joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Yoshimasa Hayashi

Yoshimasa Hayashi (jaapani keeles 林 芳正 Hayashi Yoshimasa; sündinud 19. jaanuaril 1961 Shimonosekis) on Jaapani poliitik, ta kuulub Liberaaldemokraatliku Partei ridadesse. Ta oli aastal 2008 Jaapani kaitseminister, aastal 2009 Jaapani majandus- ja fiskaalpoliitika minister ning aastatel 2012–2014 ja aastal 2015 Jaapani põllumajandus-, metsandus ja kalandusminister.

Ta on lõpetanud Tōkyō Ülikooli, seejärel õppis ta Harvardi Ülikooli juures asuvas John F. Kennedy nimelises valitsemiskoolis (John F. Kennedy School of Government).

Isiklikku 
Tema isa Yoshiro Hayashi (1922–2017) oli samuti Jaapani poliitik.

Jaapani poliitikud
Sündinud 1961
Ago Vilo

Ago Vilo (sündinud 14. septembril 1933 Tallinnas) on Eesti geotehnikainsener ja poliitikavaatleja.

Ago Vilo lõpetas 1957 Leningradi Mäeinstituudi mäeinsener-geoloogina. Ta on töötanud Eesti Tööstusprojektis ja Riiklikus Ehitusuuringute Instituudis. 
1991–99 töötas Vilo Eesti Vabariigi Välisministeeriumi nõunikuna Kesk-Euroopa poliitika alal.
1969–1994 oli ta Tartu Ülikooli mittekoosseisuline õppejõud (luges ehitusgeoloogia, pinnasemehaanika, geotehnika jmt kursust).

Peamised uurimissuunad: pehmete savide omadused ja kandevõime, ehitusgeoloogilise uurimise metoodika, ehitiste vajumine.

Oli 1971 Eesti pinnasenormide autorikollektiivi juht, aastast 1978 NSVL TA Ehitusgeoloogia Nõukogu liige, 1962 ENSV Ehituskomitee Geotehnika Komisjoni organiseerijaid ja kauaaegne esimees, Baltimaade geotehnikaalase koostöö organiseerijaid. Olnud Euroraili Ühingu (Helsingi) juhatuse liige.

Aastast 1961 on ta olnud Eesti Raadio ja ajalehtede poliitikavaatleja, tõlkinud raamatuid poola ja slovaki (sh František Chorvát ja Juraj Orlík "Meie igapäevaviisakus", 1990) keelest. Aastast 1989 Tšehhi Seltsi (aastani 1993 Tšehhoslovakkia Ühing) esimees. Mitmete erialaühingute (sh Rahvusvahelise Pinnasemehaanika ja Geotehnika Ühing) liige.
Oli Eesti Raadio esimesi väliskommentaatoreid.

Tunnustus
 Valgetähe medaliklassi teenetemärk (2001)
 Poola Kuldne Teeneterist.

Viited 

Eesti politoloogid
Eesti geoloogid
Sündinud 1933
Renato Zaccarelli

Renato Zaccarelli (sündinud 18. jaanuaril 1951 Anconas) on Itaalia endine jalgpallur. 

Ta on mänginud ka Itaalia jalgpallikoondises.

Suurema osa klubikarjäärist mängis ta Torino jalgpalliklubis, kellega võitis 1971. aastal Itaalia karika ja tuli 1976. aastal Itaalia meistriks. 1986. aastal valis ajakiri Guerin Sportivo ta Itaalia kõrgliiga aasta mängijaks.

Aastatel 2003 ja 2005 oli ta Torino klubi peatreener.

Itaalia rahvuskoondisse kuulus ta aastatel 1975–1980. Ta mängis koondises 1978. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1980. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 1978. aasta maailmameistrivõistluse esimeses alagrupimängus lõi ta värava Prantsusmaa vastu, vormistades Itaalia 2:1 võidu.

Itaalia jalgpallurid
Torino FC jalgpallurid
Sündinud 1951
Vetelkõndija

"Vetelkõndija" on dokumentaalfilm naiseks olemisest, jutustatuna rahvusvaheliselt tuntuima kaasaegse Eesti poetessi Kristiina Ehini kogemuste ja loomingu kaudu.

Tegijad 

Režissöör: Anu Aun

Produtsent: Anu Aun

Operaator: Heiko Sikka

Helioperaatorid: Jevgeni Berezovski, Antti Mäss

Helilooja: Silver Sepp 

Tootja: Luxfilm

Rahastajad: Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, VEMU
Eesti dokumentaalfilmid
2019. aasta filmid
Risto Vaidla

Risto Vaidla (sündinud 29. juunil 1993 Kärdlas) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXVII lennu näitleja erialal (kursuse juhendajad Peeter Raudsepp ja Katariina Unt).

Alates 2019. aastast töötab Risto Vaidla näitlejana Eesti Noorsooteatris. Ta on teinud kaasa ka Theatrumi, Teatri Kelm, VAT Teatri, Kuressaare Linnateatri ja Endla lavastustes. 

Filmides on tema kaalukaim roll olnud Sulev Keeduse filmis "Mehetapja/Süütu/Vari" (2017), kus ta kehastas novellis "Süütu" Heino Mossi. TV3 draamasarjas "Kättemaksukontor" mängis ta aastatel 2016–2017 Rasmus Uuberit. Tanel Toomi mängufilmis “Tõde ja õigus” kehastas ta Krõõda ja Andrese poega Andrest.

Välislingid 
 Risto Vaidla Eesti Filmi Andmebaas

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1993
Vancouveri rahvusvaheline lennujaam

Vancouveri rahvusvaheline lennujaam (IATA: YVR, ICAO: CYVR) on rahvusvaheline lennujaam Vancouveris British Colombia provintsis Kanadas. Lennujaam on riigi teine (reisijate arvult). Lennujaam asub umbes 12 kilomeetrit Vancouveri kesklinnast. Lennujaama läbis 2017. aastal rohkem kui 24 miljonit reisijat. Lennujaam on Air Canada, WestJeti ja Pacific Coastal Airlinesi kodulennujaam.

Lennujaam on hääetatud Skytraxi poolt 8 aastat järjest Põhja-Ameerika parimaks lennujaamaks.

Vancouver
Kanada lennujaamad
Peter Gajdoš

Peter Gajdoš (sündinud 9. aprillil 1959 Nitras) on Slovakkia poliitik ja sõjaväelane. Ta kuulub Slovakkia Rahvaparteisse.

1982. aastal lõpetas Peter Gajdoš Vyškovis asuva Kindral L. Svoboda Jalaväeakadeemia. Teenis 1982–1992 Tšehhoslovakkia armees ja 1993–1995 Slovakkia armees. Oli 1995–1998 Slovakkia kaitseministri sekretär ja 1998–1999 Slovakkia Kaitseministeeriumi protokollidirektor. Alates 2000. aastast töötas ta Slovakkia armee Kindralstaabis. 2005–2010 oli ta Kindralstaabi ülem. 2010–2013 oli ta Slovakkia sõjaline esindaja NATO juures. 2013–2016 oli ta teist korda Slovakkia armee Kindralstaabi ülem.

Alates 23. märtsist 2016 kuni 21. märtsini 2020 oli Peter Gajdoš Slovakkia kaitseminister.

Viited

Slovakkia poliitikud
Sündinud 1959
Tooni Tonto

Tooni Tonto (tegelikult Antonina Tonto; 18. märts 1954 – 29. mai 2005) oli Eesti raadioajakirjanik, sünkroontõlk ja ilukirjanduse tõlkija.

