joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mõisamaa oja

Mõisamaa oja (ka Orgita peakraav) on oja Raplamaal Märjamaa vallas Jaaniveski, Metsküla, Mõisamaa, Paaduotsa, Riidaku ja Suurküla külas.

Oja pikkus on 9,5 km ning see suubub Jaaniveski ja Mõisamaa küla piiril paremalt Vigala jõkke (42,8 km suudmest). Oja valgla on 26,4 km². Oja algab Riidaku külas Rapla–Märjamaa maantee ääres Koikse–Jalase–Riidaku tee ristumiskohast umbes 900 m idakirde suunas. Alamjooksul ületab oja Lipa–Mõisamaa tee (Mustoja sild).

Oja on tugevasti muudetud avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Kraavi vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) AS Hoolekandeteenused Mõisamaa Hooldekodu.

Mõisamaa oja keskkonnaregistri kood on VEE1111600.

Välislingid 

 

Rapla maakonna jõed
Märjamaa valla veekogud
Matsalu alamvesikond
Eduard Tamm (helilooja)

Eduard Tamm (16. mai 1879 Narva – 18. mai 1941 Võru) oli eesti helilooja, kes pani aluse Eesti algupärasele puhkpillimuusikale.

Elukäik 
Eduard Tamm sündis Narvas kingsepa peres. Õppis Narva algkoolis ning oli Narva muusikakoolis viiuli ja korneti eriala õpilane. Kümneaastaselt läks Petseri polgu puhkpilliorkestrisse kantonistiks.

Aastal 1904 astus Peterburi konservatooriumi õppima metsasarve. Üks tema õpetajatest oli Jaan Tamm. Konservatooriumi lõpetas kuldmedaliga. Pärast seda töötas ta metsasarvemängijana Peterburi mainekas keiserliku õukonna orkestris. Lisaks oli ta mitme orkestri dirigent.

Pärast Eesti iseseisvumist 1918. aastal naasis koos perega Tallinna ning asus tööle Estonia teatris orkestrandina. Aastal 1923 siirdus Võrru "Kandle seltsi" muusikalist tegevust juhtima. Sama aasta sügisest sai ta puhkpilliorkestri dirigendi ametikoha sõjaväe 7. jalaväerügemendis (hilisema nimetusega Võru Petseri garnisoni orkester).

1934. aastal asutas Võrus Sümfoonilise Muusika Seltsi ja selle juurde 40–50 mängijaga sümfooniaorkestri. Võru “Kandle” seltsi juures tegutseva teatritrupiga tõi lavale selliseid operetižanri tippteosed nagu "Silva", "Montmartre'i kannike", "Havai lill", "Orfeus põrgus", "Sügismanöövrid", "Mariza", "Bajadeer" jt. Kokku lavastati ajavahemikul 1927–1940 Kandles 21 operetti.

1930. aastate lõpul oli Eduard Tamm Võru populaarseim isik, mitme organisatsiooni juhatuse liige ja auliige.

1938. aastal sai ta kindralite Johan Laidoneri ja Paul Lille allkirjadega dokumendid, kus teatati riigivanem Konstantin Pätsi 24. veebruari käskkirjast nr 43, mille alusel autasustati Eduard Tamme kui Võru Petseri garnisoni orkestri juhti Kotkaristi V klassi teenetemärgiga.

Lisaks kohaliku muusikaelu edendamisele tegutses heliloojana.

Eduard Tamm suri 18. mail 1941 Võrus ja on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Looming 
Eduard Tamme tuntumad teosed on "Pidulik Eesti marss", "Eesti rapsoodia" ning alates 1933. aasta üldlaulupeost tihti pasunakooride repertuaari kuulunud avamäng "Kalev ja Linda".

Tamm kirjutas ka palju marsse (näiteks "3. jalaväerügemendi tarvitusmarss", "7. jalaväerügemendi tervitusmarss", "8. jalaväepataljoni tervitusmarss", "Minu tervitus Sakala partisanidele", "Kindral Jonson", "Kindral Jaan Kruus", "Kommersant", "Kindluse vallutamine", "Tsäpino", "Tere, Paide!", "Vorobi"). Tema loodud "Sivershausi" peetakse Eesti esimeseks marsiks (juhatas sisse 2009. aasta üldlaulupeo teise päeva).

Eduard Tamme repertuaaris oli ka lüürilisemaid lugusid, nagu "Unenägu raudteerongis", mis oli kui meenutus helilooja Peterburi aastatest, mil ta pidi tihti sõitma Peterhofi ja Peterburi vahet, või galopp "Lõbusad vastlad Peterburis".

1934. aastal kirjutas ta Võru linna 150. aastapäevaks orkestriteose "Juubeli Võru 150".

Eesti heliloojad
Eesti dirigendid
7. Jalaväerügemendi koosseis
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1879
Surnud 1941
Keelemärk

Keelemärk on sümbol, mida kasutatakse tähenduse edastamiseks. Keelemärk koosneb kahest osast: tähistatav ja tähistaja. 

Näiteks, tähistatav on arv 2, tähistaja on seega kaks.

Keeleteadus
Tegur

Täisarvu a teguriks ehk jagajaks nimetatakse matemaatikas iga täisarvu, mis jagab arvu a.

Teguri mõistet on üldistatud polünoomide algebrasse.

Vaata ka 
 Algtegur
 Suurim ühistegur
 Jaguvus

Viited 

Aritmeetika
Üldalgebra
Antidepressandid

Antidepressandid on ravimid, mida kasutatakse psühhiaatrilises praktikas depressiooni raviks.

Antidepressantide liigid on nt:

monoamiini oksüdaasi inhibiitorid;
tritsüklilised antidepressandid;
tetratsüklilised antidepressandid;
selektiivsed serotoniini tagasihaarde inhibiitorid;
serotoniini ja noradrenaliini tagasihaarde inhibiitorid.

Viited

Välislingid 
 Jessica Hamzelou, How antidepressants boost growth of new brain cells, 17. aprill 2011 (inglise keeles)
 Piret Pappel, Kas aju mäletab antidepressante?, 28. märts 2012 
 Villu Päärt, Miks antidepressandid ei aita?, 24. oktoober 2013

 
Ravimid
Peter Wittgenstein

Krahv Ludwig Adolph Peter, Sayn-Wittgenstein-Berleburgi vürst (vene keeles Пётр Христианович Витгенштейн või Людвиг Адольф Петер Сайн-Витгенштейн-Берлебург; 5. jaanuar (vkj 25. detsember) 1769 Pereslavl-Zalesski – 11. juuni (vkj 30. mai) 1843 Lviv) oli saksa päritolu Venemaa keisririigi kindralfeldmarssal (1826) ja preisi vürst (1834).

14. veebruaril 1812 kanti tema krahvisuguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 283).

Karjäär sõjaväes
1812. aasta Isamaasõjas oli Peter Wittgenstein 1. Üksiku Jalaväekorpuse juhataja.

Perekond
Tema vanemad olid Sayn-Wittgenstein-Ludwigsburgi krahv Christian Ludwig Casimir Sayn-Wittgenstein-Berleburg (1725–1797; en) ja tema teine abikaasa, vürstinna Anna Petrovna Dolgorukova (1738–1789).

