning laulab koos tuntud Norra kooridega. 

2004. aasta oktoobris kolis printsess koos perega New Yorki. Samal aastal avaldati tema esimene raamat "Why Kings And Queens Don't Wear Crowns" ("Miks kuningad ja kuningannad krooni ei kanna"), mis on lastejutt esimesest Norra kuninglikust perekonnast. Raamatuga on kaasas CD-versioon, mille printsess ise sisse luges. 

18. jaanuaril 2006 uuendas Märtha Louise organisatsioonide nimekirja, mille patroon ta on. Ta ei ole enam ühegi kultuuriteemalise organisatsiooni liige; need rollid võttis üle tema vend Haakon. Märtha Louise jättis alles ainult 6 patronaaži, mis kõik on tervisega seotud.

Välislingid 
 Norra kuningliku perekonna ametlik kodulehekülg

Märtha Louise
Sündinud 1971
Tammiku

Tammiku on alevik Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. 

Esmakordselt on küla mainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus.

Alevikus asub Tammiku mõisa süda ja Tammiku mõisa kalmistu. 

Sealne hävinud Tammiku kaevandus oli Tammiku kihistiku stratotüübiks, ka kihistik ise on asula järgi nime saanud.

Vaata ka
Tammiku kolhoos

Viited

Eesti alevikud
Jõhvi vald
Kiiu vasallilinnus

Kiiu vasallilinnus ehk Kiiu mungatorn ehk Kiiu torn asub Harju maakonnas Kuusalu vallas Kiiu mõisapargis 3 kilomeetrit Kuusalust Tallinna poole.

Linnus rajati oletatavasti 1520. aasta paiku Kiiu mõisaomaniku Fabian von Tiesenhauseni poolt kindlustatud tornelamuks. Kiiu torn vasallilinnusena on Eesti väikseim linnuseehitis. Tornis on neli korrust, väljastpoolt ümbritseb kivimüüri puidust ringrõdu. Müüride paksus jalamil on 1,8 meetrit, torni sisemine läbimõõt küünib 4,3 meetrini. Kitsad aknad olid algselt mõeldud laskeavadeks, ringrõdu aga kaitsekäiguks, mille põrandas olid tõrjeaugud. Torni pääses vaid läbi ühe riivpalgiga suletava sissepääsu. Viimast kaitses omamoodi eeslinnusena praeguseks hävinud majandushoov, mida piiras paekivist müür.

Sõja korral kasutati eluruumina vaid II korrust, kus lisaks kaminale ja danskerile, mis esinevad ka ülejäänud korrustel, on seina ehitatud voodinišš. Ülejäänud korrused on puht kaitseotstarbelised, millest annavad tunnistust ka 11 erineva kujuga laskeava. Esimese ja teise korruse vahelaed  on võlvitud. Kolmanda ja neljanda  korruse vahel on talalaed. Ühelt korruselt teisele pääseb müüritreppi mööda. Kiiu tornlinnuse muudab aga Baltimaades erandlikuks III korrust ümbritsev taladele toetuv kaitsekäik ehk urdaaž.

Linnus purustati Liivi sõja ajal ning restaureeriti kunstiajaloolase Villem Raami juhtimisel 1974. aastal. Peale restaureerimist on torn kasutusel söögikohana.

Välislingid
 Kiiu vasallilinnusest Kuusalu valla lehel
 Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Kiiu mõis (Kuusalu khk)

Eesti linnused
Eesti tornid
Kuusalu vald
Liivi ordu vasallilinnused‎
Kiviloo piiskopilinnus

Kiviloo piiskopilinnus (saksa keeles Fegefeur, Fegwevr) asub Harjumaal, Raasiku vallas Jõelähtme jõe ääres.

Linnus rajati pärast seda, kui seni Jägala jõe ääres Kaunissaares olnud Tallinna piiskopi residents viidi 1413. aastal Jõelähtme jõe äärde Kiviloole.

Kiviloo piiskopilinnust - Fegefeuer (puhastustuli) mainitakse esmakordselt 1474 Kiviloo lossiks, mil piiskopiks oli Simon von der Borch. See oli L-kujuline väikelinnus, mille 50×85 ruutmeetri suurune maa-ala oli vallikraaviga piiratud. Sellel paiknes kahekorruseline paekivist linnus, mille kirdenurgas kõrgus ümar suurtükitorn ja kogu lõunakülje võttis enda alla saal. Nende vahele jäi muid ruume, võlvitud mantelkorsten-köök teiste hulgas.

Liivi sõjas ründasid Vene väed 12. septembril 1560 Kiviloo linnust, mida kaitses 11 sakslast. Linnus vallutati ja põletati maha. Sestpeale on ta varemetes.

Praegu on linnus koos Kiviloo mõisahoonega eravalduses.

Kirjandus
Ilmar Arens: Schloss und Amt Fegefeuer (estnisch "Kiviloo") : 1558-1570, teavik

Välislingid 
 

Eesti linnused
Raasiku vald
Tallinna piiskopkond
Leah Isadora Behn

Leah Isadora Behn (sündinud 8. aprillil 2005) on Norra kuninga Harald V lapselaps.

2006. aasta 2. septembri seisuga on Leah Norra troonipärimisjärjekorras 6. ja Briti troonipärimisjärjekorras 67. kohal. 

Tema vanemad on Norra printsess Märtha Louise ja kirjanik Ari Behn. Tal on vanem õde Maud Angelica. 

Leah sündis printsess Märtha Louise suvekodus Bloksbjergis Hankø saarel Fredrikstadis. 

Nädal enne tüdruku ristimist levis üle maailma uudis, et ta on saanud nime "Tähtede sõja" tegelase printsess Leia järgi. Tema ema Märtha ütles intervjuus Norra ajalehele Aftenposten: "Ma pean tunnistama, et olen suur "Tähtede sõja" fänn ning minu arvates on printsess Leia alati olnud maailma kõige ilusam naine." Teise nime pani tema isa ameerika tantsijanna Isadora Duncani järgi. 

Leah Isadora ristiti 16. juunil 2005 kuningalossi kabelis. Tema ristivanemad on Oranje-Nassau printsess Laurentien, tema ema sõbrad Gry Brusletto ja Katharina Salbu, tema isa vend Espen Bjørshol, tema isa sõber Jon Andreas Håtun ning printsess Märtha Louise pruutneitsi ja sugulase Marianne Ulrichseni abikaasa Didrik Vigsnæes. Tüdruku viis ristimisvaagna juurde vanaema kuninganna Sonja.

