joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valgamaa vapp

Valgamaa vapp on Eestis asuva Valga maakonna vapp.

Peale Eesti riigivapi kinnitamist (1925) moodustati 17. detsembril 1925 maakondade vappide loomiseks vastav komisjon. 17. juunil 1926 kiideti heaks esialgsed kavandid ajaloolase Paul Johanseni poolt. Esialgsel Valgamaa vapil oli kilbi ülaosa hõbedane, alumine must ja sellel rahvalauludest ja muinasjuttudest tuttav punane-kuldne-sinine vikerkaar, mis oli mõeldud sümboliseerima kahte rahvast ühendavat silda.

Valga maavolikogu ei olnud aga Johanseni kavandiga rahul ning peale mitmete kavandite läbivaatamist kinnitas maavolikogu kohaliku inseneri Saare vapikavandi 1931. aastal. Vapil olev kilp oli jaotatud neljaks väljaks. Ülal-paremal valge väli, millel kuldne V-täht; ülal-vasakul siniselt taustal neli kuldtähte, mis sümboliseerisid nelja maakonda, mille territooriumi osadest 6. septembril 1920. a. Valga maakond moodustati; all-paremal sinisel taustal heinakuhi ja all-vasakult valgel Vabadusristi kujutis. Vappi raamis tammeokstest pärg ja selle kohal ristatud mõõgad. Peale Siseministeeriumi nõudmisel Vabadusristi kujutise eemaldamist kinnitas 15. septembril 1931 maavolikogu vapi lõplikult.

1936. aastal valmistas kunstnik Gustav Reindorff välja uued ja lihtsustatud vapikavandid, mis kinnitati 5. veebruaril 1937 Riigivanem Konstantin Pätsi otsusega.

Vapi kirjeldus 
Valga maakonna vapil on kilp lõigatud diagonaalselt kaheks. Ülemisel sinisel poolel on neli viieharulist hõbedast tähte (maakonna moodustanud nelja maakonna arv) ja alumine hõbedane väli on tühi. Vapi sinine toon on rahvusvahelise PANTONE värvitabeli järgi 285 ˚C.

Põhjendus
Sinisel taustal neli hõbedast tähte sümboliseerivad kihelkondi, millest Valgamaa moodustati.

Eelmine vapp
Aastail 1931–1937 kasutas Valga maakond eelmist vappi, mille Vabariigi Valitsus oli kinnitanud 7. oktoobril 1931.

Vaata ka 
 Valgamaa lipp

Viited

Välislingid 
 Valga maakonna sümboolika
 Valga maakonna vapi ajalugu maakonna kodulehel
 Valga maakonna eelmine vapp 

Eesti vapid
Valga maakond
Läänemaa vapp

Läänemaa vapp on Eestis asuva Lääne maakonna vapp.

Läänemaa vapp kinnitati Riigivanem Konstantin Pätsi otsusega 5. veebruaril 1937.

Vapp on registreeritud 11. oktoobril 1996.

Vapi kirjeldus 
Punasel kilbil ülestõstetud tiibade, vasakule pööratud pea ning kuldsete jalgade ja avatud nokaga hõbedane kull. Kulli pea ümber on kuldne võru.

Põhjendus
Läänemaa vapp põhineb Saare-Lääne piiskopkonna vapil.

Vaata ka 
Läänemaa lipp

Eesti vapid
Lääne maakond
Järvamaa vapp

Järvamaa vapp on Eestis asuva Järva maakonna vapp.

Järvamaa vapp kinnitati Riigivanem Konstantin Pätsi otsusega 5. veebruaril 1937.

Vapi kirjeldus 
Vapil on sinisel väljal hõbedane linnusemüür ühe hambaga kummaski müüri otsas ja väravaga keskel, mille kohalt tõuseb hõbedane torn, millest on näha kolm tahku ning mis lõpevad kokku kaheksa müürihambaga. Tornil on kolm musta aknaava, mis on paigutatud teineteise peale. Vapi tüves on kolm hõbedast lainelist varrast.

Põhjendus

Vaata ka 
Järvamaa lipp

Kirjandus 
 Järvamaa vapp 2 variandis. Uus Eesti, 27. juuli 1936, nr. 200, lk. 5.

Välislingid 
Järvamaa lipp ja vapp "Järvamaa Infoportaalis"

Eesti vapid
Järva maakond
Worms

Worms on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal. Asub Reini tasandikul.

Ajalugu 

Worms on üks vanimaid saksa linnu. Linna kohal asus keltide asula Borbetomagus.
9. sajandil asus Wormsis Karl Suure talvine residents.

1792 kuni 1814 kuulus linn Prantsusmaale.

Viited

Välislingid 

Wormsi koduleht

Rheinland-Pfalzi linnad
Vana-Rooma asulad
Valged roosid (album)

"Valged roosid" on Tarmo Pihlapi 1999. aastal ilmunud stuudioalbum, mis ilmus helikassetina ja CD-na.
 
Albumi andis välja Hitivabrik.

Albumil on 18 laulu, kogupikkusega 53 minutit 20 sekundi

Laulud
 Ei tea miks aeg kaob käest / Tarmo Pihlap, sõnad Juhan Sütt
 Valged roosid / Fred Spielman, sõnad Valli Ojavere 
 Öö langemas alla / F. Pfeil, sõnad Jüri Remmelgas
 Kaugel sinust ja kodumaast / Aimur Murd
 Kiigelaul / Rahvalik viis
 Meremehe tervitus kallimale / Emil Palm, sõnad Sergius Lipp
 One day when we were young / Dmitri Tiomkin, Johann Strauss, sõnad Oscar Hammerstein
 Vana frakk / Domenico Modugno, sõnad Otto Roots
 Rooma kitarr / Eldo Di Lazzaro, sõnad Heldur Karmo
 Ema sünnipäev / Toivo Kärki, sõnad Erich Kumar
 La Paloma / Sebastián Iradier, sõnad Kustas Kikerpuu
 Kesk õitsvaid lilli / F.S.Zamecnik, sõnad rahvalik tekst
 Kaua ei mõelnud ma sulle / Lee Hazlewood, sõnad Kustas Kikerpuu
 Järve keskel / Ted Varnick / Nick Acquaviva, sõnad Heldur Karmo
 Toomemäel / Rahvalik viis, sõnad Jüri Remmelgas
 Miks vaatad täis igatsust teele / Vene rahvalik viis, tõlkinud Heldur Karmo
 Võta mind kaasa / Lee Hazlewood, sõnad Kustas Kikerpuu
 Sillad / Tarmo Pihlap, sõnad Heldur Karmo

Välislingid

Tarmo Pihlapi albumid
1999. aasta albumid
Lordprotektor

Lordprotektor oli Inglismaa valitsejate tiitel aastail 1653–1659

Lordprotektorite nimekiri
1653–1658 Oliver Cromwell
1658–1659 Richard Cromwell

Tiitlid
Inglise kodusõda
Kaiserslautern

Kaiserslautern on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal.

Linnas elab umbes 98 500 inimest, kuid lisaks neile elab linnas ja selle lähiümbruses veel umbes 48 000 USA kodanikku (sõjaväelased, erusõjaväelased ja nende pere liikmed), sest linnas ja selle lähedal (Ramstein) on suured sõjaväebaasid.

Ajalugu 
Tänapäeva linna kohale rajas pärast 1152. aastat Friedrich I Barbarossa omale palee, mille juurde tekkis Lauterni asula. 1276. aastal sai Lautern linnaõigused ja 1375. aastal tänapäevase nime.

Haridus ja teadus
Linnas on aastal 1970 asutatud Kaiserslauterni ülikool.

Sport 
Linn on tuntud jalgpalliklubi FC Kaiserslauterni kodulinnana.

