joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peeter Krall

Peeter Krall (sündinud 24. augustil 1951 Tallinnas) on Eesti luterlik vaimulik.

Lõpetas keskhariduse omandamise 1975 Tallinna Meremeeste Kaugõppekeskkoolis.

1996–2000 õppis Eesti Sisekaitseakadeemias, 2006–2010 Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilises Seminaris ning 2013–2014 EELK Usuteaduse Instituudi Pastoraalseminaris. 

Töötas 1991–2010 justiitsministeeriumis  ja selle allasutustes , seejärel ordineeriti 2011 EELK diakoniks  ja 2013 preestriks (õpetajaks) . 

Teenis EELK Nõva Püha Olevi kogudust  2011–2020 ja Piirsalu kogudust 2018–2020. 

Siirdus emerituuri 1.01.2021  ning kutsuti seejärel peagi 05.2021 teenima Eesti Evangeelsesse Vennastekogudusse, kus tegutseb käesoleval ajal Vennastekoguduse Nissi palvemaja vanemana.

Isiklikku
Abielus alates 1970, abikaasa Tamara Krall, 2 last.

Viited

Eesti luteri vaimulikud
Sündinud 1951
Viirusevastane ravim

Viirusevastane ravim on viiruse tungimisest organismi põhjustatud viirusliku nakkushaiguse (gripp, herpes, AIDS jm) ravimiseks mõeldud ravim. 

Erinevalt enamikust antibiootikumidest ei hävita viirusevastased ravimid oma sihtpatogeeni, vaid pärsivad selle arengut.

Viited

ravimid
Ignatjev

Ignatjev, tänapäeval ka Igantieff (vene keeles Игнатьев) on Venemaa aadlisuguvõsa, Pleštšejevite suguvõsa haru.

Suguvõsa liikmeid

Ignatjev
Dmitri Aleksandrovitš Ignatjev (suri 1839), mereväe kindralmajor, fregatikomandör, tüürimeeste kooli direktori abi
Ivan Aleksandrovitš Ignatjev (suri 1807), kapten-kommodoor, fregatikomandör
Krahv Pavel Nikolajevitš Ignatjev (1797−1879), jalaväekindral, kindraladjutant, Paažikorpuse direktor, Vitebski, Mogiljovi ja Smolenski ning Peterburi kindralkuberner, Ministrite Komitee esimees, Riiginõukogu liige
Ardalion Dmitrijevitš Ignatjev (1798−1851), kindralleitnant, brigaadi- ja diviisikomandör
Aleksei Dmitrijevitš Ignatjev (1804−pärast 1861), polkovnik, salanõunik, Saraatovi tsiviilkuberner
Krahv Nikolai Pavlovitš Ignatjev (1832−1908), jalaväekindral, kindraladjutant, Venemaa suursaadik Türgis, Riiginõukogu liige, Venemaa keisririigi riigivarade ja siseminister
Krahv Aleksei Pavlovitš Ignatjev (1842−1906), ratsaväekindral, kindraladjutant, eskadroni-, divisjoni-, polgu- ja brigaadikomandör, kaardiväekorpuse staabiülem, Ida-Siberi sõjaväeringkonna vägede juhataja, Ida-Siberi, Irkutski ning Kiievi, Podoolia ja Volõõnia kindralkuberner, siseministri abi, Riiginõukogu liige
Krahv Pavel Pavlovitš Ignatjev (1848−1886), tõeline riiginõunik, maakonna aadlimarssal
Krahv Leonid Nikolajevitš Ignatjev (1865−1943), kindralmajor, polgukomandör
Krahv Nikolai Nikolajevitš Ignatjev (1872−1962), kindralmajor, tiibadjutant, roodu-, pataljoni-, brigaadi- ja diviisikomandör, Preobraženski kaardiväepolgu komandör
Krahv Aleksei Nikolajevitš Ignatjev (1874−1948), praporštšik, tseremooniameister, maakonna aadlimarssal, Podoolia viitsekuberner ja kuberner, viimane Kiievi kuberner
Krahv Aleksei Aleksejevitš Ignatjev (1877−1954), kindralmajor, Nõukogude Liidu kindralleitnant
Krahv Georgi Pavlovitš Ignatjev (Igantieff) (1913−1989), Kanada suursaadik Jugoslaavias ja ÜRO-s, ÜRO julgeolekunõukogu president, Toronto ülikooli kantsler

Ignatieff
Michael Grant Ignatieff (sündinud 1947), filosoofidoktor, Kanada parlamendisaadik, Kanada Liberaalse Partei juht, Kesk-Euroopa ülikooli rektor

Pildid

Kirjandus
Долгоруков, Пётр Владимирович. Российская родословная книга. Частъ четвертая. Санктпетербургь: 1857. Lk 106-112 .

Välislingid
Ignatjevi suguvõsa ajalugu saidil russianfamily.ru (arhiveeritud)
Igantjevi suguvõsa genealoogia saidil 62info.ru

Aadlisuguvõsad
Venemaa aadlisuguvõsad
Venemaa krahvisuguvõsad
Ahtme Kunstide Kool

Ahtme Kunstide Kool on Ida-Viru maakonnas Ahtmes tegutsev muusika- ja kunstikool.

Kool asutati 1994. aastal ja tegutses esialgu Kohtla-Järve 17. Keskkooli ruumides. Järgmisel, 1995/1996. õppeaastal kolis kool värskelt remonditud Kohtla-Järve Ahtme Gümnaasiumi hoone neljandale korrusele. 

Muusikaosakond asus sügisel 1997 tööle oma majas aadressil Jaaniku 11.

Kunstiosakond kolis sügisel 1999 värskelt remonditud hoonesse aadressil Tervise 18 (lasteaia Rohutirts endine maja).

Muusikaosakond korraldab muu hulgas Virumaa keelpillimuusika päeva, Virumaa kammermuusikapäeva "Eesti meeleolud" ja Virumaa muusikakoolide kontserti "Õpetaja ja õpilane".

Ahtme Kunstide Kooli vilistlane on näiteks Kirill Ogorodnikov.

Kooli direktor on Jana Unt.

Viited

Välislingid
Ahtme Kunstide Kooli koduleht

kunst
Kohtla-Järve koolid
Eesti muusikakoolid
Raju (laev)

Raju (pardatähisega 203) on Eesti Politsei- ja Piirivalveameti reostustõrjevõimega mitmeotstarbeline patrull-laev, mille ülesandeks on merepiiri valvamine ning õiguskorra tagamine. See on esimene akutoitel laev Eestis.

Ajalugu 
Mitmeotstarbeline reostustõrjelaev telliti 16. mail 2016. 16. detsembril 2016 toimus Nasval Baltic Workboatsi laevatehases laeva kiilupanek. 2017. aasta aprillis laev sai eesti vana mehenime Raju. Laeva ehitusmaksumus oli 16,1 miljoni eurot, millest 85 % tuli Euroopa Liidu toetusest. Laeva ristiema on Kersti Kaljulaid.

Vaata ka 
 Pikker

Viited

Välislingid 

Pilte ja asukoht Marinetrafficus

Eesti piirivalvelaevad
Ukraina Ülestõusuarmee

Ukraina Ülestõusuarmee (ukraina keeles Українська повстанська армія, УПА) oli OUN-i sõjaline tiib, mis moodustati 1942. aastal.

Ajalugu 
UPA oli regulaararmee omadega sarnase struktuuri ja käsuahelaga partisaniliikumine.

Tänapäeva Ukrainas 
President Volodõmõr Zelenskõi andis 14. oktoobril 2022 UPA sotnikule Mõroslav Sumtšõtšile Ukraina kangelase aunimetuse.

Viited

Kirjandus 
 В’ятрович В., Забілий Р., Дерев’яний І., Содоль П. Українська Повстанська Армія. Історія нескорених / Відп. ред. та упоряд. В. В’ятрович. — 3-тє вид. — Львів: Центр досліджень визвольного руху, 2011. ISBN 978-966-1594-03-5

20. sajand Ukrainas
Ukraina Teises maailmasõjas
Aseri Muusikakool

Aseri Muusikakool oli Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Aseri alevikus aastatel 1974–2020 tegutsenud muusikakool.

