joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Johanna-Maria Lehtme

Johanna-Maria Lehtme (sündinud 1. oktoobril 1988) on eesti kultuurikorraldaja ja aktivist, Ukrainale Eestist humanitaarabi viiva MTÜ Slava Ukraini looja ja eestvedajaja.

Tunnustus
 Aasta eurooplane 2022.

Välislingid

 Aimar Altosaar, "Johanna-Maria Lehtme: uhke on olla eurooplane", Postimees, 10. mai 2022 (intervjuu)
 Henry-Laur Allik, "Aasta eurooplane 2022 on Johanna-Maria Lehtme", Postimees, 9. mai 2022
 Priit Pullerits, "Johanna-Maria Lehtme: teadsin, et ukrainlased on võimas rahvas. Aga et nii võimas!", Postimees, 23. aprill 2022 (intervjuu)
 Loora-Elisabet Lomp, ""Ma lendasin Ukrainast siia, et riigikogule pidada kõnet – ja saal on tühi"", Postimees, 12. aprill 2022

Eesti kultuurikorraldajad
Eesti aktivistid
Sündinud 1988
MTÜ Slava Ukraini

MTÜ Slava Ukraini on Eesti mittetulundusühing (MTÜ), mis tegeleb humanitaarabi viimisega Eestist Ukrainasse. MTÜ registreeriti äriregistris 7. märtsil 2022, selle eestvedaja on Johanna-Maria Lehtme, kes oma tegevuse eest MTÜs pälvis ka aasta eurooplase tiitli 2022.

Vaata ka
 Riigikaitse Edendamise SA
 Eesti Pagulasabi
 Eesti Punane Rist

Välislingid
 Slava Ukraini veebileht
 Slava Ukraini MTÜ Facebookis

Eesti mittetulundusühingud
Müller (Rūstuži)

Müller (saksa keeles Müller a. d. H. Rüssel, ′Müller Rūstuži kojast′, eristamaks neid teistest samanimelistest suguvõsadest) oli täpselt teadmata päritolu aadlisuguvõsa.

Ajalugu
Müllerite päritolu on teadmata. Esimesi teateid nende kohta on XVIII sajandi algusest Riiast. Suguvõsaliin algab Liivimaa õuekohtu advokaadi ja fiskaali Friedrich Christlieb Mülleriga. Tema poeg Jakob Bernhard Müller (1731−pärast 1797) oli Riia linnasekretär. Püha Rooma keiser Joseph II tõstis ta 4. veebruaril (vkj) 1788 aadliseisusse ja sai aadeldamisel nimeks von Müller. Ta võeti 1786. aastal sisseseatud Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Pärast aadlimatrikli taastamist võeti ta sinna 12. jaanuaril (vkj) 1797. aastal vastu. Suguvõsa kustus ilmselt XIX sajandi algul.

Mülleri suguvõsa mõisavaldused
Liivimaa läti distrikt:
Lielstraupe (Schloß Groß-Roop) (aprill-juuni 1797, pandivaldus), Rūstuži (Rüssel) (1787−1810)

Viited

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 371.

Aadlisuguvõsad
Liivimaa aadlisuguvõsad
Liivimaa matrikliaadel
Püha Rooma keisririigi aadel
Julian Hanses

Julian Hanses (sündinud 31. augustil 1997 Hildenis) on Saksa võidusõitja.

Karjäär 
Hanses alustas oma motospordikarjääri kardis 2010. aastal, kus ta tegutses 2015. aastani. Tema olulisemad saavutused selle aja jooksul on ADAC Kart Masters 2011 klassis X30 Junior klassis teine ​​koht, 2012. aastal X30 Senior klassis sama meistrivõistluste teine ​​koht, 2012. aastal ADAC Kart Bundesendlaufi kaks kolmandat kohta järjest ja 2013 ja tiitel ADAC Kart Masters 2014 seeniorklassis X30. Oma viimasel kardihooajal saavutas Hanses IAME rahvusvahelise finaali X30 vahetusmeeskonna klassis üheksanda koha.

2016. aastal läks Hanses üle vormelisõidule ja alustas oma hooaega Uus-Meremaa Toyota Racing Series'is koos Bruno Baptista, Thomas Randle'i ja Brendon Leitchiga. Üks väheseid sõitjaid, kellel pole varasemat vormelautode kogemust, saavutas ta meistrivõistluste arvestuses 19. koha kui viimane sõitja, kes kõigil võistlustel võistelnud. Ta kogus 226 punkti, kusjuures parimad tulemused olid kaheteistkümnendal kohal Teretonga pargil ja Manfeild Autocourse'il. Seejärel tegi Hanses oma vormel 4 debüüdi ADACi Vormel 4 Meistrivõistlustel, kus ta võistles koos Kenneth Gulbrandseni ja Mauro Auricchioga Team Timo Scheideri meeskonna eest. Tal oli raske debüüthooaeg, lõpetades punktideta ja kahe kaheteistkümnenda kohaga Circuit Park Zandvoortis, mis oli parim tulemus üldkokkuvõttes 35. kohal.

2017. aastal jätkas Hanses aktiivselt ADAC Vormel 4 sarjas, kuid läks koos Fabio Schereri, Nicklas Nielseni ja Kim-Luis Schrammiga Team US Racingule. Tema tulemused paranesid klassis teisel hooajal ja ta kogus pidevalt punkte aasta esimesel poolel. Kolmandas sõidus Nürburgringil saavutas Hanses oma esimese poodiumikoha ning sellele järgnenud Sachsenringi sõidus võitis oma klassis esimese sõidu. 82 punktiga saavutas ta tabelis üheteistkümnenda koha.

2018. aastal debüteeris Hanses FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel Team Macon Motorsporti meeskonnas koos Jack Doohani, Lukas Dunneri, Louis Gachoti ja Bent Viscaaliga, tehes oma debüüdi selles klassis alates 2013. aastast.

Välised lingid 

 Ametlik sait (saksa keeles)
 Julian Hanses saidil Driver Database (inglise keeles)

Saksamaa sportlased
Sündinud 1997
Rafael Villagómez

Rafael Villagómez Jr. (sündinud 10. novembril 2001 Leónis) on Mehhiko võidusõitja, kes võistleb 2022. aasta FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Van Amersfoort Racingu meeskonnas. Ta võitis 2019. aastal konkursi Richard Mille Young Talent Academy.

Karjääri Kokkuvõte

Madalamad valemid 
2020. aastal tegi Villagómez autodebüüdi Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel, võistledes koos Roberto Faria ja Luke Browningiga ka osalise tööajaga Fortec Motorsportiga Vormel 4 Briti Meistrivõistlustel. Ta saavutas Le Castellet's teise koha ja saavutas 121 punktiga meistritiitli kuuenda koha.

Briti sarjas saavutas ta alles oma teises sõidus esimese poodiumikoha, olles kolmas. Kuid järgmistel sõitudel ei suutnud mehhiklane seda tulemust korrata ja saavutas edetabelis üheteistkümnenda koha, edestades vaid nelja teist sõitjat.

Euroformula Open Meistrivõistlustel

2020 
Villagómez osales 2020. aasta Euroformula Open Meistrivõistlustel viimases ringis Circuit de Catalunya ringrajal Drivexiga külalissõitjana koos Glenn van Berloga.

2021 
Ta liitus Van Amersfoort Racinguga 2021. aasta hooajaks koos Andreas Estneri, Casper Stevensoni ja Matías Zagazetaga.

FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel

2021 
2021. aastal debüteeris mehhiklane FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel HWA Racelabi meeskonnas, sõites koos Matteo Nannini ja Oliver Rasmusseniga, saades esimeseks Mehhikost pärit piloodiks FIA Vormel 3 sarjas. Villagómezi kahjuks ei suutnud ta kogu kampaania jooksul ühtegi punkti koguda, saavutades edetabelis 29. koha parima võistlustulemusega 13. kohal.

