joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Schaerbeek

Schaerbeek (, hollandi keeles Schaarbeek ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. 

Schaerbeeki kutsutakse ka "eeslilinnaks" (la cité des ânes või de ezelsgemeente). Nimi meenutab aegu, mil peamiselt kirsiõlle (Kriek) valmistamiseks hapukirsse kasvatanud schaerbeeklased saabusid kirssidega koormatud eeslitega Brüsseli turule. Eesleid peetakse Josaphati pargis tänini ning hapukirsipuudega on ääristatud mitmed Schaerbeeki Diamanti linnaosa tänavad (Milcampsi, Emile Maxi ja Opale puiesteed).

Schaerbeek on olnud elupaigaks Jacques Brelile, René Magritte'ile, Paul Deschanelile ja paljudele teistele tuntud inimestele.

Ajalugu
Josaphati orust leitud tulekivist tööriistad annavad tunnistust inimasustuse olemasolust juba kiviajal. Schaerbeeki territooriumit läbinud rooma teede äärest on leitud ka Hadrianuse valitsusajast (2. sajand) pärinevaid kalmeid ja münte.

Schaerbeeki on esmakordselt nimetatud 1120. aasta dokumendis, millega Cambrai piiskop andis Scarenbecca ja Everna (praegune Evere) kirikute haldamise Soignies' kanoonikutele. 1540. aastal oli Schaerbeekis 112 majapidamist ja 600 elanikku.

Vaatamisväärsused
 Schaerbeekis asub mitmeid art déco ja juugendstiilis elamuid.
 Aastatel 1845–1885 valminud Kuninglik Maarja kirik, kust 1925. aastal saadeti viimsele teele Giacomo Puccini.
 Esinduslik raekoda, mille õnnistas 1887. aastal sisse kuningas Léopold II.
 Josaphati park, mille pühitses 1904. aastal sisse samuti Léopold II. Pargi serval asub Brusilia, Belgia kõrgeim tornelamu (100 m). 
Clockarium, art déco stiilis portselankelladele spetsialiseerunud kellamuuseum. Schaerbeekis asuvad ka õllemuuseum ja mehaanilise oreli muuseum.

Sõpruslinnad
  – Houffalize, alates 1952
  – Québec, alates 1976
  – Anyang, alates 1985
  – Vicovu de Sus, alates 1989
  – Priština, alates 1999
  – Prairie Village, alates 2000
  – Al-Hoceima, alates 2003
  – Beyoğlu, alates 2004

Viited

Välislingid

Koduleht (prantsuse, hollandi ja inglise keeles)

Pealinna Brüsseli piirkonna vallad
Priit Prillup

Priit Prillup (aastani 1935 Boris Prillup; 1. aprill 1909 Narva – 17. oktoober 1986 Lilyfield Austraalia) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas 1928. aastal Narvas gümnaasiumi. 

Ta mängis 1930. aastatel Narva teatris ja Rakvere näiteringis ning töötas ametnikuna Rakvere linnavalitsuses. Aastatel 1940–1944 oli ta Rakvere Teatri näitleja.

Põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Schwarzenbeki ja Geislingeni Eesti rahvuskoondise teatri rajajaid. 

Läks 1949. aastal Austraaliasse, mängis 1951. aastast Sydney Eesti Teatris.

Rolle 
 1940 Tammsaare / Andres Särev "Andes ja Pearu" (Indrek ja Juss)
 1942 Eduard Vilde "Side" (Jaak Grünberg)
 1943 Tammsaare / Andres Särev "Karin ja Indrek" (Sutt ja Rönee)
 1943 Maria Jotuni "Mehe küljeluu" (Yrjö Kallio)
 1947 Agapetus "Patuoinas" (Koikkalainen)
 1948 Tennessee Williams "Klaasmenažerii"
 1948 ja 1952 A. Sepp "Kuldsed väravad" (Oja)
 1955 August Mälk "Mees merelt" (Laas Räimes)

Isiklikku 
Ta oli 1937. aastast abielus Elli Vartsiga. Neil on poeg Peeter Prillup, kes emigreerus Eestist Austraaliasse 1989. aastal.

Rakvere Teatri näitlejad
Eesti omavalitsusametnikud
Austraalia näitlejad
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Austraalias
Sündinud 1909
Surnud 1986
Uccle

Uccle (, hollandi keeles Ukkel ) on üks üheksateistkümnest Belgia Brüsseli piirkonna vallast. Sarnaselt ülejäänud Brüsseli valdadega on ka Uccle ametlikult kakskeelne, hollandi- ja prantsuskeelne. Uccle on Brüsseli piirkonna lõunapoolseim vald.

Pärimuse järgi pühitses paavst Leo III koos Karl Suure ja Liege'i piiskopi Gerbaldiga 803. aastal Uccle'is asunud Peetri kiriku sisse. Kirjalikes allikates on asundust esmakordselt mainitud XII sajandil. Uccle'i vald loodi 1795. aastal.

Vaatamisväärsused
Uccle'is asub Belgia ilmajaam, Kuninglik Meteoroloogiainstituut, mille kõrval paikneb Belgia Kuninglik Observatoorium.
Uccle'i kalmistu, tuntud ka kui Diewegi kalmistu, rajati pärast Brüsselit 1866. aastal tabanud kooleraepideemiat.
Bloemenwerf – arhitekt Henry Van de Velde poolt 19.–20. sajandi vahetusel ehitatud juugendstiilis villa.
 Nemo 33 – maailma sügavaim siseujula (34,5 m).

Sõpruslinnad
  – Neuilly-sur-Seine

Viited

Välislingid

Koduleht (prantsuse ja hollandi keeles)

Pealinna Brüsseli piirkonna vallad
Neder-Over-Heembeek

Neder-Over-Heembeek (, ) on Belgia pealinna Brüsseli linnaosa, Brüsseli haldusringkonna Brüsseli valla osavald. Brüsseli põhjaosas asuv Neder-Over-Heembeek ühendati Brüsseli halduspiiridesse 1921. aastal, samal ajal Hareni ja Laekeniga.

Kirjalikes allikates on asundust esmakordselt mainitud VII sajandil (Haimbecha). 1284. aastal on esmakordselt nimetatud kahe asunduse olemasolu – Neder-Heembeek ja Over-Heembeek (vastavalt 'alumine Heembeek' ja 'ülemine Heembeek'). 1427. aastal asundused taasühinesid ja sellest ajast saadik kannab asula oma praegust nime Neder-Over-Heembeek.

Välislingid 

Belgia endised vallad
Brüssel
Hokett

Hokett (ladina keeles hoquetus, prantsuse keeles hoquet) on muusikas kompositsioonitehnika, faktuuritüüp ja hiljem ka žanr, mille puhul teose vähemalt kahte kiireid liikumisi sisaldavat häält viiakse läbi komplementaarselt: kui ühes hääles on paus, siis teises hääles on noot. Hoketi kasutamise eesmärgiks on luua mulje virtuoossusest ja rõhutada teose rütmilist aspekti. 