Ta abiellus 27. juunil 1798 Antonia Cäcilie (Antonina Stanislavovna) Snarskaga (1779–1855). Abielust sündisid:

Ludwig (1799–1866; en), rittmeister, abiellus esmalt 1828 Peterburis printsess Caroline Emilie Louise (Stephanie) Radziwiłłiga (1809–1832; pl), kes oli Hanau lahingus saadud vigastuste kätte surnud Biržai, Słucki ja veet mitme mõisa omaniku Dominik Hieronim Radziwiłłi (1786–1813; en) tütar; 1834. aastal abiellus Kurskis Leonilla Barjatinskaga (1816–1918). Saksa Keisririigi riigikantsler Chlodwig zu Hohenlohe-Schillingsfürsti äi;
Stanislaus (1800–1820);
Emilie (1801–1869), abiellus 1821 kindralleitnandi ja senaatori, vürst Pjotr Trubetskoiga (1798–1871), skulptor Paolo Trubetskoi (1866–1938) vanaema;
Alexander (1803–1858), abiellus 1824 Sophia Ivanovna Gorgoly`ga (1808–1835), kes oli Venemaa kindralleitnant ja senaator Ivan Gorgoly (Иван Савич Горголи) tütar;
Peter;
Elisabeth;
Antonia (u 1805 – 1808 Viiburi);
Georg (1807–1857), abiellus 1835 vürstitar Emilia Światopełk-Czetwertyńskaga (1819–1896);
Alexius (1810–1842)
Nikolaus (1812–1864), abiellus 1836 (lahutas 1855) Carolyne Elizabeth Petrovna Iwanowskaga (1819–1889; en) ja 1857 Maria Vassiljevna Mihhailovaga (1830–1864). Austria metseen Marie (1837–1920; de) isa;
Marie (1815–1817),

Viited

Välislingid

Tartu Ülikooli graafikakogu: Salvator Cardelli gravüür ESTERis
Carl August Senffi joonis ESTERis
The Napoleon Series: Russian Generals of the Napoleonic Wars: General Peter Ludwig Wittgenstein
Napoleonic Guide: Ludwig Wittgenstein
Sergei Gupalo "Князья Витгенштейны: забытый отец и неизвестный сын.", Zerkalo Nedeli, Nr. 42 (366) 27. okt. — 2. nov. 2001

Püha Georgi II klassi ordeni kavalerid
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmed
Venemaa keisririigi väejuhid
Venemaa kindralfeldmarssalid
Napoleoni sõdade Venemaa sõjaväelased
Eestimaa aadlikud
Liivimaa aadlikud
Sündinud 1769
Surnud 1843
Janika Mölder

Janika Mölder (aastatel 1991–1994 Janika Mölder-Maalmann; sündinud 4. jaanuaril 1970 Tartus) on eesti iluvõimleja ja treener, maailmameister.

Ta on võimlemisklubi Janika asutaja ja juhatuse esimees.

Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Janika Mölder on tulnud 22 korda Eesti meistriks. Samuti on ta Nõukogude Liidu koondises võisteldes tulnud 1989. aastal iluvõimlemise maailmameistriks ning võitnud 1987. ja 1989. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Iluvõimlemise Euroopa meistrivõistlustel on ta NSV Liidu rühmas võisteldes võitnud kuldmedali 1988. aastal ning hõbemedali 1986. ja 1988. aastal.

Tunnustus
2004 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (Eesti ilu- ja rühmvõimlemise tippvõistluse Miss Valentine korraldamine)
2008 – Eesti Vabariigi spordipreemia (tulemusliku töö eest treenerina võimlemisklubi Janika eliitrühma ettevalmistamisel rühmvõimlemise maailmameistrivõistlusteks 2007. aastal)
2009 – Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
2017 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku 
Tema õde Tuulika Mölder ja tütar Carmel Kallemaa on samuti iluvõimlejad.

Viited

Välislingid 
Anu Mõistlik, "Maailmameister Janika Mölder kasvatab ka pisitütrest iluvõimlejat", Õhtuleht, 28. detsember 2001
Gunnar Press, Janika Mölder: "Pere on kallis ja töö huvitav. Olen õnnelik!", Õhtuleht, 26. veebruar 2007
 

Eesti iluvõimlejad
Eesti treenerid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1970
Sadakazu Tanigaki

Sadakazu Tanigaki (sündinud 7. märtsil 1945) on Jaapani poliitik, Jaapani Liberaaldemokraatliku Partei esimees.

Sadakazu Tanigaki lõpetas 1974. aastal Tōkyō Ülikooli õigusteaduskonna ning spetsialiseerus maksuõigusele.

Ta on üheksandat koosseisu Jaapani parlamendi alamkojas. Aastatel 2003–2006 oli ta Jun'ichirō Koizumi valitsuses rahandusminister ning 2008. aastal Yasuo Fukuda valitsuses ehitus- ja transpordiminister.

Pärast seda, kui partei eelmine esimees Tarō Asō valimistel läbikukkumise tõttu tagasi astus, valiti Sadakazu Tanigaki 28. septembril 2009 Liberaaldemokraatliku Partei esimeheks.

Jaapani poliitikud
Sündinud 1945
Sigipung

Sigipung on mõnede kõrgemate taimede ja mõnede sammaltaimede paljunemisorgan. 

Sigipungad tekivad varrel lehekaenlas, leheserval või õisikus. Mõnedel taimedel, näit. küüslaugul ja metslaugul, tekivad sigipungad õite asemel. Hammasjuurel on sigipungad lehekaenaldes. Maapinnale langedes tekivad neist uued taimed. Morfoloogiliselt on sigipungad punga või noore taime kujulised.

Veetaimedel on sigipungad funktsionaalselt ka talvitusorganid.

Vaata ka
vegetatiivne paljunemine

Taimemorfoloogia
Snetterton

Snetterton on küla ja vald (civil parish) Inglismaal Norfolki krahvkonnas.

Aastal 2001 elas külas 202 inimest ja 2011. aastal 201.

Snettertoni lähedal asub Snettertoni ringrada.

Suurbritannia külad
Suurbritannia vallad
Otto Wille Kuusinen

Otto Wilhelm (Wille) Kuusinen (4. oktoober 1881 Laukaa, Soome – 17. mai 1964 Moskva) oli Soome päritolu nõukogude poliitik ja luuletaja.

Elulugu
Otto Kuusinen juhatas 1904. aastast Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei vasaktiiba, 1905. aastal lõpetas Helsingi Ülikooli ajaloo- ja filosoofiateaduskonna, filosoofiamagistri teaduskraadiga, magistritöö teema oli "J. W. Goethest filosoofias".

Osales 1905. aasta revolutsioonisündmustes Soomes, juhtides punakaardisalka.

Aastatel 1907–1916 oli Sotsiaaldemokraatliku Partei ajalehe Työmies ja ajakirja Sosialistinen aikakausilehti toimetaja.

Aastatel 1908–1917 oli Kuusinen Soome kindralkubermangu Eduskunta saadik. 

Aastatel 1911–1917 oli ka Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei Täitevkomitee esimees.

Otto Kuusinen osales 1918. aasta jaanuaris Helsingis toime pandud bolševistlikus riigipöördes ning oli ka Soome rahvaesindajate valitsuses rahvavolinik rahvahariduse alal. 1918. aasta augustis oli ta Soome Kommunistliku Partei asutajate seas.

Otto Kuusinen põgenes pärast Soome kodusõda Nõukogude Liitu, kus ta oli 1920. aasta juunini Petrogradi Internatsionaalse Sõjakooli komissar.

Tegevus Kominternis
Aastatel 1921–1939 oli Otto Kuusinen üks Kommunistliku Internatsionaali Täitevkomitee sekretäridest, aastatel 1940–1964 NSV Liidu Ülemnõukogu saadik.

Talvesõjas
Pärast NSV Liidu ja Soome vahelise Talvesõja algust 1. detsembril 1939 ja esimese piiriäärse asula Terijoe vallutamist moodustati Soome Demokraatlik Vabariik, mille juhiks oli määratud senine kominterni funktsionäär Otto Kuusinen. 