1974. aasta aprillis rajati Aseri Keskkooli tollase direktori Jaan-Ülo Saare eestvedamisel ja Aseri Keraamikatehase direktori Nikolai Fedjukini materiaalsel toetusel Aseri Lastemuusikakool. Direktorina alustas tööd Aseri Keskkooli vilistlane Silvi-Niina Varinurm (Papstel). Esimesed õpetajad olid Ester Kullamaa (solfedžo, muusikalugu), Juta Tiitso (klaver), Ursula Hoovi (klaver), Tamara Badanova (bajaan) ja Elmar Liiv (puhkpillid). Hiljem õpetati muusikakoolis klaverit, akordioni, bajaani (nuppakordioni), puhkpille. Kokku on Aseri Muusikakooli lõpetanud 237 noort muusikut.

1. septembril 2020 Kunda Muusikakool ja Aseri Muusikakool ühinesid. Uue kooli nimeks sai Viru-Nigula valla muusikakool.

Viited 

Eesti endised koolid
Kunda Muusikakool

Kunda Muusikakool oli Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Kunda linnas aastatel 1963–2020 tegutsenud muusikakool.

Kunda Lastemuusikakool asutati 1963. aastal. Mõtte algataja ja teostaja oli tolleaegne keskkooli muusikaõpetaja, Kunda linna muusikaelu edendaja Mae Tammis. Muusikakooli avaaktus toimus 7. septembril 1963.

Kooli direktoriks määrati 1963. aastal Mari Valk (hiljem Kornelt), kes juhtis kooli esimesed kümme aastat, olles ka ise muusikaõpetaja. Üks esimesi muusikakooli töötajaid oli Häli Varemäe (hiljem Lääne). Alates 1974. aastast oli Kunda Lastemuusikakooli direktor Sirje Tambi, kes juhtis muusikakooli ligi 30 aastat ning kelle juhtimise ajal asutati 1988. aastal kooriklass, 1993. aastal täiskasvanute huvihariduse osakond, 1995. aastal üldkultuurilise põhihariduse osakond ja 1996. aastal laulumängukool ehk eelklass, 2000. aastal tšelloõpe (õpetamine peatus 2007. aastal) ja üldosakonda kitarriõpe (nelja-aastase õppeajaga).

Aastatel 2003–2018 oli Kunda Muusikakooli direktor Kristi Moldau.

56 aasta jooksul on lõpetanud Kunda Muusikakooli 303 õpilast.

1. septembril 2020 ühinesid Kunda Muusikakool ja Aseri Muusikakool. Uue kooli nimeks sai Viru-Nigula valla muusikakool.

Viited 

Eesti endised koolid
Kunda
Tandempäikeseelement

Tandempäikeseelement (inglise keeles multi-junction solar cell, mitmekorruseline päikeseelement) koosneb kahest või enamast erinevast materjalist elemendist. Need võivad paikneda alusmaterjalil üksteisest eraldatud kihtidena või monoliitsena substraadil.

Valgust vastuvõttev ülemine osaelement neelab kõige lühemalainelisemat (vastavalt suurema energiaga) valguskiirgust ja ühtlasi laseb pikemalainelise kiirguse läbi järgmisele osaelemendile, mis neelab osa valgusspektrist kuni lainepikkuseni, mis pooljuhtide korral on määratud keelutsooni laiusega. Nii võib ülestikku asetseda mitu eri materjalist osaelementi, kusjuures järgmise kihi materjali keelutsooni laius väheneb. Selline osaelementide korruspaigutus annab võimaluse päikesekiirgust tõhusamalt elektrienergiaks muundada, seda nii muundatava sagedusvahemiku avardamise kui ka sagedusribas kõige efektiivsemate pooljuhtmaterjalide valiku tulemusena. Osaelemendid ühendatakse monoliitse konfiguratsiooni korral omavahel jadamisi tunneldioodide abil, nii et liitelemendil on kaks väljaviiku nagu lihtsal päikeseelemendilgi.

Tandemelementides saadakse praegusel ajal kõige kõrgem kasutegur keemiliste elementide III (muldmetallide) ja V (lämmastiku-fosfori) rühma elementide pooljuhtühendite kasutamisel. Nendest materjalidest osaelemente võidakse kasutada ka kombineeritult ränil põhinevate osaelementidega.

Materjalide kasutamine 
Galliumindiumfosfiid-galliumindiumarseniid-germaanium. Kolmest osaelemendist kolmekihiline tandemelement on kõige laiemalt levinud. Kasutegur oli juba 2001. aastal 31 % ja jõudis 2009. aastal laboris 41,1 %-ni.

Galliumindiumfosfiid-galliumarseniid-galliumindiumarseniidfosfiid-galliumindiumarseniid. Nendest materjalidest neljast osaelemendist koosnev  päikeseelement muundab põikesekiirgust kuni 46,1 % kasuteguriga (seda küll päikesevalguse 312-kordse kontsentratsiooni korral).

Räni-räni. Kõige sagedamini kombineeritakse kihid amorfsest (a-Si) ja mikrokristallilisest (µc-Si) ränist. Ülemine, a-Si-osaelement neelab valgust peamiselt lainepikkuste vahemikus 400–600 nm ja alumine, µc-Si-osaelement 500–1100 nm.
 
Galliumindiumfosfid-galliumarseniid-räni. Siin on kombineeritud III ja V rühma ühenditest osaelemendid ränielemendiga. Kasutegur kuni 30.2 % ilma kontsentratsioonita.

Tandempäikeseelementide kasutamine 
Suurte tootmiskulude tõttu olid niisugused elemendid kasutusel peamiselt tehiskaaslaste päikesepaneelides. Valguskiirte kontsentreerimise süsteemi ja mehaanilise suunamise seadmete rakendamine võimaldab vähendada pooljuhtmaterjali vajalikku pinda. Edasiarendatud  tehnoloogia võimaldab konstrueerida tõhusaid tandemelemente kasutamiseks ka maapealses päikeseenergeetikas.

Vaata ka 
 Päikeseelement

Päikeseenergeetika
Reet Mändmets

Reet Mändmets (aastani 1967 Krossmann; 23. mai 1941 Tallinn – 23. detsember 1990 Tallinn) oli eesti näitleja. 

Ta lõpetas 1959 Keila Keskkooli ja 1964 Eesti Draamateatri õppestuudio. Töötas 1964–1976 Draamateatris, hiljem metoodikuna Tartu Riikliku Ülikooli klubis, Tartu väikelastekodus ja Keila lasteaias. 

Eesti Teatriliidu liige (1964). 
Tema isa oli kaubandustöötaja, ema õmbleja.

Osi

Teatris
Piret Seppel (Aldi Võõras, 1963)

Olja Kožurkina (Rozovi Pulmapäeval, 1964)

Marianne (Molière’i Tartuffe, 1965)

Anja (Radzinski Tehakse filmi, 1966)

Adela (García Lorca Bernarda Alba maja, 1966)

Marina Klein (Manneri Põletatud oranž, 1969)

Rea (Dürrenmatti Romulus Suur, 1971)

Luise (Schilleri Salakavalus ja armastus, 1971)

Gloria (Shaw’ Ei või iial teada, 1971)

Nika (Roštšini Ešelon, 1975)

Televisioonis

Nõiatüdruk (Otfried Preussleri "Väike nõid", telelavastus lastele, 1975, ETV, mh laulis Mari Lille mängitud Väikese Nõia laulu)

Kirjandus

S. Levin. Suuri kordaminekuid väikestes osades : ["Pulmapäeval"]. – Pilt ja Sõna 1964, 12
M. Balbat. Kompromissitu Marina : ["Põletatud oranž"]. – Teatrimärkmik 1968/69
O. Kruus. Huvitava uusnäidendi esietendus : ["Põletatud oranž"]. – Sirp ja Vasar, 14. märts 1969
R. Mändmets. Veerandtunnike näitleja Reet Krossmann-Mändmetsaga. Intervjueerinud L. Laanemets. – Harju Elu, 12. aprill 1969

Eesti Draamateatri näitlejad
Sündinud 1941
Surnud 1990
Indoneesia rahvuslik revolutsioon

Indoneesia rahvuslik revolutsioon (või Indoneesia vabadussõda) oli Indoneesia Vabariigi ja Hollandi koloniaalimpeeriumi vaheline relvakonflikt ja diplomaatiline võitlus ning sõja- ja koloniaalajastu järgse Indoneesia ühiskondlik revolutsioon. Konflikt algas Indoneesia iseseisvuse väljakuulutamisega aastal 1945 ning lõppes, kui Holland Indoneesiat tunnustas.

