joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sakala (laev)

Sakala (pardatähis M314) on Eesti mereväe koosseisu kuuluv Sandown-klassi miinijahtija.

Ajalugu 
Sakala on ehitatud 1990. aastal Suurbritannias  Southamptonis Vosper Thorneycrofti laevatehases. Laevale pandi nimeks Inverness. Aastatel 1991–2005 oli HMS Inverness Suurbritannia mereväe koosseisus.

Alates 2008. aastast kuulub Eesti mereväele. 24. jaanuaril 2008 heisati Šotimaal Rosythis Babcocki laevatehases Sakalal esimest korda Eesti lipp ja anti nimeks Sakala kunagise muinasmaakonna järgi.

EML Sakala ületas 2009. aastal esimese Eesti sõjalaevana Atlandi ookeani mõlemal suunal. 

2016. aasta 11. novembril leiti NATO 1. alalise miinitõrjegrupi koosseisust taas kodumaale saabunud Sakalalt leiti suurem kogus maksumärkideta sigarette ja alkoholi, mis olid ostetud maksuvabast tsoonist. Riigiprokuratuur jõudis 2018. aastal siiski järeldusele, et Sakala meeskonnaliikme süü ei ole suur. Patustanud mereväelase suhtes otsustati algatatud kriminaalmenetlus oportuniteediga lõpetada ning panna kohustuseks tasuda riigituludesse 3300 eurot.

Sümbolid ja traditsioonid 

Sakala nimi pärineb enne nõukogude okupatsiooni Eesti merejõududes teeninud abilaevalt. Miinijahtija Sakala sõpruslinnaks sai 2009. aasta kevadel Viljandi.

Vaata ka 
 Sakala (laev 1886)

Viited

Välislingid

 Sakala kaitseväe kodulehel

Eesti sõjalaevad‎
Andrus Albrecht

Andrus Albrecht (kasutanud ka esinejanime Bonzo; sündinud 2. augustil 1973) on eesti laulja, kitarrist, laulukirjutaja ja näitleja.

2012. aastast ansambli Kõrsikud liige.

Albumid 
 2004 "Teisipidi tegelikkus" Bonzo/Hitivabrik
 2005 "Andke tagasi maa" PlaanB Productions
 2007 "Viis (4+1)" (valik palu 2005 juunis kontsertidelt koos Jäääärega)
 2007 "Settimine" Tulsa
 2008 "Ei saa mitte vaiki olla" Tulsa
 2010 "Diip" Bonzo ja Tõun
 2015 "Sügise süles" Bonzo
 2017 "Ma olin Bonzo" Andrus Albrecht

Tunnustus
2015 – Rakvere Kroonimärk

Eesti lauljad
Eesti kitarristid
Sündinud 1973
Aglona piirkond

Aglona piirkond (läti Aglonas novads) oli 1. järgu haldusüksus Lätis.

Piirkonna keskuseks oli Aglona küla.

Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Aglona piirkonna elanikest lätlasi 59,77%, venelasi 29,12%, valgevenelasi 5,32%, poolakaid 2,51%, mustlasi 1,05% ja muust rahvusest inimesi 2,24%.

Piirkond moodustati 2009. aastal Aglona, Kastuļina, Grāveri ja Šķeltova vallast. 2021. aastal jagati Aglona piirkond kahe piirkonna vahel: Aglona vald liideti Preiļi piirkonnaga ja ülejäänud kolm valda Krāslava piirkonnaga.

Viited

Välislingid
 Aglona piirkonna koduleht

Läti endised piirkonnad
Harri Henn

Harri Henn (28. aprill 1942 Tartu – 25. veebruar 2016) oli Eesti poliitik, kõrgharidusega noorsootöötaja, riigikaitseõpetaja, erusõjaväelane (kapten) ja Tallinna linna munitsipaalpolitseinik.

Harri Henn oli Kaitseliidu 29. märtsil 1990 asutatud Tamme rühma aktiivne looja ja Tamme malevkonna pealik. Eesti Vabariigi Valitsuse korraldusega nr. 344-k määratud Kaitseliidu Tartu Maleva pealikuks. Esimene Tartu ja Tartumaa ühendatud malevate pealik. 

Henn osales Tartu Memento algatusel toimunud Tartu Lenini ausamba teisaldamisel 23. augustil 1990 koos Kaitseliidu Tamme malevkonnaga.

Tema teeneteks peetakse taasiseseisvumisele aktiivset kaasaaitamist ja Eesti Vabariigi kodanikuks olemisele registreerimisel ning julgustamist koondumisele taastatava Kaitseliidu liikmeteks astumisel, tegutsemist Rahvarindes, Muinsuskaitses, MRP-AEG-s, ERSP-s, liikumises GENF-49. 
Ta oli Eesti Kongressi liige ja Haaslava valla esimese volikogu liige. 

Eesti Vabariigi eksiilvalitsus andis talle kui meeskonnajuhile ja organiseerijale kapteni auastme (ohvitseritunnistusele nr 16 on alla kirjutanud Heinrich Mark, kes oli peaminister Vabariigi Presidendi ülesannetes ja Jüri Toomepuu, kes oli valitsuse sõjaminister). 
15. septembrist 1992 15. aprillini 1993 oli ta niinimetatud Nõmme valitsuse sõjaminister ja välisminister.

2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Tallinna Linnavolikokku. Keskerakonda astus ta mais 2011.

2001. aastast surmani oli ta Tallinna Munitsipaalpolitsei vaneminspektor.

Autasud
 1992 Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest 
 Kaitseministeeriumi Teeneteristi II klassi teenetemärk
 Kaitseliidu Valgeristi II klassi teenetemärk
 Vabadussõja mälestusrist

Viited

Välislingid 
 Mupolasest vabadusvõitleja astus Keskerakonda
 Pöördumine Eesti Vabariigi 1938. a. tuginevale valitsusele
 Vabariigi Presidendi käskkiri
 Harri Henn armastab "Schmeisserit". Eesti Ekspress, 16. oktoober 1992
 Harri Henn ja kolm isamaavannet. Liivimaa Kuller, 22. oktoober 1992
 Foto
 Riho Ühtegi. Nimed, mida pole raiutud marmortahvlile. Kaitse Kodu!, nr 7 (75/521) 2007, lk 22–23.

Eesti Keskerakonna poliitikud
Eesti Kongressi liikmed
Kaitseliidu Tartu maleva pealikud
Eesti maadlejad
Nõmme valitsus
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1942
Surnud 2016
Withnail and I

"Withnail and I" ("Withnail ja mina") on 1986. aastal Suurbritannias valminud Bruce Robinsoni kultuslik mängufilm, mis põhineb tema isiklikel noorpõlvekogemustel 1960. aastate Londonist. Lugu põhineb Bruce Robinsoni enda mitteavaldatud romaanil, mille ta kirjutas 1969. aasta talvel. Filmi eelarve oli 1,1 miljonit naela, Robinson sai käsikirja eest ühe naela, lavastamise eest 80 000 naela.

Filmi peategelasteks on kaks töötut näitlejat, Withnail (Richard E. Grant) ja minategelane Peter Marwood (Paul McGann). Nad elavad 1969. aasta lõpul Londonis üsna nälgimise piiril, peatoiduseks alkohol ja tabletid. Tüdinud elust toauberikus, otsustavad noored mehed mõneks ajaks kolida Withnaili onu Monty (Richard Griffiths) juurde. Seal leiavad peategelased eest poollagunenud maja ja vaenulikud naabrid. Pärast onu saabumist muutub aineline külg paremaks, ent probleeme tekitab homoseksuaalsete kalduvustega onu Montys tärganud eriline huvi minategelase vastu.