Termini 'hoquetus' päritolu ei ole üheselt teada. Vana-prantsuse keeles tähendab hoquet lööki, nuuksatust, luksumist ning ladinakeelne sõna (h)occ(it)are tähendab ristumist või äestamist. 

Hoketti hakati kasutama 1200ndatel Notre-Dame'i koolkonna heliloojate muusikas. Sajandi jooksul arenes sellest välja eraldi žanr ning hoketi kõrgajaks kujunes 14. sajand. Alates 15. sajandist kaotas hokett oma tähtsuse ja hakkas taas esinema alles 20. sajandi muusikas.

Motetis kasutati hoketti tavaliselt ülemistes hääles. Virtuoossed ja väljendusrikkad hoketilõigud rõhutavad motetis teksti või vormi seisukohalt olulisemaid kohti. Näiteks Bambergi koodeksis on seitse ilma tekstita hoketti, mis põhinevad tenoris läbi viidud meloodiale "In seculum". Hoketitehnika üheks kuulsamaks näiteks on ars nova ajastu helilooja Guillaume de Machaut (1300/1305-1377) kolmehäälne instrumentaalteos "Hoquetus David".

20. sajandi muusikas on hoketti kasutanud
 Bohuslav Martinů teose "Gilgameši eepos" (1954/55, esiettekanne 1958) esimeses osas Gilgameši ja Enkidu kahevõitluse stseenis
 Louis Andriessen teoses "Hoketus" (1975) kahele viieliikmelisele mängijate rühmale (paaniflööt, tenorsaksofon ad libitum, basskitarr, klaver, elektriklaver ja konga)
 Sofia Gubaidulina teoses "Quasi Hoquetus" (1984–85) vioolale, fagotile (või tšellole) ja klaverile
 György Ligeti oma viiulikontserdi ("Konzert für Violine und Orchester", 1990–1992) teises osas "Aria, Hoquetus, Choral"
 Harrison Birtwistle teoses "Hoquetus Petrus (1995) kahele flöödile ja pikolotrompetile ning orkestriteoses "Les Hoquets du Gardien de la Lune (1987) 
 György Kurtag kahe klaveri teose "Hoquetus" esimeses osas

Muusikateooria
Muusikažanrid
Jirōemon Kimura

Jirōemon Kimura (jaapani 木村次郎右衛門; 19. aprill 1897 – 12. juuni 2013) oli Jaapani ülipikaealine, kes oli alates 17. detsembrist 2012, Dina Manfredini surma järel, Gerontoloogia Uurimisgrupi (Gerontology Research Group) andmetel maailma vanim elusolev inimene. Pärast Walter Breuningi surma 14. aprillil 2011 sai temast maailma vanim elusolev mees.

Kimura sündis Kamiukawa kalurikülas ja tema sünninimi oli Kinjiro Miyake. 14-aastaselt alustas ta tööd postiametnikuna, kellena ta töötas kuni pensionilejäämiseni 1962. aastal. 1920. aastatel töötas ta mõnda aega ka Koreas, mis kuulus toona Jaapanile. Ta abiellus oma naabri Yae Kimuraga ja kuna tema perekonnal polnud meessoost järglasi, siis võttis Kinjiro Miyake oma nimeks Jiroemon Kimura.

23. septembril 2012 sai Kimura 115 aasta ja 157 päeva vanuseks, seega vanemaks kui Emiliano Mercado del Toro, kes oli olnud maailma vanim inimene 2006. aastal. 28. detsembril 2012 sai Kimura 115 aasta ja 253 päeva vanuseks ning seega vanemaks Christian Mortensenist, kes oli seni olnud kõige vanemaks elanud mees. 2. jaanuaril 2013 sai Kimura 115 aasta ja 258 päeva vanuseks ning tõusis 10 läbi aegade kõige vanemaks elanud inimese hulka.  

Kimura oli viimane elusolev 1897. aastal sündinud inimene ja ainus teadaolev elusolev mees, kes sündis enne 1900. aastat.

Jaapani inimesed
Ülipikaealised
Sündinud 1897
Surnud 2013
Aleksander Ridali

Aleksander Ridali (aastani 1930 Aleksander Birkenfeldt; 15. august 1910 Ridala vald, Läänemaa – 16. november 1979 Tallinn) oli Eesti kunstipedagoog ja kunstnik.

Elulugu
Aleksander Ridali oli talupidaja poeg. Ta lõpetas 1930 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, 1935 Riigi Kunsttööstuskooli ja 1940 Riigi Kõrgema Kunstikooli. 1972. aastal kaitses ta Moskva V. I. Lenini nim Riikliku Pedagoogilise Instituudi kunstiteaduskonna teadusliku nõukogu ees väitekirja "Kunstiline kasvatus üldhariduslikus koolis". 

1933–1938 joonistamise ja joonestamise õpetaja Narva linna Naiskutsekoolis, 1938–1947 Tallinna Õpetajate Seminaris ja 1947–1952 Tallinna Õpetajate Instituudis. 1952–1978 Tallinna Pedagoogilise Instituudi pedagoogika ja algõpetuse metoodika kateedri vanemõpetaja ning 1960–1963 jooniste ja graafikute kateedri juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: joonistamise ja kunstiõpetuse metoodika. 12 teadustrükist. Olnud tegev ka kunstniku ja heliloojana.

Viited

Teoseid
 Joonistamisõpetus I–VI kl. Tallinn, 1959
 Joonistamine V–VIII kl. Tallinn, 1961
 Kunstilise kasvatuse metoodilisi põhisuundi. Tallinn, 1975.
  

Eesti kunstipedagoogid
Eesti kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1910
Surnud 1979
Helju Ridali

Helju Ridali (aastani 1977 Variksoo; sündinud 1. detsembril 1943 Pluitsa külas Mäe vallas Petserimaal) on eesti keeleteadlane, germanist.

Elulugu
Helju Ridali on põllumajandustöötajate tütar. Ta lõpetas 1962. aastal Värska Keskkooli, 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogina ja 1974. aastal aspirantuuri. 

Filoloogiamagister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Zur Semstruktur deutscher be-, er- und ver-Verben. Zu einigen Möglichkeiten ihrer Wiedergabe im Estnischen". Täiendas end Saksamaal ja Šveitsis.

Oli 1967–1969 Jõgeva Keskkooli saksa keele õpetaja, 1969–1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli saksa keele kateedri vanemõpetaja, 1992–1994 saksa keele lektor, 1994–2002 dotsent, 1986–1987 saksa keele kateedri ja 1992–1998 saksa keele lektoraadi juhataja, aastast 2002 saksa keele lektor. 
Lugenud saksa keele morfoloogiat ja süntaksit, stilistikat ja leksikoloogiat.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: saksa ja eesti keele fraseoloogia võrdlev uurimine, saksa prefiksverbide semantika edasiandmine eesti keeles, saksakeelsete tekstide stiili uurimine. 1994–98 rahvusvahelise lingvistilise ajakirja "Triangulum. Germanistisches Jahrbuch für Estland, Lettland, Litauen" teadusnõukogu liige. 45 teadustrükist.