Kuusise Terijoe valitsust tunnistas NSV Liit ainsa Soome valitsusena ning sõlmis sellega sõprus- ja abilepingu.

Nõukogude esindusorganites
Aastatel 1940–1956 oli Otto Kuusinen Karjala-Soome NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees, NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja; 1941–1964 ÜK(b)P KK/NLKP KK liige; 1957–1964 NLKP KK Presiidiumi liige ja NLKP KK sekretär.

Urn Otto Ville Kuusineni tuhaga asub Moskva Kremli müüris.

Viited

Nõukogude Liidu poliitikud
NLKP KK Presiidiumi liikmed
Soome poliitikud
Soome kirjanikud
Revolutsionäärid
Soome inimesed
Kremli müüri äärde maetud
Sündinud 1881
Surnud 1964
Vassili Sollogub

Vassili Sollogub (poola keeles Sołłohub, vene keeles Василий Устинович (Иустинович) Соллогуб; 23. august 1848 – 1. veebruar 1917 Petrograd) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. 

Ta õppis Nikolai Kindralstaabi Akadeemias, osales 1877–1878 Vene-Türgi ja 1904–1905 Vene-Jaapani sõjas, ülendati 1897 kindralleitnandiks ja oli 1905. aasta revolutsiooni ajal 4. detsembrist 1905 kuni 17. oktoobrini 1906 ajutine Liivi-, Eesti- ja Kuramaa kindralkuberner.  

12. detsembril 1905 ähvardas kindralkuberner Sollogub avalikus teadaandes terved eesti vallad põhjakubermangudesse välja saata ja tuua nende asemele sisekubermangudest uued elanikud, s.o venelased.

19. detsembril 1905 andis krahv Sollogub revolutsiooniliikumise mahasurumiseks karistussalkadele välja käskkirja nr 1, milles käskis neil taastada seaduslik võim ning kasutada selleks vajaduse korral ka suurtükiväge.

22. septembri 1906 õhtul üritati teda tappa, kui Riias maja aknast visati pomm tänaval jalutanud Sollogubi suunas, kuid keegi vigastada ei saanud.

Perekond
Tema isa Ustin Antonovitš Sollogub oli õuenõunik, vend Vladimir kindral ja Aleksandr staabikapten.

Vaata ka
1905. aasta revolutsioon Eestis

Viited

Venemaa keisririigi kindralid
Venemaa keisririigi poliitikud
Vene Eestimaa kindralkubernerid
Liivimaa kindralkubernerid
Kuramaa kindralkubernerid
1905. aasta revolutsioon Eestis
Sündinud 1848
Surnud 1917
Róisín Murphy

Róisín Marie Murphy (sündinud 5. juuli 1973 Arklow) on Iirimaa laulja, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent, kes tegeleb eelkõige elektroonilise muusika loomise ja produtseerimisega.

Murphy sai kuulsaks 1990. aastate keskel tegutsema hakanud elektroonilise muusika ansambli Moloko lauljana. Tema partneriks bändis oli tema toonane poiss-sõber Mark Brydon. Pärast paarisuhte lõppemist andis Murphy 2005. aastal välja oma esimese sooloalbumi "Ruby Blue", mille ta kirjutas ja produtseeris koos Matthew Herbertiga. Tema teine sooloalbum "Overpowered" ilmus aastal 2007. Tema versioon Bryan Ferry laulust "Slave to Love" oli 2008. aasta Gucci reklaami tunnuslaul.

29. jaanuaril 2008 esines Róisín Murphy ka Eestis.

Karjäär

Moloko (1994–2003) 
Murphy tutvus Mark Brydoniga 1994. aastal peol, küsides ta käest: "Kas sulle meeldib mu liibuv sviiter? Vaata, kuidas see mu kehaga sobib." Neil tekkis suhe. Ühiselt loodud bänd Moloko andis 1995. aastal välja debüütalbumi "Do You Like my Tight Sweater?". Selles albumis on trip hop ja funk kombineeritud elektroonilise muusikaga. Järgnenud album "I Am Not a Doctor" sisaldas sarnast muusikat. Sellel olnud Boris Dlugoschi remiks laulust "Sing it Back" muutis bänd rahvusvaheliselt edukaks.

2000. aasta oktoobris ilmus Moloko kolmas album "Things to Make and Do". See album jõudis Suurbritannia albumite edetabelis kolmandale kohale ja singlist "The Time Is Now" sai bändi müüduim Briti singel: see saavutas edetabelis teise koha. 2003. aastal ilmus album "Statues".

Soolokarjäär (2004–...) 
Murphy hakkas sooloprojektidega tegelema juba Moloko ajal. Ta salvestas esimese ametliku soolomaterjali aastal 2004 koos produtsent Matthew Herbertiga, kes oli varem teinud remikse Molokole. 

Murphy debüütalbum "Ruby Blue" ilmus 2005. aasta juunis. Teise sooloalbumi esimene singel "Overpowered" tuli välja 2. juulil 2007, teine singel "Let Me Know" septembris ja album "Overpowered" varsti pärast seda.

Diskograafia

Albumid 
2005 "Ruby Blue"
2007 "Overpowered"
2015 "Hairless Toys"
2016 "Take Her Up to Monto"
2020 "Róisín Machine"

Singlid 
2005 "If We're in Love"
2005 "Sow into You"
2007 "Overpowered"
2007 "Let Me Know"
2008 "You Know Me Better"
2008 "Movie Star" / "Slave to Love"
2009 "Demon Lover"

Viited

Välislingid 
Valner Valme "Nädala plaat: Roisin, kas pelgalt diskodiiva? Roisin Murphy "Overpowered" (EMI)". Postimees, 20.10.2007
Tiiu Laks "Róisín Murphy karjäär sai alguse lollidest lausetest". Eesti Päevaleht, 26.01.2008

Iirimaa lauljad
Sündinud 1973
Konstantin Kirsimägi

Konstantin Kirsimägi (kuni 1935. aastani Konstantin Kirschberg) (14. jaanuar 1902 Põlgaste vald Võrumaa – 12. juuli 1941 Moskva) oli Eesti politseinik, Politseitalituse abidirektor 1940. aastal.

Elulugu
Konstantin Kirschberg sündis Võrumaal Põlgaste vallas, õppis Põlva kihelkonnakoolis ja Tartu Kommertsgümnaasiumis ning Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumis.

K. Kirsimägi võttis osa Eesti Vabadussõjast, liitudes 1919. aastal Kaitseliidu Põlva malevaga, pärast sõja lõppu jätkas ta teenistust kaitseväes üleajateenijana.

Aastatel 1924–1928 õppis ta Tartu Ülikooli Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja läbis 1928. aasta kevadel Politseikooli kõrgema klassi stuudiumi. 

1928. aasta suvel pärast Politseikooli lõpetamist asus K. Kirsimägi tööle kriminaalpolitsei assistendina Viljandis, alates 1929 määrati ta abikomissariks Tartus, alates 1932. aastast aga kriminaalkomissariks Valgasse. 

25. juunil 1933 nimetati ta poliitilise politsei komissariks Pärnus ja 1935. aasta aprillist kuni novembrini oli ta poliitilise politsei komissar Tartus, sama aasta 16. novembril nimetati Politsei Peavalitsuse poliitilise politsei inspektoriks, 1938. aasta 19. maist sai ta Siseministeeriumi Politseitalituse abidirektoriks.

