joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hanno Ohvril

Hanno Ohvril (sündinud 20. mail 1946 Tallinnas) on Eesti atmosfäärifüüsik.

Elulugu
Hanno Ohvril on tolliametniku poeg.

Lõpetas 1964 Tartu 1. Keskkooli, 1969 Tartu Ülikooli füüsika osakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1977, Aeroloogia Keskobservatoorium, Moskva), väitekiri "Корреляционный анализ полей кучевых облаков и трансформированных ими полей радиации". Korduvalt stažeerinud Granada Ülikoolis Hispaanias (sh oponeerinud doktoritöid), Bergeni Ülikooli Geofüüsika Instituudis Norras, Helsingi Ülikoolis ja Soome Meteoroloogia Instituudis. Oli 1970–80 AAI insener ja nooremteadur, 1985–1988 TÜ geofüüsika kateedri vanemõpetaja, 1988–1991 dotsent, 1991–1992 kateedri juhataja kohusetäitja, dotsent, 1993– keskkonnafüüsika instituudi dotsent. Õpetanud atmosfääri- ja merefüüsikat, samuti meditsiinilist ja biofüüsikat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: atmosfääri- ja merefüüsika, sh pilvede ja kiirgusvälja korrelatsioonanalüüs, atmosfääri läbipaistvuse ja sumeduse arvutusmeetodite täiustamine ning läbipaistvuse mitmekümneaastaste aegridade koostamine, õhusamba niiskusesisalduse parametriseerimine Läänemere regioonis, õhusamba aerosoolisisalduse kirjeldamine päikesekiirguse mõõtmise alusel. Osalenud maismaa-, mere- ja lennuekspeditsioonidel. Saanud kodu- ning välismaiseid uurimis- ja stažeerimistoetusi. 50 teadustrükist.

Teoseid
 Стохастическая структура полей облачности и радиации (kaasautor). Тrt, 1972 (inglise k: Wash, 1975)
 Радиация в облачной атмосфере (kaasautor). Л, 1981
 Radiative Transfer in Scattering and Absorbing Atmospheres. Standard Computional Procedures (kaasautor). // A. Deepak Publ. (1985)
 Engineering procedure for adjusting coefficient of atmospheric transparency from one atmospheric mass to another (kaasautor H. Mürk). // Soviet Meteorol. Hydrol. (1990) 1
 Merefüüsika alused (kaasautor K. Laigna). Tallinn, 1994
 The atmospheric integral transparency coefficient and the Forbes effect (kaasautor). // Solar Energy 66 (1999) 4
 Atmospheric precipitable water in Estonia during 1990–2001 (kaasautorid O. Okulov, R. Kivi). // Boreal Environ. Res. 7 (2002)

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 117

Välislingid 
 

Eesti atmosfäärifüüsikud
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1946
Tiiu Ohvril

Tiiu Ohvril (aastani 1962 Tiiu Nikker, 1962–74 Tiiu Nikitina; sündinud 28. augustil 1941 Rakveres) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Tiiu Ohvril on kaevuri ja teenistuja tütar.

Lõpetas 1959 Tartu Pedagoogikakooli, 1971 Tartu Ülikooli geograafiaosakonna majandusgeograafia erialal, 1978 aspirantuuri EPA-s, 1993 TÜ majandusteaduskonna välismajandussuhete alal; majandusmagister (1996, EPMÜ), väitekiri "Sissejuhatus põllumajandusturundusse. Makrokäsitlus". Oli 1959–66 mitmel pool koolijuhataja ja õpetaja, 1971–74 EPA põllumajandusökonoomika kateedri nooremteadur, 1974–75 TÜ majandusgeograafia kateedri nooremteadur, 1978–80 EPA vanemteadur, 1980–90 põllumajanduse ökonoomika kateedri assistent, 1990–2001 EPMÜ agraarökonoomika kateedri vanemõpetaja, 2001–04 majandus- ja sotsiaalteaduskonna dekaan, aastast 2004 majandus- ja sotsiaalinstituudi õppedirektor. Õpetanud maailma põllumajandust, turundust, rahvusvahelist majandust.

Teadustöö
Uurimusi põllumajandusökonoomika ja maaelu arengu valdkonnast. 75 teadustrükist, sh 3 õppevahendit.

Teoseid
 Rural development processes in Estonia. // Zeszyty Naykowe. Ekonomika zeszyt 29. Krakow, 2001
 Alternatiivsete tegevusvaldkondade arendamine maal nõuab ühistegevust. // EPMÜ teadustööde kogumik 217 (2003)
 Rural development problems in Estonia during the transition period. // Economic Sci. for Rural Development. Latvia, Jelgava, 2003
 Rural development in Estonia – transition experience and new challenges. // Proc. of the NJF's 22nd Congr. "Nordic Agriculture in Global Perspective". Finland, Turku, 2003
 From ultraliberal model to rural policy – a new challenge for Estonian agriculture // Agriculture and rural development in transition economies. Poland, Krakow, 2003
 Estonian food marketing and labels – development and future prospectives // Origin labelled products: The importance of Food Quality and Safety in Central and Eastern Europe. Budapest, 2005
 Convergence of food prices in the new EU member states (kaasautorid R. Värnik, M. Sepp). // Trans. Est. Agricultural Univ. 221 (2005)

Viited

Kirjandus
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 66
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 121–122
 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Välislingid 

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1941
Eesti põllumajandusteadlased
Eesti Maaülikooli õppejõud
Enno Oidermaa

Enno Oidermaa (sündinud 1. detsembril 1941 Veriora vallas Võrumaal) on Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Enno Oidermaa on talupidaja poeg.

Lõpetas 1960 Räpina Keskkooli, 1968 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse magister (1995, Akadeemia Nord), väitekiri "Kapitaalehituse õiguslik regulatsioon", aastast 2002 Akadeemia Nord doktorant, õigusteaduse doktor (2006, samas), väitekiri "Nõuded ja vastutus ehitusõiguses: õiguslik regulatsioon ja praktika" (Tallinn, 2006). Täiendanud end Eesti Juristide Liidu seminaridel. Olnud 1969–1993 Tallinna linnavalitsuse, Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi, Harju KEK-i, 1991 OÜ Eesti Börs jurist, 1993 OÜ Erdler õigusbüroo juhataja. Ühtlasi oli aastast 1987 Tallinna Polütehnilise Instituudi / Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna lektor, hiljem dotsent, aastast 1995 ka Akadeemia Nord eraõiguse õppetooli lektor.

Teadustöö
Uurinud tsiviilõiguse küsimusi, sh kapitaalehituse õiguslikku reguleerimist ja lepinguõigust. Umbes 30 teadustrükist, sh õpikud ja õppevahendid.

Teoseid
 Kapitaalehituse õiguslik reguleerimine. Tallinn, 1982
 Õiguse alused. Õpik kõrgkoolidele (kaasautor). Tallinn, 2003
 Ehitus- ja kasutusloa õiguslik reguleerimine. Tallinn, 2004
 Planeeringu õiguskorraldus. Tallinn, 2004
 Ehitusõigus. Tallinn, 2005

Viited

Kirjandus

Välislingid

Eesti õigusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1941
Rein Oidram

Rein Oidram (sündinud 30. detsembril 1939 Tallinnas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Rein Oidram on töölise ja õpetaja poeg.