Teoseid
 Glossar stilistischer Grundbegriffe. Tallinn, 1998
 Zur stilistischen Analyse literarische Texte im DaF-Unterricht. // Deutsch in Estland und Ungarn. Frankfurt a.M., 2001
 Germanistik in Tallinn: Texte, Thesen und Projekte zur deutschen Sprache und Literatur. H. 2 (koost). Tallinn, 2002
 Zur Farbsymbolik in der deutschen und estnischen Phraseologie (Am Beispiel von festen Wendugen mit schwarz und weiß als einer Bedeutungskomponente). // Die deutsche Sprache im vielsprachigen Europa des 21. Jrhs. Szeged, 2002
 Phraseologismen mit einem Zahlwort als obligatorischer Komponente im Deutschen und Estnischen. // Germanistik – Traditionspflege und neue Herausforderungen. Szeged, 2003
 Zur Frequenz und Symbolik deutscher und estnischer Farbphraseologismen. // Beit. zur Geschichte der deutschen Sprache im Baltikum IV. Stuttgart, 2005.

Viited

Kirjandus
 Tallinna Pedagoogikaülikool (2002), 66
 Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 100, 111.

Välislingid 
 

Eesti filoloogid
Eesti germanistid
Sündinud 1943
Eve Rihma

Eve Rihma (sündinud 7. novembril 1971 Jõgeva vallas Jõgevamaal) on Eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu
Eve Rihma on töölise tütar.

Lõpetas 1990 Jõgeva 2. Keskkooli, 1994 EPMÜ loomakasvatuse erialal ja 1997 EPMÜ Loomakasvatusinstituudi magistrantuuri; magister (loomakasvatus, 1997, EPMÜ), väitekiri "Ülevaade eestikeelsest veisekasvatusalasest kirjandusest kuni 1918. aastani". Oli 1995–97 EPMÜ loomakasvatuse instituudi söötmisosakonna laborant, 1997–98 vanemlaborant, 1998–2005 teadur, alates 2005 veterinaarmeditsiini instituudi ja loomakasvatuse instituudi söötmisosakonna teadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: söötade keemiline koostis ja toiteväärtus, veiste söötmine.  ja Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige. Üle 10 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 The effect of barley meal on dairy cow`s dry matter intake, allantoin excretion and microbial protein synthesis in feeding alfalfa silage ad libitum. (kaasautor) // Agraarteadus (2001) 3
 Dry matter intake of the first-parity cows, bred in Estonia, at the beginning of lactation (kaasautor). // Veterinarija ir zootechnika 22 (2003) 44
 Milk urea concentration and PBV as indicators of effective protein use in feeding of dairy cattle (kaasautor). // Proc. of the conf. Animal breeding in the Baltics, 13–14. mai, Tartu (2004).

Kirjandus

Välislingid

Eesti loomakasvatusteadlased
Sündinud 1970
Endel Rihvk

Endel Rihvk (sündinud 2. aprillil 1939 Haapsalus) on eesti pedagoogikateadlane.

Elulugu
Endel Rihvk on talupidaja poeg.

Rihvk lõpetas 1957. aastal Lihula keskkooli ja 1964. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi tööõpetuse õpetajana. Aastal 1984 lõpetas ta NSV Liidu Pedagoogika Akadeemia Tööõpetuse ja Kutsesuunitluse Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri ja kaitses samas pedagoogikakandidaadi väitekirja "Взаимосвяз творческого и исполнителского компонентов деятельности учащийся в трудувом обучении".

Ta oli 1984–1989 Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi tööõpetuse ja kutsesuunitluse kateedri, 1989–1992 Eesti Hariduse Arenduskeskuse tööõpetuse ja kutsesuunitluse kateedri ning 1992–2002 Tallinna Pedagoogikaülikooli töö- ja kutseõpetuse osakonna kateedri juhataja (aastast 1987 dotsent). Aastatel 1996–2002 oli Rihvk ka Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskuse metoodik, 2002–2005 Kiili kooli tööõpetuse õpetaja. Aastast 2006 on ta Tallinna Ülikooli matemaatika-loodusteaduste instituudi dotsent.

Teadustöö
Rihvk on uurinud tööõpetuse metoodikat ja tehnilise loometegevuse osa õpilasisiksuse kujunemisel. Ta on mitme õpiku ja õppevahendi koostaja ning 75 teadustrükise autor.

Tunnustus
2007 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Teoseid
 Puitehistöö koolis. Tallinn, 1978.
 Seadiseid ja rakiseid kooli õppetöökojale. Tallinn, 1978.
 Oma kätega (kaasautor G. Nagel). Tallinn, 2001.
 Puidutööd. Tallinn, 2005, Metallitööd (kaasautor M. Soobik). Tallinn, 2007.

Viited

Kirjandus
 TPÜ läbi aegade, 120.
  

Eesti pedagoogikateadlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1939
Andri Riid

Andri Riid (sündinud 18. märtsil 1972 Lool Harjumaal) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Andri Riid on teenistujate poeg.

Lõpetas 1990 Tallinna Reaalkooli ja 1997 TTÜ infotehnoloogiateaduskonna; teadusmagister (1997, TTÜ) väitekiri "Fermentatsiooniprotsessi hägus modelleerimine ja juhtimine", tehnika-doktor (2002, TTÜ), väitekiri "Transparent Fuzzy Systems: Modeling and Control" Tallinn, 2002. Oli 1995–96 TTÜ automaatikainstituudi erakorraline teadur, 1997–2002 teadur, 2002– vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: tehisintellekti meetodid, hägusloogikasüsteemide omadused, hägus modelleerimine ja juhtimine; uurinud hägusloogikasüsteemide interpreteeritavuse tingimusi, välja töötanud modelleerimis- ja juhtimisalgoritme. Üle 20 teadustrükise. Boris Tamme nimeline stipendium (2003).

Viited

Teoseid
 Supervisory fed-batch fermentation control on the basis of linguistically interpretable fuzzy models (kaasautor E. Rüstern). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 6 (2000) 3
 Transparent fuzzy systems and modeling with transparency protection (kaasautor E. Rüstern). // Proc. IFAC Symp. Artif. Intel. Real Time Control. Budapest, 2000
 Hägus loogika ja automaatjuhtimine. // TTÜ aastaraamat 2001 (2003)
 Identification of numerically accurate first-order Takagi-Sugeno systems with interpretable local models from data (kaasautor E. Rüstern). // J. Adv. Comp. Intel. Intelligent Informatics, 9 (2005) 5
 Fuzzy backing control of truck and two trailers (kaasautorid A. Leibak, E. Rüstern). // Proc. IEEE International Conf. Comp. Cybern., Tallinn, 2006.

Kirjandus

Välislingid

Eesti tehnikateadlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Sündinud 1972
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Mall-Anne Riikjärv

Mall-Anne Riikjärv (sündinud 17. jaanuaril 1943 Tallinnas) on eesti pediaater ja arstiteadlane.