1977. aastal asus ta Tartu Riikliku Ülikooli õppima vene keelt ja kirjandust. 1984. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.

1984. aastast töötas ta Eesti Raadio venekeelsete saadete toimetuses.

Tunnustus
 1998 – Ukraina 3. rahvusvahelise ajakirjandusfestivali aasta ajakirjaniku peapreemia saatesarja "Persona grata" eest.

Välislingid
 ... no "Istina" dorozhe
 Persona grata: ajakirjanik Tooni Tonto
 Kontakt? ... Est' kontakt!

Eesti raadioajakirjanikud
Sündinud 1954
Surnud 2005
Eesti tõlkijad
Alpbachtal

Alpbachtal on org Tiroolis, Austrias. See on Inntali kõrvalorg.

Alpbachtal sai oma nime Alpbachi jõelt, mis orus voolab. Orusuus on Brixleggi vald. Maantee Brixleggist kulgeb läbi oru Inneralpbachini. Naaberorud on Zillertal ja Wildschönau.

Kõrgeimad mäed Alpbachtalis on:

 Große Galtenberg (2425 m)
 Sonnenjoch (2287 m)
 Standkopf (2228 m)
 Wiedersberger Horn (2128 m)
 Gratlspitze (1899 m)
 Schatzberg (1898 m)
 Loderstein (1830 m)
 Reitherkogel (1337 m)

Peamine sissetulekuallikas nii suvel kui ka talvel on turism. Alpbachtalis on Wiedersberger Horni lõunaküljel suur suusapiirkond 2 gondeltõstuki ja 15 suusatõstukiga. Väiksem suusapiirkond 1 gondeltõstuki ja 4 suusatõstukiga asub Reith im Alpbachtali küla sissepääsu juures. Teisi suusapiirkondi teenindatakse teistest orgudest. Suviti on org matkapiirkond. Siin on mitu alpirohumaad (alms).

Iga-aastane European Forum Alpbach, kus osalevad poliitikud, õpetlased ja teised kogu maailmast, toimub Alpbachis.

Orus on kaks valda: Reith im Alpbachtal ja Alpbach. Oru lõpus on Inneralpbachi küla.

Galerii

Välislingid 

 Alpbachtali suusapiirkonna veebileht
 Alpbachtal & Tiroler Seenlandi turismiühingu veebileht

Alpid
Novoselki

Novoselki on küla Venemaal Moskva oblasti Tšehhovi rajooni Barantsevo külanõukogus. Küla asub merepinnast 157 meetri kõrgusel Ljutorka jõe kaldal, rajoonikeskusest Tšehhovist 6 kilomeetrit kagus.

Aastal 2016 oli külas kaks tänavat. Lisaks asusid külas veel aianduskooperatiiv ja tööstuspiirkond. Külas asub koolimaja, mille lasi aastal 1877 rajada Anton Tšehhov. Tänapäeval asub selles Tšehhovi muuseum. Sealse Jumalaema Uinumise kiriku kohta pärinevad esimesed teated XVI sajandist. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1756; sealne kirik pääses nõukogude perioodil sulgemisest. Kas XX sajandilõpus või XXI sajandi alguses rajati küla lõunaserva pühaks peetava allika juurde kabel.

Viited

Välislingid 
Küla kaardil

Moskva oblast
Venemaa külad
Riina Sikkut

Riina Sikkut (sünninimi Riina Rae; sündinud  12. jaanuaril 1983) on Eesti poliitik, alates 18. juulist 2022 majandus- ja taristuminister Kaja Kallase teises valitsuses. 

Ta on olnud tervise- ja tööminister Jüri Ratase esimeses valitsuses ja XIV Riigikogu liige.

Ta lõpetas 2001. aastal Vinni-Pajusti Gümnaasiumi kuldmedaliga. Aastal 2005 lõpetas ta Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe rahvamajanduse eriala bakalaureusetööga "Tervisepoliitika meetmete mõju hindamine majandusarengule". 2010. aastal omandas ta teadusmagistri kraadi tervisepoliitika erialal Londoni Ülikoolist.

Aastatel 2005–2008 töötas ta rahandusministeeriumis, 2008–2009 Swedbankis. Aastatel 2011–2017 oli ta Poliitikauuringute Keskuse Praxis tervisepoliitika programmi analüütik.

2017–2018 töötas ta Riigikantselei strateegiabüroo nõunikuna. Sel ametikohal vastutas ta sotsiaalse turvalisuse, tööturu ja tervishoiu küsimuste eest ning kujundas arvamusi kultuuri- ja spordipoliitika ning perepoliitika valdkondades.

2. mail 2018 nimetati ta tervise- ja tööministriks.

Isiklikku 
Riina Sikkuti abikaasa on Siim Sikkut. Neil on kolm tütart.

Viited

Välislingid 

 Tervise- ja tööminister Riina Sikkut

Eesti ametnikud
Eesti tervise- ja tööministrid
Eesti majandusministrid
XIV Riigikogu liikmed
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1983
Siarova

Siarova (vene keeles Serova, transkribeerituna Sjarova) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Kastryčnicki rajooni territooriumil. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid ja trollibussid ja elektrirongid; Siarova ja Łošyca vahel asub ka Łošyca raudteepeatus. Haridust annavad kolm keskkooli.

Ajalugu
Siarova põhjapoolsem osa ühendati Minskiga aastal 1938. Piirkonda hakati arendama neljakümnendatel aastatel, mil lennujaam Minsk-1 lõunapiiril võeti kasutusele savilademed. Viiekümnendate alguses rajati sinna tellisetehas, kus töötasid vangid, selle kõrvale rajati aga vangilaager ja väike asula, mille peatänav sai nime Anatoli Serovi järgi. Selle tänava järgi on oma nime saanud ka linnaosa. Laager suleti viiekümnendate lõpus, tellisetehase asemele rajati ehitusmaterjalide kombinaat ja lisaks veel terve rida teisi tööstusettevõtteid.

Linnaosa lõunapoolsemas osas  asusid varem kaks küla (Łošyca-2 ja Vilkaŭščyna), mis ühendati Minskiga aastal 1959. Vilkaŭščyna elanikud töötasid Siarova tellisevabrikus koos kinnipeetavatega. Paneelelamuid hakati sinna ehitama kuuekümnendatel aastatel.  Vanad külahooned lammutati valdavalt 2000 aastal, kui rajati ehitusmaterjalide tehase Keramin uus tsehh. Viimane külahoone lammutai aastal 2007.

Viited

Minski linnaosad
Rootsi Eestlaste Liidu Lõuna-Rootsi osakond

Rootsi Eestlaste Liidu (REL) Lõuna - Rootsi Osakond

Asutamine 
REL Lõuna-Rootsi osakond asutati 2. aprillil 1995. Osakond on Rootsi Eestlaste Liidu kohalik osakond ja tema tegevus põhineb sobivuse ulatuses REL põhikirjale.

Liikmed 
Osakonna liikmed on kõik Rootsi Eestlaste Liidu liikmemaksu tasunud liikmed, kes on vähemalt 7 aastat vanad ja kelle postiindeks algab numbriga 2.

Tegevus 
REL sihtide teostamiseks Lõuna-Rootsis peab osakond ühendust REL keskjuhatusega, esindab REL-i oma valimispiirkonnas, arendab koostööd kohalike seltside/ühingutega, aitab korraldada Eesti ja eesti kultuuriga seotud üritusi tiivustamaks kooskäimist eestlaste ja Eesti sõprade vahel.

