joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peeter I värav

Peeter I värav (vene keeles Петровские ворота) oli klassitsistlik värav Narva kindlustusvööndi lääneküljel Triumphi bastionist lõuna pool. 

Värava ehitamine Triumphi ja Fortuna bastionide vahele oli plaanis juba Narva linnakindlustuse täiendamisel aastatel 1683–1704 Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi, aga värav jäi ehitamata. 

Värav ehitati 1822. aastal Vene võimu ajal. See võimaldas otsepääsu sillale üle Narva jõe läbi vanalinna ja Hermanni linnuse vahelise oru samas kohas, kust Venemaa poolt siseneja tuleb linna ka täna. Selle järgi on oma nime saanud Peetri plats. Värava rajamise tõttu muutus Reveli ehk Tallinna maantee suund.

Viited

Narva ehitised
Narva ajalugu
Viru tänav (Narva)

Viru tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Vestervalli tänavalt, ristub Suure tänavaga ning lõpeb Koidula tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 310 m. Oletatavasti sai tänav oma nime linnamüüris paikneva Viru värava järgi, milleni tänav viis.

Ajalugu 
Suur tänav on Narva üks vanemaid tänavaid. 1684. aasta Narva linnaplaanil on see märgitud saksa keeles nimega Wirische Gasse. 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Virskaja (Вирская улица), 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel Viru tänav. See ristus Ehe, Helsingi, Turu, Kiriku ja Osterskaja tänavaga.

Pärast teist maailmasõda nihutati tänav põhja poole ja ühendati Tuleviku tänavaga. Tekkinud tänav kandis nime Tuleviku tänav. 

27. septembril 1995 ennistati linnavalitsuse otsusega vana nimi Viru tänav Tuleviku tänava lõigule Vestervalli tänavast Koidula tänavani.

Ajalooline hoonestus 

Aadressil Viru 14 asus Narva Issanda Muutmise peakirik.

Aadressil Viru 18 Narva Jaani kirik.

Viited

Välislingid 

Narva tänavad
Vanalinn (Narva)
Narva vanalinn
Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasium

Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasium oli keskharidust andnud õppeasutus, mis tegutses aastail 1911–1940.

Tallinna Linna Tütarlaste Kommertskool 
1906. aastal asutas Gustav Narusbek erakaubanduskooli, mis tegutses Väike-Pärnu maantee 19a hoones, kuhu võeti vastu nii poisse kui tüdrukuid. Kool algas kahe klassiga õppetegevust 1906. aastal ja asutajaks oli Gustaw Narusberg ja tema abiliseks Georg Vestel. 1910. aastal andis Gustav Narusbek erakooli üle Tallinna Linnavalitsuse ülalpidamisele. 
Tallinna Linna Tütarlaste Kommertskool (vene keeles Ревельское городское женское коммерческое училище) (1911–1924) alustas tegevust 1. (vkj) / 14. septembril  1911 aadressil Viru tänav 6. Õppekeel oli vene keel, ent 85% õpilasi oli eesti rahvusest.  Eesti iseseisvumine tõi kaasa eesti õppekeele ning 1920. aasta avalike algkoolide seadus lahutas gümnaasiumiastmest nooremad klassid eraldi Tallinna Linna 29. Algkooliks. Kommertsgümnaasiumi oli 1936. aastaks lõpetanud 20 lendu 1054 lõpetanuga.

Kooli asutamise järel algas uue koolihoone kavandamine, milleks valiti linna vabade maa-alade seast Jaani kiriku vastas asuv Karjakaevu plats. Selleks oli vaja kustutada linnplaanilt sellele krundile kavandatud kitsas tänav ning pikendada Jaani tänav kaares Jaani kirikust mööda Vabaduse väljakuni. Ebasoodne piir Vene seltskondliku kogu hoonega sundis kavandama selle hoonekülje sopilisena. Koolihoone Estonia puiestee 10 valmis 1916. aastal. 

Tallinna Linna Tütarlaste Kommertskooli ja hilisema Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi direktorina tegutses 1911–1927 Heinrich Bauer ja 1928–1940 oli Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi ja Kaubanduskooli direktor Aleksander Veiderma.

Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasium 
Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi (1924–1938) koolihoones tegutses ka 1906. aastal asutatud kutsekool – Tallinna Linna Tütarlaste Kaubanduskool (vene keeles Ревельская городская женская торговая школа), neil koolidel oli ühine direktor ja õpetajaskond. 

Tallinna 29. algkooli viimased klassid lahkusid sellest hoonest kevadel 1929. Õhtupoolikuti on selles koolimajas töötanud ka Tallinna Õpetajate Seminar, Kodumajanduskeskkool ja A. Pedusaare erakeskkool.

Riigivanema otsusega 14. septembrist 1934 nr. 695 võeti koolivõrku Tallinna Linna Kaupmeestekool" nelja-aastase kursusega. Selle kooli naisosakonna esimene klass algas tegevust 15. septembril 1934 Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi ruumides, Jaani tänav 13.

Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoone
Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoone on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 1068.

Vaata ka
Tallinna Majanduskool
Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool, mis asus Väike-Pärnu maantee 19a (Sakala tänav (algselt 51), nüüd 21), Tallinn

Viited

Välislingid 
Tallinna Linna Tütarlaste Kommerts- ja Kaubanduskool, 1911-1944, Eesti Ajalooarhiiv, TLA.220

Tallinna endised koolid
Kubermangugümnaasium

Kubermangugümnaasium (ka kubermangukool) oli Vene keisririigi ajal enamasti kubermangulinnas asuv riiklik gümnaasium. Eesti alal olnud kubermangugümnaasiumide õppekeel oli saksa keel.

Kubermangugümnaasiumi alamkooliaste oli kreisikool.

Eesti alal tegutsesid Eestimaa kubermangus Tallinna Kubermangugümnaasium ja Liivimaa kubermangus Tartu Kubermangugümnaasium, Läti alale jäi Riia Kubermangugümnaasium.

Vaata ka
Kihelkonnakool

Koolid
19. sajand Eestis
Metsküla mõis

Metsküla mõis (saksa keeles Metzküll) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.

Mõis rajati 17. sajandil.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Karja kihelkond
Parasmetsa mõis

Parasmetsa mõis (saksa keeles Parrasmetz) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.

Mõisast on teateid alates 1563.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Karja kihelkond
Triigi mõis (Karja)

Triigi mõis (saksa keeles Feckerort) oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Karja kihelkond
Olbrüki mõis

Olbrüki mõis (saksa keeles Olbrück) oli rüütlimõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.

Mõis rajati 19. sajandi lõpus Koltse, Mõntu ja Sääre mõisa ühendatud aladest.

Saaremaa maamarssal Oskar von Ekesparre ostis Mõntu mõisa 1873. ja Sääre mõisa 1876. aastal.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Ekesparrede mõisad
Jämaja kihelkond
Valga Poeglaste Gümnaasium

Valga Poeglaste Gümnaasium oli kool (poeglaste gümnaasium) Valga maakonnas Valgas, J. Kuperjanovi tänav 10.

1919. aastal moodustati Valga Eesti Gümnaasiumi asemele kaks gümnaasiumi: Valga Poeglaste Gümnaasium ja Valga Tütarlaste Gümnaasium. Mõlemad gümnaasiumid alustasid tööd 25. veebruaril 1919. 

Valga Poeglaste Gümnaasiumi juhataja oli sügiseni 1919 Olaf Sild, kuid juba 1919. aasta sügisel tuli tema asemele tuntud pedagoog Tõnis Grünberg, kes juhtis kooli kuni selle sulgemiseni 1932. aastal.