Viited

Välislingid 
Koduleht

Rheinland-Pfalzi linnad
Kindral

Kindral ehk täiskindral on paljude riikide sõjaväeline auaste, mis on reeglina kõrgem kindralleitnandist ja madalam marssalist või sellele vastavast auastmest. Mereväes vastab sellele admiral. Mõistet "kindral" kasutatakse ka üldistavalt nende sõjaväelaste kohta, kellel on mõni kindrali auaste. Samuti on kindral vaimuliku ordu juht.

Eesti
Kindral on Eesti kaitseväe kõrgeim auaste, millest madalam on kindralleitnant. Mereväes vastab sellele admiral.

1918−1940

Alates 1991

Ameerika Ühendriigid

Ameerika Ühendriikide maa-, merejala-, õhu- ja kosmoseväes on kindral (General – neljatärnikindral, NATO OF-9) kõrgeim sõjaväeline auaste ja neljast kindralite auastmest kõrgeim. Armees ja õhuväes on küll ka veel viietärnilised auastmed (armeekindral (General of the Army) ja õhuväekindral (General of the Air Force)), kuid neid antakse ainult sõja ajal. Merejalaväes viietärnilist auastet ei ole. Seega on kindral kõrgeim auaste, mida saab ohvitserile rahuajal anda.

Kokku on USA sõjaväes aktiivteenistuses kindraleid (kokku ühe-, kahe-, kolme- ja neljatärnikindraleid) lubatud olla jalaväes 231, õhuväes 198 ja merejalaväes 62; ainult kuni 25% tohivad olla kolme- või neljatärnikindralid. Ka neljatärnikindralite arv on rangelt piiratud: jalaväes 7, õhuväes 8, merejalaväes 2 ja kosmoseväes 1.

Sarnaselt eelneva, kindralleitnandi (kolmetärnikindral) auastmega on (neljatärni)kindrali auaste ajutine ja seotud vastava ametiga, auaste antakse ainult ohvitseri nimetamisel ametisse, mis auastet eeldab, ning kestab kuni ohvitseri ametist vabastamiseni, kuid ohvitser võib erru minna sellessamas auastmes. Kindralid nimetab ametisse ja auastmesse president, kandidaadid peavad olema vähemalt brigaadikindralid, presidenti nõustavad kaitseminister, väeliikide ministrid ja staabiülemad. Ohvitserid kinnitab ametisse senat. Enamus kindralite ameteid kestavad kolm aastat.

Kindral peab erru minema kõige hiljem pärast 40 aastat teenistust, kui tema teenistusaega ei pikendata, või kuu pärast oma 64. sünnipäeva, kuid kaitseminister saab seda pikendada kuni ohvitseri 66. ja president kuni 68. sünnipäevani. Et erru minna neljatärnikindrali auastmes, peab ohvitser auastmes olles sooritama vähemalt kolm aastat rahuldavat teenistust aktiivteenistuses.

Galerii

Vaata ka
armeekindral
kindralkapten
kindralpolkovnik
kindralsuperintendent
ratsaväekindral
suurtükiväekindral
jalaväekindral
kõrgemad ohvitserid
kindralkuberner

Sõjaväelised auastmed
Eesti sõjaväelised auastmed
Frederick Cook

Frederick Albert Cook (10. juuni 1865 Hortonville (New Yorgi osariik) – 5. august 1940 New Rochelle (New Yorgi osariik)) oli USA polaaruurija.

Tema vanemad olid saksa immigrandid Theodore ja Magdalena Koch (nii "Koch" saksa keeles kui "cook" inglise keeles tähendavad kokka).

Cook väitis, et ronis 1906 esimese inimesena maailmas Mount McKinley otsa. Hiljem selgus, et ta seda ei teinud. Sel põhjusel läks tal hiljem raskeks panna inimesi uskuma, et käis põhjapoolusel.

Väidetavasti jõudis ta 21. aprillil 1908 põhjapoolusele. Alguses võeti teda kogu maailmas vastu kangelasena, kuid siis tekkis tal raskusi tõestamisega, et ta tõesti poolusel käis. Oma märkmed oli ta jätnud küti Harry Whitney juurde Gröönimaale, et need kelguga transportimisel kaotsi ei läheks, ent tema kaks kaaslast, eskimod, ajasid vastuolulist juttu.

Robert Peary, kes väidetavalt jõudis põhjapoolusele 6. aprillil 1909, oli nende eesotsas, kes süüdistasid Cooki pettuses. Samas, kui Whitney tahtis Parry laevaga Cooki märkmed USA-sse tuua, et nendega Cooki õigsust tõendada, keeldus ta Cooki märkmeid laevale lubamast ja need pole säilinud. Cooki täpne teekond on teadmata.

Süüdistused, mida Peary Cooki vastu esitas, käivad üldjuhul ka tema enese kohta. Ehkki teatmeteostes nimetatakse sageli Pearyt põhjapooluse avastajana, arvatakse tänapäeval, et Peary ei jõudnud niigi kaugele kui Cook.

Siiski oli Peary oma konkurendi mustamises edukam ja saavutas lõpuks selle, et 1923–1930 viibis Cook pettuse eest vangis. 1940, vahetult enne Cooki surma, andis president Franklin Roosevelt talle amnestia.

Välislingid 
Frederick Cooki Ühing (inglise keeles)

Ameerika Ühendriikide polaaruurijad
Sündinud 1865
Surnud 1940
Cándido Bareiro

Cándido Bareiro Caballero (27. oktoober 1833 Luque, Keskdepartemang – 4. september 1880 Asunción) oli Paraguay president aastail 1878–1880.

Ta suri pärast kaheaastast presidendiametis olekut 46-aastasena äkilise haiguse tõttu.

Paraguay presidendid
Paraguay välisministrid
Paraguay diplomaadid
Sündinud 1833
Surnud 1880
Harakiri

Harakiri (jaapani keeles 腹切 harakiri, 'kõhu lahtilõikamine') on väga piinarikas moodus enesetapu sooritamiseks.

Eurooplased ja ameeriklased kasutavad enamasti sõna harakiri, kuid see on vaid üks osa rituaalist, mida jaapanlased nimetavad 切腹 seppuku. "Eesti keele sõnaraamatus" on sõna "harakiri", kuid puudub sõna "seppuku".

Seppuku oli feodaalses Jaapanis (1192–1868) suhteliselt laialt levinud, kuuludes bushidō koodeksi ja sõdalase distsipliini koosseisu. Samuraile oli seppuku võimalus surra demonstreerides au, julgust, lojaalsust ja iseloomu kas alternatiivina vääritule surmale vaenlase kätes või karistusena millegi eest.

Vaata ka
Jauhar
Puputan

Välislingid

Seppuku (Veidi põhjalikum allikartikkel.)
VSL, seppuku, eki.ee
Seppuku (inglise keeles)
Harakiri ehk seppuku

Jaapani kultuur
Surm
Thabo Mbeki

Thabo Mvuyelwa Mbeki (sündinud 18. juunil 1942 Mbewuleni külas Ida-Kapimaa provintsis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik. Aastatel 1999–2008 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi president.

Tema isa Govan Mbeki (1910–2001) oli õpetaja, kommunist, Lõuna-Aafrika Kommunistliku Partei ja Aafrika Rahvuskongressi toetaja. Thabo Mbeki on rääkinud, et nende kodus oli Karl Marxi pilt kaminasimsil ja Mahatma Gandhi pilt seinal. Isa soovitusel ühines ta Aafrika Rahvuskongressiga juba 14-aastaselt 1956.

Nähes oma isa ja mitme teise lähedase tuttava vahistamist ja kartes ise sama saatust, läks ta Suurbritanniasse eksiili. Ta sai Sussexi Ülikoolis majandusmagistriks ja õppis Nõukogude Liidus sõjandust. Ta elas ka Sambias, Botswanas, Svaasimaal ja Nigeerias. Tema poeg Kwanda tapeti, kui ta soovis kodumaalt lahkuda ja isa juurde minna, ning tema venna Jama Mbeki mõrvasid 1982 Lesotho salateenistuse agendid.