Konstantin Kirsimägi vahistati nõukogude julgeolekuorganite poolt 23. juunil 1940 ja saadeti Moskvasse, kus NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi otsusega 23. juunil 1941 mõisteti K. Kirsimägi süüdi "relvastatud võitluse eest Eesti revolutsioonilise liikumisega ja Punaarmee vastu suunatud spionaaži juhtimises" ning hukati mahalaskmise teel 12. juulil 1941. 

Konstantin Kirsimägi rehabiliteeriti 7. aprillil 1992.

Konstantin Kirsimägi oli Korporatsioon Ugala vilistlane.

Tunnustus
Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935
Valgetähe III klassi teenetemärk, 1937
Kolme Tähe orden (Läti)

Viited

Eesti politseinikud
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Vabadussõja veteranid
Korporatsioon Ugala liikmed
Politseikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1941
Limpa ja mereröövlid

"Limpa ja mereröövlid" on Andrus Kivirähki lasteraamat. Raamatu illustraator on Anni Mäger.

Raamatu esmatrükk ilmus kirjastuses Varrak 2004. aastal. Seejärel on ilmunud arvukalt kordustrükke (2006, 2009, 2013, 2018). 2009. aastal ilmus raamatust ka venekeelne tõlge ("Лимпа и пираты" (Varrak 2009).

Raamatu peategelased on Limmo, kes ühel ööl järsku oma voodist ära kaob, Limma, kes oma venda kohe otsima läheb, ja limonaadisiga Limpa, kes vahetpidamata limonaadi kaanib. Ja siis on see raamat veel mereröövlitest, tontidest, patjadest, laiskloomadest, madratsitest ja karvastest kaisuelukatest.

Eesti Lastekirjanduse Teabekeskuse korraldataval üle-eestilisel Nukitsa konkursil said esikoha nii "Limpa ja mereröövlid" tekst (autor Andrus Kivirähk) kui ka illustratsiooni (autor Anni Mäger).

Eesti lasteraamatud
Dole

Dole on jõesaar Lätis Daugava jões. Kõrgus kuni 15 m üle merepinna. 

Saare idaosa on üle ujutatud Riia HEJ tammi tõttu. Enne tammi ehitust oli saare pikkus 9,2 km, laius kuni 2,7 km ja pindala 18,5 km². Praegu on saare pindala 9,75 km².

Saarel asusid varem Ķivutkalnsi linnamägi ning pronksi- ja rauaaegsed kalmistud. Tänapäeval jäävad sinna Dole piiskopilinnuse asupaigad ja Dole mõisa hoonetekompleks. Saarel asub ka jaanimäe hiiepaik.

Doleks kutsutakse ka saarel asuvat Doles dārzsi küla. Saarele jäävad küladest veel Rumbenieši, Taurītes, Dolesmuiža, Lebenieši ja Annuška.

Vaata ka
Dole kihelkond

Välislingid 
Dole saarest Salaspilsi kodulehel (inglise keeles)

Läti geograafia
Riia kreis
Salaspils
Jõesaared
Carlow

Carlow (iiri Ceatharlach) on linn Iirimaa kaguosas, Carlow' krahvkonna halduskeskus. Asub Barrow' jõe ja maantee N9 ääres Dublinist 84 km kaugusel kagus.

Linnas asuvad 13. sajandi alguses ehitatud Carlow' kindluse varemed.

Sõpruslinnad 
Carlow'l on kaks sõpruslinna:
  Tempe  Ameerika Ühendriikides
  Dole  Prantsusmaal

Välislingid 

 Carlow' kodulehekülg

Iirimaa linnad
Leinsteri provints
Caster Semenya

Caster Mokgadi Semenya (sündinud 7. jaanuaril 1991 Polokwanes) on Lõuna-Aafrika Vabariigi kergejõustiklane (800 m jooksja).

2008. aastal osales Semenya kuni 20-aastaste kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 800 m jooksus, kuid eeljooksust ta edasi ei pääsenud. Samal aastal toimunud noorte Rahvaste Ühenduse mängudel sai ta samal distantsil kuldmedali . 2009. aastal võitis ta kuni 20-aastaste Aafrika meistrivõistlustel kulla nii 800 m kui ka 1500 m jooksus . 800 m jooksu võitis ta uue Lõuna-Aafrika Vabariigi rekordiga 1.56,72. Eelmine rekord 1.58,85  oli Zelda Pretoriuse nimel 1. aprillist 1991.

Berliinis peetud 2009. aasta MM-il tuli Semenya isikliku rekordiga 1.55,45 800 m jooksus maailmameistriks. Ta võitis teiseks tulnud Janeth Jepkosgeid ligi kahe ja poole sekundiga. Semenya sugu on tekitanud küsimusi ning IAAF suunas ta pärast maailmameistrivõistlusi soouuringutele. Tema mänedžeri Jukka Härköneni arvates on Semenya läbinud sootesti juba 2008. aastal noorte Rahvaste Ühenduse mängudel. 

Inglismaa ajalehe The Daily Telegraph 24. augustil 2009 avaldatud uudises kirjutati, et enne MM-i tehtud test näitas Semenyal testosteroni taset ligi kolm korda suuremana, kui normaalselt naistel peaks olema. Lehe arvates on Lõuna-Aafrika Vabariigi võistkonna peatreener endine Saksa Demokraatliku Vabariigi kergejõustiku dopinguprogrammis osalenud Ekkart Arbeit. Arbeit on ise väitnud, et tema suhe dopinguga sai lõpu juba 1989. aastal Berliini müüri langemise järel.

2009. aasta septembris kirjutas Austraalia ajaleht The Age, et uuringute tulemusel on Semenya hermafrodiit ehk mõlemasuguline isik. Rahvusvaheline kergejõustikuliit (IAAF) lubas uuringute tulemused ja otsuse avaldada novembris 2009. IAAF-i arvates vaevalt Semenya oma medalist peab loobuma, kuna tegemist ei ole dopingu kasutamisega.

Saavutused

Olümpiamängudel 
 2012  Londonis
  hõbemedal 800 m jooksus 1.57,23
 2016  Rio de Janeiros
  olümpiavõitja 800 m jooksus 1.55,28

Maailmameistrivõistlustel 
 2009  Berliinis
  maailmameister 800 m jooksus 1.55,45
 2011  Daegus
  hõbemedal 800 m jooksus 1.56,35
 2017  Londonis
  maailmameister 800 m jooksus 1.55,16
  pronksmedal 1500 m jooksus 4.02,90

Rahvaste Ühenduse mängudel 
 2018  Gold Coastis
  kuldmedal 800 m jooksus 1.56,68
  kuldmedal 1500 m jooksus 4.00,71

Aafrika mängudel 
 2015  Brazzaville'is
  kuldmedal 800 m jooksus 2.00,97

Aafrika meistrivõistlustel 
 2016  Durbanis
  kuldmedal 800 m jooksus 1.58,20
  kuldmedal 1500 m jooksus 4.01,99
  kuldmedal 4×400 m teatejooksus 3.28,49

Märkused

Viited

Välislingid 

 
 LAV-i minister ähvardab Semenya pärast sõjaga

Lõuna-Aafrika Vabariigi jooksjad
Keskmaajooksjad
Sündinud 1991
Wilhelm V (Hessen-Kasseli maakrahv)

Wilhelm V (13. veebruar 1602 Kassel – 21. september 1637 Leer, Ida-Friisimaa) oli Hessen-Kasseli maakrahv 1627–1637.

Wilhelm sündis Hessen-Kasseli maakrahvi Moritzi ja Solms-Laubachi krahvitari Agnese pojana. Agnes suri peatselt peale Wilhelmi sündi ning Moritz abiellus Nassau-Dillenburgi krahvitari Julianaga.