Lõpetas 1957 Kilingi-Nõmme Keskkooli, 1962 TPI ja 1968 Leningradi Polütehnilise Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1971, samas), väitekiri "Исследование влияния технологии изготовления на характеристики частичных разрядов и срок службы бумажной пропитанной изоляции силовых конденсаторов". Oli 1962–1977 TPI assistent ja vanemõpetaja, 1978–1992 dotsent, 1992–1997 TTÜ kõrgepingetehnika õppetooli aseprofessor ja juhataja, aastast 1997 dotsent.

Teadustöö
Uurinud kõrgepingetehnika ja elektroenergeetika üldküsimusi ning osalahendusi kõrge- ja keskpingeelektrivõrkude isolatsioonis, kõrgepinge standardeid, tuuleelektrijaamade kasutatavust Eestis. NSV Liidu Rahvamajandusnäituse pronksmedalid 1984, 1986. Üle 40 teadustrükise, 1 autorit.

Teoseid
Новая методика определения газостойкости изоляционных масел (kaasautor O.Grossman). // TPI Toimetised. A. 305 (1971)
Kas tuule abil elektrienergia tootmine Eestis on mõistlik? // Tehnika ja Tootmine (1991), 7/8, 9/10 ja 11/12
Some aspects about insulator puncture tests. // Int. Symp. Electric Power Eng. Stockholm, 1995
Pinge standard IEC 38 Eestisse. // Energia Teataja (1996) 1, 2/3
Tuuleenergeetika võimalikkusest Eestis. // TTÜ aastaraamat 1999. Tallinn, 2000
Inglise-eesti tehnikasõnaraamat (kaasautor). // Euroülikool. Tallinn, 2000
Üleminekust nimipingele 230/400 V ja pingekvaliteedist (kaasautorid J. Järvik, J. Loorens). // Elektriala (2000), 3
Pinged ja õhkvahemikud kõrgepingestandardites EVS-HD 637 SI:2002. // Elektriala (2002), 6

Viited

Kirjandus
Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, 151, 497

Välislingid
Rein Oidram Eesti Teadusinfosüsteemis
"Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrisüsteemide kateedri dotsendid Rein Oidram (vasakul) ja Tiit Metusala laboratooriumis". Foto: K. Liiv, 1980. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Sündinud 1939
Henn Oit

Henn Oit (sündinud 2. jaanuaril 1956 Tallinnas) on Eesti arvutiteadlane.

Elulugu
Henn Oit on Edgar ja Lydia Oidi poeg, Monika Oidi vend.

Lõpetas 1974 Tallinna 1. Keskkooli ja 1979 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna, tehnikakandidaat (1989, Küberneetika Instituudi), väitekiri "Bilineaarsete ja triivivate parameetritega lineaarsete süsteemide stohhastiline juhtimine". Olnud 1977–1084 TPI Küberneetika Instituudi insener ja aspirant, 1985–1993 juhtimissüsteemide osakonna nooremteadur, aastast 1994 töötab Eesti Pangas (1995– osakonnajuhataja). Analüüsinud osaliselt vaadeldavaid stohhastilisi süsteeme. 20 teadustrükist.

Teoseid
Асимтотические свойства двушагового отпимального управления частичнонаблюдаемым случайным процессом (kaasautor R. Tenno). // Изв. АН ЭССР. Сер. Физ.-Мат. 33 (1983)
Адаптивное управление одним многомерным процессом (kaasautor R. Tenno). // V Всес. конф. по управлению многомерными системами. Тбилиси, 1984
Адаптивное управление линейным динамическим объектом с неизвестными параметрами (kaasautor R. Tenno). // Изв. АН ЭССР. Сер. Физ.-Мат. 34 (1984)
Stochastic control for stabilization of sludge loading characteristic anobic wast-water treatment system (kaasautorid R. Tenno, R. Vilu). // Automatica, 25 (1989)

Viited

Kirjandus
Eesti TA Küberneetika Instituut 1990. Tallinn, 1990, 34, 45

Välislingid

Eesti informaatikud
Eesti insenerid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1956
Aini Oja

Aini Oja (sündinud 24. veebruaril 1941 Kasepää vallas Tartumaal) on Eesti mullateadlane.

Elulugu
Aini Oja on talupidaja tütar.

Lõpetas 1958 Paide Keskkooli, 1964 Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomiateaduskonna, 1969 samas aspirantuuri, põllumajanduskandidaat (1976, Leningradi Polütehniline Instituut), väitekiri "Микрoморфологический и минералогический состав почв, образованных на красно-бурой морене". Täiendas end 1965–66, 1967 ja 1983 Moskva Ülikoolis. Oli 1964–65 Eesti Põllumajandusprojekti vaneminsener, 1983–84 juhtivinsener, 1985–90 projekti peainsener, 1965–66 EPA mullateaduse ja agrokeemia kateedri assistent, 1969–71 vanemõpetaja, 1971–83 vanemteadur, 1990–96 maaviljeluse kateedri laborant. Õpetanud mullateadust, muldade mikromorfoloogiat ja mineraloogiat.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: muldade mikromorfoloogia ja mineraloogia. Üleliidulise Mullateadlaste Seltsi Eesti Filiaali laekur-sekretär (1965–84). Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
 О микроорфологии и минералогии почв на красно-бурой морене. // Научн. тр. ЭСХА 75. Тлн, 1971
 Mineraloogia praktikum (kaasautor). Tartu, 1974
 Micromorphology of some Brown Soils. // Zeszyty problemowe postepow nauk rolniczych 123. Warszava, 1972
 Микроморфологические признаки ранних стадии культурного почвообразования. // Бюлл. Почвенного ин-та ВАСХНИЛ 28. M, 1984.

Viited

Kirjandus
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 40
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 34
 Horisont (1977) 2, 45
 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Eesti mullateadlased
Eesti Maaülikooli õppejõud
Eesti insenerid
Sündinud 1941
Arno Oja (agrotehnikateadlane)

Arno Oja (sündinud 15. oktoobril 1948 Jõgeva külanõukogus Jõgeva rajoonis) on Eesti agrotehnikateadlane.

Elulugu
Lõpetas 1972 Eesti Põllumajandusakadeemia hüdrotehnikainsenerina, veemajanduse tehnikamagister (1992, EPMÜ), väitekiri "Sealägaväetamise veekaitseaspekte". Oli 1972–77 EPA vesiehituskateedri insener ja aspirant, 1977–79 ELVI EKB keskkonnakaitseosakonna sektorijuhataja, 1979–82 ja 1988 juhtivinsener, 1982–88 peakonstruktor, 1988–93 keskkonnakaitseettevõtte ELVI-Aqua teadussekretär, 1993–94 EPMÜ keskkonnakaitse instituudi teadusdirektor ja dotsent, 1994–2000 Tartu Maavalitsuse peainspektor, 2000– Keskkonnakaitse Tartu osakonna juhtivinspektor.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: läga kasutamine põllumajanduses, ohutud väetusnormid, keskkonnakaitse. 33 teadustrükist.