Film annab kriitilise ja tõepärase pildi Briti seiskunud elulaadist. Kuuekümnendate aastate mässumeelsuse ja vabaduseunistuste aeg on möödas ja mingeid olulisi muutusi pole toimunud.

Suurbritannia filmid
1986. aasta filmid
Ilmar Palias

Ilmar Palias (11. oktoober 1958 Tallinn – 26. august 1990 Tallinn) oli Eesti poliitik.

Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 10. Keskkooli.

Ta oli 1990. aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna asutajaliige ja juhatuse liige. Ta valiti Eesti Kongressi.

Palias hukkus autoõnnetuses, milles on kahtlustatud ka KGB osalust.

Viited

Kirjandus 
Nekroloog. Reede nr 35, 31. august 1990. Lk 15

Välislingid
Autobiograafia
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti Kongressi liikmed
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1958
Surnud 1990
Ants Pallop

Ants Pallop (4. mai 1928 Tartu – 25. märts 1996 Bernardsville, New Jersey) oli eesti päritolu USA loomaarstiteadlane.

Elulugu
Ants Pallop oli juristi poeg. Õppis Rakvere III algkoolis, Tartu Poeglaste Gümnaasiumis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis. 1944. aasta sügisel värvati lennuväe abiteenistusse. Saksamaale põgenenud vanematel õnnestus poeg vangilaagrist päästa ning ta ühines nendega põgenikelaagris. Haridustee jätkus Memmingeni Eesti gümnaasiumis, mille ta lõpetas cum laude 1948. aastal. Pärast lõpetamist töötas ta IRO büroos Kanadasse väljarännu osakonna juhatajana.

1949. aasta juulis emigreerus USAsse, kus alustas õpinguid Mississippi State College’is loomakasvatuse erialal. Lõpetas kooli 1952. aastal cum laude. Oli 1952–1956 tööl loomasööda tootmise ettevõttes ning mitmel pool USA-s ja Kanadas, 1956–1957 töötas Buffalos Willmarki teenindussüsteemi harukontori juhatajana. 1957–1962 õppis Cornelli ülikoolis, kus kaitses veterinaarmeditsiini doktori kraadi väitekirjaga "Infections bovine keratoconjunctivitis". 1962–1964 omas erapraksist South Plainsfieldis (New Yersey osariik). Augustis 1964 sai temast Bernardsville’i (New Jersey) loomahaigla omanik. Ta töötas kliinikus kuni 1995. aastani. Uurinud veiste nakkavat keratokonjunktiviiti ja Eesti vet-hariduse ajalugu.

Ants Pallop oli kodulinna tervishoiu nõukogu liige ja president ning aastatel 1973–1974 kohaliku Rotary klubi president. Pallop oli ka aktiivne poliitikahuviline, osaledes Goldwateri ja Reagani valimiskampaaniates.

Oli aastaid Eesti Spordiliidu juhatuses ja esimees. Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides 6. esinduskogu juhatuse liige ja hiljem ERKÜ välisvõitluse toimkonna koordinaator. Eesti eksiilvalitsuse portfellita minister alates 1973. aastast kuni oktoobrini 1992, mil eksiilvalitsus oma volitused Tallinnas Riigikogule üle andis. Lisaks oli Pallop Eesti Demokraatliku Uniooni esindaja ning üks Americans for Congressional Action (AC A) asutajatest ja kauaaegne esimees.

Kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi ridadesse. Toetas EÜS-i Tartus asuva ajaloolise hoone restaureerimist.

Viited

Teoseid
 125 years of higher veterinary education at Tartu. // Summaries of Papers. 5th Conv. AABS. Columbia Ülikool, 1976.

Kirjandus
 ETVpK, 87
 ELR (1996) 3, 130.

Välislingid
Foto

Eesti loomaarstiteadlased
Eesti poliitikud
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1928
Surnud 1996
Rein Põllumaa

Rein Põllumaa (30. juuli 1930 Tartu – 25. detsember 1990 Tallinn) oli eesti arst ja poliitik.

Ta sündis teadlaste (Johannes Reinhold Põlluman ja Salme Põllumann) perekonnas, kuid kaotas varakult vanemad ja kasvas üles günekoloogist onu Arnold Põllumaa perekonnas. Ta õppis Jakob Westholmi Gümnaasiumis ja kui kasuisa 1942. aastal Saksa okupatsioonivõimude poolt Tallinnast Viljandisse saadeti, jätkas ta õpinguid Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumis (hilisemas Viljandi 2. Keskkoolis).

Rein Põllumaa keskkooliaegse lektüüri hulka kuulus Schopenhauer. Ta võttis osa koolipoiste Nõukogude okupatsioonivõimu vastase organisatsiooni tegevusest ja arreteeriti 16. aprillil 1949 Viljandis. 24. juunil 1949 mõistis tribunal talle § 58-1a ja § 58-11 järgi 25+5 aastat. Karistust kandis ta Karagandõ oblastis Karlagis. Vangilaagrist vabanes 25. novembril 1955.

1956. aastal lõpetas ta Viljandi Töölisnoorte Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstina. Üliõpilasena võttis ta osa Üliõpilaste Teadusliku Ühingu neuroloogiaringi tööst ja pälvis üleliidulistel üliõpilaste teadustööde võistlusel tööga "Kusepõie reflektoorse talituse muutused ja selle tsüstomeetriline uurimine pea- ja seljaaju traumadega haigetel" kuldmedali.

Aastatel 1962–1964 töötas ta neuroloogina Põlva Rajooni Keskhaiglas. Aastatel 1964–1983 oli ta Tartu Linna Polikliiniku neuroloogiaosakonna juhataja ja 1980. aastast ka Tartu linna peaneuroloog. 1969. aastal sai ta meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Цистометрические исследования моторики и тонуса мочевого пузыря у больных с повреждением спинного и головного мозга" ("Kusepõie motoorika ja toonuse tsüstomeetrilised uuringud pea- ja seljaaju haigetel"). Seejärel tutvus ta põhjalikult Idamaade kultuuri ja Hiina nõelravitehnikaga; tema initsiatiivil avati 1977. aastal Tartu Linna Polikliinikus nõelravi kabinet. 1983. aastast töötas ta Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudis vanemteadurina ja 1987. aastast Tallinnas hilisemas Eesti Südamekeskuses neuroloogi, teaduri ja vanemteadurina.

Ta oli Eesti Looduseuurijate Seltsi, Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi ning Eesti Neuroloogide, Neurokirurgide ja Psühhiaatrite Seltsi liige. 1980. aastal kirjutas ta alla 40 kirjale. Ta lõi kaasa fosforiidisõjas. Tallinnas elades astus ta õigusvastaselt represseeritute ühingu Memento liikmeks. Ta oli ka ERSP liige ja valiti Eesti Kongressi saadikuks.

Rein Põllumaa suri 25. detsembril 1990 Tallinnas ja maeti 4. jaanuaril 1991 Metsakalmistule.

Viited

Eesti arstid
Eesti arstiteadlased
Eesti neuroloogid
Eesti Looduseuurijate Seltsi liikmed
Eesti Kongressi liikmed
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 1990
Richard Tammemägi

Richard Tammemägi (14. detsember 1906 Kuigatsi, Valgamaa – 14. november 1942 Gattšina) oli Eesti ja Saksa sõjaväelane (kapten).

Richard Tammemägi teenis Auto-Tankirügemendis, 1933. aastal ülendati ta leitnandiks.

