joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Krahv Saint-Germain

Krahv Saint-Germain (surnud 27. veebruaril 1784 Eckernfördes) oli prantsuse okultist, seikleja, alkeemik ja polüglott. 

Krahv Saint-Germaini päritolu on teadmata. Valdas pea kõiki Euroopa keeli. Lisaks veel araabia ja muinasheebrea keelt. Tal olid laialdased teadmised ajaloost ja keemiast. Tegeles alkeemiaga. Aastatel 1737–1742 tegeles teadusega Pärsias Nāder-šahhi õukonnas. 1748. aastal ilmus Prantsusmaa kuninga õukonda. 1749. aastast täitis Saint-Germain kuningas Louis XV diplomaatilise sisuga ülesandeid kuni kaotas 1760. aastal kuninga usalduse.

Välislingid

Prantsusmaa inimesed
Polüglotid
Sünniaeg puudub
Surnud 1784
Kim Yŏjŏng

Kim Yŏjŏng, ka Kim Yo-jong, (korea keeles 김여정; sündinud 26. septembril 1987 Pyongyangis) on Põhja-Korea poliitik.

Kim Yŏjŏng on Põhja-Korea teise juhi Kim Chŏng-ili (valitses 1994–2011) tütar ja Põhja-Korea riigi asutaja Kim Il-sŏngi lapselaps. Õppis aastatel 1996–2000 koos vend Kim Chŏng-uniga Šveitsis. Pärast naasmist kodumaale õppis Man'gyŏngdaes Kim Il-sŏngi Sõjaülikoolis ja informaatikat Pyongyangis Kim Il-sŏngi Ülikoolis.

Kim Yŏjŏng on 2015. aastast Korea Töölispartei (KTP) Keskkomitee propaganda ja agitatsiooni osakonna direktori esimene asetäitja. Ta on 2020. aastast KTP Keskkomitee Poliitbüroo liige (aastatel 2017–2020 liikmekandidaat).

Välislingid 

Kim Jong-un gives sister Yo-jong 'more responsibilities'. bbc.com, 20. august 2020

Põhja-Korea poliitikud
Sündinud 1987
Minden-Lübbecke kreis

Minden-Lübbecke kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kirdeosas.

Geograafia 

See on Nordrhein-Westfaleni liidumaa põhjapoolseim kreis. See ulatub Alam-Saksimaa territooriumisse. Weseri jõgi siseneb kreisi kagus ja väljub põhjas. Kreisi lõunaosas voolab jõgi läbi kitsa kuristiku, mille moodustavad kaks mäeahelikku, Wiehen läänes ja Wesergebirge idas. Seda kuristikku kutsutakse Porta Westfalica, kuna see tähistab iidset Vestfaali piiri.

Ajalugu 

Minden-Lübbecke on enam-vähem identne keskaegse Mindeni piiskopkonnaga. Suurima ulatusega 13. sajandil kaotas see hiljem territooriumi, kuni jõudis lõpuks tänase kreisi suuruseni. 17. sajandil läks vürstkond Brandenburgi ja seega Preisimaa valdusesse. Kaotatud mõneks ajaks Napoleoni Prantsusmaale, läks see 1813. aastal tagasi Preisimaale ja oli siis Vestfaali provintsi osa. 1816. aastal loodi Mindeni ja Rahdeni kreisid, kuid 1832. aastal liideti Rahdeni kreis kaotatud Bünde kreisi osadega ja uue kreisi halduskeskuseks sai Lübbecke. Tänapäevaste piiridega kreis loodi 1973. aastal, kui Mindeni ja Lübbecke kreisid ühendati.

Mitmesugust 

Kreis on tuntud ka kui Mühlenkreis, kuna seal on palju rekonstrueeritud ajaloolisi veskeid, paljud seotud Mühlenroutega.

Linnad ja vallad 

 Linnad

 Minden
 Lübbecke
 Bad Oeynhausen
 Espelkamp
 Petershagen
 Porta Westfalica
 Preußisch Oldendorf
 Rahden

 Vallad

 Hille
 Hüllhorst
 Stemwede

Looduskaitsealad 

Minden-Lübbecke kreisis on üle 60 looduskaitseala, mis hõlmavad kokku umbes 7100 ha, s.o. 6,2 % kreisi pindalast. Suurimad on:

 Bastau luht, 1778 ha
 Weseraue, 774 ha
 Mindener Wald, 515 ha
 Großes Torfmoor, 511 ha
 Heisterholz, 402 ha
 Staustufe Schlüsselburg, 268 ha
 Am Oppenweher Moor, 255 ha
 Oppenweher Moor, 215 ha

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Mindaugas Sinkevičius

Mindaugas Sinkevičius (sündinud 20. juunil 1984 Jonavas) on Leedu majandusteadlane ja poliitik, ta on Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 12. oktoobrini 2017 Leedu majandusminister.

Ta lõpetas aastal 2003 kiitusega Jonava Vanalinna Gümnaasiumi. Aastal 2007 lõpetas ta Vilniuse ülikooli majandusteaduskonna, kus ta omandas bakalaureusekraadi juhtimises ja ärijuhtimises. Aastal 2008 lõpetas ta Mykolas Romerise Ülikooli õigusteaduse bakalaureusena. Aastal 2009 lõpetas ta ISM Juhtimis- ja Majandusülikooli (ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas) rahvusvahelise magistrikraadiga turunduse ja juhtimise alal. Aastal 2010 kaitses ta doktorikraadi väitekirjaga "Alkoholitarbimine ühiskondlike ja isiklike tegurite vastandlikes olukordades" (leedu "Alkoholio vartojimas prieštaringų visuomeninių ir asmeninių veiksnių kontekste", inglise "Alcohol Consumption in the Context of Conflicting Societal and Personal Factors") ja sai sotsiaalteaduste doktoriks. Väitekirja juhendaja oli professor Sigitas Urbonavičius (Vilniuse ülikool).

Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 12. oktoobrini 2017 Leedu majandusminister.

Ta oli aastatel 2011–2016 ja uuesti aastast 2019 Jonava rajooni pealik.

Isiklikku 
Ta on aastast 2017 abielus sisekujundaja Aistė Sinkevičienėga (sündinud 1989, neiuna Plūkaitė). Tema isa Rimantas Sinkevičius oli aastatel 2012–2016 Leedu transpordi- ja sideminister, ema Ligita Sinkevičienė on insener-tehnoloog, õde Rūta Sinkevičiūtė on jurist.

Välislingid 
Mindaugas Sinkevičiuse koduleht (leedu keeles)

Leedu poliitikud
Majandusministrid
Sündinud 1984
Leedu majandusteadlased
Muḩammad bin Salmān

Muḩammad bin Salmān bin ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (araabia keeles محمد بن سلمان بن عبدالعزيز آل سعود‎, läänepäraselt Mohammed bin Salman bin Abdulaziz al-Saud, tuntud lühendiga MbS; sündinud 31. augustil 1985) on alates 21. juunist 2017 Saudi Araabia kroonprints. Ta on Saudi Araabia asepeaminister (peaminister on tema isa, kuningas Salmān), majandus- ja arenguküsimuste nõukogu esimees, poliitika- ja julgeolekuküsimuste nõukogu esimees ning kaitseminister (ta oli ametisse nimetamise ajal maailma noorim kaitseminister). Teda peetakse riigi de facto juhiks, ta määrati kroonprintsiks juunis 2017, kui kuningas Salmān otsustas senise troonipärija, Muhammad bin Nayefi kõikidest kohustustest vabastada. 