Neli aastat väldanud konflikt koosnes juhuslikest, kuid veristest relvakokkupõrgetest, Indoneesia-sisestest poliitilistest ja kogukondlikest ülestõusudest ning kahest suuremast rahvusvahelisest diplomaatilisest sekkumisest. Hollandi sõjavägi, mida mõnda aega toetasid ka teise maailmasõja liitlased, suutis Jaaval ja Sumatral kontrollida suuremaid linnu ja töösalasid, kuid mitte maapiirkondi. Aastaks 1949 oli Holland nurka surutud: Ameerika Ühendriikide valitsus ähvardas katkestada maailmasõjajärgse abipaketi maksed ning sõjaliselt oli Indoneesias patiseis. Samal aastal tunnustas Holland Indoneesia iseseisvust.

Revolutsiooniga lõppes koloniaalajastu Hollandi Ida-Indias (v.a Hollandi Uus-Guineas). Märgatavalt muutusid ühiskondlikud kastid ning kohalike valitsejate radžade võim kahanes. Suure osa elanikkonna jaoks ei muutunud esialgu eriti ei majanduslik ega poliitiline olukord, vaid mõned indoneeslased said kaubanduses kõrgematele kohtadele.

Vaata ka
 Iseseisvuspäev (Indoneesia)
 Indoneesia vabadussõja kõrgete ohvitseride loend
 Indoneesia rahvusliku revolutsiooni ajatelg
 Indoneesia sõjaline missioon

Viited

Välislingid
 Parallel and Divergent Aspects of British Rule in the Raj, French Rule in Indochina, Dutch Rule in the Netherlands East Indies (Indonesia), and American Rule in the Philippines.
 Radio address by Queen Wilhelmina on 7 December 1942.
 Dutch Proposals for Indonesian Settlement 6 November 1945.
 Dutch Proposals for Indonesian Settlement 10 Feb 1946.
 Text of the Linggadjati Agreement 10 Feb 1946.
 The Renville Political Principles 17 January 1948.
 Dutch Queen Signs away an Empire (1950), British Pathé YouTube'i kanali uudislõik

Külm sõda
Indoneesia ajalugu
Fotografiska Tallinn

Fotografiska Tallinn ([fotogra:fiska]) on Tallinnas Telliskivi Loomelinnakus asuv fotokunstikeskus, mis avati külastajatele 2019. aasta 20. juunil. Tallinna näol on tegemist esimese kohaga, kuhu aastal 2010 Stockholmis avatud kunstikeskus Fotografiska laienes. Kahe esimese kuuga kogus keskus ligikaudu 40 000 külastajat.

Hoone
Lisaks näituste ja ürituste korraldamise aladele leiab Fotografiska Tallinnast ka söögikohad ja kingipoe. Keskuse kogupindala on 2500 m², millest näituste ala moodustab 1200 m².

Näitused
Fotografiska Tallinn avati nelja avanäitusega: Jimmy Nelson "Austusavaldus inimkonnale", Anja Niemi "Rollis", Pentti Sammallahti "Kauge maa" ja Anna-Stina Treumund "Lilli, Reed, Frieda, Sabine, Eha, Malle, Alfred, Rein ja Mari".

Fotografiska Tartus ja Tallinna Lennujaamas
2020. aasta detsembris avas Fotografiska Tallinn esimese näituse väljaspool Tallinna: Tartu Aparaaditehase ruumides avati erinäitus "Valgevene tulevik naiste väega". Näitus andis dokumentaalse sissevaate Valgevene naiste rahumeelsetesse protestidesse ebaõigluse vastu ja koosnes lisaks füüsilistele töödele ka virtuaalnäitusest.

2021. aastal esitles Fotografiska Tallinn sama näituse töid Tallinna Lennujaamas. Tööd, mis pidid olema üleval 2021. aasta lõpuni, eemaldati enneaegselt. Tallinna Lennujaam põhjendas otsust turvakaalutluste ning enda apoliitilisusega. Selle tulemusena lõpetas Fotografiska koostöö lennujaamaga. Lennujaama otsust kritiseeris ka endine välisminister Urmas Paet.

Viited

Eesti kunstimuuseumid
Fotograafia
Tallinna muuseumid
Avalik arheoloogia

Avalik arheoloogia on avalikkusele suunatud ning avalikkust hõlmav ja kaasav arheoloogia valdkond. Selle eesmärk on kaasata kodanike huvi, mis on mööda sellest, mida arheoloogid on õppinud raamatute, brošüüride, muuseumide esitluste, loengute, teleprogrammide, Interneti-veebisaitide ja külastajatele avatud kaevamiste kaudu. Avalikul arheoloogil on sageli selgesõnaliselt.

Kui termin: avalik arheoloogia, esmalt kasutusele võeti, tähendas see arheoloogia projekti, mille eest maksab rahvas, kuid nüüd töötavad avalikud arheoloogid sellega, kuidas arheoloogiat rahvani tuua

Viited 

Arheoloogia
Phillip Sharp

Phillip Allen Sharp (sündinud 6. juunil 1944) on Ameerika Ühendriikide geneetik ja molekulaarbioloog. 

1969. aastal sai Sharp Illinoisi Ülikoolist doktorikraadi keemias. Ta on töötanud James Watsoni alluvuses Cold Spring Harbor Laboratorys. 1974. aastal asus ta Salvador Luria kutsel tööle Massachusettsi Tehnoloogiainstituuti.  

1999. aastast töötab ta Kochi Instituudi professorina. 

1993. aastal sai Sharp koos Richard Robertsiga Nobeli meditsiiniauhinna splaissimise ja eukarüootse DNA intronide avastamise eest.

Viited

Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1944
Bruno Kalniņš

Bruno Kalniņš (täisnimega Brūno Haralds Kalniņš; 7. mai 1899 Tukums – 26. märts 1990 Stockholm) oli läti poliitik ja ajaloolane.

Kalniņš sündis 1899. aastal ja omandas kõrghariduse õigusteaduses. Oli Lätis tuntud poliitiku Pauls Kalniņši poeg ning sai rahvasaadikuks asutavas kogus ja kõigis Läti Vabariigi parlamentides Läti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna esindajana. Juhtis Töölisspordiliitu. Pärast Ulmanise riigipööret 15. mail 1934. aastal mõisteti ta kolmeks aastaks vangi. 1937. aastal emigreerus ta Soome. Omas reservleitnandi auastet.

Ta naasis Lätti 3. juulil 1940 ning sai Kirhenšteinsi nukuvalitsuse ajal Läti sõjaväe poliitiliseks juhiks ning vastutas armee sotsialistlikuks muutmise eest. Nõukogude ajal oli ta dotsent Nõukogude Läti ülikoolis Riias.

Teise maailmasõja lõpul pages Rootsisse, kus keskendus vaba uurimistöö organiseerimisele ja kirjutamisele Baltimaade kohta. Juhtis 1970–1975 Balti Instituuti ning Läti sotsiaaldemokraatide ühingut Rootsis, võideldes oma uurimustes ja poliitilises tegevuses Nõukogude okupatsiooni ning Rootsis balti pagulaste tagastamise vastu.