Alles 28 aasta pärast, kui apartheidirežiim oli LAV-is kukutatud, tuli ta kodumaale tagasi. Ta sai 1993 Aafrika Rahvuskongressi presidendiks. Aastal 1994 sai ta Lõuna-Aafrika Vabariigi asepresidendiks (president oli Nelson Mandela), 1999. aastal valiti presidendiks ja 2004 valiti ta tagasi.

Septembris 2008 sunniti ta Aafrika Rahvuskongressis tekkinud siselahkhelide tõttu tagasi astuma. Thabo Mbeki esitas tagasiastumisavalduse 21. septembril ja lahkus presidendiametist 25. septembril, kui parlament valis presidendi kohusetäitjaks Aafrika Rahvuskongressi aseesimehe Kgalema Motlanthe.

<center>

| Eelnev:  Nelson Mandela
| Lõuna-Aafrika Vabariigi president  1999–2008 
| Järgnev:  Kgalema Motlanthe (kohusetäitja) </td>

Lõuna-Aafrika Vabariigi presidendid
Sündinud 1942
Saransk

Saransk [sar'ansk] on linn Venemaal, Mordva Vabariigi pealinn. Linn asub Saranka jõe suudmes Insari kaldal.

Elanikkond 

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Saranski elanikest venelasi 70,98%, mordvalasi 21,20%, tatarlasi 5,14% ja ukrainlasi 0,71%.

Ajalugu 
Linn on asutatud 1641. aastal, linnaõigused sai 1651. aastal.

Haldusjaotus

Rajoonid 
Saransk jaguneb 3 rajooniks:

Haridus 
Linnas asub Mordva Riiklik Ülikool.

Transport 

Saranskis on lisaks raudteesõlmele rahvusvaheline lennujaam.

Sõpruslinnad 
{| cellpadding="10"
|- valign="top"
|
  Botevgrad, Bulgaaria
  Gorzów Wielkopolski, Poola
  Sieradz, Poola

Viited

Välislingid 

 http://www.saransk-online.ru/

Mordva
Venemaa linnad
Jaan Ehlvest

Jaan Ehlvest (sündinud 14. oktoobril 1962 Tallinnas) on Eesti, Nõukogude Liidu ja USA maletaja.

Tema treener aastail 1986–1990 oli Aleksander Veingold. Ta täitis suurmeistri normi 1987. aastal.

1988. aastal tuli ta maailmakarika turniiril Belfortis Garri Kasparovi ja Anatoli Karpovi järel kolmandaks.

Ehlvest oli pikka aega Eesti esimaletaja, kuid konfliktide tõttu Eesti Maleliidu juhatusega esindab ta 2006. aastast alates Ameerika Ühendriike.

2010. aasta märtsi seisuga on ta ELO-reiting 2598. USA maletajatest on ta 8. kohal.

2008. aastal valmis temast film "Mängija".

Teosed
"Mäng 1999". 2001
"The Story of a Chess Player". New York 2004. ISBN 0-9763891-0-X

Isiklikku
Jaan Ehlvesti vend oli Jüri Ehlvest. Nende isa Juhan Ehlvest ja ema Maret Ehlvest on arstid.

Viited

Välislingid

Jaan Jürine: Jaan Ehl­vest: maleprofi ametit ei tahaks ma kellelegi soovitada Eesti Päevaleht, 1. oktoober 2008
 Jaan Ehlvest jõudis Mehhiko turniiril poolfinaali Postimees, 23. detsember 2008
Oliver Rand, Kunagine tippmaletaja Jaan Ehlvest asus Saaremaale elama, Meie Maa, 15. juuli 2011
 

Eesti maletajad
Nõukogude Liidu maletajad
Ameerika Ühendriikide maletajad
Ameerika Ühendriikide maletreenerid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Sündinud 1962
Pariisi konverents

Pariisi rahukonverents oli 21 riigi esindajate kohtumine 1946. aasta 29. juulist 15. oktoobrini. Konverentsil kinnitati rahulepingute projektid ning see lõpetas Teise maailmasõja. Need nn Pariisi rahulepingud kirjutati alla 1947. aasta veebruaris. Sellega lõppes ametlikult sõjaseisukord Itaalia, Rumeenia, Bulgaaria, Ungari ja Soomega. Saksamaaga rahulepingut ei sõlmitud.

Rahulepingute sisu
Territoriaalsed kohaldused:
Bulgaaria viidi tagasi 1941. aasta jaanuari piiridesse.
Itaalia loovutas Jugoslaaviale mõne Aadria mere ja maismaa-ala; andis Prantsusmaale väikese piiriala, loovutas Kreekale Dodekaneesid. Trieste kuulutati vabalinnaks (tagastati Itaaliale 1975).
Rumeenia loovutas NSV Liidule Bessaraabia ja Bukoviina, kuid sai Ungarilt tagasi Põhja-Transilvaania.
Soome loovutas Nõukogude Liidule osa Karjalast, muus osas taastati piirid, mis tekkisid pärast Nõukogude Liidu - Soome sõda.
Ungari jäi Trianoni lepingu piiridesse.
Võidetuile määrati reparatsioonid võitjate kasuks.
Määrati kindlaks kaotanute maa-, mere- ja õhujõudude maksimaalne suurus ning piirati nende relvastust.
NSV Liit sai õiguse jätta osa vägedest Ungari ja Rumeenia territooriumile, et pidada ühendust Nõukogude okupatsioonitsoooniga Austrias.

Saksamaa oli juba jagatud okupatsioonitsoonideks Potsdami konverentsi otsuste alusel.

Konverentsid
Teine maailmasõda
Itaalia Teises maailmasõjas
Soome Teises maailmasõjas
20. sajand Ungaris
Bulgaaria ajalugu
Rumeenia ajalugu
1946
Karjala
20. sajand Kreekas
Ketassidur

Ketassidur kujutab endast kahte äärikut, mis asetatakse ühendatavate võllide otstele ning tõmmatakse kokku poltidega.

Äärikute tsentreerimiseks on ühel äärikul silindriline kõrgend, teisel äärikul aga vastav süvend. Poldid asetatakse kohale kas lõtkuga või lõtkuta. Esimesel juhul kantakse pöördemoment üle hõõrde, mis tekib äärikute vahel poltide pingutamisel. Teisel juhul aga vahetult poltidega, mis töötavad lõikele ja muljumisele. Tugevusele arvutatakse liist- või hammasliited ning poldid.

Äärikud valmistatakse terasest, terasvalust või malmist.

Vaata ka

 Jäik sidur
 Mittelülitatav sidur
 Sidur
 Poolitatud muhvsidur

Sidurid
Eduard Raia

Eduard Raia (sünninimi Eduard Diedvig; nimi eestistatud 20. märtsil 1935; 20. november 1911 Peterburi kubermang – 6. august 1982 Tallinn) oli Eesti (leitnant) ning Nõukogude Liidu sõjaväelane (major) ja Eesti NSV riigiametnik.

Elu- ja töökäik 
Tema isa oli Karl Didwig.

 1933. II maailmasõja alguseni teenis ta Eesti sõjaväes.
 1935 teenis 7 kuud mittekoosseisulisel ametikohal Eesti kaitseväe peastaabi 2. (luure ja vastuluure) osakonnas
 Punaarmees alates 1. septembrist 1940
 Olnud 1948?..? ENSV Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi katsetehase direktor
 Olnud ehitusministri asetäitja
 Ta on töötanud Eesti Info Instituudis

1944. aastal oli major Raia 249. Eesti Laskurdiviisi 917. laskurpolgu staabiülem. Ta osales Porkuni lahingus.

Sai esimese järgu Isamaasõja ordeni Orissaarest lõunas toimunud eduka lahingu eest.
Sai Punatähe ordeni Velikije Luki lähistel selle eest, et koos kolme sidemehega hoidis rindelõiku kolm päeva Saksa vägede kätte langemast.