Välislingid 

 Intervjuu printsess Märtha Louisega

Norra inimesed
Sündinud 2005
Tšornogora

Tšornogora (ukraina Чорногора) on mäestik Euroopas Ukrainas, osa Metsa-Karpaatidest. Kulgeb loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 2061 m (Goverla).
Euroopa mäestikud
Ukraina mäestikud
Ingrid Alexandra

Norra printsess Ingrid Alexandra (sündinud 21. jaanuaril 2004 Oslos) on kroonprints Haakoni ja kroonprintsess Mette-Mariti esimene laps. 

Ta sündis 21. jaanuaril 2004 kell 9.13 Rikshospitaletis. Ta kaalus 3686 grammi ja oli 51 sentimeetrit pikk. 

Ta ristiti 17. aprillil 2004 ning tema ristivanemad on kuningas Harald V, Taani kroonprints Frederik, Rootsi kroonprintsess Victoria, Hispaania kroonprints Felipe, printsess Märtha Louise ja Marit Tjessem. 

Aastal 2005 sündis Ingrid Alexandra noorem vend Sverre Magnus. Norra põhiseadust muudeti 1990. aastal nii, et trooni pärib vanim laps, olenemata soost. Sellepärast jäi Ingrid Alexandra oma vennast Norra troonipärimisjärjekorras ettepoole ning on oma isa järel teisel kohal. Eeldatavasti saab temast Norra teine naismonarh pärast Margretet, kes valitses 15. sajandil. Ingrid Alexandra on Suurbritannia kuninga Edward VII otsene järeltulija ning seetõttu on ta Briti troonipärimisjärjekorras 1. augusti 2019 seisuga 86. kohal. 

Tal on ka vanem poolvend Marius. 

Ingrid Alexandra sünnipäev 21. jaanuar on Norras lipupäev.

Välislingid 
 "Printsess on sündinud!" Aftenposten (inglise keeles)
 Foto printsess Ingrid Alexandrast oma emaga

Norra inimesed
Sündinud 2004
Sverre Magnus

Norra prints Sverre Magnus (sündinud 3. detsembril 2005 Rikshospitaletis) on Norra kroonprintsi Haakoni ja kroonprintsessi Mette-Mariti teine laps ning esimene poeg. 

Tal on vanem õde printsess Ingrid Alexandra ja emapoolne poolvend Marius. 

Prints ristiti 4. märtsil 2006 ning tema ristivanemad on kuninganna Sonja, Madalmaade kroonprintsess Máxima, Kreeka kroonprints Pávlos, Bulgaaria printsess Rosario, Mette-Mariti vend Espen Høiby, Bjørn Steinsland ja Marianne Gjellestad.

Koht troonipärimisjärjekorras
Ta on Norra troonipärimisjärjekorras kolmandal kohal oma isa ja õe järel. Kuningas Edward VII järeltulijana on ta ka Briti troonipärimisjärjekorras 1. augusti 2007 seisuga 63. kohal.

Nimi ja tiitel
Prints sai nime 12. sajandi Norra kuninga Sverre järgi. Magnus on olnud mitme Norra kuninga nimi, samuti on see tema isa teine eesnimi. 

Tema nimi teatati 5. detsembril ning samuti teatati, et ta ei saa tiitlit "Tema Kuninglik Kõrgus", kuid kui tema isast saab kuningas, saab temast ikkagi Tema Kuninglik Kõrgus Norra prints Sverre Magnus. 

Pereringis kutsutakse teda Magnuseks.

Välislingid 

 Esimesed pildid vastsündinud printsist

Norra inimesed
Sündinud 2005
Metsamor

Metsamor  on linn Armeenias Armaviri maakonnas. Asub Armavirist idas.

Metsamoris asub tuumaelektrijaam, mis toodab 40% Armeenia elektrienergiast.

Armeenia linnad
Armaviri maakond
Keri tuletorn

Keri tuletorn (varem ka Kokskäri tuletorn) on Soome lahes Keri saarel asuv tuletorn.

Selle geograafilised koordinaadid on .

Tuli on merepinnast umbes 31 meetri kõrgusel. Tuletorn ise on 28 meetri kõrgune.

Ajalugu 

Praegune tuletorn rajati 1858. aastal. See on laternaruumi ja kõrgel asetsevat rõduga punane silindriline metalltorn kivist silindrilisel alusel, niinimetatud karahvinil. Tänapäeval kindlustab tuletorni plinkimist päikesepatareidest saadav energia. Tule tööd juhib arvuti. 

Esimene, puidust tuletorn alustas Keri saarel tööd 1719. 1803 ehitati tuletorni tänapäevani säilinud kivialus ja sellele tuleruumiga puittorn. Metallist pealisehitis paigaldati 1857.

 
1906–1912 kasutati esimest korda maailmas kohalikku maagaasi valguse tekitamiseks tuletornis.

Aastal 1990 varises kokku tuletorni põhjasein. 1996 kindlustati varisenud torn edaspidiste varingute vastu terasvitstega.

2007. aasta juulist töötab tornis avalik veebikaamera ja juulis 2009 lisandus ilmajaam, mis saadab oma andmed samuti veebi.

Tule omadused

Tuletorni tipus põleb pimedal ajal aastaringselt valge tuli järgmise tsükliga: 13 sekundit pime ja 2 sekundit valge. 

Tuli ei ole sektoriteks jagatud, vaid paistab igas suunas. Tuli on näha 11 meremiili kaugusele.

Postmargid ja esimese päeva ümbrik 
1983. aastal andis NSV Liit välja Keri tuletorniga postmargi. Eesti Post andis 15. jaanuaril 2003 välja Keri tuletorniga postmargi ja esimese päeva ümbriku.

Pilte

Viited

Välislingid

 
 

Eesti tuletornid
Viimsi vald
Tartu stiftifoogtide loend

Tartu stiftifoogtide loend loetleb Tartu piiskopkonna stiftifoogte (saksa Dorpater Stiftsvogt):

Vaata ka
Stiftifoogt
Tartu piiskopkond
Tartu piiskoppide loend
Koknese stiftifoogtide loend
Lielvārde stiftifoogtide loend
Läänemaa stiftifoogtide loend
Rauna stiftifoogtide loend
Saaremaa stiftifoogtide loend
Turaida stiftifoogtide loend

Viited

Kirjandus
Arbusow, Leonid. Livlands Geistlichkeits vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. – Jahrbuch für Genealogie, Heraldik, und Sphragistik 1911, 1912 und 1913. Mitau: Gedruckt bei. J. F. Steffenhagen und Sohn, 1914. Lk 317.