2022 
Ta sõitis Van Amersfoort Racingu eest hooajajärgsel katsel koos Jack Doohani, Alexander Smolyari, Reece Ushijima ja Filip Ugraniga. Imolas saavutas ta koos Franco Colapinto ja Reece Ushijimaga oma esimese punktikoha.

Välised lingid 

 Rafael Villagómez karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Sündinud 2001
Mehhiko sportlased
Tulejoonel (telesari)

Elisa kodumaine originaalsari „Tulejoonel“ räägib tõsielulistest sündmustest inspireeritud loo elu hammasrataste vahele jäänud Afganistani sõja veteranist, kellest saab pealinna oma hirmuvalitsuse all hoidev pommimees. 

Esimene hooaeg esilinastus Elisa Elamuse Huubis 2020. aasta novembris.

Auhinnad

Elisa originaalsari „Tulejoonel“ on tipptasemel teostatud põnevik, milles kassi ja hiirt mängivad ühed andekamad eesti näitlejad – tulejoonel on vastamisi Marko Matvere ja Kaspar Velberg. 

2021. aasta EFTA filmiauhindade jagamisel pärjati „Tulejoonel“ seriaalis kaasa teinud Kaspar Velberg parima sarjas osalenud meesnäitleja tiitliga.

Osatäitjad

Kaspar Velberg - Mark
Marko Matvere - Jakob
Sten Karpov - Paul
Mait Malmsten - Armin
Saara Pius - Liis
Liis Lass - Eva
Karin Tammaru - Erna

Osad

1. hooaeg 

„Tulejoonel“ on põnevik ja perekonnadraama, milles rulluvad lahti teravad tänapäevased teemad. Sarja keskmes on Marko Matvere kehastatav 57-aastane Jakob Sommer, kelle töö- ja eraelu on karidele jooksnud. Pealtnäha sõbralik ja rahumeelne vanaisa tunneb ühel hetkel, et maailm tema ümber on jäänud võõraks ning otsustab seda plahvatusohtliku missiooniga „parandama“ hakata. Pealinna oma hirmuvalitsuse all hoidvat pommimeest asub jälitama noor kaitsepolitsei tippuurija, keda kehastab Kaspar Velberg. Sari linastus esimest korda PÖFF-il 2020. aastal ja on nähtav Elisa Elamuse Huubis.

Välislingid

 Elisa Elamuse Huub voogedastuskeskkond
Alex Saaremaa

Alex Saaremaa (sündinud 18. detsembril 2000) on Eesti võrkpallur.

Aastast 2018 on Alex Saaremaa olnud kaasatud Eesti võrkpallikoondise tegevusse.

Hooajast 2022/23 siirdus Alex Saaremaa võrkpalli mängima Belgia kõrgliigaklubisse Lindemans Aalst.

Karjäär

Koondis

Eesti võrkpallikoondis
Alex Saaremaa kutsuti esmakordselt Eesti võrkpallikoondise juurde 2018. aastal B-koondisesse.

2021. aastal kuulus Saaremaa Eesti võrkpallikoondise koosseisu Euroopa kuldliiga alagrupimängul Tartus, kuid edasisel turniiril koosseisu ei pääsenud.

2022. aastal kuulus ta Eesti võrkpallikoondise koosseisu Euroopa kuldliiga alagrupiturniiril, kuhu Eesti koondis läks peale noorendatud koosseisuga.

Klubivõrkpall

2018–2022 Bigbank Tartu
2018/19  Credit24 Meistriliiga
2018/19  Eesti meistrivõistlused
2019/20  Eesti karikavõistlused
2020/21  Eesti karikavõistlused
2020/21  Eesti meistrivõistlused
2021/22  Eesti karikavõistlused
2021/22  Credit24 Meistriliiga
2021/22  Eesti meistrivõistlused

2022–... Lindemans Aalst
Hooajaks 2022/23 sõlmis Alex Saaremaa esimese lepingu välisklubiga, siirdudes Belgia kõrgliigaklubisse Lindemans Aalst.

Välislingid
Alex Saaremaa volleybox.net
Alex Saaremaa volley.ee

Viited

Eesti võrkpallurid
Sündinud 2000
Tallinna Ülikooli võrkpallinaiskond

Tallinna Ülikooli võrkpallinaiskond (ka Viimsi/Tallinna Ülikool) on Tallinnas asuv Eesti võrkpallinaiskond. Tegemist on Tallinna Ülikooli esindusnaiskonnaga, mis osaleb Eesti meistrivõistlustel ja Balti liigas.

Ajalugu

|-
|
Nimetused:

|

Peatreenerid läbi aastate

*tabel vajab täiendamist. Kõik olemasolevad andmed ebsl-ist.
|}

Tulemused

Hooajati
*tulemused alates 1992/93 hooajast

Võidud
Eesti meistrivõistlused
Meistrid (13): 1955, 1957, 1975, 1976, 1978, 1979, 1992, 1993, 1995, 2004, 2005, 2006, 2022
Teised (7): 1958, 1960, 1961, 1980, 1981, 1998, 2000

Eesti karikavõistlused
Karikavõitjad (5): 1961,  1978, 1995, 2003, 2005

Vaata ka
Tallinna Ülikool
Naiste Balti liiga (võrkpall)
Eesti naiste meistrivõistlused võrkpallis

Viited

Välislingid
Tallinna Ülikooli esindusvõistkonnad
Tallinna Ülikool volleybox.net
Võtjad 1925–2021 volley.ee

Tallinna spordiklubid
Eesti võrkpalliklubid
Süü (telesari)

Sarja „Süü“ keskpunktis on 12 aastat tagasi toimunud traagiline surm, mis on kummitanud ühte peret aastaid. See ülipõnev Elisa originaalsari põimib mineviku ja oleviku perekond Kurmi 2021. aasta suvisel puhkusereisil Saaremaale. 

Esimene hooaeg esilinastus Elisa Elamuse Huubis 2021. aasta novembris.

Osatäitjad

Jaan Rekkor - Risto Kurm
Epp Eespäev - Eva Kurm
Rasmus Kaljujärv - Sepo Kurm
Ott Sepp - Miko Kurm
Maarja Jakobson - Liivia Kurm
Sandra Üksküla Uusberg - Leen Kurm
Karmel Naudre - Hanna Kurm
Elise Pottmann - Triinu Kurm
Patrik Pitkve - Tanel Kurm
Danniel - Rainer Elhi
Kris Sirk - Emil Lepa
Ago Anderson - Joel Lepa
Markus Habasukk - Leo
Elina Masing - Stiina

Osad

1. hooaeg 

Perekond Kurmi kolm põlvkonda lähevad üheskoos Saaremaale puhkusele. Enne väljasõitu saab perepea Risto anonüümse kirja, milles talle meenutatakse 12 aastat tagasi toimunud traagilisi sündmusi, kui sarnasel perepuhkusel hukkus tema pojapoeg. Kas süü on aegunud? Lootus muretust puhkusest puruneb ja sellest hetkest hakkab hargnema sündmuste jada, mis lõpetab vaikimisvanded ning tõstab pinnale sünged saladused. „Süü“ linastus esimest korda PÖFFil 2021. aastal ning on toodetud Warner Brothers International Television Productioni stsenaariumi põhjal.

Välislingid

 Elisa Elamuse Huub voogedastuskeskkond
Elis Hallik

Elis Hallik (sündinud 22. aprillil 1986 Pärnus) on eesti helilooja.