Teoseid
 Loomakasvatusega kaasnevatest veekaitseprobleemidest (kaasautor). // Eesti NSV pinnavee kasutamine ja kaitse. Tallinn, 1980
 Sealäga rohumaadele vaid kasvuajal (kaasautor A. Maastik). // SP (1980)
 Sealäga laotamise mõju veele ja mullale. // Keskkonnakaitse XIV (1982)
 О влиянии на почву удобрения навозной жижей (kaasautor H. Laitamm). // Сб. н. тр. ЭНИИЖВ 58. Тлн, 1986

Viited

Kirjandus
 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 61, 131
 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide

Eesti agrotehnikateadlased
Sündinud 1948
Leila Oja

Leila Oja (aastani 1993 Leila Pavlovitš; sündinud 27. juulil 1966 Valgas) on Eesti sporditeadlane.

Elulugu
Leila Oja on teenistujate tütar.

Lõpetas 1984 Valga 1. Keskkooli, 1986 Tallinna Pedagoogilise Kooli algõpetuse erialal, 1991 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, 1992–1994 magistrant, spordi- ja liikumisteaduste magister 1994 (TÜ), väitekiri "Tartu linna lasteaialaste kehalised võimed". Aastast 1994 TÜ kehakultuuriteaduskonna spordipedagoogika instituudi assistent, aastast 1995 lektor. Aastast 1995 doktoriõppes.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: motoorika ontogenees ja sellega seotult kehalise kasvatuse algõpetus eelkoolieas ja kooli nooremas astmes. Üle 20 teadustrükise.

Teoseid
 Lasteaialaste kehalise töövõime hindeskaalad (kaasautor T. Jürimäe). Tartu, 1993
 Estonian children (kaasautor T. Jürimäe). // PWP/NASPEM Abstracts. Pediatric Exercise Science (1993) 5, 4
 Kehalisest kasvatusest algklassides (kaasautor Olga Savik). Tartu, 1999
 Liikumismänge algastmele. Tallinn, 2001
 Kehalise võimekuse testimine algkooli- ja nooremas koolieas: EUROFIT testid ja modifitseeritud EUROFIT testid (kaasautor Maarike Harro). Tallinn, 2001
 Physical development and school readiness of children in transition from preschool to school. Tartu, 2002

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118
 

Eesti sporditeadlased
Sündinud 1966
Tartu Ülikooli õppejõud
Silvia Oja

Silvia Oja (aastani 1954 Silvia Kureniit; 28. aprill 1924 Tallinn – 7. mai 2012) oli Eesti spordipsühholoog, suusataja, ujuja ja ujumistreener.

Elulugu
Lõpetas 1943 Nõmme Gümnaasiumi, 1948 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna, pedagoogikakandidaat (1960, TÜ), väitekiri "Naisujujate stardieelse seisundi uurimus". Aastast 1948 TÜ kehakultuuriteaduskonna õppejõud, sh 1951–1966 veespordi kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1965 dotsent, 1966–1974 kehalise kasvatuse ja spordi kateedri, 1975–89 spordifüsioloogia kateedri, 1990–1992 sporditeooria kateedri ja 1992–1995 spordipedagoogika õppetooli dotsent, 1968–1970 ka teaduskonna prodekaan. Lugenud peamiselt spordipsühholoogia kursust.

Teadustöö
Uurinud sportliku tegevuse mõju psüühikale, kasutades eksperimentaalpsühholoogia meetodeid. Kujundas spordipsühholoogia labori, juhendas aspirante ja kraaditaotlejaid (H. Valgmaa, A. Kivistik, M. Tõnts, Eva Peebo, H. Aunin, R. Roosi jt). Esinenud rahvusvahelistel kongressidel ja konverentsidel. Osalenud treenerite, kehalise kasvatuse õpetajate ja kehakultuurimetoodikute täiendusõppes. Sportlasena oli korduvalt Eesti NSV meister suusatamises ja ujumises. Kuulus Eesti NSV Spordikomitee teadus-metoodilise nõukogu presiidiumi ja üleliidulisse spordipsühholoogiakomisjoni. Eesti NSV teeneline sporditegelane 1984. Üle 300 teadustrükise, samuti aimeartikleid.

Isiklikku
Silvia Oja oli raamatupidaja tütar. Tema abikaasa oli psühholoog Arnold Oja ja tema poeg on ökoloog Tõnu Oja.

Teoseid
Ujumistehnika mehhaanilised alused. Tartu 1964
Psüühilistest seisunditest ja psühholoogilisest ettevalmistusest spordis. Tartu 1968
Über die Fortschritte und die geistigen Fähigkeiten der sporttreibenden Schüler und Studenten. // Arbeit und Sport. Leipzig 1970
К вопросу о критериях психической тренированности спортсменов. Kaasautorid M. Raiend ja H. Aunin. // Уч. записки ТГУ 267 (1971)
Избранные лекции по психологии спорта. Тарту 1973
Sportlase emotsionaalsete seisundite reguleerimine. Tartu 1980
Sportlane, tunne iseennast. Tallinn 1984

Viited

Kirjandus
Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 328–329
Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 119
ESBL, 435–436
Kehakultuur 24 (1986)

Välislingid

Eesti suusatajad
Eesti ujumistreenerid
Eesti psühholoogid
Eesti sporditeadlased
Eesti ujujad
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Eesti NSV teenelised sporditegelased
Sündinud 1924
Surnud 2012
Tatjana Oja

Tatjana Oja (aastani 1979 Tatjana Halina;, sündinud 21. aprillil 1957 Obojanis Kurski oblastis) on Eesti bioloog.

Elulugu
Tatjana Oja on rahvuselt venelane, teenistuja tütar ja Tõnu Oja abikaasa.

Lõpetas 1974 Voronežis keskkooli, 1979 bioloogina Voroneži ülikooli. Diplomitöö tegi NSVL TA Biokeemia ja Mikroorganismide Füsioloogia Instituudis. Aastast 1993 Tartu Ülikooli botaanika ja geoökoloogia instituudi doktorant, Ph.D. (botaanika ja mükoloogia, 1998, TÜ), väitekiri "Isoenzyme diversity and phylogenetic affinities among the Eurasian annual bromes (Bromus L. Poaceae)". Oli 1979–94 TÜ taimesüstemaatika ja geobotaanika kateedri insener ja vanemlaborant, 1998–98 EPMÜ ZBI teadur, 1999 vanemteadur, 1999–2004 Eesti Põllumajandusülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi erakorraline teadur, 2004– TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kõrreliste perekonna Bromus fülogeneetiline süstemaatika, taimeliikide geneetiline mitmekesisus, populatsioonigeneetika ja fülogeograafia. Üle 10 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Eesti taimede välimääraja (kaasautor). Tartu, 1999
 Allozyme Diversity and Interspecific Differentiation of the Two Diploid Bromegrass Species, Bromus tectorum L. and B. sterilis L (Poaceae).. // Plant Biology, 1 (1999)
 Genetic divergence and interspecific differentiation in the Bromus madritensis complex (Poaceae) based on isozyme data. // Biochemical Systematics and Ecology 30 (2002)
 Comparative study of the Ploidy series Bromus sterilis, B. diandrus and B. rigidus (Poaceae) based on chromosome numbers, morphology and isozymes (kaasautor H. Laarmann). // Plant Biology 4 (2002)
 Breeding system, evolution and taxonomy of Bromus arvensis, Bromus japonicus and Bromus squarrosus (Poaceae) (kaasautorid V. Jaaska, V. Vislap). // Plant Systems and Evolution 242 (2003)
 Phylogenetic relationships and systematics in Genus Bromus (Poaceae). // Plant Genome: Bodiversity and Evolution. 1, D. Sci. Publ. Inc., 2006.

