joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Reaktor (ajakiri)

Reaktor on Eestis ilmuv veebipõhine ulmeajakiri.

Ajakirjas avaldatakse algupärast ulmekirjandust, tõlkekirjandust, koomikseid, intervjuusid autoritega, uudiseid jms.

Ilmuma hakkas Reaktor 2011. aasta oktoobris.

2020. aastal oli ajakirja peatoimetaja Triin Loide ning toimetajad Agur Karukäpp, Joel Jans, Riho Välk, Tarmo Raudsep, Ene Koppelmann, Jüri Kallas, Artur Räpp, Kristjan-Jaak Rätsep, Laura Loolaid.

Välislingid
 Reaktor

Eesti kultuuriajakirjad
Ulmekirjandus
Kirjandusajakirjad
Eesti veebiajakirjad
Enn Lemits

Enn Lemits (13. september 1907 Rakvere – 29. jaanuar 1974 Sydney) oli eesti aiandusarhitekt.

Ta on õppinud Tartu Aleksander I gümnaasiumis ja Viru maakonna poeglaste reaalgümnaasiumis. 1939-1942 õppis Riigi Kunsttööstuskoolis ja Riigi Kõrgema Kunstikooli aiandusarhitektuurikursustel.

Ta töötas aastatel 1930–1940 aednikuna, täiendas ennast kolmel suvel Konstantin Pätsi stipendiumiga Saksamaal ja Taanis. Ta on planeerinud Oru, Toompea ja Kadrioru lossi aiad, tema Oru lossi kiviktaimla oli aastal 1938 suurim Euroopas.

Ta lahkus aastal 1944 Saksamaale ja sealt aastal 1947 Austraaliasse. Austraalias tegeles teatridekoratsiooni alal tehes Sydney Palace teatrile dekoratsioone ning lõi lavapilte ka Eesti Seltsi etendustele. Vabakunstnikuna viljeles õlimaali ja monotüüpiat.

Isiklikku 
Ta on olnud abielus näitleja Juta Viirega.

Kirjandus 
 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996
 Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Välislingid 
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1286

Eesti maastikuarhitektid
Eesti teatrikunstnikud
Eestlased Austraalias
Sündinud 1907
Surnud 1974
Tartu Pank

Tartu Pank oli aastatel 1868–1940 tegutsenud pank. 

Tegutsemise algul haldas panka Tartu linnavalitsus, hiljem (aastal 1913) muudeti see aktsiapangaks. Pärast panga saneerimist 1929. aastal läks enamik aktsiaid British Overseas Bankile. 

Tartu Pank toetas 1920ndail ja 1930ndail metsa- ja linaeksporti.

Viited

Välislingid

Eesti pangad
Tartu endised ettevõtted
Eesti endised ettevõtted
Tartu Ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituut

Tartu Ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituut (varem Tartu ülikooli biomeditsiini instituut ehk ARMP) on Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonda kuuluv instituut.

ARMP loodi 2013 viie TÜ arstiteaduskonna üksuse liitmisel. Need üksused olid biokeemia instituut, farmakoloogia instituut, füsioloogia instituut, biomeditsiini instituut ja vivaarium. 

Instituudi nimi oli pikka aega üld- ja molekulaarpatoloogia instituut (lühend: ÜMPI), mis asutati 1979. aastal . 

Instituudi direktorid on olnud Ants Kallikorm (1979–1982), Laur Karu (1982–1987), Aavo-Valdur Mikelsaar (1987–2011) .

Praegusesse ARMPi kuulub kolm õppetooli ja üks uurimisgrupp:
inimese bioloogia ja geneetika õppetool (lühend: ARMPGB)
immunoloogia õppetool (lühend: ARMPIM)
patofüsioloogia õppetool (lühend: ARMPPF)
molekulaarpatoloogia uurimisgrupp.

Viited

Välislingid
Instituudi koduleht

Tartu Ülikooli struktuuriüksused
Ühiskondlik Pedagoogika Uurimise Instituut

Ühiskondlik Pedagoogika Uurimise Instituut (lühend: ÜPUI) on Tartus asuv organisatsioon, kuhu kuuluvad kasvatuse ja õpetamisega seotud teaduslikust uurimistööst huvitatud õpetajad.

ÜPUI ajalugu algab 1962. aastast, kui Aleksander Elango eestvedamisel asutati TRÜ pedagoogikakateedri juurde õpetajate teadusseminar. Aastatel 1964–1972 nimetati seda pedagoogiliseks uurimiskursuseks. Praegune nimi on aastast 1972.

Aastatel 1972–1989 oli ÜPUI direktor Heino Liimets, 1989–1998 Heino Rannap, aastast 1998 Hillar Põldoja (juhatuse esimees).

Praegusel ajal tegutseb ÜPUIs kuus sektsiooni:
kooliajaloo sektsioon – juhataja Hillar Põldoja
isiksuse arengu sektsioon  – juhataja pedagoogikakandidaat Inger Kraav
ülddidaktika sektsioon – juhataja Sirje Pihlap
emakeeledidaktika sektsioon – juhataja pedagoogikakandidaat Viivi Maanso
reaalainete didaktika sektsioon – juhataja pedagoogikakandidaat Aivo Saar
psühhodiagnostika ja eripedagoogika sektsioon –  juhataja psühholoogiakandidaat Helle-Mall Kadajas

Vaata ka
Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituut

Viited

Kirjandus
ÜPUI. Nelikümmend aastat õpetajaid-uurijaid. – Eesti pedagoogika ja kool. [Koostanud V. Eksta.] Tallinn,  2001
 I. Unt. Ühiskondlik Pedagoogika Uurimise Instituut – probleemid ja lahendused. – Õpetajate Leht 1. IX, 2006

Välislingid
Instituudi kodulehekülg (vaadatud 10.01.2013)

Eesti haridusorganisatsioonid
Tartu teadusasutused
Väägvere pasunakoor

Väägvere pasunakoor on aastal 1839 Väägveres asutatud puhkpilliorkester. 

Koori tegevus algas 1839. aastal Väägvere koolimajas, millest saab järeldada, et Väägvere Pasunakoor on Eesti esimene.

Aastatel 1851–1912 oli koori eesotsas David Otto Wirkhaus. 

Esimesel üldlaulupeol, 1869. aastal võitis Väägvere pasunakoor I auhinna. Väägvere koori laulupeol käimist mainib ka laul "Liivimaa pastoraal".

Vaata ka
Vedu puhkpilliorkester

Viited

Välislingid
Pasunakoori koduleht (vaadatud 10.01.2013)

Eesti orkestrid
Puhkpilliorkestrid
Kose valla kultuurimälestiste loend

See artikkel loetleb üles kõik Kose vallas asuvad kultuurimälestised.

Loendis on 7 ajaloomälestist, 88 arheoloogiamälestist, 27 ehitismälestist, 1 ehitus- ja ajaloomälestis ning 88 kunstimälestist ehk kokku 210 erinevat kultuurimälestist.va

Ajaloomälestised

Arheoloogiamälestised

Ehitismälestised

Ehitus- ja ajaloomälestised

Kunstimälestised 

Kose vald
Muusikafestival

Muusikafestival on perioodiliselt korraldatav muusika festival, kus esitatakse  teatud žanri, ajastu, piirkonna või helilooja(te) muusikat. Mõnikord on muusikafestivalid laiema haardega pidustuste (festivalide) osaks.

Vaata ka

 Lauluvõistlus

Välislingid
Eesti muusikafestivalid koduleht
Mihkel Kübar

Mihkel Kübar (sündinud 29. aprillil 1982 Raplas ) on eesti kultuuritegelane, üks Intsikurmu festivali korraldajaid, Tallinna Linnateatri direktor. 

