joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Blake Griffin

Blake Austin Griffin (sündinud 16. märtsil 1989) on USA korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Brooklyn Nets.

Karjäär
Griffin oli 2009. aasta NBA draft'i esimene valik, kuid pidi vigastuse tõttu avahooaja vahele jätma. Griffin pääses Los Angeles Clippersi eest väljakule hooajal 2010/11, tuues meeskonna kasuks keskmiselt 22,5 punkti ja 12,1 lauapalli mängus. Samal hooajal valiti Griffin aasta parimaks uustulnukaks, ta pääses NBA tähtede mängule ja võitis seal pealtpanekuvõistluse.

Clippers pääses tänu triole Griffin, Chris Paul ja DeAndre Jordan aastatel 2012–2017 regulaarselt väljalangemismängudele, kuid läänekonverentsi poolfinaalist kaugemale ei jõudnud.

2018. aasta jaanuaris vahetati Griffin Detroit Pistonsisse, kelle eest tõi ta hooajal 2018/19 karjääri parimad 24,5 punkti mängus.

2021. aasta märtsis vahetas Griffin klubi ja liitus Brooklyn Netsiga.

Saavutused
 6 korda valitud NBA tähtede mängule (2011–2015, 2019)
 3 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2012–2014)
 2 korda valitud NBA sümboolsesse 3. viisikusse (2015, 2019)
 NBA aasta uustulnuk (2011)
 NBA pealtpanekuvõistluse võitja (2011)

Vaata ka
NBA drafti esimeste valikute loend

Välislingid
 Blake Griffin – NBA.com
 Blake Griffin – Basketball-Reference.com

Ameerika Ühendriikide korvpallurid
Sündinud 1989
Ignar Fjuk

Ignar Fjuk (sündinud 12. märtsil 1953 Tartus) on Eesti arhitekt, poliitik ja õppejõud.

Ta lõpetas Tartu 1. Keskkooli 1971. aastal ning Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi 1976. aastal arhitektina.

Klassikaraadio vahendusel on aastaid eetris olnud tema juhitud vestlussaade "Räägivad". 1987. aastal loodi tema algatusel Eesti NSV loomeliitude kultuurinõukogu.

Ignar Fjuk on olnud Keskerakonna (1992-1994) ja Reformierakonna (1994-2021) liige. 

Ignar Fjuk kuulus Põhiseaduse Assambleesse. Ta oli VII, VIII ja IX Riigikogu koosseisu liige. Alates 2012 on ta taaskäivitanud arhitektuuri õpet Tallinna Tehnikaülikoolis, kus ta on juhtinud Arhitektuuri ja Urbanistika Akadeemiat ning töötab tänaseni õppejõuna. Alates 8. juulist 2019 töötab ta Tallinna linnaplaneerimise ameti juhatajana, alates 2018. aastast oli ta sama ameti juhataja kohusetäitja.

On 20. Augusti Klubi liige.

Ta räägib inglise, vene ja poola keelt.

Tunnustus
 2001 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Vaata ka
 Loomeliitude kultuurinõukogu
 Loomeliitude ühispleenum

Viited

Kirjandus
 Piret Lindpere. "Fjuk, Ignar". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 76–77

Välislingid
 Siiri Rebane. “Vabaduse juurde kuulub vastutus” – Elukiri 2011, nr 8 

Eesti arhitektid
Eesti raadioajakirjanikud
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
VII Riigikogu liikmed
VIII Riigikogu liikmed
IX Riigikogu liikmed
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1953
Keskkonnategevuskava

Keskkonnategevuskava (inglise environmental action plan, environmental programme) on süstemaatiliselt keskkonnapoliitika ja/või keskkonnastrateegia põhjal või iseseisva dokumendina määratletud tegevused ja protseduurid keskkonnakaitse eesmärkide saavutamiseks, nende täitjad, vajaminev raha ning rahastusallikad. 

Enamasti on keskkonnategevuskavas välja toodud ka keskkonnaindikaatoritega seirekava. 

Valdkondlike arengueesmärkide ja keskkonnakaitse eesmärkide paremaks sidustamiseks koostatakse ka sektorite keskkonnategevuskavasid. 

Eestis on keskkonnastrateegia elluviimiseks riiklikke keskkonnategevuskavasid koostatud 1997. aastast.

Vaata ka
Keskkonnaküsimuste sidustamine

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 16.12.2011)

Jätkusuutlik areng
Keskkonnapoliitika
Loodusala

Loodusala (inglise special area of conservation, SAC) on ühenduse tähtsusega ala (Euroopa Nõukogu loodusdirektiivi 92/43/EMÜ alusel määratletud ala direktiivi I lisa looduslike elupaigatüüpide ja II lisa liikide elupaikade kaitseks), mille Euroopa Komisjon on heaks kiitnud ja mille kaitse tagab Euroopa Liidu liikmesriik.

Vaata ka
Hoiuala
Linnuala
Natura 2000

Viited

Välislingid 

Looduskaitse
Euroopa Liit
Ken Buchanan

Ken Buchanan (sündinud 28. juunil 1945 Edinburghis) on Šotimaa ja Suurbritannia endine poksija.

Buchanan oli Suurbritannia meister sulgkaalus (kuni 57 kg) 1965. aastal. 

Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Reiner Poserile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja). Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965) pronksmedali, kaotades poolfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Stanislav Stepaškinile (NSV Liit).

Elukutselisena
Buchanan poksis septembrist 1965 kuni jaanuarini 1982 elukutselisena. Ta osales kokku 69 kohtumisel ning võitis neist 61 (neist 27 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Suurbritannia, Euroopa ja maailmameister.

Viited

Välislingid
Ken Buchanan lehel BoxRec. Inglise keeles

Šotimaa poksijad
Suurbritannia poksijad
Sündinud 1945
Looduse õigused

Looduse õigused (inglise rights of nature) on keskkonnaeetika kategooria, mis omistab loodusele õigusi, nagu neid on inimeselgi.

Loodusele inimkonnaga sarnaste õiguste omistamisega püütakse sageli põhjendada vajadust loodust kaitsta ja inimtegevust selle arvel piirata. 

Õiguste omistamisele on omane teatud astmeline laienemine: kõige levinum on nn loomaõiguste tunnustamine, kuid selle mõtteviisi abil ei ole alati võimalik põhjendada ulatuslikumat keskkonnakaitset. Järgmiseks sammuks on olnud õiguste omistamine kõigele elavale ja lõpuks – püsivaks kestmiseks võimelistele ökosüsteemidele. Viimase sammu filosoofiline probleem on selle ühepoolne kommunikatsioon: nimetatud õigusi saavad loodusele omistada omavahelise kokkuleppe alusel ainult inimesed ning looduse kui õigustatud subjekti tagasiside tõlgendamine on samuti ühiskondliku kokkuleppe küsimus.

Vaata ka
Looduskesksus (ökotsentrism)

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 16.12.2011)

Keskkonnafilosoofia
Maa Nõukogu

Maa Nõukogu (inglise Earth Council) on 1992. aastal loodud rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon Rio konverentsil vastu võetud otsuste elluviimise toetamiseks. 

Maa Nõukogu toetusel loodi paljudes riikides säästva arengu nõukogud (komisjonid). 