Kirjandus

Välislingid

Eesti bioloogid
Sündinud 1957
Vello Oja

Vello Oja (4. veebruar 1943 Viljandi – 22. detsember 2020 Tartu) oli Eesti biofüüsik.

Elulugu
Vello Oja isa oli mölder ja töötas kuni pensionini Tääksi veskis.

Vello Oja suurem andekus paistis välja juba koolipõlves. Kui ta käis Tääksi kooli 6. klassis, hakkasid õpilased tunni ajal andma igavuse peletamiseks üksteisele hulknurga pindala leidmise ülesandeid. Hulknurk oli antud tippudega ruudulisel paberil ja kõik tipud pidid asuma vihiku joonte ristumistel. Pindala ühikuks olid vihiku ruudud. Püüdsin leida nii keerulist hulknurka, mille pindala ta ei suudaks leida. Lõpuks jäigi ühe hulknurga puhul pikemalt mõtlema, kuni tund sai läbi.
Vahetunnil aga näitas meetodit ehk algoritmi, kuidas ta tulevikus suudab iga sellise hulknurga pindala lihtsalt leida ja mäng kaotas põnevuse. 

Tema kirjeldatud võte oli sisuliselt integraali abil pindala leidmine pisut lihtsustatud sobitatud kujul. Integraalidest aga ei olnud meie, koolipoisid, loomulikult kuulnudki ja õpiti integraale siis alles ülikoolis. 
Bioloogiahuvi ja leidlikkus paistis samuti välja.  

Päris pintsette polnud siis kerge hankida ja nii tegi ta puust pintsetid, mille abil sai vapsikaid ja teisi nõelaga relvastatud putukaid ohutult kinni hoida ning uurida.   

Oja lõpetas 1961 Viljandi 2. Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1972, Krasnojarski FI), väitekiri "Экспериментальное исследование фотосинтеза листьев по обмену CO2". Oli 1967–1970 Füüsika ja Astronoomia Instituudi aspirant, 1970–1977 FAI/AAI nooremteadur, 1977–1992 Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi vanemteadur, aastast 1992 TÜ MRI vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: lehe fotosünteesi uurimismeetodite ja aparatuuri arendamine; CO2 neeldumine fotosünteesis ja pH regulatsioon intaktses lehes; fotosüsteemide I ja II uurimine intaktses lehes. Eesti NSV teaduspreemia (1985, kollektiivis), Eesti Vabariigi teaduspreemia (1999, koos Agu Laisaga). Üle 80 teadustrükise.

Teoseid
 Dynamics of leaf photosynthesis (kaasautor A. Laisk). Canberra, 1998
 Oxygen yield from single turnover flashes in leaves (kaasautor A. Laisk). // Biohim. Biophys. Acta: Bioenergetics 1460 (2000)
 Negative feedback regulation is responsible for the non-linear modulation of photosynthetic activity in plants and cyanobacteria exposed to a dynamic light environment (kaasautor A. Laisk).// Biohim. Biophys. Acta: Bioenergetics 1607 (2003).

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118
 Eesti Vabariigi teaduspreemiad 1999, 16–23
 

Eesti biofüüsikud
Sündinud 1943
Eugen Ojamaa

Eugen Ojamaa (16. veebruar 1918 Narva – 20. märts 2003 Tallinn) oli eesti ehitusteadlane.

Elulugu
Ta lõpetas 1937. aastal Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna tehnikuna, 1947 Moskva V. V. Kuibõševi nim. Ehitusinseneride Instituudi, 1953 aspirantuuri Moskvas Tööstushoonete TUI-i juures, tehnikakandidaat (1953, samas). 

Oli 1947–1951 Ehituse TUI nooremteadur, 1953–1959 vanemteadur ja sektorijuhataja, 1959–1972 teadusdirektor, aastast 1972 Silikaatbetooni TUPI laborijuhataja ja vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: ehitiste piirdekonstruktsioonide soojustehniliste omaduste määramine, kohalikud ehitusmaterjalid, kukermiitsideaine kasutamine seinaplokkide tootmises, erisuguste side- ja täiteainete kasutamine põlevkivituhkbetooni ning kuumuskindla betooni tootmisel, gaasbetoonist ehitusdetailide toomise tehnoloogia, põlevkivituhk-gaasbetooni ja vibraatormeetodil toodetava tavalise betooni tehnilis-majanduslik võrdlemine.

Teoseid
Kohalikud ehitusmaterjalid (kaasautor Feliks Kiviselg). Tallinn 1964
The utilization of the inorganic portion of the kukersite oil shale (kaasautor Feliks Kiviselg). // UN Symp. on the Development and Utilization of Oil Shale Resources. Tallinn 1968

Tunnustused
1965 Nõukogude Eesti preemia

Viited

Kirjandus 
О деятельности НИИС. Tallinn 1987. Lk 106

Välislingid

Eesti ehitusteadlased
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1918
Surnud 2003
Maie Ojamaa

Maie Ojamaa (aastani 1981 Maie Jakobson; sündinud 13. juulil 1957 Tartus) on Eesti arstiteadlane ja taastusraviarst.

Elulugu
Maie Ojamaa on töölise tütar.

Lõpetas 1975 Tartu 1. Keskkooli, 1981 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Oli 1981–85 TÜ spordimeditsiini ja ravikehakultuuri kateedri nooremteadur, 1985–91 assistent, 1992 kardioloogiakliiniku vanemlaborant, aastast 1993 spordimeditsiini ja taastusravi kliiniku assistent. Õpetanud spordimeditsiini ja taastusravi.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: hüpertensioon, üliõpilaste kehaline areng ja tervisekäitumine, südame isheemiatõve haigete taastusravi. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
 Müokardi perfusiooni stsintigraafia südame isheemiatõve diagnoosimises (kaasautor). // Eesti Arst (1996) 5
 Diltiazem in the treatment and rehabilitation of hypertensive patients with coronary heart disease (kaasautorid M. Viigimaa, R. Välkman). // Acta Medica Baltica (1997) 1
 Eesti hüpertensioonijuhised (kaasautor) Tallinn, 1999
 Arteriaalse rõhu näitajate ööpäevane jälgimine firma SpaceLabs Medical'i ja Meditech'i monitoridega Tartu Ülikooli Kardioloogiakliinikus (kaasautorid K. Siim, M. Viigimaa). // Eesti Arst (1999) 2
 Arteriaalne hüpertensioon – praktilised aspektid (kaasautor) Tallinn, 2000
 Tegevteenistuseks piirangutega kõlblike ajateenijate tervislik seisund ja kehaline töövõime (kaasautor). // Eesti Arst (2001) 12
 Naisüliõpilaste kehalise arengu ja tervise käitumistrendide analüüs (kaasautor). // Eesti Arst (2004) 7
 Meesüliõpilaste kehalise arengu ja tervisekäitumistrendide analüüs (kaasautor). // Kehakultuuriteaduskonna teadus- ja õppemetoodiliste tööde kogumik 12. Tartu, 2004;

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 118
 

Eesti arstiteadlased
Eesti arstid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1957
Ann Ojarand

Ann Ojarand (sündinud 20. jaanuaril 1977 Tallinnas) on Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
Ann Ojarand on teenistujate tütar.

