joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eugenio Torre

Eugenio Torre (sündinud 4. novembril 1951 Iloilos) on Filipiinide maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (1974), FIDE vanemtreener (2012). 

Torre on esimene malesuurmeister Aasias. Suurmeistriks sai ta 23-aastaselt 1974. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 

Ta pääses korduvalt mängima maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistele turniiridele (1973, 1976, 1979, 1982, 1985, 1987, 1990). 1979. aastal Rio de Janeiros jagas ta 7.–9. kohta, parima tulemuse saavutas 1982. aastal Tolucas, kus ta jagas esikohta Lajos Portischiga (kolmas oli eksmaailmameister Boriss Spasski), millega kvalifitseerus ta 1983. aastal 8 osavõtjaga pretendentide matšturniirile. Alicantes peetud veerandfinaalmatšis Zoltán Ribliga kaotas Torre tulemusega 4:6. Järgmistes MM-tsüklites jagas ta tsoonidevahelisel turniiril 1985. aastal Bielis 4.–6. kohta ja 1987. aastal Zagrebis tuli seitsmendaks. 

Torre on võitnud Aasia võistkondlikel meistrivõistlustel neli kuldmedalit (1977, 1979, 1981, 1986). Ta on mänginud Filipiinide võistkonna koosseisus 23 maleolümpial (1970–2006, 2010–2016). Filipiinide meeskonna parimad esinemised olid 1974. aastal (11. koht) ja 1988. aastal (7. koht). 

64-aastasena mängis Torre 2016. aastal maleolümpial Bakuus meeskonna kolmandal laual, seejuures võites 9 partiid ja tehes kaks viiki, saavutas ta selle olümpia resultatiivseima tulemuse.

Välislingid

Eugenio Torre FIDE andmebaasis

Filipiinide maletajad
Maletreenerid
Sündinud 1951
Neli mõõtmatut

Neli mõõtmatut (sanskriti ja paali keeles brahmavihāra , ‘brahmalik asupaik’; tiibeti keeles tshangs pa’i gnas pa; hiina keeles 四無量⼼ si wuliang xin; jaapani keeles shi muryō shin ‘neli mõõtmatut’, mis on sanskritikeelse catvāry-apramāṇāni tõlge), ka brahmavihaara ehk brahmaseisund, brahmalik ehk püha eluviis on budismis ja teistes õpetustes nelja olulise kõlbelise kategooria üldnimetus.

Loetelu 

 sõbralikkus (maitrī), väljendab tegutsemist teiste hüvanguks tasu ja kiitust ootamata;
 kaastunne (sanskriti keeles karuṇā), mis on natuke nutunegi kaastunne, kuna tähendab ka nutmist teiste hädade ja viletsuste puhul, kõigisse olenditesse positiivset suhtumist, nende kannatuste märkamist ja tegutsemist nende kannatuste leevendamiseks;
 rõõm (muditā) ehk ‘kaasrõõm’, ‘rõõm teiste hea käekäigu üle’, st teistele tuleb mitte üksnes kaasa tunda, kui neil halvasti läheb, vaid tuleb ka rõõmu tunda, kui neil hästi läheb, rõõmustada teiste heaolu üle;
 võrdne suhtumine (upekṣā) ehk ‘ülevaatamine’'; ‘erapooletus’, mis on tasakaalustav mõiste sõbralikkuse, kaastunde ja kaasarõõmustamise kõrval, absoluutne erapooletus, kõikidesse olenditesse eelistuseta suhtumine, vaenlaste ja sõprade võrdne aitamine.

Nende pikemad esitused leiduvad Metta Suttades ning nende tekste retsiteeritakse sagedasti theravaada traditsioonis jm.

Brahmaseisundid tabelina

Vaata ka

 Budistlik eetika
 Virgumise tegurid

Viited

Budism
Peeter Viiard

Peeter Viiard (sündinud 22. juunil 1961) on Võrumaa hobusekasvataja ja nõukogudeaegne komsomolitegelane.

Aastatel 1989–1991 oli ta ELKNÜ Võru Rajoonikomitee I sekretär.

Viited 

Sündinud 1961
Idam

Idam või yidam, ka jidam (tiibeti keeles yi dam või yi dam lha; sanskriti keeles iṣṭadevatā ‘soovijumalus’) on vadžrajaana budismis antropomorfne kujustamissümbol, õndsuseihu (saṃbhogakāya) kujul esinev buda ehk jumalus, nagu näiteks Chakrasamvara, Kalachakra, Hevajra, Yamantaka või Vajrayogini. Igaühe puhul kasutatakse erinevaid tankasid, mandalaid, mantraid, riitusi ja praktikaid. 