Oli Korporatsioon Vironia vilistlane, kuid hoidis Nõukogude ajal selle põrandaalusest tegevusest eemale.

Kommunistliku Partei liige alates 1944. aasta oktoobrist.

Raiast KGB toimikus 
1955. aasta KGB toimik kirjutab: "RAIA on suuresti identne tagaotsitava Inglise luure agendiga, kelle kohta on teada, et oktoobris teenis ta Nõukogude armee Eesti Rahvuskorpuses, oli Kommunistliku Partei liige ning on minevikus töötanud Eesti sõjaväeluures.

RAIA läbitöötamisse on lülitatud kogenud agendid "Tammik", kes on Eesti kodanliku vabariigi endise silmapaistva diplomaadi poeg ja tunneb RAIAT sellest ajast, kui nad teenisid Nõukogude armees, ning "Onegin", Eesti kodanliku kaitseväe peastaabi endine töötaja, kes on RAIAGA samuti tuttav Nõukogude armees teenimise ajast.

RAIA asjas on välja töötatud agentuur- ja operatiivmeetmete plaan, mis näeb ette korraldada salajane läbiotsimine RAIA korteris, et välja selgitada, kas ta ei hoia mingeid materjale, mis paljastaksid teda luuretegevuses, ning tehakse tema asjas töötavate agentide kaudu kindlaks, kas RAIA tunneb huvi andmete vastu, mis pakuvad huvi välisriigi luurele.

Isiklikku 
4. novembril 1948 abiellus ta Olga Raiaga (neiupõlvenimega Tõkke). Neil sündisid lapsed Aleks Raia, Mare Raia (hiljem Špirjonok (Шпиренок); suri arvatavasti 2005), Riina Raia ja Ann Raia (hiljem Samuel; suri 1992. aastal).

Viited

Välislingid 
 Eduard Raia Eesti ohvitseride andmekogus
 www.rk.ee/metsavennad/dokumendid/dok552.html
 Eesti Vabariigi kaadriohvitseride saatus 1938-1996

Sõjavägede Staabi koosseis
Eesti soomusronglased
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Korporatsioon Vironia liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1911
Surnud 1982
Nimede eestistamine

Nimede eestistamine toimus alates 1919. aastast eraorganisatsioonide ja asjaomaste isikute algatusel ja kulul Riigikohtu poolt ning alates 1934. aastast riikliku poliitikana lihtsustatud korras. Kuni 1934. aasta lõpuni eestistati 1081 perekonnanime kokku 2659 isikul. Alates 1. jaanuarist 1935 oli nimede eestistamine tasuta.

1921. aastal alustas Akadeemiline Emakeele Selts suurejoonelist nimede eestistamise kampaaniat. 1925. aastal toodi Eesti Kirjanduse Seltsi juurest Akadeemilise Emakeele Seltsi juurde täielikult üle ka nimede eestistamise toimkond, kes andis asjatundlikku nõu võõrapäraste nimede eestipärastamiseks, ilmutas ja levitas sobivaid eesti nimesid.

Nimede eestistamise sihiks oli (sageli moraalse survega) mõjutada eestlasi võtma seniste võõrapäraseks peetud (saksapäraste) ees- ja perekonnanimede asemele uusi, rõhutatult eestipäraseid. Samaaegselt toimus ka kohanimede eestistamine, mis oli kavandatud sunduslikuna. Kaarel Eenpalu rõhutas, et ka kirikutele ja palvelatele tuleb panna uued eestipärased nimed seniste Palestiina külade ja rahvale tundmatute pühakute omade asemele. "Mujal maailmas püütakse liigsest "püha maa" vaimustusest vabaneda, sest "püha maa" ei ole praegu enam mingi püha maa, vaid seal kestab juba pikemat aega verine vaen juutide ja araablaste vahel. Iga rahvas püüab usule anda rahvuslikku sisu, siduda usulisi tõdesid võimalikult palju kodumaa pinnaga."

Eluliseks vajaduseks nimede eestistamise kampaaniale olid Eesti avaliku elu tegelaste ülekaalukalt saksapärased nimed, mis põhjustas välismaal pidevalt arusaamatusi. "Välismaalane, kes mõne kümne aasta eest külastas Eestit, imestas tihti selle üle, et meil kõik ärid on nende omanike perekonnanimede järgi otsustades muulaste käes, et meie arstid, advokaadid, avaliku elu tegelased, ametnikud, samal põhjusel ka üldse kõik vähegi silmapaistvad isikud nähtavasti on muulased. Pole siis ime, kui mõnel korral jõuti otsusele, et eestlane on sarnase madala vaimlise tasapinnaga, et ta kõlbab ainult kõige lihtsamaks füüsiliseks tööks, või et arvati, et eestlane võibolla polegi midagi muud, kui ainult veel entsüklopeedias esinev mõiste!"

26. aprillil 1936 korraldas Nimede Eestistamise Liit rünnakpäeva võõrapärasele nimele.

Eesti iseseisvusajal eestistas oma nime üle 200 000 isiku. 330 000 võõrapärasest nimest eestistati 200 000, neist maal 135 000 ja linnades 65 000. 

Nimede eestistamise katkestasid Nõukogude Liidu okupatsioonivõimud.

Pärast Eesti iseseisvuse taastamist on nimesid eestistatud vabatahtlikult. Näiteks on oma nimed eestistanud poliitik Max Kaur (varem Maksim Jermakov), muusik Igor Maasik (varem Maksimov) ja kirjanik Olev Remsu (varem Olev Remsujev).

Samasugused nimede muutmise liikumised toimusid 1930. aastatel ka Ungaris ja Soomes.

Eestistatud nimesid

Vaata ka
Perekonnanimede kaitseregister
Riigireform

Viited

Kirjandus
 Mag. Aavik perekonnanimede muutmisest. Vaba Maa, 30. jaanuar 1929, nr 25, lk 6.
 Ristinime muutmisel pole uut ristimist vaja. Kaja, 22. jaanuar 1935, nr 19, lk 5.

Välislingid
 http://www.ra.ee/apps/onomastika/index.php/et/nimemuutused/nimemuutusedPtl

Eesti nimed
Irene Kull

Irene Kull (sündinud 6. mail 1961 Viljandis) on eesti õigusteadlane ja õppejõud. 

Tema peamised uurimisteemad on Eesti ja Euroopa lepingu- ja eraõigus, võrdlev eraõigus, elamu- ja üüriõigus ning digitaalne lepinguõigus.

Haridustee 
Kull lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduse erialal cum laude, 1996. aastal sai sealsamas magistrikraadi ning 2002. aastal kaitses doktoriväitekirja teemal "Hea usu põhimõte kaasaegses lepinguõiguses" (juhendaja Paul Varul).

Töökäik 
Irene Kull on töötanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas eri ametikohtadel alates 1995. aastast, 2007. aastal valiti ta tsiviilõiguse professoriks. 2015. aastast on ta eraõiguse osakonna juhataja. 

Aastatel 1997–2000 oli ta Riigikohtus konsultant  ning 2000. aastast on Riigikohtu tsiviilkolleegiumi nõunik. Aastatel 2009–2014 oli ta Eesti Panga nõukogu liige.

Tunnustus 
2002 – Justiitsministeeriumi tänukiri abi eest õigusreformi teostamisel
2021 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Kull oli Eesti Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi asutajaliige ja aseesimees aastatel 1995–2015 ning juhatuse esimees 2015. aastast. Ta on Eesti Õigusfilosoofia Ühingu (Tartu Ülikool, 1999), Euroopa eraõiguse Akadeemia (Salzburgi Ülikool, 2006) ja Euroopa Pangandusinstituudi (Frankfurt, 2015) asutajaliige ning 2016. aastast Tartu Ülikooli Aasia keskuse nõukogu liige. 