Lõpetas 1995 Tallinna Lilleküla Keskkooli, 1999 Eesti Põllumajandusülikooli agronoomiateaduskonna, 2001 EPMÜ-s magistrantuuri, M.Sc. keemilises bioloogias (2001, EPMÜ), väitekiri "Feromooni komponentide suhte mõju taramähkuri Archips podana Scop. (Lepidoptera: Tortricidae) kommunikatsioonile" (Tartu, 2001). Täiendas end 2000 (magistrandina) Umeå Ülikoolis Rootsis, 2001–04 (vaheaegadega) külalisteadurina MTT-s Soomes. Oli 1998–99 EPMÜ loomakasvatusinstituudi ökokeemia labori laborant, 1999–2003 teadur, 2003–10Eesti Maaviljeluse Instituudi uurimiskeskuse EVIKA teadur, alates 2010 Eesti Põllumajandusülikooli Polli Aiandusuuringute Keskuse tehnik.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimehaiguste ning taimede genofondi pikaajalise säilitamise uurimine, puuviljandus. 23 teadustrükist.

Teoseid
 Mõnede õunasortide sisemise kvaliteedi muutusest säilitusperioodil (kaasautor) // Agronoomia 2012 (2012)
 The structure of Phytophthora infestans populations from organic and conventional crops (kaasautor) // European Journal of Plant Pathology 128 (2010)
 Dependence of leaf area index on different multiplication methods of potato meristem plants grown under field conditions (kaasautor) // Acta Agriculturae Scandinavica: Section B, Soil and Plant Science 60 (2010)
 Kartulisortide lehemädanikukindlus. // Agronoomia 2005. Tartu, 2005
 Variability of genitalia and pheromone communication channels of Archips podana (Scopoli) (Lepidoptera: tortricidae) (kaasautor) // Proceedings of the Estonian Academy of Sciences. Biology, Ecology 53 (2004)
 Fungitsiidid kartuli-lehemädaniku tõrjeks (kaasautor). // Agraarteadus (2004) 1
 Flea beetle (Coleoptera: Chrysomelidae) response to alkyl thiocyanates and alkyl isothiocyanates (kaasautor). // Agr. Res. 1 (2003), 2
 Attractivity of 11-tetradecenyl acetate isomers for Archips podana Scopoli and Aphelia paleana (Hübner) (kaasautor) // Norvegian J. Entomol. 48 (2001)

Viited

Kirjandus
 Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku, 2006, lk 33

Välislingid
 

Eesti põllumajandusteadlased
Sündinud 1977
Heikki Ojansuu

Heikki August Ojansuu (26. juuli 1873 Tyrvää, Soome – 18. jaanuar 1923 Helsingi) oli soome keeleteadlane.

Elulugu
Heikki August Ojansuu oli soomlane. Ta oli talupidaja poeg.

Õppis 1894–1999 Helsingi Ülikoolis, dr. phil. (1901, Helsingi Ülikool), väitekiri "Suomen lounaismurteiden äännehistoria". Oli 1903–1913 Helsingi Ülikooli soome keele ja kirjanduse dotsent, 1914–1920 filoloogia adjunkt, 1921–1923 Turu Ülikooli soome ja sugulaskeelte professor. Täiendas end Ungaris, Saksamaal ja Rootsis. Käinud Eestis uurimisreisidel 1905, 1908 ja pikemalt 1910–1911.

Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Teadustöö
Uurinud Lõuna-Eesti murdeid, samuti Läti alal Leivu ja Lutsi keelesaarte murrakut; tegelenud ka eesti keele ajalooga. Oli rahvusvaheliselt tuntumaid läänemeresoome keelte uurijaid, kuulus ka Eesti-Soome sõprussuhete arendajate hulka.

Tunnustus
1920 – Vabadusristi I liigi 3. järk

Teoseid
 Suomen lounaismurteiden äännehistoria. I–II. Helsingi, 1901–1903
 Über einige niederdeutsche Lehnwörter des estnischen. // SUS 23 (1906)
 Suomen suvun esihistoria. // Oma Maa. I. (1907)
 Murrete uurimise tähtsusest. // Eesti Kirjandus (1908)
 Mikael Agricolan kielestä. Helsingi, 1909
 Eesti keele häälekuju seitsme saja aasta eest. // Eesti Kirjandus (1910)
 Suomalais-virolaisetkielleliset kosketukset I. Viron kielen vaikutus suomeen. Jyväskylä, 1916
 Karjala-aunuksen äännehistoria. Helsingi, 1918
 Suomalaista paikannimi­tutkimusta. I. Helsingi, 1920
 Lisiä suomalais-baltialaisiin kosketuksiin. Turku, 1921
 Itämerensuomalaisten kielten pronominioppia. Turku, 1922

Viited

Kirjandus
 Eesti entsüklopeedia 7, 41
 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 351–352
 T(unkelo), E. A. Prof Heikki Ojansuu. // Virittäjä XXVII (1923), 2–7
 

Eesti keeleteadlased
Soome keeleteadlased
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Eesti soomlased
Sündinud 1873
Surnud 1923
Osvald Ojaveer

Osvald Ojaveer (aastani 1935 Osvald Klimberg, 24. jaanuar 1906 Meeksi vald, Võrumaa – 20. veebruar 1966 Tallinn) oli Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
Osvald Ojaveer oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1925 Räpina Gümnaasiumi, 1931 TÜ agronoomiaosakonna. Oli 1929–36 Tooma sookultuuri- ja maaparanduskooli õpetaja, 1936–44 juhataja, 1944–49 TÜ maaparanduse ja sookultuuri kateedri vanemõpetaja, 1949–50 taimekasvatuskateedri vanemõpetaja, 1950–54 EPA heinaseemnekasvatuse agronoom, 1954–55 Tartu MTJ-i agronoom, 1955–56 Pärnu-Jaagupi sordikatsepunkti ja 1956–64 Kose sordikatsepunkti juhataja, 1964–65 Harju Kolhoosi- ja Sovhoositootmisvalitsuse rohumaa-agronoom, 1965–66 Tallinna Noorte Naturalistide Keskmaja juhataja. Õpetanud rohumaa- ja sookultuuri.

Teadustöö
Uurinud vaskväetiste tähtsust sookultuuride kasvatamisel, samuti heintaimede saagikuse suurendamise võimalusi.