Muḥammad bin Salmān on edukalt sisse viinud mitmeid reforme, näiteks vähendanud usupolitsei volitusi, andnud naistele õiguse autot juhtida ning nõrgendanud meeste eestkosteõigusi. Muuhulgas on riigis esmakordselt andnud kontserte naislauljad, spordistaadionitele on lubatud naissoost pealtvaatajaid, kasvanud on naiste tööhõive ning sisse on viidud e-viisa süsteem, millega saab riiki pääsemiseks vajalikku viisat taotleda ning saada interneti kaudu. Tema programmi "Vision 2030" eesmärk on suurendada investeeringuid näiteks tehnoloogiasse ja turismi, et vähendada riigi majanduse sõltuvust naftast. Aastal 2016 avaldas ta, et plaanib hakata riikliku naftafirma Saudi Aramco aktsiaid noteerima.

Vaatamata teatud sotsiaalselt ja majanduslikult liberaalsetele sammudele, on analüütikud ja inimõiguslased kritiseerinud bin Salmāni valitsuse reformiprogrammide puudujääke, viidatud on kinnipeetavate arvu tõusule, väidetavale inimõiguslaste piinamisele, Jeemeni pommitamisele, mille tulemusel tekkinud näljakriis võib puudutada kuni 13 miljonit inimest, Katari diplomaatilise kriisi eskaleerumisele, lahkhelidele Liibanoniga, tülile Kanadaga, kuningliku perekonna liikmete arreteerimisele, feministide kinnipidamisele ning Jamal Khashoggi mõrvale. Teda on kirjeldatud autokraatliku valitsejana, kes suhtub Saudi dünastia vastastesse nulltolerantsiga.

Viited

Saudi Araabia inimesed
Sündinud 1985
Mettmanni kreis

Mettmanni kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas. See on kõige tihedamini asustatud maaringkond Saksamaal; kreisi loodeosas Ratingeni linna piires on Düsseldorfi lennujaam ning ka Kölni-Bonni lennujaam on lähedal.

Ajalugu 

12. sajandil läks tänase kreisi ala Bergi krahvkonna valdusesse. Kui Napoleon selle ala 1792. aastal okupeeris, sai sellest kanton Düsseldorfi ringkonnas.

Pärast Viini kongressi läks ala 1816. aastal Preisimaale kui Vestfaali provintsi osa ja loodi esimene Mettmanni kreis. Kreis oli aastatel 1820-1861 liidetud Elberfeldi kreisiga, mis seejärel eraldi linnaks sai (nüüd Wuppertali osa). 1877. aastal viidi halduskeskus Vohwinkelisse. 1929. aastal anti veel alasid Wuppertalile ja kreis liideti Düsseldorfi kreisiga (Landkreis, ilma linna endata), moodustus Düsseldorf-Mettmanni kreis halduskeskusega Düsseldorfis. 1952. aastal sai taas keskuseks Mettmann ja pärast viimast reorganiseerimist 1975./76. aastal sai kreis tagasi oma vana nime. Langenfeldi ja Monheimi linnad liideti siis kreisiga, samas kui Kettwig sai Esseni linna osaks.

Geograafia 

Mettmanni kreis asub Ruhrimaast vahetult lõunas, Düsseldorfi kõrval.

Huviväärsused 

Kõige kuulsam on väikese Düsseli jõe org Neanderthal, kus leiti esmakordselt inimliigi neandertallase fossiile.

Linnad ja vallad 

 Erkrath
 Haan
 Heiligenhaus
 Hilden
 Langenfeld
 Mettmann
 Monheim am Rhein
 Ratingen
 Velbert
 Wülfrath

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Vitali Ignatjenko

Vitali Ignatjenko (vene keeles Виталий Никитич Игнатенко; sündinud 19. aprillil 1941 Sotšis) on Nõukogude Liidu ja Venemaa ajakirjanik ning ühiskonnategelene, Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS-i peadirektor aastatel 1991–2012, Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) president.

Elulugu 
Vitali Ignatjenko sündis Sotši miilitsaülema ja õpetajanna perekonnas. 14-aastaselt alustas kaastööd ajakirjanduse vallas. Pärast keskkooli lõpetamist astus 1958. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonda, mille lõpetas 1963. aastal. Aastatel 1963–1975 töötas ta ajalehes Komsomolskaja Pravda stažööri, korrespondendi, toimetaja, esilehekülje toimetaja ja lõpuks peatoimetaja asetäitjana. Aastatel 1975–1978 oli ta Nõukogude Liidu uudisteagentuuri TASS peadirektori asetäitja, kirjutas stsenaariumi 1976. aastal vändatud filmile "Jutustus kommunistist" ("Повесть о коммунисте"), mis rääkis NLKP Keskkomitee peasekretäri Leonid Brežnevi elust. Filmi eest sai ta 1978. aastal Lenini preemia. Aastatel 1978–1986 oli ta NLKP Keskkomitee rahvusvahelise osakonna juhataja asetäitja. 1986–1990 ajakirja Novoje Vremja peatoimetaja. 1990-1991 Nõukogude Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi pressiteenistuse juhataja. 1991. aasta augustiputši ajal ja pärast seda oli ta üks väheseid, kes jätkasid Nõukogude Liidu presidendi toetamist.

Alates 28. augustist 1991 kuni 17. septembrini 2012 oli ta Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS-i peadirektor, seejärel ITAR-TASS-i kolleegiumi esimees,

1. juunist 1995 17. märtsini 1997 oli ta Venemaa valitsuse asepeaminister (tema kandidatuuri soovitas peaminister Viktor Tšernomõrdin), ühendades selle ameti ITAR-TASS-i peadirektori kohustustega. Venemaa Föderatsiooni valitsuses jälgis ta meediaga seotud küsimusi. Alates 1996. aastast oli ta Venemaa valitsuse juures tegutseva usuliste ühenduste komisjoni esimees. Jaanuarist 1995 kuni detsembrini 1996 oli ta Venemaa Televisiooni (ORT) direktorite nõukogu liige, 1996. aasta detsembrist 1997. aasta veebruarini üks kolmest esimesest ORT direktorite nõukogu aseesimehest, ja veebruarist 1998 kuni septembrini 2001 teleettevõtte ORT direktorite nõukogu esimees.

Alates 1996. aastast oli ta SRÜ riikide uudisteagentuuride liidu (ANIA) president. Aastast 1999 Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) president (WARP ühendab enam kui 300 venekeelset väljaannet 80 riigist). Jaanuarist 2008 Venemaa ajakirjanduse akadeemia president.

2012–2015 Venemaa Föderatsiooninõukogu liige (2013–2015 rahvusvaheliste suhete komitee esimehe esimene asetäitja). Fondi Russki Mir hoolekogu liige.

Viited 

Venemaa ajakirjanikud
Sündinud 1941
Kõrgtemperatuuril lühiajaline töötlemine

Kõrgtemperatuuril lühiajaline töötlemine (ka lühiajaline pastöörimine, lühiajaline kõrgpastöriseerimine, HTST-pastöriseerimine) on üks toiduainete pastöörimise meetoditest, mille puhul toimub toodete kõrgkuumutamine ning mille protsess kestab lühikest aega.Kõrgpastöörimine vähendab mikroobide kasvukiirust ja pikendab säilivusaega.

Ajalugu 
 20. sajandi alguses leiti seos töötlemata toorpiima ja sel ajal inimesi kimbutanud haiguste vahel (nt tuberkuloos)
 1924. kehtestati pastöriseerimismäärus, mille käigus tuleb piimas hävitada riknevust ja haigusi tekitavaid mikroobe.
 1933. aastal töötati välja lühiajaline kõrgpastöörimine. Teadlased tuvastasid, et kui kuumutada toodet 15 sekundit 72 °C juures, siis hävivad järgmised patogeenid: tuberkuloosi mükobakter ehk Kochi kepike, Mycobacterium bovis, bakter Brucella ja Streptococcus.
 Tänapäeva pastöörimisteadus on teadlikuks saanud veel mitmetest kahjulikest bakteritest. Lühiajaline kõrgpastöörimine hävitab väga hästi listeeria-, salmonella- ja kolibaktereid.