Valga Poeglaste Gümnaasiumis oli 129 õpilast. Esialgu töötasid mõlemad gümnaasiumid samas majas Vabaduse tänaval, kuid eri korrustel. Gümnaasium jõudis oma päriskoju – Valga Valgesse majja – 1923. aastal, olles enne seda töötanud allüürnikuna mitmetes kooliruumides, 1921. aastast aga koolihoones Jaani kiriku kõrval.

Valga Poeglaste Gümnaasium ja Tütarlaste Gümnaasium suleti 1932. aastal ning sama aasta sügisel alustas tegevust uus kool – Valga Ühisgümnaasium.

Vaata ka
Valga Tütarlaste Gümnaasium,  Vabaduse tänav 13 
Valga Gümnaasium

Viited

Valga maakonna koolid
Eesti endised koolid
Valga koolid
Haapsalu Viigi Kool

Haapsalu Viigi Kool (lühend HVK) on erikool Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Suur-Mere tänav 17. Haapsalu Viigi Kooli direktor on Kristi Kivipuur.

Kool asutati 1960. aastal, et võimaldada lastele 1950. aastate lõpus Eestit tabanud lastehalvatuse epideemia järgset ravi. Kool nimi oli Haapsalu Sanatoorne Internaatkool. Esimesel õppeaastal oli koolis 120 last. 1998. aastal lõpetas Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli viimane keskkooliklass (35. lend). Algusaastatel oli suurem osa õpilastest neuroloogiliste ja ortopeediliste diagnoosidega, kes vajasid palju füsioteraapiat ja neuroloogilist ravi. Viimastel aastatel on liikumispuudega lapsi järjest vähem, enim on liitpuudega lapsi, kellel on lisaks näiteks aktiivsus-tähelepanuhäire, kõne- või tundeeluprobleemid. Algusaastatel õppis koolis lapsi üle Eesti, siis tänapäeval on Haapsalu Viigi Kool eeskätt piirkondlik kool.

19. jaanuaril 1999 oli Haapsalu Sanatoorses Internaatkoolis tulekahju.

2013. aastal ühines Haapsalu Sanatoorne Internaatkool Vidruka Kooliga ja kooli uueks nimeks sai Haapsalu Viigi Kool. Kool tegutseb kolmes majas: Haapsalus Suur-Mere tänav 17 ja Kastani tänav 9 ning Vidruka külas. Koolis õpivad lapsed lihtsustatud õppekava järgi. 2021. aastal oli põhikooli riiklikul õppekaval 26 õpilast, lihtsustatud õppekaval 41, toimetulekuõppel 22 ja hooldusõppel neli õpilast. Klassides on neli kuni kaheksa õpilast, osa on ka liitklassid.

Viited

Välislingid
Haapsalu Viigi Kooli veebisait

Lääne maakonna koolid
Eesti erikoolid
Haapsalu
Maret Simmo

Maret Simmo (sünninimi Margarete Elisabeth Emilie Simmo; 20. september 1922 Pärnu – 27. veebruar 1965 Pärnu) oli eesti näitleja.

Maret Simmo oli pärit sõjaväelase perekoonast. Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi, õppis 1944. aastal Tallinna Rakenduskunsti Koolis, lõpetas 1949. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi. Töötas 1944–1947 Tallinnas masinakirjutajana. Oli 1949–1951 näitleja Lõuna-Eesti Teatris, 1952–1954 Rakvere Teatris ja 1954–1965 Endlas.

Viited

Rakvere Teatri näitlejad
Endla näitlejad
Tallinna Majanduskooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 1965
Albert Maloverjan

Albert Maloverjan (vene keeles Альберт Владимирович Маловерьян; 7. juuli 1947 Kasahhi NSV – 17. jaanuar 2016 Eesti) oli venekeelne Eesti ajakirjanik. 

Ta õppis Kohtla-Järve 13. Keskkoolis. 

Alustas ajakirjanikutööd 1970. aastatel Kohtla-Järve rajooni ajalehes (Leninskoje Znamja / Leninlik Lipp).

1980. aastast oli ta ajalehe Molodjož Estonii peatoimetaja asetäitja, hiljem töötas Eesti Teadeteagentuuris.

2010. aasta märtsist oli ta nädalalehe Komsomolskaja Pravda – Estonija peatoimetaja.

Ta oli ka Venemaa riikliku infoagentuuri ITAR-TASS kauaaegne korrespondent Eestis.

Ta on maetud Jõhvi kalmistule.

Viited

Välislingid
"Скончался известный журналист Альберт Маловерьян". Delfi, 19. jaanuar 2016

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1947
Surnud 2016
Jõhvi kalmistule maetud
Tallinna Teeninduskool

Tallinna Teeninduskool (lühend Teko) on Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Majaka 2 tegutsev kutseõppeasutus.

Koolis õpetatakse muu seas kulinaariat, toiduainetöötlust, hotelliteenindust, kaubandust.

Koolis töötab luuletaja Roman Fokin.

Kooli direktor on Meeli Kaldma.

Ajalugu
1945. aastal asutati Tallinnas kaks liitunud kooli: Tallinna Vabriku-Tehase Õpilaste kool ja Eesti NSV Kaubandusministeeriumi Õppekombinaat. Need liideti 1960. aastal ning kool sai nime Tööstuskool nr 15. Nime muudeti järgnevalt: 1963. aastal Linnakutsekool nr 15, 1978. aastal Tehnikakool nr 15 (Liivalaia tänav 18), 1984. aastal Kutsekeskkool nr 15 ja 1991. aastal Tallinna Juhkentali Kaubanduskool. 

1976. aastal asutati Tallinnas venekeelne Kutsekeskkool nr 24.

1997. aastal liideti Tallinna Juhkentali Kaubanduskool ja Kutsekeskkool nr 24 ning kool sai nime Tallinna Kaubandus- ja Kulinaariakool. Kool tegutses edasi kahes kohas: Majaka tänaval ja Juhkentali tänaval, kooli nimeks sai aastal 1998 Tallinna Majaka Teeninduskool. 2000. aasta algusest tegutseb kool ainult Majaka tänaval.

Pilte

Viited

Välislingid

Teko koduleht

Tallinna koolid
Eesti kutsekoolid
Lasnamäe linnaosa
Tallinna Südalinna Kool

Tallinna Südalinna Kool on Tallinnas kesklinnas Liivalaia tänaval asuv põhikool.

Kool asutati 1963.

Aastatel 1966–1977 oli kool eesti-vene segakool; eestikeelse kooliosa eelkäija oli Tallinna 14. 8-klassiline kool, venekeelse kooliosa eelkäija Tallinna 32. Keskkool.

Kooli direktor on Veiko Rohunurm.

Nimi
Kool on kandnud mitut nime:
1966–1968 Tallinna 47. 8-klassiline Kool
1968–1991 Tallinna 47. Keskkool
1991–1996 Liivalaia Keskkool
1996–2013 Liivalaia Gümnaasiumm
aastast 2013 Tallinna Südalinna Kool

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Tallinna koolid
Uko Halla

Uko Halla (kuni 1935. aastani Ulrich Holtz; 7. juuni 1906 Tallinn – 9. märts 1966 Rakvere) oli eesti teatrikunstnik ja näitleja.

Uko Halla lõpetas 1922. aastal Tallinna Reaalgümnaasiumi, 1927. aastal Riigi Kunsttööstuskooli ja 1930. aastal Draamastuudio teatrikooli. 1937. aastal täiendas end Näitekunsti Sihtkapitali Valitsuse stipendiaadina Pariisis. Oli 1926–1932 Draamastuudio Teatri ning 1933–1961 Endla dekoraator ja näitleja, 1961–1966 Rakvere Teatri näitleja.