Viited 

Läti poliitikud
Läti ajaloolased
Sündinud 1899
Surnud 1990
Bita Razavi

Bita Razavi (sündinud 1983) on kaasaegne kunstnik.

Haridus 
Bita Razavi õppis Teherani Kunstiülikoolis muusikat (BA, 2008) ning Helsingis asuvas Soome Kunstiakadeemias kunsti (MA, 2013).

Karjäär 
Tema loomingut on näidatud Tehrani Kaasaegse Kunsti Muuseumis, 1. Trondheimi biennaalil Norras, Soome Fotomuuseumis, XV Biennale de la Méditerranéel Thessalonikis, Helsingi Fotobiennaalil, Helsingi Disainimuuseumis, Videobrasilil, SESC Pompeias, Cité international des Arts’is Pariisis, Fotografisk Centeris Kopenhaagenis, Göteborgi rahvusvahelisel kaasaegse kunsti biennaalil, Ukraina Riiklikus Kunstimuuseumis ning festivalil Survival Kit 10.0.

Residentuurid 

 New Yorgis ISCPs (2017) 
 Tallinnas Polymeri Kultuuritehases (2013)
 Moostes MoKSis (2013)
 Nida kunstiresidentuuris (2011)
 Suomenlinnas HIAPis (2011)

Veneetsia biennaal 
Koostöös kunstnik Kristina Normani ja kuraator Corina L. Apostoliga valiti Bita Razavi 2022. aastal toimuvale 59. Veneetsia biennaalile Eestit esindama. Projekt nimega “Orhideliirium. Isu külluse järele” käsitleb troopiliste taimede kujutamise kaudu teemasid nagu rahvus, kuulumine ja kolonialism.

Tunnustus 
 Oskar Öflundsi fondi kunstniku  peaauhind (2017)
 D'Aubagne'i filmifestivali parima dokumentaalfilmi auhind (2008)

Viited

Välislingid 
 Ametlik veebilehekülg
 Bita Razavi Eesti Kaasaegse Kunsti Keskuse kunstnike andmebaasis

Sündinud 1983
Frugesi kanton

Frugesi kanton (lääneflaami: Frusje) on kanton Põhja-Prantsusmaal Hauts-de-France'i piirkonnas Pas-de-Calais' departemangus.

Koosseis 

2015. aasta märtsis jõustunud haldusreformi järel kuulub kantonisse senise 25 valla asemel 55 valda (millest 6 ühinesid uute Saint-Augustini, Bellinghemi ja Enquin-lez-Guinegatte'i valdadega):

 Ambricourt
 Audincthun
 Avondance
 Avroult
 Beaumetz-lès-Aire
 Bellinghem
 Bomy
 Canlers
 Coupelle-Neuve
 Coupelle-Vieille
 Coyecques
 Crépy
 Créquy
 Delettes
 Dennebrœucq
 Ecques
 Embry
 Enquin-lez-Guinegatte
 Erny-Saint-Julien
 Fauquembergues
 Febvin-Palfart
 Fléchin
 Fressin
 Fruges
 Heuringhem
 Hézecques
 Laires
 Lebiez
 Lugy
 Mametz
 Matringhem
 Mencas
 Merck-Saint-Liévin
 Planques
 Quiestède
 Racquinghem
 Radinghem
 Reclinghem
 Renty
 Rimboval
 Royon
 Ruisseauville
 Sains-lès-Fressin
 Saint-Augustin
 Saint-Martin-d'Hardinghem
 Senlis
 Thérouanne
 Thiembronne
 Torcy
 Verchin
 Vincly 
 Wardrecques

Viited 

Pas-de-Calais' departemangu kantonid
Vesiaeroobika

Vesiaeroobika (akvaaeroobika, vesivõimlemine) on kehalise treeningu sooritamine vees.  
  
Vesiaeroobika on aeroobse treeningu vorm. Treeningus osalejad on kas madalas või sügavas vees. Tavaliselt toimub treening muusika saatel. Kasutatavad abivahendid on näiteks vesivõimlemisnuudlid, vesiaeroobika hantlid, jalamansetid, süvaveevööd, kindad.

Vesiaeroobika stiilide hulka kuuluvad süvaveeaeroobika, zumba, vesispinning, vesipoks.

Erinevus tavaaeroobikast  

Vesiaeroobika sarnaselt kuiva-maa aeroobikaga keskendub südame-veresoonkonna töö tugevdamisele. Vesiaeroobikas kasutatakse kehalise koormuse suurendamiseks vee füüsikalisi omadusi (inerts, veetakistus, üleslükkejõud, turbulents). Vees toimib üleslükkejõud, kuival maal gravitatsioonijõud.

Pulsisagedus on madalam (kuni 13%) ja koormus jaotub ühtlasemalt eri lihasrühmadele.  Keha kaotab rinnuni vees 85–90% kehakaalust, mistõttu vesiaeroobika ajal on pinge liigestele minimaalne, väheneb liigeste põrutus- ja venitusoht.

Vesiaeroobika levinumad stiilid

Vesiaeroobika ehk vesivõimlemine 
Klassikakaline vesiaeroobika treening toimub rinnuni ulatuvas vees, abivahenditeks võivad olla jalamansetid, nuudlid, kerged hantlid, kindad. Treenida saab ka ilma ujumisoskuseta.

Süvavee aeroobika  

Treening toimub sügavas vees. Treenimisel kasutatakse spetsiaalset süvavee vööd, põhjaga puudub kontakt. Vöö tõstab inimese püstiasendisse ja hoiab veepinnal.

Vesispinning  

Treening toimub rinnuni ulatuvas vees, basseinipõhja toetuval jalgrattal.

Vesipoks  

Vees treenimisele on kohandatud kikkpoksi (kick-boxing) elemendid. Tuntud ka kui aquabox või hydroboxing.

Ringtreening  

Kombineeritud treeningu käigus treenitakse “treeningujaamades”, kus sooritatakse erisuguseid harjutusi eri vahenditega.

Aqua Latino ja Aqua Zumba  

Vesiaeroobika tantsuline treening latiinomuusika saatel.

Vesijooga  

Kasutatakse joogavõimlemise elemente. Keskendutakse lihaste ja tasakaalu treenimisele. Treening võib toimuda spetsiaalsetel veepinnal ujuvatel mattidel või laudadel.

Viited 

Sport
Veesport
Aeroobika
Rulluisusport

Rulluisusport on spordiala, kus sõidetakse rulluiskudega. 

Rulluisuspordi võistlusi korraldatakse nii Eestis kui ka välismaal.

Rulluisuspordi liigid

Freeskate 
Freeskate on üks rulluisuspordi alaliike, kus kasutatakse rulluiske eri oludes, omandatakse rohkem pidurdusviise, pöördeid, nende kombineerimist, hüppeid, trikke, tehakse tasakaalu ja koordinatsiooniharjutusi ning muid võtteid rulluiskude paremaks valitsemiseks. Freeskate hõlmab eri rulluisustiile, näiteks kiir-, triki- ja off-road rulluisutamist. Freeskate'i juurde kuuluvad takistuste ületamised, oskus sõita eri teekatetel, tagurpidi sõitmine, järsud kallakud, astmed, trepil sõitmine, murule veeremine, hüpped, slide’id, sõitmine ühel jalal, krossisõidud, laskumised, tõusud jne. Freeskate treeningutes osalemiseks eeldame osalejatelt põhioskuste ja baastehnika olemasolu.

Kiirrulluisutamine 
Kiirrulluisutamine on sport, kus arendatakse kiirust, vastupidavust ja tehnikat. Keskendutakse teatud kiiruisutehnikatele, sooritades imitatsiooniharjutusi, harjutusi liikumisel ja tehakse praktilist sõitu. Uisusammul keskendutakse igale detailile eraldi ja hiljem seotakse tehnika kokku – õige kehaasend, veeremine väliskandil, tõuge, tõuke lõpu sooritus, kallutamine, jala toomine puhkefaasis, uisu etteviimine. Kiiruse juures on oluline veel sprinditehnika, kurvitehnikad, grupis ja tuules sõitmine, laskumised ja tõusud.