Õppis aastast 1934 ja lõpetas 1937. aastal Kõrgema Sõjakooli juhtimise ja staabiteenistuse ala ja oli samast aastast Vabadussõja Ajaloo Komitee Töökomisjoni kaastööline.

1940. aastal ülendati ta kapteniks, kapten Richard Tammemägi  töötas Sõjavägede staabis. 

Eesti sõjaväe kujundamisel Punaarmee 22. Eesti Territoriaalseks Laskurkorpuseks, jätkas teenistust 108. luurepataljonis.

1941. aasta suvel lahkus ta 182. Eesti Laskurdiviisi luurepataljonist, organiseeris Kuigatsi valla omakaitse ja oli selle ülem. 2. augustil 1941 määras major Friedrich Kurg oma käskkirjaga ta Omakaitse staabiülemaks. Augusti lõpus formeeriti Tammemäe juhtimisel 182. Eesti julgestusgrupp. 1942. aasta oktoobris organiseeriti julgestusgrupp ümber 659. Idapataljoniks, mille ülem oli Tammemägi kuni surmani sama aasta novembris. 

14. novembril 1942 sõitsid lumetormis Saksa soomusrongi alla ja hukkusid pataljoniülem Richard Tammemägi ja dresiinajuht, raskelt said vigastada saksa sideohvitser R. Link ja kapral Luik, tervelt pääses aga leitnant U. Põld.

Richard Tammemägi on maetud Gattšina Saksa kangelaskalmistule.

Viited

Välislingid
  Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
Auto-Tankirügemendi koosseis
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Sündinud 1906
Surnud 1942
Valdo Matela

Valdo Matela (kuni 1935. aastani Valter Martinson; 29. september 1907 – 9. juuli 1941 Vene NFSV) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kapten).

Ta oli 3. Tankitõrjekompanii ülem.

1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 15. tankitõrjedivisjoni komandör (kapteni auastmes).

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

10. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1907
Surnud 1941
Erich Möldre

Erich Möldre (kuni 1935. aastani Erich Mõlter; 14. veebruar 1899 Tallinn – 12. september 1963 Nõmme) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (major, 1940).

Pioneerpataljoni koosseis
22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1963
Johannes Koort

Johannes Koort (26. detsember 1900 Mäksa vald, Tartumaa – 16. august 1976 London) oli Eesti sõjaväelane (major).

2. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eestlased Suurbritannias
Sündinud 1900
Surnud 1976
Paralímni

Paralímni (kreeka Παραλίμνι) on linn Küprosel Küprose saare kaguosas Famagusta ringkonnas.

Viited

Välislingid
 Paralímni linna ametlik koduleht

Küprose linnad
Aadu Toomessalu

Aadu Toomessalu (23. oktoober 1916 Saaremaa – 1990) oli eesti etnograaf, Emakeele Seltsi tegevliige ja kauaaegne saarte murde korrespondent.

Toomessalu sündis ja kasvas üles Saaremaal Karja kihelkonnas Pärsamaa vallas Purtsa külas. Ta kasvas üles isata, vaeses kodus. Teenijatüdrukust ema ei suutnud talle palju kooliharidust anda. Pärast viit klassi koolis oli ta sunnitud enda elatamiseks puusepa ameti selgeks õppima. Suviti käis ta ehitustöödel, sekka tegi ka põllutööd, talvel aga tubast tisleritööd. ajaloo, loodusloo, joonistamise ja käsitöö huvid avaldusid üha enam, kuni ta 1934. aastal hakkas tööst vabal ajal koguma etnograafilist materjali, aasta hiljem ka rahvaluulet. Saaremaa rahvaluule, etnograafia, ja keelemurdega tegelemine tähendas ühtlasi süvenemist oma rahva ellu ja tema minevikku. See töö kütkestas ja Toomessalu saatis Emakeele Seltsile väga palju väärtuslikku murdematerjali, mille ta pani kirja, vormistas kaunilt illustreerinud ja temaatilisteks kogumikeks oma igapäevatöö kõrval.  

Toomessalu viljakas etnograafitöö andis suure panuse Saaremaa murde- ja etnograafiaainese kogumisse.

Tunnustused
 Jakob Hurda teeneterist (1989)

Teoseid
 "Tuulik, kadakas ja leib", Valgus 1969;

Uurimusi
 "Vanad jutud", Kaarma, Karja, Püha, Mustjala; ES KT 35 1940 72 lk.
 "Vana-aegsest põllupidamisest", Kaarma; ES KT 36 1941 87 lk.
 "Endisaegsest meeste käsitööst", Kaarma; ES KT 71 1942 170 lk.
 "Muistsetest pidudest ja pühadest", Karja; ES KT 94 1943 192 lk.
 "Muistsed söögid ja joogid", Kaarma; ES KT 96 1943 99 lk.
 "Metsa kasutamisest endistel aegadel", Kaarma; ES KT 36 1944 109 lk.
 "Vana-aegsed ehitused", Kaarma; ES KT 93 1944 264 lk.
 "Tuli ja valgustus minevikus", Karja; ES KT 64 1948 67 lk.
 "Endisaegse eesti elamu sisustis", Pöide; ES KT 65 1949 94 lk.
 "Saun", Kaarma; ES KT 66 1949 58 lk.
 "Sepp", Pöide; ES KT 124 1950 62 lk.

Viited

Eesti etnograafid
Sündinud 1916
Surnud 1990
Nõmme lipp

Nõmme lipp on ajaloolise Nõmme linna ja kaasaegse Tallinna Nõmme linnaosa lipp.

Ajalugu 
Nõmme linnavolikogu kinnitas linna lipu kavandi 1938 aasta 22. märtsil. Taas kasutusele võeti ajalooline lipp 1988 aastal Nõmme Heakorra Seltsi initsiatiivil. 29. juunil 1992 aastal seadustakse lipu kasutamine.

Lipu kirjeldus 
Nõmme ristkülikukujuline lipp on jagatud horisontaalselt võrdse laiusega neljaks väljaks, koosnedes kahest valgest ja kahest rohelisest triibust. Ülalt esimene triip on valge, järgneb roheline, mis peale kordub sama kombinatsioon uuesti.

Tõlgendus 
1938 aastal vastuvõetud kavandil on lipu värvide sümboolset tähendust kirjeldatud järgmiselt: valge viitab Nõmme tervendavale ja puhtale õhule ning valgusele. Roheline rõhutab Nõmme igavest metsahaljust ja aedlinnalist omapära.

Vaata ka 
Nõmme linnaosa vapp

Viited

Arhiivimaterjalid 
 Nõmme linna vapi ja lipu kavand. 1938, ERA.40.1.6522; Riigiarhiiv
 Nõmme linna vapi ja lipu kavanditest. Linnavolikogu koosoleku protokolli ärakiri. Kirjavahetus Eesti Linnade Liiduga, Siseministeeriumi Omavalitsuse Osakonnaga jt. 1934-1938, TLA.49.1.158; Tallinna Linnaarhiiv

Välislingid 
 Nõmme linnaosa sümboolika Riigikantselei lehel

Harju maakonna lipud
Nõmme linnaosa
Pant

Pant ehk pandiõigus on piiratud asjaõigus, mille alusel isikul, kelle kasuks pant on seatud, on õigus pandiga tagatud nõude rahuldamisele panditud vara arvel, kui nõuet ei ole kohaselt täidetud. Eesti õiguses reguleerib pandiõigust asjaõigusseaduse 8. peatükk.