Eesti ajaloo loendid
Tartu piiskopkond
Stiftifoogtide loend
Tartu ajalugu
Eesti keskaeg
Plymouth

Plymouth on linn Edela-Inglismaal Devoni krahvkonnas. Asub Plymi ja Tamari jõe suudmes. 1439. aastani oli linna nimi Sutton. 

Plymouthil on rikkalik  merendusajalugu. Ta on olnud üks tähtsamaid kuningliku mereväe baase Inglismaal. 6. septembril 1620 lahkus Plymouthi sadamast Mayflower, mille pardal olid puritaanidest palverändurid, kes jõudsid Ameerikasse novembris. Nad rajasid samanimelise linna tänapäeva Massachusettsi osariigis USAs. Sellega seoses oli linn Saksamaa  Luftwaffe üks peamisi sihtmärke Teises maailmasõjas. 1941. aasta rünnakute järel ehitati kesklinn  arhitekt Patrick Abercrombie juhatusel uuesti üles. Plymouthis on tänini üks suuremaid mereväebaase Lääne-Euroopas.

Plymouthis on ülikool, kus õpib üle 30 000 üliõpilase.

Välislingid 

http://www.plymouth.gov.uk/

Suurbritannia linnad
Inglismaa tervikomavalitsused
Devoni krahvkond
Muuksi linnamägi

Muuksi linnamägi asub Harjumaal Kuusalu vallas Juminda poolsaarel Kolga lahe äärsel pankrannikul. Kolmnurkse kujuga linnamägi jääb tänapäeval umbes 700 m kaugusele merest. Kuna Põhja-Eesti maa tõuseb, oli muinasajal meri linnamäele lähemal.

Kirjeldus
Muuksi linnamägi rajati looduslikult sobivate eeltingimustega neemikule. Linnuse kohal kerkib läänekülg ümbritsevast maapinnast kuni 10 m kõrgemale, tipu põhjaosas on kõrgus 13 m, lisades sellele veel laugjama kallaku, on siin kõrguseks umbes 22 m. Muuksi linnus asub 47 meetri kõrgusel merepinnast. Selle põhiülesanne oli arvatavasti rannavalve ja majakaks olemine. Linnuseala kaitses põhja poolt looduslikult järsk ja kõrge klint, kergesti rünnatavat lõunakülge aga kaarjas kivimüür. See koosnes paeplaatidest laotud kahest kuivmüürist, mille vahe oli täidetud kivide ja mullaga.

Linnuse hoovil piirab praeguseks vaid osaliselt säilinud madal kamardunud vall. See asub üksnes 100–120 m kaugusel põhjatipust ning on säilinud üksnes 20 cm kuni 1,5 m kõrguste, 0,5–4 m laiuste ning 4–6 m pikkuste katkenditena. Linnusehoovi pindala on 5300 m2.

Arheoloogilised uuringud
Arheoloogilised kaevamised on linnamäel toimunud 1936. ja 1998. aastal. Nendega on välja selgitatud, et kultuurikiht linnuse platool on õhuke või puudub üldse. Vähesed leiud riibitud savinõukildude põhjal arvatakse, et seda kohta asustati esmalt I aastatuhandel eKr. Vallijäänustest kogutud söest tehtud analüüs näitas, et vall rajati alles muinasaja lõpul ja osa leide pärinevadki 11.–13. sajandist.

Kuna Muuksi linnamäelt kogutud leiumaterjal on napp ning kultuurikiht väga õhuke, on üsna tõenäoline, et pikemaajalist püsiasustust ei ole siin vähemalt muinasaja lõpus olnud. Esimese kasutusperioodi, I at eKr kohta on püsiasustuse olemasolu kohta raske midagi öelda, sest koha hilisem kasutus võis varasemad jäljed lihtsalt hävitada. Lisaks on tolleaegsetele asulakohtadele üldisemalt iseloomulik nõrk kultuurikiht ja vähesed leiud.

Hilisematel aegadel on linnamäe platood kasutatud põlluna, sellest on jäänud siia mitmed madalamad kamardunud põllukivihunnikud.

I aastatuhande keskpaigast eKr on pärit ka läheduses asuv Muuksi kalmeväli Hundikangrud, Eesti suurim kivikirstkalmete leiukoht – kalmeid on siin ligi 100.

Välislingid

Eesti muinaslinnused
Kuusalu vald
Harju maakonna kultuurimälestised
Erich Johann von Vietinghoff

Erich Johann von Vietinghoff (13. juuni 1699  Vecmuiža mõis – 11. jaanuar 1761) oli Liivimaa mõisnik ning Venemaa keisririigi kõrge ametnik.

Vietinghoffide suguvõsast põlvnev Erich Johann von Vietinghoff sündis Rootsi sõjaväelase Fabian Reinhold von Vietinghoffi (suri 1710) ja Ursula von Poorteni pojana. Tema emapoolne vanaisa oli Tallinna asehaldur Matthias von Poorten (1642–1718).

1725–1735 oli ta Venemaa Justiitskolleegiumi assessor. 28. jaanuaril 1735, määras keisrinna Anna Ivanovna oma sünnipäeva puhul vabahärra Carl Ludwig von Mengdeni (1706–1760) Eesti- ja Liivimaa asjade justiitskolleegiumi presidendiks ning Erich Johann von Vietinghoffi sama kolleegiumi assessoriks. Selles ametis töötas ta 1740. aastani.  1740–1746 oli Saaremaa maapealik.

Talle kuulusid Vecmuiža (Sussikas), Mētaga (Metack; kuni 1733), Ķēči (Fossenberg), Adavere (Addafer) ja Imavere mõisad (Immafer; alates 1759) Liivimaa kubermangus ning Jõepere (Jömper) ja Vasivere mõisad (Wassifer) Eestimaa kubermangus.

Maeti juunis 1761 Põltsamaa kirikusse.

