joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jordi Alba

Jordi Alba i Ramos (; sündinud 21. märtsil 1989 L'Hospitalet de Llobregatis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona ja Hispaania jalgpallikoondises.  

Alba positsiooniks on enamasti vasakkaitsja, kuid ta on suuteline mängima ka vasaku poolkaitsja kohal.

Klubikarjäär

Valencia 
Alba debüteeris Valencia meeskonnas 2008. aastal ning mängis klubis 2012. aasta suveni.

Barcelona 
28. juunil 2012 liitus Jordi Alba 14 miljoni euro eest Barcelonaga. 

Ta debüteeris Kataloonia klubis mängus Real Sociedadi vastu, Barcelona võitis 5:1. Oma esimese värava lõi Alba 20. oktoobril 2012 mängus Deportivo de La Coruñaga, aidates Barcelonal võita 5:4.

2014–15 hooajal võitis Barcelona nii La Liga, Copa del Rey kui ka Meistrite Liiga. Alba mängis 38 kohtumist ja lõi ühe värava.

Järgmisel hooajal tuli ta Barcelonaga taas Hispaania meistriks ja karikavõitjaks.

27. mail 2017 aitas ta Barcelonal alistada Copa del Rey finaalis Alavési 3:1.

Koondisekarjäär 
Jordi Alba debüteeris Hispaania koondises 11. oktoobril 2011 mängus Šotimaaga. Hispaania võitis 3:1 ning Alba andis resultatiivse söödu David Silva löödud avaväravale. 

2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel mängis Alba kõik koondise mängud algrivistuses. Ta andis resultatiivse söödu Xabi Alonso väravale, kui Hispaania alistas 2:0 Prantsusmaa. Finaalis Itaaliaga lõi ta mängu teise värava, Hispaania võitis 4:0.

Ta mängis koondises ka 2013. aasta Konföderatsioonide karikavõistlustel. Alba lõi alagrupikohtumises Nigeeriaga kaks väravat. 

Samuti on ta Hispaaniat esindanud 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ning 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Saavutused

Klubi 
Barcelona
 La Liga: 2012–13, 2014–15, 2015–16, 2017–18, 2018–19
 Copa del Rey: 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2017–18
 Hispaania superkarikas: 2013, 2016, 2018
 UEFA Meistrite Liiga: 2014–15
 Euroopa superkarikas: 2015
 Jalgpalliklubide maailmameistrivõistlused: 2015

Rahvusvaheline 
Hispaania
 Kuldmedalist 
 Euroopa meistrivõistlused: 2012
 Hõbemedalist 
 Konföderatsioonide karikas: 2013

Viited

Välislingid 

 Profiil FC Barcelona kodulehel

Hispaania jalgpallurid
Kataloonia jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
Valencia CF mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1989
Vladimir Pool

Vladimir Pool (sündinud 1. aprillil 1939 Krasnojarski krais Ülem-Suetuki külas) on endine NSV Liidu RJK ohvitser ja Eesti NSV RJK esimehe asetäitja (1988–1991).

Vladimir Pool õppis Krasnojarski raudteetranspordi tehnikumis (lõpetas aastal 1957) ja Leningradi raudteetranspordi instituudis. Aastatel 1958–1961 teenis ta Tšukotkal Nõukogude armees.

Ta töötas veebruarist 1970 KGB-s, seejuures 1973–1978 Pärnu KGB ülema asetäitjana. Aastatel 1971–1976 õppis Vladimir Pool NSV Liidu RJK Moskva vastuluure akadeemias. Aastatel 1978–1986 töötas ta Moskvas KGB keskaparaadis. 1986. aastast oli ta ENSV RJK 6. osakonna (majandusvastuluure) ülem. Aastatel 1988–1991 oli ta Eesti NSV KGB esimehe asetäitja.

Kirjandus
 "Minu elu ja teenistus KGBs", [Tallinn] : Postimees Kirjastus, 2019 ISBN 9789949669042
 "Konstantin Päts. Vang nr 12", [Tallinn] : Postimees Kirjastus, 2020 ISBN 9789916603024

Välislingid
Endine KGB-lane: spiooniks sobivad head suhtlejad, Eesti Päevaleht, 10. märts 2012 
 Nädala raamat - KUKU taskuhääling, Vladimir Pool: „Minu elu ja teenistus KGBs“
 Olev Remsu. Gary Powers ja Vladimir Pool, postimees.ee (tasuline) 15. märts 2019; Postimehe paberleht, 16. märts 2019.
 Olev Remsu. Kuidas toimus Konstantin Pätsi töötlemine ja jälitamine? Retsenstioon Vladimir Pooli teosele "Konstantin Päts. Vang nr 12". Arvamus, kultuur, ajalehe Postimees lisa, 29 august 2020

Luurajad
KGB töötajad Eestis
Sündinud 1939
Jelgava kreis

Jelgava kreis (saksa keeles Oberhauptmannschaft Mitau, Mitausche Kreis, vene keeles Митавский (обер-гауптманствo) уезд) oli haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaa kubermangus  aastatel 1819–1917.

Jelgava ehk Mitau oberhauptmannschaft
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles (обер-гауптманства) ehk округ) Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.

Jelgava  Oberhauptmannschafti territoorium
Miitavi Oberhauptmannschafti keskus oli endine Kuramaa hertsogiriigi pealinn Jelgava (saksa keeles Mitau, eestipäraselt Miitavi), kreisi kuulusid veel 2 maakonda ja 8 kihelkonda: 
Dobele kreis (Hauptmannschaft Doblehn; Добленский (гауптманствo) уезд )  
 1 linn: kubermangulinn  Jelgava (Gouvernementstadt Mitau) ja alev: Dobele (Doblehn)
Jelgava kihelkond (Kirchspiel Mitau), kus Liivimaa kindralsuperintendi mõisad, Baumhof, Swehthof, Grünhof, Sallgaln, Dalbingen, Gross-Würzau
Dobele kihelkond (Kirchspiel Doblehn), kus Doblene saksa kirikumõis, Doblene läti kirikumõis, Schuhkst,  
Mežmuiža kihelkond (Kirchspiel Gränzhof), Grenzhof, Hofzumberge
Sesava kihelkond (Kirchspiel Sessau), Sessau.

Bauska kreis (Hauptmannschaft Bauske; Баускский уезд)  
 1 linn: Bauska (Bauske)
 Bauska kihelkond (Kirchspiel Bauske), Bauska saksa kirikumõis (Pastorat), Bauska läti kirikumõis, Alt-Rahden, Barbern, Mesoten, Zohden, 
Iecava kihelkond (Kirchspiel Ekau), Ekau Pastorat, 
Vecumnieki kihelkond (Kirchspiel Neugut), Neugut,
Baldone kihelkond (Kirchspiel Baldohn), Baldohn.

Vaata ka
VELK Kuramaa konsistooriumiringkond
:lv:Jelgavas apriņķa muižu nosaukumi ('Jelgava kreisi mõisate loend')

Viited

Kirjandus
Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik, 1890–1907 Митава, Митавский уезд (бывший Добленский)
 Digitaalselt

Kuramaa kubermang
Tukumsi kreis

Tukumsi kreis (saksa keeles Oberhauptmannschaft Tukkum) oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Liivimaal aastatel 1819–1917.

Tukumsi oberhauptmannschaft
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles (обер-гауптманства) ehk округ) Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.