Kaotanud suure osa Hessen-Kasseli valdustest Hessen-Darmstadtile ning jätnud maakrahvkonna raskesse majandusolukorda, loobus Moritz 1627. aastal Wilhelmi kasuks troonist. Wilhelm sai maakrahviks Kolmekümneaastase sõja ajal ning tema valitsusajal kaotas Hessen-Kassel veelgi oma valdusi ning rikkust.

Wilhelmi surma järel päris trooni tema poeg Wilhelm VI, kuid kuni 1650. aastani valitses alaealise Wilhelm VI eest regendina tema ema Amalie Elisabeth. Amalie Elisabethi valitsusajal sai Hessen-Kassel tagasi suure osa oma kaotatud valdustest.

Perekond
Wilhelm abiellus 21. novembril 1619 Kasselis Hanau-Münzenbergi krahvitari Amalie Elisabethiga (1602–1651). Abielust sündisid:
Agnes (1620–1626)
Moritz (sündis ja suri 1621)
Elisabeth (1623–1624)
Emilie (1623–1693), abiellus 1648 hertsog Henri Charles de La Tremoille'ga (1620–1672)
Wilhelm (1625–1626)
Charlotte (1627–1686), abiellus 1650 (lahutasid 1657) Pfaltzi kuurvürsti Karl I Ludwigiga (1617–1680)
Wilhelm VI (1629–1663), Hessen-Kasseli maakrahv
Philipp (1630–1638)
Adolf (1631–1632)
Karl (1633–1635)
Elisabeth (1634–1688), Herfordi abtiss
Luise (1636–1638)

Sugupuu
Viited:

Viited

Monarhid
Hesseni inimesed
Sündinud 1602
Surnud 1637
Hallõgija

Hallõgija (Lanius excubitor) on õgijalaste sugukonda õgija perekonda kuuluv lind.

Levik 

Hallõgija on levinud Euroopas ja Aasias metsatundrast kuni Kanaari saarteni, Põhja-Ameerikas, Põhja-Aafrikas, Araabias, Kesk- ja Sise-Aasias. Eestis on ta harvaesinev haudelind, kes elab enamasti rabades ning talvitub rannikul. Pärast pesitsusaega ilmub hallõgija poolavatud maastikele.
Hallõgija pesitsusaegset arvukust hinnatakse Eestis 300–600 paarile, talvist arvukust 400–3000 isendile.

Hallõgijal on palju alamliike. Euroopa lõunaosa ja Aafrika alamliigid ühendatakse mõnikord eraldi liigiks lõuna-hallõgija (L. meridionalis). Põhja-Aafrikas elab Lanius excubitor algeriensis, Saharas Lanius excubitor elegans, Araabia poolsaarel Lanius excubitor aucheri; Põhja-Ameerikas elavad Lanius excubitor borealis ja Lanius excubitor invictus; Euroopas elavad Lanius excubitor excubitor, Lanius excubitor homeyeri ja Lanius excubitor leucopterus ning Aasias Lanius excubitor sibiricus, Lanius excubitor bianchii, Lanius excubitor mollis ja Lanius excubitor funereus.

Kirjeldus 

Hallõgija on suur õgijalane. Tema üldpikkus on 24 cm ja kaal 68–75 grammi.

Hallõgija seljaosa on ühtlaselt tuhkhall, kõhupool valge või kergelt hallikas. Tiivad on mustad ühe-kahe küüdusega. Tiivaotsad on valge või ookrikarva servaga. Saba on muidu must, aga külgmised tüürsuled on peaaegu üleni valged. Valjasriba, silmaalune ja selle tagune laik on mustad või tumepruunid.

Hallõgija laul on tasane sädin, sageli kahesilbiline siutsumine.

Eluviis 

Hallõgija elutseb suurte põõsastega või hõreda puisturindega maastikul. Oma levila põhjaosas pesitseb ta rabadel, niitudel, jõelammidel ja põõsastega kaetud mäenõlvadel, kõrbes pesitseb ta saksauulimetsas või põõsastikes. Teda võib näha istumas puu või põõsa ladvas, kus ta luurab saaki või ootab muidu.

Toitumiselt sarnaneb hallõgija kullilistega. Ta sööb valdavalt väikesi linde, pisinärilisi, väikesi roomajaid ja kahepaikseid, vähem suuri putukaid. Saagi torkab ta teravate okste ja astlate otsa või surub oksaharusse. Niimoodi korjab ta endale ka toiduvarusid.

Pesitsusaeg kestab levila põhiosas aprillist augustini. Levila põhjaossa saabub hallõgija alles juuni algul. Pesa rajab ta tavaliselt 2–7 meetri kõrgusele. Munad on rohekashallid pruunide tähnidega. Kurnas on enamasti 5–7 muna, mida emaslind haub 15 päeva. Isaslind valvab ja kaitseb pesa ning toidab emast. Seejärel toidavad mõlemad vanemad 19–20 päeva poegi. Ränne lõunamaale toimub oktoobris.

Kaitse 

Eestis kuulub hallõgija III kaitsekategoriasse.

Hallõgija valiti koos punaselg-õgijaga Eesti 2010. aasta linnuks.

Viited

Allikad
 Lars Jonsson. "Euroopa linnud", Eesti Entsüklopeediakirjastus 2008, ISBN 9789985702970

Välislingid

 

 Algas õgijate aasta, Postimees, 4. jaanuar 2010
 Eesti Ornitoloogiaühingu aasta lind 2010 – Hallõgija
 2010. aasta linnuks valiti õgijad, Roheline Värav, 30. september 2009
Ulvar Käärt, "Vaatlejad „jahivad” talviseid hallõgijaid", Eesti Päevaleht, 29. jaanuar 2010

Õgijalased
Eesti värvulised
Laeste oja

Laeste oja on oja Raplamaal Kehtna vallas Kärpla, Laeste ja Lellapere külas ning Rapla vallas Purku ja Põlma külas.

Oja lähtest umbes 600 m ida-kirde suunas jäävad Lellapere põlispuud. Oja suudmest umbes 1600 m läände jääb Rapla–Järvakandi–Kergu maantee. Ta suubub Kärpla külas Velise jõkke (58,9 km suudmest).

Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.

Laeste oja keskkonnaregistri kood on VEE1112900.

Välislingid 

Kehtna vald
Rapla vald
Rapla maakonna jõed
Matsalu alamvesikond
Simeon Bekbulatovitš

Simeon Bekbulatovitš (aastani 1573 Sain-Bulat; vene Симеон Бекбулатович; tatari Sain Bulat xan; surnud 5. jaanuar 1616) oli Kassimovi khaan 1568–1573, väepealik Liivi sõjas ja opritšnina järel 1575–1576 kogu Venemaa suurvürst ja tsaar. 

Ta oli Tšingis-khaani ja Kuldhordi khaanide järglane, ning Ivan Julma teise abikaasa, tšerkessist tsarinna, Maria Temrjukovna (umbes 1544–1569) lähisugulane.

Viited

Välislingid
biografija.ru: Симеон Бекбулатович (biograafia vene keeles)

Sündinud 16. sajandil
Vene väejuhid
Surnud 1616
Liivi sõda
Moskva suurvürstid ja tsaarid
Wen Jiabao

Wen Jiabao (Wēn Jiābǎo; lihtsustatud hiina kirjas 温家宝; traditsioonilises hiina kirjas 溫家寶; sündinud 15. septembril 1942 Beichenis Tianjinis) on Hiina poliitik, kes oli 2003–2013 Hiina RV valitsusjuht (Riiginõukogu esimees). Ta on Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee poliitbüroo püsiliige.