Elulugu
Mall-Anne Riikjärv on laulja ja filoloogi tütar.

Ta lõpetas 1961. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, spetsialiseerus pediaatriks. 

1977. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi Moskva 1. Meditsiiniinstituudis väitekirjaga "Бронхологические и цитологические методы исследования для оценки фазы ремиссии хронической пневмонии у детей" (Bronholoogilised ja tsütoloogilised uurimismeetodid kroonilise kopsupõletiku remissiooni gaasi hindamiseks lastel). 1992. aastal täiendas ta end Linköpingi Ülikoolis.

Aastatel 1967–1971 oli ta Tapa Linnahaigla pediaater ja peaarsti asetäitja, 1971–1974 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi aspirant, 1974–1978 EKMI pulmonoloogia osakonna nooremteadur, 1978–1981 Tallinna 1. Lastehaigla peaarsti asetäitja ravi alal, 1981–1990 Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi peapediaater, 1990–1991 Tallinna 1. Lastehaigla pulmonoloog, 1991–2005 samas peaarsti asetäitja koolituse ja teaduse alal. 

Aastatel 2006–2013 oli ta Tallinna Lastehaigla juhatuse esimees.  

Aastatel 1990–2000 oli ta sotsiaalministeeriumi lastehaiguste nõunik. 1969. aastast on ta Eesti Lastearstide Seltsi liige, aastatel 1980–2001 oli ta ELS-i juhatuse liige, 1990–1994 sekretär, 1994–1998 president, 2001. aastast Eesti Lastearstide Seltsi auliige.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: laste pulmonoloogia. Üle 40 teadustrükise.

Tunnustus
2009 Kolme Tähe IV klassi orden

Viited

Teoseid
 The prevalence of atopic sensitization and respiratory symptoms among Estonian schoolchildren (kaasautor). // Clin. Exp. Allergy 25 (1995) 12
 Toiduallergia ja hüpoallergeensed segud. // Eesti Arst (1998) 2
 Wheezing in relation to atopy and environmental factors in Estonian and Swedish schoolchildren (kaasautor). // Clin. Exp. All. 31 (2001) 12
 Prevalence of self-reported food allergy and IgE antibodies to food allergens in Swedish and Estonian schoolchildren (kaasautor). // Eur. J. Clin. Nutr. 59 (2005) 3
 Modest increase in seasonal allergic rhinitis and eczema over 8 years among Estonian schoolchildren (kaasautor) // Pedriatr. Allergy Immunol. 16 (2005) 4.

Kirjandus
 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituut, 35.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti lastearstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Sündinud 1943
Helmut Erik Riikoja

Helmut Erik Riikoja (9. juuni 1909 Tallinn – 15. november 1990 Tallinn) oli Eesti elektrotehnikateadlane.

Elulugu
Helmut Erik Riikoja oli teenistuja poeg ja Heinrich Riikoja vend.

Lõpetas 1927 Tallinna Reaalgümnaasiumi ja 1935 Tallinna Tehnikumi elektrotehnikaharu. Töötas 1927–1941 Tallinna telefonivõrgus ja postitalituses mitmesugustel ametikohtadel, 1941–1942 teenis Nõukogude armees, 1942–1944 Tšeljabinski telefonivõrgus ja Eesti NSV Sidevalitsuse operatiivgrupis Moskvas, Leningradis ja Võrus. Oli 1940–1941 ja 1944–1958 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, aastast 1947 dotsent, 1947–1952 elekterside, 1952–1956 üldelektrotehnikakateedri juhataja; 1957–1961 ajakirja Tehnika ja Tootmine toimetaja, 1961–1975 EPA elektrifitseerimiskateedri juhataja ja dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: sidelülituste teooria, ringhäälingu ja televisiooni tehnoloogia, põllumajanduse elektrifitseerimine, elektriohutustehnika; tehnika ajalugu ja oskuskeel. Osalenud ENE kavandamises ja olnud 1963–1978 selle peatoimetuse liige. Nõukogude Eesti preemia (1977).

Teoseid
Üldine elektrotehnika (kaasautor). Tartu, 1949
Kolhoosi raadiosõlm. Tallinn, 1951
Elektriajam põllumajanduses. Tallinn, 1951
Elektri sünd. Tallinn, 1963
Vene-eesti elektrotehnika sõnastik. Tallinn, 1969
Avalik kõne (kaasautor). Tallinn, 1973

Viited

Kirjandus
EPA BL, 271
TPI 1936–1968, 289–290, 295, 323, 414
TT ja TTÜ 1918–1944, 55
Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 12,–573.

Eesti elektrotehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Eesti Maaülikooli õppejõud
Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1990
Richard Riisberg

Richard Riisberg (ukj 17. aprill 1900, Porkuni vald – 27. november 1934, Võrumaa, Erastvere vald) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu
Richard Riisberg oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1920 Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 1932 TÜ metsaosakonna. Oli 1921–24 TÜ õppe- ja katsemetskonna abimetsaülem, 1924–34 metsaülem, 1934 Erastvere metsaülem.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: metsamelioratsiooni mõju mitmesuguste puistute juurdekasvule erinevais sootüüpides. Uurimus sai Zooloogia ja Botaanika Instituudi metsasektori sellealase uurimistöö aluseks.

Viited

Teoseid
 Eriotstarbeliste tarbepuude kultuurid ülikooli õppe- ja katsemetskonnas. EM (1933) 5
 Kuivendusmõju metsa juurdekasvule mitmesuguseil sootüüpidel. // EM (1934) 7;

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 74
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 74
 Richard Riisberg. // Eesti Mets (1935) 3, 111, Margus, M, Meikar, TÜ põllum-teaduskonna metsaosk 80. Tartu, 2000, 52.
  

Eesti metsateadlased
Eesti metsaülemad
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1900
Surnud 1934
Tiit Riismaa

Tiit Riismaa (sündinud 8. veebruaril 1949 Tallinnas) on Eesti matemaatik.

Elulugu
Tiit Riismaa on talupidaja poeg.

Lõpetas 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja 1972 TRÜ rakendusmatemaatika erialal, 1975–1977 Teaduste Akadeemia aspirantuuris; füüsika-matemaatikakandidaat (1986, Venemaa Teaduste Akadeemia Arvutuskeskus, Moskva), väitekiri "Описание и оптимизация структуры иерархических систем".

1972. aastast Küberneetika Instituudi, praegu TTÜ Küberneetika Instituudi teadur. 1990–1992 TTÜ dotsent, 1992–1993 Eesti Merehariduskeskuse (allikas öeldud Eesti Merehariduskeskus) dotsent, 1993–1995 piirialade valitsuskomisjoni esimees.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: , graafiteooria, hierarhilised süsteemid, matemaatiline programmeerimine.