Õpingud 
Elis Hallik alustas kompositsiooniõpinguid Eesti muusika- ja Teatriakadeemias 2008. aastal Helena Tulve juhendamisel ning omandas 2015. aastal samas magistrikraadi. 2012–2013 õppis ta kompositsiooni Lyoni konservatooriumis Michele Tadini ja Robert Pascali juhendamisel. Ta on täiendanud end mitmetel meistrikursustel, juhendajateks Luca Antignani, Fabio Cifariello Ciardi, Luca Francesconi, Michelangelo Lupone, Yann Robin, Bernhard Gander, Tapio Tuomela, Jean Geoffroy, Klaus Lang. Tema muusika on kõlanud Austrias, Belgias, Saksamaal, Prantsusmaal, Lätis, Leedus, Ukrainas, Hispaanias, Iisraelis jm.

Looming 
Elis Halliku teoseid on esitanud nt Ensemble Mosaik (dir Enno Poppe), Ensemble Musikfabrik (dir Clement Power), Prantsuse Raadio filharmooniaorkester (dir Pierre-André Valade), ERSO (dir Olari Elts, Baldur Brönnimann), Sinfonietta Rīga (dir Erki Pehk), Tallinna Kammerorkester (dir Atvars Lakstīgala), ansambel U:, Tallinna Uue Muusika Ansambel, Marcus Weiss (saksofon) jt. Tema muusika on kõlanud nt festivalil “AFEKT”, Berliinis, Peterburis festivalil “remusic.org”, ISCMi festivalil World Music Days Tallinnas, IRCAMi “Manifeste” festivalil Pariisis, festivalil “CAFe” Budapestis (Ungari) jm.

Tunnustus 

 2014 – Viini muusika- ja esituskunstide ülikooli rahvusvahelise heliloojate suveakadeemia (ISA) peapreemia teose eest
 2017 – To Become a Tree valiti Rahvusvaheline heliloojate rostrumi 10 soovitatud teose hulka
 2022 – Stipendium "Ela ja sära"

Välislingid 

 Elis Halliku koduleht
 Biograafia, loomingu ülevaade ja helinäited Eesti Muusika Infokeskuses

Eesti heliloojad
Sündinud 1986
James Cleverly

James Spencer Cleverly (sündinud 4. septembril 1969 Londonis) on Suurbritannia ettevõtja poliitik, ta on Konservatiivnse Partei liige. Ta on 8. veebruarist 2022 Suurbritannia Euroopa- ja Põhja-Ameerika asjade minister.

Suurbritannia poliitikud
Sündinud 1969
Amalia López Cabrera

Categoría:Mujeres

Amelia López Cabrera ( Almería, 1837 – Madrid, 1899 ) oli Hispaania dagerrotüpist ja elukutseline fotograaf . Ta allkirjastas oma töid pseudonüümiga Amalia L. de López . Cabrera oli esimene naine Hispaanias, kes avas oma fotostuudio.

Biograafia 
Jõukate kaupmeeste perekonna järeltulijana veetis Amelia oma lapsepõlve Calle Posadal, Francisco Javier de León Bendicho loodud lütseumi kõrval. Kahekümnendates eluaastates kohtus ta oma abikaasa Francisco López Vizcaínoga, kes oli Jaénist pärit leseks jäänud trükikunstnik . Nad abiellusid 1857. aastal ja Amelia kolis Jaéni.

Ta alustas fotograafiaga, kui kohtus Lipa krahvi Ludwik Tarszela ski Konarzenskiga. Tarszela oli Poola armee kapten, Prantsusmaa väljarändaja ja fotograafia looja Louis Daguerre'i sõber, kes tutvustas talle fotokeemiat ja poseerimise saladusi. Lipa krahv asus elama Jaéni. López oli juba lugenud sellest uuest leiutisest, dagerrotüübist, mis Prantsusmaal furoori tekitas ja kui ta kuulis, et mees on linnas, läks ta tema stuudiosse ja naisest sai tema esimene õpilane. Ta tahtis teada saada plaatide, hõbevannide ja eksponeerimise ajastuse saladust. 

See ei olnud esimene ateljee Hispaanias - tema abikaasa ateljees tegutsesid juba naisfotograafid -, kuid tema saavutus oli avada tol ajal ja naisena oma ateljee La Mercedi linnaosas, aadressil Obispo Arquellada 2, oma abikaasa trükikoja kõrval. Sellest teatati kohalikus ajakirjanduses, ajalehes El Anunciador, järgmiste sõnadega:

1860. aastal, kui ta oli omandanud selle tehnika, avas ta oma ateljee. See ei olnud esimene ateljee Hispaanias, tema abikaasa stuudios töötasid juba naissoost fotograafid, kuid tema saavutus oli avada tol ajal naisena oma stuudio La Mercedi kvartalis, aadressil Calle Obispo Arquellada, 2., abikaasa trükipressi kõrval. Sellest teatati kohalikus ajalehes El Anunciador järgmiste sõnadega:„Amalia L. de López: portreed, rühmad, vaated, igas suuruses; fotosid tehakse isegi pilvistel päevadel; peaaegu hetkeline ekspositsiooniaeg; ei tarnita, kui kliendid ei ole rahul." López tegi portreesid täiskasvanuteks riietatud lastest - sigarite ja mütsidega, vanuritest, ning ajastu surmajärgseid pilte. Samuti on olemas postkaartide kogumik, mis koosneb Bartolomé Esteban Murillo ja Rafael Sanzio piltidest, Jaéni Asuncióni katedraali vaadetest, usupiltide reproduktsioonidest ja silmapaistvate tegelaste portreedest.  1868. aastal osales ta oma graafikatööga Zaragoza riiklikul fotograafiaauhinnal, kus pälvis aumärgi . 

1869. aastal kolis ta Madridi, kus tema abikaasa sai kontsessiooni La Gaceta Agrícola trükkimiseks, mistõttu sulges ta pärast kaheksa-aastast professionaalse fotograafina praktiseerimist oma stuudio.  Pärast seda kuupäeva pole tema professionaalse fotograafi karjääri kohta rohkem teavet ja pole teada, mida ta Madridis tegi.

Viited

Välislingid
Karolina Kibbermann

Karolina Kibbermann (sündinud 14. veebruaril 2002) on Eesti võrkpallur.

Ta kuulub Eesti võrkpallikoondisesse ning mängib alates hooajast 2022/23 Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marcq-en-Barœul.

Karjäär

Eesti võrkpallikoondis
Karolina Kibbermann kutsuti esimest korda Eesti võrkpllikoondise juurde 2019. aastal, kuid rahvusvahelistel mängudel sellel aastal koosseisu ei kuulunud. Kaks aastat hiljem, 2021. aastal, kuulus Kibbermann koondise nimekirja EM-valikturniiril Valgevenes.

Klubivõrkpall

2018–2021 Eestis
Hooaegadel 2018/19 – 2020/21 mängis Kibbermann klubivõrkpalli Eesti klubides, kuuludes erinevates liigades ja turniiridel nii Tallinna Ülikooli, Audentese SG/NK, kui ka TalTech/Tradehousei koosseisu.
2020/21 TalTech/Tradehouse'ga  Balti liiga

2021–2022 Volero Le Cannet
Hooajaks 2021/22 sõlmis Karolina Kibbermann esmakordselt välisklubiga lepingu, siirdudes Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Volero Le Cannet.
2021/22  Prantsuse karikavõistlused
2021/22  Prantsuse kõrgliiga

2022–... Marcq-en-Barœul
Hooajaks 2022/23 vahetas Kibbermann Prantsusmaa kõrgliigas klubi ning liitus võrkpalliklubiga Marcq-en-Barœul.