Maa Nõukogu eesotsas on 23-liikmeline juhtkond 18 riigist, kuhu kuuluvad poliitika-, teadus- ja äriringkondade ning valitsusväliste organisatsioonide esindajad viiest maailmajaost. 

Aastal 2006 avas Maa Nõukogu uue halduskeskuse Stockholmis. Varem oli keskus Costa Ricas, mis pärast 2006. aastat jätkas eeskätt keskkonnahariduslikku tegevust.

Vaata ka
Maakera harta
ÜRO keskkonna- ja arengukonverents

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 16.12.2011)

Välislingid
Earth Councili veebileht

Rahvusvahelised organisatsioonid
Carl Joachim Classen

Carl Joachim Classen (15. august 1928 Hamburg – 29. september 2013 Bad Homburg) oli saksa klassikaline filoloog.

Haridus
Carl Joachim Classen õppis klassikalist filoloogiat Hamburgi (doktorikraad 1952), Göttingeni (habilitatsioon 1961) ja Oxfordi Ülikoolis (B. Litt. 1956, D. Litt. 1987).

Töökäik
Aastatel 1956–1959 töötas ta klassikalise filoloogia lektorina Nigeerias Ibadanis, 1960–1966 lektori ja dotsendina Göttingeni Ülikoolis, oli 1964–1965 õppetooli hoidja Tübingeni Ülikoolis, 1966–1969 klassikalise filoloogia professor Berliini Tehnikaülikoolis, 1969–1973 Würzburgi Ülikoolis ning 1973–1993 Göttingeni Ülikoolis. Alates 1993. aastast oli ta emeriitprofessor. 

Classen oli paljude ülikoolide külalisprofessor. 1994. ja 1996. aastal pidas ta loenguid ka Tartu Ülikoolis. 2000. aastal valiti Classen Tartu Ülikooli audoktoriks.

Uurimisteemad
Classeni teadustöö teemad olid antiikaja historiograafia, Vana-Kreeka filosoofia, Rooma retoorika, satiir, humanism, teaduslugu. Ta käsitles põhjalikumalt antiikaja väärtusi ja väärtushinnanguid ning tegeles piiblitekstide retoorilise tõlgendamisega.

Muu tegevus

Liikmesus erialaorganisatsioonides
Göttingeni Teaduste Akadeemia
Accademia di Archeologia, Lettere e belle Arti, Napoli (välisliige)
Ateena Teaduste Akadeemia (korrespondentliige)
Mommsen-Gesellschaft (esimene esimees aastail 1983–1987)
Fédération Internationale des Associations d'Études Classiques (FIEC, viitsepresident 1994–1997, president 1997–2002)
Poola Filoloogiaühing (Polskie Towarzystwo Filologiczne, auliige)
Kreeka Filoloogiaühing Parnassos (Φιλολογικός Σύλλογος Παρνασσός, auliige)
International Society for the History of Rhetoric (president 1987–1989)
Classical Association
American Philological Association (1968–2009)
Société internationale des Amis de Cicéron (teadusnõukogu liige)
Matica srpska

Osalemine väljaannete toimetuskolleegiumides ja nõuandvates kogudes
Beiträge zur Altertumswissenschaft (1976–2010)
Gnomon (1988–2006)
Voces (1990–surmani)
Catalogus Commentariorum et Translationum (1993–surmani)
Emerita (2002–surmani)
Studia Humaniora Tartuensia (2006–surmani)

Viited

Kirjandus
 Wolfram Ax (Hrsg.). Memoria rerum veterum. Neue Beiträge zur antiken Historiographie und alten Geschichte. Festschrift für Carl Joachim Classen zum 60. Geburtstag. Stuttgart: Steiner, 1990.
 Siegmar Döpp (Hrsg.). Antike Rhetorik und ihre Rezeption. Symposion zu Ehren von Professor Dr. Carl Joachim Classen D. Litt. Oxon. am 21. und 22. November 1998 in Göttingen. Stuttgart: Steiner, 1999.

Välislingid
 Carl Joachim Classen Göttingeni Ülikooli kodulehel
 Carl Joachim Classen (15.08.1928 ‒ 29.09.2013). In memoriam, Universitas Tartuensis nr 11, detsember 2013

Saksa klassikalised filoloogid
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1928
Surnud 2013
Teaduslik materialism

Teaduslik materialism on filosoofiline käsitlusviis, mille kohaselt inimene ei erine põhimõtteliselt muust loodusest. 

Teaduslikud materialistid väidavad, et teadvus ja tunnetus on seletatavad kesknärvisüsteemi toimimisega ja füüsikaline (loodusteaduslik) lähenemisviis annab neile (sh keha ja vaimu probleemile) piisava põhjenduse. 

Teaduslik materialism kujunes välja 1950ndail loogilise positivismi ja biheiviorismi arendustest. Tuntud teaduslikud materialistid on teiste seas Ernest Nagel, Richard Rorty ja Paul Feyerabend. Teaduslikud materialistid tuginevad teaduslikele seisukohtadele, jättes kõrvale üleloomulikud, müstilised vaated maailma kohta.

Teaduslikule materialismile on lähedased funktsionaalne materialism ning emergentne materialism.

Viited

Kasutatud kirjandus
EE 9. köide, 1996.

Filosoofia

en:Materialism#Scientific materialists
Maa Säästva Arengu Tippkohtumine

Maa Säästva Arengu Tippkohtumine (World Summit on Sustainable Development), ka Johannesburgi tippkohtumine oli Lõuna-Aafrika Vabariigis Johannesburgis 2002. aastal ÜRO eestvedamisel toimunud järjekordne säästva arengu tippkohtumine. Mitteametlikult on seda tippkohtumist kutsutud ka nimega "Rio+10".

Sellel tippkohtumisel võeti vastu 4-leheküljeline poliitiline deklaratsioon ja ligi 70-leheküljeline tegevuskava.

Vaata ka
ÜRO keskkonna- ja arengukonverents

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 17.12.2011)

Jätkusuutlik areng
Maailma looduskaitseharta

Maailma looduskaitseharta (World Charter for Nature) oli 1982. aastal ÜRO Peaassambleel vastuvõetud harta, mis oli hilisema Maakera harta eelkäija. 

Maailma looduskaitsehartas olid välja toodud inimese eetilised kohustused ökosüsteemide kaitsmiseks.

Vaata ka
Maakera harta

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 17.12.2011)

Rahvusvahelised keskkonnakaitselepingud
Hartad
GE C30-7Ai

GE C30-7Ai on kuueteljeline diiselvedur, mida tootis aastatel 1976–1986 Ameerika Ühendriikide ettevõte GE Transportation Systems. 

C30-7A on diiselveduri U30C edasiarendus. Veduri jõuallikaks on 12-silindriline ja 3000 hj (2200 kW) FDL-seeria diiselmootor, mis võib tippkiiruseks arendada kuni 105 km/h. Vedurit toodeti kokku 1137 ühikut algselt Põhja-Ameerika raudteede teenindamiseks. 

Algselt rööpmelaiusele 1435 mm valmistatud vedurid ehitati Eesti Raudteele ostmise järel ümber rööpmelaiusele 1520 mm (indeks „i“ tähistab rööpmelaiuse ümberehitamist).