Üldkoosolek 
Osakonna kõrgeim organ on üldkoosolek, mis kutsutakse kokku igal aastal hiljemalt märtsikuus. Üldkoosoleku kutse koos päevakorraga avaldatakse Rootsi Eestlaste Liidu koduleheküljel ja Eesti Päevalehes (Stockholmis) vähemalt kaks nädalat enne koosolekut. Üldkoosolekul on hääleõigus kõigil eelmise aasta, sõnaõigus ka käesoleva aasta liikmemaksu tasunud liikmetel. Üldkoosolekul kinnitatakse möödunud aasta tegevus- ja majandusaruanne ning revisjonikomisjoni aruanne. Valitakse 2-5-liikmeline juhatus ja revisjonikomisjon ning kinnitatakse tegevuskava ja eelarve. Lisaks on võimalus arutada REL tegevuseks ettepanekuid, mis esitatakse REL keskjuhatusele.

Juhatuse esimehed 
Rein Asu (1995 - 2014)
Meeme Nugin (2015-...)

Viited 
 1 REL põhikiri vastu võetud üldkoosolekul 11. märtsil 2012.

Eestlased Rootsis
Lundi Eesti Maja Ühing

Lõuna-Rootsi Eesti Maja Ühing
rootsi k. Estniska Föreningen i Lund

Asutamine
Lõuna-Rootsi Eesti Maja Ühing asutati ….

Liikmed
Liikmeteks loetakse kõiki eelmisel tegevusaastal liikmemaksu maksnud isikuid. 2017. aastal oli ühingul x liiget. 

Tegevus
Ühingu eesmärk on korraldada ja läbi viia kultuuriüritusi ja sotsiaalset läbikäimist Lõuna-Rootsi Eesti Majas.  

Üldkoosolek
Ühingu kõrgeim organ on üldkoosolek, mis kutsutakse kokku kevadel. Kutse päevakorraga saadetakse kas posti või e-posti teel ning kuulutatakse Lõuna-Rootsi Eesti Maja teadete tahvlil. Üldkoosolekul kinnitatakse möödunud aasta tegevus- ja majandusaruanne ning revisjonikomisjoni aruanne. Valitakse 5-liikmeline juhatus ja 2 asendusliiget. Lisaks 2 audiitorit ning 2 asendajat. Kinnitatakse tegevuskava ja eelarve. 

Juhatuse esimehed
Pille-Mai Laas (...-2015)
Eevi Voit (2016-...)

Viited:
Lõuna-Rootsi Eesti Maja Ühingu põhikiri, kinnitatud 20. mail 2011.

Eesti kultuur Rootsis
Eugen Sturza

Eugen Sturza (sündinud 15. detsembril 1984) on Moldova poliitik (Moldova Euroopa Rahvapartei).

2008. aastal lõpetas ta Moldova Vabariigi Majandusteaduste Akadeemia. 2009–2013 oli ta Moldova peaministri nõunik. 2013–2015 oli ta Moldova peaministri kabinetiülem. 2015. aastal sai ta Euroopa Poliitika ja Reformide Instituudi moderaatoriks.

Alates 24. oktoobrist 2017 kuni 8. juunini 2019 oli Eugen Sturza Moldova kaitseminister.

Viited

Moldova poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1984
August Pagar

August Pagar VR II/3 (14. aprill 1892 Aaspere vald, Haljala kihelkond, Virumaa – 12. märts 1952) oli Eesti endine sõjaväelane (nooremallohvitser).

Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast Poola rindel ning sai detsembris 1914 lahingus haavata. 

Ta võttis osa Vabadussõjast ja teenis 4. jalaväepolgus.

Tunnustused
1920 Vabadusristi II liigi 3. järk

Viited

Kirjandus
"Pagar, August, 4. Jalaväepolgu nooremallohvitser - mälestusi Vabadussõja sündmustest 1918.-1920.a". Käsikiri Eesti Rahvusarhiivis, ERA.2124.3.910

Välislingid
Vabadusristi kavaler August Pagari tasuta sõidupilet Teedeministeeriumilt. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA.651.P.0-400012

Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõja veteranid
4. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1892
Surnud 1952
Jan van Steenbergen

Johannes Hendrik "Jan" van Steenbergen (sündinud 3. juunil 1970) on hollandi keeleteadlane, ajakirjanik, tõlkija ja tõlk. Ta on tuntud mitme tehiskeele, näiteks interslaavi ja wenedyki loojana.

Ta sündis Hoornis, kus ta veetis enamiku oma lapsepõlvest. 1988. aastal läks ta õppima Amsterdami Ülikooli, kus õppis Slavistikat ja musikoloogiat. Ta jätkas õpinguid Poolas Varssavi ülikoolis. 1997. aastal sai temast poola tõlkija ja hollandi tõlk.

1996. aastal alustas ta tööd põhjaslaavi tehiskeele, Vuozgašchai (Vozgia keel) kallal. 2002. aastal lõi ta teise keele, wenedyki, millega proovis näidata, milline oleks poola keel võinud välja näha, kui seda oleks mõjutanud vulgaarladina keel. 2006. aastal sai temast slovianski keele projekti üks asutajaid. Slovianskit tuntakse praegu kui interslaavi keelt. Tal oli ka suur osa interslaavi keele sõnaraamatu koostamises.

Tunnustus

2013. aasta novembris sai ta Josef Dobrovsky medali slaavi kultuuri panustamise eest.

Isiklikku

Van Steenbergen elab IJmuidenis. Ta on abielus ja tal on kolm last.

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Hollandi teadlased
Sündinud 1970
Cobham

Cobham on Austraalia lennufirma, mille peakorter asub Adelaide'i lennujaamas, Lõuna-Austraalias. Lennufirma lendab osalist enda lennukitega Qantase jaoks. Lennufirmal on 34 lennukit. Lennufirma asutati 1989. aastal.

Austraalia lennufirmad
Wataniya Airways

Wataniya Airways on Kuveidi lennufirma, mille peakorter asub Al-Kuwaytis Kuveidis. Lennufirma asutati 2005. aastal. Ettevõttel on 3 lennukit ja see opereerib 15 sihtkohta. Lennufirmal lennukipargis on ainult Airbus A320 lennukid.

Wataniya Airwaysi kodulennujaam on Kuveidi rahvusvaheline lennujaam.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Lennufirmad
Kuveidi ettevõtted
Asutatud 2005. aastal
Sokał

Sokał (vene keeles Sokol, transkribeerituna Sokal) on Minski linnaosa, mis asub lahustükina linnast 30 km idas Kastryčnicki rajooni territooriumil. Lähemad linnaosad on Uručča ja Šabany, kust on Sokałisse 17 kilomeetrit. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid; ekspressbussiliin ühendab linnaosa ka Minski rahvusvahelise lennujaamaga.

Ajalugu
Sokał oli algselt iseseisev alev, mis ehitati Minski rahvusvahelise lennujaama tööliste tarbeks. Minski koosseisu arvati nii alev kui lennujaam  aastal 2000.

Viited

Minski linnaosad
Kurasoŭščyna

Kurasoŭščyna (vene keeles Kurassovštšina, transkribeerituna Kurassovštšõna) on Minski linnaosa, mis asub linna lõunaosas Kastryčnicki rajooni territooriumil. Linnaosa ühendavad ülejäänud linnaga bussid, trollid ja elektrirongid; linnaosa lääneosas asub Kurasoŭščyna raudteepeatus. Haridust annavad neli keskkooli ja gümnaasium. Linnaosa moodustavad kolm mikrorajooni ja ettevõtte Integral tootmishooned.