Välislingid
Karolina Kibbermann volleybox.net

Viited

Eesti naisvõrkpallurid
Sündinud 2002
Juri Lebid

Juri Lebid (ukraina keeles Юрій Анатолійович Лебідь; sündinud 2. mail 1967 Sumõs) on Ukraina sõjaväelane (kindralleitnant).

Teenistus 
Alates 16. augustist 2022 on ta Ukraina relvajõudude kõrgema ülemjuhataja peakorteri koosseisu liige.

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Sündinud 1967
Kozak-2M

Kozak-2M1 (ukraina keeles КОЗАК 2М1) on Ukrainas valmistatud soomusauto.

Gelerii

Välislingid

soomusautod
Ukraina sõjandus
Persepolis FC

Persepolis FC (pärsia keeles باشگاه فوتبال پرسپولیس) on 1963. aastal Teheranis asutatud jalgpalliklubi. See mängib Iraani kõrgliigas. Kodustaadion on Azadi staadion, mis mahutab 78 116 pealtvaatajat.

Persepolis on tulnud Iraani meistriks 14 korda. Iraani karikavõistlused on võidetud kuus korda ja Iraani superkarikafinaali neli korda. Iraani meistritiitlite ja superkarika võitude poolest on Persepolis esikohal. 1991. aastal võideti Aasia karikavõitjate karikas, kui karikafinaalis alistati Bahreini klubi Al-Muharraq.

Saavutused

Iraan
Iraani kõrgliiga
Võitja (14): 1971–72, 1973–74, 1975–76, 1995–96, 1996–97, 1998–99, 1999–2000, 2001–02, 2007–08, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020–21
Iraani karikas
Võidud (6): 1987–88, 1991–92, 1998–99, 2009–10, 2010–11, 2018–19
Iraani superkarikas
Võidud (4): 2017, 2018, 2019, 2020

Aasia
Aasia karikavõitjate karikas
Võidud (1): 1990–91

AFC Meistrite Liiga
Teised kohad (2): 2018, 2020

Viited

Välislingid

Ametlik veebileht

 
Iraani jalgpalliklubid
Teheran
Gepard (soomuk)

Gepard (saksa keeles Flugabwehrkanonenpanzer (FlakPz) Gepard) on Saksamaal valmistatud õhutõrjesoomuk.

Kasutajad

Viited 

Õhutõrjesoomukid
Saksa relvad
Saksamaa sõjandus
MATADOR

MATADOR (inglise keeles Man-portable Anti-Tank, Anti-DOoR) on raketiheitja, mida saab kasutada tankide või rajatiste vastu.

Vaata ka 
 Panzerfaust 3

Viited 

Iisraeli relvad
Saksa relvad
Vicovu de Sus

Vicovu de Sus (saksa keeles Ober Wikow) on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas Ukraina piiri ääres, maakonnakeskusest Suceavast ligikaudu 53 km loodes.

Linna haldusalasse kuulub Bivolărie küla.

Asulat on esmamainitud 1436. aastal. 1466. aastal ostis Ștefan cel Mare küla ära ja kinkis selle Putna kloostrile. Linnaõigused sai Vicovu de Sus 2003. aastal.

Viited 

Rumeenia linnad
Suceava maakond
Bukoviina
Alvis Stormer

Alvis Stormer on Suurbritannia õhutõrjesoomuk.

õhutõrjesoomukid
Suurbritannia sõjandus
Anthony Albanese

Anthony Norman Albanese (sündinud 2. märtsil 1963 Darlinghurstis) on Austraalia poliitik ja alates 23. maist 2022 Austraalia peaminister.

Albanese kuulub Austraalia Tööparteisse ning on alates 2019. aastast selle esimees. Ta on alates 1996. aastast kuulunud Austraalia parlamenti. Aastatel 2007 - 2013 oli Albanese Kevin Ruddi ja Julia Gillardi valitsustes minister. 2013. aastal oli Albanese Kevin Ruddi valitsuse asepeaminister 

Albanese sündis Sydney's ning ta ema on Iiri-Austraalia päritolu ning isa itaallane. Ta õppis Sydney Ülikoolis majandust ning liitus õpingute ajal Austraalia Tööparteiga. 1996. aastal osutus ta valituks parlamendi esindajatekotta. 2007. aastal võitis Tööpartei föderaalvalimised ning Albanese oli seejärel Austraalia regionaalarengu- ja kohalike omavalitsuste minister ning hiljem Austraalia transpordiminister. 

Pärast Tööpartei kaotust 2013. aasta föderaalvalimistel, kandideeris Albanese Tööpartei esimeheks, kuid kaotas Bill Shortenile. 2019. aastal kaotas Tööpartei üllatuslikult föderaalvalimised ning Albanese sai pärast Shorteni tagasiastumist Tööpartei esimeheks.

2022. aasta föderaalvalimistel võitis Tööpartei Liberaalset Parteid ning Albanese sai uueks Austraalia peaministriks.

Viited

Välislingid

 Tiffanie Turnbull (Sydney). Australia election: Anthony Albanese leads Labor to Australian election victory. BBC News, 21. mai 2022

Austraalia peaministrid
Austraalia poliitikud
Sündinud 1963
Kristjan Čeh

Kristjan Čeh (sündinud 17. veebruaril 1999 Ptujs) on sloveeni kettaheitja, maailmameister (2022).

Aastal 2020 parandas ta enam kui 20 aastat vana Sloveenia rekordit kettaheites, kui heitis 7. juunil Domžales kergejõustikukohtumisel 66.29. Sama aasta 23. juunil Mariboris heitis ta 68.75, mis oli hooaja kolmas tulemus (ja kuni 23-aastaste kategooria maailmarekord). 27. mail 2021 heitis ta Telekom Slovenije rahvusvahelise kergejõustikuliiga võistlusel Ptujs isiklikus rekordiks 69.52 2020. aasta suveolümpiamängudel (mis toimusid aastal 2021 Tōkyōs) tuli ta viiendale kohale tulemusega 66.62. 21. mail 2022 sai ta Teemantliiga etapil Birminghamis tulemuse 71.27, mis on uus Sloveenia rekord.

2022. aastal tuli ta maailmameistriks maailmameistrivõistluste rekordit tähistava tulemusega 71.13.

Tema treener oli juunini 2021 Gorazd Rajher, koostöö katkes lahkarvamuste tõttu treeningukorralduse asjus. Veebruarist 2022 on tema treener Gerd Kanter.

Viited

Välislingid 
 Kristjan Čeh Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel

Sloveenia kergejõustiklased
Kettaheitjad
Sündinud 1999
Ali Daei

Ali Daei (sündinud 21. märtsil 1969 Ardabīls) on endine Iraani jalgpallur (ründaja).

Oma karjääri jooksul esindas ta muuhulgas selliseid klubisid nagu Persepolis, Bielefeldi Arminia, Müncheni Bayern ja Hertha. Hooajal 1998/99 tuli ta Bayerniga Saksamaa meistriks.

Iraani jalgpallikoondises mängis Daei aastatel 1993–2006 kokku 149 korda ja lõi 109 väravat. Rahvuskoondistes on temast enam väravaid löönud ainult portugallane Cristiano Ronaldo. Aastatel 2000–2006 oli Daei Iraani koondise kapten. Iraani koondisega osales ta 1998. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning kolmedel Aasia meistrivõistlustel (1996, 2000 ja 2004).

1999. aastal valiti Daei Aasia aasta jalgpalluriks.

Viited

Välislingid

Iraani jalgpallurid
Iraani jalgpallitreenerid
Persepolis FC jalgpallurid
Bielefeldi Arminia jalgpallurid
Müncheni Bayerni mängijad
Hertha BSC jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Sündinud 1969
Mühlendahl

Mühlendahl on eesti päritolu aadlisuguvõsa. Tänapäeval elab suguvõsa Saksamaal ja Prantsusmaal.