Viited

Eesti teatrikunstnikud
Endla näitlejad
Rakvere Teatri näitlejad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1906
Surnud 1966
Paatsalu mõis

Paatsalu mõis (saksa keeles Patzal) oli rüütlimõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.

Ajalugu 
Mõis rajati ajavahemikul 17. sajandi lõpp kuni 18. sajandi algus Paadrema mõisast eraldatud alast.

1871. aastal omandas Paatsalu, Nehatu ja Illuste mõisad Gotthard von Maydell  (1808–1872) ja 1887. aastast  oli
Illuste, Paatsalu ja Nehatu mõisnik Eduard von Maydell  (1849–1917).  1917. aastal hukati Vene sõjaväelaste poolt rüüstamise käigus  viimane mõisaomanik Theodor Eduard von Maydell ja tema õed, Sophie Wilhelmine von Maydell ja Helene Anna Wilhelmine von Maydell.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Hanila kihelkond
Maydellide mõisad
Patkulite mõisad‎
Pistohlkorside mõisad
Niinja mõis

Niinja mõis (saksa keeles Niens) oli Suure-Lähtru mõisa kõrvalmõis Martna kihelkonnas Läänemaal.

Mõisast on teateid alates 1574.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Martna kihelkond
Strykide mõisad
Tollide mõisad
Ahti Puudersell

Ahti Puudersell (sündinud 6. jaanuaril 1963 Tartus) on eesti näitleja.

Ahti Puudersell lõpetas 1980. aastal Elva Keskkooli ja 1985. aastal näitejuhtimise eralal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. Töötas 1985–1990 Nukuteatris. Alates 1990. aastast oli ta Pärnus Endla näitleja. Tegeles ka lavastamisega. Ahti Puudersell lahkus Endlast 2014. aastal.

Ahti Puudersell on tegutsenud ka Tallinna Pedagoogikaülikoolis ja Pärnu kooliteatris lavapedagoogina, esinenud Pärnu Raadios ja Päikeseraadios. Ta on mänginud telelavastustes, olnud saatesarja "Pärnu suvi" produtsent ja saatejuht.

Viited

Endla näitlejad
Sündinud 1963
Brittney Reese

Brittney Reese (sündinud 9. septembril 1986 Inglewoodis, Californias) on USA kergejõustiklane (kaugushüppaja).

2012. aastal tuli ta kaugushüppes tulemusega 7.12 olümpiavõitjaks.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 7.15-ga hõbemedali.

Ta on tulnud kaugushüppes neljal korral maailmameistriks ning lisaks kolmel korral ka sisemaailmameistriks.

Tema isiklik rekord kaugushüppes on välitingimustes 7.31, millega ta jagab kõigi aegade edetabelis üheksandat kohta. Selle tulemuse püstitas ta USA meistrivõistlustel 2. juulil 2016 Eugene'is. Tema varasem rekord oli 7.25, mis oli hüpatud 10. mail 2013 Dohas. Tema isiklik rekord sisetingimustes on 7.23, mille ta püstitas 11. märtsil 2012 İstanbulis ja mis on kõige aegade kolmas tulemus.

Viited

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide kaugushüppajad
Sündinud 1986
Erra mõisavald

Erra mõisavald (saksa keeles Gemeinde Erras) oli mõisavald Virumaal Lüganuse kihelkonnas Erra mõisas. Vald eksisteeris aastani 1866, mil moodustati Erra vald.

Viited

Eesti mõisavallad
Lüganuse kihelkond
Omakapitali tootlus

Omakapitali tootlus (sageli lühend ROE ingliskeelsetest sõnadest return on equity, kasutatakse ka omakapitali rentaablus) näitab lihtaktsionäride omakapitali tulumäära. See mõõdab, kui tõhusalt ettevõte toodab tulu omakapitalist ehk netovaradest. ROE näitab, kui hästi ettevõte tulusid kasvatab investeeringuid kasutades. Üldiselt peetakse heaks ROE määraks 15–20%.

Võrrand 
  
ROE protsendi saab jagades eelarveaasta puhastulu (pärast eelisaktsiate dividende ja enne lihtaktsiate dividende) omakapitali kogusummaga. Samuti, nagu teiste finantssuhtarvudega, siis eelkõige aitab ROE võrrelda sama äriharu ettevõtteid. 
 Kõrge ROE ei oma otseseid eeliseid. Aktsiahindu kujundab peamiselt kasum aktsia kohta, seega 20% ROE-ga ettevõtte aktsia on kaks korda kallim 10% ROE-ga ettevõtte aktsiast. Madal ROE on parem, kui tulud reinvesteeritakse ettevõtte kasvu. Samuti võib madal ROE näidata, et ettevõte maksab lihtaktsionäridele dividende, või dividendida ja reinvesteerimise kooslust. ROE on vähem oluline, kui rahad ettevõtte kasvu ei reinvesteerita. 

 Jätkusuutliku kasvumudeli kohaselt aeglustab dividendide maksmine tulude kasvu. Kui dividendide maksmine on 20%, siis kasv on 80% (ROE määrast).
 Kasv väheneb, kui tulusid kasutatakse aktsiate tagasiostuks. Kui aktsiate ostuhind erineb raamatupidamislikust väärtusest (x korda raamatupidamislik väärtus), siis tulude kasv väheneb samaväärselt (ROE/x).
 Uute investeeringute tulusus ei pruugi ühtida olemasoleva ettevõtte tulususega. Tuleb esitada küsimus "kuidas ettevõte tulu teenib?"
 ROE arvestatakse vaadeldes ettevõtet tervikuna. Kuna aktsiate väljastamine ja tagasiostmine muudab pilti, võib investor väärtust aktsia kohta arvestada erinevalt.

DuPonti võrrand 
DuPonti võrrand ehk strateegiline tulumudel on levinud meetod, kuidas ROE jagada kolmeks tähtsaks osaks. ROE on iseenesest puhaskasumi marginaal korda koguvara käive korda finantsvõimendus. Näiteks kõrgem puhaskasumi marginaal tähendab, et ühe müügi kohta teenitakse rohkem tulu, mis omakorda tähendab kõrgemat ROE-d. Samamoodi, kõrgem koguvara käive tähendab, et ettevõte teenib omakapitale pealt rohkem tulu, mis jällegi tähendab kõrgemat ROE määra. Kolmandaks, kõrgema finantsvõimendusega ettevõte kasutab rohkem võlgu ja vähem varasid. Finantsvõimendus on vähem tulus, kui see kasvab, sest see tähendab kõrgemat maksevõimetuse ohtu. Seega, liiga suured võlad suurendavad võla maksumust. Et seda kompenseerida, tõstab suurem võlg ROE-d ainult juhul, kui võla varade tootlus ületab võla intressimäära.

Viited 

Finantsjuhtimine
Investeerimine
Narva Kreenholmi Gümnaasium

Narva Kreenholmi Gümnaasium on gümnaasium Narva lõunaosas Kreenholmi linnaosas aadressil Vassili Gerassimovi tänav 2.

Kooli ajalugu algab 1. septembrist 1945 Narva 4. Algkooli nime all. See tegutses Narva linna haigla poolhävinud hoones. 1945. aasta detsembris oli koolis 234 õpilast. Septembrist 1949 töötas kool majas aadressil Joala 24. Alates 1. septembrist 1951 tegutses kool uues hoones Pargi tänaval (jaanuaris 1953 ümbernimetatud Vassili Gerassimovi tänaval).