Tukumsi Oberhauptmannschafti territoorium
Tukumsi kreisi kreisilinn Tukums, kreisi kuulusid veel 2 maakonda ja 7 kihelkonda (politischen kirschspiel):
 Tukumsi kreis (Hauptmannschaft Tuckum; Туккумский уезд)
 1 linn: kreisilinn Tukums (Kreisstadt Tuckum) 
Tukumsi kihelkond (Kirchspiel Tukkum), 
Jaunpilsi kihelkond (Kirchspiel Neuenburg),
Auce kihelkond (Kirchspiel Auz)
 Talsi kreis (Hauptmannschaft Talsen; Тальсенский уезд)
 3 alevit: Kandava (Kandau), Sabile (Zabeln) ja Talsi (Talsen) 
Kandava kihelkond (Kirchspiel Kandau), 
Sabile kihelkond (Kirchspiel Zabeln), 
Talsi kihelkond (Kirchspiel Talsen),
Ārlava kihelkond (Kirchspiel Erwalen).

Tukumsi kreisi territoorium
20. sajandiks oli Tukumsi kreisi haldusjaotusüksusteks kujunenud 3 kihelkonda:
Tukumsi kihelkond (saksa Kirchspiel Tuckum)
Jaunpilsi kihelkond (saksa Kirchspiel Neuenburg), 
Auce kihelkond (saksa Kirchspiel Atze).

Vaata ka
Kuramaa kubermang
:lv:Tukuma apriņķa muižu nosaukumi

Viited

Kirjandus

Välislingid
Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik, 1890–1907 Туккум, Туккумский уезд
Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912), seite 388-426
Kuldīga kreis

Kuldīga kreis (saksa keeles Oberhauptmannschaft Goldingen) oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Lätimaal aastatel 1819–1917.

Kuldīga oberhauptmannschaft
Kuramaa kubermangu haldusjaotuse ja -asutuste eripäraks oli Kuramaa hertsogiriigi ajast jäänud korraldus, kus kreisi taseme haldusasutused ei olnud igas kreisis-maakonnas, vaid kahe kreis üle tegutsesid haldus- ja politseiasutused Oberhauptmannschafti (vene keeles (обер-гауптманства) ehk округ) Aizpute Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Hasenpot), Kuldīga Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Goldingen), Tukumsi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Tukkum), Miitavi Oberhauptmannschaft (Die Oberhauptmannschaft Mitau), Selburgi Oberhauptmannschaft) tasemel.

Kuldīga Oberhauptmannschafti territoorium
Kuldīga kreisi kreisilinn oli Kuldīga (saksa keeles Goldingen), kreisi kuulusid veel 2 maakonda ja 6 kihelkonda:
 Kuldīga kreis (Hauptmannschaft Goldingen; Гольдингенский уезд)
 1 linn: kreisilinn Kuldīga (Kreisstadt Goldingen)
Kuldīga kihelkond (Kirchspiel Goldingen),
Salduse kihelkond (Kirchspiel Frauenburg).
 Ventspilsi kreis (Hauptmannschaft Windau; Виндавский уезд)
 2 linna: Ventspils (Windau) ja  Piltene (Pilten)
Ventspilsi kihelkond (Kirchspiel Windau), 
Piltene kihelkond (Kirchspiel Pilten), 
Dundaga kihelkond (Kirchspiel Dondangen).

Kuldīga kreisi territoorium
Kuldīga kihelkond (Kirchspiel Goldingen),
Salduse kihelkond (Kirchspiel Frauenburg).

Viited

Kirjandus

Välislingid

Kurländisches Gouvernement Verkehrsbuch (1912). Kreis Goldingen, seite 493-533
Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik, 1890–1907 Гольдинген, Гольдингенский уезд
Uppsala maja

Uppsala maja on Tartu linna vanim puumaja, see asub Tartu kesklinnas aadressil Jaani 7.

Maja põhiosa valmis ca 1720 ning jäi õnnekombel puutumata linnas 25. juunil 1775 toimunud tulekahjust, mis hävitas suurema osa linnast. Praeguse suuruse sai hoone aastatel 1777–1783. Suurema osa ajast on seda kasutanud käsitöölised, kuid majas on elanud ka Liivimaa kohtusekretär. 19. sajandi alguses asusid hoones tudengite üürikorterid, üürielamuna tarvitati seda veel Nõukogude ajalgi.

Aastatel 1995–1996 renoveeriti hoone Tartu ja Uppsala linna koostöös Uppsala majaks. 28. maist 1996 kuni 2010. aastani täitis see külalistemaja funktsiooni, algselt linnaasutusena ning 2001. aastast OÜna Uppsala Maja, mille viimane juhataja oli Ruta Alakivi. Majutuskohana pälvis Uppsala maja äramärkimise Lonely Planeti reisijuhis. Tänapäeval tegutseb Uppsala majas Tartu Linnavalitsuse avalike suhete osakond.

Pilte

Viited

Välislingid
 
 Uppsala maja koduleht Internet Archive'is (seisuga 31. detsember 2013)
 Uppsala maja portaalis Visittartu.com
 Jüri Saar "Kahjumis Uppsala Maja viskab voodid välja" Postimees, 28.04.2010

Tartu ehitised
Kesklinn (Tartu)
18. sajand Tartus
Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel

Veepall 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 29. juulist–12. augustini. Võistlused toimusid nii meeste, kui naiste arvestuses. Meeskondi osales 12 ja naiskondi 8. Kõik veepallikohtumised toimusid Londoni Veekeskuses.

Kvalifitseerunud riigid

Mehed

Naised

Võistluste ajakava

Tulemused

Mehed 
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
  Olümpiavõitja: Ungari
  Hõbemedal: USA
  Pronksmedal: Serbia

Alagrupimängud

A-alagrupp

B-alagrupp

Naised 
Eelmiste 2008. aasta Pekingi olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
  Olümpiavõitja: Holland
  Hõbemedal: USA
  Pronksmedal: Austraalia

Alagrupimängud

A-alagrupp

B-alagrupp

Välislingid 
 Veepalli ametlik lehekülg Londoni OM-il
 FINA kodulehekülg

2012. aasta suveolümpiamängud
Veepall olümpiamängudel
II liiga 2012

II liiga 2012 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga II liiga 2012. aasta hooaeg, mis jaguneb kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs.

II liiga ida/põhi

Meeskonnad

Liiga tabel

II liiga ida/põhi üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga 2012 ida- ja põhjatsooni 2. koha meeskonnad II liiga ida/põhi üleminekumängudel. Kõige pealt mängivad omavahel III liiga idatsooni ja põhjatsooni teise koha meeskonnad omavahel, kus kaotaja jääb III liigasse ja võitja mängib II liiga ida/põhi 12. koha meeskonnaga. Kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal II liiga 2013 ja kaotaja III liiga 2013.

Mängutulemused

Edukamad väravakütid
{| class="wikitable" style="font-size:95%; text-align:left;"
|-
!width="30"|Koht
!width="205"|Nimi
!width="205"|Meeskond
!width="50"|Väravaid
|- 
||1|| Artisom Kavaliou||Kohtla-Järve JK Alko||21
|-
||2|| Vassili Kulik||Jõhvi FC Lokomotiv||18
|-
||3|| Aleksandr Volkov||JK Sillamäe Kalev||17
|-
||4|| Avetis Harutjunjan||Tallinna FC Ararat TTÜ||16
|-
||5|| Maksim Židkov||Tallinna JK Dünamo||16
|-
||6|| Maksim Gussev||Tallinna JK Legion||15
|-
||7|| Vitali Bolšakov||Jõhvi FC Lokomotiv||15
|-
||8|| Tanel Tammemägi||Nõmme JK Kalju II||14
|-
||9|| Rauf-Roman Mikailov||Tallinna JK Legion||13
|-
||10|| Aleksandr Borodinov||FC M.C. Tallinn||12
|-
!colspan="5"|Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
|}

II liiga lõuna/lääs
Meeskonnad

Liiga tabel

II liiga lõuna/lääs üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III liiga 2012 lõuna- ja läänetsooni 2. koha meeskonnad II liiga lõuna/lääs üleminekumängudel. Kõige pealt mängivad omavahel III liiga kõunatsooni ja läänetsooni teise koha meeskonnad omavahel, kus kaotaja jääb III liigasse''' ja võitja mängib II liiga lõuna/lääs 12. koha meeskonnaga. Kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib tulevasel aastal II liiga 2013 ja kaotaja III liiga 2013.