Aastatel 2005–2009 oli ta Euroopa eraõiguse kompetentsivõrgustiku liige ja Euroopa ühtse raamnormistiku uurimisgrupi nõunik (DCFR) ning aastatel 2010–2015 Euroopa Komisjoni ühtse müügiõiguse ettepaneku (CESL) eksperdigrupi liige. 

2011. aastast on ta Euroopa Õiguse Instituudi liige, 2010. aastast Eesti esindaja Rahvusvahelise Võrdleva Õiguse Akadeemia juures (International Academy of Comparative Law, IACL) ning 2020. aastast Euroopa Delikti- ja Kindlustusõiguse Keskuse (ECTIL) liige. 

Kull on 2013. aastast ajakirja Journal of The University of Latvia Law välistoimetuskolleegiumi liige, 2016. aastast ajakirjade Juridica ja Juridica International toimetuskolleegiumi liige.

Isiklikku 
Irene Kull on abielus, tal on kaks poega.

Viited

Välislingid 
Irene Kull Google Scholaris
Irene Kull ResearchGate'is
Irene Kull Academia.edu-s

Irene Kulli artiklid ajakirjas Juridica

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1961
Libreto

Libreto (itaalia keeles "libretto", raamatuke) on ooperi, opereti, muusikali, oratooriumi, kantaadi või muu muusika- või muusikateatriteose tekst. Laiendatud tähenduses nimetatakse libretoks ka balleti või pantomiimi stsenaariumi. 

Libreto mõiste pärineb 18. sajandi algusest. 

Libreto kirjutaja on libretist.

Libretode uurimisega tegeleb libretoloogia.

Muusika
Kirjandusžanrid
Aaria

Aaria (itaalia keeles aria, 'õhk') on muusikažanr, millesse kuulub vormiliselt lõpetatud kas saatega või saateta lüüriline pala soolohäälele või -muusikainstrumendile. 

Ooperis, oratooriumis, kantaadis või muus vokaalmuusikažanris võib aaria moodustada iseseisva osa. 

17.-18. sajandil hakati aariaks nimetama ka vokaalmuusika mudelite järgi kirjutatud meloodilisi instrumentaalteoseid. Seetõttu on aaria ühtlasi ka instrumentaalmuusikažanr.

Iseseisvat lüürilist muusikateost, mis ei ole osa suuremast teosest, nimetatakse kontsertaariaks.

Ajalugu

14. sajandil nimetati aariaks mistahes väljendusrikast meloodiat ning see tähistas pigem esitusviisi. Aariat esitas tavaliselt üks laulja, kuid seda võis esitada ka üks instrument. 

Aja jooksul omandas aaria lühikestest ja lihtsatest meloodiatest keerulisemaid vorme. Näiteks 17. sajandil kirjutati aariaid ABA-vormis. ABA-vormis aariat nimetatakse ka da capo-aariaks. Ooperis hakati aariaid klassifitseerima ka nende funktsiooni järgi, näiteks on olemas aria cantabile, aria agitata, aria di bravura jne. 

19. sajandi keskpaigani olid paljud ooperid n-ö numbriooperid. Numbriooper koosnes aariatest, mille vahel paiknesid retsitatiivid.

19. sajandi keskpaigast muutus näiteks Richard Wagneri tegevuse tõttu populaarseks läbikomponeeritud ooperistiil, mille üheks omaduseks on võimatus eristada iseseisvaid aariaid.

Inglise keeles tähistab sõna 'aaria' sarnaselt sõnaga air ühest küljest meloodiat ning teisest küljest ka tehnilises või stilistilises mõttes maneeri või meetodit. Teisel puhul kasutati seda sõna näiteks koos geograafilise tähise (näiteks aria (alla) napoletana) või esteetilise kvaliteediga (näiteks lugu 'hea' või 'halva' aariaga).

Vaata ka
 Ariooso
 Ariett
 Da capo aaria
 Retsitatiiv

Muusikažanrid
Raul Rajangu

Raul Rajangu (sündinud 24. novembril 1960 Viljandis) on eesti kunstnik. 

Ta lõpetas 1979. aastal Viljandi 5. Keskkooli. Kunstnikuna on ta iseõppinu.

Teoseid
Ta tegi 2010. aasta septembris Viljandi Pauluse kirikus 3D-lühifilmi "Superluminous Darkness", mis esilinastus 31. jaanuaril 2011 Tartus. Filmi üheks tegelaseks on alasti naine, kes kiriku altari ees teknomuusika saatel ratastoolis ringi sõidab. Filmi avalikuks saamine tekitas skandaali ja tõi kaasa kirikus ametkondliku uurimise.

Tunnustus 
 1986 Eesti Kunstnike Liidu aasta kunstniku preemia
 1988 Baltimaade noorte kunstnike triennaali diplom
 1989 Eesti Kunstnike Liidu aasta parima maali preemia ("Kunstnik R. Rajangu ja abiliste saabumine Viljandisse")
 2001 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (ajatu omanäoline maalilooming, isikunäitus Vaala galeriis)
2008 stipendium "Ela ja sära"

Viited

Kirjandus 
Johannes Saar. "Rajangu, Raul, maalikunstnik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 419

Välislingid
Mari Sobolev. Raul Rajangu - Eesti kunsti must hobune, Õhtuleht, 14. aprill 2000

Eesti kunstnikud
Sündinud 1960
Räpp

Räpp või räppimine on keerukaid rütme ja erinevaid riimivorme sisaldav laulev rääkimine, mis on üks osa hiphopkultuurist.

Rütm
Räpi esituse puhul on oluline selle riimide, intonatsiooni ja kiiruse isikupärane kasutus (inglise keeles flow).

Biit
Räpitakse sageli mõne instrumendi abil etteantud rütmi järgi ehk biidi (beat) peale. Enamasti teevad räpile tausta DJ-d (disc jockey), kes mängivad mitut plaadimängijat kasutades mitmekesiseid rütme, kasutatakse rütmisüntesaatoreid, aga ka naturaalseid pille. Rütmitausta võib teha ka suuga, seda nimetatakse biitboksiks (beatbox).

Teemad
Räpp on traditsiooniliselt seotud linnaelu olmeliste ja igapäevaste külgedega, sageli vastuolude ja probleemidega subkultuurides ja nende kokkupuudetega muu maailmaga, aga ka selliste inimlikult tähendusrikaste teemadega nagu suhted, karjäär, seksuaalsus, perekond, sõbrad jne.

Kriminaalset kontingenti ja selle tegemisi fetišeerivalt kirjeldav räpp on gangsta rap, mida seostati selle algusaastatel eelkõige mustanahaliste jõukudega Ameerika Ühendriikide linnades. Paljud räppijad suhtuvad tänapäeval sellisesse temaatikasse irooniliselt.

Vabastiil
Vabastiil on räppimine improviseerides – ilma sõnalist osa varem ette valmistamata.

Võistlusräpp
Räpi juurde kuulub ka mõõduvõtmine räppijate vahel. Võitluse käigus räpivad kaks võistlejat kordamööda teatud kindla aja jooksul (nt ühe või enama minuti), pöördudes oma räpiga teineteise poole. Sageli esitatakse vastasele väljakutsuvaid žeste, halvustatakse, parodeeritakse või hoopis tunnustatakse vastase esitust. Võistlejaid hindab publik või žürii. Korraldatakse turniire.

Koosräpp
Sageli räpitakse koos. Levinud on räppimine järgemööda stroofide kaupa, kuid räpitakse ka samaaegselt, näiteks räppides koos refrääne või toetades juhträppija esitust mõne fraasi rõhutamisega vms.

Räpp Eestis
Esimeseks räppimist sisaldavaks ja helikandjal avaldatud looks peetakse ansambli Monitor lugu "Sind ainult kaupluses näen". Räppmuusika tunnustamine Eestis suurema avalikkuse poolt sai alguse Chalice'i (Jarek Kasar) esimese plaadiga "Ühendatud inimesed" aastal 2003, kuigi 1990. aastate lõpus oli põrandaalune räpiliikumine täiesti olemas, toimusid kontserdid jne.