Ta on lõpetanud Rapla Ühisgümnaasiumi 2000. aastal ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Keskkooli ajal osales Krista Oleski juhendatavas kooliteatritrupis Ega Vist ning laulis Rapla Ühisgümnaasiumi segakooris Mitte-Riinimanda ja Thea Paluoja laulustuudios. Meesansambli Nojahh koosseisus võitis 1999. aastal Alo Mattiiseni muusikapäevade Grand Prix'. Tegi gümnaasiumis koolilehte. Koolivaheaegadel töötas toonase Rapla maakonna ajalehe Nädaline küljendajana, hiljem ka lühikest aega ajakirjaniku-toimetajana.

Kõrgkooliõpingute kõrvalt töötas suviti ajalehes Postimees küljendajana. Kübar on olnud Põlva maavalitsuse haridus- ja kultuuriosakonna nõunik ning Eesti Õpilasesinduste Liidu ekspert. 2009–2013 oli ta Jõgeva abilinnapea.  
Aastal 2013 töötas ta Jõgeva linnapeana. Aastast 2013 liitus Intsikurmu festivali korraldusmeeskonnaga. Kuulus 2013–2017 Jõgeva linnavolikokku, oli 2016–2017 linnavolikogu esimees. 2018–2020 oli ta Salme kultuurikeskuse direktor.

Ta on erakonna Isamaa liige ja ühenduse Parempoolsed aseesimees.

19. mail 2021 kinnitas Tallinna linnavalitsus Kübara Tallinna Linnateatri uueks direktoriks  ning ta asus ametisse 21. juunil 2021.

Isiklikku

Ta on mittetulundusühingute Music Estonia, Munalinn ja Hea Muusika Stuudio juhatuse liige, samuti mittetulundusühingute Tähetund ja Johannes Käisi Selts liige ning kuulub EELK Jõgeva kogudusse.

Mihkel Kübara elukaaslane on Pirko Tõugu, neil on kolm poega. Tema vennad on Madis Kübar ja Uku Kübar.

Tunnustus
 2018 regionaalarengu auhind Regionaalmaasikas

Artikleid
 "Arvamuste rohkus koolijuhtide valimisel" Delfi, 11. detsember 2012
 "Omavalitsuste tegelikkus – palju ülemusi, vähe juhte" Delfi, 4. juuni 2012
 "Arukat, tasakaalukat ning avatud arutelu oodates..." Delfi, 29. veebruar 2012
 Mihkel Kübara mujal ilmunud artiklid tema blogis

Viited

Välislingid
 Dannar Leitmaa "Nullist Jõgeva linna meeriks – väikelinnades on kõik võimalik" EPL, 11. jaanuar 2012, lk 6
 "Jõgeva volikogu valis linnapeaks Mihkel Kübara" Delfi, 8. jaanuar 2013

Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Jõgeva linnapead
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1982
Kaitseressursside Amet

Kaitseressursside Amet on Kaitseministeeriumi valitsemisalas tegutsev valitsusasutus Eesti riigikaitse valdkonnas.

Ülesanded
Kaitseressursside ameti põhiülesanded on vastavalt põhimääruse § 7.:
 kaitseväeteenistuskohustuslike Eesti kodanike arvestuse pidamine ja selleks andmete kogumine;
 kutsealuse kaitseväeteenistuskõlblikkuse otsustamine;
 ajapikenduse andmise otsustamine;
 kaitseväeteenistusest keeldunud kutsealuse kutsumine asendusteenistusse;
 kutsealuste ajateenistusse kutsumisest vabastamine;
 kaitseväeteenistuskohustusest vabastamine ja registrist kustutamine;
 ameti arstlike komisjonide töö korraldamine;
 kaitseväekohustuslaste arstlikku komisjoni suunamine kaitseväeteenistuskõlblikkuse otsuse tegemiseks;
 kutsealuste kutsesobivuse määramine;
 kutsealuste toimetamine teenistuskohta;
 ameti arstlikus komisjonis ja täiendaval arstlikul läbivaatusel või uuringutel viibimisega seotud sõidu- ja toitlustuskulude katteks makstava hüvitise taotluse menetlemine;
 järelevalve teostamine kaitseväekohustuse täitmise üle, kõrvalehoidvate isikute vastutusele võtmine või vastutusele võtmise algatamine seaduses sätestatud alustel ja korras;
 aruande esitamine kaitseväeteenistuse komisjonile kaitseväeteenistuskohustuse täitmise kohta;
 säilitamisele kuuluvate dokumentide arhiveerimine, arhiivitõendite väljastamine;
 identifitseerimiskoodi moodustamine ja isikuplaatide väljastamine;
 vastuvõtva riigi toetuse osutamiseks vajalike andmete arvestuse pidamine;
 mobilisatsiooniplaanidest ja sundkoormiste koondkavast tulenevate ülesannete täitmine;
 ümberjaotamisele kuuluva riigivara kontrollimine Kaitseministeeriumi poolt koostatud eelnimekirja alusel;
-1 vahendada kaitseväe värbamisinfot, viia läbi värbamistoiminguid ja koguda tagasisidet värbamis- ja tööprotsessi kohta;

Vaata ka
 Riigikaitse Edendamise Sihtasutus

Välislingid
Veebileht
Kaitseressursside Ameti põhimäärus, RTL 2005, 78, 1087

Eesti sõjandus
Kaitseministeerium
Jüri Kaude

Jüri Vello Kaude (kuni 1940 Klein; 6. juuli 1921 Tartu – 1. jaanuar 2013 New Jersey) oli eesti arst-radioloog.

Ta lõpetas 1940. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastail 1942–1944 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, kuni lahkus 1944. aastal Saksamaale. 

Aastail 1944–1945 õppis ta arstiks Giesseni Ülikoolis, aastail 1945–1948 Kieli Ülikoolis; tema erialaks kujunes diagnostiline radioloogia. 1952. aastal kaitses ta doktorikraadi Kielis, uuesti sai ta meditsiinidoktori kraadi 1967. aastal Lundis.

Aastail 1949–1956 töötas ta arstina ÜRO Põgenikeorganisatsiooni teenistuses laagri- ja laevaarstina. Aastast 1956 töötas ta Rootsis mitme haigla radioloogia-, sisehaiguste, kirurgia-, kopsuhaiguste, psühhiaatria- ja lastehaiguste osakonnas; aastail 1961–1962 oli ta jaoskonnaarst. Aastail 1967–1969 oli ta külalisprofessor Florida ülikooli radioloogia osakonnas Gainesville'is. Aastail 1969–1971 töötas ta dotsendina Lundi Ülikooli haiglas. Aastail 1971–1992 oli ta korraline professor Florida ülikoolis, alates 1992. aastast oli ta emeriitprofessor.

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
TLÜAR väliseesti isikud

Eesti arstid
Ameerika Ühendriikide arstid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1921
Surnud 2013
Soome Instituut

Soome Instituut, täpsema nimetusega Soome Instituut Eestis (soome keeles Suomen Viron-instituutti) on Eestis tegutsev Soome organisatsioon, mille ülesandeks on hoida, arendada ja tugevdada soome-eesti kultuurikoostööd. 

Instituudi eesmärk on Soome kunsti ja kultuuri, oskuste, teadmiste ja kodanikuühiskonna väärtuste eelarvamustevaba vahendamine Eestisse. Selle saavutamiseks osaleb instituut kultuuri- ja koolitusalaste ürituste korraldamisel, toetab soome kunstnike ja kultuurikorraldajate rahvusvahelist liikuvust ning soome keele õpetamist Eestis. 