Protseduur 
Toimub pideva protsessina roostevabast terasest plaat- või torusoojusvahetis.

Protsess kestab 15–20 sekundit keskkonnas, kus piima temperatuur viiakse 72–75 °C, mis kohe jahutatakse 4–5,5 °C.

Positiivsed küljed 
 Säilib toote värv.
 Säilivad organismile vajalikud toitained.
 Pikeneb toote säilivusaeg.
 Säilib toote maitse.
 Hävivad riknemist soodustavad ja inimest kahjustavad mikroobid ja patogeenid.

Negatiivsed küljed 
 Mingil määral võib muutuda toote maitse (nt piim on "küpsetatud" maitsega).
 Kahjustada võivad saada olulised ja vajalikud mikroobid, mis on vajalikud organismi talitlusele.
 Protseduur võib osutuda kulukaks.

Viited 

Toiduainete konserveerimine
E-hindamine

E-hindamine ehk elektrooniline hindamine on infotehnoloogia võimaluste rakendamine õpitulemuste hindamiseks. Peamiselt hõlmab see elektroonilist testimist, mis võimaldab mugavamat, mitmekesisemat ning aegasäästvamat õpitulemuste hindamist.

E-hindamine toimub arvutipõhiste hindamisvahendite abil, mis saavad olla nii kokkuvõtva kui ka kujundava hindamise eesmärgiga. Arvutipõhiste hindamisvahendite levinumad tüübid on enesekontrollitestid, harjutused, avatud juurdepääsuga testid, diagnostilised testid ja riiklikud tasemeeksamid. 

Vastavalt Eesti elukestva õppe strateegiale 2020 on eesmärgiks seatud haridussüsteemi üleminek e-hindamisele. Strateegia kohaselt toetab e-hindamine kiiret ja mugavat mõõtmis- ning tagasisideprotsessi. Esimese e-hindamisega, mis oli eesti keele e-tasemetöö, tehti algust 2014. aastal. SA Innove on arendamas nii e-tasemetöid kui ka e-riigieksameid ning neid viiakse läbi Eksamite Infosüsteemis (EIS).

E-testid üldpädevuste hindamiseks
SA Innove on koostanud järgmised e-testid õpilaste üldpädevuste hindamiseks:

 õpi-, suhtlus- ja enesemääratluspädevuse testid;
 lugemis- ja matemaatikapädevuse testid;
 digipädevustest.

Viited

Välislingid 
 Haridus- ja Teadusministeerium: Eesti elukestva õppe strateegia 2020
 Eksamite Infosüsteem (EIS)

Haridus
Naujosios Kietaviškės

Naujosios Kietaviškės (rahvapäraselt lihtsalt Kietaviškės) on küla (endine alev) Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Kietaviškėse valla halduskeskus. Küla asub Spengla jõe ääres. 

Naujosios Kietaviškėses on postkontor ja Kietaviškėse raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Zabarija allikas ja aastal 1915 valminud katoliku kirik.

Elanikkond

Ajalugu 

Küla mainitakse kirjalikes allikates esimest korda aastal 1504, mil sinna ehitati esimene kirik. Toona olid sealsed alad Pacide valduses. See hoone põles reformatsiooni ajal maha ja nii ehitati sinna aastal 1676 Leonard Gabriel Pociej finantseerimisel uus hoone. Küla on kuulunud ka Ogińskitele.

XVII sajandi keskpaigas rajati küla juurde Kietaviškėse mõis, mis läks aastal 1830 Pacide valdusesse. Teodor Pac osales aga novembriülestõusus ja nii konfiskeeriti mõis talt juba järgmisel aastal. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1915.

Tuntud elanikke
Ludwik Konstanty Pociej – Poola kirjanik
Aleksander Zenowicz – Vene poliitik, Tobolski kuberner

Viited

Välislingid 

Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
Küla portaalis vietoves.Lt

Elektrėnai omavalitsus
Leedu külad
Sierra Leone peaminister

Sierra Leone peaminister (inglise keeles Chief Minister) kannab hoolt kõikide Sierra Leone valitsuse ministeeriumite töö eest. Peaministri nimetab ametisse president.

Peaminister annab aru presidendile ning vastutab täidesaatva võimu toimimise eest kõikides ministeeriumites ja nende haldusaladesse kuuluvates ametites ning agentuurides. Lisaks sellele juhib peaminister otseselt kolme sektori ministeeriumeid:
 Haridus- ja sotsiaalarengu valdkonna ministeeriumid
 Rahandus- ja majandusarengu valdkonna ministeeriumid
 Rahu-, julgeoleku- ja justiitsvaldkonna ministeeriumid

Alates 20. aprillist 2018 on ametis David J. Francis, enne teda täitis peaministri kohuseid 1978. aastal Christian Alusine Kamara-Taylor.

Sierra Leone peaministrite loend

Vaata ka
Sierra Leone valitsus
Peaminister

Viited
Vincenzo Spadafora

Vincenzo Spadafora (sündinud 12. märtsil 1974 Afragolas) on Itaalia poliitik. Ta on 5. septembrist 2019 Itaalia spordi- ja noorsoopoliitika minister.

Ta sündis aastal 1974 Afragolas Città metropolitana di Napolis. Pärast keskkooli lõpetamist asus ta Rooma, kus asus tööle UNICEF-i aparaati.

Ta on 5. septembrist 2019 Itaalia spordi- ja noorsoopoliitika minister.

Itaalia poliitikud
Sündinud 1974
Kaarel Kotkas

Kaarel Kotkas (sündinud 30. septembril 1994) on Eesti ettevõtja, internetipõhist isikusamasuse kontrolli teenust pakkuva Eesti IT-ettevõtte Veriff asutaja ja juht.

Hiiumaalt Emmastest pärit Kotkas õppis Tallinna Reaalkoolis. Hiljem on ta õppinud Estonian Business Schoolis ettevõtlust ja ärijuhtimist.

2013. aastal asutas ta oma esimese firma Sants OÜ (Sants Solutions OÜ), mis vahendas tudengitele juhutöid. 2014. aastal pälvis see Junior Achievement Estonia õpilasfirmade võistlusel kolmanda koha.

2015. aastal rajas ta idufirma Veriff, mis tegeleb internetipõhise isikusamasuse kontrolliga.

2020. aastal nimetati Kotkas EY aasta ettevõtjaks.

Viited

Välislingid
 Liis Amor, Sinine heinapallinöör viis miljoneid väärt idufirmani Äripäev, 10. august 2018
 Liisa Aavik, Üks Euroopa mõjukamaid noori juhte, 24-aastane Kaarel Kotkas: sektorile annab väärtust kotkapilk Postimees, 31. oktoober 2018
 Lennart Ruuda, 24-aastane idumiljonär Kaarel Kotkas: kogu aeg ei saa tippvormis olla Postimees, 20. september 2019
 Linda Eensaar, Alguses tahtis Kaarel Kotkas trikiratast osta ja siis sai temast miljonär Äripäev, 27. september 2019
 Kadri Kütt, Kaarel Kotkas: olen Veriffis pigem hooandja kui tegevjuht Director, 11.04.2020

Eesti ettevõtjad
Eesti programmeerijad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1994
Kärekonna (Vaivara)

Kärekonna oli küla Alutaguse vallas Viru maakonnas.

Teine maailmasõda lahingute ajal olid elanikud sunnitud Vaivara kihelkonnas  lahingute eest evakueeruma, tagasipöördumine kodukohta toimus aeglaselt ning Sirgala, Metsküla, Ühekonna, Kärekonna, Auvere, Sooküla, Kirikuküla külades ühtegi majapidamist ei taastatud.