2001. aastal ostis EVR (Eesti Raudtee) kokku 77 kasutatud C-seeria vedurit: 19 C30-7Ai-d ja 58 tema edasiarendust C36-7i. Enne Eestisse toomist 2002. aastal vedurid moderniseeriti ning viidi üle 1520 mm rööpmelaiusele. C30-7Ai ja C36-7i vahetasid Eestis välja enamiku vanadest Vene veduritest nagu 2TE116 ja M62. Eestis kannavad C30-7Ai vedurid järjekorranumbreid 1558–1576.

Võrreldes Vene päritolu veduritega on C-seeria veduritel mõnevõrra suurem teljekoormus. Selle tõttu ei saanud kasutada vedureid piiriülesteks vedudeks.

Seoses transiidi olulise vähenemisega on C30-7Ai vedurid tänaseks Eesti Raudtee ekspluatatsioonist eemaldatud. 

2018. aastal valmis Tapa depoos C30-7Ai raamil ja veermikul põhinev uus diiselvedur C30-M, mis on esimene taasiseseisvumisperioodil Eestis valmistatud vedur.

Viited

Välislingid
 http://www.epl.ee/news/majandus/ameerika-vedurid-tulevad.d?id=50813188
 http://majandus.delfi.ee/news/uudised/ameerika-vedurid-jouavad-eestisse-aprillis.d?id=2070559
 http://www.epl.ee/news/eesti/ameerika-vedurid-sildadele-ohtlikud.d?id=50931929
 http://gallery.balticrailpics.net/thumbnails.php?album=8
 Ametilood: Vennad vedurijuhid; ERR Videoarhiiv

Vedurid
Heido Vitsur

Heido Vitsur (sündinud 28. märtsil 1944) on eesti majandusteadlane ja endine poliitik.

Ta oli VII Riigikogu liige ja majandusminister Tiit Vähi esimeses valitsuses 30. jaanuarist 8. juunini 1992.

Ta olnud majandusminister Edgar Savisaare nõunik ja Tallinna linnavalitsuse nõunik.

2007. aastast kuni 2012. aasta suveni oli ta Arengufondi majandusekspert.

Alates 15. oktoobrist 2012 on ta töötanud majanduseksperdina LHV Pangas.

Ta on alates 2016. aasta oktoobri esimesest poolest Vabariigi Presidendi majandusnõunik.

Ta on 18. aprillist 2000 Eesti Keskerakonna liige.

Tunnustus
 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid 
 "Heido Vitsur: lapsed pensionisambana on kui Irvik Kassi naeratus." epl.delfi.ee, 20. oktoober 2016

Eesti majandusteadlased
Eesti majandusministrid
VII Riigikogu liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1944
Maarja Haamer

Maarja Haamer (kodanikunimega Maarja Renter; 17. september 1938 Tartu – 9. märts 2021) oli eesti ooperi- ja operetilaulja (sopran) ja pedagoog.

Elulugu
Ta lõpetas Tartu Muusikakooli kiitusega. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulu erialal. Aastatel 1965–1991 oli ta Estonia teatri ooperi- ja operetisolist. Aastatel 1985–2005 töötas Haamer Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias laulupedagoogina koolimuusika osakonnas.

Looming
Ta on laulnud laval üle 40 rolli, tema parimateks rollideks peetakse Tatjanat "Jevgeni Oneginis", Barbarat "Barbara von Tisenhusenis" ja Marie Thérèse von Werdenbergi "Roosikavaleris".

Haamerit on iseloomustatud kui lüürilist, suurekõlalist ja sooja tämbriga sopranit, kellele eriti sobis siirate ja õrnade kangelannade kehastamine.

Isiklikku
Tema isa oli vaimulik Harri Haamer, onu kunstnik Eerik Haamer ja abikaasa teatrikunstnik Eldor Renter. Tema ema Maimu Haamer (1912–1997) oli Viljandi linnapea August Maramaa tütar. Tema vend on vaimulik Eenok Haamer.

Välislingid 
http://muusika.kul.ee/arhiiv/200808/lugu18.pdf (viide aegunud) 

Eesti ooperilauljad
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 2021
Supernatural (Santana album)

"Supernatural" on USA ansambli Santana 1999. aastal ilmunud album, mis on võitnud 8 Grammy auhinda, sealhulgas aasta albumi ja parima rokkalbumi tiitli. 2008. aastaks oli albumit müüdud 27 miljonit eksemplari.  USA-s saavutas see 15-kordse plaatinaplaadi staatuse.

Lugude nimekiri

"(Da Le) Yaleo" – Carlos Santana, Ra, Polloni
"Love of My Life" – Carlos Santana, Dave Matthews
"Put Your Lights On" – Erik Schrody
"African Bamba" – Carlos Santana, Ismaïla Toure, Sixu Tidiane Touré, Karl Perazzo
"Smooth" – Itaal Shur, Rob Thomas
"Do You Like The Way" – Lauryn Hill
"Maria Maria"– Carlos Santana, Karl Perazzo, Raul Rekow, Wyclef Jean, Jerry Duplessis
"Migra" – Carlos Santana, Rafi Taha, Tony Lindsay
"Corazón espinado " – Fher Olvera
"Wishing It Was" – Eagle-Eye Cherry, Michael Simpson, John King, Nishita
"El Farol" – Carlos Santana, Karl Porter
"Primavera" – Karl Porter, J. B. Eckl, Cheín García Alonso, Kike Santander
"The Calling" – Carlos Santana, Chester Thompson, Freddie Stone, Linda Graham

Viited 

1999. aasta albumid
Traditsioonilised teadmised

Traditsioonilised teadmised (inglise keeles traditional knowledge) on traditsioonilisi eluviise järgivate kohalike (põlis)kogukondade teadmised, uuendused ja tavad. 

Traditsioonilised teadmised on arenenud sajandite jooksul kogetu põhjal, kohanedes kohaliku kultuuri ning elukeskkonnaga. Enamikul juhtudel on neid teadmisi põlvkonnast põlvkonda edasi antud suuliselt. 

Traditsioonilised teadmised võivad väärtuslikuks osutuda ka moodsale tööstusele ja põllumajandusele: nt paljud meditsiini- ja kosmeetikatooted põhinevad traditsioonilistel teadmistel.

Vaata ka
Biopiraatlus
Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping
Biokultuuriline mitmekesisus
Traditsiooniline ökoloogiline teadmine
Kultuuriline mitmekesisus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 17.12.2011)

Teadmine
Ühiskond
Irene Adler

Irene Adler on Arthur Conan Doyle'i tegelaskuju teosest "Skandaal Böömimaal". 

Ta on Ameerika Ühendriikidest pärit kontraalt, endine La Scala ja Imperial Opera of Warsawi primadonna (fiktiivne ooperiteater Varssavis) ooperilauljanna.

Sherlock Holmes, kes oli võlutud naise ilust ja nutikusest, nimetas Irene Adlerit alati austavalt Naiseks suure algustähega.

Irene Adlerit on mainitud ka järgmistes Doyle'i lugudes:
 "Kadunud peigmehe juhtum (A Case of Identity)
 "Sinise granaatkivi mõistatus" (The Adventure of the Blue Carbuncle)
 "Viis apelsiniseemet" (The Five Orange Pips, arvatavasti)
 "Viimane kummardus" (His Last Bow)

Viited

Välislingid 
 Irene Adler - Sherlock Holmes Fan Wiki
 Irene Adler. Sherlock Holmes Wiki

Kriminaalkirjanduse tegelaskujud

ru:Персонажи рассказов о Шерлоке Холмсе#Ирэн Адлер
Taimekaitse

Taimekaitse on inimesele vajalike taimede (eeskätt kultuurtaimede) kaitsmine neid kahjustavate loomade, haigusetekitajate ja umbrohtude eest. Kultuurtaimede puhul on see oluline põllusaagi suurendamise viis. 