Vaata ka
Hiphop
Eesti räpialbumid
Luule
Retsitatiiv
MC Battle

Välislingid
Alicia Keys: USA valitsus leiutas gangstarapi mustanahaliste tapmiseks
Eesti räpimaastikul toimuvat kajastav Facebooki leht
Eesti räpimaastikul toimuvat käsitlev Facebooki grupp

Hiphop
System of a Down (album)

"System of a Down" on ansambli System of a Down debüütalbum, mis lasti välja 30. juunil 1998. Plaadil on 13 laulu.

Laulud
"Suite-Pee"
"Know"
"Sugar"
"Suggestions"
"Spiders"
"DDevil"
"Soil"
"War?"
"Mind"
"Peephole"
"CUBErt"
"Darts"
"P.L.U.C.K."

System of a Down
1998. aasta albumid
Stefan Raab

Stefan Konrad Raab (sündinud 20. oktoobril 1966 Kölnis) on endine Saksamaa saatejuht, muusik, muusikaprodutsent ja koomik.

Stefan Raab sai kuulsaks, juhtides saadet "Vivasion", mis oli Saksa muusikakanali VIVA eetris 1996. aastal. Alates 1999. aastast juhtis ta Saksa telekanalis ProSieben omaenda saadet "TV total". "TV total" oli komöödiasaade, mis viidi üle hilisõhtusse programmi. Viimane "TV total" oli eetris 2015. aasta 16. detsembril. Kolm päeva hiljem, 19. detsembril esines Raab avalikus tele-eetris seni viimast korda – ja seda saates "Schlag den Raab".

2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel saavutas Raab lauluga "Wadde hadde dudde da?" 5. koha.

Raab produtseeris eesti juurtega Lena Meyer-Landruti debüütalbumi "My Cassette Player", mille esitlus toimus 7. mail 2010. Meyer-Landrut võitis samal aastal Oslos toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse ja valiti ka järgmise aasta Saksamaa eurolaulu esitajaks.

2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis oli ta üks õhtujuhtidest.

Isiklikku 

Raab kasvas üles Kölnis koos õe ja vanematega, kellel oli lihapood. Koolis käis Raab Kölni naaberlinnas Bonnis asuvas jesuiitlikus Aloisiuse kolledžis. Enne meelelahutustööstusse siirdumist töötas Raab enda vanemate poes lihunikuna ning õppis Kölnis ja Bielefeldis õigusteadust, kuni ta pärast viiendat semestrit eksmati sai.

Raabi eraelust on väga vähe teada, kuna ta varjab seda rangelt meedia eest. Kolleegid on Raabi kirjeldanud inimpelguri, hirmunu ja paranoilisena. Tal on tüdruksõber Niki, kes on temast kaheksa aastat noorem, ja kaks tütart, kellest esimene sündis 17. aprillil 2004 ja teine aastal 2006. Raabi partnerist ja lastest ei ole meedias ilmunud ühtegi pilti. Raab elab tagasitõmbunult oma villas, mis asub Kölni luksuslikemas ja kalleimas Hahnwaldi linnajaos.

Saksamaa lauljad
Saksamaa saatejuhid
Saksamaa esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sündinud 1966
Ružomberok

Ružomberok (saksa Rosenberg, ungari Rózsahegy) on linn Slovakkias Žilina maakonnas. Asub Váhi jõe kaldal.

Ajalugu 
1233. aastal mainitakse linna esmakordselt kirjalikes allikates (terra Reuche). 1318. aastal sai linnaõigused. Linnas asusid hõbeda- ja vasekaevandused.

2000. aastal asutati seal Ružomberoki Katoliiklik Ülikool.

Välislingid 
 Ružomberoki koduleht

Slovakkia linnad
Žilina maakond
Amen (muusik)

Amen (pärisnimega Jussi Sydänmaa; sündinud 26. juunil 1972 Espoos) on soome muusik, ansambli Lordi kitarrist.

Amen on ka salvestanud kitarrisoolosid, mida kasutas Ari Pulkkinen arvutimängu "Shadowgrounds" soundtracki loomisel.

Biograafia
Jussi Sydänmaa sündis Espoos, kuid veetis lapsepõlve- ja noorusaastad Mäntsäläs. Juba enne kooliminekut hakkas ta huvituma kitarrist. Muusikaõpinguid alustas ta 5-aastaselt, mil sai oma esimese akustilise kitarri. Talle meeldis õppida pilli ja oma lemmiklugude mängimist, kuid oli liialt häbelik, et osaleda kitarrieksamil. See kohutas poissi sedavõrd, et ta otsustas kitarrimängu lõpetada. Sydänmaa võttis kitarri uuesti kätte 10 aastat hiljem, mil hakkas huvituma hard rocki muusikast.
Aastal 1983 puutus Sydänmaa esmakordselt kokku bändiga Kiss. Temast sai bändi kirglik austaja ja seetõttu langes ta ka koolikiusamise ohvriks.
Noorukina mängis Sydänmaa mitmes bändis. Tähelepanuväärsem neist oli Rag Flag, mis paraku ei saavutanud edu.
25-aastaselt leidis Sydänmaa, et kõik rokiprojektid, milles ta osales, viisid läbikukkumiseni. Siis õppis ta ajakirjandust ja raadiotööd, hiljem reklaami ja meediat. Aastal 2003 sai ta meediatehnoloogiainseneri diplomi. Siiski ei asunud ta tööle õpitud valdkonda, kuna ansambel Lordi, millega ta oli 1990. aastatel liitunud, saavutas aastal 2002 läbimurde. Tänu Lordi edule loobus ta IT-inseneri ametist ja keskendus karjäärile muusikuna.

Tema tegelaskuju ansamblis Lordi on Egiptuse vaarao Amen-Ra elluärganud muumia.

Pärast Eurovisiooni võitu avati 26. juunil 2006 Mäntsäläs Ameni ausammas. Sammas on valmistatud kohalikust migmatiidist, see on 3 meetrit kõrge ja kaalub üle 400 kg. Ausammas asub Ameni endise kooli Ehnroosi kooli (Nordenskiöldintie 2, koolis käis ta aastatel 1985–1991) ja Myllymäe kooli (Vanha Porvoontie 21) vahelisel alal.

Välislingid 

 Lordi Army
 Ameni Twitter

Sydänmaa, Jussi
Sydänmaa, Jussi
Sydänmaa, Jussi
Sydänmaa, Jussi
Leena Peisa

Leena Peisa (esinejanimi Awa; sündinud 16. märtsil 1979 Vantaas) on soome muusik, endine ansambli Lordi pianist.

Biograafia
Leena Peisa sündis Vantaas, teismeea veetis Porvoos. 6-aastaselt hakkas ta mängima klaverit, teismelisena ka süntesaatorit. Tema esimene bänd oli Punaiseet Messiaat, millega ta liitus 1994. aasta sügisel ja kasutas esinejanime Lende Mielihyvä. Pärast seda, kui bänd 1998. aastal laiali läks, keskendus Peisa haridusele ja õppis Helsingi Ülikoolis sotsiaalteadusi. Aastal 2003 liitus ta uuesti bändiga, mis sestpeale kasutas nime Dolchamar. 

Aastal 2005 kutsus Lordi trummar Kita teda asendama bändist lahkunud klahvpillimängijat Enaryt. Bändis Lordi esines ta kõrgest soost vampiiripreilina, kelle nimi Awa tuleneb ingliskeelsest väljendist be aware – 'ole teadlik'. 25. juulil 2012 teatati Lordi veebilehel, et Awa lahkub bändist pärast 11. augusti kontserti.

Leena Peisa elab Anconas Itaalias kohaliku bändi The Dogma kitarristi Cosimo Binettiga, kellega kohtuti 2006. aasta Lordi turneel, kus The Dogma oli soojendusbänd.