Instituut asutati 1991. aastal Tuglase-seltsi juurde loodud infopunktina. Praegusel kujul (näiteks raamatukogu ja programmilise tegevusega) alustas Soome Instituut tegevust 1994. aastal. Instituut on osa ülemaailmsest Soome instituutide võrgustikust, kuhu kuulub 17 instituuti maailma eri paigus. Instituudi peamine rahastaja on Soome haridus- ja kultuuriministeerium. Programmitööd toetavad ka erinevad sihtasutused, koostööpartnerid ning ettevõtted. 

Instituudi tegevust organiseerib Soome Instituudi Sihtasutus (soome keeles Suomen Viron-instituutin säätiö – rootsi keeles Stiftelsen för Finlands institut i Estland).

Instituudil on kontorid Tartus (Ülikooli 11) ja Tallinnas (Harju 1, II korrusel). Tartus asub ka Soome Instituudi raamatukogu, kust saab laenutada soome- ja eestikeelseid teoseid, lugeda mõlema maa ajalehti ning mängida lauamänge.

2011. aastal loodi Soome Instituudi eestvedamisel soome keele ja kultuuri koostöövõrgustik Keelesild. Keelesilla tegevust toetab Jenny ja Antti Wihuri fond.

Aastal 2017 tähistas instituut suurelt Soome vabariigi 100. aastapäeva, korraldades Eestis temaatilisi üritusi.

Juhatajad 
 Seppo Zetterberg (1994–1996)
 Juhani Salokannel (1997–2000)
 Martti Turtola (2001–2004)
 Jaana Vasama (2005–2009)
 Riitta Heinämaa (2010–2014)
 Anu Laitila (2015–2018)
 Anu Heinonen (2019–2021)
 Hannele Valkeeniemi (2021–...)

Vaata ka
Eesti Instituut Soomes
Soome teadus- ja kultuuriinstituudid maailmas

Viited

Välislingid
Soome Instituudi 30 esimest aastat
Instituudi koduleht
Instituut Facebookis
Instituudi fotogaleriid Flickris
Instituut YouTube'i kanalis
Instituudi tegevus ja toetused
Soome keele õpe ja vestlusringid

Tallinn
Tartu
Eesti-Soome suhted
Pere Leib

AS Pere Leib oli Tartus asunud pagari- ja kondiitritoodete tootmise ja turustamisega tegelev ettevõte. Aktsiaseltsina asutati see 1993. aastal Tartu Leivakombinaadist.

Ettevõtte ajalugu ulatub 1912. aastasse, mil Tartus Riia tänaval avasid leivatööstuse Taani ärimees Lorenz Sander ja pangajuht Woldemar von Roth. Aastal 1944 moodustati mitme tööstuse liitmisel Jahu- ja Leivakombinaat, mis aastast 1963 kandis nime Tartu Leivakombinaat (lühend: TLK). 2005–2011 oli firma nimeks AS Pere Leib Tootmine.

Ettevõtte töö toimus kolmes tsehhis: leiva-saia-, kondiitri- ja väikesaiatsehhis. Ettevõttes töötas üle 200 inimese. Pere Leiva tuntumate kaubamärkide seas olid Pere, Wabariigi sarja tooted, Virmalise ja Draamateatri tort jts.

2012. aasta aprillis võttis Tartu leivatehase rendile Linerel OÜ, kes jätkas tootmist Pere kaubamärgi all. 2014. aasta jaanuaris teatas Linerel tootmise lõpetamisest ja taotles pankrotti, koondades töötajad. Veebruari alguses taastas tootmise tehase uus omanik OÜ Eesti Leivatööstus, kes palkas uuesti tööle osa senistest töötajatest, kuid ei kasuta Pere Leiva kaubamärke.

Vaata ka
Pere Leib Tartu (võrkpalliklubi)

Viited 

Tartu endised ettevõtted
Eesti toiduainetööstuse ettevõtted
Meelejahutaja

"Meelejahutaja" oli Eesti Raadio RAMETO toimetuse saade. 

RAMETO oli lühend toimetuse nimest "Raadio meelelahutustoimetus" ning selle kõlava lühendi kordusele oli üles ehitatud saadete tunnuslaul.

Saatele pani nime Peeter Hein, mis saadi varem ilmunud samanimelise ajakirja Meelejahutaja nimest. Esimese saate salvestus toimus 21. oktoobril 1973 ja saade läks esimest korda eetrisse 28. oktoobril 1973 (või 29?). "Meelejahutaja" koostamise ja lavastusliku ettevalmistamisega tegeles RAMETO toimetuse neli meest: vanemtoimetaja Toivo Tootsen ning toimetajad Peeter Hein, Vello Mikk ja Priit Aimla. Humoreskid valis Priit Aimla, muusika ja muusikud valis Vello Mikk, intervjuud tegid Toivo Tootsen ja Peeter Hein. Hiljem liitus toimetusega veel Ralf R. Parve.

Enamik saateid salvestati publikule esinedes Eesti Raadio valges saalis.

Saade oli Eesti Raadio kavas 22 hooaega ning lõppes 1995. aastal.

"Meelejahutajas" esinenuid

Viited

Välislingid 
 ERR arhiiv – "Meelejahutaja" saade

Eesti raadiosaated
Eesti huumor
Sirje Põllu

Sirje Põllu (sündinud 8. oktoobril 1959 Tallinnas) on eesti laulja ja muusikaõpetaja. 

Ta on neljandat perioodi Neeme külavanem.

Tema juured ulatuvad Saaremaale Lümandasse ja Läänemaale Kullamaale. Ta lõpetas aastal 1979 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal Silvia Melliku klassis. Kuni aastani 1994 Viru Varietee artist.

Praegu on ta muusikapedagoog mitmes Jõelähtme haridusasutuses (Neeme algkoolis, Neeme lasteaias,),Neeme  külavanem aastast 2008 ja ansambli Laine laulja aastast 1981. Aastal 2006 asutas ta MTÜ Neeme Naiste Rannavalve Seltsi ning on selle juhatuse liige.

2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Jõelähtme vallavolikogu liikmeks (Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ridades), ta sai 31 häält ning ta ei osutunud valituks. Ta kuulub 26. juunist 1998 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna ridadesse.Aastal 2013 kohalike omavalitsuse volikogu valimistel osutus valituks Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Jõelähtme vallavolikogu liikmeks. On Jõelähtme valla Hariduskomisjoni esimees.

Aastal 2017 ei osutunud kohalike omavalitsuste valimistel valituks. Lahkust Sotsiaaldemokraatlikust erakonnast aastal 2018 Valiti aga uuesti külavanemaks juulis 2017. Kostivere segaansambli Viisiväänajad juhendaja, aastast 2017 ka Viimsi naisansambli juhendaja. Peres kasvab kolm tütart. Jõelähtme valla volikogu keskkonnakomisjoni liige aastast 2017. Aastal 2020 valiti 4 korda 4 aastaseks perioodiks külavanemaks. Aastast 2015 Neeme Rahvamaja juhataja.

Viited

Välislingid
 Estraadiartistist külavanemaks 

Sündinud 1959
Eesti muusikapedagoogid
Maris Lauri

Maris Lauri (sündinud 1. jaanuaril 1966 Kiviõlis) on Eesti majandusanalüütik ja poliitik. Alates 26. jaanuarist 2021 18. juulini 2022 oli ta Eesti justiitsminister.

Maris Lauri endine Riigikogu liige, rahandusminister ning haridus- ja teadusminister. Kuulub Eesti Reformierakonda.

Maris Lauri lõpetas 1984. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal, 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas magistrikraadi.

Ta töötas aastatel 1993–1994 majandusministeeriumis, seejärel analüütikuna Eesti Pangas, alates 1996. aastast Tallinna Pangas ja 1998–2011 Hansapangas (Swedbankis).

Aastal 2011 asutas ta oma ettevõtte OÜ Oeconomia.