Mängutulemused

Edukamad väravakütid

Vaata ka
Meistriliiga 2012
Esiliiga 2012
III liiga 2012
IV liiga 2012

Viited

II liiga hooajad
2012. aasta Eesti spordis
Nicholas Murray Butler

Nicholas Murray Butler (2. aprill 1862 Elizabeth, New Jersey – 7. detsember 1947 New York) oli ameerika filosoof, diplomaat ja haridustegelane.

Aastatel 1902–1945 oli ta Columbia ülikooli president.

Tunnustus
Nicholas Murray Butler pälvis 1931. aastal Nobeli rahuauhinna.

Aastal 1938 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Nobeli rahuauhinna laureaadid
Ameerika Ühendriikide filosoofid
Ameerika Ühendriikide diplomaadid
Sündinud 1862
Surnud 1947
Törökszentmiklós

Törökszentmiklós (saksa Türkischsanktniklas) on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis. Asub Szolnokist 15 km ida pool.

Asulat on ürikutes esmakordselt mainitud 1399. aastal.

Viited

Välislingid 
http://www.torokszentmiklos.hu/

Ungari linnad
Karcag

Karcag on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis. Asub Debrecenist 60 km lääne pool Hortobágyi rahvuspargi lõunaserval.

Karcag on populaarne turismisihtkoht. 

Osa linnaelanikest on 13. sajandil tänapäeva Ungarisse tulnud kõptšakkide järeltulijad.

Viited

Välislingid 
http://www.karcag.hu/

Ungari linnad
Divertisment

Divertisment (it k divertimento, pr k divertissement) on kerge ja lõbusa karakteriga süidilaadses vormis enamjaolt mitmeosaline muusikažanr. 

Enamjaolt kirjutati divertismente 18. sajandil, tuntumate tol ajal selles žanris kirjutanud heliloojate hulka kuuluvad Wolfgang Amadeus ja Leopold Mozart, Joseph ja Michael Haydn ning Luigi Boccherini. Esimese divertismendinimelise teose kirjutas 1681. aastal Carlo Grossi.

20. sajandi heliloojatest on divertismente kirjutanud teiste seas Sergei Prokofjev, Benjamin Britten, Béla Bartók, Bohuslav Martinů, Malcolm Arnold, Ferruccio Busoni ja Lennox Berkeley.

Viited

Muusikažanrid
Raudteesild

Raudteesild on sild, mis viib raudtee üle jõe, maantee, tänava või muu takistuse.

Sillatüübid
Raudtee
Tartu jõesadam

Tartu jõesadam paikneb Tartu kesklinnas Emajõe ääres. Ehkki ajalooliselt on selle tähtsus olnud märksa suurem, toimub Tartu sadamas laevaliiklus tänapäevalgi. Peamiselt sõidavad Emajõel väikesed lõbusõidulaevad, samuti käib aeg-ajalt liiklus Piirissaare vahet.

Ajalugu
Keskajal oli Tartu sadam tähtis nii kaubanduslikult kui ka sõjaliselt. Tartu kaudu kulges Pärnu–Tartu–Pihkva hansatee, kust suvel lotjade ja talvel regedega käis kaubandus ka Novgorodi vabariigiga.

Tartu jõesadam avati 1842. aastal, mil praeguse Võidu silla piirkonda ehitati esimene raudkividest kai. 1843. aastal lasti Tartu lähedal Kabinas vette Tartu kaupmehe F. W. Wegeneri ja Võisiku peeglivabriku omaniku C. G. Amelung tellimusel Kuigatsis ehitatud 20 meetri pikkune aurulaev Juliane Clementine. Toona tegi laev tegi esimese reisi Kabinast Pihkvasse, sõit kestis 12–14 tundi.

1923. aastaks sõitis Tartus Peipsi ja Võrtsjärve suunal 10 aurulaeva.

Eesti NSV-s oli Tartu Jõesadam ainus jõetranspordiettevõte. Eesti kogu veomahust langes 1970. aastal jõelaevandusele siiski vaid 0,1%, Tartu linna transpordiettevõtete kaubaveomahust moodustas jõesadama oma samal aastal 17,7%. Märgatavalt tihedam oli reisiliiklus. 1960. aastal käis Tartu jõesadama laevadega linnasisestel reisidel ligi 144 000 reisijat, neist 100 000 sõitis Rannale suvitama. Eesti sisevetel sõitis toona aastas ligi 180 000 reisijat.

1992–1997 oli Tartu laevaliikluses paus, 1997. aastal pani OÜ Laevatöö Emajõel sõitma jõelaeva Pegasus ja tiiburi Polaris. Sellest saati on korduvalt peetud läbirääkimisi Tartu–Pihkva liini taasavamiseks, kuid tänini edutult.

Tänapäev
Tänapäeval koosneb Tartu jõesadam kahest ühise administratsiooniga sadamast, mil on ka ühine kapten: Tartu Reisisadam ja Tartu Kaubasadam. Samuti toimib ühiselt olmejäätmete töötlemine ja võitlus õlireostusega. Mõned funktsioonid on omavahel jagatud: reisisadamas varustab väikelaevu bensiini ja diislikütusega tankla, kaubasadam võtab vastu pilsivett. Sadamate omanik on AS Tartu Sadam, mis kuulub Transcom Grupi kaudu ärimees Rein Kilgile (kes on ka AS-i Tartu Sadam nõukogu esimees). Kaubasadamat nimetatakse ka Tartu liivasadamaks.

Kaubasadamasse viib raudteeharu, mis aga on plaanis likvideerida.

Viited

Välislingid
 Aita Ottas "Jõesadam püsib pinnal" Postimees, 29.08.1997
 Rainer Napits "Emajõe navigatsioonitingimused" Bakalaureusetöö keskkonnatehnoloogias, Tartu, 2010

Eesti sadamad
Tartu
Kenji Miyamoto

Kenji Miyamoto (jaapani 宮本顕治 17. oktoober 1908 Hikari – 18. juuli 2007 Tokyo) oli Jaapani poliitik, Jaapani Kommunistliku Partei juht 1958–1977.

Miyamoto astus kommunistlikku parteisse 1931. aastal, kaks kuud pärast Tōkyō Ülikooli lõpetamist. Aastal 1933 ta vahistati süüdistatuna ühe politseiniku surnukspeksmise vandenõus. Ta keeldus end süüdi tunnistamast ja ta mõisteti eluks ajaks vangi. Ta vabanes vanglast 1945. aastal pärast Jaapani lüüasaamist teises maailmasõjas. Aastal 1949 juhtis ta kommunistide valmiskampaaniat. 

Ta oli 1977–1989 Jaapani parlamendi ülemkoja liige.