Perekond
2. augustil 1730 abiellus ta Peterburis Venemaa riigitegelase ning Põltsamaa mõisniku Heinrich von Ficki (1678–1750) tütre Beata Reginaga, kellega sai 8 last:

Helena von Vietinghoff (31. detsember 1730–23. september 1815), abiellus Kambja ja Maidla mõisniku Georg Wilhelm von Stackelbergiga (1735–1782).
Barbara Eleonore von Vietinghoff (30. jaanuar 1732 Peterburi – 6. november 1797), ei abiellunud
Ernst Johann von Vietinghoff (sünd. 24. veebruar 1733 Peterburi)
Heinrich Johann Friedrich von Vietinghoff (sünd. 15. august 1734 Peterburi)
Hermann Karl von Vietinghoff (1737 Peterburi –1812 Taevere mõis), Adavere mõisnik
Gustav Karl von Vietinghoff (1738–1773), Imavere ja Võrevere mõisnik.
Heinrich Reinhold von Vietinghoff (1740–1804), Jõepere mõisnik
Beata Regina von Vietinghoff (8. mai 1742– 8. september 1812), ei abiellunud

Esivanemad

Vaata ka
Vietinghoff

Viited

Välislingid
Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Baltisaksa poliitikud
Adavere mõisnikud
Imavere mõisnikud
Jõepere mõisnikud
Vasivere mõisnikud
Erich Johann
Sündinud 1699
Surnud 1761
Rossoš

Rossoš on linn Venemaal Voroneži oblastis, Rossoši rajooni keskus. Asub Tšornaja Kalitva jõe ääres 214 km Voronežist lõunas.

Esmakordselt on Rossoši mainitud 1721. aastal, linnaõigused sai 1923. aastal.

Viited

Välislingid 

 Rossoši linnavalitsuse koduleht (vene keeles)
 http://www.rossosh.info/

Voroneži oblasti linnad
Padise linnus

Padise linnamägi ehk Vanalinnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Padise külas.

Kirjeldus
Linnus asub Harjumaal Padise kloostri varemetest ligikaudu 1 km lõunas Kloostri jõe parempoolsel kõrgel kaldaneemikul. Trapetsikujulise siseõue pindala on 3300 m². Linnamägi on idapoolses nurgas piiratud liivast otsavalliga ja välisjalamil 2,5 m sügavuse kraaviga. Valli lõunapoolne serv on madal. Vallist on leitud kunagiste palkkonstruktsioonide söe- ja tukikihid. Linnuse õue lääneküljelt on leitud ka põlenud kive. Arvatavasti olid palkrajatised ka linnuse põhja- ja lõunaserval. Linnuse edelanurgas, neemiku kitseneva tipu pool, oli lisaks madalam vall.

Radiosüsinikumeetodil dateeringu põhjal kuuluvad söe- ja tukikihid 11.–14. sajandi algusesse. Linnuse kasutamises võib eristada vähemalt kahte järku: 7.–10. ja 11.–13. sajandit.

Ajalugu
Padise linnusest on leitud kuni 4000 aasta vanuseid inimtegevuse jälgi. Sellest ajast on pärit Padise linnamägi, rahvapärimustes Vanalinnamägi (Vana-Linnamägi). Linnamäel ei ole pidevalt elatud, seda on kasutatud vaid kaitse otstarbel nagu teisigi rannalähedasi linnuseid.

Pildid

Viited

Välislingid

Linnamäest padise.ee lehel
Linnamäest Padise kloostri kodulehel

Eesti muinaslinnused
Lääne-Harju vald
Straubing

Straubing on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal. Asub Doonau ääres Große Laberi suudmes.

Viited

Välislingid 

Straubingi koduleht

Baieri linnad
Baieri vallad
Vana-Rooma asulad
Starõi Oskol

Starõi Oskol on linn Venemaal Belgorodi oblastis. Asub Oskoli jõe ääres.

Linn asutati 1593. aastal Venemaa lõunapiiride kaitseks.

Starõi Oskol on mustmetallurgia keskus.

Viited

Välislingid 

http://www.oskol.ru/

Venemaa linnad
Belgorodi oblast
Mare Kandre

Mare Ingrid Kandre (sünninimi Mare Ingrid Hansson; 27. mai 1962 Söderala – 24. märts 2005 Stockholm) oli eesti päritolu rootsi kirjanik. 

Mare Kandre sai tuntuks oma romaanide ja poeetilise keelekasutusega. Tema romaanide ja jutustuste teemaks on sageli tütarlaste naiseks kasvamine ja naise roll ühiskonnas. 

Kandre sai Aftonbladeti kirjandusauhinna 1991. aastal.

Ta on olnud punkansambli The Global Infantilists liige.

Teosed 
 "I ett annat land" : proosa (1984) 
 "Bebådelsen" : luuletused proosas (1986)
 "Bübins unge" : romaan (1987)
 "Det brinnande trädet" : romaan (1988)
 "Aliide, Aliide" : romaan (1991)
 "Deliria" : romaan (1992)
 "Quinnan och Dr Dreuf" : romaan (1994) 
 "Djävulen och Gud" : poeemivormis romaan (1994)
 "Bestiarium" : romaan (1999)
 "Hetta och vitt" : jutustused (2001) 
 "Xavier". (2002)

Eesti keeles ilmunud teosed 
 "Naene ja dr. Dreuf" (proosaromaan). Tõlkinud ja järelsõna: Marin Pärtel, Tallinn, Kultuurileht 2006 ISBN 9985-853-91-1
 "Kurat ja Jumal". Tõlkinud: Marin Pärtel, järelsõna: Anu Saluäär-Kall, Tallinn, Kultuurileht 2019

Välislingid 
Mare Kandre koduleht

Rootsi kirjanikud
Eestlased Rootsis
Sündinud 1962
Surnud 2005
Rõuge linnamägi

Rõuge linnamägi asub Rõuge vallas Tindi külas, Võru linnast umbes 16 km edelas ja vahetult Rõuge aleviku kõrval. 

Liinjärve ja Ööbikuoru vahelise seljaku läänepoolsel otsal asus muinasajal neemiklinnuse tüüpi muinaslinn.

See väike neemiklinnus on olnud kasutusel ilmselt sealsamas asunud rauaaegse asula (I aastatuhande II pool) kindlustatud osana. Vaid 850 m² suuruse pindalaga linnus oli vallide ja kraaviga kindlustatud vaid ida- ja läänepoolsest otsast. Mujalt kaitsesid territooriumi järsud nõlvad ja palktara. Rõuge linnus on kogu õue ulatuses arheoloogiliselt läbi kaevatud. 

Linnuseõuelt on leitud savipõrandate ja kolletega majade asemeid ning sepikoda, mille jäänuste hulgas oli valamisvorme ja tiigleid. Kodu ja metsloomade luude kõrval on siit leitud ka värtnakeder, luust naaskel, pronkspannal, haamer, nuga, mitmesuguseid ehteid ning noole- ja odaotsi. Haruldasema leiumaterjali hulka kuuluvad 8.–9. sajandist pärinevad araabia mündid.

Arheoloogiamälestiseks on arvatud nii linnusekoht kui ka sellest vahetult läände jääv muistne asulakoht, kuhu on tänapäeval rajatud Rõuge muinastalu.

Linnamäe juures asub ka Rõuge vaatetorn.