Ajalugu
Suguvõsa on pärit Virumaalt Palmse mõisast. Liin algab XVIII sajandi algul elanud Oruveski (Orroveski, Orroweske) Jaaguga. Tema poeg Jakob (1729−1785) oli pikka aega (1756−1785) Eestimaa rüütelkonnale kuulunud Rannapungerja postijaama komissar. Ta muutis oma eesti nime saksapäraseks Mühlendahliks (Mühlen ‘veski’ + dahl ‘org’). Viimase poeg Jacob Johann Mühlendahl (1763−1817) teenis Venemaa sõjaväes välja alampolkovniku auastme. Hiljem oli ta põllumees Virumaal, kus sai 1812. aastal Raeküla rüütlimõisa omanikuks. Teenistuse kaudu tõsteti ta 1794. aastal aadliseisusse. Tema poeg Karl Gustav von Mühlendahl (1811−1891) võeti 27. mail (vkj) 1874 Eestimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse ja seejärel 17. juunil (vkj) 1882 Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Tema kahest pojast sai alguse kaks liini, mille liikmed asusid XX sajandi algul elama Saksamaale. Tänapäeval on Saksamaal alles mitu suguvõsa haru.

Suguvõsa liikmeid
Karl Heinrich Ernst von Mühlendahl (1896−1977), insener, keemik, Eestimaa rüütelkonna eesistuja
Arved (Arvid) Jakob Johann von Mühlendahl (1904−1944), mereväekapten, allveelaeva U-867 komandör
Karl Ernst Jakob Johann von Mühlendahl (sündinud 1939), meditsiinidoktor, professor, Osnabrücki lastehaigla ülemarst
Georg Alexander Jakob Johann von Mühlendahl (sündinud 1940), õigusteaduse doktor, Euroopa Turuameti viitsepresident
Paul Matthias Jakob Johann von Mühlendahl (sündinud 1980), õigusteaduse doktor, dotsent

Mühlendahli suguvõsa mõisavaldused
Eestimaa:
Emumäe (Emmomäggi) (1833−1840, pandivaldus), Käru (Kerro) (1876−1890), Raeküla (Raeküll) (1812−? pandi-, ?−1860 pärusvaldus)
Liivimaa eesti distrikt:
Kärkna (Falkenau) (1850ndad−1860ndad, rendivaldus), Sootaga (Sotaga) (1850ndad, rendivaldus)

Viited

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 369.
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Neue Folge. Bd IV. Hamburg: 2014. Lk 319−337.
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd III. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 170−172 .
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1954. Lk 295−299.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1977. Lk 325−328.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd IX. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1998. Lk 224.

Aadlisuguvõsad
Eestimaa aadlisuguvõsad
Eestimaa matrikliaadel
Mehhiklased

Mehhiklased (hispaania keeles mexicanos) on Mehhiko kodanikud. Nad räägivad enamasti hispaania keelt, kuid nende seas on ka põlisrahvaste keelte kõnelejaid.

Väljapool Mehhikot elab mehhiklasi kõige enam Ameerika Ühendriikides, eriti Texases ja Californias. Suurem Mehhiko diasporaa on ka Kanadas ja Hispaanias.

Rahvad
Bent Viscaal

Bent Viscaal (Overijssel, 18. september 1999) on Hollandi võidusõitja, ta sõitis aastatel 2019–2020 FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel, 2021. aastal läks üle Vormel 2-le. 2022. aastal läks üle kestvussõidule.

Karjäär

Väiksemad valemid 
2017. aastal osales ta MP Motorsport meeskonnaga SMP Vormel 4 Meistrivõistlustel ja Hispaania Vormel 4 Meistrivõistlustel koos Tristan Charpentieri, Christian Lundgaardi, Lukas Dunneri, John Petersi, Nazim Azmani ja Marta Garcíaga, mõlemal võistlusel saavutas ta lõpparvestuses teise koha. . 2018. aastal siirdus ta Teo Martín Motorspordi meeskonda, kellega võistles koos Moritz Müller-Creponi ja Leonard Hoogenboomiga Euroformula Openil, kus saavutas lõpparvestuses teise koha ja uustulnukatele mõeldud edetabelis esimese.

Vormel 3 
2019. aastal osaleb Viscaal 2019. aasta FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Saksamaa meeskonnaga HWA Racelab koos Jake Hughesi ja Keyvan Andresega. Tema esimene aasta selles kategoorias suuri õnnestumisi ei too ja lõpetab hooaja poodiumile jõudmata ning parima tulemusena Paul Ricardi viienda kohaga, lõpetades lõpparvestuses viieteistkümnendana.

Järgmisel aastal vahetab ta meeskonda, naaseb MP Motorsporti ja jätkab koos Richard Verschoori ja Lukas Dunneriga FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel sõitmist, hooaja jooksul õnnestub tal Silverstone'i ringrajal võita ja veel kahel korral poodiumile tõusta. Ta lõpetab hooaja edetabelis kolmeteistkümnendal kohal.

Vormel 2 
1. märtsil 2021 teatab Trident Motorsport, et Viscaal sõidab Bahreinis FIA Vormel 2 Meistrivõistlustel esimesed võidusõidud. Pärast häid tulemusi esimesel kolmel sõidul ja viimasel päeval parima aja sõitnud Montmeló katsetel kinnitas Trident koos Marino Satoga hollandlasest sõitja kogu vormel 2 hooajaks.

Teisel Bakuu sprindisõidul õnnestub tal esimest korda punkte koguda, suurepärase neljanda kohaga. Monza teises sõidus saavutas ta oma esimese poodiumi selles kategoorias, lõpetades teisena India sõitja Jehan Daruvala ees. See kordub Jeddas, kes võitis Oscar Piastri järel teise koha. Ta lõpetab hooaja edetabelis 36 punktiga 14. kohal. 2022. aastal meeskond teda ei kinnita ja ei leia sarjas teist kohta ning lülitub Endurance võidusõidule.

Endurance 
2022. aastal lülitub Viscaal kestvussõidule, valitakse koos Sophia Flörschiga Portugali meeskonna Algarve Pro Racing poolt. Hooaja esimesel võistlusel, 4 Hours of Le Castellet, saavutas duo Prema Racing meeskonna järel teise koha.

Samal aastal osaleb ta koos Tijmen van der Helmi ja Miroslav Konôpkaga ARC Bratislava meeskonnaga FIA World Endurance Championship kehtival 6 Hours of Spa-Francorchamps võistlusel.

Välised lingid 

 Bent Viscaal, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)

Hollandi sportlased
Sündinud 1999
Sebastián Montoya

Sebastián Montoya Freydell (Bogotá, 11. aprill 2005) on Kolumbia päritolu Ameerika võidusõitja, kes võistleb 2022. aasta Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel Prema Racingu eest. Ta on Vormel 1 võidusõidu võitja Juan Pablo Montoya poeg.

Karjäär

Karjäär kardispordis 
Montoya alustas kardisõitja karjääri 2013. aastal, sõites Florida Winter Touri klassis Rotax Micro Max, kui ta oli vaid kaheksa-aastane. Ta sõitis selles sarjas järgmised neli aastat, kus saavutas 2016. aastal parima tulemuse, viienda koha. Seejärel siirdus Montoya Euroopasse, et võistelda 2017. aastal CIK-FIA Kardisõidu Euroopa Meistrivõistlustel. Montoya veetis kokku kolm aastat. Euroopa kardiskeene, sõites kaks korda Kardisõidu Maailmameistrivõistlustel ja kolm korda Euroopa Meistrivõistlustel. Montoya võitis omal ajal kardisõidus rahvusvahelisel tasemel vaid ühe meistritiitli; see on Rok the Rio võistlus 2018. aastal.