28. märtsil 2014 teatati, et 2. aprillil alustab Maris Lauri tööd peaminister Taavi Rõivase nõunikuna.

Pärast Jürgen Ligi esitatud tagasiastumispalvet rahandusministri ametist teatas Reformierakonna juhatus 27. oktoobril 2014, et esitab nädal varem erakonna liikmeks astunud Maris Lauri kandidaadiks vabaks jäävale rahandusministri kohale. 3. novembrist 2014 8. aprillini 2015 oli ta Taavi Rõivase esimese valitsuse rahandusminister.

Ta valiti XIII Riigikogusse. 12. septembril 2016 kinnitati ta välisministri kohale asuva Jürgen Ligi asemele haridus- ja teadusministriks. Maris Lauri oli Taavi Rõivase teise valitsuse haridus- ja teadusminister 23. novembrini 2016 (ministrina oli liikmesus XIII Riigikogus peatatud).

Tunnustus
2008 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Palgatööst prii Maris Lauri

Eesti majandusteadlased
Eesti Reformierakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Eesti haridusministrid
Eesti justiitsministrid
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1966
Vigased pruudid

''Vigased pruudid" on 1929. aastal Eduard Vilde samanimelise humoreski ainetel valminud Eesti mängufilm.

Filmist on säilinud katkendid.

Sisu 
Lipuvere talu peremees tahab oma tütred Leena ja Miina rikastele mulkidele mehele panna, kuid piigade süda hoiab hoopis teiste noormeeste poole, kellega koos tuleb nüüd midagi kavalat välja mõelda.

Osatäitjad
Samuel Siirak – Mart Pajuvits, Lipuvere peremees
Ly Schönberg – Leena, tema tütar
Margareta Müller – Miina, tema tütar
Joosep Koppel – Joosep, Lipuvere sulane
E. Pessin – Kärje Juhan, naabri perepoeg
Karl Laas – Enn, kosilane Mulgimaalt
Georg Leies – Jaak, kosilane Mulgimaalt
E. Mendt – Mölder

Tegijad
Lavastaja – Johannes Loop
Lavastaja – Konstantin Märska
Stsenarist – Joosep Koppel
Operaator – Konstantin Märska
Kirjandusliku alusteose autor – Eduard Vilde
Jumestuskunstnik – Voldemar Toffer

Viited 

 https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/495

Eesti tummfilmid
Mustvalged filmid
1929. aasta filmid
Armastuse pisielukas

"Armastuse pisielukas" on 1921. aastal valminud Eesti mängufilm.

Film pole säilinud ning ka selle sisu kohta pole midagi lähemalt teada. See oli filmiühingu Estonia-Film esimene mängufilm, "lühike naljalugu, mille tegevus toimub Tallinnas". Film võeti Tallinnas üles ühe päevaga.

Viited 
Eesti tummfilmid
Mustvalged filmid
1921. aasta filmid
Kire lained

"Kire lained" on 1930. aastal valminud Eesti mängufilm.

Eesti-Saksamaa ühisfilm, mida näidati pea igas Euroopa riigis.

Osatäitjad
Raymondo van Riel – Mart Martens
Ita Rina – Betty, tema tütar
Fritz Greiner – Jaan Kõlgis, piiriiritusekuningas
Vladimir Gaidarov – Rex Ronney, kirjanik
Juta Jol – Leida, sadamatüdruk,
Ernst Falkenberg – Raimondo Valdivio, ajakirjanik
Hugo Laur – Bratt, salakaubitseja
Hugo Döblin – Feigelbaum, liigkasuvõtja
Eduard Rebane – Piirivalvur
E. Garray – Martensi vana teener
Lehmann – Kõrtsmik
Robert Rood – Tantsiv madrus
Ants Eskola – Madrus laeval

Tegijad
Režissöör – Vladimir Gaidarov
Stsenarist – Kurt J. Braun
Stsenarist – Hans Fischer
Stsenarist – Max W. Kimmich
Operaator – Werner Lemke
Operaator – Ewald Daub
Kunstnik – Karl Haacker
Helilooja – Bert Reisfeld

Eesti filmid
Mustvalged filmid
Tummfilmid
1930. aasta filmid
Öösel

"Öösel" on 1931. aastal valminud Eesti mängufilm.

Film jutustab talurahvarahutuste mahasurumisest ja karistussalkade kuritegudest Eestis 1905. aastal. Tummfilm koosneb üksikepisoodidest, mida ühendab vaid 1905. aasta sündmuste teema. Lähemalt pole hävinud filmi sisust midagi teada.

Film pole säilinud.

Osatäitjad
Suni – Parun von Sielers
Priit Põldroos – Kooliõpetaja
Sommer – Tema naine
Karl Laas – Kohtunik
Adolf Himbeck – Onu Peeter, külavanem
Juhan Nõmmik – Kapten von Ritter
Samsonoff – Leitnant Voronoff
Kukk – Pastor Himmelstern
Austreich – Popsinaine
Aleksander Randviir – Juhan Pärn, vallasaadik
Juhan Tõnson – Karistussalga sõdur

Tegijad
Režissöör – Armas Hirvonen
Stsenarist – Endel Loide
Operaator – Armas Hirvonen

Eesti tummfilmid
Mustvalged filmid
1931. aasta filmid
Röövlitütar Ronja

"Röövlitütar Ronja" on raamat, mille kirjutas Astrid Lindgren aastal 1981. 

Eesti keelde tõlkis raamatu Vladimir Beekman ning tõlge ilmus esmakordselt aastal 1987 (raamatuga "Vennad Lõvisüdamed" ühede kaante vahel). 1996. aastal ilmus "Röövlitütar Ronja" esmakordselt eraldi kaante vahel.

Astrid Lindgreni teosed
1981. aasta kirjandusteosed
Vello Saatpalu

Vello Saatpalu (kuni 1937 Santpank; 31. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2013) oli eesti insener, poliitik ja purjesportlane.

Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 1. Keskkoolis 7. klassi ja aastal 1953 Tallinna Polütehnikumi. Aastal 1966 lõpetas ta kaugõppes Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina automaatika ja telemehaanika erialal.

Ta töötas aastatel 1956–1961 Tallinna Mõõduriistade Tehases, aastatel 1961–1969 Tallinna Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudis, aastatel 1969–1974 Raadioelektroonika Konstrueerimisbüroos, aastatel 1974–1979 Eesti Maaehitusprojektis, aastatel 1979–1983 Eesti NSV Kehakultuuri- ja Spordikomitees, aastatel 1983–1990 Küberneetika Instituudi Arvutustehnika Erikonstrueerimisbüroos, aastatel 1990–1991 Eesti Linnade Liidu büroos direktorina.

1988–1992 oli Saatpalu tegev Rahvarindes, ta oli nii Eesti Kongressi kui ka Põhiseaduse Assamblee liige. 1989–1990 kuulus ta Eesti Demokraatlikku Tööerakonda, olles selle asutajaliige ja esimees.

1990–1995 oli Saatpalu Eesti Sotsiaaldemokraatliku Parteis ehk Mõõdukate liige. 1992–1995 kuulus Saatpalu VII Riigikokku, juhtides Mõõdukate (hilisem Sotsiaaldemokraatlik Erakond) fraktsiooni ning alates 12. oktoobrist 1992 ka parlamendi väliskomisjoni. Samuti kuulus ta Tallinna linnavolikokku ja Eesti Linnade Liidu juhatusse.

1995. aastal läks Saatpalu pensionile.

Saatpalu harrastas purjetamist ning võitis arvukalt medaleid Eesti, Tallinna ja spordiseltsi Kalev meistrivõistlustelt. Saatpalu sulest on ilmunud ka mitu raamatut merendusest, purjetamisest ja spordist.