Sõltuvalt taimekaitsemeetoditest eristatakse näiteks agrotehnilist, keemilist ja bioloogilist taimekaitset. Tänapäeval kasutatakse sageli mitut meetodit koos (terviktaimekaitse). 

Keskkonnakaitseliselt problemaatiline on olnud keemiline taimekaitse, mis on põhjustanud veekogude reostumist ja ohtlike ainete akumuleerumist toiduahelates (nt DDT). Keemiline taimekaitse pole tihti täitnud ka oma eesmärki, sest kahjurputukad muutuvad selle taimekaitsemeetodi suhtes kiiresti resistentseks. 

Perioodil 2016. aasta sügis kuni 2017. aasta sügis leiti Keskkonnaministeeriumi tellitud üle-eestilise uuringuga "Taimekaitsevahendite jääkide sisalduse ja dünaamika uuring pinna- ja põhjavees" Eestist glüfosaati, glüfosaadi laguainet AMPA-t, metasakloori ja tebukonasooli.

Vaata ka
 fütopatoloogia
 mahepõllumajandus
 roheline revolutsioon
 terviktaimekaitse

Viited

Kirjandus 
 Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 18.12.2011)

Põllumajandus
Ainukultuur

Ainukultuur ehk monokultuur (inglise monoculture) on ühe kultuuri pidev viljelemine (ka monokultuursus) samal kasvukohal või nii kasvatatav kultuur.

Ainukultuuri vastand on segakultuur.

Monokultuuri pikaajaline viljelemine põhjustab mulla vaesumist ning soodustab taimehaiguste ja -kahjurite levikut. Samuti väheneb sageli põllu elurikkus.

Monokultuur on vähem stabiilne ja väiksema summaarse saagiga kui segakultuur. 

Monokultuuride (nt kohviuba, banaan, puuvill) kasvatamine on paljude arengumaade majanduse peamine tuluallikas. Seega ebasoodsate ilmastikutingimuste ja ikalduste või muude monokultuuri saagikusele negatiivsete nähtuste tõttu on need riigid väga haavatavad.

Vaata ka
Mullaväsimus
Segakultuur
Mahepõllumajandus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 18.12.2011)

Põllumajandus
Segakultuur

Segakultuur ehk polükultuur (inglise polyculture) on mitme kultuurtaimeliigi kooskasvatamine samal maatükil, jäljendades nii looduslike ökosüsteemide mitmekesisust. 

Segakultuuri vastand on ainukultuur ehk monokultuur.

Segakultuuri puhul kasutatakse külvikordi, kahe või enama põllukultuuri kasvatamist ühel maatükil ühe kasvuperioodi jooksul, põhikultuuri taimede vahelistel aladel lisakultuuri kasvatamist jne. 

Võrreldes monokultuuriga on segakultuur haigustele vähem vastuvõtlik ja elupaigarikkam, mis tagab ka suurema liigirikkuse.

Vaata ka
Ainukultuur (monokultuur)
Mahepõllumajandus
Segaviljelus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 18.12.2011)

Põllumajandus
Kukeseenelaadsed

Kukeseenelaadsed (Cantharellales) on selts kandseeni.

Sugukonnad
Sellesse seltsi kuuluvad järgmised sugukonnad:
Aphelariaceae
Botryobasidiaceae
Cantharellaceae – kukeseenelised
Ceratobasidiaceae
Clavulinaceae
Hydnaceae – narmikulised
Tulasnellaceae – tulasnellilised
Johannes Paesalu

Johannes Paesalu (3. augustini 1940 Johannes Bachval; 18. detsember 1911 Edise – 12. märts 1976) oli eesti vaimulik.

Ta õppis Jõhvis algkoolis ja Jõhvi ühisgümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1933–1937. Prooviaastal oli ta aastatel 1938–1939 Helme Maarja koguduses Johannes Uustali juures. Ordineeriti 22. oktoobril 1939 Tallinna toomkirikus õpetajaks.

Aastatel 1939–1940 oli ta Saaremaa praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1940 (valiti 2. juunil 1940)–1941 oli ta Pöide Maarja koguduse õpetaja, hooldades samaaegselt Muhu ja Saaremaa Jaani kogudust.

Aastal 1941 mobiliseeriti ta Nõukogude armeesse, kust vabanes aastal 1945. 31. augustil 1945 määrati ta  teenima Viru-Nigula kogudust. Aastatel 1949–1950 teenis ta ka Jõhvi Mihkli kogudust ning aastatel 1946–1961 ja 1971–1976 Kunda kogudust.

Paesalu suri aastal 1976 ja ta maeti Helme kalmistule.

Isiklikku
Paesalu onu Johannes Uustal oli Helme Maarja koguduse õpetaja. Paesalu abikaasa Hilja-Marie (neiuna Juhanson) oli pärit Helme kihelkonnast. Abikaasa õde Erna Viitol oli skulptor. Tema poeg Joel Paesalu on füüsik, tütar Ello-Rahel Karelson oli biokeemik, Tartu Ülikooli õppejõud, on praegu emeriitdotsent.

Viited

Välislingid
Arvo Lasting Meenutades õpetaja Johannes Paesalu 100. sünniaastapäeval Eesti Kirik 2. november 2011

Jõhvi Mihkli koguduse vaimulikud
Kunda koguduse vaimulikud
Muhu Katariina koguduse vaimulikud
Viru-Nigula koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Helme kalmistule maetud
Sündinud 1911
Surnud 1976
Tulasnell

Tulasnell (Tulasnella) on seeneperekond sugukonnast tulasnellilised.

Paljude selle perekonna liikide puhul on viljakehade moodustumine haruldane. Tulasnellid moodustavad mükoriisat eriti orhideedega.

 Kukeseenelaadsed
Kadri Simm

Kadri Simm (sündinud 30. aprillil 1976) on eesti filosoof ja eetikateoreetik.

Ta asus 1994. aastal õppima Tartu Ülikooli ajaloo erialal ning lõpetas bakalaureuseõppe 2000. aastal. Magistrikraadi kaitses ta 2001. aastal soouuringute alal Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis. Samal aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli filosoofia eriala doktoriõppes. Doktoriväitekirja kaitses ta 2005. aastal tööga "Benefit-sharing: an inquiry into justification".

Ta töötab Tartu Ülikooli filosoofia ja semiootika instituudis.

Tema oluline uurimisvaldkond on bioeetika.

Isiklikku
Tema isa on filmilavastaja Peeter Simm.

Välislingid

Eesti filosoofid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1976
Priidik Eras

Priidik Eras (kuni 1936. aastani Friedrich Ervin; 5. oktoober 1903 Tallinn – 14. jaanuar 1993 Melton, Mowbray) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

2. Suurtükiväegrupi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1903
Surnud 1993
Tiit Lukki

Tiit Lukki (sündinud 1948) on Eesti füüsik.