Välislingid

AVE2008, ANTI LILLAK & HEIKI VALK, Arheoloogilised proovikaevamised Rõuge linnusel Kagu-Eestis

Eesti muinaslinnused
Rõuge vald
Dansker

Dansker on keskaja arhitektuuris kaitsemüüri välisküljelt välja ulatuv väike nelinurkne ehitis. Danskerit kasutati käimlana.

Toompea lossi dansker on kujutatud 1930. aasta 2-kroonise hõberaha reversi esiplaanil.

Pilte

Välislingid

Keskaegne sõjandus
Arhitektuur
Käimlad
Male (täpsustus)

Male on eesti keeles mitmetähenduslik sõna:

 Male on lauamäng
 Male oli Vana-Egiptuse jumal

"Male" on Natalie Imbruglia 2015. aasta album

Geograafia
 Male on Maldiivide pealinn
Male saar on saar Maldiividel
Male, paik Etioopias Lõunarahvuste, rahvusrühmade ja rahvaste osariigis Debub Omo tsoonis

Vaata ka
Malè
Mâle
Ragnhild Lorentzen

Ragnhild Alexandra Lorentzen Long (sündinud 8. mail 1968 Rio de Janeiros) on Norra kuninga Olav V tütre Ragnhild Lorentzeni ja Erling Lorentzeni teine tütar ning noorim laps. 

Ta kasvas üles Brasiilias. Pärast keskkooli õppis ta San Franciscos turundust ja disaini ning töötas siis Londonis ja Oslos. Seejärel naasis ta San Franciscosse, kus 1996. aastal avas pruulikoja ja restorani Thirsty Bear Brewing Company. 

Ragnhild kuulus Briti troonipärilusjärjestusse, kuni abiellus 21. novembril 2003 katoliiklase Aaron Longiga, misjärel ta kaotas õiguse Suurbritannia troonile.

Ragnhild ja Aaron Longil sündis 14. detsembril 2007 Santa Barbaras tütar Alexandra Lorentzen Long ning 2011. aasta märtsis teine tütar Elizabeth Lorentzen Long.

Ameerika Ühendriikide inimesed
Sündinud 1968
Astrid Ferner

Printsess Astrid, pr. Ferner (sündinud Astrid Maud Ingeborg 12. veebruaril 1932 Oslos) on kuningas Olav V ja kroonprintsess Märtha teine tütar, kuningas Harald V vanem õde. 

Alates oma ema surmast 1954. aasta aprillis kuni oma venna abiellumiseni 1968. aasta augustis oli Astrid Norra esimene leedi, saates oma kuningast isa kõikidel ametlikel tseremooniatel ja üritustel, täites kuninganna kohuseid. Et printsess Astrid on Edward VII järeltulija, on ta Briti troonipärimisjärjekorras.

Printsess abiellus 12. jaanuaril 1961 Askeri kirikus lihtsa päritoluga Johan Martin Ferneriga (22. juuli 1927 – 24. jaanuar 2015). Pärast abielu on tema tiitel printsess Astrid, pr. Ferner, välismaal olles võib ta aga kasutada tiitlit Tema Kõrgus Printsess Astrid, pr. Ferner. Paaril on viis last:

 Cathrine Ferner (s. 1962)
 Benedikte Ferner (s. 1963)
 Alexander Ferner (s. 1965)
 Elisabeth Ferner (s. 1969)
 Carl-Christian Ferner (s. 1972)

Printsess on mitme organisatsiooni patroon. Tema erilise tähelepanu all on töö lastega ja inimestega, kes põevad düsleksiat. 

Tema auks on nimetatud 580 000 km2 suurune ala – Printsess Astridi rannik.

Sugupuu

Ferner, Astrid
Ferner, Astrid
Benedikte Ferner

Benedikte Ferner (sündinud 27. septembril 1963) on kuningas Olav V tütre printsess Astridi ja Johan Martin Ferneri teine tütar. 

Ta on olnud kaks korda abielus. Esimest korda abiellus ta 30. aprillil 1994 Risi kirikus Oslos Rolf Woods'iga; nad lahutasid 1998. aasta septembris. 2. detsembril 2000 abiellus ta samas kirikus Mons Einar Stangega; nende abielu lahutati 2002. aasta juulis. Praegu elab ta koos Aage Hvindeniga. Järeltulijad tal ei ole.

Benedikte Fernerile kuulus 1997–2013 eksklusiivriiete butiik Oslos.

1. augusti 2007 seisuga oli Benedikte Ferner Briti troonipärimisjärjekorras 80. kohal.

Norra inimesed
Sündinud 1963
Tihvin

Tihvin (vene Тихвин; soome Tihvinä) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Tihvini rajooni keskus. Asub 216 km Peterburist idas.

Ajalugu 

Tihvinit mainitakse esmakordselt 1383. aastal. Linnaõigused sai 1773. aastal. Tihvin on tähtis usukeskus sinna 1560. aastal rajatud Jumalaema Uinumise (Uspenski) kloostri tõttu, kus hoitakse Tihvini Jumalaema ikooni.

Teise maailmasõja ajal okupeerisid sakslased linna 8. novembrist 9. detsembrini 1941.

Tihvinis on sündinud Nikolai Rimski-Korsakov.

Linnas on IKEA mööblivabrik. Linna läbib Peterburi–Vologda raudtee.

Elanike arv
 62 300 (2005)
 61 200 (2007)
 60 300 (2009)
 58 843 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited

Välislingid 
 Tihvini rajooni ja linna koduleht
 http://tikhvin.spb.ru/ 

Leningradi oblasti linnad
Haapsalu piiskopilinnus

Haapsalu piiskopilinnus on Haapsalu kesklinnas asuv linnus, mis oli kindlustusena kasutusel 13.–17. sajandini.

Linnuse ehitamine ja areng
Kastell-linnus rajati tõenäoliselt vahetult pärast Saare-Lääne piiskopkonna Haapsalu toomkiriku sisseõnnistamist 1279. aastal, toomkirik on aga ülejäänud linnusega algusest peale kokku ehitatud. Haapsalu linnuse esimese etapi valmimisajaks loetakse umbkaudu aastat 1300. Algselt 8 meetri kõrgust ringmüüri kõrgendati hiljem, nii et see küündis koos rinnatisega 15 meetrini. 

14. sajandil linnuse ehitamine jätkus. Kastelli põhjakülgedele kerkis kaks nelinurkset torni.