Ajalugu
Linnaosa territooriumil asusid varem mitmed külad ja huutorid. Linnaosa on saanud nime samanimeliselt külalt (esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1580), mis arvati Minski koosseisu osaliselt aastal 1924, osaliselt aga aastal 1956. Küla kuulus Łošyca mõisale. XIX sajandil rajati sinna suvemõis Valge villa, mille peahoone ja külalistemaja on ainsad vana küla hooned, mis tänapäevani säilinud on.

Tänapäevast linnaosa hakati rajama 1967. aastal.

Viited

Minski linnaosad
Sajid Javid

Sajid Javid (sündinud 5. detsembril 1969 Rochdale'is Suur-Manchesteris) on Inglise konservatiivne poliitik, alates 26. juunist 2021 kuni 5. juulini 2022 oli ta Suurbritannia tervishoiu ja sotsiaalhoolduse minister.  Ta oli 24. juulist 2019 kuni 13. veebruarini 2020 Suurbritannia rahandusminister.

Ta sündis aastal 1969 Rochdale'is Suur-Manchesteris Pakistani päritolu immigrantide perekonnas. Ta lõpetas aastal 1991 Exeteri ülikooli, kus ta õppis poliitikat ja majandust.

Ta töötas pärast ülikooli lõpetamist aastani 2009 panganduses. Seejärel asus ta poliitikasse.

Ta oli 9. aprillist 2014 kuni 11. maini 2015 Suurbritannia kultuuri- massimeedia ja spordiminister; lisaks oli ta 9. aprillist 2014 kuni 15. juulini 2014 Suurbritannia võrdsete õiguste asjade minister. 11. maist 2015 kuni 14. juulini 2016 oli ta Suurbritannia äri-, innovatsiooni- ja oskuste minister. 14. juulist 2016 kuni 30. aprillini 2018 oli ta Suurbritannia kohliku omavalitsuse asjade minister. 30. aprillist 2018 kuni 24. juulini 2019 oli ta Suurbritannia siseminister. 24. juulist 2019 kuni 13. veebruarini 2020 oli ta Suurbritannia rahandusminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ning kolme tütre ja ühe poja isa.

Viited

Välislingid 
 Sajid Javidi koduleht (inglise keeles)

Suurbritannia poliitikud
Rahandusministrid
Sündinud 1969
Valge villa

Valge villa (Белая дача) on suvemõis Valgevenes Minskis Kastryčnicki rajoonis Kurasoŭščyna linnaosas. Suvemõis asub aadressil Kazinca 54; selle juurde kuulunud sissesõiduhoov samal tänaval majas nr 98.

Suvemõis rajati XIX sajandi teisel poolel. Kindlad andmed selle rajamise kohta puuduvad. Ühe versiooni kohaselt rajas selle M. Rogovi nimeline magister, teine ja levinum versioon seostab villa rajamise Liibavi–Romno raudtee direktori Adaduroviga. Nimelt paiknes villa juures ka väike asula, mis kandis Adadurovi nime ja kus XX sajandi alguses elas ligi 70 inimest. Vene-Jaapani sõja ajal asus mõisas hospidal. Aastal 1913 ostis selle M. Rogov ja väidetavalt olevat ta vana hoone asemele püstitanud uue.

Revolutsiooni järel villa võõrandati. Algul tegutses seal põllumajanduskool, seejärel asus seal mullateaduse ja agrokeemia instituudi eksperimentaalbaas. Aastal 1947 elas ja töötas seal mõnda aega valgevene kunstnik Vitold Białynicki-Birula. Teise maailmasõja järel töötas seal mõnda aega agrokeemia instituut ja seal asus ka jalgpalliklubi Minski Dynama spordibaas, kuuekümnendatel aastatel rajati sinna lasteaed. Aastail 1979–1980 hoone restaureeriti. Aastast 1990 töötab hoones Valgevene folkloori keskus: hoonet renditakse ka ettevõtetele pidude korraldamiseks.

Hoone ees on pärnadest ja palitest ümbritsetud nelinurkne parter, kaugemal asub park. Hoone on ühekorruseline ebasümmeetrilise põhiplaaniga ehitis. Villat ehib kaheksanurkne hambulise parapeti ja rõduga torn. Hoonet kaunistavad veel frontoon ja atika. Fassaadi liigendavad rosetid ja rustika. Siseruumid paiknevad ümber vestibüüli ja on kujundatud anfilaadina. Hoone on kultuurimälestisena muinsuskaitse all.

Viited

Välislingid 

 Fotod mõisakompleksist

Valgevene mõisad
Minsk
Apache Hadoop

Apache Hadoop on avatud lähtekoodiga tarkvaralahenduste teek, mille eesmärgiks on suuremahulistel andmehulkadel informatsiooni töötlemine ning analüüsimine, kasutades sealjuures lihtsaid programmeerimismudeleid. Hadoop on disainitud töötamaks nii üksikul serveril kui ka tuhandetel masinatel, kasutades tarkvarasse sisseehitatud lahendusi, et tagada riistvaraliste tõrgete automaatne käsitlemine õigeagselt ilma arvutusprotsessi häirimata. Enamjaolt kasutatakse süsteemis Java programmeerimiskeelt.

Apache Hadoop koosneb peamiselt järgmistest moodulitest:

 Hadoop Common – kesksed tööriistad, mis toetavad ülejäänud moodulite tööd
 Hadoop Distributed File System (HDFS) – serverite vahel ära jagatud failisüsteem
 Hadoop Yarn – tööülesannete planeerija ning arvutusressursside jagaja
 Hadoop MapReduce – MapReduce programmeerimismudelit kasutav süsteem suuremahuliste andmete töötlemiseks

Taust

Ajalugu 
Projekti alguseks peetakse 2002. aastal alustatud Apache Nutch-i, mis oli samuti avatud lähtekoodiga otsingumootor. 2003. aastal kirjeldas Google oma hajusfailisüsteemi nimega GFS (Google’s File System), mis andis lükke sarnase, kuid avatud lähtekoodiga failisüsteemi kirjutamiseks. Viimase nimeks sai Nutch Distributed Filesystem (NDFS) ning projekt sai hoo sisse aastal 2004. Samal aastal tutvustas Google oma programmeerimismudelit MapReduce, mille kallal hakkas töötama jällegi töötama Nutch-i meeskond. Järgneva aasta keskpaigaks töötasid enamus Nutch-i algoritmid NDFS-i ja MapReduce peal. 2006. aastal liiguti Nutch-i pealt iseseisvaks projektiks – Hadoop-iks. 2008. aasta jaanuariks oli Hadoop saavutanud ülemaailmset edu – projekti kasutasid sellised nimekad firmad nagu Facebook, last.fm ning Yahoo!.

Nimi 
Apache Hadoop-ile on nime andnud üks projekti eestvedajatest, Doug Cutting. Dougi laps olevat pannud oma mänguelevandile nimeks Hadoop, mis täitis ka mehe tarkvarateegi nimevaliku kriteeriumeid – tol ajal kasutamata, ilma tagamõtteta, kuid samas lihtsasti hääldatav nimi. Hadoop-i alammoodulid kannavad samuti tihti mitteseletavaid nimesid, näiteks Pig (eesti keeles siga) ning Yarn (eesti keeles lõng), kuid väiksemate süsteemi osade puhul eelistatakse nimesid, mis selgitavad ka tema funktsiooni.