Rulluisuvõistlused 
Rahvusvaheline rulluisuliit asutati 1924. aasta aprillis. Selle algne eesmärk oli rulluisuvõistluste jälgimine. Kuid 1947. aastal korraldati esimesed rulluisutamise maailmameistrivõistlused. Suurimad võistlused on eri tüüpi rulluisuspordi maailmameistrivõistlused.

Varustus 
Rulluisutamisel on oluline kindlasti varustus – rulluisud, tugikaitsed ja kiiver. Enamik rulluiske on pidurdussüsteemiga. 

Rulluiske valmistatakse mitmeks otstarbeks: harrastusrulluisud (4 rattaga), treeningurulluisud, võistlusrulluisud, hokirulluisud, iluuisutaja rulluisud. 

Saapad peaksid kindlasti olema parajad ja tugevasti jalas, algajale ei soovitata liiga kiireid rattaid. Rattad on erinevad, sõltuvalt sellest, kas harjutame asfaldil, puupõrandal, tsementkattel jm. Koos rulluiskudega tuleb muretseda randmekaitsmed, põlvekaitsmed, küünarnukikaitsed, kiiver.

Võistlused 
 Berliini Rulluisumaroton
 Tartu Rulluisumaraton 
 Eesti meistrivõistlused kiirrulluisutamises

Viited
Christin-Amani Kiivikas

Christin-Amani Kiivikas (sündinud 31. detsembril 2001) on Eesti suunamudija ja jõusaali eratreener. Christin-Amani  on aktiivne sisulooja YouTube`i ja Instagramis. 

Ta lõpetas 2021 aastal Tallinna Saksa Gümnaasiumi koos Pluuto (artist) ja Kelly Sildaruga. 2021. aasta oktoobri algul sooritas ta jõusaali eratreenerikutse eksami.

Spordikarjäär 
2016. aastal alustas Christin-Amani Kiivikas isa Ott Kiivikase käe all treenimist bikiinifitnessis. 2018. aasta 29. septembril osales Christin-Amani Kiivikas Sparta spordiklubis toimunud Valio Profeel Cupil juuniorite bikiinifitnessis, kus ta saavutas kolmanda koha. 2019. aasta 2. novembril toimunud Eesti meistrivõistlustel osales ta kahes kategoorias: juuniorite bikiinifitnessis, kus ta saavutas esimese koha ning naiste bikiinifitnessis, kus ta saavutas kolmanda koha.  Euroopa meistrivõistlustel Hispaanias, osales Christin-Amani Kiivikas bikiinifitnessi juuniorite 16-20 (open class) kategoorias, kuid poolfinaali ei jõudnud. Lisaks bikiinifitnessile on Christin-Amani Kiivikas tegelenud ka tennise, tantsimise, iluvõimlemise, kergejõustiku ja vehklemisega.

Tegevus sotsiaalmeedias 
Youtube'i sisuloomisega alustas ta 2021. aasta aprillis. Sama aasta 28. oktoobri seisuga oli tal Instagramis 13,9 tuhat ja Youtube`is 1,6 tuhat jälgijat. Christin-Amani peab ka blogi, kus jagab nõuandeid toitumise ja treeningu kohta. Koos spordiriiete firmaga Fennecfit on ta loonud Fiercebyamani kollektsiooni. Lisaks teeb ta ka koostööd  spordiklubi Sparta ja Sportland Eestiga.

Isiklikku 
Christin-Amani Kiivikas on Eesti kulturist  Ott Kiivika ja Signe Pukki tütar, tal on ka õde Emilia Kiivikas. Hetkel elab Christin-Amani Soomes koos kaaslase Siim Haljandiga. Juuli lõpus andis Christin-Amani Kiivikas teada, et on lapseootel ning septembris andis ka YouTube'i vahendusel teada lapse soo.

Viited 

Eesti kulturistid
Sündinud 2001
Mina veel Sind ei tea

"Mina veel Sind ei tea" on Ott Leplandi singel. Laulu viisi autorid on Ott Lepland ja Karl-Ander Reismann. Sõnade autoriteks Ott Lepland, Karl-Ander Reismann ja Maian Kärmas. Loo on produtseerinud Karl-Ander Reismann.

Välislingid 
 VIDEO: Mina veel Sind ei tea Youtube.com
 SÕNAD: Mina veel Sind ei tea Sasslantis.ee

2021. aasta singlid
Ott Leplandi singlid
Erik Aaslav-Kaasik

Erik Aaslav-Kaasik (sündinud 21. mail 1987) on eesti veemootorisportlane.

Ta lõpetas 2006. aastal Paldiski Gümnaasiumi ja 2012. aastal rakendusarhitektuuri erialal Tallinna Tehnikakõrgkooli. 

Ta alustas veemotoga tegelemist aastal 1996 oma isa Lembit Aaslav-Kaasiku juhendamisel. Ta on mitmekordne Eesti meister, Balti meister ja Eesti rekordi omanik paadiklassis S-550 (2009). Eesti parim veemotosportlane 2018. Tallinna parim meessportlane 2018.

Tunnustus
2018 – Eesti aasta parim veemotosportlane
Tallinna parim meessportlane 2018.

Isiklikku
Tema isa Lembit Aaslav-Kaasik on tuntud veemototegelane, paadiehitaja ja maailmakuulus vintide valmistaja. Ema Eve Aaslav-Kaasik. Tema vennad (Ahto, Lembit ja Uku Aaslav-Kaasik) on samuti veemotosportlased, kes on võitnud medaleid tiitlivõistlustelt ja on kuulsad võidusõidupaatide ehitajad. Lisaks on 2 õde, Ingrid ja Imbi.
Igapäevaselt tegeleb Erik võidusõidupaatide sõukruvide ehk vintide valmistamisega, millega sõidavad enamus Eesti sõitjad ning paljud välismaalased, kelle seas on mitmeid maailma- ja Euroopa meistrid. Vindimeistri ameti õppis ta oma isa Lembitu kõrvalt ning koos ollakse nime taga LAK Propellers.

Välislingid
Biograafia ESBL-is
Sporditulemused ESBL-is

Eesti veemotosportlased
Sündinud 1987
Abdulrazak Gurnah

Abdulrazak Gurnah (sündinud 20. detsembril 1948 Sansibaril) on Tansaania päritolu kirjanik, kes elab Suurbritannias ja kellel on Suurbritannia kodakondsus.. Ta pälvis 2021. aastal Nobeli kirjandusauhinna. Ta on üks tuntumaid ja hinnatuimaid postkolonialistliku kirjanduse esindajaid tänapäeval Suurbritannias.

Elulugu 
Gurnah sündis 20. detsembril 1948 Sansibari sultanaadis. 18-aastasena põgenes ta Sansibarist pärast seda, kui seal toimus revolutsioon ja selle käigus kiusati taga araablaste etnilist rühma. 1968. aastal läks ta pagulasena Suurbritanniasse. Seal sai Gurnah kõrghariduse, õppides esmalt Londoni Ülikooli egiidi all Canterburys Christ Churchi Ülikoolis. 1980. aastate alguses töötas ta õppejõuna Nigeerias Kano Ülikoolis. 1982. aastal kaitses ta doktorikraadi Inglismaal Kenti Ülikoolis. Pärast seda asus ta Kenti Ülikoolis õppejõuna tööle. Suurbritannias paguluses elades hakkas ta 20. eluaastate alguses kirjutama. 