Ta on geoloog ja insener ning on lõpetanud Pekingi Geoloogiainstituudi. 1968–1978 töötas ta Gansu provintsis geoloogina.

Weni valitsusajal loobuti Hiinas iga hinnaga majanduskasvu taotlemisest ja hakati rohkem tähelepanu pöörama sissetulekute võrdsemale jaotusele, haridusele ja tervishoiule.

Hiina poliitikud
Sündinud 1942
2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängud

2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängud olid 17. mängud mis toimusid 25. juulist-4. augustini Manchesteris Inglismaal. See oli suurim spordivõistlus Inglismaal, mis on seal kunagi peetud, jättes  varju isegi 1948. aasta suveolümpiamängud.

Tulemused

Medalid

Välislingid 

 Rahvaste Ühenduse mängude koduleht 2002. aasta mängudest
 Manchester 2002 koduleht
 BBC koduleht 2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudest

Rahvaste Ühenduse mängud, 2002
Manchester
Rahvaste Ühenduse mängud
Näitleja

Näitleja (vananenud termin aktöör) on loovisik, kes esineb teatris, kaamera või mikrofoni ees. Näitleja võib esineda teatrietendustes, filmides, telesaadetes, raadiosaadetes või mujal.

Naissoost näitlejat võib nimetada ka näitlejannaks või näitlejatariks, kuid elukutse ja ametinimetus on siiski näitleja.

Vaata ka
 Näitlemine
 Näitlejate loend
 Teatrinäitlejate loend
 Filminäitlejate loend
 Eesti näitlejate loend
 Eesti Näitlejate Liit
 Lapsnäitleja

Välislingid

 
Ametid
Kompost

Kompost (ladina keeles compositus) on orgaanilise aine aeroobsel lagunemisel (kompostimisel) tekkiv ebameeldiva lõhnata, huumuserikkas ja stabiilne lõppsaadus. Kompost on looduslik väetis.

Orgaaniliste ainete lagundamist viivad peamiselt läbi mikroorganismid (mesofiilsed ja termofiilsed bakterid), aga ka mitmed seened. Lagunemisprotsesside alguses madalatel temperatuuridel osalevad protsessis ka väga paljud makroorganismid: herilased, sipelgad, ümarussid, kakandid, vihmaussid, liblikate röövikud jne.

Komposti valmistamise lähteained 
Peamised lähteained komposti valmistamiseks on:
sõnnik;
linnusõnnik;
turvas;
puulehed;
saepuru;
reoveesete;
väljaheited;
tapamajade jäägid;
aiajäätmed;
jt.

Komposti kasutamine 
Kompost on toitaineterikas, seega seda on võimalik kasutada väetisena ja mulla omaduste parandajana. Selle tagajärjel toimub väärtuslikke ressursside ringlussevõtt ning paranevad mulla füüsikalised ja keemilised omadused: toitainete sisaldus, mikrobioloogiline aktiivsus, mulla koostis, neeldumismahtuvus. Lisaks sellele alaneb kunstväetiste tootmise vajadus, mis on omakorda energiakulukas tegevus.

Samas saab komposti kasutada uuristuse tõrjeks, karjääride, tööstusmaastike ja vanade sõjaväelinnakute korrastamisel ning vanade prügilate katmisel.

Kompostisegu küpsuse hindamine
Valmiskompost on peaaegu must ning selle hoidmisel ei teki halba haisu. Samas ainult nende näitajate järgi ei saa komposti küpsust hinnata. Valmiskompostis ei tohi olla tõvestavaid mikroorganisme, raskmetalle, kahjulikke mikroelemente, mürgiseid ühendeid ega umbrohuseemneid. Vaatamata sellele, et orgaanilistest jäätmetest saadud komposte kasutatakse juba ammu, puudub veel siiani üldtunnustatud parameeter komposti küpsuse ja stabiilsuse hindamiseks

Tavaliselt komposti küpsuse taset arvutatakse maksimaalse isesoojenemistemperatuuri kaudu, mida mõõdetakse hermeetiliselt suletud anumas. Selle meetodiga ei ole võimalik hinnata komposti küpsust laboratoorsetes tingimustes, kuna testi jaoks on vaja palju materjali. Teine üldtunnustatud ja standardiseeritud meetod on hingamisaktiivsuse mõõtmine 96 tunni vältel. See meetod nõuab tunduvalt vähem materjali ning seega on laboratoorsete tingimuste jaoks sobivam.

Laialdaselt kasutatakse ka taimeseemnete idanevuse indeksit (GI), mis põhineb fütotoksilisuse testidel. Testi käigus hinnatakse kuidas komposti vedelik mõjub seemnete kasvule (pikkus ja idanevuse protsent). Juhul, kui GI indeks on madalam kui 100%, viitab see fütotoksiliste ühendite olemasolu võimalikkusele. Komposti küpsust hinnatakse sageli ka süsiniku ja lämmastiku suhte järgi. Valmiskomposti C/N suhe peab olema umbes 10/1. Kompostimassi küpsuse ja kvaliteedi hindamiseks kasutatakse ka pH mõõtmist. Valmiskompostil pH tase on 7–8.

Vaata ka

Komposter
Kompostimine
Vermikompost

Viited

Kirjandust
 Keskkonnaministeerium, Biolagunevate Jäätmete Käitlemine I ja II etapp 
 Mait Kriipsalu, Jäätmeraamat 2001

Aiandus
Chung Un-chan

Chung Un-chan (정운찬, 鄭雲燦; sündinud 29. veebruaril 1946) on Lõuna-Korea poliitik, 28. septembrist 2009 kuni 11. augustini 2010 Lõuna-Korea peaminister.

1970 lõpetas ta Söuli Riikliku Ülikooli bakalaureusekraadiga majanduses ja 1972 Ohios asuva Miami ülikooli magistrikraadiga majanduses. 1978 kaitses ta Princetoni ülikoolis doktorikraadi majanduses.

Chung alustas oma akadeemilist karjääri New Yorgis asuvas Columbia ülikoolis, kus ta 1976–1978 oli assistent ja abiprofessor. Seejärel naasis ta Söuli ülikooli, kus töötas 27 järgmist aastat majandusteaduskonnas. Ta oli 1982 Havai ülikooli külalisabiprofessor, 1986–1987 Londoni Majanduskooli külalisõppejõud ja 1999 Bochumis asuva Ruhri ülikooli külalisprofessor. 2002–2006 oli ta Söuli Riikliku Ülikooli rektor.

Pärast akadeemilise karjääri lõppu läks Chung poliitikasse. Ta ei kuulu ühtegi erakonda, olles sõltumatu kandidaat. 3. septembril 2009 nimetas Lõuna-Korea president Lee Myung-bak ta peaministriks. Parlament kinnitas ta ametisse ja pärast seda astus ta 30. septembril 2009 ametisse.

Algusest peale, juba enne ametisse kinnitamise hääletust oli parlamendis tema vastu tuntav opositsioon. Pärast 2010. aasta juunis toimunud kohalikke valimisi teatas ta soovist tagasi astuda. Ta esitas tagasiastumisavalduse 29. juulil 2010 ja lahkus ametist kaks nädalat hiljem.

Lõuna-Korea peaministrid
Sündinud 1946
Ali Bongo Ondimba

Ali-Ben Bongo Ondimba (sünninimi Alain Bernard Bongo; sündinud 9. veebruaril 1959 Brazzaville'is) on Gaboni poliitik, alates 16. oktoobrist 2009 Gaboni president.