12. juunil 1952 moodustati algkooli põhjal 7-klassiline põhikool, 1955. aastal keskkool nimega Narva 4. Keskkool, hiljem Adolf Paugu nimeline Narva 4. Keskkool. Seoses uute koolimajade ehitamisega taastati kool 1. septembril 1960 põhikooliks.

1968. aastal sai see taas keskkooliks. Alates 1994. aastast oli kooli nimi Narva Kreenholmi Kool, alates 2003. aastast Narva Kreenholmi Gümnaasium.

Kooli õppekeel on vene keel, gümnaasiumiastmes eesti keel.

Kooli direktori kohusetäitja on Irina Janovitš.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Narva koolid
Nabala vald (Jüri kihelkond)

Nabala vald (saksa keeles Nappel) oli vald Harjumaal Jüri kihelkonnas. Vald asutati 1866. Aastal 1891 liideti see Kurna vallaga.

Valla alal asus Nabala mõis.

Viited

Välislingid

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Jüri kihelkond
Kęstutis Trečiokas

Kęstutis Trečiokas (sündinud 3. märtsil 1957 Telšiais) on Leedu poliitik (Kord ja Õiglus). Ta on 17. juulist 2014 Leedu keskkonnaminister.

Ta lõpetas aastal 1975 Telšiais keskkooli. Aastal 1982 lõpetas ta Kaunase Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna. Aastal 1991 lõpetas ta Vilniuse Ülikooli mänedžmendi erialal.

Ta töötas aastatel 1982–1993 algul elektriinsenerina, hiljem kommertsdirektorina trikotaažiettevõttes Mastis. Aastatel 1993–1998 töötas ta aktsiaseltsis Telteksa. Lisaks oli ta aastatel 1995–2011 Telšiai rajoonivolikogu saadik.

Veebruarist 2013 kuni juulini 2014 oli ta Leedu asemajandusminister. 17. juulist 2014 on ta Leedu keskkonnaminister.

Ta oli aastatel 1987–1990 Leedu Kommunistliku Partei liige, aastast 1994 kuulus ta Leedu Tsentristide Uniooni, aastast 2002 Leedu liberaaldemokraatlikku parteisse, aastast 2006 kuulub ta erakonda Kord ja õiglus.

Isiklikku 
Kęstutis Trečiokas on abielus ning ta on kahe poja isa.

Leedu poliitikud
Sündinud 1957
Aleksandra Zabelina

Aleksandra Zabelina (vene Александра Ивановна Забелина; 11. märtsil 1937 Moskva – 27. märts 2022) oli vene vehkleja ja vehklemistreener, kolmekordne olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister.

Aleksandra Zabelina võitis kuldmedali floreti naiskonnavõistluses Rooma olümpiamängudel 1960, México olümpiamängudel 1968 kui ka Müncheni olümpiamängudel 1972. 

Maailmameistriks tuli ta üheksa korda, neist üks kord individuaalvõistlusel, kuus korda võitis maailmameistrivõistluste hõbemedali.

Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas treenerina, muu hulgas treenis ta olümpiavõitja Marija Mazinat.

Välislingid
 

Nõukogude Liidu vehklejad
Venemaa treenerid
Sündinud 1937
Surnud 2022
Chronicon Pictum

"Chronicon Pictum" (ladina keeles 'illustreeritud kroonika') on 14. sajandi teise poole Ungari kuningriigis koostatud keskaegne illustreeritud kroonika. Kroonika koostati kuningas Lajos I õukonnas ja see esindab kuninglike õukondade rahvusvahelist kunstistiili.

Kroonika täielik pealkiri on "Chronicon pictum, Marci de Kalt, Chronica de gestis Hungarorum" ehk "Illustreeritud kroonika, Márk Kálti kroonika ungarlaste tegude kohta". Kroonikat tuntakse ungari keeles nimega "Képes Krónika" ning selle kohta kasutatakse veel nimesid "Chronica Hungarorum", "Chronicon (Hungariae) Pictum", "Chronica Picta" ja "Chronica de Gestis Hungarorum".

Kroonika ajalugu
Kroonika pani Márk Kálti (ladinapäraselt Marci de Kalt) kirja veidi aega peale 1358. aastat ja selle viimased illustratsioonid lõpetati vahemikus 1370–1373. Ungari kuningas Lajos I kinkis kroonika Prantsusmaa kuningale Charles V-le, kui tema tütar Katalin oli kihlatud Charles'i poja Louis'ga.

Seejärel kingiti see aastal 1456 Serbia despoodile Đorđe Brankovićile, kelle valduses see kopeeriti. Hiljem kroonika kadus ja on võimalik, et see oli mõnda aega türklaste käes.

Kroonika ilmus teadmata viisil taas välja 17. sajandi esimeses pooles Viini kuninglikus arhiivis ja seetõttu tuntakse seda ka nimega "Viini illustreeritud kroonika". Tänapäeval hoitakse käsikirja Budapestis Széchényi Rahvuslikus Raamatukogus (Országos Széchényi Könyvtár).

Kroonikas kujutatud sündmused
Kroonika 147 pilti on suurepärane teabeallikas 14. sajandi Ungari kultuuriajaloo, rõivaste ja õukonnaelu kohta. Mitmed kroonikas leiduvad miniatuurid on värvitud kullaga. Võrreldes neid miniatuure sama aja Lääne-Euroopa teistest piirkondadest pärinevate miniatuuridega, on nende kunstiline väärtus üpris kõrge. Tegelaskujud on joonistatud üksikasjalikult ja teadmistega anatoomiast. Värvitud on isegi silmamunad, mida on võimalik kontrollida vaid mikroskoobi abil.

Kõik Attilat kujutavad miniatuurid on kas soditud või isegi kustutatud (eriti viimane Attila surma kujutav miniatuur). Kuna kõik teised miniatuurid ja tekst on säilinud hästi, ei saa see olla aja põhjustatud.

Kroonika miniatuurid kasutavad ka sümbolismi: kui "esimese saabumise" (primus ingressus) kujutamisel on kasutatud kaameli kujundit, siis "teise saabumise" (secundus ingressus) kujutamisel on kasutatud hobuse kujundit. Ilmselt viidatakse sellega sellele, et ungarlaste esimene saabumine Pannoonia madalikule ei olnud edukas või juhiti see oma teelt kõrvale kultuurilistel põhjustel (nagu ka kaamel on "teelt kõrvale juhitud" hobune ja valge hobune esindab "puhast kvaliteeti"). Kroonikas kasutatud ladina keel on vigadeta ja selle kvaliteet on kõrge.

Galerii

Viited

Välislingid

 Kroonika digiteeritud versioon
 Podhradczky József. "Chronicon Budense". 1838 (1365). Buda. Eelmise paremini loetav ladinakeelne tekst koos ladinakeelsete märkustega.
 Geréb László. "Képes Krónika". Magyar Hírlap and Maecenas. 1993. ISBN 963 8164 07 7. Tõlge ungari keelde.

Kroonikad
Ungari keskaeg
Kärsa mõis

Kärsa mõis (saksa keeles Kersel) oli rüütlimõis Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal.

Mõisast on teateid alates 1456.

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Väike-Maarja kihelkond
Brevernite mõisad
Moora mõis

Moora mõis (saksa keeles Mohrenhof) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Moora küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.

Mõisast on teateid alates 1551.

Viited

Välislingid

Moora mõis (Simuna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Virumaa mõisad
Simuna kihelkond
Pudivere mõis

Pudivere mõis (saksa keeles Poidifer) oli Avanduse mõisa kõrvalmõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Pudivere küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.