Gurnahil on ilmunud kümme romaani, nendest tuntuimad on "Paradise" (1994) ja "By the Sea" (2001). Tema kolm esimest romaani – "Memory of Departure" (1987), "Pilgrims Way" (1988) ja "Dottie" (1990) – kujutavad sisserändajate elu tänapäeva Suurbritannias. Neljanda romaani "Paradise" tegevus toimub 20. sajandi alguses ja Esimese maailmasõja ajal Saksa Ida-Aafrika koloonias. "Paradise" esitati Bookeri auhinna ja Whitebreadi kirjandusauhinna kandidaadiks. Romaani "By the Sea" peategelaseks on ühes Inglismaa linnas elav asüülitaotleja. Eesti keeles tema teosed seni ilmunud ei ole. Lisaks on Gurnah toimetanud kaks köidet kogumikku "Essays on African Writing" ning avaldanud käsitlusi sellistest tänapäeva postkolonialistlikest kirjanikest nagu V. S. Naipaul, Salman Rushdie ja Zoë Wicomb.

Gurnah on esimene Tansaaniast pärit Nobeli kirjandusauhinna laureaat. 21. sajandil on ta pärast Naipulii, Doris Lessingit ja Kazuo Ishigurot neljas Suurbritannias elav Nobeli kirjandusauhinna laureaat, kes pole sündinud Suurbritannias.

Romaanid 
 "Memory of Departure" (1987)
 "Pilgrims Way" (1988)
 "Dottie" (1990)
 "Paradise" (1994)
 "Admiring Silence" (1996)
 "By the Sea" (2001)
 "Desertion" (2005)
 "The Last Gift" (2011)
 "Gravel Heart" (2017)
 "Afterlives" (2020)

Viited 

Tansaania kirjanikud
Sündinud 1948
Eesti Vabariigi välisesindajate loend 1993



Austraalia
Aupeakonsul Aldur Kaljo

Austria
Aupeakonsul Henn-Jüri Uibopuu

Belgia
Suursaadik Clyde Kull

Kanada
Aukonsul Ilmar Heinsoo

Taani
Suursaadik Arvo-Jürgen Alas

Soome
Suursaadik Jaak Jõerüüt, pressi- ja kultuurinõunik Kulle Raig, majandusnõunik Mati Vaarmann, konsul Tago Holsting

Prantsusmaa
Ajutine asjur Malle Talvet

Saksamaa
Suursaadik Tiit Matsulevitš, majandusnõunik Sven I. Oksaar

Suurbritannia
Suursaadik Riivo Sinijärv

Island
Suursaadik Jürgen Alas (vt. Taani)

Iisrael
Aukonsul Joseph Shekel

Korea Vabariik
Aukonsul Jae Ik Park

Läti
Suursaadik Leili Utno, konsul Ilmar Brüssel

Leedu
Suursaadik Valvi Strikaitiene, konsul Merje Stanciene

Luksemburg
Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

Holland
Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

Norra
Suursaadik Arvo-Jürgen Alas (vt. Taani), aukonsul Arve Roys Stranden

Venemaa
Suursaadik Jüri Kahn, peakonsul Sulev Roostar

Rootsi
Suursaadik Margus Laidre, konsul Toomas Tamme

Šveits
Aupeakonsul Enn Vallak

Ameerika Ühendriigid
Suursaadik Ernst Jaakson, konsul Aarand Roos, aukonsul Jaak Treimann

Euroopa Ühendus
Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

Põhja-Atlandi Koostöönõukogu
Suursaadik Clyde Kull (vt. Belgia)

ÜRO
Suursaadik Ernst Jaakson
Puuküürnik

Puuküürnik on elu- või muu ruumi üürinud füüsiline või juriidiline isik, kes keeldub üüripinnalt lahkumast.

Mõiste tekkepõhjus 
Mõiste võttis kasutusele ETV saade "Pealtnägija" ja tuli käibele seoses sellega, et Eesti võlaõigusseaduse tõttu on raske probleemsest üürijast vabaneda: esmalt tuleb üürijale kolm kuud lepingu lõpetamisest ette teatada ja kui üürija keeldub lahkumast, ei saa üürileandja teda lihtsalt välja tõsta (ka mitte politsei abil), vaid peab kohtusse pöörduma, kohtuprotsessi saab aga tõrges üürnik üsna pikale venitada.  Abi ei pruugi olla ka vee- ja elektrivarustuse välja lülitamisest ega ukseluku vahetamisest. 

Üürilepingut reguleeriv asjakorraldus pärineb ajast, mil oli aktuaalne sundüürnike probleem ning võib olla seetõttu üürnike poole kaldu. Samal perioodil oli sellesisulisi vaidlusi ka kõige rohkem.

Vaidlustes tekib õiguste konflikt: ühel poolel on kinnisasja omanikele tagatud põhiseadusega, et kõigi omand on puutumatu ja võrdselt kaitstud, teisel poolel Eesti Vabariigi põhiseadusega ja Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste konventsiooniga tagatud üürniku kodu puutumatuse õigused.

Kuna pahatahtlikust üürnikust on raske vabaneda, ongi ajakirjanduses käibele jäänud mõiste puuk-üürnik.

Mõju 
Puuküürnikust vabanemine võib venida aastatepikkuseks ja kujuneda kulukaks, omanik ei pruugi kohtukulusid ega ka maksmata kommunaal- ja üürikulusid täies mahus kätte saada. Täpset ülevaadet puuküürnikest pole, Eesti ligi 100 000 üürikorteriga kaasneb tõenäoliselt vaid paaril protsendil vastav probleem, näiteks kohtutäitur Elin Vilippuse büroo menetleb aastas 2021 ligi kümmet sellist juhtumit.

Lahendus 
Parimaks viisiks probleemi vältimisel peetakse taustakontrolli. Paljudes riikides on tavaks üürnikult maksejõulisuse tõestuse ja soovituste nõudmine, kuid Eestis pole see komme levinud. Samuti soovitatakse nõuda tagatisi. Tallinnas on võimalik pöörduda ka üürivaidluskomisjoni, kuid see võib protsessi veelgi pikendada.

Ligi kakskümmend aastat muutmatult kehtinud võlaõigusseadusega kaasnenud probleemi on üritatud 2021. aasta muudatusega lahendada, aga kuna üürnik on üürisuhtes nõrgem osapool, on seadusandjatel raske üürniku õigusi riivamata regulatsiooni kohendada. Muudatusega kaasnev lihtsustatud lepingu ülesütlemine, senisest suurem tagatisraha, leppetrahv, viivisemäära tõstmine, lühendatud ülesütlemise etteteatamisaeg, üürnikule pandavad haldus- ja hoolduskulud võivad olukorda leevendada, kuid probleemi ei pruugi lahendada.

Vaata ka 

 sundüürnik
üürnik
põhiseadus
võlaõigusseadus

Viited 

Kinnisvara
Õigusteadus
Veneetsia arhitektuuribiennaal

Veneetsia arhitektuuribiennaal on rahvusvaheline arhitektuurinäitus, mida korraldatakse Itaalias Veneetsias üle aasta. Biennaali näol on tegemist Veneetsia biennaali osana korraldatava üritusega, mida eraldi sündmusena on korraldatud alates aastast 1980. Enne seda, alates aastast 1968, toimusid arhitektuurinäitused osana üldisest kunstibiennaalist. Aastas külastab arhitektuuribiennaali enam kui veerand miljonit külastajat.

Arhitektuuribiennaali peamine eesmärk on käia välja ja näidata arhitektuurilisi lahendusi kaasaegsetele ühiskondlikele, humanistlikele ja tehnoloogilistele probleemidele. Olgugi, et biennaal kaldub arhitektuuri akadeemilise ja teoreetilise külje suunas, annab üritus arhitektidele võimaluse uute projektide esitlemiseks. Biennaal on ka nimekate arhitektide ja disainerite kohtumispaik.

Arhitektuuribiennaali raames toimub suurel hulgal näitusi ja muid sündmusi. Neist olulisim on biennaali peakuraatori poolt kokku pandav keskne kuraatorinäitus. Biennaali võib jaotada kaheks peamiseks osaks: Giardini näituseala, kus asuvad alalised rahvuspaviljonid, ja Arsenale kompleks, kus paljude riikide projektid on ühe katuse all koos.