Teoseid
Teadustrükiste kõrval avaldanud sarja filosoofilis-poliitilisi esseid.
 Description and Optimization of Hierarchical Systems. // Remote Control (1993) 12
 A Tool for Flexible Planning of Rescue Routes (kaasautor). // Proc. IFAC Workshop on Control in Natural Disasters, 21-22 Sept 1998, Tokyo, Japan. Pergamon Elsevier Science, 1998
 Optimization of the Structure of Multi-Level Parallel Proc.. // Proc. IASTED International Conf. in Appl. Informatics, Innsbruck, Austria, 2002
 Solving line balancing problems with model checking (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Eng. 8 (2002) 4
 Two Phase Technique For Assembly Line Balancing (kaasautor). // Proc. 16th IFAC World Congress, July 3–8, Prague, Czech Republic, Pergamon Elsevier Science, 2006
 Modelling and Optimization of Hierarchical Structures. // Proc. 5th Vienna Symposium on Mathematical Modelling, 8–10 February 2006, Vienna, Austria.

Arvamusartikleid
Ei taha partei kandidaati, ei taha elukutselist käsutäitjat. Postimees, 21. september 2016

Viited

Kirjandus
KÜBI 1990. Lk 48

Välislingid
 

Eesti matemaatikud
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Sündinud 1949
Väino Juhan Riismandel

Väino Juhan Riismandel (8. september 1920 Rakvere – 10. aprill 2017 University Park, Maryland, USA) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Väino Juhan Riismandel on maksuinspektori poeg ja John Norman Riismandeli isa.

Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi cum laude ja 1942. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Aastail 1942–1943 õppis ta Jena Friedrich Schilleri Ülikoolis Saksamaal, aastail 1951–1952 USA-s Evanstonis Northwesterni Ülikoolis Illinoises ja aastail 1954–1958 Washingtonis George Washingtoni Ülikoolis.

Õigusteaduse magistrikraadi sai Väino Riismandel 1943. aastal Tartu Ülikoolis, kui kaitses väitekirja "Kehtiv käibemaksuõigus". Doktoriväitekirja "Die Kommunalfinanzen in Estland 1918–44 unter besonderer Berücksichtigung des Steuerwesens" kaitses ta 1945. aastal Jena Fr. Schilleri Ülikoolis.

väitekiri ,  (1956, George Washingtoni Ülikool),  (1958, George Washingtoni Ülikool), väitekiri "State Taxation of Federal Property in the Hands of Government Contractors". 

1943–1944 Tartu Ülikooli finantsõiguse vanemassistent. Asus 1944 Saksamaale. Aastast 1949 elab USA-s. Oli 1952–1958 USA Kongressi Raamatukogus Euroopa õiguse osakonna välismaise õiguse spetsialist, 1958–1973 USA laevastikuasutuse Office of General Counsel protsessiadvokaat, juriskonsult, protsessi- ja vaidenõuete osakonna juhataja, juriidilise osakonna abijuhataja; 1973–1994 USA Kaitseministeeriumi erihalduskohtus halduskohtunik.

Väino Riismandel oli aastail 1932–1938 Noorte Kotkaste Tallinna maleva Lõuna malevkonna "Side" rühma noorkotkas ning lõpuks ka rühmapealik. Tegevuse eest noorkotka ja pealikuna anti talle 5. veebruaril 2013 Noorte Kotkaste Tallinna maleva teeneterist.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: eesti finants- ja maksundusõigus, Eesti ja Nõukogude õigus, USA hanke-, töövõtte- ja müügilepingutest tulenevad küsimused seoses vaiete ja kohtuprotsessidega, võrdlev õigusteadus. Eesti õigusteadusliku biobibliograafia koostajaid.

Tunnustus
2004 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
2013 – Noorte Kotkaste Tallinna maleva teeneterist

Teoseid
 Soviet Law in Occupied Estonia. // Balt. Rew. 5 (1955)
 Sovetization of Estonian Agriculture. // Federal Bar News 2 (1955) 11
 Legal Sourses and Bibliography of the Baltic States (kaasautor). NY, 1963.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 341
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 103.
 

Eesti õigusteadlased
Ameerika Ühendriikide juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1920
Surnud 2017
Anu-Liis Riispere

Anu-Liis Riispere (aastani 1951 Tehver, sündinud 9. juulil 1931 Tartus) on eesti bioloog, taimefüsioloog ja -parasitoloog.

Elulugu
Anu-Liis Riispere on Julius Tehveri tütar ja Uuno Riispere abikaasa.

Lõpetas 1950 Tartu 2. Keskkooli, 1955 TÜ bioloogi-taimefüsioloogina ja 1965 Zooloogia ja Botaanika Instituudi aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1968, Zooloogia ja Botaanika Instituut), väitekiri "Männi (Pinus silvestris L.) mineraalsest toitumisest loomuldadel". Oli 1957–62 TÜ Bioloogiajaama nooremteadur, 1962–65 Zooloogia ja Botaanika Instituudis aspirant, 1965–67 laborant, 1967–70 nooremteadur, 1970–91 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimekudede regeneratsioon, puude mineraalne toitumine, taimede parasiidiresistentsus, taimekudede reaktsioon kahjustustele. 35 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 О минеральном питании сосны обыкновенной (Pinus silvestris L.) на маломощных перегнойно-карбонатных (альварных) почвах. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 15 (1966) 4
 II – 16 (1967) 3
 III – 18 (1969) 3
 IV – 19 (1970) 3 (kaasautor U. Riispere)
 Зависимость патогенности клеверной нематоды от уровня минерального питания растения-хозяина. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 28 (1979) 4
 Влияние уменьшения ассимиляционной поверхности и интенсивности освещения растения-хозяине на развитие картофельной нематоды. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 37 (1988) 1
 Развитие учения акад. Н. И. Вавилова об иммунитете растений в современной фитопатологии (kaasautor T. Hohrjakova). // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 38 (1989) 3
 Влияние температурного режима выращивания растения-хозяина на развитие картофельной нематоды. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 39 (1990) 1.

Kirjandus
 ZBI 1947–1999, 72.
 

Eesti bioloogid
Eesti taimefüsioloogid
Eesti parasitoloogid
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1931
Uuno Riispere

Uuno Riispere (10. august 1929 Tartu – 12. mai 1985 Tartu) oli Eesti metsateadlane, taimepatofüsioloog ja taimeparasitoloog.

Elulugu
Uuno Riispere oli metsaülema, raamatupidaja poeg ja Anu-Liis Riispere abikaasa.

Lõpetas 1947 Tartu 6. Keskkooli, 1952 EPA metsandusteaduskonna ja 1955 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1957, ZBI), väitekiri "Kuivendatud siirdesoometsade raiestike ökoloogilised tingimused ja neile vastavad metsakultiveerimise viisid". Oli 1955–1960 nooremteadur, 1960–1963 ja 1967–1973 vanemteadur, 1964–1967 teadussekretär, 1973–1977 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori juhataja, 1977–1985 teadusdirektor.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: metsakultiveerimine kuivendatud siirdesoodel; puistute mullastikutoitumine; taimede parasiidikindlus ning taimede ja nende parasiitide evolutsiooniline suhe. Juurutas ZBI-s peremehe ja parasiidi seoste uurimisel eksperimentaalset uurimissuuna. Tuvastas, et parasiidid järgivad oma kohastumistes toitetaimede genotüüpseid muutusi. 48 teadustrükist.