Isiklikku
Muusik, laulukirjutaja ja näitleja Lauri Saatpalu on Vello Saatpalu poeg.

Välislingid
 
 Suri endine poliitik Vello Saatpalu
 12. september 2006, Delfi: Vello Saatpalu (sünd. 1935): Pitser tervisele
 VII Riigikogu liikmed
 VII Riigikogu alatised komisjonid

Eesti tehnikateadlased
Eesti insenerid
Eesti Kongressi liikmed
Eesti purjetajad
Põhiseaduse Assamblee liikmed
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
VII Riigikogu liikmed
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1935
Surnud 2013
August Aron

August-Eduard Aron VR I/3 (13. november 1896 Laupa, Särevere vald, Järvamaa – 23. veebruar 1930 Lehtse vald, Järvamaa) oli Eesti sõjaväelane (major).

Aron alustas teenistust Venemaa keisririigi sõjaväes.  Ta lõpetas 1916. aastal Peterhofi lipnikekooli, seejärel alalisväe ohvitseride kooli ja pataljoniülemate kursuse. Ohvitserina alustas ta teenistust Viapori kindluse 2. suurtükiväe rügemendi 12. kompaniis.

Aron astus Eesti Rahvaväkke 27. novembril 1918. aastal ja Eesti Vabadussõjas teenis ta 1. detsembrist 1918 – 27. jaanuarini 1919. aastal Aegna komandandina, seejärel 2. kindlustusesuurtükiväe divisjonis, kus oli nooremohvitser ja patareiülema abi ning seejärel 1. Diviisi suurtükiväes.

1928. aastas 1. detsembrist kuni 1929. aasta novembrini oli Aron 1. Soomusrongirügemendi ülema kohusetäitja ja ka Tapa garnisoni ülem.

1929. aasta novembrist nimetati Aron 1. Suurtükiväegrupi ülema abiks, kuid halvenenud tervise tõttu suunati ravile Taagepera sanatooriumi. 

August Aron suri 23. veebruaril 1930. aastal kopsutuberkuloosi ja maeti Toila kalmistule.

Välislingid
August Aron Eesti ohvitseride andmebaasis

Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Eesti suurtükiväelased
Eesti soomusronglased
Aegna komandandid
1. Suurtükiväegrupi koosseis
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1896
Surnud 1930
Valdur Ploom

Valdur Ploom (1. november 1926 Kärdla – 26. oktoober 1978 Tallinn) oli eesti motosportlane.

Välislingid 
 

Eesti mootorrattasportlased‎
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 1978
Aaron Swartz

Aaron H Swartz (8. november 1986 – 11. jaanuar 2013) oli Ameerika Ühendriikide programmeerija, kirjanik, arhivaar, poliitiline organisaator ja Interneti-aktivist.

Juba noorena osales ta RSS-i uudisevoogude standardi väljatöötamisel. Samuti oli ta üks Redditi portaali loojaid. Ta aitas peatada 2012. aastal SOPA eelnõu ja osales muudes poliitiliste algatuses. Swartz oli aktiivne Vikipeedia kaastöötaja ning kandideeris 2006. aastal ka Wikimedia Sihtasutuse juhatusse, kuid ei osutunud valituks.

Swartzi surnukeha leiti 11. jaanuaril 2013 tema korterist Brooklynis, kus ta oli ennast üles poonud. Ta perekond ja sõbrad pidasid 2007. aastast saadik depressioonis viibimist tunnistanud Swartzi surmas kaasvastutavaks riikliku süüdistaja bürood, kuulsat Massachusettsi Tehnoloogiainstituuti (MIT) ja JSTORi digiraamatukogu.

JSTORi intsident

Swartz laadis MIT võrguühendust kasutades JSTOR-i teadusartiklite andmebaasist alla umbes neli miljonit artiklit, mida ta arvatavalt plaanis P2P-võrgustikes levitada. Selle eest soovis prokurör talle rohkem kui 30-aastast vangistust ning nõuda ka välja miljoni dollari suuruse kahjutasu. Swartz oli juba 2008. aastal põhjendanud manifesti vormis oma kompromissituid arusaamu avatud juurdepääsu kohta ning oli 2009. aastal uurimise all, kuna laadis koordineeritud aktsiooni käigus alla massiliselt tasu eest avaldatavaid kohtudokumente, et neid seejärel tasuta avaldada. Toona süüdistust ei esitatud.

Välislingid
 Avatud ligipääsu geriljamanifest (2008)

Ameerika Ühendriikide informaatikud
Programmeerijad
Vikipedistid
Sündinud 1986
Surnud 2013
Juhan Jaska

Juhan Jaska (29. juuni 1888 Suure-Kõpu vald, Viljandimaa – surma aeg ja koht teadmata) oli eesti savi- ja tsemenditööstur.

Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas.

Õppinud pottsepaametit Puiatus 1904–1907, tegi ta maal pottsepatööd. 1920. aastal asus ta Viljandisse elama, kus töötas Schultsi ja Lutsu savitööstuses. 1922. aastal ehitas Juhan Jaska endale savi- ja 1923. aastal tsemenditööstuse ruumid ning asus iseseisvalt tegutsema, sai meistridiplomi Viljandi Tööoskusametilt.

Juhan Jaska oli Käsitööstuskoja Viljandi esinduse juhatuse liige, Viljandi linna ja ümbruskonna potiseppade ühingu asutaja ja esimees.

Kirjandus 
Eesti majanduselu leksikon, Sõna, Pärnu, 1939, lk 51.

Käsitööstuskoja liikmed
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1888
Surmaaeg puudub
César Azpilicueta

César Azpilicueta Tanco (sündinud 28. augustil 1989 Pamplonas) on Hispaania jalgpallur, kaitsja. Alates augustist 2012 mängib Azpilicueta Premier League'i klubis Chelsea.

Tema karjäär algas Hispaania klubis Osasuna, hiljem mängis César Azpilicueta kaks hooaega Marseille Olympique'is.

Koondisekarjäär 
2007. aastal tuli ta Hispaania koondisega alla 19-aastaste Euroopa meistriks ja 2011. aastal alla 21-aastaste Euroopa meistriks.

Ta kuulus Hispaania olümpiameeskonda 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis.

Debüüdi Hispaania rahvuskoondises tegi Azpilicueta 2013. veebruaris mängus Katari vastu.

Ta on kuulunud Hispaania koondisse 2014. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril.

Saavutused
Marseille
Coupe de la Ligue: 2011–12
Trophée des Champions: 2010, 2011

Chelsea
 Inglismaa meistrer (2): 2014–15, 2016–17
 Football League Cup (1): 2017–18
 Football League/EFL Cup (1): 2014–15
 UEFA Euroopa Liiga (2): 2012–2013, 2018–19

Viited

Välislingid 

 Profiil Chelsea FC kodulehel

Hispaania jalgpallurid
CA Osasuna mängijad
Marseille Olympique'i jalgpallurid
Chelsea FC mängijad
La Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1989
Eduard von Haffner

Johann Samuel Eduard von Haffner (27. august 1804 Riia – 25. jaanuar 1889 Riia) oli aastail 1838-1849 Tartu Kubermangugümnaasiumi direktor ja 1851–1858 Tartu Ülikooli rektor, filosoofiadoktor ja auastmelt tegelik riiginõunik.

Ta asutas gümnaasiumiõpilastele preemia (nn. Haffneri preemia), mille sai teiste seas ka Jakob Hurt.

Eesti koolijuhid
Tartu Kubermangugümnaasiumi direktorid
Tartu Ülikooli rektorid
Sündinud 1804
Surnud 1889
Anto Juske

Anto Juske (16. mai 1929 Rakvere – 8. jaanuar 2013) oli eesti maaparandusteadlane.