Küla asus Auvere küla kõrval, tänapäeval ei ole küla enam olemas.

Viited

Alutaguse vald
Ida-Viru maakonna endised külad
Vaivara kihelkond
Tom Moore

Sir Thomas Moore (30. aprill 1920 – 2. veebruar 2021), tuntud kui Kapten Tom (inglise Captain Tom), oli briti eruohvitser, kes sai tuntuks rahakogumisaktsiooniga oma 100. sünnipäevaks Briti riiklikule tervishoiuteenistusele 2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemia ajal.

Moore'i algne plaan oli oma sajandaks sünnipäevaks läbida aias sada 25 meetri pikkust ringi ning koguda 1000 naelsterlingi, kuid see eesmärk täitus juba esimese 24 tunniga. 16. aprilliks, mil 100 ringi täis sai, oli ta kogunud üle 12 miljoni naelsterlingi. Oma sajandaks sünnipäevaks 30. aprillil oli ta kogunud üle 30 miljoni naelsterlingi.

24. aprillil jõudis ta koos laulja Michael Balliga Suurbritannia singliedetabeli tippu lauluga "You'll Never Walk Alone". 99-aasta ja 359 päeva vanusena oli Tom Moore vanim inimene, kes seda saavutanud on.

Viited

Välislingid
https://maailm.postimees.ee/6951138/99-aastane-briti-veteran-kogus-miljoneid-tervisetootajate-aitamiseks

Suurbritannia sõjaväelased
Üle 100-aastased
Sündinud 1920
Surnud 2021
Mark David Chapman

Mark David Chapman (sündinud 10. mail 1955 Fort Worthis, Texases) on Ameerika Ühendriikide kurjategija, John Lennoni mõrvar.

Chapman ootas Lennonit 8. detsembril 1980 tema elukohaks olnud Central Parki kõrval asuva Dakota kortermaja ees. Õhtul sõitsid Lennon ja Yoko Ono Record Plant plaadistustuudiosse. Enne kui nad autosse istusid, pidas Chapman nad kinni ja palus Lennonilt plaadile "Double Fantasy" autogrammi. Lennon ja Ono saabusid koju tagasi kell 22.51 ning kui Lennon oli autost väljunud, tulistas Chapman viis korda, neli lasku tabasid muusikut selga.

1981. aastal mõisteti ta vähemalt 20 aastaks kuni eluks ajaks vangi. Tema armuandmistaotlused aastatel 2000, 2002, 2004, 2006, 2008, 2010, 2012, 2014, 2016, 2018 ja 2020 on tagasi lükatud. Ta kannab karistust New Yorgi osariigis Aldenis asuvas Wende vanglas.

Viited 

Ameerika Ühendriikide kurjategijad
Sündinud 1955
Lenini preemia (Rootsi)

Lenini preemia (rootsi keeles Leninpriset; 2009–2015 Jan Myrdals stora pris – Leninpriset; 2016 Jan Myrdalbibliotekets stora pris – Leninpriset) on Rootsi kirjandusauhind.

Lenini preemia on antud järgmistele isikutele:

 2009 – Mattias Gardell
 2010 – Roy Andersson
 2011 – Maj Wechselmann
 2012 – Sven Lindqvist
 2013 – Maj Sjöwall (algne laureaat Susanna Alakoski keeldus preemia vastuvõtmisest, kuna ei soovinud olla seotud totalitaarsete ideoloogiate ja režiimidega)
 2014 – Jan Guillou
 2015 – Mikael Wiehe
 2016 – Mikael Nyberg
 2017 – Stefan Jarl
 2018 – Sven Wollter
 2019 – Göran Therborn
2020 – Kajsa Ekis Ekman

Rootsi auhinnad
Kirjandusauhinnad
Andrei Beloussov

Andrei Beloussov (sündinud 17. märtsil 1959 Moskvas) on Venemaa peaministri esimene asetäitja, Mihhail Mišustini koroonaviirusega nakatumise järel täitis ta 30. aprillist 2020 kuni 19. maini Venemaa peaministri kohuseid.

Ta lõpetas aastal 1981 kiitusega Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna.

Viited

Venemaa riigiametnikud
Moskva Riikliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1959
Polotski maakond

Polotski maakond (valgevene keeles Полацкі павет; vene keeles Полоцкий уезд) oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.

Ajalugu 

Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajati 1777. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796–1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. Aastal 1924 likvideeriti Vitebski kubermang ja maakond hakkas kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Maakond likvideeriti 20. juunil 1924. 

1897. aasta rahvaloenduse järgi elas maakonnas 141 841 inimest. Valgevenelasi, venelasi ja ukrainlasi oli kokku 119 413. Juute oli 17 140, poolakaid 2795 ja lätlasi 1721.

Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Polotsk) ja 15 valda. Aastal 1883 oli maakonnas kolm katoliku kihelkonda keskustega Harbačovas, Polotskis ja Rukszonicas. Tähtsamad majandusharud olid metsandus ja linakasvatus, nii palgid kui lina toimetati maalt välja Riia sadama kaudu.

Haldusjaotus 

Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles Волость). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Polotsk, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 15 valda.

Alevid olid aastal 1906 Ekimań ja Sirocina.

15 valda maakonna koosseisus olid aastal 1913:

Aastaks 1918 oli maakonna koosseisus 16 valda, lisandunud oli Homieli vald.

Aastal 1923 oli valdasid maakonnas 13. Haldusreformi järel asusid seal Bucharynskaja, Vaładarskaja, Vorkavickaja, Drysienskaja, Kalininskaja, Kastryčnickaja, Leninskaja, Pieršamajskaja, Praletarskaja, Pracoŭnaja, Sialanskaja, Siamionaŭskaja ja Čyrvonaarmiejskaja vallad.

20. juunil 1924 liideti maakonnaga kolm valda Botšeikovo maakonnast. Polotski maakonna koosseisu läksid Lepieli, Ušačy ja Chocini vallad.

Šlahta 

Aastal 1873 oli maakonnas 1701 šlahtitšit. 

Polotski maakonna šlahta marssalid (piirkondliku esinduskogu eesistujad) olid: 
Antoni Sielicki (1798–1800)
Józef Hrebnicki (1805–1811)
Józef Rypiński (1812)
Serafin Roszkowski (1817)
August Hłasko (1818–1820)
Stanisław Hrebnicki (1822)
Ludwik Bielikowicz (1830)
Tadeusz Szczytt (1831)
Trojan Hłasko (1848)
Piotr Kulesza (1854)
Edward Hrebnicki (1857)
Edward Reutt (1859)

Viited

Välislingid 
Poola Kuningriigi geograafiline leksikon

Vitebski kubermang
Gaten Matarazzo

Gaetano John "Gaten" Matarazzo III  (sündinud 8. septembril 2002)  on Ameerika näitleja ja laulja. Ta alustas oma karjääri Broadway laval Benjaminina etteastes Priscilla, kõrbekuninganna ja Gavroche'ina Les Misérablesis. Ta mängib Dustin Hendersonit Netflixi ulme-õudussarjas " Veidrad asjad "  (Stranger Things) ja juhib Netflixi saadet Prank Encounters .

Varajane elu 
Matarazzo sündis Connecticutis Gaetano ja Heather Matarazzole ja kasvas üles New Jersey osariigis Little Egg Harbori alevikus. Ta õppis New Jersey osariigis Tuckertonis Pinelandsi piirkondlikus keskkoolis. Tal on kaks õde-venda, vanem õde Sabrina ja noorem vend Carmen.

Isiklik elu 
Matarazzo on itaalia päritolu.  

Ta sündis kleidokraniaalse düstoosiga ning on taimetoitlane.