Hariduskäik
Magistrikraad füüsikas TPÜ-s 1993. aastal – töö teema: "Füüsikaliste meetodite kasutamisest loodusteaduslike mõõtmiste optimeerimisel"

Tartu Riiklik Ülikool, lõpetatud 1972. aastal füüsika (teoreetiline füüsika) erialal.

Kohila Keskkool 1966 (lõpetas kuldmedaliga)

Töökäik

Alates 01.09. 2016 pensionil.

01.09.06 – 31.08.2016 – Tallinna Ülikooli Keskkonnateaduste statistiliste meetodite lektor

16.01.91 – 2006 Tallinna Pedagoogilise Instituudi füüsika kateedri vanemõpetaja, edasiselt Tallinna Pedagoogikaülikooli Loodusteaduste osakonna assistent

01.06.85 – 15.01.91 – TA Tallinna Botaanikaaia juhtiv insener

22.08.83 – 31.05.85 TA – Tallinna Botaanikaaia Troopilise ja Subtroopilise Floora sektori vaneminsener

01.08.77 – 012.08.83 – Aianduse peavalitsuse KTB TU Kesklabori juhtiv konstruktor

01.09.75 – 31.07.77 – Aianduse Peavalitsuse Konstrueerimise ja Tehnoloogia Büroo Teadusliku Uurimise Kesklabori eksperimentaalsektori juhtiv insener

01.08.72 – 31.08.75 – ENSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi Läänemere sektori insener

01.08.71. – 01.01.72 – Kirjastus Valgus Kõrgkoolide õpikute toimetuse täiskoormusega toimetaja

09.03.71 – 31.07.71 – Kirjastus Valgus Kõrgkoolide õpikute toimetuse poole koormusega toimetaja.

01.09.66 – 26.06.72 – TRÜ – üliõpilane.

Ilmunud raamatud
Lukki, Tiit (2018). Mõttekaapeid sahtli põhjast. Metsakasti: Paljasjalg – (Eesti 100 luuleraamatut).

Lukki, Tiit (2018). Mõttemustreid sõnakudumeis. Metsakasti: Paljasjalg – (Eesti 100 luuleraamatut ; [55]).

Roots, Ott; Lukki, Tiit (2006). Persistant organic pollutants in our environment. Tallinn: Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskus.

Lukki, Tiit (2001). Loodusõpe kui süsteem – essee loodusteaduslike ainete õpetamise teemadel. Tallinn: Ilo

Lukki, Tiit (2001). Füüsika ruum aeg aine jõud. Tallinn: Ilo

Lukki, Tiit (2000). Füüsika : universum, aine, mehaanika, soojus, elekter, optika. Tallinn: Ilo

Lukki, Tiit (1996). Kratsimine aitab ka vesikirpude vastu, ehk iga päev juhtub midagi : [kalender-naljaraamat 1996/97]. Tallinn: Koolibri

Lukki, Tiit (1996). 50 praktilist tööd loodusõpetusest. Tallinn: Koolibri

Eesti füüsikud
Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1948
Georg Faehlmann

Georg R. Faehlmann (ka Fahlmann, Faelmann; 4. september (ukj 17. september) 1895, Vladivostok, Venemaa – 8. märts 1975 Bad Schwartau, Lääne-Saksamaa) oli Eesti laevakapten ja purjetaja.

Ta võistles 1928. aasta suveolümpiamängudel Eesti paadi "Tutti V" meeskonnas, mis võitis 6-meetriste paatide klassis pronksmedali. Meeskonda kuulus ka tema noorem vend Andreas Faehlmann.

Isiklikku
Tema vanaonu oli Eesti kirjanik ja arst Friedrich Robert Faehlmann.

Välislingid

 

Eesti purjetajad
Eesti 1928. aasta suveolümpiamängudel
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1895
Surnud 1975
Andreas Faehlmann

Andreas Faehlmann (ka Fahlmann, Faelmann; 1898 Vladivostok, Venemaa – 10. aprill 1943 Bremen, Saksamaa) oli Eesti lennundusinsener ja purjetaja. 

Ta võistles 1928. aasta suveolümpiamängudel Eesti paadi "Tutti V" meeskonnas, mis võitis 6-meetriste paatide klassis pronksmedali. Meeskonda kuulus ka tema vanem vend Georg Faehlmann.

Elas alates 1928. aastast Saksamaal, töötas alates 1933. aastast Focke-Wulfi ettevõttes lennukidisainerina.

Isiklikku
Tema vanaonu oli Eesti kirjanik ja arst Friedrich Robert Faehlmann.

Välislingid

 

Eesti purjetajad
Saksamaa insenerid
Eesti 1928. aasta suveolümpiamängudel
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1898
Surnud 1943
Alfred Kütt (poliitik)

Alfred Kütt (17. september 1894 Roela – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti põllumees ja poliitik, II Riigikogu liige.

Alfred Kütt omandas põllumajandusliku hariduse Soomes. Ta töötas Eesti Vabariigis maakorralduse alal.

1918. aastal mõisteti ta kolmeks aastaks parandusmajja.

Ta valiti II Riigikogu liikmeks asunike nimekirjas. Ta oli Riigikogu liige 19. augustini 1924, mil ta astus tagasi. Tema asemele Riigikogus asus Johannes Krass.

Murdvarguse eest (murdis lahti endise Aaspere mõisniku Eduard Dellingshauseni rahakapi ja varastas seal olnud kuld- ja hõbeasjad) karistas Rakvere-Paide rahukogu teda 1925. aastal 1½-aastase vangirooduga ühes õiguste äravõtmisega. Vabanedes, 1927. aastal, läks ta Austraaliasse, kust naasis Eestisse 1934. aastal.

Viited

Välislingid 
Foto rahvusarhiivis

II Riigikogu liikmed
Sündinud 1894
Surmaaeg puudub
Alfred Kütt (loomaarst)

Alfred Friedrich Kütt (20. juuni 1900 Uue-Põltsamaa vald – 20. mai 1942 Eesti) oli eesti loomaarst.

Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1922–1924 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (ajalugu), aastatel 1924–1929 veterinaariat. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Tartuensis vilistlane.

1930. aastatel oli ta Sangaste jaoskonna loomaarst.

Ta suri raske haiguse tõttu ja on maetud Tartu Peetri kalmistule.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti loomaarstid
Loomaarstide Koja liikmed
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liikmed
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1900
Surnud 1942
Radisson Collection Tallinn

Radisson Collection Tallinn (algselt Radisson SAS Hotel, hiljem ka Radisson Blu Sky Hotel Tallinn) on viietärnihotell Tallinna kesklinnas aadressil Rävala puiestee 3. See kuulub rahvusvahelisele hotelliketile Radisson Hotel Group.

Radisson Collection Hotel, Tallinn tegutseb 1999–2001 Soome ja Eesti ehitajate rajatud kõrghoones, mille arhitektid on Vilen Künnapu, Ain Padrik ja Kari Mökkälä. Hoonel on 25 korrust, selle kõrgus on 104,8 meetrit. See on Tallinnas üldse kolmas ja esimene pärast nõukogude aega ehitatud kõrghoonest hotell. Hoone ehitus maksis ligi 624 miljonit Eesti krooni (umbes 40 miljonit eurot).

Hotellis on 280 tuba, restoran Seasons, Lobby Baar ning ülakorrusel baar Lounge 24. Teisel korrusel asuvad konverentsisaalid.