MapReduce 
Mapreduce programmeerimismudel koosneb kahest põhilisest sammust: map (eesti keeles vastendama) ning reduce (eesti keeles kahandama). Esimeses faasis jaotatakse sisendfail, mis koosneb võti-väärtus paaridest, tükkideks ning saadetakse erinevatele masinatele süsteemis. Selle protsessi eest hoolitseb ülemtööline, spetsiaalne masin, kelle ülesandeks ongi teiste, alammasinate töö juhtimine. Kui alammasinad on oma tööülesanded saanud, algab mapping protsess: igale võti-väärtus paarile rakendatakse sama algoritmi, mis tagastab null või enam võti-väärtus paari. 
Reducer faasis võetakse arvutatud võti-väärtus paarid ning pannakse need omavahel kokku (kahandatakse üheks). Map ja reduce faaside vahel on veel shuffle & sort (eesti keeles sega ja sorteeri) faas, kus map-funktsiooni väljund sorteeritakse enne reduce-funktsioonile saatmist nende võtmete järgi.

Viited 

Tarkvarateegid
Eesti Käsipalliliit

Eesti Käsipalliliit on käsipalli spordialaliit Eestis.

Liit asutati 24. novembril 1990 Tallinnas ning on 19. juunil 1960 asutatud Eesti NSV Väravpalliföderatsiooni õigusjärglane.

Välislingid
Koduleht

Eesti käsipall
Eesti spordialaliidud
Erni Järvsoo

Erni Raimund Järvsoo (1927. aastani Erni Raimund Janter; 21. veebruar 1922 – 6. august 2001) oli eesti ajakirjanik.

Ta õppis Kõnnu algkoolis, hiljem Maanoorte Täienduskoolis.

1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, teenis Eesti laskurkorpuses. Sai sõjas raskelt haavata.

Pärast sõda töötas 35 aastat Eesti Raadios põllumajandussaadete toimetajana. Ta oli üks saate "Tere hommikust, põllumehed!" põhiautoritest.

Ta on maetud Loksa kalmistule.

Tunnustus
1971 Eesti NSV teeneline ajakirjanik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem. Raadioajakirjanik Erni Järvsoo mikrofoniga (1972)

Eesti raadioajakirjanikud
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Loksa kalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 2001
Krupinská planina

Krupinská planina (slovaki keeles Krupinská planina, saksa keeles Karpfener Hochebene, tõlkes Krupina tasandik) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki keskmäestikust. Üldiselt tasase regiooni kõrgeim tipp on Kopaný závoz (775 m), mis asub Lešťi polügoonil. Üle 700 meetri ulatuvad veel vaid üksikud tipud, mis asuvad piirkonna idaosas Ostrôžky piiril. Španí lazi mäel (643 m) asub teletorn; seal asub ka turistidele mõeldud matkamaja. Valdav osa regioonist on madalam kui 500 meetrit. Üldiselt tasast ala liigendavad sellesse sügavalt lõikunud jõeorud.

Maastikuregioon on oma nime saanud seal asuvalt Krupina linnalt. Teisi asulaid: Veľký Krtíš, Modrý Kameň.

Sealsed veed voolavad Ipoly jõkke. Tähtsamad jõed on Krtíš, Tisovník, Krupinica ja Litava. Tähtsaim asula on Banská Štiavnica.

Põhja poolt Karpaatidest varjatud piirkond on suhteliselt sooja kliimaga; seal asuvad mitmed viinamäed. Suur osa piirkonnast on põllumajanduslik maa; valdav on juurviljakasvatus. Sealsed metsad on valdavalt tammikud.

Vaatamisväärsusteks on Bzovíki klooster ja Čabraďi kindluse varemed. Seal asuvad ka Dolná Strehová ja Dudince kuumaveeallikad.

Asend 

Krupinská planina piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
põhjas Javoriega; 
läänes Štiavnica mäestikuga;
lõunas Doonau küngastiku ja Lõuna-Slovakkia nõoga;
idas Ostrôžkyga.

Geoloogia

Sealne valdavalt tasane ala on vulkaanilist päritolu. Maastikuregioonile on omased sügavad jõeorud.

Viited

Välislingid

Infot piirkonna kohta; fotod (tšehhi keeles)

Slovakkia mäestikud
Andreja Katič

Andreja Katič (sündinud 22. detsembril 1969 Slovenj Gradeces) on Sloveenia poliitik (Sotsiaaldemokraadid).

Ta lõpetas 1996. aastal Maribori Ülikooli õigusteaduste bakalaureuse kraadiga. Seejärel töötas ta Velenje linnavalitsuses ja oli hiljem lisaks ka Sloveenia Omavalitsusjuhtide Liidu president. 2014. aastal valiti ta Sloveenia parlamenti.

Alates 13. maist 2015 kuni 13. septembrini 2018 oli Andreja Katič Sloveenia kaitseminister. Alates 13. septembrist 2018 kuni 13. märtsini 2020 oli ta Sloveenia justiitsminister.

Viited

Sloveenia poliitikud
Kaitseministrid
Justiitsministrid
Sündinud 1969
Artur Siil

Artur Siil (30. jaanuar 1896 Vao vald, Väike-Maarja kihelkond, Virumaa – 31. mai 1980 Jõgeva rajoon) oli Eesti õpetaja, aiandustegelane, mesinik ja sordiaretaja.

Ta lõpetas 1916. aastal H. Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1916–1918 ja 1921 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ning aastatel 1921–1924 matemaatika- ja loodusteaduskonnas keemiat. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Võttis osa Vabadussõjast.

Hiljem õpetas ta Arkna ja Vigala Põllutöökoolis (aiandust, matemaatikat jm) ning töötas Jõgeva Sordiaretusjaamas.

Teoseid
"Vigala Põllundus- ja Aianduskool 1920-1940". Vigala 1940 (üks autoreid)

Isiklikku
Ta on maetud Viru-Jaagupi kalmistule.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Korporatsioon Fraternitas Estica, coetus 1916/1917
"Jõgeva Sordiaretusjaama mesinik ja aiandusõpetaja Artur Siil". Eesti Maaelumuuseumid, EPM FP 254:6

Eesti õpetajad
Eesti matemaatikaõpetajad
Eesti aiandustegelased
Eesti sordiaretajad
Eesti mesinikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Vabadussõja veteranid
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Viru-Jaagupi kalmistule maetud
Sündinud 1896
Surnud 1980
Amina Okujeva

Amina Okujeva (sündinud Natalia Nikiforova, hiljem Anastassija Mustafinova; 5. juuni 1983 Odessa – 30. oktoober 2017 Glevahha küla, Kiievi oblast) oli Ukraina tšetšeeni päritolu arst, sotsiaalne aktivist ja sõjaväelane. Okujeva võttis osa Ukraina revolutsioonist ja sõjast Ida-Ukrainas pataljoni Kiiev-2 koosseisus.

Elulugu 

Varem elas ta perega Moskvas ja Groznõis. Ta oli kolm korda abielus.

Aastast 1999 osales teises Tšetšeenia sõjas Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi poolel.

Ukrainasse naasis ta 2003. aastal pärast teist Tšetšeenia sõda ja astus Odessa meditsiiniülikooli, mille lõpetas üldkirurgia erialal. Pärast kooli lõpetamist töötas ta Odessas internina.