Pandiõigus jaguneb:
vallaspant
käsipant
registerpant
kinnispant
hüpoteek
kohtulik hüpoteek

Pantida saab ka õigusi. Sellisel juhul kohaldatakse pandile käsipandi sätteid.

Vaata ka
Pandipakend
Pantimine
Pantkiri
Pantvang
Tagatis

Asjaõigus
23 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 23 sõidab Kadaka ja Bussijaama peatuse vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Liini ajalugu

Peatuste loend

Kadaka > Bussijaam
 Kadaka
 Mustamäe
 Raja
 Trummi
 Üliõpilaste tee
 Nõmme
 Kõue
 Rahumäe
 Kalmistu
 Energia
 Tuisu
 Marsi
 Västriku
 Tondi
 Ööbiku
 Kotka
 Lilleküla jaam
 Taksopark
 Koidu
 Vabaduse väljak
 Estonia
 Kaubamaja
 Hotell Olümpia 
 Püssirohu 
 Bussijaam

Bussijaam > Kadaka
 Bussijaam
 Püssirohu
 Hotell Olümpia
 Kaubamaja
 Estonia
 Vabaduse väljak
 Tõnismägi
 Koidu
 Taksopark
 Lilleküla jaam
 Kotka
 Ööbiku
 Tondi
 Västriku
 Marsi
 Tuisu
 Energia
 Kalmistu
 Rahumäe
 Kõue
 Nõmme
 Üliõpilaste tee
 Trummi
 Raja
 Mustamäe
 Kadaka

Tallinna bussiliinid
Käsipant

Käsipant (ingl possessory pledge) on vallasasjale seatud pant, mille puhul asi antakse üle pandipidaja valdusse ja lepitakse kokku käsipandi seadmises. See on seaduse järgi reegeljuhtum vallasasjade tagatisena kasutamisel.

Õigusakt 
Eestis reguleerib käsipanti peamiselt asjaõigusseadus (AÕS) paragrahvides 281 jj.

Käsipandiõiguse olemus 
Käsipandiõigus on vallaspandiõiguse üks liik ja see nõuab pandipidaja valdust. See on võimalik ainult vallas-, mitte kinnisasjade puhul. Käsipandiõigus on asjaõiguslik ja kehtib igaühe suhtes. See on ka rangelt aktsessoorne: seda saab rajada ainult kindla nõude tagamiseks. Seega pandiõigust ei teki, kui ei ole ega ka tulevikus ei saa tekkida nõuet, mille tagamiseks on pant seatud. Käsipanti ei teki tühise nõude tagamiseks. Kui tühistatakse tehing, millest tagatav nõue tuleneb, kaotab kehtivuse ka selle tagamiseks seatud käsipant. Asjaõigusele on omane avalikkuse põhimõte: käsipandi puhul on määrav, kas pandipidajal on olemas panditud eseme valdus. See tähendab, et käsipandi tunnevad ära eelkõige pantija isiklikud võlausaldajad.

Käsipandi tekkimine 
Käsipant tekib asja valduse ülekandmisega pantijalt pandipidajale, kui nad on pandiõiguse seadmises kokku leppinud. Asja võib pandiõigusega koormata ka selliselt, et see antakse üle kolmandale isikule ja pandipidaja omandab panditud asja suhtes kaudse valduse.

Esimesel juhul on valdus otsene. Käsipant tekib, kui sõlmitakse pandileping ja pandieseme otsene valdus antakse üle sarnaselt vallasasja omandiga. Teisel juhul on valdus kaudne ja sarnaneb vallasasja omandi ülekandmisega, kui loovutatakse väljaandmisnõue.

Kui pandiese on juba enne pandi seadmist eseme omaniku kaudses valduses (pandipidaja valduses), muutub panditud eseme omaniku senine kaudne valdus n-ö kõrgema astme valduseks ning pandipidaja saab esimese astme kaudseks valdajaks.

Käsipandi seadmise kokkulepe tuleb sõlmida kirjalikult, kui panditud asja väärtus ületab 50 eurot.

Käsipandi lõppemine 
Pandiõiguse aktsessoorsuse kohaselt kustub pandiõigus peamiselt tagatava nõude kustumise tõttu. Pandiga tagatud nõude lõppemine toob automaatselt kaasa käsipandi lõppemise. Kui pandiga tagatud nõue rahuldatakse või muul põhjusel lõpeb osaliselt, lõpeb selles ulatuses ka käsipant. Allesjäävas osas jääb käsipant koormama pandiga koormatud eset tervikuna. Kui nõue nõutakse sisse, saab pandipidaja müüa pandiga koormatud asja tervikuna.

Majanduslik tähtsus 
Praeguseks on lepingulise pandiõiguse (käsipandiõiguse) varasem tähtsus taandunud. Käsipandi asemel kasutatakse tagatisomandamist. Selle puhul antakse pandipidajale üle nõude tagatisena vallasasja omandiõigus, mitte ei pandita vallasasja.

Seos pandimajadega 
Pandimajades asjade tagatisel laenuandmine ei kujuta endast juriidiliselt käsipandi seadmist ja üldjuhul käsipandi sätteid sellisele tagatisliigile ei kohaldata. Pandimajade puhul on juriidiliselt tegemist tagasiostuõigusega müügi või tagatisomandamisega. Kokku lepitakse laenu tähtaeg, mille jooksul on laenusaajal õigus asi tagasi osta.

Vaata ka 
 Pignus

Viited 

Asjaõigus
Registerpant

Registerpant on piiratud asjaõigus, mille alusel on isikul, kelle kasuks registerpant on seatud, õigus pandiga tagatud nõude rahuldamisele panditud eseme arvel. 

Registerpanti saab seada patendile, kaubamärgile, tööstusdisainilahendusele, kasulikule mudelile, sordile, mikrolülituse topoloogiale, mootorsõidukile ja õhusõidukile, kui need on kantud registrisse, mille andmed on avalikud ja mille pidamine on reguleeritud seadusega sätestatud korras.
Yukifumi Murakami

Yukifumi Murakami (jaapani keeles 村上幸史 Murakami Yukifumi; sündinud 23. detsembril 1979) on jaapani meesodaviskaja.

Yukifumi Murakami võitis 2009. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Berliinis odaviskes pronksmedali tulemusega 82,97. Sama võistluse eelvõistlusel püstitas ta isikliku rekordi 83,10.

Jaapani kergejõustiklased
Sündinud 1979
Odaviskajad
Thomas Bernhard

Thomas Bernhard (Nicolaas Thomas Bernhard); 9. veebruar 1931 – 12. veebruar 1989) oli Austria kirjanik.

Tunnustus
1970 Georg Büchneri auhind
1988 Prix Médicis étranger

Teosed eesti keeles 
 "Külm" (Frost; romaan). Tõlkinud ja järelsõna: Toivo Tasa. Eesti Raamat, Tallinn 1984, 208 lk 
 "Hukkasaaja". Saksa keelest tõlkinud Mati Sirkel, Loomingu Raamatukogu 2021, 35–36.

Välislingid 
 Liina Lukas, "Skandaalilembene Thomas Bernhard" – Sirp 9. oktoober 1998, lk 8

Austria kirjanikud
Sündinud 1931
Surnud 1989
Raikküla vald (1939)

Raikküla vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Raiküla valla maa-alast; senise Kabala valla maa-alast, välja arvatud Pühatu ja Riidaku külade ning Pühatu ja Riidaku asunduste maa-alad; senise Rapla valla Jalase küla ja Koikse asunduse maa-aladest.