Viited

Teoseid
 Wasewitrioli mõjust keeduviljadele madalsool. // Wasewitrioli (CuSO4) saakitõstvast mõjust madalsoo kultuurides. Tallinn, 1936
 Kuidas suurendada heinasaaki timutipõldudelt. // Rohkem odavat karjasööta omast majapidamisest. Tallinn, 1937.

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 381
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 408
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 318
 

Eesti põllumajandusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1906
Surnud 1966
Elve Ojavere

Elve Ojavere (aastani 1961 Elve Kiljako; sündinud 6. septembril 1935 Tallinnas) on eesti geograaf ja majandusteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1954 Tallinna 10. Keskkooli, 1959 Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna ja 1963–1966 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi (MI) aspirantuuri, geograafiakandidaat (1971, TRÜ), väitekiri "Eesti NSV tööstuse planeerimisotstarbelise kaardistamise küsimusi". Täiendas end 1990 Ungaris.

Oli 1967–1972 MI nooremteadur, 1972–1980 Eesti Teadus- ja Tehnikainformaatika ning Majandusuuringute Instituudi vanemteadur, 1980–1991 Majanduse ja Planeerimise TUI (aastast 1989 Eesti Majandusarengu Instituut) vanemteadur, laborijuhataja, sektorijuhataja ja juhtivteadur, 1992–1998 Nõmme Linnaosa Valitsuse arengunõunik ja peaspetsialist, 1998–2000 TTÜ Kõrgema Majanduskooli ja Tallinna Kommertskooli dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: kartograafia, territoriaalplaneerimine, regionaalökonoomika ja haldusjuhtimine. Kaardistanud töökohtade paiknemist Eestis ning regiooniti, analüüsinud ääremaade valdade arenguvõimet. 1990. aastail käsitlenud haldusreformi aktuaalseid küsimusi, eriti Tallinna Nõmme linnaosa arenguprobleeme.

Teoseid
Üle 100 teadustrükise, arvukalt aimeartikleid.
 Tööstuse kaartidest liiduvabariikide atlastes. // Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat 1964/65. Tallinn 1966
 Советский Союз. Географическое описание в 22 томах. Эстония (37 tekstikaardi autor). Moskva 1967
 Linnaliste asulate kartografeerimise metoodika täpsustamisest. // Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat 1973. Tallinn 1974
 Разработка системы социальных показателей для регионального плана. // Обзор ЭстНИИНТИ. Tallinn 1981
 О социогеографической изученности Эстонской ССР. // Уч. зап. ТГУ 623 (1982)
 Sotsiaalse infrastruktuuri mõjust sotsiaalsele arengule maal (kaasautor Lembit Pedak). // RPI "Eesti Maaehitusprojekt", 1986
 Vaegarengu piirkonnad Eesti NSV rajoonides. // Majanduse ja Planeerimise TUI teaduslike tööde kogumik. Tallinn 1987
 Haldusreform Tallinnas: 70-aastase Nõmme võimalus. // Eesti teadlaste kongress. Tallinn 1996

Isiklikku
Tema isa oli sõjaväelane Tavid Kiljako.

Viited

Kirjandus
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn 2000. Lk 336–337
 Aado Keskpaik. Towards forming Estonian regional policy: objectives, problems, means. // Est. Geogr. Soc. 6 (1991), 32, 41, 57

Välislingid

Eesti geograafid
Eesti majandusteadlased
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Sündinud 1935
Kalju Ojaveski

Kalju Ojaveski (kuni märts 1935 Mühlbach; 24. september 1928 Nõmme – 12. september 2016) oli eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1947 Tallinna 10. Keskkooli, 1952 Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomiateaduskonna, põllumajanduskandidaat (1966, Eesti TA), väitekiri "Keemilise umbrohutõrje väljatöötamine kõrsheinte seemnepõldudel". 

Oli 1957–1966 EMMI taimekaitseosakonna nooremteadur, 1966–1988 vanemteadur ja osakonna asejuhataja, 1988–1993 juhtivteadur, aastast 1993 pensionil.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimekaitse, peamiselt keemiline umbrohutõrje.

Teoseid
Üle 80 teadustrükise.
Keemiline umbrohutõrje (kaasautor Mihhail Levin). Tallinn 1961
Keemilise umbrohutõrje katsetulemusi põldoa seemnepõllul. Tallinn 1964
Taimekaitseüsteem kolhoosidele ja sovhoosidele (kaasautor). Tallinn 1977

Isiklikku
Tema isa oli poliitik ja omavalitsustegelane Ludvig Ojaveski.

Viited

Kirjandus 
Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku 2006. Lk 52

Välislingid

Eesti põllumajandusteadlased
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1928
Surnud 2016
Arved Oksaar

Arved Oksaar (aastani 1924 Arved Grandberg; 6. detsember 1920 Koeru – 16. oktoober 2016 Hamburg) oli eesti riigiteadlane ja spordisotsioloog.

Elulugu
Arved Oksaar oli talupidaja poeg ja Els Oksaare abikaasa.

Lõpetas 1940 Nõmme Gümnaasiumi. 1941 osales major Hirvelaane pataljonis võitluses Punaarmee vastu Eesti territooriumil. Õppis 1942–1943 Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas. 1943 mobiliseeriti Saksa lennuväkke. 1944 põgenes Rootsi. Lõpetas 1952 Stockholmi Ülikooli filosoofiakandidaadi kraadiga, poliitikateaduste doktor (1966, Stockholmi Ülikool), väitekiri "Den kommunala finansieringen av idrott och frilufts- tiv i Sverige 1952–1961" (Stockholm, 1966). Oli esialgu riigiametnik Rootsi Kuninglikus Sotsiaalametis, aastast 1961 enda poolt Rootsis asutatud avaliku arvamuse ja turumajanduse uuringute ettevõtte juht, aastast 1967 juhtinud selle tegevust Hamburgis.

Teadustöö
Uurinud massispordi ja ühiskonna seoseid, spordi ning inimeste vaba aja ratsionaalse ja tervisliku kasutamise, amatöör- ning professionaalse spordi probleeme. Algatas 1956–1957 sügis- ja talvesemestril Stockholmi Ülikoolis spordiideoloogiaalase loengusarja "Idrotten som samhällsfaktor" ("Sport ühiskonna faktorina"). Arendas koostööd TÜ kehalise kasvatuse teaduskonna ning arstiteaduskonna õppejõududega, esines ettekannetega Eesti teaduskonverentsidel. Keskkoolis ning ülikoolipäevil oli aktiivne kergejõustiklane, tulles 1940–1943 mitmel korral Eesti meistriks teatejooksus. Oli aastast 1946 väliseesti spordikeskuste ning spordiliikumise organiseerija Rootsis ning rahvusvaheliste võistluste korraldaja. Osales 1994–1995 konsultandina Eesti spordiseaduse koostamisel. Eesti Spordiajaloo Seltsi liige (1993).