Teoseid
 Kuivendatud siirdesoometsade raiestike kunstliku uuendamise tingimustest ja viisidest. // Metsanduslikud uurimused 3. Tartu, 1961
 О минеральном питании сосны обыкновенной на маломощных перегнойно-карбонатных (альварных) почвах. IV. О некоторых методологических вопросах изучения минерального питания лесонасаждений (kaasautor A. Riispere). // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 19 (1970) 3
 Männi (Pinus silvestris L.) mineraalsest toitumisest loomuldadel. IV. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 19 (1970) 3
 Некоторые теоретико-методолические проблемы фитопаразиталогии. // Паразитология 2 (1977) 3
 Lähtealused taimede parasiidiresistentsuse üldise teooria loomiseks. // Teaduste Akadeemia Toim. Biol 28 (1979) 4
 Проблема создания общей (синтетической) теории паразитоустойчивости растений. // АН Эст. ССР в 1973–1979 годах. Tallinn, 1981
 Альтернативные подходы к эволюционным отношениям между растениями и их паразитами. // Вопр. современного дарвинизма. Tartu, 1983.

Viited

Kirjandus
 EE 14, 427
 Zooloogia ja Botaanika Instituut 1947–1997. Trt, 1997, 72
 Maavara, V. Pooleli jäänud elutöö. // EL (1985) 8.
  

Eesti metsateadlased
Eesti taimefüsioloogid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 1985
Ain Riistan

Ain Riistan (sündinud 28. septembril 1965 Tartus) on Eesti usuteadlane.

Elulugu

Ain Riistan lõpetas 1991 Tartu Õhtukeskkooli, 1995 Kõrgema Usuteadusliku Seminari ja 1997 Tartu Ülikooli usuteaduskonna.

1999. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas väitekirjaga "Antiookia Ignatiose kristoloogia käsitletuna ajaloolistes seostes postliberaalse teoloogia perspektiivis" teoloogiamagistri (mag. theol) kraadi. 2011. aastal kaitses ta samas teaduskonnas teoloogiadoktori (dr. theol) kraadi. Tema väitekirja teema oli " Ajalooline Jeesus: teaduse probleem religiooni kontekstis", juhendajad Anne Kull ja Peeter Torop.

Riistan oli 1995–2001 Kõrgema Usuteadusliku Seminari süstemaatilise teoloogia ja võrdleva usundiloo lepinguline õppejõud, aastast 2001 süstemaatilise teoloogia lektor, 1998–1999 Sisekaitse Akadeemia erakorraline lektor, aastast 2001 Tartu Teoloogia Akadeemia Uue Testamendi lektor, 1997–1999 TÜ sotsiaalteaduskonna semiootikaosakonna õppeülesande täitja, 1997–2002 TÜ usuteaduskonna õppeülesande täitja, aastast 2002 Uue Testamendi lektor. 1996–1997 täiendas end Tšehhis International Baptist Theological Seminary's ja Praha Karli Ülikooli protestantlikus teoloogiateaduskonnas. Akadeemilise Teoloogia Seltsi liige (1999, aastast 2002 esimees), aastast 2003 Usuteadusliku Ajakirja peatoimetaja, Eesti Akadeemiline Usundiloo Seltsi liige (2006), koordineerinud TÜ-s religiooniantropoloogia eriala väljaarendamist.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kultuur ja religioon; Uue Testamendi sotsiaal-ajaloolised uuringud; varakristlike tekstide hermeneutika.

Teoseid
 Kultuurilis-lingvistilisest religioonikäsitlusest varakristliku kristoloogia näitel. // Via Theologica 2 (1999)
 Some Thoughts about Stupidity: The Case of Theophilus of Antioch. // Forschungen zur Anthropologie und Religionsgeschichte (FARG) 33 (1999)
 Was the Concept of the Son of Man Abandoned, and Why? // FARG 34 (2001)
 Living with the Sermon of the Mount. An Uncomfortable Presence of Transcendence. // FARG 36 (2003)
 Mõistujutt kahest pojast: Mt 21,28-32 erinevad tekstivariandid ja nende mõistmise võimalused. // Usutead Ajakiri 51 (2003) 1
 Terroritekstid Piiblis. Religioon ja poliitika. // Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused. Toim 4 (2005)
 Aspects of Identity-Related Bible Reading: Estonian Churches in the Wake of Referendum about Estonia Joining the EU. // FARG 40 (2006).

Viited

Kirjandus

Välislingid
 
 "Ain Riistan – 50" Universitas Tartuensis, september 2015

Eesti teoloogid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppejõud
Sündinud 1965
Jaan Meinhard Riiv

Jaan Meinhard Riiv (24. september 1919 Koiola vald, Võrumaa – 6. aprill 1995 Tartu) oli Eesti arstiteadlane, sisearst ja kardioloog.

Elulugu
Jaan Meinhard Riiv oli tööliste poeg.

Lõpetas 1938. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1958, TRÜ), väitekiri "Kliinilisi tähelepanekuid une kulu ja mõnede vegetatiivsete näitajate uurimisel, eriti seoses uinutite manustamisega", meditsiinidoktor (1971, TRÜ), väitekiri "Значение симпато-адреналовой системы в патогенезе, лечении и профилактике ишемической болезни сердца". 

Oli aastatel 1943–1946 Tamsalu ja 1946–1949 Kursi jaoskonna arst, 1949–1954 Tartu rajooni tervishoiuosakonna juhataja, 1951–1961 TRÜ arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, 1961–1988 sisehaiguste propedeutika kateedri juhataja, 1963–1973 dotsent, 1973–1991 professor, 1991–1994 Tartu Ülikooli kardioloogiakliiniku erakorraline professor, aastast 1994 emeriitprofessor. 

Eesti NSV teeneline arst (1967). Eesti Kardioloogide Seltsi esimees, Eesti Terapeutide ja Üleliidulise Kardioloogide Seltsi juhatuse liige.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: mitmesuguseid mõjud vegetatiivsele närvisüsteemile, sümpatoadrenaalsüsteemi osa ateroskleroosi ja südame isheemiatõve puhul. Loonud südame isheemiatõve profülaktika meetodid. Umbes 200 teadustrükist.