Kuulsad külalised
Seal on ööbinud teiste seas Bill Clinton, Jiang Zemin, Jacques Chirac, George W. Bush, Anders Fogh Rasmussen, Hillary Clinton, Alice Cooper ja David Beckham, 50 Cent.

Vaata ka
 Tallinna kõrgeimad ehitised

Viited

Välislingid
 Hotelli koduleht

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna hotellid
Tallinna kõrghooned
Eesti Keele Kaitse Ühing

Eesti Keele Kaitse Ühing (EKKÜ) on 12. oktoobril 1999 asutatud ühing eesti keele kaitseks.

Tegevus
EKKÜ korraldab regulaarselt ettekandekoosolekuid, analüüsib ajakirjanduskeelt ja tutvustab tulemusi lehetoimetustes. Ühing tähistab emakeelepäeva ja kultuuritegelaste tähtpäevi, korraldab keeleseminare ja abiturientidele suunatud keelekonsultatsioone. 

Kord aastas annab ühing välja ajakirja Keelekaitsja.

EKKÜ toetas Meinhard Laksi algatust kuulutada emakeelepäev riiklikuks tähtpäevaks.

Korduvalt on ühing tauninud Eesti ärinimede võõrapärasust, ingliskeelsete tsitaatsõnade rohkust ajakirjanduses ja "keele risustamise tendentse" ilukirjanduses. "Häiriv on eestlaste alaväärsuskompleks, rahvustunde lahjenemine, haridustegelaste endi keeleline nõrkus, mille tõttu eesti keel kui õppeaine on asendatud segaõppeainega. /---/ On viimne aeg peatada eesti keele laostumine Eesti Vabariigis," kirjutati EKKÜ üldkoosoleku seisukohtades 21. märtsil 2001. 

EKKÜ on ka seisukohal, et kirjakeele tugevus seisneb selle reeglistatuses. "Väärade lähtealuste tõttu on keelekorraldajateks hakanud inimesed loobunud kirjakeele reeglistamisest, selle asemele on võetud soovitamine, mis seisneb peaaegu kõige lubamises. Üldsusele on antud info, et nüüd on kõik lubatud nagu kõnekeeles või murdes."

Kui Tallinna Pedagoogikaülikooli üld- ja rakenduslingvistika professori Martin Ehala kirjastus Künnimees avaldas kolme noore õpetaja kirjutatud õpiku "20. sajandi Eesti kirjandus", otsustas Eesti Keele Kaitse Ühing Ehalalt professori tiitli ära võtta.

Juhatus
Ühingu esimene juht oli Eduard Vääri, hiljem on juhataja olnud Reet Vääri.

Viited

Välislingid
 "Eesti kirjakeele olukorrast: Eesti Keele Kaitse Ühingu üldkoosoleku seisukohad 21.03.2001" Sirp, 20.04.2001 (avaldatud patendiameti kodulehel)
 Asael Truupõld "Jälgige oma keelekasutust - kas see ikka on eestlase jutt?" Delfi, 2. juuni 2011
 Eduard Vääri "Eesti keelest ja meelest" Videvik
 Aili Künstler "Parema rahva sekka minek ehk Kust ostaks Julia Roberts muruniiduki, kui ta elaks Eestis?" Sirp, 10.06.2011 - vestlus Eesti Keele Kaitse Ühingu juhatuse esimehe Reet Vääriga

Eesti keel
Eesti seltsid
1895 (film)

"1895" on Priit Pärna ja Janno Põldma joonisfilm aastast 1995.

Animafilmiga "1895" tähistati filmikunsti sajandat aastapäeva ning see räägib vendade Auguste ja Louis Lumière' elust. Film käsitleb üldsusele seni tundmatuid fakte ja sündmusi kahe kuulsa venna elust, kes on läinud ajalukku filmikunsti leiutajatena.

Film on illusioon. Kas illusioon on tõde? See väide ja küsimus olid aluseks filmi autoritele, kui nad võtsid endale õiguse kinnitada, et just nende versioon vendade Lumière'de elust ja kino sünnist on kõigist seni teadaolevatest kõige originaalsem ja ainulaadsem.

 Eesti animafilmid
1995. aasta filmid
Vöötnarmik

Vöötnarmik (Phellodon) on perekond lehternahkiselaadsete seltsi kuuluvaid seeni.

Perekonnas on 16 liiki, need kasvavad Euroopas ja Põhja-Ameerikas.

Eesti liike
Phellodon confluens (Pers.) Pouzar –  liit-vöötnarmik
Phellodon connatus (C.F. Schultz) P. Karst.
Phellodon fuligineoalbus – pruunikas vöötnarmik
Phellodon melaleucus (Sw. ex Fr.) P. Karst. – pruun vöötnarmik
Phellodon niger (Fr.) P. Karst. – must vöötnarmik ehk must narmik
Phellodon tomentosus (L.) Banker – viltjas vöötnarmik
Phellodon violascens – lilla vöötnarmik

Mütsnarmikulised
Harald Rajamets

Harald Rajamets (kuni 1936 Reisenbuk; 13. mai 1924 Tammiku Jõhvi vald, Virumaa – 12. november 2007) oli eesti tõlkija ja luuletaja.

Harald Rajamets sündis taluniku peres. 

Aastatel 1944–1945 oli ta mobiliseeritud Saksa sõjaväkke, aastail 1945–1946 sõjavang Saksamaal, Belgias ja Prantsusmaal.

1947. aastal asus ta õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis soome-ugri keeli, kuid oli sunnitud ülikoolist represseerimisähvarduste tõttu lahkuma. 

Ta töötas 1951. aastal Kohtla-Järvel ajalehe Kaevur toimetuses, 1951–1956 viibis Ukrainas ja Kamtšatkal, teenides seal lihttöölisena.

Looming
Kodumaale naasnuna alustas ta tööd tõlkija ja toimetajana. Ta on tuntud eelkõige luuletõlkijana (William Shakespeare'i sonetid ja poeemid, Dante "Jumaliku komöödia" osad jpm), ent ta on tõlkinud ka proosat (nt John Steinbecki "Me tusameele talv"). 

Ta on avaldanud tõlkeid ukraina, vene, saksa, inglise, itaalia, poola, taani, rootsi ja leedu keelest.

Luulekogu
Lisaks suurele hulgale tõlgetele avaldas Rajamets 1997. aastal ka oma luulekogu "Aeg astuda: vemmalvärsse, puhuluulet".

Tunnustus
1976 – Juhan Smuuli preemia (Shakespeare'i tõlgete eest)
2000 – Valgetähe II klassi teenetemärk
2004 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: tõlkeluule antoloogia "Pegasos ja peegel")

Viited

Välislingid

Haud Jõhvi kalmistul

Eesti tõlkijad
Eesti luuletajad
Valgetähe II klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1924
Surnud 2007
Jõhvi kalmistule maetud
Hans Peter Lepp

Hans Peter Lepp (sündinud 19. märtsil 1950 Stockholmis) on isa poolt eesti päritolu Rootsi kunstiteadlane ja diplomaat.

Ta on lõpetanud Stockholmi ülikooli kunstiteaduse, arheoloogia ja etnoloogia alal (Bachelor of Arts).