Filmograafia

Muusikavideod

Lava 

Sündinud 2002
Kätised

Kätis oli sõrmedeta või ka labata kinda pikendatud vars randme kaitseks külma vastu. Ajalooliselt oli kootud kätis randmesoojendajana kasutusel eelkõige Eesti saartel (kaluritel). 

Tänapäeval valmistatakse kätiseid einevate otstarvetega:
lüpsjatele - veekindlad ja hingavad tänu erilisele kattele
ehitajatele - kuuma- ja lõikekindlad
keevitajatele - pehmed ja vastupidavad loomanahast
igapäevaseks kasutamiseks - elastsed, naturaalsest villast või puuvillast 
kaitseriietuseks - vinüülist
ujumiseks - täispuhutavad
jne.

Vaata ka
kirikindad
käitmed
labakinnas
nõelakindad
vetukad

Viited

Välislink 
 Kätis, Eesti Rahva Muuseum
 Palmikutega kätis

Etnograafia
Käsitöö
Riietus
Bell Boeing V-22 Osprey

Bell Boeing V-22 Osprey on Ameerika võitluslennuk, mis kasutab õhku tõusmiseks ja edasi liikumiseks kallutatavate propellerite tehnoloogiat. Vertikaalses asendis on propellerid õhku tõusmiseks, maandumiseks ja hõljumiseks. Horisontaalses asendis on propellerid kiiresti edasi lendamiseks ja manööverdamiseks. Tegemist on militaarlennukiga, mis on välja töötatud täitmaks lahinguoperatsioone, mida ühegi teise õhusõidukiga ei tehta.

Kuna V-22 Ospreysse on kombineeritud kopteri operatiivne paindlikkus ja lennuki suur kiirus ja efektiivsus, siis suudab see täita selliseid missioone, nagu sõjaväe- ja lastivedu, rünnakud, luure-, otsingu- ja päästeoperatsioonid.
Lennukit toodavad Bell Helicopter Textron ja Boeing Helicopters, mootoreid toodavad Rolls-Royce/Allison.

Tehnilised andmed 
Loetelu Bell Boeing V-22 Osprey tehnilistest andmetest, mis pärinevad Boeingu kodulehelt. 

Pikkus – lennuki kere 57,8 ft (17,61 m)Laius – tiivikutega: 84,6 ft (25,78 m)Kõrgus – kui mootorid vertikaalselt, siis 22,1 ft (6,73 m), lennukitiiva stabilisaatoriga 17,9 ft (5,46 m)Tiiviku diameeter – 38,1 ft (11,6 m)Maksimaalne kogukaal (õhku tõusmiseks) – 52 600 lbs (23 859 kg)Maksimaalne kiirus 270 kts (500 km/h)Kohti kokpitis: 2

Ajalugu

Lennuki tulevik oli kõne all aastatel 1989–1992, kui Ameerika Ühendriikide kaitseminister Dick Cheney üritas programmi kalliduse tõttu katkestada. Kongress jätkas programmi rahastamist ja pakkus FY2004 kaudu 16,4 miljardit dollarit. 2003. aastal hinnati programmi kogumaksumuseks umbes 48 miljardit dollarit. Selline summa katab 458 lennuki väljatöötamise ja tootmise. Lennukontroll ja tootmiseelne V-22 Osprey hindamine algas 1997. aasta alguses, aprillis kiideti lennukite tootmine heaks.

Uuenduslikud võimalused 
V-22 Osprey on ülimalt kiire – maksimaalne kiirus 275 sõlme (443 km/h), tänu millele on piloodil võimalik kiirelt ohtusid märgata ja vastavalt tegutseda.
Kokkupandavad tiivikud – tiibasid ja propellereid on võimalik „voltida“ 63 × 18 × 18 jala (19 × 5,5 × 5,5 m) suuruseks, tänu millele võtab see lennukikandjal vähem ruumi.
Suur kandevõime – Ospreyga on võimalik vedada 24 lahingugruppi või 20 000 naela (9071 kg) sisemist lasti või 15 000 naela (6803 kg) väliselt.

Viited

Ameerika Ühendriikide lennukid
Ameerika Ühendriikide sõjandus
Nõelakindad

Nõelakinnas (ka viltkinnas) on erilise nõelaga punutud ja viltjaks vanutatud kinnas.

Ajaloost 
Lääne- ja Kesk-Euroopas olid nõelakindad tuntud juba I aastatuhande algupoolel. Ida-Euroopas, Skandinaavias, Soomes ja Baltimail võeti need kasutusele mõnevõrra hiljem. Eestis on nõelakindad teada 11. sajandist.

19. sajandi keskosas olid nõelakindad kasutusel veel eesti pulma- ja matusekommetes, igapäevasest kasutusest olid nad kadumas. Need asetati näiteks pulmade ajal veimavakale kurjade vaimude peletamiseks.

Teostus  
Nõelakindaid tehti jämedast valgest villasest lõngast, kasutades suurt lamedat luu-, puu- või metallnõela. Seejärel kindad vanutati tugevasti viltjaks. Sellised labakindad olid tömbi otsa ja veidi laieneva suuga, mille äärt kaunistasid värvilised tikkeread, Saaremaal ka narmad. Kudumisvarrastel kootud kindad hakkasid levima 14. sajandil ning tõrjusid nõelakindad aja jooksul kõrvale..

Vaata ka 
 kirikindad
 kätised
randmeribad
 labakinnas
 vetukad

Viited

Välislink 

 Nõelakindad, Eesti Rahva Muuseum
 Traditsioonid Eestis, Ann Ojaste 2009

Etnograafia
Eesti rahvakultuur
Käsitöö
Riietus
Lippe kreis

Lippe kreis [ˈlɪpə] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.

Lippe kreis on nime saanud Lippe isandate järgi, kes elasid algselt Lippe jõe ääres ja asutasid sinna Lippstadti ning oma Lippe vürstkonna. See oli riik Saksa-Rooma riigis ja säilitas riikluse aastani 1947, kui sellest sai kreis Nordrhein-Westfalenis.

Asend 

Lippe kreis hõlmab Teutoburgi metsa põhjaosa, seal on ka kreisi kõrgeim punkt, 496 m kõrge Köterberg Lügde lähedal. Madalaim punkt on Weseri jõe ääres (45,5 m). Peamine jõgi on Werre ning kreisi põhjapiiril Weser. Lippe jõgi, mis kreisile nime on andnud, ei voola läbi Lippe, vaid on kohe teiselpool kreisi piiri Bad Lippspringes Paderborni kreisis. Väikesed territooriumid Lippstadt, Lipperode ja Cappel, mis 19. sajandi keskpaigani Lippele kuulusid, asuvad jõe orus.

Ajalugu 

Lippe kreis kattub enam-vähem ajaloolise Lippe krahvkonna alaga. Selle riigi esmamainimine on aastast 1123; see kasvatas võimu aeglaselt järgnenud sajandite jooksul. 1528. aastal sai sellest krahvkond, 1789. aastal vürstkond.

Erinevalt paljudest teistest piirkonna riikidest Saksa-Rooma riigis säilitas Lippe Napoleoni ajastul oma iseseisvuse ja seega ei liidendatud seda hiljem Preisimaaga. See oli üks väiksemaid liikmesriike Saksa keisririigis.

Pärast vürst Woldemari surma 1895. aastal võitlesid kaks Lippe vürstliku perekonna liini aastakümne valitsemise üle.