Ali Bongo Ondimba on endise Gaboni presidendi Omar Bongo poeg.

Ali Bongo Ondimba õppis Pariisis õigusteadust. Aastatel 1989–1991 oli ta Gaboni välisminister ja aastatel 1999–2009 kaitseminister.

30. augustil 2009 toimunud presidendivalimistel sai Ali Bongo Ondimba 42 protsenti häältest ning valiti Gaboni presidendiks.

Oktoobris 2021 on Ali Bongot tsiteeritud “Pandora paberites”, need dokumendid offshore -ettevõtete kasutamise kohta maksuparadiisides, Ali Bongo oleks saanud kahe nüüdseks laiali saadetud ettevõtte kasusaajaks.

Gaboni presidendid
Sündinud 1959
Irina Stelmach

Irina Stelmach (sündinud 1. juunil 1951 Kiievis) on juudi rahvusest Eesti ajakirjanik.

2003. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Kristliku Rahvapartei nimekirjas. 2009. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris ta sama erakonna (praegu Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid) nimekirjas. 

Ta on projekti "Juudid ja kristlased ajaloolises kontekstis ja täna" juht.

Tegevus filmiprodutsendina
 "Tagasitulek koju" 
 "Su nimi olgu Iisrael"

Eesti ajakirjanikud
Eesti filmiprodutsendid
Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid poliitikud
Eesti juudid
Sündinud 1951
Metaanibakterid

Metaanibakterid ehk metanogeenid on mikroorganismid (täpsemalt arhed), kel elutegevuse käigus anaerobioosis tekib anaeroobilise lagunemise käigus kõrvalproduktina metaan. Toitumistüübilt on nad kemohetero- või kemoautotroofid.

Metaanibakterid oksüdeerivad gaasilise divesiniku, kasutades süsiniku allikana süsihappegaasi CO2. 

Metaanibakterid elavad näiteks hapnikuvabas mageveekogu põhjamudas, märgaladel, roiskvees, riisipõldudel, lehmade ja termiitide seedeelundkonnas, biogaasi generaatorites ja jäätmetes, kus nad võivad õhku paisata suures koguses metaani. Märgaladel on soogaasid metaanibakterite elutegevuse tulemus. Loomade, sealhulgas inimeste seedeelundkonnas tekivad nende elutegevuse tulemusena soolegaasid, mis väljuvad kehast röhitsuse või kõhutuulena. Meresetetes leidub metaanibaktereid sulfaatide leiukohtades pealmiste kihtide all, sest kõrgemal on konkurentsieelis merevee sulfaatide abil hingavatel bakteritel. Mõned metaanibakterid on ekstremofiilid, elades näiteks kuumaveeallikates, sealhulgas ookeani põhjas. Neid leidub ka maakoore kivimites kilomeetrite sügavusel maapinnast. Mitme kilomeetri sügavuselt Gröönimaa jääst võetud igijääproovist leiti elusaid metaanibaktereid.

Metaanibaktereid on kirjeldatud üle 50 liigi, mis on nende tegelikust arvust arvatavasti murdosa. Osa neist on kokid, osa vardakujulised (batsillid). Metaanibakterid ei moodusta monofüleetilist rühma.

Metaanibakterites ei ole peptidoglükaani, polümeeri, mida leidub bakterite rakuseinas, kuid mitte arhedes. Mõne metaanibakteri rakusein koosneb pseudopeptidoglütsaanist, mõnel mitte, kuid neil on vähemalt üks proteiinidest koosnev parakristalliline kiht, kus proteiinid haakuvad omavahel nagu pusle tükid.
 
Metaanibakterid saavad oma ainevahetuse substraadina kasutada põhiliselt ainult etanaati või vesinikku koos süsinikdioksiidiga. Seetõttu on nad sõltuvad paljudest hüdrolüüsivatest ja kääritavatest bakteritest, kes lagundavad keerukaid orgaanilisi ühendeid, eriti tselluloosi, etanaadiks ja vesinikuks.

Vaata ka
Metaani oksüdeerivad bakterid
Biometaan
Arhed
Sokoke kass

Sokoke kass on Keeniast Arabuko-Sokoke metsast pärit ja praegugi seal vabalt elav kassitõug, mida varem tunti khadzonzo (girlama keeles "näeb välja nagu puukoor") nime all.

Tõenäoliselt on sokoke kassid selles metsas elanud sajandeid. Haruldase tõu avastas Keenias Watamu küla lähedal elav briti päritolu Jeni Slater 1978. aastal, kui tema aednik leidis aiast emakassi koos poegadega. Kaasajal teavad kohalikud elanikud tõust paraku vähe või üldse mitte midagi.

Metsas elavate sokoke kasside arvu ei oska keegi ka ligikaudselt hinnata. Impordinõuded lemmikloomade sissetoomiseks Euroopa Liitu on üsnagi ranged. Väljaspool oma looduslikku keskkonda leidub sokoke kasse üsna vähe, peamiselt Põhja-Euroopa riikides ja USA-s. Eri allikate andmetel arvatakse väljaspool Keeniat olevat ligikaudu 30 poegimisealist ja -võimelist emast.

FIFE tunnustas sokoke kassi tõuna 1993. aastal. Tänaseks on tõug tunnustatud kõigis suuremates tõukassiorganisatsioonides. Sokoke kass on lühikarvaline, suhteliselt väikese pea ja pika sabaga kass. Aluskarv on olematu, jalad pikad, liikumine väga graatsiline. 

Nad on elavaloomulised ja väga uudishimulikud kassid, kel läheb uue elukohaga kohanemiseks aega. Sokokekasvatajad kinnitavad, et need kassid kiinduvad tugevasti nii oma pere inimestesse kui ka teistesse kassidesse, mis teeb nende sisseelamisaja uues kodus pärast võõrutamist tavapärasest pikemaks. Sülekassielule eelistavad nad jooksmist ja mängimist ning vaatamata päritolule pole nad agressiivsed.

Esimene sokoke tõugu kasside pesakond Eestis sündis augustis 2009.

Välislingid 
 Sokoke kasside veebileht

Kassitõud
Posttonaalne muusikateooria

Posttonaalne muusikateooria (inglise keeles post-tonal music theory) on 20. sajandi teisel poolel tekkinud muusikateooriate kogum, mille eesmärk on kirjeldada muusikat, mis on loodud väljaspool või "pärast" funktsionaalharmooniale põhinevat tonaalset muusikat. Posttonaalse muusikateooria üheks keskseks mõisteks on dissonantsi emantsipatsioon.  

Posttonaalse muusikateooria fookuses on põhiliselt atonaalne ja dodekafooniline muusika, kuid lisaks tegeleb see ka hilisromantilise muusikaga, mis on eemaldumas toonikat rõhutavast funktsionaalharmooniast, kuid ei ole sellest veel täielikult loobunud. Sellise hilisromantilise muusika kohta kasutatakse ka mõistet "kolmkõlaline posttonaalne muusika" (triadic post-tonality), mille võttis kasutusele William Rothstein seoses Richard Wagneri muusikaga, kuid sellist muusikat leidub palju ka 20. sajandil.

Välislingid
Lock, Gerhard 2003. "Milleks analüüsida muusikateost? Muusikateooria võimalustest XX ja XXI sajandil". TeMuKi

Muusikateooria
Viisuti kraav

Viisuti kraav on kraav Raplamaal Märjamaa vallas Kangru, Käriselja ja Veski külas.

Kraavi pikkus on 5 km ning see suubub paremalt Velise jõkke (31,7 km suudmest). Kraavi valgla on 4,4 km². 