17. arhitektuuribiennaal, mis pidi toimuma 2020. aastal, kuid lükkus koroonapandeemia tõttu edasi, avati 22. mail 2021. Kuni 2021. aasta 21. novembrini kestval biennaalil avati 60 rahvuspaviljoni (sealhulgas Eesti paviljon). Lisaks rahvuspaviljonidele osaleb biennaalil veel 112 osalejat 46 riigist.

Eesti ekspositsioonid
Eesti on Veneetsia arhitektuuribiennaalil osalenud alates aastast 2000. Eesti ekspositsiooni näituseid on korraldanud nii Eesti Arhitektide Liit kui ka Eesti Arhitektuurikeskus.

Viited

Välislingid
 Arhitektuuribiennaali ametlik koduleht

Kunstinäitused
Arhitektuur
Veneetsia
Rumeenia kommunismivastane liikumine

Rumeenia kommunismivastane liikumine oli aktiivne peamiselt neljakümnendate lõpust kuni viiekümnendate keskpaigani, väiksemal määral kuni kuuekümnendate alguseni. Kommunistliku režiimi vastane relvastatud ning organiseeritud võitlus viis vastupanuvõitlejate liigitamiseni bandiitideks. "Kommunismivastase relastatud vastupanu" üksikasjad jõudsid avalikkuse ette alles pärast Nicolae Ceaușescu kukutamist 1989. aastal. Alles siis sai üldsus teada, et nelja- ja viiekümnendatel tegutsesid riigis mitmed väiksed relvastatud rühmitused, kes nimetasid end hajdukkideks ning olid umbes kümme aastat võimude eest Karpaatides peidus. Riigivõim tegi viimase vastupanuvõitleja Banaati mägedes kahjutuks aastal 1962. Kommunismivastane võitlus kestis Rumeenias kauem kui enamikus idabloki maades.

Mõnede akadeemikute hinnangul on kommunismivastase liikumise ulatust ja mõju tagantjärele Rumeenia meedias ning memuaarides ülepaisutatud. Samade ajaloolaste hinnangul jäetakse kahe silma vahele vastupanuliikumise autoritaristlikud, antisemitistlikud ja ksenofoobsed jooned. Teised, peamiselt kodanikuühendused ja endised dissidendid väidavad, et kui välismõjud oleksid teistsugused olnud (kui lääneriigid poleks Nõukogude Liidul lubanud Rumeeniat ning ülejäänud Ida-Euroopat enda mõju alla võtta), oleks vastupanuliikumisest kasvanud edukas vabadussõda. Samas endised ametnikud, Securitate salapolitseinikud ning kommunistliku režiimi toetajad on endiseid põrandaaluseid gruppe sildistanud fašistlikeks, kriminaalseteks ja rahvavaenulikeks Lääne mõjuagentideks, kelle eesmärk oli riiki destabiliseerida. Mõned endised vastupanuvõitlejad (nt Ion Gavrilă Ogoranu, Gavrilă Vatamaniuc ja Lucreția Jurj) on pärast 1989. aastat tunnistanud, et nende tegevus ei kujutanud endast režiimile tõsiseltvõetavat ohtu ning nende tegevuse eesmärgiks oli hoida rahvas potentsiaalse Ameerika Ühendriikide sekkumise jaoks kommunismivastast meelsust.

Vaata ka
 Brașovi ülestõus
 Rumeenia revolutsioon
 Nõukogude-vastased partisanid
 "Vin americanii!"
 Ida-Euroopa kommunismivastased ülestõusud
 Ioanidi bande

Viited

Välislingid
 
 Georges Diener, "Résistance Paysanne et Maquis en Roumanie de 1945 à 1965 – La résistance paysanne à la collectivisation", Genèses – Sciences sociales et histoireno, no. 43, 2001/2 (prantsuse keeles)
 Toma Arnăuțoiu – The anti-communist partisans of Nucșoara – Biography, photos, documents about Toma Arnăuțoiu. (inglise keeles)

Rumeenia ajalugu
John Kenneth Galbraith

John Kenneth Galbraith (15. oktoober 1908 - 29. aprill 2006) oli Kanada-Ameerika majandusteadlane, diplomaat, riigiametnik ja intellektuaal. Tema majandusteemalised raamatud olid bestsellerid 1950ndatest kuni 2000ndateni.  majandusteadlasena kaldus ta institutsionalistliku vaatenurga Key-Keynesi-järgse majanduse poole.

Viited 

Majandusteadlased
Sündinud 1908
Surnud 2006
Elizabeth McCourt Tabor

Elizabeth McCourt Tabor (hüüdnimega Baby Doe, september 1854 Oshkosh, Wisconsini osariik – 7. märts 1935 Lake'i maakond, Colorado osariik) oli ettevõtja Horace Tabori teine abikaasa. Tema rentslist rikkuriks ja tagasi kaltsudesse elulugu tegi temast omal ajal tuntud tegelase. Tema elul põhinevad Hollywoodi film ("Silver Dollar") ja ooperietendus ("The Ballad of Baby Doe").

Surm
Kunagine Metsiku Lääne parimini riietatud naine suri 81-aastasena Matchless Mine'i kaevanduse hurtsikus, kus lumetormi tõttu külmus.

Välislingid

Ameerika Ühendriikide inimesed
Sündinud 1854
Surnud 1935
November 2021

November 2021, kroonika

2021. aasta november algas esmaspäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast teisipäeval.

1. november
...

2. november
Ameerika Ühendriikides New Jerseys ja Virginias toimusid kuberneri- ja osariigi parlamendivalimised.

5. november
Sierra Leone pealinnas Freetownis sõitis veoauto sisse bensiinilastis tsisternautole. Järgnenud tsisternauto plahvatuses hukkus vähemalt 100 inimest ning vigastada sai enam kui sada inimest.
Texases Houstonis Astroworldi muusikafestivalil toimunud tunglemises sai surma 8 inimest.

8. november
Eestis astus kultuuriministri ametisse Tiit Terik.

14. november
Bulgaarias toimusid parlamendi- ja presidendivalimised. Enim hääli (25,7% antud häältest) sai valimisliit Me Jätkame Muutust. Teiseks tuli senise peaministri Bojko Borisovi erakond GERB 22,7% häältest. Presidendivalimistel sai 49,42% häältest senine president Rumen Radev.

18. november
Eestis astus keskkonnaministri ametisse Erki Savisaar.

21. november 
Bulgaaria presidendivalimiste teise vooru võitis 66,72% häältega senine president Rumen Radev.

23. november 
Bulgaarias Bosneki lähedal toimunud bussiavariis hukkus 46 inimest.

24. november 
Rootsi parlament kinnitas Magdalena Anderssoni peaministriks, kuid ta astus mõni tund hiljem tagasi.

25. november 
Venemaal Kemerovo oblastis Gramoteino alevis asuvas Listvjažnaja söekaevanduses hukkus tulekahjus 51 inimest, sealhulgas 5 päästjat.

28. november 
Hondurases toimusid üldvalimised. Presidendiks valiti opositsiooni esindaja Xiomara Castro.

29. november 
Rootsi parlament kinnitas teist korda Magdalena Anderssoni peaministriks.

30. november 
Barbadosest sai vabariik. Riigi esimeseks presidendiks vannutati senine kindralkuberner Sandra Mason.

Viited

 11
Třebechovice pod Orebem

Třebechovice pod Orebem (kuni 1920. aastani  Třebechovice, saksa keeles Hohenbruck) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Hradec Králové ringkonnas. Třebechovice pod Orebem asub Hradec Královést ligikaudu 11 km idas.

Asulat on esmamainitud 1358. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Hradec Králové maakond
Peeter Talvistu

Peeter Talvistu (sündinud 2. aprillil 1983 Tartus) on eesti kunstikriitik, -ajaloolane ja kuraator. 2021. aastast on ta Tartu Kunstnike Liidu esimees.