Viimane Lippe vürst sunniti troonist loobuma 1918. aasta Novembrirevolutsiooni ajal pärast Saksa keiserliku armee lüüasaamist. Saksamaast kui tervikust sai Weimari vabariik. Lippest sai Freistaat, üks uue vabariigi osi. 1932. aastal jaotati Lippe Vaba Riik kaheks kreisiks, Detmoldiks ja Lemgoks. Need jätkasid eksisteerimist, kuni 1947. aastal kaotas Lippe Saksamaal liidumaa staatuse ja liidendati Briti sõjaväelise valitsuse käsul uude Nordrhein-Westfaleni liidumaasse; 1949. aastal kiitis selle muudatuse heaks parlament. 1969./70. aastal ühendati 168 linna ja valda 16-ks; ning haldusreformi teise osana liideti Lemgo ja Detmoldi kreisid 1973. aastal Lippe kreisiks.

Linnad ja vallad 

Linnad:

 Bad Salzuflen
 Barntrup
 Blomberg
 Detmold
 Horn-Bad Meinberg
 Lage
 Lemgo
 Lügde
 Oerlinghausen
 Schieder-Schwalenberg

Vallad:

 Augustdorf
 Dörentrup
 Extertal
 Kalletal
 Leopoldshöhe
 Schlangen

Kokakunst 

Kõige kuulsam roog, mida Lippes pakutakse, on pickert. Varem oli see tuntud kui vaeste inimeste toit. Põhiained on kartulid, jahu ja rosinad.

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Rannakaitsepatarei nr 3

Rannakaitsepatarei nr 3 oli Peeter Suure merekindluse mererinde rannakaitsesüsteemi kuulunud rannakaitsepatarei, mille varemed asuvad Harju maakonnas Harku vallas Suurupi külas. 

Rannakaitsepatarei nr 3 koosseisus oli neli 6-tollist (152 mm) Canet’-tüüpi kahurit, suurtükid asusid betoneeritud alusel. Meeskonna ja laskemoona varjendid, ehitatud teras-betoon konstruktsioonis, asusid suurtükkide kõrval. Komandopunkt eraldi rajatisena patarei vasakul tiival. Patareipositsiooni juurde viib munakivitee.

Patareipositsiooni juures asus idapoolne helgiheitja ja meeskonnavarjend ning elektrijaam. Teine helgiheitja asus kaugemal Ilmandu küla juures. 

Mererinde Naissaare, Aegna ja Suurupi patarei nähti ette Soome lahe riivistamiseks kui ka Paldiski-esise akvatooriumi kaitseks. Patarei tulesektor kattis faarvaatri Naissaare ja mandri vahel. Seda ala valgustas kaks helgiheitjat.

Vaata ka
 Suurupi raudteejaamahoone

Viited

Välislingid 
 
Suurupi rannapatarei kahuriõued ja nende ühenduskäigud, visitharku.com

Harju maakonna militaarehitised
Harju maakonna kultuurimälestised
Peeter Suure merekindluse peapositsioon
Vassõl Grõtšak

Vassõl Grõtšak (ukraina keeles Василь Сергійович Грицак, sündinud 14. jaanuaril 1967 Rivne oblastis) on Ukraina riigiametnik.

Auastmed 
 2016 - Ukraina armeekindral

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Ukraina ametnikud
Sündinud 1967
Viimsi keskus

Viimsi keskus on bussipeatus, mis asub Viimsi vallas. Selles bussipeatuses peatuvad kaks liini: 1A (Viru Keskus - Viimsi keskus), 49 (Lennujaam - Viimsi keskus). 

Peatusele lähedal asuvad tähtsad ehitised on Viimsi Kool, Atlantis H2O veepark ja Fertilitas Erahaigla. 

Eesti bussipeatused
Ameerika Ühendriikide diplomaatilised esindajad Hawaiil

Ameerika Ühendriikide diplomaatilised esindajad Hawaiil on aastail 1853–1898 Hawaiile lähetatud komissarid, minister-residendid ja saadikud. Varem esindasid Ameerika Ühendriike Hawaii kuningriigis agendid (alates 1820) ja konsulid (alates 1844). Kuninganna Liliuokalani kukutati Ameerika Ühendriikide saadiku osavõtul 14. jaanuaril 1893 ja Hawaii kuulutati vabariigiks 4. juulil 1894. Hawaii annekteeriti 12. augustil 1898 territooriumina, millisest päevast Hawaii lakkas iseseisva riigina olemas.

Alljärgnev on diplomaatiliste esindajate loend vastavalt Riigidepartemangu ametlikule koduleheküljele:

Komissarid
20. detsember 1853 – 21. mai 1858 David Lawrence Gregg
21. mai 1858 – 8. juuni 1861 James Wallace Borden
8. juuni 1861 – 18. juuni 1863 Thomas Jefferson Dryer

Minister-residendid
19. juuni 1863 – 26. juuli 1866 James McBride
26. juuli 1866 – 5. detsember 1868 Edward Moody McCook
19. juuli 1869 – 25. september 1877 Henry Augustus Peirce
25. september 1877 – 21. august 1882 James Monroe Stewart Comly
21. august 1882 – 12. juuni 1885 Rollin Mallory Daggett
12. juuni 1885 –23. september 1889 George W. Merrill
23. september 1889 – 8. september 1890 John Leavitt Stevens (edasi saadik kuni 18. maini 1893)

Saadikud
8. september 1890 – 18. mai 1893 John Leavitt Stevens (varem minister-resident)
23. mai 1893 – 8. august 1893 James Henderson Blount
7. november 1893 – 6. jaanuar 1897 Albert Shelby Willis (suri ametis olles)
7. juuni 1897 – 12. august 1898 Harold Marsh Sewall

Viited

Ameerika Ühendriikide välispoliitika
Hawaii
Leonid Rešetnikov

Leonid Petrovitš Rešetnikov (vene keeles Леонид Петрович Решетников; sündinud 6. veebruaril 1947 Potsdamis) on Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuse (SVR) kindralleitnant, ajalooprofessor, aastatel 2009–2017 Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor.

Elulugu 
Sündis Saksamaal Potsdamis Nõukogude okupatsioonitsoonis Nõukogude ohvitseri perekonnas. 1970 lõpetas Harkovi Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna, keskendudes Bulgaaria ajaloole olles sealse bulgaristika koolkonna rajaja professor Georgi Popovi õpilane. 1971-1974 õppis Bulgaarias Sofia ülikooli juures aspirantuuris, kus 1974. aastal kaitses ajalookandidaadi väitekirja teemal "Bulgaaria poliitiliste emigrantide osalemine sotsialismi ülesehitamisel Nõukogude Liidus (1921–1941)." 

1974-1976 töötas NSV Liidu Teaduste Akadeemia Sotsialistliku Maailma Majandussüsteemi Instituudis.

Aprillist 1976 tööl NSV Liidu Riikliku Julgeolekukomitee (KGB) esimeses peavalitsuses (välisluure). Töötas eeskätt Balkani riikidega, 1979-1984 tööl Jugoslaavias.  Nõukogude perioodi lõpuks oli teabe- ja analüütilise juhtimise valitsuse juhataja, polkovnik. Detsembrist 1995 kindralmajor. Detsembrist 1991 aprillini 2009 Venemaa Föderatsiooni Välisluureteenistuses (SVR), lõpetades oma teenistuse analüüsi- ja informatsiooniosakonna juhatajana kindralleitnandi auastmes, 2001-2004 teenis Kreekas. Aprillis 2009 saadeti ta vanuse tõttu erru. 

29. aprillist 2009 kuni 4. jaanuarini 2017 Venemaa Strateegiliste Uuringute Instituudi direktor. Sellel ametipostil olles sekkus ta USA andmetel USA 2016. aasta presidendivalimistesse.

2016. aasta novembris algatas ta Venemaa ajaloo-alase hariduse arendamiseks mõeldud monarhistlik-patriootliku haridusühingu "Kahepealine Kotkas" loomise ning on nüüd ühingu aseesimees. Ta on Vene välisministri juures tegutseva teadusnõukogu, Vene Föderatsiooni Julgeolekunõukogu juures tegutseva teadusnõukogu ja Vene Föderatsiooni kaitseministeeriumi juures tegutseva avaliku nõukogu liige.