Jaapani poliitikud
Kommunistid
Sündinud 1908
Surnud 2007
Langobardia Minor

Langobardia Minor oli nimi, mis anti varakeskajal langobardide valdustele Kesk- ja Lõuna-Itaalias, täpsemalt Spoleto ja Benevento hertsogkonnad. Pärast langobardide kuningriigi vallutamist Karl Suure poolt aastal 774 jäid need alad langobardide kontrolli alla.

Saabudes aastal 568 Friuli kaudu Itaaliasse, rebisid langobardid Bütsantsilt suure osa maismaast Alpidest lõuna pool, kuid ei suutnud moodustada, vähemalt alguses, ühtset ja terviklikku valdust. Alistatud maad grupeeriti kaheks tähtsaks alaks: Langobardia Maior Alpidest kuni tänapäevase Toscanani ja Langobardia Minor, mis koosnes valdustest lõuna pool Bütsantsi territooriume (mis 6. sajandi lõpul venisid Roomast läbi tänapäeva Umbria ja Marche Ravennani). Ravenna eksarhaat oli Roomaga ühendatud "Bütsantsi koridori" kaudu, mis kulges läbi Orvieto, Chiusi ja Perugia ning eraldas Langobardia Minorit Langobardia Maiorist. 

Samas kui Langobardia Maior oli jagunenud paljudeks hertsogkondadeks ja gastaldiateks, säilitas Langobardia Minor langobardide kuningriigi kestel (568–774) tähelepanuväärse institutsioonilise stabiilsuse, jäädes jagatuks kaheks, Spoleto ja Benevento hertsogkonnaks. Need moodustati kohe pärast langobardide sissetungi 6. sajandi seitsmekümnendatel aastatel ja esimesed hertsogid olid Faroald Spoletos ja Zotto Beneventos. Alguses hõivasid nad geograafiliselt ainult sisemaa, jättes rannikualad Bütsantsi kontrollida; alles hiljem (eriti Agilulfi valitsemise ajal 591–616) ulatusid langobardide valdused ka rannikule. Nii said kahe hertsogkonna alamateks kogu Aadria mere kallas Bütsantsi kindluste Ancona (põhjas) ja Otranto (lõunas) vahel; Joonia ja Türreeni mere kaldad langesid siiski ainult osaliselt Benevento hertsogi võimu alla, kes ei olnud kunagi võimeline jäävalt vallutama Napolit, Salentot ja Calabria tippu (Cosenzast ja Crotonest lõunas) ning muidugi mitte Roomat ja selle eeslinnu.

Langobardide kuningriik
Itaalia keskaeg
Jaan Lukas (ajakirjanik)

Jaan-Ivo Lukas (18. detsember 1964 Tartu – 7. november 2021 Jõgeva) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1983. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal (diplomitöö "Tartu komsomoliorganisatsioon aastail 1944–1950", juhendaja professor Jüri Ant). 

Ta töötas aastatel 1988–1999 ajakirjanikuna ajalehes Vooremaa. 1990. aastate esimesel poolel toimetas ta Jõgevamaal ka kohalikke raadiosaateid. 

Alates 1999. aastast oli ta vabakutseline kirjutav ja raadioajakirjanik. Aastatel 1999–2009 oli ta füüsilisest isikust ettevõtja ning alates 2009. aastast surmani OÜ Jaan-Ivo Lukas Meediabüroo juhatuse liige. 

Lukas on teinud kaastööd ajalehtedele Vooremaa, Vali Uudised, Koit, Sakala, Terviseleht, Kalurileht ja Kesknädal ning portaalidele Kalev Meedia, Eesti Elu, Külauudised, samuti Eesti Rahvusringhäälingu raadiouudistele, Vikerraadiole ja Raadio 4 saatele "Radius". Jaan Lukas valiti 2011. aastal Delfi rubriigi "Eesti Elu" aasta autoriks. 

Ta kandideeris 2002. aastal kohalike omavalitsuste valimistel Jõgeva linnavolikogusse. Ta on juhtinud ajalehtede Punalipp ja Vooremaa ametiühinguorganisatsiooni ning Eesti Ajakirjanike Liidu Jõgeva sektsiooni.

Koostatud teosed
Teatmik "Jõgevamaa omavalitsused aastal 2004"
Tunnuslause "Jõgevamaa – kuninglik väärikus, Kalevipoja jõud" (2004)
"Presidendi võrkpallitreener" (2005) – raamat jutustab sporditegelasest Raimund Kokast (1915–2010), kelle võrkpallitreeningutel osales Jänedal õppides ka tulevane president Arnold Rüütel
"Maakonna ja omavalitsuste juhid Kalevipoja tegude maal" – raamatusari tutvustab Jõgevamaa põllumajandus-, kultuuri-, haridus- ja sporditegelasi. Sari ilmub ettevõtja ja poliitiku Aivar Koka eestvedamisel
Kalender Oskar Lutsu huumoripreemia laureaatidest (2010)

Viited

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Sündinud 1964
Surnud 2021
Louis van Gaal

Aloysius Paulus Maria van Gaal (sündinud 8. augustil 1951 Amsterdamis) on Hollandi jalgpallitreener ja endine jalgpallur (poolkaitsja).

Alates 2021. aastast on ta Hollandi jalgpallikoondis peatreener. Hollandi koondist on ta varem juhendanud ka aastatel 2000–2002 ja 2012–2014.

Lisaks on Van Gaal on olnud Ajax (1991–1997), Barcelona (1997–2000 ja 2002–2003), AZ Alkmaari (2005–2009), Müncheni Bayerni (2009–2011) ja Manchester Unitedi (2014–2016) peatreener.

Jalgpallurina (1972–1987) mängis Van Gaal Hollandi klubides Ajax, Telstar, Rotterdami Sparta ja AZ ning Belgia klubis Royal Antwerp.

Saavutused

Peatreenerina 
Ajax
Eredivisie: 1993–94, 1994–95, 1995–96
KNVB beker: 1992–93
Johan Cruijff Schaal: 1993, 1994, 1995
UEFA Meistrite Liiga: 1994–95; teine koht: 1995–96
UEFA karikas: 1991–92
UEFA Superkarikas: 1995
Intercontinental Cup: 1995
Barcelona
La Liga: 1997–98, 1998–99
Copa del Rey: 1997–98
UEFA Superkarikas: 1997
AZ
Eredivisie: 2008–09
Müncheni Bayern
Bundesliga: 2009–10
DFB-Pokal: 2009–10
DFL-Supercup: 2010
UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2009–10
Manchester United
FA Cup: 2015–16
Hollandi koondis
Jalgpalli maailmameistrivõistlused: Kolmas koht 2014

Hollandi jalgpallurid
Hollandi jalgpallitreenerid
Amsterdami Ajaxi mängijad
AZ Alkmaari jalgpallurid
Manchester United FC peatreenerid
FC Barcelona peatreenerid
Müncheni Bayerni peatreenerid
Sündinud 1951
Geomagnetiline torm

Geomagnetiline torm ehk magnettorm on mõnest minutist paari ööpäevani kestev Maa magnetvälja tugev korrapäratu muutumine. 

Geomagnetiliste tormide põhjuseks on Päikese tugevatest loidetest alguse saav päikesetuule puhang. Täpsemalt väljendades tekitab Päike elektromagnetilist kiirgust ja laetud osakesi ning kui Päikesel toimuvad koronaalpursked, siis pääsevad laetud osakesed ilmaruumi, haarates samal ajal kaasa ka Päikese magnetvälja osakesi. Me tunneme neid purskeid päikesetuule nime all. Sellised pursked toimuvad Päikesel igas suunas, aga kui planeet Maa jääb nende suunale, siis jõuab laetud osakeste voog meie planeedini, põhjustades Maa magnetvälja häiritust. Geomagnetilise tormiga kaasnevad virmalised ja raadioside häired ning elavneb atmosfääri tsüklonaalne tegevus.