1939. aastal oli vallas 2151 elanikku, territooriumi suurus oli 13 411,17 ha.

Esimene vallavanem oli Jaan Kutser. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Johannes Võmma.

Vaata ka 
 Raikküla mõis

Viited

Eesti vallad 1939
Harju maakonna endised vallad
Rapla vald (1939)

Rapla vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Uuskülas.

Rapla vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Rapla valla maa-alast, välja arvatud Jalase küla, Koikse asunduse ja Keila jõest Juuru pool asuvad Hagudi küla heinamaade maa-alad ning Seli asunduse ja Härgküla metsandiku piirkond; senise Juuru valla Purila-Ülejõe küla maa-alast.

1939. aastal oli vallas 4948 elanikku, see oli Harjumaa suurima elanike arvuga vald. Valla pindala oli 220,43 km² (22 043,25 ha).

Esimene vallavanem oli Oskar Leinsalu.

1939. aastal kuulusid Rapla valla koosseisu: Hagudi, Hagudi-Metsküla, Kuku, Sootaguse, Koigi, Seli-Metsküla, Äherdi, Seli-Nurme, Mõisaaseme, Kodila-Uusküla, Raka, Õela, Kodila-Metsküla, Kodila mõis, Hagudi alevik, Hagudi asundus, Sikeldi asundus, Sikeldi-Nõmme, Tapupere, Palamulla, Mällu, Nõmme, Lipstu, Torma, Kõrgu, lira, Kuusiku-Nõmme, Kõikse, Sulupere külad ja Kuusiku mõis, Kiriku asundus ja Alu asundus, Alu-Metsküla, Aranküla, Ridaküla, Uusküla, Tuti küla ja Rapla alevik, Ülejõe, Vaksali, Väljataguse, Juula, Sauna, Kaerepere, Kumma, Valtu-Nurme, Saksa küla, Põrsaka, Härtu külad ja Valtu asundus..

Viited

Eesti vallad 1939
Rapla ajalugu
Harju maakonna endised vallad
Ants Erm

Ants Erm (sündinud 1. septembril 1953 Tallinnas) on Eesti mereteadlane ja endine poliitik.

Ants Erm lõpetas Kohtla-Järve 1. Keskkooli. Aastal 1976 lõpetas ta TPI pooljuhtmaterjalide keemia tehnoloogia erialal. Seejärel töötas ta 15 aastat TPI-s teadurina.

24. veebruaril 1991 astus Ants Erm ERSP liikmeks. Oli Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige. 1992. aastal valiti ta VII Riigikogu liikmeks. Alates 1994. aastast oli ta Eesti Rahvusliku Eduerakonna esimees.

Aastatel 1996–1997 töötas ta keskkonnaministeeriumis, seejärel Eesti Mereinstituudis ja TTÜ Meresüsteemide Instituudis.

Oktoobrist 1998 kuni jaanuarini 2011 oli ta IRLi liige. Alates oktoobrist 2014 kuni detsembrini 2018 oli ta Eesti Vabaerakonna liige.

Publikatsioonid
Rahvuslus okupatsioonijärgses Eestis, Kultuur ja Elu 2/2018
Ants Erm Kristina Kallasele: neile, kes nutavad taga nõukogude võimu, ei andesta ma iialgi, 5. veebruar 2019
Meie vanemad ja vanavanemad väärivad paremat saatust! Õhtuleht, 15. veebruar 2021
Ants Erm: eakad väärivad paremat, Postimees, 17. veebruar 2021

Eesti Kongressi liikmed
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud‎
Eesti mereteadlased
Põhiseaduse Assamblee liikmed
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
VII Riigikogu liikmed
Sündinud 1953
Ravila vald (1939)

Ravila vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Vardja külas.

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Ravila valla maa-alast, välja arvatud Tagametsa, Kõrvenõmme, Varbse (Varblase) ja Oostevõhma talude maa-alad; senise Alavere valla Rasivere, Palu ja Taganurga külade ning Mõisaaseme asunduse maa-aladest; senise Triigi valla Paunküla küla ja Paunküla asunduse maa-aladest.

1939. aastal oli vallas 2835 elanikku, territooriumi suurus oli 20 268,37 ha.

Esimene vallavanem oli Jaan Moor.

1939. aastal kuulusid Ravila valla koosseisu: Kose alevik, Kose, Ahisilla, Viskla ja Lellavere külad, Nõmmemõisa asundus, Ravila asundus ja Sõmeru asundus, Maanteeääre, Tagametsa, Marguse, Pikasöödi, Lenderma, Palvere, Vilama, Maardu ja Lakesöödi küla, Paunküla, Leistu, Voose, Palu, Rasivere ja Taganurga külad ning Paunküla asundus, Mõisaaseme asundus.

Vaata ka 
 Ravila mõis

Viited

Eesti vallad 1939
Harju maakonna endised vallad
Saue vald (1939)

Saue vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Saue valla maa-alast; senise Hageri valla Põrso küla osa maa-alast; senise Saku valla Julienhofi, Linsi, Kasemetsa, Männimäe nr. A-54, Tariku nr. A-55 ja Murumäe talude, maatüki nr. A-74 ja Saku metsandiku kvartaalide nr. 4–7 maa-aladest; senise Harku valla Lehmja asunduse maa-alast.

1939. aastal oli vallas 2223 elanikku, territooriumi suurus oli 13 402,39 ha.

Esimene vallavanem oli August Ventsel.

1939. aastal kuulusid Saue valla koosseisu: Ääsmäe, Jõgisoo, Voore ja Koppelmanni, Rahula, Saue, Sauevälja, Mäe, Vanamõisa ja Lehmja, Jälgimäe, Pääsküla, Tännasilma ja Uksnurme külad.

Vaata ka 
 Saue mõis

Viited

Eesti vallad 1939
Harju maakonna endised vallad
Varbola vald

Varbola vald oli vald Harjumaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Varbola küla alal.

Varbola vald moodustati maa-aladega, mis moodustus: a) senise Varbola valla maa-alast, välja arvatud Rahula küla maa-ala; b) senise Riisipere valla Terjatu maakoha maa-alast; c) senise Märjamaa valla Lümandu ja Purga külade, Lümandu asunduse, Vaimõisa küla Kükita talu ja Vaimõisa metsakvartaalide nr. 2, 3, 6–8, 17–22, 27–32, 39 ja 40 maa-aladest.
1939. aastal oli vallas 1817 elanikku, territooriumi suurus oli 16 996,22 ha.

Esimene vallavanem oli Jüri Nurmbek, hiljem Eduard Meremaa.

1939. aastal kuulusid Varbola valla koosseisu: Käbi, Metsa, Lestimaa, Ubasalu, Jutapere, Hiietse, Sirgu, Kännu ja Põlli külad, Pajaka asundus ja Põhi asundus, Limandu, Purga, Napa, Jõeääre, Väljataguse, Kännu, Koluta ja Terjatu külad ja Limandu asundus, Russalu asundus, Suurküla, Niine, Piksta ja Ülejõe külad ja Ohukotsu asundus.

Vald kuulus Riigivolikogu 13. valimisringkonda, kust valiti Julius Voolaid. 