Mõis rajati 1586 Võivere mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Pudivere mõis (Simuna khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Virumaa mõisad
Simuna kihelkond
Maydellide mõisad
Selli mõis

Selli mõis, ka Seli mõis (saksa keeles Sellie) oli rüütlimõis Simuna kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Selli küla lähedal Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas.

Mõis rajati 17. sajandi lõpul Piibe mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Simuna kihelkond
Voka mõis

Voka mõis (saksa keeles aastani 1781 Fockenhof, seejärel Choudleigh) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal, tänapäeval jääb kunagine mõisasüda Ida-Viru maakonda Toila valda Voka alevikku. Mõis rajati 16. sajandil.

Oma ingliskeelse nime sai mõis Kingston-upon-Hulli hertsoginnalt Elizabeth Pierrepontilt (1721–1788), kes 1781. aastal omandas Voka koos Toila ja Oru karjamõisaga ning moodustas nendest maavalduse, mille nimetas oma neiupõlvenime järgi Chudleigh'ks. Tema südameasjaks olid mõisaparkide kujundamine ja kaunistamine.

Pilte

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Jõhvi kihelkond
Toila vald
Pala mõis (Kadrina)

Pala mõis (saksa keeles Pallal) oli Udriku mõisa kõrvalmõis Kadrina kihelkonnas Virumaal.

Mõisast on teateid alates 1628.

Viited

Välislingid

Pala mõis (Kadrina khk), Kinnistute register

Virumaa mõisad
Kadrina kihelkond
Ubja mõis

Ubja mõis (saksa keeles Ubbia, Ubja) oli Kohala mõisa kõrvalmõis Rakvere kihelkonnas Virumaal.

Mõis rajati 1875 Uhtna mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Rakvere kihelkond
Advokaadibüroo Eipre & Partnerid

Advokaadibüroo Eipre & Partnerid 2002. aastal asutatud advokaadibüroo. 

Alates 2014. Aastast on Advokaadibüroo Eipre & Partnerid Advokaadibüroo Consensus sõlmitud ühinemislepingu, mille kohaselt ühendavaks ühinguks on OÜ Advokaadibüroo Eipre & Partnerid.

Viited

Välislingid 
 Advokaadibüroo Eipre & Partnerid kodulehekülg
 https://majandus24.postimees.ee/1978171/advokaadiburoo-muub-miljoninouet-arimehe-vastu

Eesti advokaadibürood
2002
Tiiu Viirand

Tiiu Viirand (sündinud 16. juunil 1939 Tallinnas) on eesti toimetaja ja tõlkija.

Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning õppis aastatel 1958–1963 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas eesti filoloogina.

Aastatel 1963–1965 töötas ta Abja Keskkoolis eesti keele, kirjanduse ning ajalooõpetajana. 1965. aastast on ta olnud kirjastuse Kunst toimetaja.

Teosed
1971–1992 "Laste kunstikalender" (algselt "Koolilapse 12 kuud"). Kunst. Tallinn.
1982 "Kunstiraamat noortele". Kunst. Tallinn 1982. 2. trükk 1984.
1986 "Läheme Kunstimuuseumi" [raamat Eesti NSV Riiklikust Kunstimuuseumist]. Kunst. Tallinn 1986.
1994 "Rõõm pildist. 44 meistriteost eesti maalikunstist = The joy of a picture". Kunst. Tallinn 1994.
2006 "Eestimaa. Ranniku teejuht". Kunst. Tallinn 2006.
2009 "Tallinn". Kunst. Tallinn 2009.
2016 "Tallinna temaatiline taskuentsüklopeedia. Illustreeritud ülevaade Tallinna 84 asumist". TEA Kirjastus. Tallinn 2016.

Toimetisi
1973 Märt Laarman. "12 reproduktsiooni". Koostaja Jüri Hain. Kunst. Tallinn 1973.
1999 "Geeniuse päevik / Salvador Dalí". Prantsuse keelest tõlkinud ja kommenteerinud Sirje Keevallik. Kunst. Tallinn 1999.
2003 "Eestimaa linnuste teejuht. 7 teekonda – 60 linnust = Guide to castles in Estonia. 7 trips – 60 castles. Koostaja Mart Helme. Kunst. Tallinn 2003.
2007 J. M. G. Le Clézio. "Diego ja Frida. Mehhiko kuulsa kunstnikepaari Diego Rivera ja Frida Kahlo elu ja armastuse lugu". Prantsuse keelest tõlkinud Sirje Keevallik Kunst. Tallinn 2007.

Tõlkeid
1994 Emmanuel Le Roy Ladurie. "Montaillou, prantsuse küla 1294–1324". Kunst. Tallinn 1994.
2012 Renzo Barsotti. "Loomad meie ümber". Koolibri. Tallinn 2012. Itaalia keelest.

Kirjandus
 1996 Eneken Helme. "Viirand, Tiiu". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 590.

Eesti toimetajad
Eesti tõlkijad
Eesti kunstiajaloolased
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1939
Tudu mõis

Tudu mõis (saksa keeles Tuddo) oli rüütlimõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.

Mõis rajati ajavahemikul 1739–1744 Ulvi mõisast eraldatud alast.

Mõisa peahoone asub Tudu alevikus.

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Viru-Jaagupi kihelkond
Essenite mõisad
Kirimäe mõis

Kirimäe mõis (saksa keeles Kirrimäggi) oli rüütlimõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.

Mõisast on teateid alates 1569.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Lääne-Nigula kihelkond
Maydellide mõisad
Ohtla mõis

Ohtla mõis (saksa keeles Ochtel) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.

Mõis rajati 1591. aastal. Ohtla oli endine Haapsalu linnuselääni küla. 

1553. aastast oli küla Haapsalu toomhärrast skolastiku Finckenow elatismaa. 1585. aastast kuulus Haapsalu toomkirikule. 14. augustil 1590 läänistas Rootsi kuningas Johan III Feodor Baranoffile suurusega 1,25 adramaad, millele see järgmisel aastal rajas mõisa. Feodor ise ja ta pojad Johan ja Gerd langesid lahingus. Ohtla läks 1631. aastal Rootsi kuninga Gustav Adolfi kinnitusega, Feodor Baranoffi väimees Christopher von Nyen/Nyn/Nyienile (1603–1684) meeslääniks.

1669. aastal läks mõis tagasi krahv De la Gardie valdusse ja ta liitis selle Martna kihelkonnaga. Magnus Gabriel de la Gardie müüs Ohtla mõisa Karl IX loaga Stockholmi kodanikule Johan Scheurmannile. 

Mõisahoonetest on alles esinduslik kivist karjakastell, paar muud kõrvalhoonet ja väike puidust kahekorruseline aidahoone.

Viited

Välislingid

Ohtla mõis (Kullamaa khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Läänemaa mõisad
Kullamaa kihelkond
Lääne-Nigula vald
Gernetite mõisad
Tolli mõis

Tolli mõis (saksa keeles Pargenthal) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.

Mõisast on teateid alates 1512.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Kullamaa kihelkond
Tollide mõisad
Ubasalu mõis

Ubasalu mõis (saksa keeles Neu-Parmel) oli poolmõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal.

Mõis rajati 18. sajandi alguses Liivi mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Kullamaa kihelkond
Maydellide mõisad
Essenite mõisad
Ungern-Sternbergide mõisad
Mäeküla-Varmassaare vald

Mäeküla-Varmassaare vald (saksa keeles Meheküll) oli vald Järvamaal Türi kihelkonnas. Vald eksisteeris 1866–1892 ja seejärel liideti see 1892 Alliku vallaga.