Tuntuim geomagnetiline torm on 1859. aastal aset leidnud nn Carringotoni sündmus. Samas viitavad viimase aja uurimused sellele, et viimase 1300 aasta jooksul on Maad tabanud ka kaks Carringotoni sündmusest tugevamat magnettormi. Seega on nende esinemise sagedus varem eeldatust oluliselt suurem, mis sunnib ümber hindama magnettormidega seotud riske.

Viited 

Astronoomia
Peeter Paris (noorem)

Peeter Paris noorem (sündinud 11. jaanuaril 1953 Tartus) on eesti füüsik.

Elulugu
Ta lõpetas aastal 1971 Tartu 1. keskkooli, 1976 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, Ph.D. (füüsika, 1994, TÜ), väitekiri "Initiation of corona pulses". 

1976–1988 oli Paris TRÜ üldfüüsika kateedri insener, 1988−1989 TRÜ eksperimentaaltootmisbaasi juhataja, 1988–1993 kaugõppe aspirant, 1989–1993 TÜ rakendusoptika labori juhataja, 1993–2001 TÜ eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi teadur, 2002−2021 sama instituudi optika ja spektroskoopia õppetooli teadur ning aastast 2021 professor.

Uurimistöö
Uurimisvaldkonnad: gaaslahenduse füüsika, laserkiirguse mõju gaaslahendusele, plasmaspektroskoopia, laserkiirguse ja aine vahelised mõjud, kiudoptilised seadmed, laserpuhastamine, nanoosakeste genereerimine laserablatsioonil.

Teoseid
Üle 40 teadustrükise, õppevahendid.
 On the formation of the negative corona (kaasautorid H. Korge, M. Laan). // J. Phys. D: Appl. Phys. (1993) 26
 The multiavalanche nature of streamer formation in inhomogeneous field (kaasautor M. Laan). // J. Phys. D: Appl. Phys. (1994) 27
 Study of Corona Discharge Aerosol with an Electrical Aerosol Spectrometer (kaasautorid A. Mirme, M. Laan). // J. Aerosol Sci. (1998) 29
 Negative Coronas: Low Current Mode – Pulse Mode Transition (kaasautor). // Czech. J. Phys. (1999) 49
 Measurement of intensity ratio of nitrogen bands as a function of field strength (kaasautorid M. Aints, M. Laan, F. Valk). // J. Phys. D: Appl. Phys. (2004) 37
 Laser-Induced current in air gap at atmospheric pressure (kaasautorid M. Aints, M. Laan, T. Plank). // J. Phys. D: Appl. Phys. (2005) 38
 Intensity ratio of spectral bands of nitrogen as a measure of electric field strength in plasma (kaasautor). // J. Phys. D: Appl. Phys. (2005) 38

Liikmesus
Eesti Füüsika Selts

Isiklikku
Tema isa oli spordipedagoog Peeter Paris, ema Hilja-Liivia Paris.  Tema poeg on Krister Paris.

Viited

Kirjandus
Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 125−126

Välislingid

Eesti füüsikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1953
GAZ-13

GAZ-13 "Tšaika" on Gorki autotehases aastatel 1959–1978 toodetud suur sõiduauto. 

Auto disain on suuresti inspireeritud 1950. aastate ameerika autode, eriti 1955.-1956. aasta Packardite disainist. Auto kasutas 5.5-liitrist mootorit M-13, mis arendas 195 hj. Jõud kanti ratastele läbi kolmekäigulise nupplülitusega automaatkäigukasti, mis oli inspireeritud Chrysleri PowerFlite'ist. 

Kui auto eelkäija GAZ-12 "ZiM" oli teoreetiliselt ostetav, kuid kõrge hinnaga (40 000 rubla, rohkem kui kaks korda Pobeda hinnast), siis Tšaikat müüki ei lastud, sellega sõitsid valitsusjuhid ja NLKP regionaalkomiteede sekretärid. Samas sai näiteks Inturisti kaudu rentida Tšaikat pulmasõiduks. Lisaks sõitsid Tšaikadega ka vennalike sotsialismimaade juhid, näiteks Fidel Castro. Ka NSVL suursaadikud sõitsid Tšaikadega.

Välislingid

 Kajaka kõrge lend 
 3. Märts 2010, Margus Hans Kuuse, Autoleht, Vene autode sari: GAZ-13 Tšaika

GAZ
Tähesüsteem

Tähesüsteem on tähtede kooslus, mille puhul koosluse liikmete paigutuse määrab vahetult tähtede vastastikune gravitatsioon.

Tähesüsteemid moodustavad hierarhiaid: väikseimad on kaksik- ja mitmiktähed, neist suuremad tähesüsteemid on täheparved ja täheassotsiatsioonid, neist omakorda on suuremad nn täheagregaadid ja -kompleksid. Kõige suuremad tähesüsteemid on galaktikad. Galaktikate kooslusi käsitletakse galaktikasüsteemidena.

Viited 

Astronoomia
Eesti imetajad

Eesti imetajad ehk Eesti imetajate fauna ehk Eesti teriofauna on Eesti territooriumil elavad imetajad.

Eesti imetajaid liigitatakse järgmiselt:
pärismaised liigid,
naturaliseerunud liigid,
koduloomad,
loomaaialoomad.

Pärismaiseid imetajaid elab Eestis 65 liiki. Koos vabalt elavate introdutseeritud (naturaliseerunud) liikidega kuulub Eesti imetajate hulka 74 liiki. 

Jääajajärgsel ajal on Eestis elanud veel mitmeid praeguseks siin väljasurnud liike: tarvas, põhjapõder, euroopa piison, metshobune jt.

Vaata ka
Eesti imetajate süstemaatiline nimestik
Eesti elustik
Kadri Kasak

Kadri Kasak on Eesti laulja. Ta on osalenud telesaadetes "Kaks takti ette" ja "Eesti otsib superstaari".

Eesti lauljad
Sünniaeg puudub
Martin Libene

Martin Libene VR II/3 (21. märts 1889 Vaivara – 3. märts 1919 Alsvigi mõisa lähistel) oli eesti näitleja. 

Lõpetas 1915 Moskvas Aleksei Sõjakooli.
Võttis osa I maailmasõjast, kus oli Läänerindel esialgu kompanii- ja hiljem pataljoniülem.
Sai 1917 Smorgoni all käest haavata ning tuli kodumaale end ravima. Martin Libene tegeles juba Vaivaras elades teatriga ja jätkas seda Tartu perioodil, kus esines suure eduga. 

Vabadussõja puhkedes astus 13. jaanuaril 1918 Eesti Tagavarapataljoni. Sai 18. novembril 1918 Tartu Vabatahtlike Pataljoni ülemaks. 

Libene hukkus 3. märtsil 1919 lõhkeva kuuli läbi Alsvigi mõisa juures Lätimaal. Martin Libene maeti sõjaliste auavalduste saatel Tartus Peetri kalmistule. 1935. aastal paigaldati tema hauale mälestusmärk.

Tema tegevust Vabadussõjas märgib Vabadusristi II liigi 3. järk.

Tunnustused
Vabadusristi II liigi 3. järk

Viited

Välislingid 
 www.virumaa.ee

8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Eesti näitlejad
Vabadussõjas langenud
Sündinud 1899
Surnud 1919
Hans Jänes

Hans-Arnold Jänes (12. november 1920 Tallinn – 14. september 1976 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane.

Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina. Aastal 1958 kaitses ta tehnikakandidaadi väitekirja. 

Ta töötas aastast 1949 Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõuna: aastani 1956 vanemõpetajana, hiljem dotsendina; aastatel 1962–1972 oli ta elektrimasinate kateedri juhataja.

Ta juhtis koos Aleksander Voldekuga magnetohüdrodünaamiliste masinate loomist (neid on rakendatud värvilises metallurgias). Ta oli üks "Vene-eesti tehnikasõnaraamatu" (1975) koostajaid.

Tunnustused 
 1967 Nõukogude Eesti preemia

Teosed 
 Uutele õppeprogrammidele ja TPI laboratoorsele baasile vastavate uute laboratoorsete ülesannete koostamine õppedistsipliinidele "Elektrotehnika teoreetilised põhialused", "Elektrilised ja magnetilised mõõtmised" ning "Elektrimasinad": metoodilis-teaduslik töö. Hans Jänes; Tallinna Polütehniline Instituut, elektrotehnika teoreetiliste põhialuste kateeder. Tallinn 1950.
 Elektromagnetilised ja geomeetrilised vahekorrad induktsioonpumpades: riigieelarveline teaduslik uurimistöö. Hans Jänes juhendaja: Aleksander Voldek; Tallinna Polütehniline Instituut, teoreetilise ja üldise elektrotehnika kateeder. Tallinn 1959
 Hans Jänes, Paul Kaasik, Eugen Puusepp, Aleksander Voldek. Elektrimasinad: õpik keskeriõppeasutuste elektrotehniliste erialade õpilastele. Tallinn. Eesti Riiklik Kirjastus, 1961.
 Üldine elektrotehnika (autorite kollektiiv) Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1954.

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1920
Surnud 1976
August Pärl

August Pärl (25. detsember 1923 Kurla, Kabala vald – 6. juuni 1994 Kabala vald) oli eesti kultuuritöötaja.

Ta asus aastal 1932 õppima Kabala algkooli, mille neljanda klassi lõpetas aastal 1935. Seejärel õppis Tartu Pedagoogiumi algkoolis, mille lõpetas aastal 1937. Aastatel 1937–1938 õppis Tallinna 7. progümnaasiumis. Aastal 1938 asus õppima Türi gümnaasiumi, mille lõpetas aastal 1943.

1. augustil 1948 sai temast Kabala rahvamaja juhataja. Ta asutas aastal 1964 Kabala puhkpilliorkestri. Ta juhtis üle 40 aasta Kabala kultuurielu rahvamaja juhatajana ja kultuurimaja direktorina. Ta oli dirigent, koorilaulja ja orkestrijuht ning mängis mitut pilli. Iga aasta juulikuu lõpus korraldas ta Kabalas laulupeo ja osales Järvamaa laulupidude korraldamises. Temata poleks Kabala mõisa parki laulukaart ehitatud.

Ta oli Eesti Kongressi liige.

August Pärl suri 6. juunil 1994 ja ta maeti Arussaare kalmistule.

Tunnustused
1974 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku 
Tema vend Andres Pärl oli loogik ja psühholoog.

Viited 

Eesti kultuuritegelased
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1923
Surnud 1994
Sõudmine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Sõudmine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist 4. augustini. Sõudmisvõistlustel osales 550 sportlast. Välja jagati 14 komplekti medaleid (8 alal meestele ja 6 alal naistele). Võistlused peeti Dorney järvel.

Võistlusalad

Mehed 

 Ühepaat
 Paarisaeruline kahepaat
 Roolijata kahepaat
 Kergekaalu paarisaeruline kahepaat
 Kergekaalu roolijata neljapaat
 Paarisaeruline neljapaat
 Roolijata neljapaat
 Kaheksapaat

Naised 

 Ühepaat
 Paariaeruline kahepaat
 Roolijata kahepaat
 Kergekaalu paarisaeruline kahepaat
 Paarisaeruline neljapaat
 Kaheksapaat

Kõikide paadiklasside võistlusraja pikkus on 2000 m. Kergekaalus on meeste piirkaal 70 kilo ja naistel ei tohi see ületada 57 kilo.

Võistluste ajakava

Eestlaste osalemine

Tulemused

Mehed

Ühepaat

Paarisaeruline kahepaat

Roolijata kahepaat

Kergekaalu paarisaeruline kahepaat

Kergekaalu roolijata neljapaat

Paarisaeruline neljapaat

Roolijata neljapaat

Kaheksapaat

Naised

Ühepaat

Paarisaeruline kahepaat

Roolijata kahepaat

Kergekaalu paarisaeruline kahepaat

Paarisaeruline neljapaat

Kaheksapaat

Medalid

Välislingid 

 Sõudmise ametlik lehekülg Londoni OM-il
 FISA kodulehekülg

2012. aasta suveolümpiamängud
Sõudmine olümpiamängudel
Kirimäe mõis (Kose)

Kirimäe (saksa keeles Kirrimäggi) karjamõis asus Kose kihelkonnas, Harjumaal, praeguse Kose valla Karla küla lõunaosas paiknenud Kirimäe küla aladel.

1583. aastal mõisastas Uuemõisa mõisa omanik Wolmar Tuwe a Neuenhof (Tuve) Kirimäe küla ja muutis selle karjamõisaks. 1586 müüs Robert von Taube (Robrecht von Tuwe, von Tuve, von Thuwe), hilisem Eestimaa rüütelkonna pealik ja maanõunik, Kirimäe karjamõisa 14 000 herrenthaleri eest oma väimehele ooberst Johann (Hans) Rechenbergile.

1657 eraldati Kirimäe karjamõis koos külaga Herman Lodele.

1868–1869 Kose-Uuemõisa mõisa, Kirimäe karjamõis likvideeriti. Külale kuuluvad maad ja mõisamaad mõõdeti kruntideks.

Harjumaa mõisad
Kose kihelkonna mõisad
Henryk Chmielewski

Henryk Chmielewski (USA-s ka Henry Chemel; 8. jaanuar 1914 Łódź, Łódźi vojevoodkond – 15. november 1998 Hollywood, Browardi maakond, Florida osariik) oli Poola poksija.

Chmielewski oli kokku kolmekordne Poola meister – kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1931. aastal ning keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1933 ja 1936. Ta sai Poola meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1935. aastal 2. koha. Ta osales rahvusvahelistel kohtumistel Poola eest 16 korral, võitis neist 12 ja kaotas 3 kohtumist ning viigistas 1 kohtumise. 

Chmielewski osales keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Henry Tillerile (Norra) ning andis 3. koha kohtumise loobumisvõidu Raúl Villarrealile (Argentina).

Chmielewski võitis kärbeskaalus keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Elukutselisena
Chmielewski poksis detsembrist 1938 kuni märtsini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 79 kohtumist, millest võitis 55 (neist 24 nokaudiga) ja kaotas 23 (neist 14 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.

Viited

Välislingid
 
 

Poola poksijad
Sündinud 1914
Surnud 1998
Läti merevägi

Läti merevägi (Läti keeles Latvijas Jūras spēki) on Läti kaitseväe merekaitse eest vastutav väeliik.

Mereväe lipulaev on staabi-ja toetuslaev Virsaitis A-53.