15. sajandil kõrgendati linnusemüüre veelgi, nii et need saavutasid tornide müüriosaga peaaegu sama kõrguse. Püstitati ka esimene algrajatisest väljapoole jääv ehitis: lääneküljel asuv nelinurkne vahitorn, mille funktsiooniks oli arvatavasti kiriku peaportaali turvamine. Sisehoov sai sel ajal täies ulatuses ristkäigu. Linnuse idavärava ette rajati ka väike eeslinnus, sama sajandi lõpul tugevdati ka õhukesi ja kohati varisemisohtlikke müüre. Aastail 1507–1508 rajati suur idapoolne eeslinnus (laagerkastell).

Linnus Liivi sõjas
Liivi sõjas sai linnus tugevasti kannatada ja moderniseeriti rootslaste poolt uute kindlustusreeglite kohaselt. Eeslinnuste jäänused kasutati ära unikaalse müürisisese vallkindlustuse loomiseks, nimelt rajati linnuse välismüüridest sissepoole uus vallikraav ning sellest omakorda sissepoole veel muldvall.

Linnus De la Gardiede valduses
Haapsalu linnuse vanima osa kavatsesid De la Gardied ümber ehitada uhkeks renessansslossiks. Selleks tellis Jakob De la Gardie Augsburgi arhitektilt Matthias Hollilt ka projekti, kuid tööd katkestati 1688. aasta 23. märtsil kell 3 öösel puhkenud tulekahjus, kus said kannatada kõik lossi eluruumid, kiriku katus, orel, mille krahv Magnus Gabriel De la Gardie oli nelipühadeks 1658. aastal kinkinud. Tules hävis kõik, välja arvatud kirik. Nii seisis lossihoov koos varemetega poolteist sajandit ja hoovi kasutas linnarahvas karjamaana.

Linnuse kiriku taastamine

Toomkirik koos torniga ehitati uuesti üles, pandi ka uus kirikukell, aga 18. märtsil 1726 viis kevadtorm kiriku katuse ja pühakoda jäeti maha kuni 15. oktoobrini 1889, mil pastor Leopold Rödderi algatusel ja juhtimisel see taaspühitseti. Hiljem on küll kirikut rüüstatud, aga tules ja sõdades see pole enam kannatada saanud. 

1980. aastatel alustati varemete konserveerimist ja restaureeriti kirik. 2001. aastal avastati suure linnuse põhjapoolse müüri konserveerimistöödel vastu linnamüüri ehitatud ja erakordselt hästi säilinud keskaegse esindusliku hoone rusud. Seinamaalingute ja iseäranis kaunite ahju kahlitega hoone hävis arvatavalt 1563. aastal, mil Haapsalu piiskopilinnust piirasid Rootsi väed.

Varem on Haapsalu linnusevaremetes korraldatud spordiüritusi, viimasel ajal aga kontserte.

Pildid

Vaata ka
Eesti linnuste loend
Haapsalu lossipark ja Krahviaed
Augustibluus (toimub piiskopilinnuses)
Haapsalu aare

Välislingid 

Haapsalu piiskopilinnuse koduleht
 
Haapsalu linnus. 360° aeropanoraam / aerofoto

Eesti linnused
Haapsalu ehitised
Haapsalu ajalugu
Saare-Lääne piiskopkond
Leerimetsa

Leerimetsa on küla Hiiumaal Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.

Leerimetsa piirneb põhjas Partsi, läänes Loja, edelas ja lõunas Vilivalla ning idas Reikamaga.

Nimi
Leerimetsa küla on nime saanud metsa järgi. Kohanimi kujunes sõnast 'leer' (kõva savipõhi meres, laager).

Loodus
Leerimetsa küla läbib Suuremõisa jõgi.

Elanike arv
2011. aasta rahvaloenduse ja 2021. aasta rahvaloenduse andmetel külas püsielanikke ei olnud.

Talud 
Leerimetsa ajaloolised talud 1939

Ajalugu
Leerimetsa asundus kujunes 1930.-ndail, kadus pärast 1940.-ndaid ja taastati külana 1997. aastal.

Taristu
Leerimetsa küla lõunaosa piirneb Tammela-Hellamaa teega.

Viited

Hiiumaa valla külad
Lissi Noss

Lissi Noss (vene Лисий Нос, soome Revonnenä) on Peterburi ajalooline rajoon Soome lahe põhjakaldal, mis kuulub Primorski rajooni. Asula on oma nime ('rebasenina') saanud asulas oleva neeme järgi.

Tänapäeval on seal peamiselt uusrikaste suvilad. Suvilaid hakati sinna rajama pärast seda, kui 1871 valmis Primorski–Sestroretski raudtee, millel oli Lissi Nossis peatus.

Elanike arv oli 2600 (2005) ja 4737 (2010) ning pindala 13 km².

Krimmi sõja ajal 1854 rajati neeme otsa sadam ja reduut Peterburi kaitsmiseks vaenuliku laevastiku eest. Siis tekkis sinna ka väike asustus.

Lissi Nossist lõunast läheb Kotlini poole Peterburi tamm.

Peterburi
Ingeri
Orgita

Orgita on küla Rapla maakonna Märjamaa vallas.

Külast läheb läbi Tallinna–Pärnu maantee.

Rapla–Virtsu raudtee ääres asus Orgita raudteepeatus.

Külas on lasteaed Midrimaa.
Orgita sihtnumber on 78313.

Vaata ka
Orgita peakraav

Viited

Märjamaa vald
Rapla maakonna külad
Maidu Varik

Maidu Varik (sündinud 14. mail 1961 Kuressaares) on eesti pedagoog.

Haridus
1979–1984 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja erialal. 1984 kaitses ta lõputöö "Kodavere kihelkonna arheoloogilised muistised esiaja lõpul" (juhendaja Vilma Trummal).

1992 lõpetas ta Tartu Ülikooli psühholoogia erialal koolipsühholoogina, 2001. aastal omandas ta TPÜ Täiskasvanute Hariduse Keskuse 460-tunnisel koolijuhtide põhikoolitusel koolijuhi kvalifikatsiooni ning 2002–2004 õppis ta Tallinna Pedagoogikaülikooli informaatika osakonnas multimeediumi ja õpisüsteemide eriala magistrantuuris.

Töökäik
1984–1989 töötas ta õpetajana Kaali 9-klassilises koolis, ühtlasi kohakaasluse alusel Kingissepa 2. Keskkoolis ajalooõpetajana ja Kingissepa Õhtukeskkoolis õpetajana. 1989–1996 oli ta Kuressaare Gümnaasiumi ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja, 1996–2007 samas direktori asetäitja õppekasvatustöö alal, ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja ning õpetaja-metoodik.