Vormel 4 
2020. aastal tegi Montoya oma üheistmelise debüüdi koos Prema Powerteamiga, sõites täiskohaga Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel ja võisteldes ADAC Vormel 4 Meistrivõistlustel kahes etapis. Montoya õnnetuseks ei suutnud ta kogu aasta jooksul ühtegi poodiumikohta lüüa ja saavutas oma põhiturniiri üheteistkümnendaks oma kolme meeskonnakaaslase Gabriele Minì, Dino Beganovici ja Gabriel Bortoleto järel.

Montoya sõlmis 2021. aasta hooajaks uuesti lepingu Premaga, naastes Itaalia ja Saksamaa Vormel 4 sarja koos Charlie Wurzi, Macéo Capietto, Kirill Smali, Conrad Laurseni ja Hamda Al Qubaisiga. Viimases korraldaks ta osalise tööajaga kampaania, saavutades kuue osavõistluse jooksul kolm korda teise koha, millega ta oli edetabelis üheksandal kohal, edestades kolme täiskohaga võistlejat. Montoya Itaalia kampaania oleks sama viljakas: üheksa poodiumit, kuid mitte ühtegi võitu, saavutas Montoya aasta lõpus neljanda koha, alistades hooaja viimasel võistlusel Monzas turvaauto tingimustes keerutamise tõttu napilt meeskonnakaaslase Kirill Smali. .

Vormel Regionaal 
2022. aasta alguses debüteeris Montoya Vormel Regionaal Aasia Meistrivõistlustel koos Mumbai Falcons India Racinguga koos Dino Beganovici ja Arthur Leclerciga. Montoya saavutas esimeses sõidus pooluspositsiooni, saavutades oma karjääri esimese võidusõidu autosõidus, võites tuled lipu vastu. Montoya ei suutnud lõpuks hooaega lõpetada, kuid lõpetas meistritiitli 92 punktiga 7. kohal.

Montoya tõusis 2022. aasta Vormel Regionaal Euroopa Meistrivõistlustel koos Prema Racinguga koos Paul Aroni, Dino Beganovici ja Hamda Al Qubaisiga.

Isiklik elu 
Montoya isa on Juan Pablo Montoya, seitsmekordne Vormel 1 Grand Prix võitja ja praegune IndyCari piloot.

Välised lingid 

 Sebastián Montoya karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Colombia sportlased
Ameerika Ühendriikide sportlased
Sündinud 2005
Spectator (droon)

Spectator on Ukrainas valmistatud mehitamata õhusõiduk.

Viited

Välislingid

Mehitamata õhusõidukid
Hanušovce nad Topľou

Hanušovce nad Topľou (ungari keeles Tapolyhanusfalva) on linn Slovakkias Prešovi maakonnas Vranov nad Topľou ringkonnas.

Hanušovce nad Topľoud on esmamainitud 1332. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hanušovce nad Topľou elanikest slovakke 79,15% ja mustlasi 17,13%. 3,72% elanikest oli muust rahvusest või oli nende rahvus teadmata.

Sõpruslinnad 
 Dębica, Poola
 Nozdrzec, Poola
 Velká Bíteš, Tšehhi

Viited 

Slovakkia linnad
Prešovi maakond
Austraalia parlament

Austraalia parlament (ametlikult Föderaalparlament, ka Ühenduse Parlament) on Austraalia seadusandliku võimu organ.

Austraalia parlamendi avaistung toimus 9. mail 1901 ning aastatel 1901–1927 toimusid istungid Melbourne'i parlamendihoones, mida tavaliselt kasutab Victoria osariigi parlament. 1923. aastal alustati Canberras uue parlamendihoone ehitust ning hoone valmis 1927. aastal. Istungid pidid seal toimuma järgmised 50 aastat, kuid tegelikult kasutati hoonet üle 60 aasta. 1981. aastal alustati uue parlamendihoone ehitusega, mis valmis 1988. aastal. Alates 2015. aastast valvavad Senati ja Esindajatekoja ruume relvastatud föderaalpolitseinikud ning see on esimene kord Austraalia ajaloos kui parlamendiruumidel on relvastatud valve.

Parlament koosneb kolmest elemendist: Briti Kroonist, keda esindab Austraalia kindralkuberner, Senatist ja Esindajatekojast. Senatisse kuulub 76 senaatorit ning igal Austraalia osariigil on senatis sõltumata osariigi elanike arvust 12 kohta ja territooriumil kaks kohta. Esindajatekoja liikmed on valitud osariikide kohalikest valimisringkondadest ning parlament võib määrata saadikute arvu, kuid Austraalia põhiseaduse järgi peab see alati olema umbes kaks korda suurem senaatorite arvust. Seisuga 22. mai 2022 oli Esindajatekojas 151 saadikut. Iga osariigi kohtade arv Esindajatekojas on seotud elanike arvuga, kuid igal osariigil on alati vähemalt viis kohta. Ükski saadik ei saa samaaegselt kuuluda Senatisse ja Esindajatekotta.

Viited

Austraalia poliitika
Parlamendid
Mehdi Mahdavikia

Mehdi Mahdavikia (pärsia keeles مهدی مهدوی‌کیا; sündinud 24. juulil 1977 Reys) on endine Iraani jalgpallur (parem äärepoolik ja paremkaitsja).

Oma karjääri jooksul esindas ta muuhulgas selliseid klubisid nagu Persepolis, VfL Bochum, Hamburger SV ja Eintracht Frankfurt.

2003. aastal valiti Mahdavikia Aasia aasta jalgpalluriks.

Iraani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–2009. Aastatel 2006–2009 oli ta koondise kapten. Iraani koondises osales ta 1998. ja 2006. aasta maailmameistrivõistlustel ning neljadel Aasia meistrivõistlustel (1996, 2004, 2004 ja 2007).

Viited

Välislingid

RSSSF archive of Mehdi Mahdavikia's international appearances

Iraani jalgpallurid
Iraani jalgpallitreenerid
VfL Bochumi jalgpallurid
Hamburger SV mängijad
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Persepolis FC jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Sündinud 1977
Boriss Bondarev

Boriss Bondarev (sündinud 1980 või 1981) on Venemaa Föderatsiooni diplomaat, kes oli 2019. aastast kuni 2022. aasta 23. maini nõunik Venemaa alalises esinduses Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures Genfis Šveitsis.

2013. aastal, enne Genfi siirdumist, juhtis Bondarev Venemaa delegatsiooni raketitehnoloogia kontrollimiskorra tehniliste ekspertide kohtumistel.

Viited

Välislingid
 "Никогда мне не было так стыдно за страну". Российский дипломат в ООН подал в отставку из-за войны с Украиной. BBC venekeelne teenistus, 23. mai 2022
 Anton Troianovski. ‘They basically got everything wrong’: A Russian diplomat speaks out on the war. The New York Times, 23. mai 2022

Venemaa diplomaadid
Sündinud 1980. aastatel
Conrad Paumann

Conrad Paumann (sündinud u 1410 Nürnbergis, surnud 24. jaanuaril 1473 Münchenis) oli Saksamaa vararenesssansi perioodi organist, lautomängija ja helilooja. Sündinud pimedana, oli ta samas üks 15. sajandi andekamaid ja mõjukamaid muusikuid. Koos Sebastian Virdungi, Arnolt Schlicki, Elias Nikolaus Ammerbachi ja Paul Hofhaimeriga koondatakse ta koloristideks nimetatud heliloojate rühma, kelle kompositsioone iseloomustas rikkaliku ornamentatsiooni kasutamine häältes.