2013. aastal revolutsiooni puhkedes liitus ta arstina Maidani Omakaitsega. 

2014. aastal osales ta Ukraina parlamendivalimistel, kuid ei osutunud valituks.

Kui algas sõda Ida-Ukrainas, astus Okujeva 2014. aasta juulis pataljoni Kiiev-2, kus oli kirjas velskrina, kuid tegeles enese sõnul meditsiiniga vähe. Võitles Donbassis ja võttis osa Debaltseve kaitsmisest. Hiljem oli pataljonis Zoloti Vorota ("Золоті ворота"). Oli ka Rahvusvahelise Džohhar Dudajevi nimelise rahuvalvepataljoni pressiesindaja.

Tänu oma aktiivsele sotsiaalsele tegevusele sai ta Ukraina meedias tuntuks ja talle anti hüüdnimi "Ukraina amatsoon". 

2016. aastal lõpetas ta Odessa Sõjaväeakadeemia. Sõjas osalemiseks kingiti talle nimeline püstol.

Tema abikaasa on Venemaa võimude poolt terroristiks kuulutatud Adam Osmajev. Teda süüdistati president Vladimir Putinile atentaadi kavandamises. Talle on tehtud mitu tapmiskatset. Ta on ka Ida-Ukrainas võitleva Rahvusvahelise Džohhar Dudajevi nimelise rahuvalvepataljoni juht.

1. juunil 2017 sai ta abikaasa haavata, kui teda tulistas kurjategija, kes oli maskeerunud Prantsuse ajalehe Le Monde korrespondendiks. Adam sai raskelt haavata. Aminal õnnestus tulistaja käest relv ära lüüa ja avada vastutuli. Tulistajaks osutus tšetšeen. Ukraina võimud kahtlustavad, et mõrvakatse taga oli Ahmad Kadõrovi Tšetšeenia või Venemaa eriteenistused.

Pärast seda tapmiskatset määrati Okujevale riiklik ihukaitse. Kui selle tähtaeg täis sai, tehti talle ettepanek ihukaitsega jätkata, kuid Okujeva ja Osmajev loobusid sellest.

Surm 

Amina Okujeva suri 30. oktoobril 2017 Kiievi lähedal Glevahha külas, kui varitsusest avati tuli autole, kus olid tema ja ta mees. Okujeva sai tabamuse pähe ja ta mees jalast raskelt haavata.

Autasud 
 Nimeline relv Glock 43 Ukraina Siseministeeriumilt
 Ukraina Rahva Kangelane (13. oktoober 2015)

Viited 

 Ukraina sõjaväelased
Tšetšeenia inimesed
 Sündinud 1983
 Surnud 2017
Muskushirv

Muskushirv (Moschus) on muskushirvlaste sugukonna (Moschidae) ainus säilinud perekond, sellesse kuulub seitse liiki. Muskushirvlased erinevad hirvlastest selle poolest, et neil puuduvad sarved ja näonäärmed, neil on vaid üks paar nisasid, üks sapipõis, üks lõhnanääre, paar kihvalaadseid hambaid ning inimestele majanduslikult kõige suurema tähtsusega erijoon—muskusnääre.

Muskushirved elavad peamiselt Lõuna-Aasia mägede metsastes ja alpipõõsastikuga kaetud piirkondades, eelkõige Himaalajas. Muskushirvede levila piirdub nüüdisajal Aasiaga, Euroopast on nad välja surnud, ehkki varaseimad arheoloogilised leiud pärinevad oligotseenist. Tänapäeval on kõik muskushirve liigid muutunud haruldaseks.

Liigid
M. anhuiensis – Anhui muskushirv
M. berezovskii – kääbus-muskushirv
M. chrysogaster – alpi muskushirv
M. cupreus – Kašmiiri muskushirv
M. fuscus – must muskushirv
M. leucogaster – white-bellied muskushirv
M. moschiferus – Siberi muskushirv ehk kabarga

Viited

Sõralised
Angerberg

Angerberg on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 650 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 19,53 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1878 inimest. Vald paikneb 2,7 km Wörglist põhjas ja 14 km Kufsteinist edelas. Küla on esmakordselt mainitud aastal 1190.

Viited

Välislingid 

 www.angerberg.at

Tirooli liidumaa vallad
Kruuda

Kruuda oli küla Võrumaal. Küla jääb tänapäeval Voki küla alale. Küla kaotati pärast Teist maailmasõda, mil see liideti Voki külaga.

Külast on teateid hiljemalt alates 1930.

Viited

Võru maakonna endised külad
Brandenberg

Brandenberg on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 919 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 130,18 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1504 inimest. Vald koosneb Brandenbergi külast ja Aschau paikkonnast (saksa: Ortsteil).

Brandenbergi on esmakordselt mainitud aastal 1140, ta sai iseseisvaks vallaks 19. sajandi alguses. Vald paikneb Brandenberger Ache jõe orus, mis on Inni lisajõgi. Põhjas jagab ta piiri Saksamaaga. Naabervallad Austrias ja Saksamaal on Achenkirch, Breitenbach am Inn, Kramsach, Kreuth, Rottach-Egern, Steinberg am Rofan ja Thiersee.

Kohalik eritoode on Prügeltorte kook.

Tuntud inimesi 

Dorothea Binz  (1920–1947), Saksa koonduslaagriohvitser, kes hukati sõjakuritegude eest.

Viited

Välislingid 

 www.brandenberg.tirol.gv.at
 Brandenbergi turismiinfo

Tirooli liidumaa vallad
Vožõk

Vožõk (valgevene keeles Во́жык – 'siil') on Valgevenes ilmuv  valgevenekeelne huumori- ja satiiriajakiri. Toimetus asub Minskis. Ajakiri ilmub alates 1941. aastast kuukirjana. Ajalehe tiraaž on 5000 eksemplari.

Ajalugu 
Ajakiri hakkas ilmuma 1941. aasta juulis, kui kommunistliku partei keskkomitee (bolševike) agitatsiooniplakat pealkirjaga "Lömastame fašistliku mao" (valgevene keeles "«Раздавім фашысцкую гадзіну»") (alates 1942. aasta märtsist hakkas ilmuma ajaleht-plakatina).

Alates 1945. aasta augustist hakati seda trükist Minskis avaldama juba satiiri- ja huumoriajakirjana Vožõk. Kuni 1958. aastani trükiti ajakirja kaheksal lehel, hiljem hakati trükkima juba kaheteistkümnel lehel värviliste illustratsioonidega. Alates 2009. aasta oktoobrist kuni 2011. aasta oktoobrini ilmus see almanahhina, kuid alates 2012. aasta jaanuarist, hakkas ilmuma uuesti satiiri- ja huumoriajakirjana, kus avaldati ristsõnu, luuletusi, anekdoote, aforisme, naljandeid, satiiri ja humoorikate teoste tõlkeid, samuti karikatuure ja plakateid.

Peatoimetajad 

 Mihhail Chavusky (1941–1943)
 Kondrat Krapiva (1943–1947)
 Mihhail Chavusky (1947–1955)
 Pavel Kovalev (1955–1967)
 Vladimir Korban (1967–1971)
 Aleksandr Romanov (1971–1987)
 Valentin Blakit (1987–2000)
 Mikhas Pozdnyakov (2000–2002)
 Ales Pismenkov (2002–2004)
 Vladimir Solomakh (2004–2008)
 Julia Zaretskaya (alates 2009)

Välislingid 

 zviazda.by Vozhyk
 Cartoonia.ru Vozhik

Valgevene
Oktaav

Oktaav on teaduses ja tehnikas suurusjärgu kahekordne erinevus. 