Aastatel 1975–1980 oli ta Stockholmi Hallwyli muuseumi esimene intendant ja 1980–1990 Stockholmi kuningalossi esimene intendant.

Aastatel 1991–1994 oli Hans Lepp Rootsi kultuuriatašee Eestis. Alates 1994. aastast töötab ta Rootsi Instituudis kultuurinõunikuna. Aastatel 1998–2006 korraldas ta Rootsi kultuurialast koostööd Kesk- ja Ida-Euroopa riikidega.

Hans Lepp on muu hulgas kirjutanud artikleid ja raamatuid Eesti ja Rootsi kultuurisidemetest.

Tunnustused
 Valgetähe V klassi teenetemärk (1998)
 Bengt Gottfried Forseliuse medal (2003)

Teoseid

 "Wilhelmina von Hallwyl, museiskapare vid sekelskiftet" (koos Monica Rennerfeltiga; 1981), ISBN 91-36-01857-0 
 "Ellen Roosval, en studie kring greveparet von Hallwyls dotter målarinnan och skulptrisen Ellen de Maré-Roosval" (1986)
 "Stora vardagsrummet på Ulriksdals slott. Stockholmarnas bröllopsgåva till kronprinsparet 1923." (1988), ISBN 91-85726-33-8
 "Svenska kungliga besök i Estland. Rootsi kroonikandjad Eestis" (Huma 1992), ISBN 5797604000
 "Rootsi mälestised Eestis" (Huma 1994), ISBN 9985801296
 "Rootsi kroonikandjad Eestis. Svenska kungliga besök i Estland" (Huma 2002), ISBN 9985898761

Viited

Välislingid
 Hans Lepp: ainult tänu kodueestlastele on Eesti olemas Pärnu Postimees, 20. detsember 2007
 Hans Lepp. Kulturråd och sann humanist – Talar om Sverige och svenskarna

Rootsi diplomaadid
Rootsi kunstiteadlased
Välismaa diplomaadid Eestis
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1950
Reet Vääri

Reet Vääri (a-ni 1968 Reet Pärtel; 12. jaanuar 1943 Haapsalu) on endine Eesti sõudja ning Tartu Ülikooli õppejõud.

Ta lõpetas Vändra Keskkooli ja 1966 filoloogina TRÜ. Pedagoogikamagister (1993).

Ta on Tartu Ülikooli õppejõud. Ta on 2005. aastast Eesti Keele Kaitse Ühingu juhataja.
Tema abikaasa oli Eduard Vääri.

Sõudmine
Hakkas sportima Vändra keskkoolis õpetaja Elmar Jürsi õhutusel, jätkas treeninguid TRÜ sõudebaasis Erich Seileri ja Jüri Kuruli juhendamisel. 
Võitis 1965 NL-i aü-te spartakiaadil roolijaga neljapaadil hõbeda. 
Tulnud 2 korral (1965–66) roolijaga neljapaadil Eesti meistriks.

Viited

Välislingid
 

Eesti sõudjad
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1943
Ring (täpsustus)

Ring on geomeetriline kujund. 

Sõnal on ka muid tähendusi:

Ring algebras
Ring organisatsioonis
Ring kui sümbol-kujund 
Poksiring

Nimetust "ring" kasutab enda kohta Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering.

Filmid 
"Ring" (inglise keeles "The Ring"), Alfred Hitchcocki tummfilm
"Ring" (jaapani keeles "Ringu"), Hideo Nakata lavastatud õudusfilm
"Ring 2" (jaapani keeles "Ringu 2"), eelmise filmi järg, režissöör Hideo Nakata
"Telefonihelin" (kasutatud ka pealkirja "Ring"; ingliskeelse pealkirjaga "The Ring") on režissöör Gore Verbinski ümbertöötus Jaapani filmist USA turu jaoks
"Ring 2" (ingliskeelse pealkirjaga "The Ring Two") eelmise filmi järg, režissöör Hideo Nakata
Pärnassaare kalmistu

Pärnassaare kalmistu on kalmistu Rutikvere külas Järva vallas Järva maakonnas, endise haldusjaotuse järgi Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal.

Kalmistu asus Põltsamaa kihelkonna serval vastu Järvamaad. Kaugus kihelkonnakeskusest ja selle kalmistust Põltsamaal oli arvatavasti üks põhjus, miks endise Pärnassaare talu peremees Hendrik Limberg rajas umbes 1880. aastate keskel oma talu maadele kalmistu. Kui ta 1888. aastal suri, oli ta ka esimene maetav uuel kalmistul.

Kalmistule oli 1920. aastaks maetud 7 inimest. Pärast 1940. aastat toimis see sarnaselt Kütimäe kalmistuga samuti avaliku kalmistuna. Mõnda aega korrastas ja hooldas kalmistut palgalise kalmistuvahina naabrusest pärit Hele-Mall Mõttus, kes pani aluse tänaseni kõrgel tasemel olevale kalmistu heakorrale.

Kalmistu lõunaossa rajati 1988. aastal kaev ja 1988–1990 matusekabel. Praeguseks on kalmistule maetud umbes 300 lahkunut. Tänapäeval hooldab kalmistut Järva vald.

Kalmistule maetuid
1888 – Hendrik Limberg
1966 – Hele-Mall Mõttus (1926–1966)

Kirjandus
Kristjan Waldmann. Põltsamaa kihelkonna minewikust ja mälestusmärkest. Tartu 1926
Harald Rebane. Väikekalmistud Põltsamaal ja lähikonnas. [I osa] "Vooremaa", 14. september 1996 
Harald Rebane. Väikekalmistutest Süda-Eestis. // Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu–Tallinn 2001. Lk 103
Taavi Pae. "Pärnasaare talu kalmistu". – Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
Ründo Mülts. "Pärnassaare kalmistu". Kodu-uurimustöö. Käsikiri. Koigi 2007
Taavi Pae. Kalmistud. // Järvamaa 2. Koostajad Taavi Pae, Henn Sokk. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2009. Lk 466
Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. VII osa. "Vali Uudised", 7. märts 2014. Lk 5
Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 43

Välislingid

Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Järva vald
Järva maakonna kalmistud
Eesti talukalmistud
Tõnis Rätsep

Tõnis Rätsep (sündinud 30. juunil 1947) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1965. aastal Rakvere 1. Keskkooli, õppis kuni 1968. aastani Tallinna Polütehnilises Instituudis energeetikat ja lõpetas 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Aastatel 1972–1975 ja 1978–1995 oli ta Eesti Draamateatri näitleja, 1975–1981 Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud, 1995–2004 Eesti Humanitaarinstituudi õppejõud.

Alates 1995. aastast on ta Vanalinna Hariduskolleegiumi gümnaasiumi õpetaja ning 2000. aastast EELK Usuteaduse Instituudi õppejõud.

Ta kuulub Isamaa Erakonda.

Ta oli üks 40 kirjale allakirjutanutest.

Looming

Rollid Eesti Televisiooni saadetes ja Teleteatris
Ta mängis Eesti Televisiooni lavastuslikus lastesarjas "Mõmmi ja aabits" (1977–1978) Mõmmi isa.