Idam võib samaaegselt tähistada õpetaja meelt, virgunud õpetajate õpetusliini ja teostaja enda meele virgunud loomust.

Idameid kujutatakse tankadel ning neid kujustatakse tantristlike harjutuste käigus kahes etapis.

Esimesel etapil (sanskriti keeles utpattikrama ‘loomise aste’; tiibeti keeles bskyed rim) lähendab harjutaja oma meele idamile.

Teisel etapil (sanskriti keeles saṃpattikrama ‘teostamise aste’; tiibeti keeles rdzogs rim) kujustab ta meetoditele keskendudes enda meelevoolu ja keha samastumise idamiga.

Idami kujustamine toimub kogenud õpetaja järelevalve all.

Budad
Vadžrajaana
Meditatsioon
Grotesk (ornament)

Grotesk (itaalia keeles grottesca sõnast grotta 'koobas'), ka raffaelesk on arhitektuuris ja dekoratiivkunstis kasutatud fantaasiaküllane ornament, mis moodustub arabeskist ja sellesse põimunud erisugustest motiividest, nagu looma-, inim- ja taimekujud, maskid ja mütoloogilised olendid.

Ornamendimotiiv on pärit Vana-Rooma kunstist, see taaselustati renessansis. Nimetus viitab päritolule – 16. sajandi algul välja kaevatud Rooma majades, näiteks Nero Domus Aurea, nähti esmakordselt pärast antiikaega seda ehismotiivi. Kunstis hakkas groteskimotiivi esmakordselt kasutama Raffael, maalides seda Vatikani stanza'dele, seepärast nimetatakse ornamenti mõnikord ka raffaeleskiks. Ornament muutus 16. sajandi Itaalias suurmoeks ja levis sealt üle kogu Euroopa. Dekoorina kasutati seda 19. sajandini, eriti freskodes, kuid ka raamatukujunduses, mööblikunstis ja mujal. Grotesk kombineeris üksikuid figuraalseid elemente puhtdekoratiivse sihiga, hoolimata sellest, et kasutatud motiividel võib mõnes muus kontekstis olla tähendus, näiteks heraldiline.

Eesti kunsti jõudis renessanslik groteskornament umbes 1530. aastatel mitmesuguste mustriraamatute vahendusel.

Pildid

Vaata ka 
 kandelaaberornament
 arabesk
 moresk
 akantusmotiiv

Viited 

Ornamendid
Tourcoing

Tourcoing (hollandi keeles Toerkonje) on linn Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus, Prantsuse-Belgia piiri ääres. Piirneb kirdes Belgia Mouscroni linnaga. Linn kuulub Lille'i linnastusse (Métropole européenne de Lille) ja eurometropoli Lille-Kortrijk-Tournai.

Asulat on esmakordselt mainitud 1080. aastal.

1794. aastal toimus Prantsuse revolutsioonisõdade käigus Tourcoingi lahing.

Aastal 2016 oli Tourcoingis 97 476 elanikku.

Viited

Välislingid 

 Linna koduleht

Prantsusmaa linnad
Nordi departemangu vallad
Munir Mohand Mohamedi

Munir Mohand Mohamedi El Kajoui (tuntud lühidalt kui Munir; sündinud 10. mail 1989 Melillas) on Hispaanias sündinud Maroko jalgpallur (väravavaht), kes mängib Türgi kõrgliiga klubis Hatayspor. Lisaks esindab ta Maroko jalgpallikoondist.

Enne 2020. aastal Hataysporiga liitumist mängis ta klubijalgpalli Hispaania madalamates liigades.

Viited

Maroko jalgpallurid
Málaga CF mängijad
Sündinud 1989
Kirimale maailmameistrivõistlused

Kirimale maailmameistrivõistlused (inglise keeles World Correspondence Chess Championship) on maailmameistrivõistlused kirimales. Nende võitjast saab kirimale maailmameister.

Kirimale MM-e korraldab Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon (ICCF). Aastatel 1950–2019 on korraldatud kokku 30 kirimale MM-i.

Esimesed ametlikud kirimale maailmameistrivõistlused peeti aastatel 1950–1953. Võitis Austraalia maletaja Cecil Purdy. 2. kirimale MM-l (1956–1959) tuli maailmameistriks Vjatšeslav Ragozin, 3. kirimale MM-i (1959–1962) võitis Albéric O'Kelly de Galway.

Kolm korda on maailmameistriks tulnud Venemaa maletaja Aleksandr Dronov (2007–2010, 2011–2014, 2015–2018), kahel korral Tõnu Õim (1977–1983, 1994–2000). Õim mängis MM-i finaalis ka 12. MM-il (1984–1990), kui sai 6. koha.