Ta lõpetas 1954. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsamelioratsiooniinsenerina.

Ta oli aastatel 1954–1959 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse kateedri assistent ja vanemõpetaja. Aastatel 1959–1974 oli ta tootmistööl ja 1975–1989 Eesti Maaparandusprojekti peamelioraator.

Ta on toimetanud ja välja andnud ajakirju Maaparandaja, Maaparandus ja Geodeet.

Teoseid
150 aastat (1853-2003) torudrenaaži Eestis
Jõed ja kanalid. Artiklite kogumik. Tallinn 2005   
Virolaisten ja suomalaisten maaparannusasiantuntijoiden yhteyksistä. 2005
Sailing and the island of Saaremaa. Tallinn 2006
Meresõit, Saaremaa ja mereväeparaadid. Tallinn 2006
Eesti vesiveskid. Tallinn 2006
Ajalooradadel melioratsiooni jälgi otsimas. Tallinn 2007
Tuuleturbiinid, tuulerootorid. 1936. aasta väljaande faksiimile. Tallinn 2007
Tuulikud läbi aegade. Kaasautor Peeter Raesaar. Tallinn 2008 
Insener Anto Juske väike juubeliraamat. Tallinn - Käsmu 2009
Jahtidega ajaloo faarvaatril. Tallinn - Käsmu 2009
Paisud. Kaasautor Ruttar Roo. Tallinn 2010
Ahto Valter 100. Tallinn - Käsmu 2012

Tunnustus
1967 Eesti NSV teeneline insener

Isiklikku
Tema poeg oli kunstiajaloolane ja -kriitik Ants Juske, pojapoeg on poliitik ja ajaloolane Jaak Juske.

Kirjandus
1000 tartlast läbi aegade. Tartu 2003. Lk 126

Eesti maaparandusteadlased
Eesti insenerid
Eesti Maaülikooli metsanduse ja maaparanduse teaduskonna vilistlased
Eesti Maaülikooli õppejõud
Eesti NSV teenelised insenerid
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 2013
Igaühele oma (film 2001)

"Igaühele oma" (originaalpealkirjaga "Someone Like You...") on 2001 aastal esilinastunud romantiline komöödiafilm. Filmi aluseks on Laura Zigmani romaan "Animal Husbandry". Olulisemates rollides mängivad Ashley Judd, Greg Kinnear, Hugh Jackman ja Marisa Tomei ning filmi lavastajaks on Tony Goldwyn.

2001. aasta filmid
Kommunaalprojekt

AS Kommunaalprojekt oli ehitusprojekteerimisega tegelev Eesti ettevõte.

Ettevõte asutati 1941. aastal. Veebruarist aprillini 1941 kandis see nime Projekteerimise Kontor "Eesti Projekt". Aprillist 1941–1945 kandis nime Projekteerimise Kontor "Kommunaalprojekt". 1945–1951 kandis nime Tallinna Linna Kommunaalmajanduse Osakonna Eelarvestamise-Projekteerimise Büroo. 1951–1960 kandis nime ENSV Kommunaalmajanduse Ministeeriumi Eelarvestamise-Projekteerimise Keskbüroo "Kommunaalprojekt". 1960–1991 kandis nime Projekteerimise Instituut "Kommunaalprojekt". 1991–1997 riikliku aktsiaseltsina RAS Kommunaalprojekt. Ettevõte kustutati äriregistrist 13. novembril 2013.

Ettevõtte projekteerimistöid
Ettevõte on projekteerinud nt Tallinnas asuva Eesti Näituste peapaviljoni, TÜ Kääriku spordibaasi, Valga hotelli.

Viited 

Eesti arhitektuuribürood
Lutsi murrakud

Lutsi murrakud on lõunaeesti murderühma kuulunud murrakud, mida minevikus räägiti 
Kagu-Lätis Ludza rajoonis. 

Eestis on Lutsi murrakuid uurinud Oskar Kallas, August Sang ja Paul Ariste.

Viited 

Eesti keele murded
Bordeaux' I Ülikool

Bordeaux' I Ülikool  on ülikool, mis asub Bordeaux' linnas Akvitaania piirkonnas Prantsusmaal. 

Ülikool on asutatud aastal 1441. 

Bordeaux' I Ülikoolis töötab ligi 1000 õppejõudu ning õpib üle 9800 tudengi.

Viited

Välislingid

 Kodulehekülg

Prantsusmaa ülikoolid
Bordeaux
Suuline keel

Suuline keel ehk suuline kõne on keel, mis tekib inimes(t)e suhtlemisprotsessis (spontaanse vormina), vastandudes kirjalikule keelele. 

Paljusid keeli ei saa kirjalikult esitada ja seetõttu esinevad need keeled ainult suuliselt.

Suulisel keelel on mitmeid põhimõttelisi erinevusi kirjalikust keelest, nt toimub suuline kõne sageli silmast silma ja dialoogivormis.

Viited

Kirjandust
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde. Oma Keel, 2000, nr 1, lk 48-57.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde I. Taust ja uurimisobjekt. - Akadeemia 2000, nr 5, lk 1117-1150.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde II. Suulise kõne erisõnavara 1. - Akadeemia 2000, nr 6, lk 1343-1374.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde III. Suulise kõne erisõnavara 2. - Akadeemia 2000, nr 7, lk 1553-1582.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde IV. Suulise kõne erisõnavara 3. Partiklid. - Akadeemia 2000, nr 8, lk 1773-1806.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde V. Mõned mitteverbaalsed nähtused suulises kõnes. - Akadeemia 2000, nr 9, lk 2011-2038.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde VI. Lausung suulises kõnes 1. - Akadeemia 2000, nr 10, lk 2223-2254.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde VII. Lausung suulises kõnes 2. - Akadeemia 2000, nr 11, lk 2465-2486.
Sissejuhatus suulisesse eesti keelde VIII. Lausung suulises kõnes 3: eneseparandused - Akadeemia 2000, nr 12, lk 2689-2710.
Hennoste, T. Sissejuhatus suulisesse eesti keelde IX. Lausung suulises kõnes 4. - Akadeemia 2001, nr 1, lk 179-206.

Keeleteadus
Peeter Kurvits

Peeter Kurvits VR I/3 (7. november 1891 Polli vald, Pärnumaa – 10. veebruar 1962 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja poliitik ning majandustegelane.

Peeter Kurvits sündis 1891. aastal Pärnumaal Polli vallas Lilli saeveskis ning omandas kaubandushariduse. Eesti Vabadussõjas ta mobiliseeriti ning määrati Eesti sõjaministri käsundusohvitseriks, kuid viidi varsti üle Sõjavägede Ülemjuhataja Staapi.

1919. aasta jaanuaris määrati P. Kurvits kitsarööpmeliste soomusrongide adjutandiks ehk staabiülemaks, kellena teenis kuni Vabadussõja lõpuni. Pärast Vabadussõda teenis P. Kurvits Kitsarööpmelise soomusrongi nr. 1 ja nr. 2 dessantroodu ülemana, kuni lahkus sõjaväest 1920. aastal.

Pärast sõjaväeteenistust töötas Peeter Kurvits panganduses. 1932. aastal valiti ta Krediit-Panga direktoriks ning oli 1933. aasta 18. maist kuni 21. oktoobrini majandusminister Jaan Tõnissoni neljandas valitsuses.

Peeter Kurvits vahistati 14. juunil 1941 ning saadeti NSV Liitu Sevurallagi. Ta vabanes Vostokurallagist 1944. aastal ja saadeti asumisele Kirovi oblastisse, kust vabanes 1956. aastal.

Peeter Kurvits suri 10. veebruaril 1962 Tallinnas ning on maetud Rahumäe kalmistule.