Kraavi lähe on Kangru külas. Kraavi suue on Veski külas. Alamjooksul ületab kraavi Haimre–Sulu–Velise tee, siin asub ka Sillaotsa talu dendraarium koos pargi ja puiesteega.

Kraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.

Viisuti kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1113700.

Välislingid 

 

Eesti kraavid
Rapla maakonna jõed
Märjamaa valla veekogud
Matsalu alamvesikond
Mõrhorod

Mõrhorod (varasem eestikeelne nimi Mirgorod) on linn Ukrainas Poltava oblastis ja Mõrhorodi rajooni keskus. Asub Horoli jõe ääres.

Mõrhorod on üks Ukraina vanimaid linnu. 12. sajandil rajati see ühena Kiievi-Vene idapoolsetest piiripunktidest. Linna esmamainimise aastaks on peetud 1530 või 1575. aastat. 1649. aastast oli linn Mõrhorodi kasakapolgu halduskeskus. 17. sajandil oli linn püssirohu valmistamise keskus.

20. sajandi algusest on Mõrhorod tuntud mudaravikuurort. 1927. aastal hakati seal puurima mineraalvett.

Viited

Välislingid 

Mõrhorodi koduleht

Ukraina linnad
Poltava oblast
Jaan Arder

Jaan Arder (26. veebruar 1952 Tallinn – 24. juuli 2014 Tallinn) oli eesti muusik.

Jaan Arder kuulus mitmesse ansamblisse: Hortus Musicus, Apelsin, Lust Fest, Elavad klassikud jne. Kooliajal õppis viiulimängu, hilisemates koosseisudes mängis lisaks laulmisele pilli (kitarri, mandoliini, steelkitarri jne).

Jaan Arder sündis pastor Árpád Arderi ja Veronika Arderi peres. Tema vanem vend oli luuletaja Ott Arder ning õed Madli ja Aade. Jaan Arderi vanaisa (Arpád Arderi isa) oli Aleksander Arder. Jaan Arderi isapoolne vanaema oli Eesti riigimehe Jaan Poska tütar Tatjana Poska (1900–1988). Tema tütar on Helin-Mari Arder.

Jaan Arder suri 24. juulil 2014 Tallinnas, 31. juulil 2014 saadeti ta Oleviste kirikust Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.

Viited

Eesti muusikud

Sündinud 1952
Surnud 2014
Järve Keskus

Järve Keskus on kaubanduskeskus Tallinnas Järvel aadressil Pärnu maantee 238.

Ajalugu 
1995. aastal erastati AS Silikaat tehas suurettevõtja Vello Kunmani poolt, Vello Kunman sai ka maatüki Tallinnas Pärnu maantee 238 ääres. Tootmine koliti Männikule ja kaheksa hektari suurusele maa-alale kerkis Järve keskus. 

1997. aastal lõpetas  AS Silikaat tootmistegevuse Järvel, Järve hooneid hakati kasutama kaubanduspindadena ning jätkati Silikaadi Kaubahoovi nime all tuntud hoonete arendamisega. 2002. aasta 1. oktoobril avati pidulikult Järve kaubanduskeskus, mis ühendas kõik eraldiseisvad hooned.

Silikaat Grupi alla koondub tänapäeval 33 Eesti kapitalil põhinevat ettevõtet. Tuntumad Silikaat Grupi ettevõtted on AS Silikaat, OÜ Järve Kaubanduskeskus, AS Aatrium Sisustuskaubamaja, põllumajandusettevõtted OÜ Kõo Agro OÜ ja OÜ Mangeni PM ning taastuvenergiaallikatest transpordikütust tootev OÜ Biometaan.

Viited

Välislingid
 Järve Keskuse koduleht

Tallinna ettevõtted‎
Nõmme linnaosa ehitised
Tallinna kaubanduskeskused
1939. aasta Tartu linnavolikogu valimised

1939. aasta Tartu linnavolikogu valimised toimusid 15. ja 16. oktoobril 1939 ja kinnitati Siseministri poolt 3. novembril 1939. Linnavolinike volitused algasid 1. detsembril 1939 ja samal päeval, 1. detsembril 1939, avaldati linnavolinike nimekiri Riigi Teataja Lisas.

Linnas oli neli valimisringkonda, mis vastasid Riigivolikogu 43., 44., 45. ja 46. valimisringkonnale. 37 913 hääleõiguslikust kodanikust käis hääletamas 16 986 (44,8%). Umbes 2000 sakslast valmistusid hääletamise ajal Eestist lahkuma ja ei võtnud hääletamisest osa.

Volikogu liikmed on järjestatud ringkondade kaupa vastavalt saadud häältearvule.

1. valimisringkond 

 Konstantin Kokla (1721 häält)
 Karl Saral (1538)
 Voldemar Siil (1379)
 Jaan Treumann (1350)
 Juhan Sütt (1298)
 Mart Adamson (1119)
 Aleksander-Taaniel Reedre (997)
 Johan Aavik (937)
 Bernhard Kirch (880)
 Klaudia Bežanitskaja (883)

2. valimisringkond 

 Ants Piip (3337)
 Herman Sumberg (2289)
 Jaan Kriisa (1605)
 Oskar Koplus (1495)
 Olinde Ilus (1373)
 Hugo Vihalem (1275)
 Mihhail Šõštšikov (1206)
 Julius Lill (1189)
 Richard-Eduard Truupõld (1065)
 Friedrich Tein (1026)

3. valimisringkond 
 Karl-Juulius Luik (1891)
 Marta Karu (1593)
 Viktor Hion (1372)
 Aleksander Tõnisson (1252)
 Artur Linkberg (1120)
 August-Artur Reisner (1108)
 Peeter Panksep (1097)
 Ernst-Voldemar Kull (1061)
 Peeter Zirkel (965)
 Voldemar-Rudolf Annok (928)

4. valimisringkond  

 Kristjan-Eduard Jalak (1875)
 Rudolf Bernakoff (1862)
 Peeter Tarvel (1544)
 Hans Ainson (1302)
 Johannes Maasik (1248)
 Heinrich Mark (1182)
 Johannes Temmo (1134)
 Emilie Solba (1102)
 Villem Kuusloo (1007)
 Voldemar Tamman (971)

Viited

Kirjandus 
 Tartus 19 uut linnavolinikku. Postimees, 17. oktoober 1939, nr. 280, lk. 3.

20. sajand Tartus
Eesti valimised
1939. aasta Eestis
Tartu Linnavolikogu
Aleksander Aas

Aleksander Aas (endine Aleksander Krull; 3. oktoober 1894 Väinjärve vald, Järvamaa – 29. september 1959) oli Väinjärve vallavanem ja Koeru põllumeeste konvendi esimees.

Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, Kalitsa vabatahtliku tuletõrjeühingu asutajaliige 1934 ja laekur, Väinjärve vabatahtliku tuletõrjeühingu abiesimees, Eesti Lihaekspordi nõukogu liige, Koeru Piimaühistulaekur, Koeru-Väinjärve Põllumeeste Seltsi abiesimees, Isamaaliidu Kalitsa osakonna esimees ja Järvamaa keskjuhatuse laekur. Omavalitsuste esinduskogude poolt valitud esindajate kogu liige.

Alates 1921. aastast abielus Leontine Treudega, poeg Ülo.

1941. aastal küüditati Siberisse, maetud Koeru uuele kalmistule.

Viited

Välislingid
Aleksander ja Leontiine Aas
Aasade elumaja Siberis

Põllutöökoja liikmed
Põllumeeste konventide liikmed
Eesti vallavanemad
Eesti tuletõrjujad
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1894
Surnud 1959