Diskograafia

Punaiset Messiaat

Albumid

 "Back In Bu$ine$$" (1995)

 "Lemmentykki" ("Cannon of Love") (1996); kõrgeim koht nr 26 Soome Top 40-s

 "Älä osta; varasta" ("Don't buy; steal") (1997)

EP-d
 "Punainen Iktivisto" (1992)

 "Punk on pop" ("Punk is Hip") (1996)

 "Tuu mun luo" ("Come To Me") (1996)

 "Hornan hovin häät" ("A Wedding at the Abode of Evil Spirits")

Singlid

 "Onko tää rakkautta?!" (1996)

 "Oma rotta" (1996)

Dolchamar

Albumid 

 "" ("The Rebel Sound") (2005)

Lordi

Albumid 

 "The Arockalypse" (2006)

 "Deadache" (2008)

 "Babez For Breakfast" (2010)

Singlid ja EP-d

 "Hard Rock Hallelujah" (2006) FIN nr 1, GER nr 5, UK nr 25, IRL nr 4

 "Who"s Your Daddy?" (2006) FIN nr 1, GER nr 33

 "Would You Love A Monsterman?" (2006) (2006)

 "It Snows In Hell (2006) FIN nr 2

 "They Only Come Out at Night" (2007) FIN nr 6

 "Beast Loose In Paradise" (2008)

Välislingid
 DOLCHAMAR ametlik veebileht
 Lordi – ametlik veebileht
 MonsterDiscoHell

Soome pianistid
Lordi
Sündinud 1979
Ignacy Mościcki

Ignacy Mościcki (1. detsember 1867 Mierzanowo Masoovia Ciechanówi maakonnas – 2. oktoober 1946 Versoix Genfi lähedal) oli Poola president 4. juunist 1926 kuni 30. septembrini 1939.

Visiit Eestisse
Ignacy Mościcki käis ametlikul visiidil Eestis 1930. aasta suvel.

Teenetemärk 
Tartu Ülikooli audoktor, 6. august 1930
Eesti Valgetähe teenetemärgi kett, 26. oktoober 1938

Kirjandust
"Poola vabariigi esimene kodanik. Prof. dr. Ignacy Moscicki riigimehena ja teadlasena." – artikkel ajalehes Postimees 10. augustist 1930.

Poola presidendid
Riia Tehnikaülikooli vilistlased
Valgetähe ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti I järgu I astme teenetemärgi kavalerid
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1867
Surnud 1946
Reichsarbeitsdienst

Reichsarbeitsdienst (RAD, 'riigi rööteenistus') oli ühendus, milles pidi pooleaastase riigitööteenistuse läbima iga Saksa noor enne sõjaväkke astumist. Teise maailmasõja ajal täitis RAD peamiselt Saksa Wehrmachti tööjõuvajadusi. RAD-i liikmed olid riigis klassifitseeritud kui Wehrmachtsgefolge ('Relvajõudude abilised'). Nende osutatud abi sõjaväele oli nii suur, et RAD-i kuuluvatele inimestele laienes ka Genfi konventsiooni kaitse.

RAD moodustati 1934. aasta juulis ametliku tööjõusuunamiskeskusena, kuhu ühendati mitmed 1920ndatel loodud tööorganisatsioonid. RAD-i liikmed töötasid mitmesugustel ehitustöödel nii sõjalistes, põllumajanduslikes kui ka tsiviilprojektides. Ühenduse kogu eksisteerimisajal juhtis seda Konstantin Hierl. Rõhutati, et tööteenistus õpetab noortele distsipliini, kogemusi iseseisvaks eluks ja suhtlemist eakaaslastega kõigist ühiskonna kihtidest.

RAD oli jaotatud kaheks erinevaks sektsiooniks, Reichsarbeitsdienst Männer (RAD/M) meestele ja Reichsarbeitdienst der weiblichen Jugend (RAD/wJ) naistele.

1935. aasta 26. juunil võeti Saksamaal vastu tööteenistusseadus, mille järgi kogu Reichi territooriumil oli tööteenistus kohustuslik. Alates 1935. aasta 26. juunist kõik Saksamaa 17–25-aastased noormehed teenima kuus kuud Tööteenistuses.

Tööteenistusest sai Teise maailmasõja algusega Saksa sõjaväe toetaja nii insenertehnilise ehituse kui ka muude sõjaväeobjektide püstitamisel. Tööteenistusüksused jagati kuni 2000-mehelisteks rügementideks. Need jagunesid kolmeks tööpataljoniks, mis omakorda jagunesid neljaks töökompaniiks.

Tööteenistustuslaste hooleks jäeti kaitseehitiste püstitamine, teede korrashoid ja remont, sõjalennuväljade ehitamine, sõjaväemoona kohaletoomine jne. 1943. aastal relvastati tööteenistus ning muudeti sõjaväestatud teenistuseks. Lisaks põhiülesannetele tuli tööteenistustuslastel hakata tegelema miinide paigaldamisega rindelõikudel, keeruliste fortifikatsiooniobjektide püstitamisega. 1944. aastast hakati tööteenistustuslastest moodustama ka tankitõrjeüksusi. Ülesannete hulka kuulusid ka pommirünnakute tagajärgede likvideerimine, blindaažide ehitamine ja kaevikute kaevamised ning nendele ülesannetele lisandusid ka õhutõrjeülesanded.

Eestlased Riigitööteenistuses 
1941–1944 läbis Saksa Riigitööteenistuse umbes 1000 noormeest ja 100 neidu. Saksa noortele oli Riigitööteenistuse läbimine kohustuslik. Okupeeritud Eesti abiturientidel tuli enne ülikooli astumist läbida kas pooleaastane sõjaväeteenistus või aastane riigitööteenistus. Okupeeritud alade noortele (sh eestlastele) oli see formaalselt vabatahtlik, kuid ilma Riigitööteenistust läbimata oli võimatu edasi ülikooli astuda. Nii oli Riigitööteenistusse astumine oma olemuselt sunnitud käik. Sellega liituti ka puhtalt seiklushimust.

Riigitööteenistuse 1943. ja 1944. aastakäigu poisid viidi automaatselt üle sõjaväkke; tüdrukud peamiselt õppima sõjaõdedeks.

Viited

Kirjandus 
 Labida ja relvaga. Eestlastest tööl ja võitluses II maailmasõjas. Koostanud Lembit Kosenkranius, ISBN 9949406501

Välislingid 
Meie vabatahtlikud riigi-tööteenistuses. 1942 (digiteeritud raamat)
Lipud

Organisatsioonid
Saksamaa Teises maailmasõjas
Kolmas Riik
Žilina

Žilina (saksa Sillein, ungari Zsolna) on linn Slovakkias, Žilina maakonna keskus. Asub Váhi jõe kaldal.

Ajalugu 

1208. aastal mainitakse linna esmakordselt kirjalikes allikates (terra de Zelinan). Enne 1312. aastat sai linnaõigused. 19. sajandi lõpus sai linnast raudteede sõlmpunkt ja tähtis kaubanduslinn.

Sport

Linna jalgpalliklubi MŠK Žilina on 7-kordne Slovakkia meister.

Viited

Välislingid 

Žilina
Žilina koduleht
Fotogaleri Žilina

Slovakkia linnad
Žilina maakond
Banská Bystrica

Banská Bystrica (saksa keeles: Neusohl, ungari keeles: Besztercebánya) on linn Slovakkias, Banská Bystrica maakonna keskus. Asub Hroni jõe orus.

Ajalugu 
1255. aastal sai Banská Bystrica linnaõigused.

Linna ajalugu on tihedalt seotud vasekaevandamisega.

Viited

Välislingid 

 Banská Bystrica koduleht

Slovakkia linnad
Slovakkia vallad
Banská Bystrica maakond
Cácerese provints

Cácerese provints on Hispaania 2. järgu haldusüksus Extremaduras.