Naismaletajaist on pääsenud mängima kirimale MM-i finaalturniirile Iisraeli maletaja Ljuba Kristol, kes sai 14. MM-il (1994–1999) 15 finalisti seas 13. koha ja Läti maletaja Olita Rause, kes tuli 18. MM-il (2003–2005) 15 finalisti seas üheksandaks.

Naiste kirimale MM
Esimesed naiste kirimale maailmameistrivõistlused korraldati aastatel 1968–1972. Võitis Olga Rubtsova, kes 1950. aastatel oli naiste maailmameister klassikalises males. Hõbemedali sai Gertrude Schoißwohl, kes jäi maailmameistrist maha vaid pool punkti. Pronksmedali võitis Lora Jakovleva. Neljandaks tuli Anita Zinn, seitsmendaks Juliane Hund ja kaheksandaks 12 finalisti seas Valentina Borissenko.  

Teiseks naiste kirimale maailmameistriks tuli MM-il (1972–1977) Lora Jakovleva, kolmandaks (1978–1984) ja viiendaks (1993–1998) Ljuba Kristol; neljandaks maailmameistriks tuli MM-il (1984–1992) Ljudmila Belavenets. 

Aastatel 1968–2017 on korraldatud kokku 10 naiste kirimale MM-i. Eesti maletajatest on MM-i finaalturniirile pääsenud ainsana Merike Rõtova (esindas kuni 1991. aastani Nõukogude Liitu). Ta võitis 2. naiste kirimale MM-il (1972–1977) pronksmedali ja 3. naiste kirimale MM-il (1978–1984) hõbemedali ning tuli 4. naiste kirimale MM-il (1984–1992) viiendaks.

Vaata ka
Kirimaleolümpia

Välislingid
World Correspondence Chess Championships (1–30). serverchess.com

Kirimale
Maailmameistrivõistlused males
Airbus A319

Airbus A319 on A320 peresse kuuluv lühi- või keskmaalendudeks ehitatud tavakerega lennuk. Lennuki ehitaja on Airbus. A319 pardal on istekohti 124 kuni 156 reisijale ning maksimaalne lennukaugus on 6900 km. 

A319 lennukeid pannakse kokku Hamburgis Saksamaal ja Tianjinis Hiinas.

2019. aasta augusti seisuga on tellijaile tarnitud 1480 A319 lennukit, millest täna on lennuliinidel 1436. Praeguseni on 42 tellijat klienti lennukite ootel. Tellitud on 7 A319ceo lennukit ja 35 A319neo lennukit. 2019. aasta augusti seisuga oli American Airlines suurima A319 lennukipargiga reisilennufirma, neile kuulub 131 lennukit.

2010. aasta detsembris tutvustas Airbus A320 lennukite uut põlvkonda, A320neo (new engine option 'uus mootori arendus'). Uus A319neo on säästlikum, võimsamate mootoritega ning uute tiiva vinglettidega (sharklets). Tootja sõnul peaks uuendatud lennuki kütusekulu olema 15% väiksem ning opereerimiskulud 8% väiksemad.

Arendus

Taust 
A320 pere esimene liige oli A320, mida tutvustati esmakordselt 1984. aasta märtsis ning esmalennu tegi see 22. veebruaril 1987. Peret laiendati veel kolm korda: A321 (1994), A319 (1996) ning A318 (2003). A320 pere lennukid olid esimesed reisilennukid, kus lendurite kabiinis võeti kasutusele juhtmevaba külgjuhis.

Algjuured ja konstruktsioon 
A319 on A320 väiksem versioon. Kui Airbus oli A320/321 müügiga edu saavutatud, keskenduti toona tuntud A320M-7-le, mis tähendas siis A320 miinus seitse reisijatesalongi aknapaari, mille tulemusena kahanes lennuki pikkus 3,73 meetrit. See prototüüp oli otsene konkurent Boeing 737-300/737-700-le. Varuväljapääse vähendati neljalt kahele.

Airbus hakkas seda mudelit pakkuma 22. mail 1992. Esimeseks A319 kliendiks oli ILFC, mis ostis 6 lennukit. 23. märtsil 1995 läbis A319 viimase kontrolli Hamburgis. Esmalend ja -esitlus toimusid vastavalt 24. augustil ja 25. augustil 1995. Sertifikaat hõlmas kahte lennukit ning 350 lennutundi. CFM56-5B6/2 variant sai sertifikaadi 1996. aasta aprillis.