Talle on antud Vabadusristi I liigi 3. järk.

Eesti majandusministrid
Riigikaitse Nõukogu liikmed
Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Korporatsioon Vironia liikmed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1891
Surnud 1962
Eesti represseeritud isikud
Andres Liinat

Andres Liinat (sündinud 2. mail 1962 Tallinnas) on eesti tippjuht ja korvpallitegelane.

Ta lõpetas 1981. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli. 1985. aastal lõpetas Tallinna Polütehnilises Instituudi majandusteaduskonna ökonomisti kvalifikatsiooniga. 1995. aastal omandas Haaga Instituudis rahvusvahelise juhtimisdiplomi.

Aprillis 2001 kutsus Hansapanga juht Indrek Neivelt Liinati tööle Hansapank Eesti juhiks. 2003. septembri struktuurimuudatustega sai Liinati ametinimetuseks Hanspank Eesti eraisikute panganduse juht. 3. mail 2004 vabastas Hansapanga direktor Erkki Raasuke Liinati töölt. 

2005. aasta veebruaris asutas Andres Liinat interneti-reisifirma Bookinghouse, avalikuks sai see 2006. aasta mais. Bookinghouse on veebirakendus, mille eesmärk on pakkuda lihtsaid reisiteenuseid interneti kaudu ning jätta ainult keerulisemad teenused reisibüroode kanda.

2009. aastal võitis Andres Liinat Tartu Ülikooli kantsleri konkursi. Sel ajal rektorina töötanud Alar Karis põhjendas Andres Liinati võitu värske pilgu ja uute ideede toomisega juhtkonda. Liinat seadis oma töö eesmärgiks ülikooli tugistruktuuride koostöö tõhustamise.  

Aastatel 2017–2018 töötas Liinat tegevjuhina Eesti kapitalil põhinevas tehnoloogiaettevõttes Cleveron, mis arendab jaekaubanduse- ja logistikaettevõtetele mõeldud pakkide edastamise tehnoloogiat.

Ametikohad 
 1985–1987 Tallinna Hotellikoondis, ökonomist
 1987–1989 Tallinna Linnavalitsus, osakonna juhataja
 1989–1996 Hotell Olümpia, juhataja
 1996–1999 Inn Grupp, juhataja
 1997–1999 Reval Hotelligrupp, juhataja
 2000–2001 Tallinna Kaubamaja AS, direktor
 2001–2004 Hansapank juhatuse liige, eraisikute panganduse direktor
 2001–2009 Korvpalliliidu asepresident
 2005–2008 AS Bookinghouse, nõukogu esimees
 2008 – UAB Interneto Partneris – juhatuse liige
 2009–2017 Tartu Ülikooli kantsler
 2009 – MTÜ TÜ Akadeemilise Spordiklubi juhatuse esimees
 2010 – SA Tartu Ülikooli Kliinikumi nõukogu liige
 2017–2018 Cleveroni tegevjuht 
 2017–2020 Eesti Energia nõukogu liige

Korvpall 
Korvpalli mängimist alustas 1971. aastal Tarmo Velleste, Märt Kermoni ja Jaanus Levkoi käel all Kalevi Laste ja Noorte Spordikoolis. Õppeaastal 1975–1976 oli üks Tallinna 20. keskkooli (Tallinna Ühisgümnaasium) sporditöö juhte. On esindanud 1979–1981 Kalevi duubelkoosseisu, 1982–1983 Ehitajat, 1983–1985 Kalevi esindusmeeskonda.

Saavutused 
 TPI
 Eesti meistrivõistlused, 2. koht – 28. märts 1982
 Eesti meistrivõistlused, 3. koht – 5. aprill 1983
 Eesti meistrivõistlused, 1. koht – 21. aprill 1984
 Eesti meistrivõistlused, 2. koht – 26. aprill 1987

 TPI I
 Eesti meistrivõistlused, 1. koht – 7. aprill 1985

 Tallinna TruKO 
 Eesti meistrivõistlused, 2. koht – 26. aprill 1988
 Eesti meistrivõistlused, 3. koht – 27. aprill 1989
 Eesti meistrivõistlused, 3. koht – 19. aprill 1990

 Tallinna Baltika KK 
 Eesti meistrivõistlused, 2. koht – 21. aprill 1991

 Tallinna Baltika KK 
 Eesti meistrivõistlused, 3. koht – 3. mai 1992
 Eesti meistrivõistlused, 3. koht – 1. mai 1993

Viited

Tartu Ülikool
Eesti korvpallurid
Sündinud 1962
Andres Salu

Andres Salu on endine Tartu Ülikooli infotehnoloogiaosakonna juht.

Ta töötas Tartu Ülikoolis 18 aastat, kuni 2013. aasta alguseni.

Andres Salu kuulus Tartu Ülikooli digiteerimise ja siseveebi valmimise juhtrühma koos kantsler Andres Liinati ja rektoraadi nõuniku Mihkel Pärnojaga.

Vaba tarkvara
Pooldas vaba tarkvara kasutuselevõttu põhjendusega, et parem on raha suunata töötajate koolitamisse, sest kommertstarkvara lisavõimalusi ülikoolis reeglina ei vajata. Osales Tartu Ülikoolis 50 IBM ThinkPadi sülearvuti laialijagamises, mis varustati Linuxi tarkvaraga.

Andres Salu pani aluse Tartu Ülikooli IT-lahendustele. Suure ülikooli kontekstis võib esineda erinevaid arvamusi, kuid Salu loodud süsteem oli omas ajas mugav ja ajakohane.

Viited

Tartu Ülikool
Sünniaeg puudub
Leonhard Pallon

Leonhard-Hermann Pallon VR II/3 (4. oktoober 1884 Kuigatsi vald Tartumaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli eesti sõjaväelane (kapten) ja poliitik.

Leonhard-Hermann Pallon sündis 1884. aastal Tartumaal Kuigatsi vallas. Ta astus Venemaa keisririigi armeesse ning teenis vabatahtlikuna aastatel 1906–1907 26. suurtükiväebrigaadis ja hiljem Esimene maailmasõjas suurtükiväes.

Eesti Vabadussõja alguses, 1918. aasta detsembril astus ta Eesti Rahvaväkke ning määrati äsja moodustatud Laiarööpmelise soomusrongi nr. 2 suurtükipatarei ülemaks. Vabadussõja lahingutes paistis silma erakordse julguse ja täpse patareitulejuhtimisega, mille eest pälvis hüüdnime "Uku" (kuna tema juhitud patarei tuli tabas vaenlast kui muinaseesti jumala Uku äikesenool).

Leonhard Pallon lahkus sõjaväeteenistusest pärast Vabadussõda 1920. aastal. Ta elas Valgas, kus tegeles puiduäriga ja oli ka aktiivne kaitseliitlane – Kaitseliidu Valga Maleva Valga linna malevkonna pealik ja 1934. aastal Valga linnavolinik. 

1930. aastate teisel poolel osales vapside liikumises, oli "Rahvuskongressi" liige.

Leonhard Pallon vahistati 24. augustil 1940 ja hukati 23. juunil 1941 Tallinnas, tema matmispaik on teadmata.

Vaata ka

Kirjandus
 Jaak Pihlak, "Helme kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2007, lk 286-288

Välislingid
Suurtükiohvitser Leonhard Pallon koos sõduritega soomusrongi nr 2 1. suurtüki platvormi "Uku" juures

Eesti soomusronglased
Valga linnavolikogu liikmed
Kaitseliidu Valgamaa maleva liikmed
Eesti Vabadussõjalaste Liidu poliitikud
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1884
Surnud 1941
Vesti Nedeli

Vesti Nedeli (vene Вести Недели) oli venekeelne nädalaleht, mis kajastas Eestis ja maailmas toimuvaid uudiseid. 