Ladinakeelne octa tähendab kaheksat nooti, mitte arvu kaks, aga kaheksast noodist koosneva heliredeli kõige ülemise ja kõige alumise noodi helide sageduste suhe on 2. Teaduses ja tehnikas kasutatakse sõna 'oktaavne' mitte suuruse teatud ühikute arvu (tähenduse järgi kahe ühiku) pikkust vahemikku, vaid suuruse suurima (näiteks arv 2) ja väikseima (näiteks arv 1) väärtuse kordusarvu tähenduses. Selles kordsuse tähenduse mõttes on oktaavid 1...2, 2...4, 4...8, 8...16, jne.

Eriti juurdunud on oktaavi mõiste selline kasutus suuruste ja sõltuvuste (funktsioonide) logaritmiliste esituste puhul, näiteks heli spektri komponentide sageduste käsitlemisel, aga ka logaritmiliste sageduskarakteristikute, spektrite jms. puhul. (Näiteks: oktaavsumbuvus, oktavriba, kolmandikoktaavriba)

Analoogiliselt on mõiste dekaad kasutusel suuruste, eriti sageduste kümnekordset erinevust märkivaks terminina.
Teadus
Akustika
Elizabeth Haynes

Elizabeth Haynes (sündinud 25. juulil 1971) on Suurbritannia kriminaalromaanikirjanik.

Elulugu 
Elizabeth Haynes kasvas üles Seafordis Ida-Sussexis. Ta õppis Leicesteri Ülikoolis inglise keelt, saksa keelt ja kunstiajalugu. Tema kirjanduslooming on osaliselt inspireeritud tööst politsei luureanalüütikuna Kentis. 

Kirjanduslikke katsetusi hakkas tegema siis, kui jäi 2006. aastal koduseks, et pühenduda perele – ta elab koos abikaasa ja pojaga endiselt Kentis. 

Seejärel õppis ta loovkirjutamise kursusel West Dean College'is, kus teda julgustati avaldama oma debüütromaani "Into the Darkest Corner". 2011. aasta veebruaris see kirjastuse Myriad Editions väljaandel Suurbritannias ilmuski. Elizabeth Haynes võitis sellega Amazon UK auhinna "2011 Rising Stars", samuti kuulutati see Amazon UK 2011. aasta parimaks raamatuks. Kui HarperCollins avaldas selle 2013. aastal USA-s, siis sai sellest ka The New York Timesi bestseller. Eesti keeles ilmus see romaan 2014. aastal pealkirjaga "Nurka aetud" (tõlkija Marge Paal, kirjastus Pegasus).

Suur menu innustas vabakutselist kirjanikku kirjutama järgmisi teoseid.

Teosed

Romaanid, mille peategelane on uurija Louisa Smith
 "Under a Silent Moon" (2013)
 "Behind Closed Doors" (2015)

Muud kriminaalromaanid
 "Into the Darkest Corner" (2011)	
 "Revenge of the Tide" (2012); USA-s pealkirjaga "Dark Tide" (2013)
 "Human Remains" (2013)	
 "Never Alone" (2016)
 "The Murder of Harriet Monckton" (2018)

Lühijutukogumik
 "Promises to Keep" (2014)

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht
 Elulugu
 Elizabeth Haynesi teoste kronoloogia ja loomingu iseloomustus veebilehel Bookseriesinorder.com

Suurbritannia kirjanikud
Sünniaeg puudub
Katja Krasavice

Katja Krasavice (õieti Katrin Vogelová; sündinud 10. augustil 1996) on Saksamaa Webvideo tootja ja sama nimega YouTube'i kanali pidaja. 

Krasavice elab Leipzigis. Tema ema on pärit Tšehhist.

Youtube'i kanal 
Nimega Krasavice, mis pärineb tšehhi keelest ja tõlgitakse kui 'ilu' või 'ilus naine', teeb ta videoid elustiili ja seksuaalsuse teemadel. Katja välisteks tunnusjoonteks on tema kirurgiliselt suurendatud rinnad, provokatiivne riietumisstiil ja tugevalt meigitud nägu. 

Tavaliselt video alguses tervitab ta publikut sõnadega: "Tere, mu väiksed armsad hiired, see olen jälle mina, sinu Katja." Oma videotega tahab ta pöörduda 16–25-aastaste vanuserühma poole. Ta lõbustab oma truud vaatajaskonda oma seksuaalelust rääkimisega ja veebikaamera striptiisiga või alasti fotode saatmisega. Paljud tema videote pealkirjad jätavad mulje, et ta peab oma lubadusi. Nii ka videos "My first porn shoot", kus Katja ei seisnud kaamera ees, kuid juhtis seda. Asjaolu, et tema nina ja rinnad on ebaloomulikud, tunnistas Krasavice ka ühes videos. 

2018. aastal avaldas ta enda fotodega modellikalendri. 2018. aasta märtsi keskel oli Krasavice YouTube'i kanalil üle miljoni jälgija. Tema 157 videot on vaadatud üle 300 miljoni korra.

Muusikakarjäär 

Krasavice avaldas oma esimese singli "Doggy" 2017. aasta novembri lõpus, mis jõudis 1. detsembril Saksamaa singlite edetabelis 7. kohale. Fännid, kes oli selle laulu ette tellinud ja saatsid Katjale tellimist tõendava ekraanipildi, võisid võita naise mobiiltelefoni numbri. 6. aprillil 2018 avaldas ta oma teise laulu "Dicke Lippen".

Diskograafia 

Pealauljana:

2017 – "Doggy"
2018 – "Dicke Lippen"
2018 – "Sex Tape"
2019 – "Gucci Girl"
2019 – "Sugar Daddy"
2019 – "Wer bist du"
2019 – "Casino"
2020 – "Rodeo"
2020 – "Million Dollar A$$" (feat. Fler)
2020 – "Ich seh"
2020 – "Alles schon gesehen"
2021 – "Highway" (feat. Elif)
2021 – "Friendzone"
2021 – "Crush" (Amazon Exclusive)
2021 – "Pussy Power"
2021 – "Raindrops" (feat. Leony)
2021 – "Narben" (feat. Marwin Balsters)
2022 – "Onlyfans"
2022 – "You're My Heart, You're My Soul" (feat. Dieter Bohlen & Pietro Lombardi)

Külalismuusikuna:

2021 - "Best Friend [Remix]" (Saweetie feat. Doja Cat & Katja Krasavice)
2021 - "Bad Bitch" (Eunique feat. Katja Krasavice)

Youtube'i-kuulsused
Sündinud 1996
Creditinfo Eesti

Creditinfo Eesti AS (endise nimega Krediidiinfo AS) on 1993. aastal loodud Eesti ettevõte, mis tegeleb Eesti ettevõtete ja eraisikute finantsandmete kogumise ja töötlemisega, uurib ettevõtete maksekäitumist, krediidipoliitikat ja pankrotte ning haldab maksehäireregistrit.

Krediidiinfo kuulub rahvusvahelisse krediidiinfoettevõtteid ühendavasse organisatsiooni FEBIS.

2006. aasta sügisel omandas Krediidiinfo AS-i rahvusvaheline kontsern Experian, mis pakub info-, krediidi- ja turundusteenuseid. 