Conrad Paumanni hauaepitaaf asub Müncheni Frauenkirches, sellel on muusikut kujutav reljeef, oletatavasti Conrad Paumann ise, ja tekst:
"An[no] MCCCCLXXII an S. Pauls bekerung abent [st 24.1.1473] ist gestarbn und hie begraben der kunstreichist aller instrament und der Musica maister, Cunrad pawman, Ritter, purtig von nurnberg und plinter geboren, dem got genad."
'Anno 1473, Püha Pauluse pöördumise õhtul suri ja maeti siia kunstirikkaim kõigil instrumentidel muusikameister Conrad Paumann, rüütel, sündinud Nürnbergis pimedana, Jumala arm olgu temaga.'

Looming 
Enamik Paumannile omistatud muusikast on instrumentaalmuusika. Andeka improviseerijana tuntud helilooja ise ei kirjutanud oma muusikat üles, kuid Conrad Paumanni orelivariatsioonide tabulatuurid on kirja pandud ja köidetud kokku Lochamer Liederbuch'is pealkirja all "Fundamentum organisandi" ja neli orelikompositsiooni Buxheimer Orgelbuch'is märkega "Sequitur fundamentum magistri Conradi Pauman Contrapuncti" nootide alguses, ja üksikud laulud Hartmann Schedeli laulukäsikirjas. Talle on omistatud ka saksa lautotabulatuuri leiutamine; kuigi seda ei saa millegagi tõestada, on teada Paumanni suur mõju lautomängijana ja lautotabulatuuri kasutamise hõlpsus mängimisel.

Temalt on säilinud vaid üks kolmehäälne tenorlied "Wiplich figur", mis on stiililt lähedane Madalmaade koolkonna heliloojate muusikale.

Viited

Välislingid 
 Conrad Paumanni teosed andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP)
 Video: Conrad Paumanni teos "Mit ganczem willen" Eduardo Paniagua ja Música Antigua esituses
 Video: Conrad Paumanni teos "En avois"

Saksa heliloojad
Renessansiajastu heliloojad
Euroopa häll

Väljend "Euroopa häll" tähistab Vana-Kreekat, mida on peetud Euroopa kultuuriliseks algkoduks. 

Seda nimetust peetakse vananenuks ning eriti mõisteteadlikes erialaringkondades seda välditakse, sest hälli mõistes on eeldatud ajaloo lineaarset, orgaanilist ja teleoloogilist arengut ning vananenuks peetavat idealistliku alusega ajaloopilti, mille järgi kultuuril on lapsepõlvefaas, millele järgneb õitseng ja vanadusest tingitud allakäik. Peale selle püüavad kultuuriteadused ületada eurotsentrismi ning võtta arvesse Euroopa-väliste kultuuriringide mõju Euroopa kultuuridele.   

Nii peetakse "Euroopat" tänapäeval kultuuripiirkonnaks, mis oma esiajal sai mõjutusi mitmest suunast, nii et ainsa päritolu idee ei ole enam usutav. Mitmesugused mõjud Aasiast ja Aafrikast (näiteks araablaste (mauride) kaudu Lõuna-Itaalias ja Andaluusias) ja nende edasiarendamine viisid kultuuride mitmekesisuseni, millele aitas kaasa ka geomorfoloogia.

Kirjandus 
 Wilhelm Tielker. Der Mythos von der Idee Europa, Lit Verlag, 2003, ISBN 3-8258-6659-9.

Vaata ka 
 Inimkonna häll
 Vana-Egiptus
 Mesopotaamia
 Knossos
Majoraadi park

Majoraadi park on Tila külas Tartu vallas Tartu maakonnas asuv haljasala, mis piirneb lõunast Tartu linna piiri ja Eesti Rahva Muuseumi haljasalaga, idast Vana-Narva maanteega, läänest Raadi endise nõukogudeaegse sõjaväelennujaama alaga ja põhjapoolses küljes asub niit. Pargi pindala on 13,86 hektarit ja sihtotstarve on üldkasutatav maa. Park avati 2015. aastal osaliselt endise Raadi kruusakarjääri aladel. Kujundusel on kasutatud pargiteid, vormitud maapinna profiili, alles jäetud varasemaid puid ja istutatud uusi, paigaldatud pingid, rajatud veesilmad ja kivikülv.

Pilte

Viited 

Pargid
2S7 Pion

2S7 Pion (vene keeles 'pojeng') on NSV Liidus valmistatud liikursuurtükk.

Taktikalis-tehnilised andmed 
Kaliiber: 203 mm (8 tolli)

Kasutajaid

Viited 

Nõukogude Liidu liikursuurtükid
Rahvastikukasv

Rahvastikukasv on isendite arvu suurenemine populatsioonis. Igal aastal suureneb inimeste populatsioon 1,05% võrra, mis moodustab liigikaudu 81 miljonit inimest aastas. Praegune rahvaarv maailmas on 7,9 miljardit.

Ajalugu 
Ajalooliste demograafide hinnangul oli uue ajaarvamise alguses rahvaarv umbes 200 miljonit. Kaua aega see suurenes väga aeglaselt 0,04% aastas. 17.–18. sajandil hakkas rahvaarv järsult kasvama. Inimkonnal kulus 200 000 aasta, et jõuda 1 miljardini 1804 aastal. 7 miljardini jõudis inimkond 2011. aastal ja selleks kulus 200 aastat.

Vanadel aegadel inimeste arvu kasvu piirasid haigused, sõjad, näljahädad ja loodusõnnetused. Maakera rahvaarvu kasvu soodustasid aga üleminek tööstusühiskonnale ja elutingimuste paranemine, mille tõttu eluiga pikenes 35 aastalt 70 aastani.
Rahvaarvu muutumise ajalugu

Rahvastikuteooria ja demograafiline plahvatus 

1798. aastal Thomas Robert Malthus (1766–1834) avaldas uurimuse «Essee rahvastiku alustest», milles esitas rahvastiku teooria. Selle kohaselt kasvab rahvaarv  geomeetrilises, elatusvahendite hulk aga aritmeetilises progressioonis. Lõpuks see viib rahvaarvu vähenemiseni, sest rahvastikukasv ületab põllumajandusliku tootmise kasvu ning kutsub esile nälga ja sõdu.

Alates 18. sajandist rahvaarv järsult suurenenud ja seda nähtust hakati nimetama demograafiliseks plahvatuseks. Seda soodustasid tööstuslik pööre ja linnastumine. Inimeste töö- ja elutingimused muutusid paremaks. Arenes arstiteadus ja arstiabi muutus kättesaadavamaks. Suremus vähenes, keskmine eluiga pikenes ja sündimus on pika aja jooksul jäänud kõrgemal tasemel.

Rahvastiku kasvutempo 
Keskmine aastane rahvastiku  kasvu määr sõltub sündide ja surmade vahest ehk loomulikust iibest ja rändesaldost ehk  riiki sisenevate ja sealt lahkuvate sisserändajate tasakaalust. Määr võib olla positiivne või negatiivne.

Rahvastikukasv riigiti 
2020. aastal maailma elanikkonna jaotus piirkonniti oli järgmine: 

Aasias – 59,6%, Aafrikas – 17,2%, Euroopas – 9,6%, Lõuna-Ameerikas – 8,4%, Põhja-Ameerikas – 4,7% ja Okeaanias – 0,5%.

Riigid suurema rahvastikukasvu tempoga

Riigid väiksema rahvastikukasvu tempoga

Rahvastikuprognoos 
Demograafiline plahvatus on ajutine ja demograafiline üleminek paljude riikide jaoks on lõppenud. 

ÜRO andmete järgi rahvaarv kasvab ka edaspidi, aga aeglasemas tempos ja saavutab 2030. aastal 8,5 miljardit, 2050. aastaks 9,5 miljardit.