Varik on olnud ühiskonnaõpetuse riikliku ainenõukogu esimees, korraldanud Tiigrihüppe Sihtasutuse õpetajate arvutikoolitusi Saare maakonnas ning olnud European Schoolneti projekti "Spring Day in Europe" pedagoogiline koordinaator Eestis 2004–2007. Samuti on ta andnud TLÜ Avatud Ülikoolis e-kursust "Ühiskonnaõpetus põhikooli mitmekultuurilises klassis".

Ta on avaldanud ühiskonnaõpetuse töövihikuid (ka vene keeles), ülesannete kogu ühiskonnaõpetuse riigieksamiks valmistujale ning käsiraamatu (2001).

Ühiskondlik tegevus 
Maidu Varik on Kuressaare linnavolikogus linnakodaniku komisjoni liige ning Saare Maakohtu rahvakohtunik.

Tunnustused
2000 kodanikupäeva aumärk
2001 Kuressaare linnavalitsuse preemia "Aasta tegu hariduses"
2005, kevad Variku ühiskonnaõpetuse tunni jaoks koostatud virtuaalne õppetund "Inimõigused" parimaks tööks Tiigrihüppe Sihtasutuse, Koolielu portaali ja Microsofti 2005. aasta kevadel korraldatud uuendusmeelsete õpetajate konkursil "Virtuaalne õppetund"
2005 aasta õpetaja
2006, 17. august Johannes Käisi preemia

Isiklikku
Maidu Varik on abielus, tal on 3 last.

Viited

Välislingid
Madli Leikop "Maidu Varik: õpetamine on pidev õppimine" Koolielu, 16.03.2012
Rita Loel "Sirje Kereme ja Maidu Variku töö sai esikoha" Saarte Hääl, 15.01.2011
Monika Puutsa "Maidu Varik pälvis võidu õppevahendite konkursil" Meie Maa, 14. jaanuar 2010
"Saare Maakonna Aasta õpetaja 2005 on Maidu Varik" Saarlane.ee/Raadio Kadi, 14.09.2005
Maidu Varik Eesti rahvusbibliograafia andmebaasis

Eesti pedagoogid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1961
8 miili

"8 miili" ("8 Mile") on 2002. aasta film, mille peaosas mängib Eminem. 

Film peategelaseks on valge nahaga räppar Jimmy "B-Rabbit" Smith Jr., kes üritab 1995. aastal Detroitis leida kohta räpilahingute keskmes. 

Eminemi laul "Lose Yourself" sai parima filmilaulu Oscari.

Osatäitjad
Peale Eminemi mängivad filmis veel Kim Basinger, Britanny Murphy, Mekhi Phifer, Omar Benson Miller, Eugene Byrd, Michael Shannon, Evan Jones, Chloe Greenfield, Taryn Manning ja De'Angelo Wilson.

Ameerika Ühendriikide filmid
Saksamaa filmid
2002. aasta filmid
Thomas Paine

Thomas Paine (29. jaanuar 1737 – 8. juuni 1809) oli ameerika õpetlane, intellektuaal ja revolutsionäär.

Thomas Paine silmapaistvaim kirjutis on "Common Sense".

Tunnustus
Thomas Paine valiti 1785. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Kirjandus 
 Nikolai Goldberg, "Thomas Paine". Sari "Suuri mõtlejaid". Tõlkinud Leo Laks. Eesti Raamat, Tallinn 1972.

Ameerika Ühendriikide inimesed
Sündinud 1737
Surnud 1809
Hubert Pärnakivi

Hubert Pärnakivi (16. oktoober 1932 Tallinn – 28. oktoober 1993 Tartu) oli eesti loomaarst ja kergejõustiklane. Ta võitis 11 korda järjest Viljandi järve jooksu.

Ta töötas a-st 1963 Tartu Loomakliinikus loomaarstina, 1977–91 oli kliiniku juhataja. 

1982. aastal pani ta Viljandi 2. Keskkooli vilistlasena aluse kooli iga-aastastele jooksuvõistlustele, mille korraldamist on jätkatud Pärnakivi auks ka pärast tema surma.

Viljandisse Ranna puiesteele on püstitatud tema ausammas, mis kannab nime "Jooksja" ja mille autoriteks on skulptor Riho Kuld ja arhitekt Ülo Stöör.

Isiklikku
Ta oli abielus Aime Pärnakiviga.

Kirjandus
Erland Teemägi, "Spordimehe sünd: Heino Lipp, Hubert Pärnakivi, Peeter Varrak, Mart Paama, Kaupo Metsur". Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1963, 168 lk  
"Legendaarne Hubert Pärnakivi". Koostaja Aime Pärnakivi. Eesti Spordimuuseum, Eesti Spordiajaloo Selts; tõlked: vene keelest Ville Sonn, soome keelest Kulle Raig ja Tarmo Hellat; toimetajad Aime Pärnakivi, Rait Männik (fotod) ja Kaie Voolaid (fotod), Ilmar Kask (kirjad); eessõna: Mart Siimann.  Kirjastus Kuma, Tartu 2007, 336 lk; ISBN 9789985983225

Välislingid
Priit Pullerits, "Eesti tipud jäävad jooksuveteranidele alla" – Tartu Postimees 19. 10. 2007
 

Eesti kergejõustiklased
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Eesti Maaülikooli veterinaariateaduskonna vilistlased‎
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 1993
Rubtsovsk

Rubtsovsk on linn Venemaal  Altai krais. Asub 282 km Barnaulist edelas Alei jõe kaldal.

Asutatud 1886, linnaõigused sai 1927.

Rubtsovskil on kaks sõpruslinna: Grants Pass Ameerika Ühendriikides ja Tacheng Hiinas.

Viited 

Venemaa linnad
Altai krai
Vjatšeslav Tihhonov

Vjatšeslav Vassiljevitš Tihhonov (vene Вячеслав Васильевич Тихонов; 8. veebruar 1928 Pavlovski Possad – 4. detsember 2009 Moskva) oli vene filminäitleja.

Eriti tuntud on Tihhonov Stirlitzi osatäitjana teleseriaalis "Seitseteist kevadist hetke" (1973).

Ta mängis ka parima võõrkeelse filmi Oscari võitnud filmis "Sõda ja rahu", kus mängis vürst Bolkonskit. 

Vjatšeslav Tihhonov oli Lenini ordeni kavaler.

Ta on maetud Mosvas Novodevitšje kalmistule.