Teoseid
 Evaluation of the activity of the sympathoadrenal system by the determination of protein-pound cathecholamines in blood (kaasautorid M. Lind, M. Lööper). // TÜ Toim 254 (1970)
 Sisehaiguste diagnostika alused I–V. Tallinn, 1978–90
 Kardioloogia II (kaasautor K. Valgma). Tallinn, 1978
 Kardioloogia I (kaasautor). Tallinn, 1979
 Показания к хирургическому лечению ишемической болезни сердца и его результаты (kaasautor). // Кардиология (1980) 2
 Изменения газообмена и гемодинамики в результате воостановительной терапии при ишемической болезни сердца (kaasautorid E.Laane, V.Ruga). // Клин. мед. (1982) 5
 Изменения взаимосвязи кислородного обмена и кровообращения у больных гипертонической болезнью II стадии (kaasautorid E. Laane, V. Ruga). // Терапев. архив (1984) 12
 Südame isheemiatõve haigete taastusravi (kaasautor). Tallinn, 1990.

Viited

Kirjandus
 EE 8, 146
 EE 14, 428
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 345
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 118
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 150
 Nõukogude Eesti Tervishoid (1972) 5, 450–451
 Nõukogude Eesti Tervishoid (1979) 5, 397
 Eesti Arst (1993) 2, 88
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 961–962
 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 132, 312
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 234, 369.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti sisearstid
Eesti kardioloogid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti NSV teenelised arstid
Sündinud 1919
Surnud 1995
Johannes Riives

Johannes Riives (aastani 1918 Rivis, 1919–38 Rives, 31. detsember 1895 Meeri vald, Tartumaa – 19. aprill 1971 Saint John, New Brunswick, Kanada) oli Eesti arstiteadlane, neuroloog ja neurokirurg.

Elulugu
Johannes Riives oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1915 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi, õppis 1915–18 Petrogradi Sõjameditsiini Akadeemias ja lõpetas 1922 TÜ arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1927, TÜ), väitekiri "Histoloogilised muutused kesknärvikavas eksperimentaalse neerupealiste puudulikkuse toimel". Täiendas end 1922–23 ja 1925–26 Pariisis, 1931–32 Rockefelleri fondi stipendiaadina USA-s, 1936–37 Rootsis, Inglismaal ja Saksamaal. 

Osales 1918–19 Vabadussõjas. Oli 1922–24 TÜ närvikliiniku nooremassistent, 1925–28 vanemassistent, 1928–38 eradotsent, 1938–40 dotsent, 1940–44 neuroloogia professor, 1943 Tallinna Neurokirurgia Haigla juhataja, 1943–44 TÜ närvikliiniku juhataja. 

Asunud 1944 Rootsi, oli jaoskonnaarst. Aastast 1948 Kanadas ja 1948–71 New Brunswickis Lancasteri, Campelltoni ja St. Johni haigla neuroloog.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: neuroloogiline sümptomatoloogia ja neurokirurgiline ravi. 37 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Pseudo-Babinski refleks. // Eesti Arst (1924) 12
 Chordatomie bei Krebs des Kreuzbeins. // Folia Neuropath. Est VII (1927)
 Über die histopatologischen Veränderungen im Zentralnervensystem bei experimenteller Nebenniereninsuffizienz. // TÜ Toim. A, 14 (1929)
 Über Muscelatrophie cerebraler Herkunft. // Folia Neuropath. Est. X (1930)
 Ajukasvajate operatiivse ravi tulemused. // Eesti Arst (1932) 10
 Encephalography as Therapeutic Measure against Headaces of Non-Traumatic Origin. // Folia Neuropath. Est. XV–XVI (1935)
 Zur Frage über die therapeutische Bedeutung der Enzephalo- und Ventriculographie. // Folia Neuropath. Est. XVII (1939)
 Arteriovenous Aneurysms of the Brain (kaasautor). // Arch. Neurol. Psychiatr. 59 (1948).

Kirjandus
 EE 14, 428
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 36
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 103
 Käbin, I., 496–497, 511
 Paimre, R. Professor Johannes Riives – Tartu Ülikooli Närvikliiniku juhataja aastail 1943–44. // EA (1991) 5, 359-360
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 460–461.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti neuroloogid
Eesti neurokirurgid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Vabadussõja veteranid
Eestlased Kanadas
Sündinud 1895
Surnud 1971
Jüri Riives

Jüri Riives (23. aprill 1951 Tallinn) on eesti tehnikateadlane.

Haridus
Lõpetas Tallinna 10. Keskkooli 1969 , TPI mehaanika eriala 1974; Täiendas end Saksamaal Karlsruhe Ülikoolis.

Teaduskraad
Tehnikakandidaat 1982 (Moskva Tööpingiehituse Instituut, "Исследование вопросов и разработка методики оптимального технологического выбора станков с числовым программным управлением").

Teenistuskäik
TTÜ: masinaehitustehnoloogia kateedri assistent, vanem-õpetaja, dotsent 1974-1987, dotsent 1987, masinaehituse instituudi dotsent 1990-1992, mehaanika ja tööstustehnika instituudi, tootmistehnika õppetooli dotsent 2005-2010, vanemteadur 2010-2011, mehaanika ja tööstustehnika instituudi professor 2011-…
Eesti Talleks arendusdirektor 1992-1997, nõukogu esimees, liige 1997-…, Tehnoloogia Arenduskeskus IMECC juht 2009-… .

Teadustöö põhisuunad
Keeruliste süsteemide (tootmissüsteemid) analüüsi- ja sünteesi teooria, integreeritud ja raalintegreeritud (paindtootmissüsteemid) süsteemide olemus, kasutusvaldkonnad, projekteerimise põhimõtted ning vastavate metodoloogiliste aluste väljatöötamine, tootmistehnika. 
Juhendanud 2 doktoritööd ja 5 magistritööd; Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni ja õppematerjali. , .

Teadusorganisatoorne tegevus
 2010−2013 Interreg IVA projekt "Innoreg - Development of Innovative Business Models for Ensuring Competitiveness", juhtekspert
 2012-... SA Tallinna Teaduspark Tehnopol, mehhatroonika prototüüpimise ja mõõtetehnika keskuse ekspert
 2003−2004 Leonardo projekti "INNOMET - Development of the innovative database model for adding innovation capacity of labour force and entrepreneurs of the metal engineering, machinery and apparatus sector" koordinaator
 2004−2006 Phare CBC SPF projekt Innoclus II, klastriarendus
 2005−2007 Leonardo projekti "INNOMET II - Integrated human resources development and monitoring system for adding innovation capacity of labour force and entrepreneurs of the metal engineering, machinery and apparatus sector" koordinaator
 Eesti Masinatööstuse Liidu, Masina-, Metalli- ja Aparaaditööstuse Kutsenõukogu, Eesti Kvaliteediühingu, Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu,  Eesti Tööandjate Keskliidu ja Mehhatroonika Assotsiatsiooni liige. .

Tunnustused
 Tallinna teenetemärk 2009 
 Eesti Masinatööstuse Liidu auraha 2019

Viited

Välislingid
 "Eesti Teadusportaal (ETIS)"
 "Ettevõtlusraadio: Tööstuse digitaliseerimine ja automatiseerimine"

Eesti tehnikateadlased
Eesti masinaehitusinsenerid
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1951
Sinaiida Riives

Sinaiida Riives (kuni 1938 Leinfeld, 1938–1941 Linalaid; 11. november 1919 Narva – 25. mai 1987 Tartu) oli Eesti matemaatik.