Mittetulundusühingu "Muinsuskaitse" ("Русский Лемнос") president. Jaanuarist 2017 konservatiiv-monarhistliku telekanali "Tsargrad" nõukogu esimees.

Ajakirja "Rodina" toimetuskolleegiumi liige.

Sanktsioonid 
Detsembrist 2016 on ta USA sanktsioonide nimekirjas, kui Süüria Bashar al-Assadi režiimi toetava Tempbanki nõukogu liige. 10. septembril 2019 keelas Bulgaaria talle kümneks aastaks riiki sisenemise süüdistades tema juhitud Venemaa Strateegiliste Uuringute Instiuuti ja haridusühingut "Kahepealine Kotkas" spionaažis.

Viited
Ernst Raiste

Ernst Raiste (kuni 5. jaanuarini 1937 Ernst Neidorf; 5. aprill 1925 Narva – 30. aprill 2020 Tartu) oli eesti balletiartist ja vabadusvõitleja.

Tema isa oli raudteelane. 
Aastatel 1939–1942 õppis Raiste Tartu 5. gümnaasiumis ja tantsu Vanemuise õpperühmas. Oli 1941–1966 Vanemuise tantsija ja ballettmeistri assistent ning 1966–1983 muusikalavastuste assistent, 1995–2004 koosseisuline töökeskkonnaspetsialist. 

Ta on mänginud sõnalavastustes ning osalenud operettide ja ooperilavastuste tantsunumbrites.

Oli 1944–1960 abielus Linda Ainlaga (1919–1984). 

 Eesti Teatriliidu liige (1965)
 Eesti Balletiliidu liige (1999) 
 Kaitseliidu Tartu maleva auliige (2001)
 Kotkaristi IV klassi teenetemärk (2007)
 Tartu Vabadusvõitlejate Ühenduse juhatuse liige (2012)
 Elva linna teenetemärk (2013)

Osi
Paris (Prokofjevi Romeo ja Julia, 1946, Estonias 1950)
Seitsmetäpiline kaart (Mihhalkovi Lõbus unenägu, 1948)
Silvio (Tšulaki Kahe isanda teener, 1950)
Narr (Glieri Vaskratsanik, 1952)
Neegripoiss (Tšaikovski Pähklipureja, 1955)
Nööbivalaja (Urbeli Peer Gynt, Griegi muusikale, 1959)
Tark (Tubina Kratt, 1961)
Kadedus (Rahmaninovi Paganini, 1963)
Õuearst (Melikovi Legend armastusest, 1964)
Lible (Vinteri Kevade, 1967)
Kuningas (Prokofjevi Tuhkatriinu, 2000)

Viited

Kirjandus
Raimu Hanson. Toores maks aitas vanemuislastel tõusta varvastele. – Postimees, 3. märts 2009
P. Silla. Ernst Raiste 85. – Oma Maa, aprill 2010
Ernst Raiste: Kui kahurid vaikivad, kõnelevad taas muusad! Intervjueerinud Jaanika Kressa. – Kultuur ja Elu 2016, 1

Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1925
Surnud 2020
Jaroslav Targa nimeline õigusteaduste ülikool

Jaroslav Targa nimeline õigusteaduste ülikool (ukraina keeles Національний юридичний університет імені Ярослава Мудрого) on õigusharidust andev kõrgkool Ukrainas Harkivis.

Ukraina ülikoolid
Harkiv
Artem Sõtnõk

Artem Sõtnõk (ukraina keeles Артем Сергійович Ситник; sündinud 19. augustil 1979 Kirovogradi oblastis) on Ukraina jurist ja riigiametnik.

Töökäik 
2015-2022 juhtis Ukraina Rahvuslikku Korruptsioonivastast Bürood.

Ukraina juristid
Sündinud 1979
Luis Alberto Lacalle Pou

Luis Alberto Alejandro Aparicio Lacalle Pou (sündinud 13. augustil 1973 Montevideos) on Uruguay jurist ja poliitik, ta on Rahvuspartei liige. Ta on 1. märtsist 2020 Uruguay president.

Ta sündis aastal 1973 Montevideos. Ta sai hariduse Briti koolides Montevideos. Ta lõpetas aastal 1998 juristina Uruguay Katoliikliku Ülikooli.

Ta oli Uruguay Esindajatekoja president aastatel 2011–2012. Aastatel 2015–2019 oli ta Uruguay senaator.

Ta kandideeris aastal 2014 Uruguay presidendivalimistel, kuid ei osutunud valituks. Aastal 2019 kandideeris ta uuesti presidendivalimistel, kus ta esimeses voorus 24. novembril 2019 sai 48,71% häältest.

Isiklikku 
Ta on aastast 2000 abielus Lorena Ponce de Leóniga, neil on kolm last. Tema isa Luis Alberto Lacalle oli aastatel 1990–1995 Uruguay president; vanavanaisa Luis Alberto de Herrera (1873–1959) oli Uruguay poliitik, ajakirjanik ja ajaloolane.

Välislingid 
 Luis Alberto Lacalle Pou elulugu (hispaania keeles)

Uruguay presidendid
Uruguay inimesed
Advokaadid
Sündinud 1973
Neveli maakond

Neveli maakond (valgevene keeles Невельскі павет; vene keeles Невельский уезд) oli Venemaa Keisririigi  Vitebski kubermangu ja Vene NFSV Pihkva kubermangu haldusüksus.

Ajalugu 

Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu esimese Poola jagamise järel. Maakond rajati 1777. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Algselt oli see Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonna koosseisus. Aastail 1796-1802 kuulus see Valgevene kubermangu koosseisu, seejärel aga Vitebski kubermangu koosseisu. 24. märtsil 1924 läks see Vene NFSV Pihkva kubermangu koosseisu. Maakond likvideeriti 1. augustil 1927. 

Aastal 1897 elas maakonnas 141 841 inimest. Elanikest 84 % moodustasid valgevenelased, venelasi oli 7,1 % ja juute 7,4 %. Aastal 1870 elas maakonnas 184 lätlast.

Aastal 1914 oli maakonna territooriumil üks linn (Nevel) ja 20 valda, mis olid jagatud kolmeks kohtupiirkonnaks. 

Aastal 1880 oli maakonnas kolmkümmend kolm õigeusu kihelkonda. Katoliku kihelkondasid oli üks.

Haldusjaotus 

Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles Волость). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn Nevel, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 20 valda.

Vallad maakonna koosseisus olid aastal 1913: 

Aastal 1906 olid Aleksejevskaja ja Novo-Voznessenskaja valdade asemel Mošenino ja Serutõ vallad.

Šlahta 

Aastal 1880 oli maakonnas 1644 šlahtitšit. 

Maakonna šlahta marssalid (piirkondliku esinduskogu eesistujad) olid aastatel 1783–1863 Koniński, Bohomolec, Wyszyński, Szyszko, Chrzanowski, Duwa, Łosowski, Petrykowski ja Rodziewicz.

Viited

Välislingid 
Poola Kuningriigi geograafiline leksikon

Vitebski kubermang
Pihkva kubermang
Hochsauerlandkreis

Hochsauerlandkreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.

Ajalugu 

Kreis rajati 1975. aastal Nordrhein-Westfaleni kreiside reorganiseerimise käigus, kui ühendati endised kreisid Arnsberg, Brilon ja Meschede.

Geograafia 

Geograafiliselt hõlmab kreis suure osa Sauerlandi mägedest, sealhulgas kõrguselt esimese ja kolmanda tipu – Langenberg Olsbergi lähedal (843 m) ja paremini tuntud Kahler Asten (842 m) Winterbergi lähistel. Need on ka kaks kõrgeimat mäge Nordrhein-Westfalenis.