Valik filme 
"Noor kaardivägi" (1948)
"See juhtus Penkovos" (1958)
"Maitähed" (1959)
"Optimistlik tragöödia" (1963)
"Sõda ja rahu" (1968)
"Vaatame, mida toob esmaspäev" (1968)
"Seitseteist kevadist hetke" (1973)
"Valge Bim, mustkõrv" (1977)
"See juhtus Euroopas" (1984)
"Tappa draakon" (1988)
"Päikesest rammestunud" (1994)
"Läbi hundi silmade" (2006)
"Andersen. Elu ilma armastuseta" (2006)

Välislingid 

Elulugu (vene keeles)
Tihhonovi elu ja loomingut käsitlev veebileht (vene keeles) 
"Vjatšeslav Tihhonov alias Stirlitz viidi haiglasse", Postimees.ee, 1. detsember 2009
Suri näitleja Vjatšeslav Tihhonov alias Stirlitz - Elu24, 4. detsember 2009

Vene filminäitlejad
Nõukogude Liidu inimesed
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 2009
Kuressaare tänavate loend

''Siin on loetletud Kuressaare tänavaid ja muid aadressikohti.

A
Abaja tänav
Aia tänav
Allee tänav
Anton Lutsu tänav
Arhiivi tänav
August Kitzbergi tänav

E
Eha

G
Garnisoni

H
Haigla
Hariduse
Heina tänav
Humala tänav

I
Ida tänav

J
Jaama tänav
Juhan Smuuli tänav
Jõe tänav

K
Kaare tänav
Kadaka tänav
Kaevu tänav
Kalda puiestee
Kalevi põik
Kalevi tänav
Kaluri tee
Kannikese tänav
Karikakra põik
Karikakra tänav
Karja tänav
Karl Ojassoo tänav
Kase tänav
Kastani tänav
Kauba tänav
Kelluka tänav
Kesk tänav
Kevade tänav
Kihelkonna maantee
Kiivitaja tänav
Kingu tänav
Kirde tänav
Kiriku tänav
Kitsas tänav
Kivi tänav
Kohtu tänav
Koidu tänav
Komandandi tänav
Kopli tänav
Kotkapoja tänav
Kraavi tänav
Kullerkupu tänav
Kungla tänav
Kuressaare tee
Kuuse tänav
Kõrre tänav
Kõver tänav

L
Lagle tänav
Lahe tee
Lasteaia tänav
Laugu tänav
Lehe tänav
Liiva tänav
Lillevälja tänav
Loojangu tänav
Lootsi tänav
Lossi tänav
Lossihoov
Lossipark
Luha tänav
Luige tänav
Lydia Koidula tänav

M
Marientali tee
Martin Körberi tänav
Meierei tänav
Mere tänav
Merikotka tänav
Metsa tänav
Mooni tänav
Muru tänav

N
Niidu tänav
Nooruse tänav
Nurme tänav
Nõmme tänav

O
Odra tänav

P
Pae tänav
Papli tänav
Pargi tänav
Piibelehe tänav
Pihtla tee
Pikk tänav
Põhja tänav
Põik tänav
Pärna tänav

R
Raekoja tänav
Raiekivi tee
Rehe tänav
Rohu tänav
Roomassaare tee
Roopa tänav
Rootsi tänav

S
Sepa tänav
Sinilille tänav
Staadioni tänav
Suur-Põllu tänav
Suur-Sadama põik
Suur-Sadama tänav
Suuresilla tänav
Suve tänav
Sügise tänav

T
Tallinna tänav
Talve tänav
Talve põik
Tolli põik
Tolli tänav
Tori tänav
Torni tänav
Traktori tänav
Transvaali tänav
Turu tänav
Tuule tänav
Töökoja tänav

U
Uus tänav
Uus-Roomassaare tänav
Uus-Karja tänav

V
Vahtra tänav
Vana-Roomassaare tänav
Valguse tänav
Vallimaa tänav
Varju tänav
Veski tänav
Vete tänav
Videviku tänav
Vikerkaare tänav
Vuti tänav
Väike-Sadama tänav
Väike-Põllu tänav
Väljaku tänav

Õ
Õie tänav

Ü
Ülase tänav

29. oktoobril 1940 nimetati Kuressaare Linnavalitsuse otsusega Kiriku ja Torni tänavad Võidu tänavaks, Garnisoni tänav 21. juuni tänavaks, Komendandi tänav Oktoobri tänavaks, Pruuli tänav Proletariaadi tänavaks, Konsul Oskar Vildebergi tänav Töö tänavaks

Viited

Välislingid 
 Kuressaare linnaga seonduvad ametlikud kohanimed
Kalev Keskõla, Kuressaare peatänavad ja väljakud, Saarte Hääl, 14. september 2007
Kuressaare tänavanimed muutuvas ajas, saartehaal.postimees.ee, 23. november 2007
 
Eesti tänavate loendid
Maolävis

Maolävis ehk kardia ehk mao kardia ehk alumine söögitorusfinkter (kõnekeeles maolukk; ladina keeles cardia ventriculi, cardia, pars cardiaca) on see mao osa, kus kahekihiline söögitorulihastik läheb üle kolmekihiliseks maolihastikuks. Ta kujutab endast mao sissekäiku.

Maolävise avanemisega ning sulgumisega pärast suutäie läbiminekut on  neelamine lõppenud. 

Ebapiisav sulgumine (kardiapuudulikkus) võimaldab toidupudrul maost tagasi voolata või  (sagedamini) maohappel söögitorru sattuda (gastroösofageaalne refluks). Võimalik tagajärg on reflukshaigus, mis umbes 10 protsendil haigetel võib viia refluksösofagiidi tekkeni. Osalise tervenemise korral võib tekkida Barretti sündroom (Barretti söögitoru). 

Teiselt poolt võimaldab maolävise lühiajamine avanemine röhitsemist ja oksendamist.

Maolävise toonus võib välis- ja sisemõjude toimel tõusta või alaneda. Toonust tõstavad maosisu kõrgenenud pH (vähem maohapet), toidu kõrgenenud valgusisaldus, ning gastrointestinaalsed peptiidhormoonid gastriin, motiliin ja substants P. Toonust vähendavad rasvased toidud, piparmündiõli, mõnuained šokolaad ja kohv ning alkohol ja nikotiin. Ülekaalu korral võib sulgurlihase iseenesest piisava toonuse korral kõhusisese rõhu tõttu maolävis avaneda. 

Erinevalt maolävise kui funktsionaalse üksuse lihasbaasist ei ole üleminek söögitoru lameepiteelilt mao silinderepiteelile kindlalt piiritletud. Nii ei ole ka maolävisenäärmed (teata maonäärmete rühm) paljudel imetajatel seotud maolävisega.

Seedeelundkond