Cácerese provints on jagatud järgmisteks maakondadeks:
Campo de Arañuelo
El Campo de Trujillo
La Hoya de Coria
La Hurdes
La Sierra de Montánchez
La Sierra de Gata
La Tierra de Alcántara
La Tierra de Cáceres
La Tierra de Plasenca
El Valle del Jerse
La Vera
Las Villuercas

Kliima 

Cácerese aastane keskmine temperatuur on +16,0 °C, jaanuaris +8,3 °C, augustis +25,6 °C.

Aastas sajab keskmiselt 487 mm, sealhulgas jaanuaris 56 mm ja augustis 6 mm.

Viited
Gustaf V

Gustaf V (ka Gustav V; 16. juuni 1858 Stockholm – 29. oktoober 1950) oli Rootsi kuningas 8. detsembrist 1907 kuni surmani.

Ta on kõige kauem elanud, kõige pikem ja kõige kauem valitsenud Rootsi kuningas.

Gustaf V oli Oskar II ja tema naise Sophia vanim poeg. Ta sündis Drottningholmi lossis ja sai sündides Värmlandi hertsogiks.

Ta abiellus 20. septembril 1881 Badeni printsessi Victoriaga, kes oli Rootsi kuninganna Sofia lapselaps. Pärast oma venna surma sai Victoria Rootsi kuningate Adolf Frederiki, Gustav III ja Gustav IV Adolf pärijaks. Ka Gustaf V ise pärines Vasade dünastiast nii ema Sophia kui ka vanaema Josephine kaudu.

Gustaf V-l oli kolm last:

 Gustaf VI Adolf (11. november 1882 – 15. september 1973)
 Prints Wilhelm (17. juuni 1884 – 5. juuni 1965)
 Prints Erik (20. aprill 1889 – 20. september 1918)

Gustaf V oli viimane Rootsi kuningas, kes otseselt poliitikasse sekkus. See juhtus 1914. aastal väitlustes kaitse-eelarve üle. Ta oli konservatiivne mees, kes oli vastu demokraatlikele liikumistele ja tööliste õiguste suurendamisele. Ta oli ka viimane Rootsi kuningas, kes oli sõjaväe ülemjuhataja (aastatel 1907–1939).

Ta pooldas mõlema maailmasõja ajal sakslasi, ehkki Rootsi jäi kummaski sõjas ametlikult neutraalseks. Natsionaalsotsialistide toetajaks peetakse ka tema poega Gustaf Adolfit. Peaminister Per Albin Hansson on rääkinud, et kuningas ähvardas tagasi astuda, kui Rootsi ei täida natsionaalsotsialistide valitsetud Saksamaa palvet lubada oma armeel liikuda mööda raudteed läbi Rootsi Põhja-Norrast Põhja-Soome juunis 1941.

Gustav V Eestis

Gustav V külastas Eestit mitmel korral. Esimene kord oli 30. aprillil 1908 (ukj).

Ta külastas Eestit ka 1929. aastal.

Tunnustus ja aunimetused
 Vabadusristi (Eesti) III liigi 1. järk (29. aprillil 1925)
 Valgetähe teenetemärgi (Eesti) kett (7. juuni 1938)
 Kotkaristi teenetemärgi (Eesti) I klass (6. juunil 1930)
 Tallinna aukodanik (19. juuni 1929)
 Narva aukodanik (18. juuni 1929)

Viited

Välislingid

Fotoalbum
Tema Majesteedi Rootsi kuninga külaskäik Eestisse 27.–29. juunil 1929

Rootsi monarhid
Bernadotte'id
Uppsala Ülikooli vilistlased
Vabadusristi III liigi 1. järgu kavalerid
Gustaf V
Dannebrogi suurkomandörid
Tallinna aukodanikud
Sündinud 1858
Surnud 1950
Oscar II

Oscar II (ka Oskar II; 21. jaanuar 1829 – 8. detsember 1907) oli 18. septembrist 1872 kuni surmani Rootsi kuningas ja kuni 7. juunini 1905 Norra kuningas.

Tema vanemad olid Oscar I ja Leuchtenbergi Josephine.

Ta abiellus Nassau Sofiaga (1836–1913), neil oli neli poega:
kuningas Gustaf V (1858–1950)
prints Oscar Bernadotte, Wisborgi krahv (1859–1953)
prints Carl, Västergötlandi hertsog (1861–1951)
prints Eugen, Närke hertsog (1865–1947)

Ta oli kuni 1872. aastani Östergötlandi hertsog. 

"...rahvahulkade teadvuses tõuseb ta esile imposantse, tõeliselt majesteetliku kujuna, kuldsuuna, kõneanniga õnnistatud patriarhina, unustamatu père noble'ina, nagu seda ampluaad teatris ja ooperis hüütakse. Ta on andnud nime tervele ajastule – see oli oskariaanlik ajajärk, õnneaeg enne maailmasõda ja igasugu muud viletsust. Järelpõlve mälestusse jääb see aeg pääsmatult kadunud idüllilise epohhina koos promenaadikontsertide, punši ja sigarite, korra ja puhtuse, mõnusate politseinike ja sõjaväelastega, kes olid üksnes kena sinisesse rõivastatud dekoratsioon." Staffan Skott, Kõik need Bernadotid, Eesti Raamat, Tallinn, 1997, lk. 66. 

Oscar II on kujutatud Selma Lagerlöfi raamatu "Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi" XXXVII peatükis, kus ta jutustab Stockholmi ajaloost.

Vaata ka
Rootsi riigipeade loend
Norra kuningate loend

Välislingid 
Fotoalbum

Rootsi monarhid
Norra monarhid
Bernadotte'id
Uppsala Ülikooli vilistlased
Dannebrogi suurkomandörid
Sündinud 1829
Surnud 1907
Karl XV

Karl XV (Norras Karl IV, 3. mai 1826 – 19. august 1872) oli Rootsi ja Norra kuningas 8. juulist 1859 kuni surmani.

Rootsi monarhid
Norra monarhid
Bernadotte'id
Dannebrogi suurkomandörid
Sündinud 1826
Surnud 1872
Oskar I

Oskar I (4. juuli 1799 – 8. juuli 1859) oli Rootsi ja Norra kuningas 8. märtsist 1844 kuni surmani.

Rootsi monarhid
Norra monarhid
Bernadotte'id
Uppsala Ülikooli vilistlased
Dannebrogi suurkomandörid
Sündinud 1799
Surnud 1859
Hando Kruuv

Hando Kruuv (sündinud 13. mail 1937 Tartus) on Eesti sportlane, sporditegelane ja leiutaja.

Hando Kruuvile kuulub Eesti vanim puulaev Tempo, mille tema sünni puhul ehitas tema isa, Tartu lodjameister August Kruuv.

Poliitiline tegevus
Ta kandideeris Riigikogu valimistel aastatel 1992 (sai 82 häält) ja 1999 (sai 40 häält). 

Ta oli Põllumeeste Kogu juhatuse liige (erakonna liige alates 25. juulist 1997).

Tunnustus
Emajõe Lodjaseltsi auliige

Isiklikku
Tema isa oli laevandusettevõtja August Kruuv.

Tema tütar on purjetaja ja meditsiinitegelane Krista Kruuv.

Kirjandus
 Veesuusatajate mured Eestis ja saksa eriajakirja harimatus. Võitleja, detsember 1963, nr. 12, lk. 3

Välislingid 
Eesti NSV 1. esivõistlused veemotospordis. Tartu, 3–4. august 1957
 Tiksoja mets – KGB kuritegude tumm tunnistaja
 KGB ahvatles Hando Kruuvi tapma Karl Vainot
 Võrtsjärve regatt kestab põlvest põlve
 Kuidas me Tartu 23. augustil 1990 Leninist vabastasime (arhiiviversioon)
 Lähme külla: Hando Kruuv
 Külas Tartu Da Vincil Hando Kruuvil
 Hando Kruuv 80 13 05 2017

Eesti veemotosportlased
Eesti leiutajad
Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu poliitikud
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Nõmme valitsus
Sündinud 1937