Ajalugu

Läti merevägi loodi 10. augustil 1919. aastal. Praktiliselt andsid eestlased lätlastele mõned väiksemad Landeswehrilt vallutatud sõjalaevad juba 1919. a juulis. Algselt nimetati mereväge Meredivisjoniks. 1919. aasta suvel võeti üle Riias remondis olnud endine suurem Saksa miinitraaler, mis sai pärast kapitaalremonti 1922. a divisjoni lipulaevaks Virsaitis. 1923. aastal asutati merelennuväe divisjon. 1924. aastal nimetati Meredivsijon Rannakaitse divisjoniks. 1926. aastal võeti kasutusele kaks miinitraalerit-miiniveeskajat Imanta ja Viesturs ning allveelaevad Ronis ja Spidola. 1920-ndatel tehti üsna sageli koostööd Eesti merejõududega, kui divisjoni ülemaks oli baltisakslane Archibald von Keyserling ja Eesti merejõude juhtis samuti baltisakslane Hermann von Salza. 

1938. aastal võeti kasutusele mereväe lipp ja 22. detsembril nimetati Rannakaitse divisjon Läti mereväeks. Läti mereväe koosseisus oli 2. maailmasõja alguseks peamiselt 4 miinitraalerit, 2 allveelaeva ja 1 allveelaevade toetuslaev.

19. augustil 1940. a arvati Läti mereväe laevad seoses Nõukogude okupatsiooniga Balti laevastiku koosseisu. Allveelaevu hiljem Nõukogude-Saksa sõjas ei kasutatud.

Taasiseseisvumise künnisel hakati Gaidis Zeibotsi juhtimise all looma samuti oma mereväge. Esimest korda pärast taasiseseisvumist heisati Läti lipp juba 11. aprillil 1991 sõjalaeval Sams. Suurema hulk laevu saadi esmalt 1994. aastal, sealhulgas 2 Ida-Saksamaa Kondor-klassi miinitraalerit ja rootsi patrullkaatrid.

Koosseis 
Mereväe koosseisus on:
Mereväe staap
Miinitõrjelaevade divisjon
Patrull-laevade divisjon
Rannavalve
Merevalve- ja sidekeskus
Balti miinitöökoda

Kokku on Läti mereväe teenistuses umbes 550 inimest.

Laevad

Staabi- ja toetuslaevad
Vidar klassi miiniveeskaja (staabi-ja toetuslaev) - Virsaitis A-53 
Buyskes klassi hüdrograafialaev - Varonis A-90
Miinitõrjelaevad
Tripatite klassi miinijahtija (ka Alkmaar klass) (4) - Imanta M-04, Viesturs M-05, TĀlivaldis M-06, Visvaldis M-07
Patrull- ja valvelaevad
Skrunda klassi patrull-laev (5) - Skrunda P-05, Cēsis P-06, Viesīte P-07, Jelgava P-08, Rēzekne P-09
Rootsi päritolu erinevad valvelaevad (4) - Kristaps KA-01, Gaisma KA-06, Saule KA-08, Klints KA-09 
Soome päritolu valvelaev - Astra KA-14

Baasid 
Sõjalaevad asuvad Liepājas. Rannavalvelaevade staap asub Riias (üksused Liepājas ja Ventspilsis). Õppekeskus ja logistikabaas asuvad Liepājas (üksused Riias ja Ventspilsis).

Tunnused 
Laevalipud

Ametiisikute lipud ja vimplid

Vaata ka 
Soome merevägi
Leedu merevägi
Rootsi merevägi
BALTRON
Riia operatsioon (1919)

Välislingid 

 Ametlik kodulehekülg

Läti sõjandus
Mereväed riigiti
Aimé-Joseph Escudie

Aimé-Joseph Escudie (sündinud 28. mail 1925 Béziers's Hérault' departemangus Languedoc-Roussilloni piirkonnas) on Prantsusmaa endine poksija.

Ta osales keskkaalus (kuni 73 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale 4. koha saajale Michael McKeonile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ta võitis keskkaalus (kuni 73 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.

Viited

Välislingid
 

Prantsusmaa poksijad
Sündinud 1925
Martti Juhkami

Martti Juhkami (sündinud 6. juunil 1988 Rakveres) on Eesti võrkpallur (nurgaründaja).

Välislingid 
"Leping käes! Martti Juhkami tegi karjääriredelil tubli sammu edasi", sport.delfi.ee, 29.04.2017

Eesti võrkpallurid
Sündinud 1988
Astrospektroskoopia

Astrospektroskoopia on astrofüüsika vaatlusmeetod, mille põhiülesanne on taevakehade uurimine neilt tuleva kiirguse spektraalanalüüsi kaudu.

Taevakehadelt meieni jõudva kiirguse spektreid registreeritakse tavaliselt spektrograafiga või spektrofotomeetriga, kasutades erinevaid tajureid ehk sensoreid.

Viited

Kasutatud kirjandus
H. Eelsalu, 1996. Astronoomialeksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. 200 lk.

Astrofüüsika
Jāzeps Vītols

Jāzeps Vītols (saksapäraselt Joseph Wihtol, 26. juuli 1863 Valmiera – 24. aprill 1948 Lübeck) oli läti helilooja, dirigent ja pianist. Ta oli rahvusromantismi juhtiv esindaja Lätis.

Jāzeps Vītols sündis õpetaja peres. Ta õppis aastail 1880–1886 Peterburi konservatooriumis Nikolai Rimski-Korsakovi juhendamisel. Pärast õpinguid asus ta samas õppejõuna tööle. 1901 sai ta professoriks. Tema õpilaste seas olid Nikolai Mjaskovski ja Sergei Prokofjev. Vītolsi lähedased sõbrad olid professorid Aleksandr Glazunov ja Anatoli Ljadov.

1918. aastal naasis ta Venemaalt Lätti ja asus tööle Läti Rahvusooperi peadirigendina. 1919 asutas ta Läti Konservatooriumi (praegu Jāzeps Vītolsi Läti Muusikaakadeemia ning oli selle rektor 1935. aastani ja õppejõud 1944. aastani. Tema õpilaste seas olid Jānis Ivanovs ja Ādolfs Skulte. 1944 põgenes ta Saksamaale, kus ta elu viimased aastad veetis Flensburgis. Ta suri Lübeckis. 1993. aastal toodi tema põrm Lätti ja maeti Riia metsakalmistule.

Vītols kirjutas mitu sümfoonilist teost, sh 1 sümfoonia, üle 100 laulu ja umbes 300 rahvalaulu seadet. Ta on kirjutanud ka kammermuusikat ja klaveripalu. Tema koorilaulud, näiteks "Gaismas pils" ('valguse loss') on Lätis väga populaarsed ja on sageli laulupidude kavas.

Jāzeps Vītols oli korporatsiooni Fraternitas Lataviensis liige.

Läti heliloojad
Läti dirigendid
Läti pianistid
Sündinud 1863
Surnud 1948
Maadlus 2012. aasta suveolümpiamängudel

Maadlus 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 5.–12. augustini ja võistluspaigaks oli ExCeL Exhibition Centre, kus jagati välja 18 komplekti medaleid. Mehed võistlesid nii vaba-, kui Kreeka-Rooma maadluses, kuid naised osalesid ainult vabamaadluses.