Valla alal asus Mäeküla ja Varmassaare mõis.

Viited

Välislingid

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Türi kihelkond
Krndija

Krndija on mäestik, mis asub Horvaatias, Slavoonias. Administratiivselt jääb see Virovitica-Podravina, Osijeki-Baranja ja Požega-Slavoonia maakondadesse. Loodusgeograafiliselt jääb Krndija Papukist ida poole, olles selle jätkuks. Krndija asub Orahovicest ja Našicast lõuna pool, aga Požegast ja Kutjevost  põhja pool.

Geograafiline asend 
Krndija läänepiiriks on Papukis asuva Češljakovački visi nimelise mäe ja mäestikus endas asuva Kapovaci-nimelise tipu vaheline mäekuru.  Kutjevo ja Orahovice vaheline tee jagab mäestiku kaheks osaks, läbides Kapovaci ja Petrov vrhi vahelise oru ning möödudes 620 meetri kõrgusest Međe mäest. Mäestiku idapiiri on raske määratleda, kuna see läheb aeglaselt üle Đakovo ja Vinkovci ümbruse tasandikeks. Kagus eraldab seda Dilj mäestikust Londžica jõgi.

Kõrgeim tipp 
Krndija kõrgeim tipp on Kapovac (790 m.) Mägi on nagu ülesjäänud mägismaagi metsaga kaetud ja selle tipus on teletorn, mis paistab sealt kaugele. Mõningatel kaartidel kannab see nime Kapavac, kuid turismikaartidel on see kõigil Kapovaci nime kandmas. Osijeki-Baranja maakonda jäävad mäestiku kõrguselt teine tipp Petrov vrh (kõrgus 701 meetrit) ja selle läheduses olev metsane Međe.

Mäestikust iseenesest 
Krndija moodustab koos Papuki ja Psunj mäestikega Slavoonia mägismaa vanima osa, olles ka ühtlasi vanimate kivimitega piirkonnaks terves Horvaatias. Krndija kivimid on tekkinud väga erinevatel geoloogilistel ajastutel, aga  kõige levinumad on seal ligi 300 miljonit aastat tagasi tekkinud moondekivimid. 

482 meetrit kõrgel Lončarski visi mäel esineb ka vulkaanilisi kivimeid – trahhüandesiiti (latiiti) ja andesiiti. Sealne trahhüandesiit on tekkinud seoses sünklinaalse kurrutusega, mil sealsetesse settekihtidesse tekkis murrang. Sealsed vulkaanilised kivimid tekkisid vee all.

Ööbimispaigad 
Turistidele on mäestikus mitu ööbimispaika – 220 meetri kõrgusel Tivanovo mägionn, 155 meetri kõrgusel Boroviki mägionn, 400 meetri kõrgusel Šaševo mägionn, 552 meetri kõrgusel Mlaka mägionn ja 238 meetri kõrgusel Srednjaki telkimispaik.

Nimest 
Nime "Krndija" päritolu kohta on mitmeid teooriaid. Üks on see, et see on seotud kreeka sõna χορδή (ise ilma üldtuntud etimoloogiaga) tähenduses "kahe piirkonna vaheline piir". Teine on see, mis pärineb indoeuroopa juurtest (*) kerist, tähendab "lõigata", selles mõttes, "kui te lõikad puid."

Viited

Euroopa mäestikud
Drybini rajoon

Drybini rajoon on 2. järgu haldusüksus Valgevenes Mahiloŭ oblastis. Rajooni pindala on 767 km². 2015. aasta seisuga elas seal 10 480 inimest. 

Rajoon moodustati 17. juulil 1924. aastal, ent aastal 1931 see likvideeriti. Rajoon loodi taas 29. detsembril 1989, mil piirkonda asus Tšornobõli katastroofi tõttu massiliselt elama Krasnapołle rajoonist lahkuma sunnitud inimesi. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Černieŭka, Karoŭčyna, Michiejeŭka, Piervamajski ja Rasna külanõukogu.

Rajoonikeskuseks on Drybin. Teisi asulaid: Rasna

Rajooni suurimad jõed on Pronja ja selle lisajõed Vierbaŭka, Basja ning Rasta. Rajooni territoorium asub keskmiselt 190-170 meetri kõrgusel. Rajooni põhjaosa jääb Smolenski-Moskva kõrgustikule. Kõrgeim koht (226 meetrit) jääb Jeśkaŭka külasse Michiejeŭka külanõukogus, madalaim koht asub Pronja orus (147 meetrit).

2009. aasta seisuga olid elanikest 92,83% valgevenelased, 5,68% venelased ja 1,49% oli teistest rahvustest. 72,77% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 26,73% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 42,79% elanikke, vene keelt aga 56,96%.

Viited

Välislingid 

Rajooni täitevkomitee kodulehekülg (vene keeles)
Rajoon oblasti täitevkomitee leheküljel (vene keeles)
Infot rajooni kohta (vene keeles)
Rajooni kaart

Mahiloŭ oblasti rajoonid
Ookeaniplaneet

Ookeaniplaneet ehk veemaailm on hüpoteetiline eksoplaneedi tüüp, mille pind on tervenisti kaetud veega. Teadaolevatest planeetidest on kõige tõenäolisemalt veemaailm Päikesesüsteemi-väline planeet Gliese 1214 b.

Teke
2003. aastal pakkusid astrofüüsikud Marc Kucher ning Alan Léger välja teooria, kuidas ookeaniplaneedid sünnivad. See on järgmine: planetaarsed taevakehad, mis tekivad tähesüsteemi äärealadel, koosnevad algfaasis massi järgi suures plaanis  pooleldi veejääst ning pooleldi kivist. Päikesesüsteemi tekke simulatsioonid on näidanud, et üldiselt planeedid liiguvad tekkimise käigus Päikesele lähemale või sellest kaugemale. Seega on võimalik, et jäine planeet liigub orbiidile, kus jää sulab vedelasse olekusse ning planeet muutub ookeaniplaneediks.

Struktuur
Kui planeet on tähele piisavalt lähedal, võib sealne vesi ületada keemistemperatuuri ning muutuda ülekriitiliseks fluidumiks. Isegi jahedamatel ookeaniplaneetidel võib atmosfäär olla tunduvat tihedam kui Maal ning koosneda suures osas veeaurust. See põhjustaks planeedil tugevat kasvuhooneefekti.

Väiksematel ookeaniplaneetidel oleks hõredam atmosfäär ning nõrgem gravitatsioon kui suurtel. Seetõttu auruks vesi seal tunduvalt kergemini kui suuremates veemaailmades.

Väiksematel planeetidel võiksid nõrgema gravitatsiooni tõttu teoreetiliselt esineda kõrgemad lained kui suurematel.

Kultuuriline mõju
Ookeaniplaneedid on tegevuskohtadeks mitmetes fantaasiateostes, nende hulgas on:

Filmid
 Veemaailm (1995)
 Tähtedevaheline (2014)

Viited

Planetoloogia
John Dos Passos

John Roderigo Dos Passos (sünninimi John Roderigo Madison 14. jaanuar 1896 Chicago – 28. september 1970 Baltimore) oli ameerika kirjanik.

Ta sündis aastal 1896 Chicagos Virginia aristokraatlikust perest pärit Lucy Addison Spriggs Madisoni vallaslapsena; tema isa John Randolph Dos Passos oli New Yorgi äriringkondades hinnatud advokaat, isapoolne vanaisa Manuel Joaquim Dos Passos oli väljarännanu Ponta do Solist Madeiralt. Ta õppis John Roderigo Madisoni nime all mitmes koolis ja asus aastal 1912 Harvardi ülikooli humanitaarteadusi õppima.