Elulugu
Sinaiida Riives oli Vladimir Riivese abikaasa ja Kaarin Riives-Kaagjärve ema. Lõpetas 1937 Narva 1. Gümnaasiumi, õppis 1938–1942 Tartu Ülikoolis, lõpetas 1945 matemaatika eriala; pedagoogikakandidaat (1967, Moskva, NSV Liidu Pedagoogikaakadeemia Üld- ja Polütehnilise Hariduse Teadusliku Uurimise Instituut), väitekiri "Исследование изображений многогранников и их применение в учебном процессе". Oli 1945–1951 Tartu Riikliku Ülikooli geomeetria kateedri assistent, 1951–1957 Eesti Põllumajandusakadeemia kujutava geomeetria kateedri vanemõpetaja, 1957–1960 Moskva Avioinstituudi aspirant, 1960–1966 Eesti Põllumajandusakadeemia kõrgema matemaatika kateedri vanemõpetaja, 1966–1973 matemaatika kateedri vanemõpetaja, 1973–1987 dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kujutav geomeetria ja matemaatika õpetamise metoodika. Ligi 50 teadustrükist.

Tunnustus
1982 – Eesti NSV teeneline haridustöötaja

Teoseid
 Kujutava geomeetria kodused harjutusülesanded (kaasautor A. Ruubel). Tartu, 1963, 2. trükk 1964
 Hulktahukate jooniste rakendamisest ruumikujutluse arendamisel. Tartu, 1964
 Kujutava geomeetria harjutusülesandeid kontrollküsimustega. Tartu, 1969, 41983
 Aksonomeetria: näidisülesannete lahendamisega (kaasautor A. Ruubel). Tartu, 1971.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 322
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 387
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 150
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 70.
  

Eesti matemaatikud
Eesti Maaülikooli õppejõud
Eesti NSV teenelised haridustöötajad
Sündinud 1919
Surnud 1987
Vladimir Riives

Vladimir Riives (28. oktoober 1916 Tartu – 23. mai 1978 Tartu) oli Eesti astronoom.

Elulugu
Vladimir Riives oli raudteelase poeg, Sinaiida Riivese abikaasa ja Kaarin Riives-Kaagjärve isa.

Lõpetas 1935 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1940 TÜ matemaatikaosakonna; matemaatikamagister (1942, TÜ), väitekiri "Fotomeetrilisi uurimusi komeedipea ehitusest", füüsika-matemaatikakandidaat (1950, TÜ), väitekiri "Gaaside eritumine komeetides", füüsika-matemaatika-doktor (1968, TÜ), väitekiri "Фотометрические исследования комет", Tartu, 1968. Oli 1938–40 ja 1941–44 Tartu Tähetorni abiassistent, 1948–50 juhataja, 1940–41 ja 1944–47 TÜ astronoomia kateedri assistent, 1947–56 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi teadur, 1956–60 astronoomiasektori juhataja, 1960–65 TÜ astronoomia ja geofüüsika kateedri juhataja (aastast 1962 dotsent), 1965–70 teoreetilise füüsika kateedri dotsent, 1970–75 professor, 1975–78 üldfüüsika kateedri professor.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: komeetide ja väikeplaneetide fotomeetria, astronoomia ja astronoomia õpetamise metoodika. Lõi 1946 komeetide matemaatilise mudeli. Jõudis sõltumatult  järeldusele, et komeedi tuuma peamine koostisosa on jää. Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
 Some remarks on the photometry of comets (kaasautor). // TÜ Toim 4. Tartu, 1946
 Фотографическая фотометрия комет. // Сборник: Проблемы кометной фотометрии. Kiiev, 1966
 Fotomeetrilisi uurimusi komeetidest. // Tähetorni kalender 1967. aastaks. Tartu, 1966
 Фотографические наблюдения блеска комет 1966–1969 гг. // Кометный циркиляр. Kiiev, (1970) 110
 Uusimaid andmeid komeetide füüsikast. // Tartu Tähetorni kalender 1977. aastaks. Tartu, 1976.

Viited

Kirjandus
 EE 8, 146
 EE 14, 428
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 230
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 281
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 137, 198, 193, 227
 Tartu Astronoomia Observatooriumi publikatsioonid. 46 (1979), 3–16
 Raudsepp, M. Astronoomiaprofessor Vladimir Riivese tegevuse põhijooni. // Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi XXIII, 142–146.
  

Eesti astronoomid
Uspenski kalmistule maetud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1916
Surnud 1978
Evald Rink

Evald Rink (23. juuli 1916 Undla vald Virumaa – 14. august 2015 Kensington, Maryland, USA) oli Eesti ajaloolane ja bibliograaf.

Elukäik
Evald Rink oli talupidaja poeg.

Ta lõpetas 1935. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonna; aastatel 1940–1944 oli ta . 

Tartus astus Evald Rink Eesti Yliõpilaste Seltsi Veljesto liikmeks. Seal tutvus ta Hildegard Rometiga (sünd. 25. oktoobril 1915 Narvas), kellega 2011. aastal pühitseti 70. pulma-aastapäeva. 

Asunud 1944. aastal Saksamaale, oli ta 1945. aastal Leipzigi Ülikooli raamatukogus bibliograaf, õppis aastatel 1945–1946 Frankfurdi Ülikoolis, oli aastatel 1945–1947 ajalooõpetaja eesti gümnaasiumis Wiesbadenis ja Kasselis, 1945–1949 USA tsooni eestlaste keskesinduse büroo juhataja. 

1949. aastast elas ta USA-s, kus oli aastatel 1956–1981 Hagley Muuseumi Ameerika tehnoloogia, tööstuse ja majanduse arengule keskendunud raamatukogus kataloogija, 1961. aastast trükiste osakonna juhataja.

Raamatukogundusmagister (1956, Rutgersi Ülikool, New Jersey). 

Evald Rink on olnud üks Seabrooki Eesti Seltsi ning E.E.L.K. Seabrooki koguduse asutajaid ja juhatuse liige. 

Aastatel 1963–2001 oli ta EELK Philadelphia koguduse esimees.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Ameerika varasemate, eriti tehnikaalaste trükiste ajalugu. Toimetanud ülevaateteose "DP-kroonika: eesti pagulased Saksamaal 1944–1951" (Lakewood, New Yersey, 1999). Artikleid trükiasjanduse ajaloost ja tehnikakirjanduse bibliograafiaid.

Teoseid
 Printing in Delaware 1761–1800. Wilmington, 1969
 Jacob Leupold and his Teatrum Machinarum. // The Libary Chronicle 38 (1972) 2
 Technical Americana: a checklist of technical publications printed before 1831. Millwood, New York, 1981, 1982.

Tunnustus
 2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 236.

Välislingid
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=769

Eesti ajaloolased
Eesti bibliograafid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
EYS Veljesto liikmed
Sündinud 1916
Surnud 2015