Airbus
Reisilennukid
Vjatšeslav Ragozin

Vjatšeslav Vassiljevitš Ragozin (vene keeles Вячеслав Васильевич Рагозин; 8. oktoober 1908 Peterburi – 11. märts 1962 Moskva) oli vene maletaja, malefunktsionäär, malekohtunik ja ajakirjanik rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Ragozin oli aastatel 1946–1962 maleajakirjade Šahmatõ v SSSR ja Šahmatnõi Bülleten peatoimetaja. Ühtlasi oli ta alates 1947. aastast kuni oma surmani NSV Liidu Maleföderatsiooni asepresident. Tegutses ka malekohtunikuna.

Males tuli ta 1937. aastal NSV Liidu meistrivõistlustel Thbilisis esikolmikusse. 1939. aastal Leningradi–Moskva maleturniiril jagas ta 3.–6. kohta. Ragozin võitis 1946. aastal Helsingis rahvusvahelise turniiri ja tuli 1947. aastal teiseks rahvusvahelisel turniiril Moskvas. Ta sai 1946. aastal NSV Liidu suurmeistri nimetuse. Pääses mängima 1948. aastal Stockholmis peetud maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisele turniirile (20 osavõtjat), kus ta Nõukogude Liidu seitsmest esindajaist sai tagasihoidlikuma tulemuse (14.–15. koht).

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate maleliste saavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Ragozinile.

Kirimale
Kirimales tuli Ragozin 2. maailmameistrivõistlustel (1956–1959) maailmameistriks. Ta sai Rahvusvaheliselt Kirimaleföderatsioonilt 1959. aastal kirimale suurmeistri nimetuse.

Välislingid

Nõukogude Liidu maletajad
Nõukogude Liidu kirimaletajad
Nõukogude Liidu malefunktsionäärid
Nõukogude Liidu malekohtunikud
Sündinud 1908
Surnud 1962
Ritenuto

Ritenuto 

Etümoloogia

Itaalia ritenuto

Omadussõna 

(muusika) (osa partituuri lõigust) kohe aeglasemalt, aeglasemas tempos tagasi hoides.

ritenuto (mitmuses ritenutos)

Sedalaadi muusikaline lõik.

Omadussõna

ritenuto (naissoost ainsuse ritenuta, mehelik mitmuse ritenuti, naiselik mitmuse ritenute)

(harv) reserveeritud, ettevaatlik, ettevaatlik
Aleksandr Dronov

Aleksandr Surenovitš Dronov (vene keeles Александр Суренович Дронов; sündinud 6. oktoobril 1946 Moskvas) on vene maletaja, kirimale suurmeister (2005). 

Dronov on kolmekordne kirimale maailmameister (2007–2010, 2011–2014, 2015–2018).

Ta sai ICCF-lt 2003. aastal kirimale rahvusvahelise meistri ning 2005. aastal samaaegselt kirimale rahvusvahelise vanemmeistri ja kirimale suurmeistri nimetuse.

Tunnustus
2016 – Venemaa teeneline meistersportlane

Välislingid
Aleksandr Dronov ICCF-i andmebaasis. iccf.com

Venemaa maletajad
Kirimaletajad
Sündinud 1946
Kirimale suurmeister

Kirimale rahvusvaheline suurmeister (inglise keeles International Correspondence Chess Grandmaster; lühend GM) on kirimales sportlike saavutuste eest tulemuspõhiselt antav kõrgeim nimetus.

Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon (ICCF) 1953. aastal. Samal aastal said selle nimetuse 4 kirimaletajat, kes äsjalõppenud esimestel kirimale maailmameistrivõistlustel (1950–1953) jõudsid esinelikusse: Cecil Purdy (Austraalia), Mario Napolitano (Itaalia), Harald Malmgren (Rootsi) ja Olaf Barda (Norra). 

1991. aasta alguseks oli nimetuse saanud 109 kirimaletajat, sealhulgas Lūcijs Endzelīns (1959), Lothar Schmid (1959), Vjatšeslav Ragozin (1959), Igor Bondarevski (1961), Albéric O'Kelly de Galway (1962), Risto Kauranen (1977), Donatas Lapienis (1979) ja Pertti Lehikoinen. 

Rahvusvahelise suurmeistri nimetus antakse kirimaletajatele, kes on tulnud kirimale maailmameistrivõistluste finaalturniiril esikolmikusse või kes saab kirimaleolümpia finaalturniiril esimesel laual mängides parima tulemuse või täitnud kaks suurmeistri normi rahvusvahelistel kirimale tiitlivõistlustel.

2019. aasta oktoobri seisuga on suurmeistri nimetuse saanud kokku 470 kirimaletajat, sealhulgas Eestist viis maletajat.