2016. aasta 1. detsembril võttis senine Krediidiinfo AS endale uueks ärinimeks Creditinfo Eesti AS. Nimevahetus tulenes ettevõtte kuulumisest Islandi päritolu kontserni Creditinfo Group koosseisu alates 2016. aasta algusest (kontsern omandas ettevõttes 100-protsendilise osaluse).

Ettevõtte haldab portaali e-krediidiinfo.ee.

Ajalugu
1993. aastal asutasid Eesti pangad Krediidiinfo AS-i. 
1994. aastal alustas Krediidiinfo Eesti ettevõtete kohta raportite koostamist ning info vahendamist välisfirmade kohta. 
2004. aastal alustati krediidihaldusteenuse pakkumist.
2006. aasta sügisest on Krediidiinfo Experiani tütarfirma. 
2007. aastal hakati välja andma Edukas Eesti Ettevõte tunnistust.
2009. aastal alustas tööd eraisikutele suunatud andmebaas Minu Creditinfo
2016. aastal omandas Creditinfo Group ettevõttes 100-protsendilise osaluse ja ettevõte võttis uueks nimeks Creditinfo Eesti AS.
2021. aastal asus ettevõte pakkuma PSD2 teenuseid.

Viited

Välislingid 
Creditinfo Eesti AS
E-Krediidiinfo
Maksehäireregister

Eesti ettevõtted
Eesti rahandus
Breitenbach am Inn

Breitenbach am Inn on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kufsteini ringkonnas. Vald asub 510 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 37,99 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3404 inimest. Vald paikneb 5,5 km Wörglist läänes ja 19 km Kufsteinist edelas. Külal on viis osa ning see sai uued osad ja majanumbrid aastal 2006. Küla asutati 19. sajandi keskpaigas.

Breitenbach am Inni vallas asub Berglsteiner See järv.

Ajalugu 

Vahetult enne 800. aastat on Breitenbachi mainitud kui mungakongi "Mensalpfarre" Kufsteinis, püha Peetruse kihelkonnakirik on üks vanemaid kirikuid Tiroolis. Breitenbach on üks kolmest Freisingi "Urpfarren" Tirooli maast. Dokumenteeritud Breitenbach ilmus suhteliselt hilja, esmakordselt 1157. aastal. Breitenbachi iidse ja emavalla algsed piirid hõlmasid Tulimäe, Kivimäe, Mariatali, Voldöppi ja Moseni (Kramsachi) valdade territooriume, mis kõik aastaks 1891 jäädavalt sellest ühendusest eemaldati. 739-1818 moodustas Inn Habachsi suubumiskohast (Munsteri ja Kramsachi vahel) Kufsteinini Salzburgi peapiiskopkonna (paremal jõekaldal) ja Freisingi peapiiskopkonna (vasakul jõekaldal) vahelise piiri. Kirikliku territoriaalse jaotusega kaasnes ilmalik ja rohkem kui 900 aastat, Baieri maaomandamisest aastal 1504 jagas Breitenbach Baieri hertsogkonna rikkusi.

Breitenbach oli algselt puhtalt põllumajanduslik küla, mis ennast enamalt jaolt ise ära toitis. Mida vajati, ja mida kohapeal ei olnud saada, toodi laevaga Inni jõge pidi. Seda, et Breitenbachis oli ka "Schopperi ettevõte" (Innschiffe remonditöökoda), tõendab endiselt nimi "Schopperi võõrustaja". Umbes 1860. aastatel, mis tõi Inni raudtee lõunaküljel kaasa tohutu majandusarengu, jäi esialgu eemale Breitenbach, kuna puudus sild. Kui sooviti minna Breitenbachist jõe teisele kaldale Kundlisse, siis selleks oli ainult "Überfuhr" (praam). 1894. aastal otsustas volikogu ehitada silla ja 1896. aastal see avati. Breitenbachi vald on oma piirides 19. sajandi keskpaigast ja paikneb Breitenbachi peaküla kõrval laiali hajutatud asundustes. Varem oli siin kolm põhikooli, täna vaid kaks ja keskkool.

Viited

Välislingid 

 www.breitenbach.tirol.gv.at
 Breitenbachi veebileht

Tirooli liidumaa vallad
Pliešovce nõgu

Pliešovce nõgu (slovaki keeles Pliešovská kotlina) on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Slovaki keskmäestikust. Nõo pikkus on 20 kilomeetrit, selle laius on 2-5 kilomeetrit ja pindala 107 km². Läbi nõo voolab Neresnica jõgi, mille orus asub ka regiooni madalaim punkt (350 m). Regiooni kõrgeim tipp on Hrádek (540 m).

Sealseteks kivimiteks on valdavalt paekivi ja tuff.

Maastikuregioon on oma nime saanud seal asuvalt Pliešovce külalt. Teised külad selles piirkonnas on: Sása, Bzovská Lehôtka, Babiná, Dobrá Niva, Podzámčok, Breziny, Bacúrov, Dubové, Ostrá Lúka ja Budča.

Asend 

Pliešovce nõgu piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
põhjast piirab seda Kremnica mäestik 
läänest piirab seda Štiavnica mäestik
lõunast piirab seda Krupinská planina
Idast piirab seda Javorie

Slovakkia geograafia
Väike haak

Väike haak on neem Tallinnas Paljassaare poolsaare rannikul. Neeme ümbritseb Paljassaare laht.

Vaata ka
Suur haak

Viited 

Harju maakonna neemed
Paljassaare
Suur haak

Suur haak on neem Tallinnas Paljassaare poolsaare rannikul. Neeme ümbritseb Paljassaare laht.

Vaata ka
Väike haak

Viited 

Harju maakonna neemed
Paljassaare
Saartevahe haak

Saartevahe haak on neem Tallinnas Paljassaare poolsaare rannikul. Neeme ümbritseb Saartevahe lõugas.

Viited 

Harju maakonna neemed
Paljassaare
Anne Parmasto

Anne Parmasto (sündinud 13. detsembril 1952) on eesti maalikunstnik.

Ta õppis aastatel 1975–1981 ERKI-s ja lõpetas selle teatridekoratsiooni erialal.

Ta on töötanud villijana Tartu Õlletehases, laborandina Zooloogia ja Botaanika Instituudis, sekretärina Pimedate Ühingus, majandusosakonna juhataja asetäitjana Kalurikolhooside Liidus ja kasvatajana Balletikoolis. Pärast ERKI lõpetamist töötas ta kunstnikuna Kaubamajas, vabakunstnikuna, õppejõuna Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja aastast 1998 Tartu Ülikooli maalikunsti õppetoolis.

Ta on aastast 1993 Kunstnike Liidu liige.

Oma suurimaks saavutuseks peab peret.

Näitused aastast 1984: Kölni kunstimessid, München, Nürnberg, Tallinna Kunstihoone galerii, Tartu Kunstimaja. 

Aastast 2000 kuulub Anne Parmasto ühismaalimist harrastavasse Austria kunstnikeühendusse Rabnitztaler Gruppe. 

Näitusi on olnud ka Tartu kunstimuuseumis (2002), Athena keskuses (2008), Tartu Kunstimajas (2010).
Esinenud alates 1984. aastast 35 isikunäitusega Eestis, Saksamaal ja USAs.

Isiklikku
Tema isa oli mükoloog Erast Parmasto.

Viited

Välislingid
http://www.kunstikeskus.ee/galerii/galerii_isiksus_parmasto.htm
http://www.e-kunstisalong.ee/?e=teosed&a=126
https://www.ajakiri.ut.ee/artikkel/1159

Eesti kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1952