Nädalaleht hakkas ilmuma aastast 1997. Aastatel 1997–2003 kandis ajaleht nime Vesti Nedelja Pljus, 2003–2004 Vesti ja 2004–2006 Vesti Nedeli. Aastal 2006 ajalehed Vesti Nedeli ja Den za Dnjom ühinesid, hakkas ilmuma Vesti Nedeli Den za Dnjom.

Aastal 2002 oli ajalehe trükiarv 20 000.

Ajalehe peatoimetajad olid: 
1997–2002 Boris Tuch
2003 Mark Levin
2003–2004 Vitali Belobrovtsev
2004–2006 Yana Toom

Väljaandel oli varem ka internetiversioon (aadressil www.vesti.ee), mis praegu on samal aadressil registreeritud uudisteportaalina.

Viited

Välislingid
Uudisteportaal vesti.ee (vaadatud 17.01.2013)

Venekeelsed Eesti ajalehed
Eesti nädalalehed
Janne Korhonen

Janne Korhonen (sündinud 30. märtsil 1970 Oulus) on soome taekwondo-sportlane. 

Tema pikkus on 193 cm ja kaal 120 kg.

Aastatel 1992, 1993 ja 1999 tuli ta Euroopa meistriks.

Janne Korhonen on elukutselt arst.

Soome sportlased
Sündinud 1970
Alfred Rõude

Alfred Ferdinand Rõude (kuni 21.03.1938 Alfred-Ferdinand Veitmann; 15. aprill 1896 Sassi küla, Keila vald, Harjumaa – 9. september 1968) oli eesti kunstikoguja.

Alfred Rõude sündis taluniku peres. 1908. aastal lõpetas ta Lehola (Kulna) vallakooli ning õppis järgmised kolm aastat Keila Rahvahariduse seltsi koolis. Keskhariduse omandas Tallinna Rahvaülikoolide Seltsi kolledži eragümnaasiumis, mille lõpetas 1926. aastal. Sama aasta sügisel asus õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kuid oli sunnitud õpingud veidi enne lõpetamist pooleli jätma. Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Majanduslikel põhjustel oli Rõude sunnitud ennast ise elatama juba 15. eluaastast, mil töötas Keila Kaubatarvitajate Ühistu kaupluses õpipoisina. 1917–1921 töötas Keilas ja Tallinnas raudteeametnikuna. 1922–1924 Põllutööministeeriumi statistika osakonnas ametnikuna. Ülikoolis õppimise ajal elatas end juhutöödega olles näiteks 1930–1931 Eesti Rahva Muuseumis tööl assistendina. 1931–1934 oli Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi ametnik ning järgmised kolm aastat Postimehe ametnik ning ärijuhi abiline.

1937. aastal kolis Rõude Tallinna, kus asus tööle Postimehe Tallinna kontori juhatajana. 1940. aastal korraldas raamatukaupluse Nõukogude raamat loomist ning oli selle juhatajaks. 1941. aastal töötas antikvariaatide vanemrevidendina ja raamatuantikvariaadi Püramiid ärijuhina. Saksa võimu ajal vallandati töölt kui poliitiliselt mitteusaldatav ning kuni 1944. aastani töötas Stantsimis- ja Pressimistööstuses Tehnola varustusametnikuna. 1944. aasta septembrist töötas Riiklikus Kirjastuskeskuses hulgimüügikontori juhatajana ning aastatel 1950–1952 venekeelsete raamatute hulgimüügibaasi direktorina.

Tema kogumistegevus algas 1926. aastal ühe Eduard Wiiralti 1920. aasta linoollõikemapiga ja selle intensiivseim järk langeb 1920. aastate II poolest kuni 1940. aastate algupoolele, ehkki kogu täienes ka hiljem. Wiiralti looming kujuneski tema kogus keskseks. 1933 astus ta Pariisis elava kunstnikuga kirjavahetusse ning temast sai Wiiralti esindaja kodumaal. 1936 korraldas ta Wiiralti näituse Tallinnas ja Tartus ning 1937 Helsingis. Wiiralt saatis oma teoste tiraažid kodumaale, kus tal oli Rõudega kokkulepe, et igast teosest võib ta ühe endale jätta, ülejäänud tuleb realiseerida. Rõude saatis müügitulu Pariisi kunstnikule ning omandas samas üle 3000-eksemplarise Wiiralti teoste kogu.

Pärast tema surma 1968. aasta 9. septembril jäi kogu tema abikaasa Alide Rõude (26.05.1895–14.09.1979) valdusse, kes kinkis selle Eesti Kunstimuuseumile. Kogu koosnes 12 203 kunstiteosest, arhiivist ja raamatukogust, millele lisanduvad teosed, mis muuseum omandas juba varem, 1950. aastate teisest poolest, kas kultuuriministeeriumi kaudu või kogujalt endalt.

Alfred Rõude on maetud Rahumäe kalmistule, tema hauakivi valmistas skulptor Juhan Raudsepp.

Viited

Eesti kunstikogujad
Eesti raudteelased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1896
Surnud 1968
Tarbeklaas

Tarbeklaas oli aastatel 1940–1993 tegutsenud klaasitehas.

Tehas Tarbeklaas loodi 1940. aastal natsionaliseeritud Johannes Lorupi klaasivabriku (1934–1940) baasil. Tehase toodanguks sai õõnesklaas. Rõhku pandi rohkem utilitaarsele klaasile kui kunstilisele (sellest ka tehase nimetus). Lauanõude tootmisel kasutati peamiselt värvitut klaasi, kuid katsetati ka nn suitsuklaasi ja värviliste toonidega (roheline, roosa). 1953 võeti tööle esimese kunstnikuna Helga Kõrge. Tehases on kunstnikena töötanud veel Ingi Vaher, Mirjam Maasikas, Pilvi Ojamaa, Eino Mäelt, Tiia-Lena Vilde ja Elve Tauts. 1981-1994 oli tehase peakunstnik Elve Tauts.

Tehase toodetav nomeklatuur sisaldas üle 300 nimetuse. Toodeti käsitsi puhutud, automatiseeritud tootmisliinil, pressklaasi ja tsentrifugaalmeetodil valmistatud lauanõusid. Dekooris kasutati lihvimis- ja graveerimistehnikat. Joogi- ja suveniirklaaside juures kasutati ka klaasimaalitehnikat, klaase kaeti ka dekooriga. Unikaalsete toodete valmistamisel kasutati värvilist klaasi ja mitmesuguseid kuumtöötlustehnikaid. 

Tehas turustas oma toodangut mitte ainult Eestis, vaid see oli väga nõutud ka Nõukogude Liidus, 1980. aastatel täideti tellimustöid Euroopasse ja Põhjamaadesse.

Pärast tehase likvideerimist annetati suur tootenäidiste kollektsioon Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumile.

Allikas
 Näituse "Tarbeklaasi kollektsioon 1960-ndatest aastatest kuni 1993. aastani" pressitekst, 14.02.1994

Tallinna endised ettevõtted
Klaas
Ilmar Aluvee

Ilmar Aluvee (25. november 1969 – 17. jaanuar 2013) oli Eesti  kahevõistleja ja kahevõistluse treener. 

Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 1. Õhtukeskkooli ja 1997. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Oli 2002–2004 Eesti kahevõistluse koondise peatreener.

Välislingid
"Suri kahevõistleja ja treener Ilmar Aluvee". Delfi Sport, 18. jaanuar 2013
"Õnnetus viis meie seast Ilmar Aluvee". Delfi Sport, 19. jaanuar 2013
 
 

Eesti kahevõistlejad
Eesti treenerid
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1969
Surnud 2013
Rahumäe kalmistule maetud