Eesti keeles ilmunud teosed 
"Manhattan Transfer" (Tänapäev, 2007)
"USA triloogia I: 42. laiuskraad" (Koolibri, 2021)
"USA triloogia II: 1919" (Koolibri, 2022)

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1896
Surnud 1970
Vaeselapse tänav

Vaeselapse tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Karja tänavast, ristub Moonalao tänavaga ja lõpeb Vestervalli tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 140 m.

1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi Сиротская улица, 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel vastavalt Waestelaste tänav ja Vaeselapse tänav. 

Pärast Teist maailmasõda alates 1952. aastast kandis tänav nime Liza Tšaikina tänav (улица им. Лизы Чайкиной) nõukogude kangelase Liza Tšaikina järgi. 1986. aasta linnaplaanil see tänav puudub. 

19. mail 2005 nimetati linnavalitsuse korraldusega samas kohas paiknev uus tänav Vaeselapse tänavaks.

Oletatavasti sai tänav oma praeguse nime keskaegse linna põhjaosas asunud vaeslaste maja järgi.

Viited

Narva tänavad
Vanalinn (Narva)
James Levine

James Lawrence Levine (23. juunil 1943 – 9. märts 2021) oli USA dirigent ja pianist. 

Aastatel 1976–2016 oli ta Metropolitan Opera muusikadirektor. 

Ameerika Ühendriikide dirigendid
Sündinud 1943
Surnud 2021
Antašava

Antašava (poola keeles Antoszew) on alev Leedus Kupiškise rajoonis Kupiškise vallas. Alev asub Pyvesa jõe kaldal.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1862 valminud katoliku kirik, Antašava mõisa hoonetekompleks ja park, pastoraadihoone, surnuaia väravad ja seal asuv kabel.

Ajalugu 

Aastal 1595 mainiti esimest korda Papyvesyse mõisa. Mõisa juures asus ka küla, mis kandis nime Papyvesys. XVIII sajandil hakkas porutšik Hiacintas Antoševskis (Antašauskis) sealse piirkonna aadlikelt maid kokku ostma. Aastail 1782 ja 1784 ostis ta ka osa Pavyvesise mõisa maadest ja rajas sealse karjamõisa asemele Antašava mõisa. Nii sai ka asula omale uue nime. Antoševskis soovis, et asulast saaks alev ja nii lasi ta sillutada Kupiškisesse viiva tee ja ehitada kõrtsi, aastal 1793 aga ehitas kalmistule kabeli. 1812. aasta sõja ajal ta haigestus ja suri, mõisa päris aga tema vennapoeg.

Aastal 1850 suri ka vennapoeg Kazimierz, jättes nüüd juba alevi statusega asula oma perele (kokku oli pärijaid 12). Alevis oli toona ligi 200 elanikku. Aastal 1863 osalesid alevi elanikud ülestõusus Vene võimude vastu, paljud neist langesid alevi lähistel toimunud lahingus, paljud neist aga küüditati, nende seas ka mõisa omanikud Jonas ja Aleksandras. Ülejäänud omanikrelt konfiskeeriti mõis aastal 1865, nende pärijad said asula oma valdusesse aga alles aastal 1873. XIX sajandi teisel poolel oli Antašavasse jäänud alla 100 elaniku.

XX sajandi alguses oli asula omanikuks Stanislovas Šimonis, kelle surma järel mõis tükeldati. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Aastal 1949 sai Antašavast kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte

Viited

Välislingid 

 Alev portaalis vietoves.Lt

Kupiškise rajoon
Leedu alevid
Lembit Tähepõld

Lembit Tähepõld (kuni 10. märtsini 1937 Lembit Sternfeld; 27. märts 1929 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 30. aprill 1995 Tartu) oli eesti meditsiiniteadlane, biokeemik.

1953. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Peale ülikooli lõpetamist asus tööle TRÜ biokeemia kateedri õppejõuna. 1957. aastal kaitses ta TRÜ-s meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Процессы образования и связывания аммиака в печени и мозгу в зависимости от возбуждения и торможения центральной нервной системы при длительном действии снотворных". 

1963. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli bioloogilise keemia kateedri juhataja. Aastatel 1965–1969 oli ta arstiteaduskonna teadusprodekaan. 

1975. aastal kaitses ta TRÜ-s meditsiiniteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Участие обратимого амидирования белков мозга в метаболизме аммиака и его токсичности". 1978. aastast oli ta biokeemia kateedri professor, 1993. aastast Tartu Ülikooli biokeemiainstituudi juhataja, 1995. aastast emeriitprofessor.

Tema uurimisteemade hulka kuulusid uinutite toime aju ainevahetusse, ajukoe ja seedenäärmete lämmastikuainevahetus, ensüümisüsteemid ja adenosiintrifosfataas.

Aastatel 1979–1989 oli ta Eesti Biokeemia Seltsi president. Ta oli ka NSV Liidu Üleliidulise Biokeemia Seltsi Kesknõukogu liige.

Ta on maetud Tartus Raadi kalmistule.

Tunnustused
1977 Eesti NSV teeneline teadlane

Viited

Eesti biokeemikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised teadlased
Eestistatud nimega inimesed
Raadi kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 1995
Tatjana Kazankina

Tatjana Kazankina (sündinud 17. detsembril 1951 Petrovskis Saratovi oblastis) on Nõukogude Liidu endine kergejõustiklane (jooksja) ja Venemaa sporditegelane.

Nõukogude Liidu jooksjad
Venemaa inimesed
Sündinud 1951
Ekaterina Dafovska

Ekaterina Dafovska (sündinud 28. novembril 1975 Chepelares) on endine Bulgaaria laskesuusataja.

Ekaterina Dafovska on Bulgaariale võitnud kõigi aegade esimese ja seni (seisuga 25. märts 2016) ainsa kuldmedali taliolümpiamängudel. 1998. aasta taliolümpiamängudel Naganos võitis ta kuldmedali 15 km distantsil ja sprindidistantsil sai ta 29. koha.

2002. aasta taliolümpiamängudel Salt Lake Citys sai ta 15 km distantsil 5. koha ja 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos 12,5 km ühisstardiga sõidus 8. koha.

Aastal 1998 valiti ta Bulgaaria aasta sportlaseks.

Ekaterina Dafovska on abielus ja tal on kaks last.

Maailma karikasarja üldkohad:
 1997/98 – 15. koht (129 punkti)
 1998/99 – 11. koht (232 punkti)
 2000/01 – 19. koht (323 punkti)
 2001/02 – 11. koht (416 punkti)
 2002/03 – 4. koht (644 punkti)
 2003/04 – 14. koht (437 punkti)
 2004/05 – 21. koht (330 punkti)
 2005/06 – 27. koht (217 punkti)

Välislingid 

Bulgaaria sportlased
Sündinud 1975
Laskesuusatajad
Ondrej Nepela

Ondrej Nepela (22. jaanuar 1951 Bratislava – 2. veebruar 1989 Mannheim) oli slovaki päritolu Tšehhoslovakkia koondises võistlev iluuisutaja.

Ondrej Nepela esines oma esimestel olümpiamängudel 1964. aastal Innsbruckis, kui ta oli vaid 13-aastane, ja sai seal 22. koha.   

Ta tuli olümpiavõitjaks meeste üksiksõidus 1972. aasta Sapporo olümpiamängudel. Iluuisutamise maailmameistrivõistlustel võitis ta kolm kulda (1971, 1972 ja 1973) ja kaks hõbemedalit (1969 ja 1970). Viiel korral tuli Euroopa meistriks.