Teoseid
 The Introduction of the Soviet System in Estonia in the Years 1940-1941. // Harvard, 1954
 Idrotten och det mellanfolkliga samarbetet, Idrott är... (väljaandja ja kaasautor). Sveriges Riksidrottsförbund, Falun, 1957
 Production-site Gymnastics and Open-Air-Reservations. // Gymnasion, 5, 1968
 Spordiliikumise areng ja olümpiamängud. // Eesti Spordimuuseumi ja Eesti Spordiajaloo Seltsi Toim I. Tartu, 1996
 Spordiliikumise tähtsusest arenenud ühiskonnas. // Eesti Spordi Kongress, 4/4, 1998
 Sport muutuvas ühiskonnas (koost ja kaasautor). Tallinn, 2003

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 435
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 85
 Lääne, T. Välis-Eesti spordielu 1940–1991. Tallinn, 2000, 214–215
 Eesti spordi biograafiline leksikon. Tallinn, 2001, 441
 Kokla, J. Arved Oksaar 70-aastane. // Eesti Päevaleht (1990), 12. XII

Välislingid 

Eesti politoloogid
Eesti sotsioloogid
Väliseestlased
Eesti sporditeadlased
Eesti jooksjad
Eestistatud nimega inimesed
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1920
Surnud 2016
Rein Ole

Rein Ole (sündinud 19. aprillil 1939 Tartus) on Eesti arstiteadlane ja radioloog.

Elulugu
Rein Ole on käsitöölise poeg.

Lõpetas 1957 Tartu 3. Keskkooli, 1963 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) arstiteaduskonna. 

Oli 1963–1965 Nõukogude armees, 1966–1968 Räpina haigla peaarst ja röntgenoloog, 1968–1975 Tartu Riikliku Ülikooli sisehaiguste propedeutika kateedri assistent, 1976–1977 Tartu Linna Onkoloogia Dispanseri ning 1977–1987 ja 1989–1995 ka kiiritusravi osakonna juhataja, ühtlasi 1975–1981 TRÜ sisehaiguste kateedri õppeülesande täitja, 1992–2004 Tartu Ülikooli Kliinikumi onkoloogia ja radioloogia kliiniku ning hematoloogia ja onkoloogia kliiniku radioloog, 1994–1996 Tartu Ülikooli radioloogia ja onkoloogia kliiniku ning 2000–2004 hematoloogia ja onkoloogia kliiniku assistent, aastast 2005 konsultant.

Teadustöö
Uurinud peamiselt kiiritusravi, kiirguse mõju seedesüsteemile. 18 teadustrükist.

Teoseid
 Всасывание витамина B12 при лучевой терапии (kaasautor K. Villako). // ТÜ toimetised 297 (1972)
 Эксреция летучих фенилов у больных, подвергающих лучевой терапии (kaasautorid A. Tamm, K.Villako). // TÜ toimetised 297 (1972)
 Стоимость стационарного лечения больных раком пищеварительного тракта (kaasautorid V. Viirsalu, A. Tamm). // TÜ toimetised 854 (1989)
 Всасывание витамина B12 и d-ксилозы при лучевой терапии (kaasautor K. Villako). // Мед. радиол. 21 (1976) 3
 Celebration of the 70th year of radiotherapy at the University of Tartu (kaasautor V. Viirsalu). // TÜ toimetised 965 (1993)

Viited

Kirjandus
 
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 119
 

Eesti radioloogid
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1939
Gennadi Olenev

Gennadi Olenev (16. august 1955 Tartu – 7. august 2003 Tartu) oli Eesti matemaatik.

Elulugu
Gennadi Olenev oli Sofia Oleneva poeg.

Lõpetas aastal 1972 Tartu 4. Keskkooli, samal aastal asus õppima Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonnas, kuid lõpetas aastal 1978 kiitusega Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna ja 1983 aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1985, TÜ), väitekiri "Динамический изгиб жесткопластических круглых и кольцевых пластинов и цилиндрических оболочек и оптимальное расположение дополнительнх опор к ним". Oli 1983–92 TÜ rakendusmatemaatika labori teadur ja vanemteadur, 1993–95 rakendusmatemaatika instituudi vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: elastsete ja plastsete konstruktsioonide arvutamine ja optimeerimine, mehaanikaülesannete matemaatiline modelleerimine. Juhendas 1981–91 Õpilaste Teadusliku Ühingu matemaatika-küberneetika sektsiooni; 1992–93 üks Eesti võistkonna ettevalmistajatest rahvusvaheliseks matemaatikaolümpiaadiks. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
 Об оптимальном расположении дополнительной опоры к жесткопластической цилиндрической оболочке при импульсном нагружении. // TÜ Toim 659 (1983)
 О задаче изгиба упругопластической пологой оболочки. // Актуальные поблемы механики облочек. Казань, 1988
 Matemaatikaolümpiaadid Eestis III (kaasautorid E. Abel, L. Lepmann, E. Mitt). Tallinn, 1991.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 383
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 119
 

Eesti matemaatikud
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1955
Surnud 2003
Katrin Pihor

Katrin Pihor (aastani 2006 Katrin Olenko; sündinud 17. veebruaril 1976 Haapsalus) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Katrin Pihor on teenistuja tütar.

Lõpetas 1994 Haapsalu 1. Keskkooli, 1998 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, 2001 TÜ-s magistrantuuri, M.A. majandusteaduses (2001, TÜ), väitekiri "Eesti võimalused Euroopa Majandus- ja Rahaliiduga liitumiseks optimaalse valuutapiirkonna teooria põhjal" (Tartu, 2000). Aastast 2001 TÜ doktorant. Töötas 1997–98 ERA Pangas, oli 2000–02 TPÜ riigiteaduste osakonna majandusteaduste õppetooli assistent, 2001–02 ka Rahandusministeeriumi rahvusvahelise suhtlemise osakonna peaspetsialist, 2002 TÜ Euroopa Kolledži teadur ja lektor, 2004– asedirektor. Koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti jätkusuutliku ja tasakaalustatud arengu strateegiad. Üle 20 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Euroopa Liidu monetaarpoliitika. // Euroopa Liidu sotsiaalmajanduspoliitika idalaienduse taustal. Tartu, 1999
 Eesti kohalike omavalitsuste finantsolukord ja selle parandamise võimalused (kaasautorid Janno Reiljan, Kadi Timpmann). // Euroopa Liiduga liitumise mõju Eesti majanduspoliitikale. Tallinn, 2002
 Fiskaalpoliitiline koostöö Euroopa Liidus: tagamaad, arengud, probleemid. // TÜ Euroopa Kolledži Toimetised 24 (2004)
 Ühiskonnaõpetus (kaasautor Anu Toots). Tallinn, 2005
 Sustainability of the Estonian macroeconomic performance in the light of the EMU membership. // Estonia, the new EU economy: building a Baltic miracle. Aschgate, 2006

Kirjandus

Välislingid 
 

Eesti majandusteadlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1976
Juta Olesk

Juta Olesk (ka Jutta Pia Ollesk; 28. juuli 1907 Tartu – 7. august 1970 Tallinn) oli Eesti arstiteadlane ja pediaater.

Elulugu
Juta Olesk oli advokaadi tütar.