Viited
Dmõtro Martšenko

Dmõtro Martšenko (ukraina keeles Дмитро Олександрович Марченко; sündinud 25. veebruaril 1978 Voznessenskis) on Ukraina sõjaväelane, kindralmajor.

Autasud 
 2022 - Julguse Eest III järk

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Vene-Ukraina sõda
Sündinud 1978
Kreeka esiaeg

See artikkel räägib Kreeka ajaloost alates vanimatest inimasustuse jälgedest kuni laiema kirjaliku pärandi algusega. 

 Paleoliitikum 
Oma asendi tõttu võis Kreekal olla tähtis roll inimese asumises Euroopasse, ent potentsiaalsed arheoloogilised leiukohad hävisid kliimamuutuste, maavärinate ja üleujutuste tõttu.

 Vanem ja keskmine paleoliitikum 
Ainult väheseid leiukohti on sarnasuse tõttu dateeritud kultuuridega õnnestunud seostada vanema paleoliitikumiga või keskmise paleoliitikumiga: näiteks Kokkinopilósi leiukohal Epeiroses on Moustier' kultuuri tunnused. Rodiá (Tessaalia) leiukoha killud ja terad koos väheste pihukirvestega on dateeritud 200 000 kuni 400 000 aasta vanuseks. Võib-olla kuulub Rodafnídia leiukoht Lesbosel Acheuli kultuuri. Sel juhul on tegu Kreeka vanima leiukohaga.

Seni on inimeste jäänuseid vähe välja kaevatud. Aastal 1960 leiti Petrálona koopast Chalkidike poolsaarelt   umbes 30-aastase mehe kolju. Surnule pandi ajutiseks nimeks Archanthropus europaeus petraloniensis''. Aastal 1981 dateeriti see 160 000 kuni 240 000 aasta vanuseks, kaks aastakümmet hiljem vähemalt 300 000 aasta vanuseks. Mõlema dateeringu järgi võib teda pidada hiliseks heidelbergi inimeseks.

Vaata ka 
 Kreeka ajalugu

Viited

Kreeka ajalugu
Euroopa esiaeg
Julguse ja Vapruse Eest

Julguse ja Vapruse Eest (ukraina keeles За мужність та відвагу) on Ukraina riiklik autasu.

Ajalugu

Esimene autasustamine 
6. mail 2022 autasustati esimest korda selle autasuga järgmisi väeosi: 24. üksik mehhaniseeritud brigaad, 28. üksik mehhaniseeritud brigaad, 30. üksik mehhaniseeritud brigaad, 72. üksik mehhaniseeritud brigaad, 92. üksik mehhaniseeritud brigaad, 93. üksik mehhaniseeritud brigaad „Holodnõi Jar“ ja 128. üksik Taga-Karpaatia mägiründebrigaad.

Järgnevad autasustatud väeosad 
 22. mai 2022 - Ukraina maavägede 26. suurtükiväebrigaad
 3. juuni 2022 - Ukraina merejalaväe 503. üksik merejalaväe pataljon
 15. juuni 2022 - Ukraina õhuväe 40. taktikalise lennuväe brigaad, 831. taktikalise lennuväe brigaad, 96. Kiievi raketibrigaad, 160. Odessa raketibrigaad, 11. raketipolk, 223. raketipolk ja 14. raadiotehniline brigaad
 23. juuni 2022 - Ukraina mereväe 29. pealveelaevade divisjon
 28. juuni 2022 - Ukraina dessantvägede 25. üksik õhudessantväebrigaad, 79. brigaad, 80. brigaad, 81. üksik aeromobiilne brigaad ja 95. üksik õhudessantbrigaad.
 27. juuli 2022 - Ukraina Rahvuskaardi 3. operatiivotstarbeline brigaad, 4. kiirreageerimisbrigaad ja 8. operatiivotstarbeline brigaad
 29. juuli 2022 - Ukraina erioperatsioonijõudude üksik erioperatsioonide keskus Ida ja 140. keskus
 24. august 2022 - Ukraina õhuväe 7. taktikalise lennuväe brigaad, 39. taktikalise lennuväe brigaad, 114. taktikalise lennuväe brigaad, 299. taktikalise lennuväe brigaad, 138. Dnipro raketibrigaad, 156. ja 301. raketipolk
 2. september 2022 - Ukraina Rahvuskaardi 15. Slovjankski polk.
 24. september 2022 - 1. tankibrigaad, 40. suurtükiväebrigaad ja 57. motolaskurbrigaad.
 27. oktoober 2022 - Ukraina Rahvuskaardi 12. Dmõtro Võšnevskõi nimeline operatiivotstarbeline brigaad ja  9. üksik Ukraina kangelase leitnant Bohdan Zavada nimeline operatiivotstarbeline polk
 3. november 2022 - Ukraina maavägede 43. suurtükiväebrigaad ja 44. suurtükiväebrigaad
 17. november 2022 - Ukraina dessantvägede 81. üksiku aeromobiilse brigaadi 122. üksik aeromobiilne pataljon, 132. üksik luurepataljon ja 148. iseliikuvate haubitsate suurtükidivisjon, 95. üksiku ründedessantbrigaadi 13. üksik Ukraina kangelase polkovnik Tarass Senjuki nimeline dessantpataljon

Erandid 
 23. juunil 2022 tunnustas Ukraina president dessantlaeva Juri Olefirenko.

Vaata ka 
 Julguse Eest

Viited 

Ukraina sõjandus
2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga (mehed)

2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga on 18ndat korda toimuv võrkpallivõistlus, kus osalevad 17 Euroopa meeste võrkpallikoondist. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga.

Turniir toimus 24. mai–19. juunil 2022.

Alagrupiturniiri protseduur
Alagrupid jagati vastavalt Euroopa koondiste edetabelile 2022. aasta jaanuari seisuga.
Edasipääseja selgitamine:
 Võidetud mängud (mängud võidetud/mängud kaotatud)
 Kui võistkonnad jäävad viiki, siis arvestatakse võidetud punkte:
 3 punkti: mäng võidetud 3:0 või 3:1
 2 punkti: mäng võidetud 3:2
 1 punkt: mäng kaotatud 2:3
 0 punkti: mäng kaotatud 0:3 või 1:3
 Kui võistkonnad on viigis ka selles arvestuses, siis FIVB selgitab võitja alljärgnevas järjekorras:
Geimide jagatis: järjestus selgitatakse kõigi võidetud geimide jagamisel kõigi kaotatud geimidega.
Punktide jagatis: kui geimide jagatise põhjal viik püsib, selgitatakse järjestus kõigi saadud punktide jagamisel kõigi kaotatud punktidega.
Kui viik püsib ka punktide jagatise arvestuses, selgitatakse võitja võrdsete meeskondade omavaheliste mängude põhjal. Kui võrdsed on kolm või rohkem meeskonda, siis arvestatakse ainult nende meeskondade omavahelisi mänge.

Euroopa Kuldliiga

Alagrupiturniir

A-alagrupp

B-alagrupp

C-alagrupp

Finaalturniir
Asukoht:  Varaždin, Horvaatia

Euroopa Hõbeliiga

Alagrupiturniir

A-alagrupp

B-alagrupp

Finaalturniir
Asukoht:  Tüskecsarnok spordihall, Ungari

Lõppjärjestus

Tunnustus
Kõige väärtuslikum mängija (MVP): Jan Galabov

Vaata ka
2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga (naised)

Välislingid
Euroopa Kuldliiga 2022 CEV
Euroopa Hõbeliiga 2022 CEV

Euroopa Liiga võrkpallis
2022. aasta spordis