Ta on saanud 2010. aastal Tartu Ülikoolist kunstiajaloo bakalaureusekraadi ja 2021. aastal sama osakonna magistrikraadi. Töötanud Tartu Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstnike Liidu kuraator-projektijuhina.

Ta on kureerinud näitusi alates 2012. aastast, kujundanud neid alates 2020. aastast ja on olnud ka näituste žürii liige.

Alates 2017. aastast on ta koostanud internetiandmebaasi EKABL (Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon).

Ta oli ka Vikipeedia kunstikuu artiklivõistluse žürii liige 2021. aasta oktoobris.

Isiklikku
Tema ema oli kunstiajaloolane, Tartu Kunstimuuseumi endine teadusdirektor Tiiu Talvistu; isa on kunstiajaloolane, kunstikriitik ja publitsist Enriko Talvistu. Õde Mary-Ann Talvistu on töötanud KUMU hariduskeskuse juhatajana.

Viited

Eesti kunstikriitikud
Eesti kunstiajaloolased
Sündinud 1983
Kase kool

1786.a. mainitakse esmakordselt suitsutares asuvat Taevere (Kase) kooli. See asunud ühes viletsas Vihu saunas, kuhu õppimisele ülesantud oli 9 last, kuid katsumise ajal olla seal kõigest 3 last olnud. Kes seal kooliõpetaja olnud – ei ole teada. 1807. a. pandud kool Nõmme tallu ja kooliõpetajaks selle talu perenaine Marry Siem. See olnud rahvuse poolest lätlane, kuid kõnelenud ka eesti ja saksa keelt. M. Siem olnud õpetajaks kuni 1830. a. Tema aeges viidud lapsed enne kooli panemist kirikuõpetaja juure katsumisele ja kes „rumalad” olnud, s.o pole mõistnud lugeda, saadetud määramata aja peale kooli. Kooliõpetaja saanud tasuks iga lapse pealt teatud arv vilja, peale selle olnud tal veel kasutamiseks maa, mille eest pidanud aga mõisale tegu tegema. Kooliaeg pidanud kestma mardipäevast kuni lihavõttepühadeni. Järgmine õpetaja olnud Ann Tõhker (1830.–34. a.). 1834. a. toodud kool Kadaka tallu ja õpetajaks pandud Jaan Nõmmik. See olnud kooli peal kõigest kolm aastat ja läinud ära Võrumaale Karaskisse vene kiriku köstriks.

Selle järele pannud kirikuõpetaja Schnell kooliõpetajaks Jaan Nõmmiku venna Taaveti tema ilusa lauluhääle pärast. Taavet Nõmmik olnud õpetajaks 1837.a -1859. a. 1846. a. toodud kool Kase tallu, kus ta ka 1929.a asus. Julius Nõmmik Taaveti poeg (19.12.1840 - 1907), saanud õpetajaks Kase koolis 1859.a -1887.a. Tema poeg Jüri Nõmmik Juliuse p. (06.11.1866 – 23.11.1929),  oli Taewere w. Kase kooli juhataja 1887-1929.a
Alice Kask

Alice Kask (sündinud 13. detsembril 1976 Tallinnas) on eesti maalikunstnik.

Kask on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia bakalaureuse- (1999) ja magistrikraadiga (2002). 

Ta on esinenud näitustel alates 1997. aastast, sh Praha Biennaalil (2007) ja maalikunsti arengut uurival näitusel "Muutuv maalikunst" Kumu kunstimuuseumis (2010). Tema maale on Eesti Kunstimuuseumis, Tartu Kunstimuuseumis, Tallinna kunstikogus, Neumünsteri muuseumis ja erakogudes. 2016. aastal toimus isikunäitus Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis, 2018. aastal Helsingi Taidehallis ja 2020. aastal Rüki galeriis.

2021. aastal maalis Kask president Kersti Kaljulaidist kolm eriilmelist portreed.

Tunnustus 
 1998 Eesti Maalikunstnike Liidu aastanäituse noortepreemia
 2003 Konrad Mäe preemia
 2005 Vaal galerii noore kunstniku preemia

Viited

Välislingid 
Alice Kask EKM digitaalkogus
https://www.kunstihoone.ee/programm/alice-kask/

Eesti maalikunstnikud
Sündinud 1976
Viktoria Kovaltšuk

Viktoria Kovaltšuk (ukraina keeles Вікторія Володимирівна Ковальчук; 26. jaanuar 1954 Kovel – 4. aprill 2021 Lviv) oli ukraina graafik, illustraator, disainer ja kirjanik.

Temalt on ilmunud üle 200 raamatu, nende hulgas 30 ringis lastele. 

Ta suri COVID-19 komplikatsioonide tõttu.

Ukraina kunstnikud
Ukraina kirjanikud
Sündinud 1954
Surnud 2021
Costa Rica kodusõda

Costa Rica kodusõda oli Costa Rica 20. sajandi ohvriterohkeim sündmus. Vaid 44 päeva väldanud konfliktis (12. märts – 24. aprill 1948) hukkus umbes 2000 inimest. Konflikti esimene eelaste oli 1. märtsil 1948, kui Cosa Rica seadusandlik assamblee, milles olid enamuses valitsusmeelsed, otsustas tühistada 8. veebruaril toimunud presidendivalimiste tulemused. Esialgsete tulemuste järgi koalitsioonikandidaat positsioonikandidaat Rafael Ángel Calderón Guardia ees esikoha saanud Otilio Ulate Blancot süüdistaati valimispettuses. Selle tulemusel algas relvastatud ülestõus president Teodoro Picado Michalski vastu. Opositsioonivägesid juhtis ettevõtja José Figueres Ferrer, kes ise ei olnud valimistel osalenud.

Costa Rica armee oli väike ja kehvasti varustatud, peamine jõud mässuliste tõrjumiseks tuli kommunistliku Rahva Avangardi Partei omakaitseväelastest. Rahva Avangardi Partei kuulus parlamendis koalitsiooni ning oli hääletanud valimistulemuste tühistamise poolt. Mässuliste pealetung oli kommunistide vastuhakust hoolimata Figuerese juhtimisel kiire, president Picado oli sunnitud tagasi astuma ning võimu ekspresident Calderón Guardiale üle andma.

Pärast sõda juhtis Figueres riiki ajutise valitsushunta eesotsas 18 kuud, riigi sõjavägi saadeti laiali ning detsembris korraldati asutava kogu valimsed. Asutav kogu võttis 1949. aastal vastu uue põhiseaduse pärast mida andis hunta võimu üle Otilio Ulatele. Pärast neid sündmusi on Costa Rica poliitika olnud võrdlemisi rahulik.

Viited

Välislingid
 Costa Rica ja 1948. aasta revolutsioon (inglise keeles)

1948
Kodusõjad
Costa Rica ajalugu
Lauri Varik

Lauri Varik (sündinud 19. märtsil 1976) on eesti ajakirjanik ja saatejuht.

Töö
Alustas 1998. aastal Tartu Päikeseraadios uudistetoimetajana, 1998-2000 töötas Raadio Tartu uudistetoimetajana, 2000.a. oktoobrist töötas Eesti Raadio Tartu stuudios uudistetoimetajana, muuhulgas 2002-2005 Raadio 2 uudistetoimetajana. 2007. aastast töötab Eesti Rahvusringhäälingus Vikerraadio saatejuhina, kus juhib saateid Uudis+ ja Reporteritund, juhtinud ka Vikerhommikuid.

Haridus
Lauri Varik on 1994 lõpetanud Saaremaa Ühisgümnaasiumi, 2004 Tartu Ülikooli avaliku halduse eriala.

Tunnustus 

 2021 ERR aastapreemia

Välislingid 
https://www.youtube.com/watch?v=tdjGod14epQ

https://saartehaal.postimees.ee/7131404/raadiohaal-lauri-varik-suudab-olla-enesekriitiline

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1976
Eesti raadioajakirjanikud