Lõpetas 1926 Tartus ENKS Tütarlaste Gümnaasiumi, 1934 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 

Oli 1934–37 TÜ farmakoloogia instituudi assistent, 1937–39 lastekliiniku assistent, 1939 vanemassistent, 1940–49 Tallinna II Emade ja Laste Nõuandla juhataja, aastast 1950 Tallinna Kiirabijaama laste vältimatu abi arst, hiljem Tallinna I Lastehaigla pediaater.

Viited

Teoseid
 Zur Frage der Identitet der Blutkatalase mit dem leicht abspaltbaren Bluteisen (kaasautor G. Barkan). // Hoppe-Seyler's Z. physiol. Chem. 236 (1935), 2
 Resorbtions- und Ausscheidungsversuche mit Lecibis, einem injizirbaren Wismutpreparat (kaasautorid G. Barkan, G. Kingisepp). // Dtsch. med. Wschr. 25 (1935)
 Zur Bewertung der üblichen Hämotoglobinbestimmungen (kaasautor G. Barkan). // Klin. Wschr. 13 (1936)
 Über die Farbwert saurer Hämatinlösung. (kaasautor G. Barkan). // Biochem. Z. 289 (1937), 3–4

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 452
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 272
 

Eesti lastearstid
Eesti arstiteadlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1907
Surnud 1970
Vaino Olli

Vaino Olli (8. jaanuar 1928 Kuigatsi vald, Valgamaa – 14. september 1986 Tallinn) oli Eesti ehitusgeoloog.

Elulugu
Ta lõpetas 1947. aastal Valga Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiaosakonna. Geoloogia-mineraloogiakandidaat (1961, Moskva), väitekiri "Инженерно-геологическая характеристика и районирование Эстонской ССР". 

Oli aastatel 1952–1955 Kasahstani Geoloogiavalitsuse Karatau ekspeditsiooni vanemgeoloog, 1955–1969 Geoloogia Instituudi aspirant, noorem- ja vanemteadur ning aastatel 1963–1966 teadussekretär, 1969–1986 juhtis EKE Projekti peageoloogina ehitusgeoloogilisi rakendusuuringuid ja suunas Eesti NSV Ehituskomitee Geotehnikakomisjoni liikmena ehitusgeoloogilisi uuringuid Eestis. 

Ta organiseeris Eesti geotehnika konverentse, Balti NSV-de vahelisi töökoosolekuid ja toimetas geotehnika kogumikke. Koguteose "NSVL geoloogiline uuritus" mitme Eestit käsitleva köite toimetaja.

Teadustöö
Uurinud pinnase omadusi, veejuhtivust, Eesti ehitusgeoloogilist rajoneerimist; täiustanud ehitusgeoloogiliste uuringute metoodikat; etendanud juhtivat osa eestikeelse ehitusgeoloogilise terminoloogia loomisel ja ehitusgeoloogia ajaloo uurimisel.

Tunnustus
1991 Eesti Vabariigi teaduspreemia (kollektiivis, postuumselt)

Teoseid
Umbes 20 teadustrükist.
Инженерно-геологическая характеристика. // Геология СССР, 28. Эстонская ССР. Мoskva 1960
Eesti NSV insenerigeoloogilisest rajoneerimisest. // Geoloogilised märkmed 2. Tallinn 1961
Ehitusgeoloogia sõnastik. Kaasautor Ago Vilo. // Ehitusgeoloogia kogumik I. Tallinn 1962
Ehitusgeoloogilise uurimistöö meetodid ja vahendid Eesti NSV-s. // Ehitusgeoloogia kogumik IV. Tallinn 1977
Инженерная геология. // Istorija geologitšeskihh nauk v Estonii. Tallinn 1986

Isiklikku
Vaino Olli oli põllutöölise poeg.

Tema poeg oli Kalle Olli.

Viited

Kirjandus
Istorija geologitšeskihh nauk v Estonii. Tallinn 1986. Lk 323
Eesti geoloogia: biograafiline teatmik. Tallinn 1995. Lk 79–80
Eesti entsüklopeedia, 14. köide. Lk 341–342
Ago Vilo, Herbert Viiding. "Vaino Olli (8. jaanuar 1928 – 14. september 1986), ehitusgeoloogia pioneer Eestis". // Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist IX. Lk 197–205

Välislingid

Eesti geoloogid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1928
Surnud 1986
Pärnamäe kalmistule maetud
Konstantin Ollik

Konstantin Ollik (12. jaanuar 1917 Tallinn – 18. august 1989 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Lõpetas 1935 Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi, 1944 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusmehaanikateaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal, tehnikakandidaat (1954, TPI). Oli 1944–1956 TPI ehitusmehaanika ja -konstruktsioonide kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastast 1956 dotsent, 1962–1972 ehitusmehaanika kateedri juhataja, 1972–1977 dotsent, 1976–1984 EKE Projekti peaspetsialist.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: deformatsioonimehaanika, tugevusõpetus, ka ehitusmehaanika ja teoreetiline mehaanika. Uuris materjalide tugevusomaduste füüsikalisi aluseid. Oli betooni survetugevuse kaudse määramise meetodi (nn pendelvasarameetodi) autoreid. Esines teaduskonverentsidel. ENE kaasautor. 21 teadustrükist, sh kõrgkooliõpikud.

Teoseid
 Tugevusõpetus (kaasautor O. Roots). Tallinn, 1965
 Masinaehitaja käsiraamat I. Pingete ja deformatsioonide arvutus. Tallinn, 1968
 Materjalide korpuskulaarmudel tugevusõpetuses. // TPI Toimetised 227 (1965)
 Suured deformatsioonid ja materjali purunemine (Deponeeritud käsikiri, 1969)

Viited

Kirjandus
 Eesti entsüklopeedia 14, 342
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 209, 228, 238-239, 438, 483
 Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn, 1986, 216
 

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Korporatsioon Vironia liikmed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1917
Surnud 1989
Olavi Ollikainen

Olavi Ollikainen (sündinud 3. novembril 1963 Tallinnas) on Eesti füüsik.

Elukäik
Olavi Ollikainen on teenistujate poeg.

Lõpetas 1982. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1989 Tartu Ülikooli füüsika osakonna, Ph.D. (1996, TÜ), väitekiri "Application of persistent spectral hole-burning in ultra-fast optical neural networks, timeresolved spectroscopy and holographic interferometry". Oli aastatel 1989–1996 Tartu Ülikooli füüsikainstituudi nooremteadur ja doktorant, 1994 ja 1995 ka ETH Zürichi külalisteadur, järeldoktorant 1996–1998, aastast 1998 EVOTEC Technologies GmbH teadur.

Teadustöö
Uurinud spektraalsälkamise rakendusi optilistes neuronvõrkskeemides, aeglahutusega spektroskoopias ja holograafilises interferomeetrias (1989–1998), 1998. aastast raku piltide analüüsi suure lahutusvõimega skriinimisel.

Teoseid
 Error-corrective optical neural networks modelled by persistent spectral hole-burning (kaasautorid Aleksander ja Karl Rebane). // Optical and Quantum Electronics 25 (1993)

Viited

Kirjandus 
 

Eesti füüsikud
Sündinud 1963
Tallinna Reaalkooli vilistlased