Vald kuulus Kohila põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Viited

Eesti vallad 1939
Harju maakonna endised vallad
Karuse vald

Karuse vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Massu valla maa-alast, välja arvatud Võigaste, Metsküla, Paga, Järise ja Poanse külade ja Saastna asunduse piirkonnad ning seniste Lihula ja Paadremaa valdade piires asuvad senise Massu valla talude heinamaatükkide maa-alad; senise Lihula valla Karuse ja Kinksi külade, Karuse kirikumõisa asunduse ja Karuse raudteejaama piirkonnast; senise Paatsalu valla maa-alast, välja arvatud Allika, Mereäärse, Nõmme, Tamba ja Paatsalu külade piirkond, osa Paatsalu asunduse piirkonda ning Nehatu mõisa järgi olevate talude lahus-heinamaatükkide maa-alad senise Veltsa valla piires.

Vald piirnes Lihula ja Varbla vallaga. 

1939. aastal kuulusid Karuse valla koosseisu: Mäense, Salevere, Uue-Virtsu, Mässu, Kokuta, Kiili, Ridase, Karuse, Kinksi, Voose, Lõo, Sepamaa, Mõisaküla, Kuke, Mõisaküla asundus, Koera, Üllaste, Paatsalu, Metsa, Kiviste, Illuste, Viira, Hõbesalu, Vatla, Paiumaa, Äila, Kuuendiku, Nurmsi, Linnuse, Mäe, Kiska, Torgu, Nehatu, Virita, Äärepere, Õeküla, Piivarootsi, Räme, Muriste, Koora, Vana-Virtsu, Aruküla, Rõuste, Esivere, Kaseküla, Kurevere, Käitu, Hanila, Kause ja Kõmsi külad.

Esimene vallavanem oli Jaan Raudsepp. Vald kuulus Riigivolikogu 24. valimisringkonda, kust valiti Ado Roosiorg.

1945 septembris moodustati Karuse vallas Hanila külanõukogu keskusega Hanila külas, Karuse külanõukogu keskusega Karuse külas ja Massu külanõukogu keskusega Massu külas. 1950. aastal Karuse vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.

Viited

Eesti vallad 1939
Lääne maakonna endised vallad
Randar Tasmuth

Randar Tasmuth (sündinud 31. mail 1955 Tallinnas) on eesti teoloog.

Elulugu 

Ta lõpetas Tallinna 46. Keskkooli 1973 ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi 1978 joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse õpetajana. Randar Tasmuth töötas aastatel 1978–1984 õpetajana Haimre 8-klassilises Koolis.

Ta lõpetas Usuteaduse Instituudi 1990. aastal. Aseõpetajaks ordineeriti ta 19. oktoobril 1988, õpetajaõigused sai ta 11. detsembril 1990. Ta oli aastatel 1988–1997 Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja ja Tuhala Kaarli koguduse hooldajaõpetaja.

Teoloogialitsentsiaadi kraadi kaitses ta Helsingi Ülikoolis 1998, samas anti talle 2004 teoloogiadoktori kraad. 2004. aastal esitati ta EELK Kose Püha Nikolause koguduse õpetajana EELK peapiiskopi kandidaadiks.

Õpetajana teenib ta Usuteaduse Instituudi kaplanaadi koosseisus. Ta on 1991. aastal moodustatud piiblitõlke komisjoni koosseisus.

1998. aastast töötab ta  EELK Usuteaduse Instituudis Uue Testamendi ja kreeka keele õppetooli dotsendina, alates 13. detsembrist 2006 rektorina.
Ta on Eesti Piibliseltsi nõukogu liige.

Isiklikku
Tema isa René Tasmuth oli eesti vaimulik.

Ta on abielus arst Tiina Tasmuthiga, peres on poeg Martin ja tütar Maarja.

Viited

Publikatsioonid
"Tahtmise perspektiivist", Sirp, 27. mai 2005
"Homosuhte idealiseerimine", Eesti Päevaleht, 4. november 2005
"Renessansita islami äng reformeeritud Euroopas", Tarbija24, 29. november 2005
"Sõjad, paavst ja dialoog", Postimees, 11. oktoober 2006
"Identiteet on turvatunde alus", Eesti Kirik, 7. mai 2007
"Elmar Salumaast sõnas ja kirjas", Sirp, 11. aprill 2008
"Kirik ja riik, tasakaalus ühiskond", Postimees, 15. november 2008
"Kirjust suvest südikasse sügisesse", Eesti Kirik, 2. september 2009
"Jeesus ning uus papüürusetükike", Eesti Päevaleht, 25. september 2012

Välislingid

Tiiu Pikkur. Randar Tasmuth – teoloogilise hariduse edendaja. Eesti Kirik, juuni 2010

Eesti teoloogid
EELK Usuteaduse Instituudi rektorid
Kose Püha Nikolause koguduse vaimulikud
Tuhala Kaarli koguduse vaimulikud
Tallinna Ülikooli vilistlased
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Sündinud 1955
Wat Ounalom

Wat Ounalom on Kambodža tähtsaim budistlik tempel pealinna Phnom Penhi keskosas Tônlé Sabi jõe kaldal.

Hoone on oma nime saanud Buddha ripsmekarva (ounalom) järgi, mida hoones hoitakse.

Wat Ounalom ehitati 1422. aastal kuningas Ponhea Yati (1405–1467) korraldusel. Kompleksi kuulub 44 hoonet. 1952. aastal ehitatud keskhoone (vihear) on kolmekorruseline, kõrgeimal korrusel asuvad pildid, millel on kujutatud Buddha elusid. Keskhoones on ka Kambodža budismi neljanda patriarhi Samdech Huon Tati kuju, et mälestada tema hukkumist punaste khmeeride käe all. Kompleksi keskne hoone on Ângkôri ajastust pärit suur stuupa, milles hoitakse Buddha ripset. Selle neljas pühamus asuvad Buddha pronksskulptuurid. Üks pühamu on loodud Ângkôri kuninga Jayavarman VII (u 1120–1215) mälestuseks.

Enne punaste khmeeride võimuhaaramist elas Wat Ounalomis üle 500 munga. 1970. aastal tapsid punased khmeerid Wat Ounalomi juhi ja paljud mungad ning vandaalitsesid pagoodis. Pärast Vietnami sissetungi 1979. aastal hakati hoonet taastama ja praegu tegutseb see taas budismi keskusena. Paljudel kunstiteostel ja kujudel on siiani märgata punaste khmeeride ajastu kahjustusi. 

Praegu on Wat Ounalom Kambodža budismi keskus, kus resideerib ka budistliku vennaskonna juht ning arvukalt munki. 1974. aastani asus Wat Ounalomis ka Budismi Instituudi (Institut Bouddhique) raamatukogu, mille kogus oli ligi 30 000 nimetust. Pärast taastamist asus raamatukogu seal 1999. aastani. Praegu paikneb hoones Aasia uurimisele keskendunud Prantsuse instituut École Française d'extrème-orient (EFEO).

Viited 

Kambodža ehitised
Templid
Tiina Tasmuth

Tiina Tasmuth (sünninimi Tiina Zvirgzdin; sündinud 2. jaanuaril 1959 Raplas) on eesti onkoloog ja arstiteadlane.

Lõpetas aastal 1977 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1983 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Seejärel töötas Tallinnas onkoloogina. Meditsiiniteaduste doktor aastast 1997. 

Ta oli Erakonna Eesti Kristlikud Demokraadid liige aastatel 1999–2006 ja kandideeris 1999. aastal selle erakonna nimekirjas Riigikogusse.

Isiklikku
Ta on abielus teoloog Randar Tasmuthiga, peres kasvavad poeg Martin ja tütar Maarja.