Rollid filmides
 1971 "Don Juan Tallinnas" (mängu- ja muusikafilm) – Don Antonio
 1971 "Lõppematu päev" (telemängufilm)	
 1972 "Mees ja naine" (telemängufilm) – filmirežissöör
 1975 "Aeg maha!" [telemängufilm) – Toomas
 1998 "Mõmmi ja aabits. 20 aastat hiljem" (teleseriaal) – Karuvanaisa
 2011 "Monoloogid 3D" (dokumentaalfilm) – helilooja

Ansamblilauljana
Ta kuulus koos Lembit Ulfsaki ja Juhan Viidinguga ansamblisse Amor Trio. Esinenud Viru Varietee kavades.

Stsenaarium
Kirjutanud koos Juhan Viidinguga näidendi „Olevused” (1980), koostanud ja lavastanud rühmatööna „Lavakavu” (I 1982, II 1984) ja kava „Kallis õhtu” (I 1992, II 2014).

Lavastused ja lavakavad
 Milne’i ja Saluri "Karupoeg Puhh" (1973, mängis Puhhi)
 Alegria, Viidingu ja Rätsepa "Niagaara" (1977, koos Juhan Viidinguga, ka esitaja)
 "Naarden ta mul vastu tulli" (1985 ja 1990, koostaja ja esitaja)
 Becketti "Oodates Godot’d" (1986, rühmatöö, mängis Vladimirit)
 Viidingu ja Rätsepa "Öötöö" (1987 Kirjanike Majas, koos Juhan Viidinguga, ka esitaja)
 Kempinski "Duett ühele" (1988, rühmatöö, ka osatäitja)
 Becketti "Õnnelikud päevad" (1989, rühmatöö) ja Mis? Kus? (1990, rühmatöö, ka osatäitja)
 Raudsepa "Põrunud aru õnnistus" (1995 Theatrumis)

Tunnustus
 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
 2006 Riigivapi IV klassi teenetemärk
 2006 Karl Adra nimeline auhind

Viited

Eesti näitlejad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1947
Kalev Lillo

Kalev Lillo (sündinud 30. novembril 1966 Tartus) on Eesti poliitik. Ta oli aastatel 1995–1996 Valga abilinnapea, 1996–1999 Jõgeva linnapea ning 2011–2015 XII Riigikogu liige. Lillo kuulub 1998. aastast Reformierakonda.

Elulugu
Ta lõpetas aastal 1985 Tartu 10. Keskkooli ja aastal 1992 Tartu Ülikooli füüsika õpetajana. Ta on Korporatsioon Rotalia vilistlane.

1990–1991 töötas ta Tallinna 32. Keskkoolis õpetajana. 1995–1996 oli Valga abilinnapea ja 1996–1999 Jõgeva linnapea.

1999–2000 oli ta Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi peadirektori nõunik ja 2001–2003 regionaalministri nõunik. 2006–2011 oli Lillo Eesti Reformierakonna fraktsiooni nõunik.

Kalev Lillo on olnud AS Eesti Loots nõukogu esimees ja Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse nõukogu liige. Täna kuulub ta AS Tallinna Sadama ja Riigi Kinnisvara Aktsiaseltsi nõukokku.

1999. aasta Riigikogu valimistel sai ta 125 häält ja valituks ei osutunud.
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 4 Harju- ja Raplamaal ning sai 474 häält. Ta oli üleriigilises nimekirjas 11. kohal, mis tagas talle kompensatsioonimandaadiga pääsu Riigikokku. 
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta taas Harju- ja Raplamaal ning sai 168 häält. Ta oli üleriigilises nimekirjas 8. kohal, kuid valituks ei osutunud.

2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimisel kandideeris Lillo Saue linnavolikokku, kuid ei osutunud valituks. Ta sai 11 häält.

Lillo oli XII Riigikogu majanduskomisjoni liige. Ta kuulus Eesti-Venemaa, Eesti-Hiina ja Eesti-Kirgiisi parlamendirühma.

Skandaalid
1999. aasta augustis jäi Lillo politseile vahele 2,9 promillises joobes ja astus seejärel tagasi Jõgeva linnapea ametikohalt.

Silver Meikar algatas Reformierakonna rahastamisskandaali, kui väitis, et Kalev Lillo andis talle ümbrikus raha, mille Meikar annetas 2009. ja 2010. aastal Reformierakonnale. 
Kalev Lillo lükkas Silver Meikari väited tagasi, öeldes, et ei ole Meikarile raha andnud. Riigiprokuratuur alustas 22. mail 2012 kriminaalmenetlust karistusseadustiku paragrahvi 402-1 tunnustel, mis näeb ette vastutuse erakonna majandustegevusele ja varale kehtestatud piirangute rikkumise eest. Kuna kahtlustus kinnitust ei leidnud, siis uurimine lõpetati.

Isiklikku
Kalev Lillo on abielus, tal on kolm last.

Viited

Välislingid
Kalev Lillo Riigikogu kodulehel
Kalev Lillo: majandussuhted Kesk-Aasia riikidega vajavad enam tähelepanu
Henri Kõiv: Milliste teenete eest poputab Reformierakond pisikese häältesaagiga Kalev Lillot? Delfi, 2. jaanuar 2015
Kalev Lillo: Paisuv idakaubandus on julgeolekurisk, riik peab sellele käe ette panema
Sinimustvalge võib sügisel riigikogu saali jõuda

Eesti Reformierakonna poliitikud
Jõgeva linnapead
XII Riigikogu liikmed
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased‎
Korporatsioon Rotalia liikmed
Sündinud 1966
Pajusi mõisa kalmistu

Pajusi mõisa kalmistu on kalmistu endises Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pajusi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas. 

Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 1,35 km kaugusele põhjakirdesse. Kalmistu keskosas paikneb matusekabel, mis on 1993. aastal korrastatud. Kabeli peafassaadil on Wahlide raidvapp.

Ajalugu
Pajusi mõisa omanikud Wahlid rajasid oma kalmistu umbes 1826. aasta keskel, sest sama aasta esimesel poolel maeti veel Põltsamaa saksa kalmistule, aga teisel poolel juba uuele mõisakalmistule. Kalmistu toimis mõisakalmistuna, kuid oli ka sama suguvõsast, aga teistest Wahlide mõisatest (Adavere, Lustivere ja Tapiku mõisast) maetuid. Samal künkal asub tõenäoliselt ka kesk- ja uusaegne külakalmistu.

Kalmistule on teadaolevalt maetud 45 lahkunut, viimati maeti 1996. aastal sinna Tallinna Aleksander Nevski kalmistult ümber Edgar von Wahl.

Viited

Kirjandus
Kristjan Valdma. Põltsamaa kihelkonna minewikust ja mälestusmärkest. Tartu 1926
Harald Rebane. Väikekalmistud Põltsamaal ja lähikonnas [II osa]. Vooremaa, 14. september 1996
Harald Rebane. Väikekalmistutest Süda-Eestis. // Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu–Tallinn 2001. Lk 104–106
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013
Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. III osa. Vali Uudised, 7. veebruar 2014. Lk 6
Rutt Tänav. Perekond von Wahli kalmistu Pajusi-Pisisaare tee ääres. Põltsamaa valla leht nr 4, märts 2018. Lk 7

Välislingid

Muinsuskaitseameti fotokogu. Pajusi mõisa kalmistu kabel Veljo Ranniku kogus

Pajusi mõis ja selle kalmistu Eesti mõisaportaalis

Pajusi mõis
Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Põltsamaa valla kalmistud
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Eesti mõisakalmistud