Võistlusalad

Mehed 

Vabamaadlus
 kuni 55 kg
 kuni 60 kg
 kuni 66 kg
 kuni 74 kg
 kuni 84 kg
 kuni 96 kg 
 kuni 120 kg

Kreeka-Rooma maadlus
 kuni 55 kg
 kuni 60 kg
 kuni 66 kg
 kuni 74 kg
 kuni 84 kg
 kuni 96 kg 
 kuni 120 kg

Naised 

Vabamaadlus
 kuni 48 kg
 kuni 55 kg
 kuni 63 kg 
 kuni 72 kg

Tulemused

Mehed

Vabamaadlus

Kuni 55 kg 
1. koht: Džamal Otarsultanov  

2. koht: Vladimer Khintšegašvili  

3. koht: Yang Kyong-il 

3. koht: Shinichi Yumoto

Kuni 60 kg 
1. koht: Toğrul Əsgərov  

2. koht: Besik Kuduhov  

3. koht: Coleman Scott 

3. koht: Yogeshwar Dutt

Kuni 66 kg 
1. koht: Tatsuhiro Yonemitsu  

2. koht: Sushil Kumar  

3. koht: Aķžùrek Taņatarov 

3. koht: Liván López

Kuni 74 kg 
1. koht: Jordan Burroughs  

2. koht: Sadegh Goudarzi  

3. koht: Gábor Hatos 

3. koht: Denis Tsarguš

Kuni 84 kg 
1. koht: Şərif Şərifov  

2. koht: Jaime Espinal  

3. koht: Dato Marsagišvili 

3. koht: Ehsan Lashgari

Kuni 96 kg 
1. koht: Jake Varner  

2. koht: Valeri Andrijtsev  

3. koht: Giorgi Gogšelidze 

3. koht: Xetaq Qazyumov

Kuni 120 kg 
1. koht: Artur Taimazov  

2. koht: Davit Modzmanašvili  

3. koht: Komeil Ghasemi 

3. koht: Biljal Mahov

Kreeka-rooma maadlus

Kuni 55 kg 
1. koht: Ḩamīd Sūrīān  

2. koht: Rovšan Bairamov  

3. koht: Péter Módos 

3. koht: Mingijan Semjonov

Kuni 60 kg 
1. koht: Omid Noroozi  

2. koht: Revaz Lashkhi  

3. koht: Zaur Kuramagomedov  

3. koht: Ryutaro Matsumoto

Kuni 66 kg 
1. koht: Kim Hyeon-Woo 

2. koht: Tamás Lőrincz 

3. koht: Steeve Guénot 

3. koht: Manouchehr Tskhadaia

Kuni 74 kg 
1. koht: Roman Vlassov 

2. koht: Arsen Julfalakjan 

3. koht: Emin Mahmadov 

3. koht: Aleksandr Kasakevic

Kuni 84 kg 
1. koht: Alan Huõgatõ 

2. koht: Karam Muḩammad Jābir Ibrāhīm 

3. koht: Damian Janikowski 

3. koht: Danjal Gadžijev

Kuni 96 kg 
1. koht: Ghasem Gholamreza Rezaei 

2. koht: Rustam Totrov 

3. koht: Jimmy Lidberg 

3. koht: Artur Aleksanjan 

---

8. koht: Ardo Arusaar 

 Kuni 120 kg 
1. koht: Mijaín López Núñez  

2. koht: Heiki Nabi 

3. koht: Johan Eurén 

3. koht: Rıza Kayaalp 

 Naised 
 Vabamaadlus 
 Kuni 48 kg 
1. koht: Hitomi Obara  

2. koht: Mariya Stadnik 

3. koht: Clarissa Chun 

3. koht: Carol Huynh 

 Kuni 55 kg 
1. koht: Saori Yoshida  

2. koht: Tonya Verbeek 

3. koht: Jackeline Rentería 

3. koht: Julia Ratkevitš 

 Kuni 63 kg 
1. koht: Kaori Ichō  

2. koht: Jing Ruixue 

3. koht: Ljubov Volosovaa 

3. koht: Soronzonboldyn Battsetseg 

 Kuni 72 kg 
1. koht: Natalja Vorobjova  

2. koht: Stanka Zlateva 

3. koht: Gužel Manjurjova''' 

3. koht: Maider Unda

Medalitabel

Välislingid 
 Maadluse ametlik lehekülg Londoni OM-il
 FILA kodulehekülg

2012. aasta suveolümpiamängud
Maadlus olümpiamängudel
Daniel Domscheit-Berg

Daniel Domscheit-Berg (sünninimi Daniel Berg, pseudonüüm Daniel Schmitt; sündinud 1978) on saksa informaatik ja internetiaktivist.

Ta oli 2010. aastani WikiLeaksi pressiesindaja. Detsembris 2010 asutas ta koos Herbert Snorrasoni ja mitme teise WikiLeaksi endise kaastöölisega OpenLeaksi. Maikuust 2012 Saksamaa Piraadipartei liige.

Teosed 
 Inside WikiLeaks: Meine Zeit bei der gefährlichsten Website der Welt. Econ Verlag, Berlin 2011, ISBN 978-3-430-20121-6
 Wikileaksi telgitagused : maailma kardetuimat veebilehte tegemas, Tallinn 2011, ISBN 9789949270729

Informaatikud
Sündinud 1978
Saksamaa inimesed
Vibrio owensii

Vibrio owensii on gramnegatiivne patogeenne bakter perekonnast Vibrio, mis avastati 2010. aastal.

Bakteri nimi on tuletatud ladinakeelsest sõnast vibrio, mis tähendab "värisev, vibreeriv" ja professor Leigh Owensi nimest, kes oli bakteri avastajate seas.

Rakud on pulgakujulised ja kergelt kaardunud ning mõõtmetelt 1,0 x 3,1 µm. Moodustavad kolooniaid, mis on kollakad, pealt siledad ja kujult ümmargused. Bakterirakkudel on vähemalt üks vibur.

Leitud on kaks tüve: DY05T, mis isoleeriti homaari Panulirus ornatus vastsest, ja 47666-1, mis isoleeriti kreveti Penaeus monodon vastsest. Mõlemad tüved leiti Queenslandist Austraalias.

Kasutatud kirjandus 
 Cano-Gomez, A., Goulden, E.V., Owens, L. ja Hoj, L. (2010) "Vibrio owensii sp. nov., isolated from cultured crustaceans in Australia." FEMS Microbiol. Lett, 302:175–181.

Välislingid 
 Goulden, E. F., Hall, M. R., Bourne, D. G., Pereg, L. L. ja Høj, L. (2012) "Pathogenicity and Infection Cycle of Vibrio owensii in Larviculture of the Ornate Spiny Lobster (Panulirus ornatus)" Appl. Environ. Microbiol., vol 78 no 8, 2841–2849.

Proteobakterid
Judo 2012. aasta suveolümpiamängudel

Judo 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist-3. augustini. Judovõistlustel osales 386 sportlast ja välja jagati 14 komplekti medaleid, millest nii meeste kui naiste arvestuses jagati välja võrdselt 7 komplekti. Võistluspaigaks oli ExCel Exhibition Centre.

Võistlusalad

Mehed 

 Kuni 60 kg
 Kuni 66 kg
 Kuni 73 kg
 Kuni 81 kg
 Kuni 90 kg
 Kuni 100 kg 
 Üle 100 kg

Naised 

 Kuni 48 kg
 Kuni 52 kg
 Kuni 57 kg
 Kuni 63 kg 
 Kuni 70 kg
 Kuni 78 kg 
 Üle 78 kg.

Võistluste ajakava

Tulemused

Mehed

Kuni 60 kg

Kuni 66 kg

Kuni 73 kg

Kuni 81 kg

Kuni 90 kg

Kuni 100 kg

Üle 100 kg

Naised

Kuni 48 kg

Kuni 52 kg

Kuni 57 kg

Kuni 63 kg

Kuni 70 kg 
 1 Lucie Decosse

Kuni 78 kg

Üle 78 kg

Medalid

Välislingid 

 Judo ametlik lehekülg Londoni OM-il
 IJF-i kodulehekülg

2012. aasta suveolümpiamängud
Judo olümpiamängudel