Publikatsioonid
"Miks mina ei osaleks geenipangas", Postimees, 13. mai 2000
"Geneetikud ja aatomifüüsikud", Eesti Päevaleht, 17. aprill 2002
"Geenivaramut pole vaja päästa", Ärileht, 26. jaanuar 2005 
"Mis on teadustööle komistuskivideks?", Ärileht, 25. aprill 2005

Viited

Eesti onkoloogid
Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid poliitikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1959
Kunda mõis

Kunda mõis (saksa keeles Kunda) oli rüütlimõis Virumaal Viru-Nigula kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa süda Lääne-Virumaale Linnuse külla.

Ajalugu
Kunda mõisa mainiti esmakordselt 1443. aastal. Keskajal oli Kunda läänistatud Gundistele, kelle järgi mõis ka oma nime sai.

17. sajandil kuulus Kunda mõis Tallinna raehärrale Johann Müllerile (Müller).

1635. aastal sattus Kunda lähedal laevaõnnetusse 126-liikmeline Holstein-Gottorfi saatkond, mis oli teel Moskvasse ja sealt edasi Pärsiasse. Pääsenud merehädalisi võõrustati Kunda mõisas. Saatkonna liikmete hulka kuulus teiste seas Adam Olearius, kes abiellus Johann Mülleri ühe tütrega ning avaldas hiljem reisikirja, kus muuhulgas mainib ka laevahukku ja Kunda mõisas võõrustamist.

Oleariuse loodud on ka 1647. aastal valminud Kunda mõisasüdant kujutav gravüür.

Saatkonda kuulus ka Philipp Crusius, kes abiellus samuti Mülleri ühe tütrega ja pani aluse Krusensternide aadlisuguvõsale.

17. sajandil põles mõis kaks korda maha (1644. ja 1658. aastal).

18. sajandi lõpus läks mõis Schwengelmide ja 19. sajandil Schnackenburgide omandusse. 1840. aastatel omandasid Kunda mõisa Girard de Soucantonid, kellele see kuulus kuni võõrandamiseni.

Mõisakompleks
1870.–1880. aastatel rajati Girard de Soucantonide poolt võimsad, jõuliselt liigendatud paekivist seinte ja tuudordekooriga (järsult eenduvate karniiside, aknapealsete simsside jmt-ga) hooned: viinavabriku, vesiveski ja meierei. Säilinud on tänapäevani omapärane paekivist veskitammide ja kanalite süsteem. Hoonestuse liidab tervikuks suur vabakujunduslik park.

Aastatel 1924–1940 paiknes endises mõisakeskuses Virumaa Rahvaülikool.

1941. aastal süütasid taganevad Nõukogude väed endise mõisa peahoone. Hoone on siiani varemeis.

Kunda mõis ja tsemenditootmine Kundas 
Tallinna–Peterburi raudtee valmimise ajal 1870. aastal rajas Kunda mõisa omanik parun John Karl Girard de Soucanton mõisa kohale mere äärde tsemenditehase, kuhu ehitati Rakverest haruraudtee. 

1893. aastal rajati mõisas hüdroelektrijaam, mis oli esimene Eestis ja Baltimaades. Hüdroturbiin oli 260-hobujõuline, generaator telliti Šveitsist.

Viited

Välislingid
 Kunda mõis Eesti mõisaportaalis
 Kunda Külaseltsi koduleht
 Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Kunda mõis (Viru-Nigula khk)

Eestimaa fideikomissmõisad
Girard de Soucantonide mõisad
Virumaa mõisad
Viru-Nigula kihelkond
Maydellide mõisad
Kirbla vald (1939)

Kirbla vald oli vald Lääne maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kirbla külas.

Vald moodustati senise Kirbla valla maa-alast, välja arvatud Muhu nr. A-47 talu, Vigala metskonna Selja metsandiku kvartaali nr. 1 ning Vigala metskonna Keblaste metsandiku kvartaali nr. 11 maa-alad; senise Veltsa valla Vigala metskonna Keblaste metsandiku kvartaali nr. 17, heinamaatükkide nr. A-20 ja A-27, Riigi tagavaramaa lit. D ning Emmu küla talude lahusasuvate heinamaatükkide maa-aladest; seniste Lihula ja Martna valdade talude senise Kirbla valla piires asuvate heinamaatükkide maa-aladest Kasari jõe ääres.

1939. aastal kuulusid Kirbla valla koosseisu: Lautna-Rannu, Kloostri-Rannu, Kirbla, Seira, Rootsi, Vanamõisa, Aru, Mõisimaa, Altküla, Uluste, Võhma ja Jõeääre, Kloostri, Seli, Pagasi, Kelu ja Lautna, Kasari I, Kasari II, Kesküla I, Kesküla II ja Laiküla külad..

1945 septembris moodustati Kirbla vallas Kirbla külanõukogu keskusega Kirbla külas ja Võhma külanõukogu keskusega Võhma-Vanamõisa asunduses. 1950. aastal Kirbla vald likvideeriti ja selle alad arvati Lihula rajooni koosseisu.

Viited

Eesti vallad 1939
Lääne maakonna endised vallad
Kõrgesaare vald

Kõrgesaare vald (saksa keeles Hohenholm) oli vald Reigi kihelkonnas, mis moodustati 1866. aastal ja likvideeriti 1950. aastal.

Vald asus kuni 1917. aastani Haapsalu kreisis ning seejärel kuni 1946. aastani Lääne maakonnas ja aastail 1946–1950 Hiiu maakonnas.

Vallamaja asus Kõrgessaare külas.

Ajalugu 
Vald moodustati 1866. aastal sarnaselt teiste Hiiumaa valdadega (1866. aasta vallareform).

1939. aasta vallareformiga liideti senisele valla alale senise Emmaste valla Leloselja metsandiku kvartaalite nr 44–51 maa-alad.

1945 septembris moodustati Kõrgesaare vallas Malvaste külanõukogu keskusega Malvaste külas, Luidja külanõukogu keskusega Luidja külas ja Lauka külanõukogu keskusega Lauka külas.

1950. aastal Kõrgesaare vald likvideeriti ja selle alad arvati Hiiumaa rajooni Lauka külanõukogu koosseisu, mille keskus asus Kõrgessaare vallamaja hoones.

Asustus 
1939. aastal kuulusid Kõrgesaare valla koosseisu: Tahkona, Meelste, Kauste, Kodeste, Malvaste, Mangu, Mudaste, Ogandi, Sigala, Kidaste, Risti, Kanapeksi, Koidma, Rootsi, Reigi, Pihla, Heigi, Otste, Metsa, Kurisu, Napi, Lauka, Isabella, Ninametsa, Jõeranna, Paope, Kiivra, Puski, Jõesuu, Nõmme, Mardihansu, Tammistu, Viita, Kopa, Vihama, Luidja, Laasi, Pärnaku, Lilbi, Heiste, Hüti, Sülluste, Leigri, Tiiru ja Murumetsa, Suureranna, Kiduspäe, Heistesoo, Ülendi, Vilima, Tiharu, Kõpu, Mägipäe, Suurepsi, Kaleste, Hirmuste, Kalana külad.

Viited

Hiiumaa ajalugu
Lääne maakonna endised vallad
Eesti vallad aastatel 1866–1939
Eesti vallad 1939
Reigi kihelkond
Märjamaa vald (1939)

Märjamaa vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Märjamaa külas.