Linnad ja vallad 

 Linnad

 Arnsberg
 Brilon
 Hallenberg
 Marsberg
 Medebach
 Meschede
 Olsberg
 Schmallenberg
 Sundern
 Winterberg

 Vallad

 Bestwig
 Eslohe

Sõpruslinn 

 Livingston, Šotimaa

Tuntud inimesi 

 Franz Hoffmeister (1898–1943), roomakatoliku preester

Tuntud paiku 

 Bergkloster Bestwigis
 Grafschafti klooster Schmallenbergis
 Königsmünsteri klooster Meschedes

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Herfordi kreis

Herfordi kreis [ˈhɛʁfɔʁt] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kirdeosas.

Ajalugu 

Piirkond on tuntud ka kui Widukindi maa, kuna Widukindi saksi hõimude viimased võitlused Karl Suure vastu toimusid siin. Ta usutakse olevat maetud Engeri linna.

Kui piirkond Preisimaa Vestfaali provintsi osaks sai, loodi 1816. aastal esimene Herfordi kreis. 1832. aastal ühendati see Bünde kreisiga. 1911. aastal lahkus Herfordi linn kreisist; kuid 1969. aastal kaotas see iseseisva linnaringkonna staatuse. Kreis saavutas oma praeguse suuruse 1973. aastal, kui Uffelni vald, mis oli varem Mindeni kreisis, ühendati Vlotho linnaga.

Geograafia 

Kreis asub Wieheni kolme mäeaheliku (põhjas) ja Teutoburgi metsa (lõunas) vahel. Kirdes piirneb see Weseri jõega.

Linnad ja vallad 

 Linnad

 Bünde
 Enger
 Herford
 Löhne
 Spenge
 Vlotho

 Vallad

 Hiddenhausen
 Kirchlengern
 Rödinghausen

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Heinsbergi kreis

Heinsbergi kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas.

Ajalugu 

Piirkond langes 1815. aastal Preisimaa kätte, mis 1816. aastal lõi kolm kreisi: Heinsberg, Erkelenz ja Geilenkirchen. 1932. aastal Heinsbergi ja Geilenkircheni kreisid ühendati ning 1972. aastal ühendati ka Erkelenzi kreis. 1975. aastal saavutas kreis oma praeguse suuruse, kui Niederkrüchteni vald loovutati Vierseni kreisile.

Geograafia 

Geograafiliselt hõlmab see Alam-Reini lahe madaliku.

Jõed 

 Rur on peamine jõgi
 Wurm
 Schwalm
 Niers

Linnad ja vallad 

 Linnad

 Erkelenz
 Geilenkirchen
 Heinsberg
 Hückelhoven
 Übach-Palenberg
 Wassenberg
 Wegberg

 Vallad

 Gangelt
 Selfkant
 Waldfeucht

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Franz Karl Theodor von Villebois

Franz Karl Theodor von Villebois (1. juuli (vkj 19. juuni) 1836 Suislepa mõis - 11. veebruar (vkj 30. jaanuar) 1890 Tartu) oli prantsuse-baltisaksa päritolu Venemaa skulptor ning Liivimaa mõisnik.

Sündinud 1836
Surnud 1890
Vladimir Jakušev

Vladimir Jakušev (vene keeles Владимир Владимирович Якушев; sündinud 14. juunil 1968 Neftekamskis) on Venemaa jurist, majandusteadlane ja poliitik,  
Venemaa presidendi eriesindaja Uurali föderaalses ringkonnas alates 9. novembrist 2020. 

18. maist 2018 kuni 9. novembrini 2020 oli ta Venemaa Föderatsiooni ehitus-, eluaseme- ja kommunaalteenuste minister.

Ta sündis 1968. aastal Neftekamskis Baškiirias, tema isa oli veoautojuht. 7-aastaselt kolis ta Nadõmi, kus ta lõpetas ka keskkooli. Aastatel 1986–1988 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1993 lõpetas ta Tjumeni Riikliku Ülikooli juristina.

27. juunil 1993 asus ta tööle Ida-Siberi Kommertspanga (Западно-Сибирский коммерческий банк, Запсибкомбанк) Jamali Neenetsi filiaali. 25. juulist 1994 sai ta Ida-Siberi Kommertspanga Jamali Neenetsi filiaali direktori kohusetäitjaks. 24. jaanuarist 1995 sai tast Ida-Siberi Kommertspanga Jamali Neenetsi filiaali direktor. 19. mail 1997 sai tast panga viitsepresident ja Ida-Siberi Kommertspanga Salehardi filiaali direktor. Samal aastal lõpetas ta Tjumeni Riikliku Ülikooli ökonomistina. 29. aprillil 1998 määrati ta Ida-Siberi Kommertspanga presidendiks.

13. juunil 2001 määrati ta Tjumeni oblasti asekuberneriks (kuberner oli sel ajal Sergei Sobjanin). Märtsis 2005 määrati ta Tjumeni linnapea esimeseks asetäitjaks, 21. märtsist 2005 Tjumeni linnapea kohusetäitjaks. 24. novembril 2005 kuni 18. maini 2018 oli ta Tjumeni oblasti kuberner. Aastal 2005 kaitses ta majandusteaduse kandidaadi väitekirja.

18. mail 2018 vabastati ta Tjumeni oblasti kuberneri ametist ja ta määrati Venemaa Föderatsiooni ehitus-, eluaseme- ja kommunaalteenuste ministri ametisse. 18. maist 2018 kuni 9. novembrini 2020 oli ta Venemaa Föderatsiooni ehitus-, eluaseme- ja kommunaalteenuste minister.

1. mail 2020 ilmnesid tal COVID-19 tunnused ning tal diagnoositi koroona. Ajutiseks ministri kohusetäitjaks määrati Nikita Stasišin.

Isiklikku 
Ta on abielus Larissa Jurjevna Jakuševaga, neil on poeg ja tütar.

Venemaa ministrid
Venemaa juristid
Venemaa majandusteadlased
Sündinud 1968
Dagestani ANSV

Dagestani Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühendnimi Dagestani ANSV; vene keeles Дагестанская Автономная Советская Социалистическая Республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.

Dagestani ANSV moodustati 20. jaanuaril 1921.

ANSV-s elas üle 30 põlisrahva.

Planeet 2297 Daghestan, mille avastas 1978 Nikolai Tšernõhh, sai oma nime Dagestani ANSV järgi.

Viited 

Dagestan
Nõukogude Liidu autonoomsed vabariigid
Jean-Gaspard Deburau

Jean-Gaspard Deburau (sünninimi Jan Kašpar Dvořák; 31. juuli 1796 Kolín – 16. juuni 1846 Pariis) oli Böömimaalt pärit Prantsusmaa näitleja ja miim.

Deburau vanemad oli rändtsirkuseartist Philippe-Germain Deburau ja tšehhi teenijanna Kateřina Gráffová. 1810. aastatel sattus Deburau rändtsirkusega Pariisi. Seal esinedes Théâtre des Funambules'is commedia dell'arte'i etendustes tõusis ta varsti lavatäheks. Populaarseks sai tema mängitud Pierrot' lavakuju. Funambules teatris mängis ta oma elu lõpuni. Pärast Deburau surma esines miimina tema poeg Charles Deburau.

1945. aastal linastus filmiklassika varamusse kuuluv Marcel Carné film "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed"), milles Jean-Gaspard Deburau'd lavanimega Baptiste' kehastas Jean-Louis Barrault. 1946. aastal lõi Carné koos Marcel Marceau'ga pantomiim-balleti "Baptiste".

Välislingid

Prantsusmaa näitlejad
Prantsusmaa miimid
Sündinud 1796
Surnud 1846