Tšehhoslovakkia meister iluuisutamises aastatel 1965–1969 ja 1971–1973.

Aastal 1973 lõpetas oma sportlaskarjääri, aastail 1973–1986 osales jäälavastustes "Holiday on Ice" ja hiljem juhendas treenerina mitmeid iluuisutajaid. Tema kuulsaim kasvandik on 1989. aasta Euroopa meister Claudia Leistner.

Ondrej Nepela suri 2. veebruaril 1989 38-aastasena lümfivähki. 

Tema nime kannab Ondrej Nepela Arena jäähall. Aastast 1993 korraldatakse Bratislavas Ondrej Nepela mälestusvõistlust iluuisutamises (Memoriál Ondreja Nepelu).

Viited 

Tšehhoslovakkia sportlased
Iluuisutamistreenerid
Sündinud 1951
Surnud 1989
Iluuisutajad
Pest

Pest on Ungari pealinna Budapesti idapoolne peamiselt lame osa, mis moodustab linna pindalast ligikaudu kaks kolmandikku. Doonau jõgi eraldab Pesti pealinna teisest osast Budast.

Linnaosa kõige märkimisväärsemate osade hulka kuulub Kesklinn koos seal asuva Rahvuskogu, Kangelaste väljaku (Hősök tere) ja Andrássy avenüüga. Ungari kõnekeeles kasutatakse nime Pest sageli kogu pealinna kohta.

Etümoloogia
Nimi Pest tuleb slaavikeelsest sõnast, mis tähendab "tulekolle", "ahi" (bulgaaria keeles пещ (['peʃt]), serbia keeles пећ, horvaadi keeles peć), mis omakorda on seotud sõnaga пещера ehk "koobas", viidates ilmselt piirkonnas asunud koopale, kus põletati tuld.

Ajalugu

Pest oli algselt eraldiseisev sõltumatu linn, millele viidatakse kirjalikes allikates juba aastal 1148. Sellele eelnenud sajanditel olid seal piirkonnas muistsed keltide ja roomlaste asulad. Vahemikus 11. kuni 13. sajandini sai Pestist oluline majanduslik keskus. Linn hävitati aastal 1241, mil mongolid olid Euroopasse tunginud.

Aastal 1838 ujutas Doonau linna üle: osa linnast oli kuni 2,5-meetrise veekihi all ja üleujutus hävitas või kahjustas tõsiselt kolmveerandit linna hoonetest. Aastal 1849 rajati linna esimene rippsild: üle Doonau jõe Budat ja Pesti ühendav Széchenyi kettsild. Aastal 1873 ühendati kaks linna Óbuda linnaga, nii et moodustus ühine suurlinn Budapest.

Kliima
Aasta kõige külmem kuu on jaanuar, mil keskmine temperatuur on vahemikus -7 kraadist -1 kraadini. Aasta kõige soojemal kuul juulis jäävad temperatuurid aga vahemikku 18 kuni 26 plusskraadini. Kõige sademetevaesem kuu on aprill (keskmiselt 26 mm) ja kõige sademeterohkem kuu on august (keskmiselt 89 mm).

Kuulsaid inimesi

Pestist on teiste seas pärit kirjanik ja riigimees László Teleki, ajakirjanik ja sionismi rajaja Theodor Herzl ning mustkunstnik Harry Houdini.

Vaata ka
 Budapest
 Pesti komitaat
 Újpest (Uus-Pest)
 Kispest (Väike-Pest)
 Óbuda (Vana-Buda)
 Buda

Viited

Täiendav kirjandus
 Beksics, Gusztáv. "Magyarosodás és magyarositás. Különös tekintettel városainkra". Budapest, 1883.

Ungari linnad
Budapest
Jaak Seeru

Jaak Seeru (6. märts 1902 Vana-Suislepa vald, Viljandimaa – 19. juuli 1972) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

1924. aastal lõpetas ta Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1924–1935 õppis Tartu Ülikoolis matemaatikat ja aastatel 1936–1942 õigusteaduskonnas. Ta kuulus Üliõpilaste Seltsi Raimla.

1938. aastal töötas ta Tartu 8. Algkooli õpetajana ja oli Tartu Õpetajate Seltsi asjaajaja. Aastatel 1935–1939 tegutses ta ka laste suvelaagri juhatajana Kukulinnas.

Aastatel 1940–1941 oli ta Tartu Veeriku Kooli direktor. 

Oli Saksa okupatsiooni ajal vangistatud.

Peale sõda oli ta Tartumaa Täitevkomitee Kaadriteosakonna juhataja, 1945–1946 Tartu Linna haridusosakonna juhataja. Aastatel 1944–1949 oli ta Tartu 6. Keskkooli direktor. 

1949. aastal ta arreteeriti, teda süüdistati riigi vara riisumises ning karistati vabadusekaotusega koos vara konfiskeerimisega, aastatel 1950–1953 viibis vangistuses.

Hiljem oli ta kuni surmani Uderna Algkooli direktor.

Viited

Kirjandus 
Kalev Jago. "Meenutame Jaak Seerut". Elva Postipoiss nr 41, 10. november 2012. Lk 5

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti koolijuhid
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Üliõpilaste Selts Raimla liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1972
Palėvenė

Palėvenė (poola keeles Poławeń) on alev Leedus Kupiškise rajoonis Noriūnai vallas. Alev asub Lėvuo jõe kaldal ja on üks väiksemaid Leedus. Vaatamisväärsusteks on aastal 1676 valminud katoliku kirik ja aastal 1779 ehitatud endise dominiiklaste kloostri hooned. Alevis asub ka Palėvenė linnamägi.

Kloostri juures õppis arhitekt Laurynas Gucevičius. Sealsele kalmistule on maetud leedu näitlejanna Unė Babickaitė.

Palėvenė mõis asub alevi lähedal Stirniškiai (Paulianka) külas.

Ajalugu 

Aastal 1586 mainiti  asulat esimest korda kirjalikult. Mykolas Laurynas Odlianskis-Počobutas rajas aastal 1676 alevisse dominiiklaste kloostri. XIX sajandil sai sealt algusel Leedu karskusliikumine. Klooster lasi aga sel ajal rajada suure kõrtsi ja veidi väiksema viinalao. Kooli seal aga ei olnud. Alles pärast seda, kui  Motiejus Valančius sellest Utena dekaanile kirjutas, likvideeriti kõrts ja rajati selle asemele kihelkonnakool.

Pilte

Viited

Välislingid 

 Alev portaalis vietoves.Lt

Kupiškise rajoon
Leedu alevid
Ekraanitõmmis

Ekraanitõmmis ehk kuvatõmmis (ka ekraanipilt, ekraanikuva; inglise keeles screenshot) on digitaalne pilt (pildifail), mis on tehtud mõne andmetöötlusseadme, näiteks arvuti või mobiiltelefoni ekraanil kuvatavast mingil konkreetsel ajahetkel.

Tavaliselt tehakse ekraanitõmmiseid kuvava seadme endaga, kasutades vastavat tarkvara. Kuid neid võib teha ka muu seadmega, näiteks fotoaparaadiga.

Viited

Graafilised kasutajaliidesed
Põlli mõis

Põlli mõis (ka Pölli mõis; saksa keeles Poll) oli eramõis Nissi kihelkonnas Harjumaal.

Mõis rajati 17. sajandi lõpul Ohukotsu mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Harjumaa mõisad
Nissi kihelkond