Vald moodustati senise Märjamaa valla maa-alast, välja arvatud Purga ja Lümandu külade, Lümandu asunduse, Vaimõisa küla, Kükita talu, Vaimõisa metsakvartaalide nr. 2, 3, 6–8, 17–22, 27–32, 39 ja 40, Kaasiku nr. A-9 ja Metsavahi nr. A-10 talude ning Märjamaa metskonna Sooniste metsandiku kvartaalide nr. 21, 22, 23, 29 ja osa kvartaali nr. 28 maa-alad; senise Haimre valla maa-alast, välja arvatud Jõeäärse küla lõuna pool jõge asuva osa ja Sulu asunduse piirkond; senise Kabala valla Riidaku ja Pühatu külade ning Riidaku ja Pühatu asunduste maa-aladest; senise Luiste valla Kärsamaa, Vilta, Vinguta ja Mõraste külade ning Loodna, Luiste ja Mõraste asunduste piirkondadest ja Luiste küla Karja nr. 15, Põlde nr. 14 ja Sõerumäe nr. 1 talude maa-aladest.

Vald kuulus Riigivolikogu 25. valimisringkonda, kust valiti Eduard Arnover.

1. aprillil 1939 oli vallas 5865 elanikku.

1945 septembris moodustati Märjamaa vallas Märjamaa külanõukogu keskusega Märjamaa alevikus, Alaküla külanõukogu keskusega Haimre asunduses, Paeküla külanõukogu keskusega Paekülas ja Sipa külanõukogu keskusega Sipa asunduses. 1950. aastal Märjamaa vald likvideeriti ja selle alad arvati Märjamaa rajooni koosseisu.

Vaata ka 
Märjamaa kihelkond
Märjamaa vald

Viited

Eesti vallad 1939
Lääne maakonna endised vallad
Noarootsi vald (1939)

Noarootsi vald oli vald Läänemaal aastail 1939–1950. See moodustati 1939. aasta vallareformiga Passlepa ja Sutlepa valdadest.

Esimene vallavanem oli Aleksander Laving.

Vald kuulus Riigivolikogu 27. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Saar, ja Noarootsi põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Vallas on sündinud Ülo Nurges.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776) 

11. Noarootsi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Passlepa valla maa-alast; b) senise Sutlepa valla maa-alast, välja arvatud Metsküla piirkond; c) senise Võnnu valla Võnnussaare maa-alast.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine
1945 septembris moodustati Noarootsi vallas Pürksi külanõukogu keskusega Pürksi asunduses ja Sutlepa külanõukogu keskusega Sutlepa asunduses. 1950. aastal Noarootsi vald likvideeriti ja selle alad arvati Haapsalu rajooni koosseisu.

Vaata ka
 Noarootsi vald

Viited

Eesti vallad 1939
Lääne maakonna endised vallad
Are vald (1939)

Are vald oli vald Pärnu maakonnas aastail 1939–1950.

Vallavanem Jaan Juuriksoo valiti 23. mail 1940 Pärnu maavolinikuks.

Vald kuulus Riigivolikogu 36. valimisringkonda, kust valiti Viktor Päts.

Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 

2. Are vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Are valla maa-alast; b) senise Suigu valla maa-alast; c) senise Tori valla Uru, Murru ja Sauga külade maa-aladest; d) senise Viluvere valla end. Tootsi mõisa maa-alast; e) senise Enge valla Pööravere asunduse, Sõmerlaane talude ning seniste Suigu ja Are valdade vahel asuvate heinamaatükkide maa-aladest; f) senise Halinga valla Miku talu maa-alast.

Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine

1945 augustis moodustati Are vallas Are külanõukogu keskusega Eavere külas ja Suigu külanõukogu keskusega Suigu külas. 1950. aastal Are vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu-Jaagupi rajooni koosseisu.

Vaata ka 
 Are mõis

Viited 

Eesti vallad 1939
Pärnu maakonna endised vallad
Halinga vald (1939)

Halinga vald oli vald Pärnumaal aastail 1939–1950.

Vald moodustati senise Halinga valla maa-alast, välja arvatud Miku talu maa-ala; senise Enge valla maa-alast, välja arvatud Metsaperede küla, Pööravere ja Anna asunduste, Paisu, Vesiveski ja Sõmerlaane talude ning seniste Suigu ja Are valdade vahel asuvate heinamaatükkide maa-alad; senise Vee valla maa-alast, välja arvatud Parasmaa asunduse, Elbu raba osa ja selle ümbruses olevate heinamaade maa-alad; senise Kaelase valla maa-alast.

Esimene vallavanem oli Hendrik Rehe. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Joosep Raidla.

Vald kuulus Riigivolikogu 36. valimisringkonda, kust valiti Viktor Päts.

1945 septembris moodustati Halinga vallas Halinga külanõukogu keskusega Pärnu-Jaagupi alevikus, Kaelase külanõukogu keskusega Kaelase külas, Pööravere külanõukogu keskusega Mõisakülas ja Vee külanõukogu keskusega Vee külas. 1950. aastal Halinga vald likvideeriti ja selle alad arvati Pärnu-Jaagupi rajooni koosseisu. 

Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 13. septembrist 1945 muudeti Pärnu-Jaagupi alevik linna tüüpi aleviks.

Viited

Eesti vallad 1939
Pärnu maakonna endised vallad
Järvesuu vald

Järvesuu vald (varasema nimega Lobotka vald) oli vald Eesti Petseri maakonnas 1945. aastani ja Eesti NSV-s Võrumaal aastail 1945–1949, 8. juunil 1949 liideti Saatse vallaga. Vallamaja asus Värska külas.

Järvesuu vald on saanud nime Värska orglahe järgi.

1939. aasta valdade reformiga jäid varasema valla piirid muutmata.

Järvesuu valda kuulusid külad: Värska, Kostkova, Ersava, Kremesova, Lobodka, Võpolsova, Tonja, Mäsovitsa, Verhulitsa, Väike-Rõsna, Petseri Põhjalaager, Suure-Kuliska, Väike-Kuliska, Kesksaare, Suure-Põrste, Väike-Põrste, Võõlaste, Jastrova, Velna, Saarepää, Podmotsa, Popovitsa, Gorodištše, Jatsmanni, Jaamiste, Lutepää, Lõpolje, Suure-Trestki, Väike-Trestki, Suure-Netsaja, Väike-Netsaja, Võporsova, Kuuleski 

18. jaanuaril 1945 avaldatud seadlusega viidi valla kirdeosa üle Pihkva oblasti koosseisu. Järvesuu valla koosseisu jäid Treski, Podmetsa, Netsaja, Värska, Rõsna, Slobodka, Tonja, Popovitsa, Kremesova, Velna, Väike-Rõsna, Väike-Treski, Suure-Treski, Verhuulitsa, Ersova, Määsovitsa, Kostkova, Väike-Netsaja, Suure-Netsaja, Lutepää ja Järvesuu küla.

13. septembril 1945 moodustati valla territooriumil Järvesuu külanõukogu ja Verhuulitsa külanõukogu.

Viited

Eesti vallad 1939
Petseri maakonna vallad
Võrumaa
Kärla vald (1939)

Kärla vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Kärla külas.

Valla maa-ala kattus senise Kärla valla alaga.

Vald kuulus Riigivolikogu 41. valimisringkonna koosseisu, kust valiti August Mälk.

Vald kuulus Sõrve põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.

Esimene vallavanem oli Aleksander Ojamäe. 4. jaanuaril 1940 määras vallavolikogu vallavanema palgaks 40 krooni kuus. 24. jaanuaril 1940 valiti vallavanemaks Friido Niit.

13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kärla külanõukogu, Paadla külanõukogu ja Sauvere külanõukogu.

Viited

Kirjandus 
 Kärlal valiti uus vallavanem. Meie Maa, 26. jaanuar 1940, nr. 13, lk. 1.

Eesti vallad 1939
Saare maakonna endised vallad