Kirimale suurmeistri nimetuse saanud naiskirimaletajad

1999 – Olita Rause
2006 – Annemarie Burghoff

Kirimale suurmeistri nimetuse saanud Eesti kirimaletajad
1981 – Tõnu Õim
2006 – Raul Kukk
2007 – Alvar Kangur
2009 – Tõnu Tiits
2011 – Jüri Siigur

Vaata ka
Kirimale rahvusvaheline seeniormeister
Kirimale rahvusvaheline meister
Kirimale naiste suurmeister
Rahvusvaheline suurmeister

Viited

Välislingid
ICCF-i andmebaas. iccf.com
Suurmeistrite nimistu 2012. aasta seisusga. iccf.com
Jüri Siigur: Eestis on nüüd kuus kirimale suurmeistrit. parnu.postimees.ee, 25. november 2011

Kirimale
Males antavad nimetused
Tõnis Mölder

Tõnis Mölder (sündinud 9. oktoobril 1989 Lihulas) on Eesti poliitik, alates 26. jaanuarist 2021 keskkonnaminister.

Ta lõpetas aastal 2009 Lihula Gümnaasiumi.  Tallinna Ülikooli riigiteadusi, kuid õpingud jäid tal pooleli.

Ta töötas aastatel 2010–2019 Tallinna Linnavalitsusesː 2010–2011 oli ta Pirita linnaosa arendusnõunik, aastatel 2011–2013 oli ta linnapea referent. 2013–2017 oli ta Pirita linnaosa vanem, aastatel 2017–2019 Tallinna abilinnapea.

2017. aasta oktoobris kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Tallinna linna 7. valimisringkonnas (Pirita linnaosas) kandideeris ta Keskerakonna nimekirjas. Ta sai 1119 häälega piirkonnas paremuselt teise tulemuse ning osutus ringkonnamandaadiga valituks Tallinna linnavolikogu liikmeks. Kehtivaid hääli andsid 8646 isikut ning lihtkvoot ehk isikumandaat oli 1236 häält. Parima tulemuse piirkonnas sai Arto Aas (1495 häält; Reformierakond). 15. novembril 2017 otsustas Tallinna valimiskomisjon tagasiulatuvalt peatada tema liikmesuse volikogus, kuivõrd ta asus 9. novembril tööle Tallinna abilinnapeana. Mölder taastas oma volitused Tallinna esindusorganis 8. aprillist 2019, sest suundus tööle Riigikokku ja lõpetas töö abilinnapeana. Tallinna valimiskomisjon peatas tema volitused kolmeks kuuks linnavolikogus alates 4. jaanuarist 2021. Volikogus kuulus ta linnamajanduskomisjoni.

Ta oli 18. detsembrist 2017  Ida-Tallinna Keskhaigla nõukogu liige. Ta oli 18. detsembrist 2017 kuni 13. oktoobrini 2019 Lääne-Tallinna Keskhaigla nõukogu liige. 29. mail 2018 valiti ta neljaks aastaks Eesti Invaspordi Liidu juhatuse liikmeks. 20. detsembrist 2017 kuni sügiseni 2019 oli ta Tallinna linnas invakomisjoni, tervisenõukogu, AIDS-i ja uimastiennetuse, laste ja perede heaolu ümarlaua ning arstide ja õdede eluasemekomisjoni liige ja esimees. Ta oli Tallinna asutuste infoturbe nõukogu liige 7. maist 2014 kuni selle likvideerimiseni 13. novembril 2019.

4. aprillist 2019 kuni volituste peatumisega 26. jaanuaril 2021 oli ta XIV Riigikogu koosseisu liige. Ta oli Riigikogu sotsiaalkomisjoni esimees.

26. jaanuaril 2021 sai temast Eesti keskkonnaminister.

Ta on Keskerakonna liige alates 7. aprillist 2008. 10. oktoobril 2020 valiti Mölder Keskerakonna volikogu esimeheks. Enne valimisi tegi ta kolm nädalat kampaaniat ning 120 võimalikust häälest sai ta 103. Varasem juhataja Kersti Sarapuu taandas enda kandidatuuri päev enne hääletamist. Keskerakonnas on volikogu esindusorgan, mis töötab välja partei programmilised seisukohad ja viib ellu erakonna poliitikat kongressidevahelisel ajal.

Isiklikku 
Ta on abielus ja tütre isa. Tema hobid on sport ja kino.

Viited

Välislingid 
Tutvustus Riigikogu veebilehel

Eesti Keskerakonna poliitikud
Eesti keskkonnaministrid
XIV Riigikogu liikmed
Sündinud 1989
Ukraina Riiklik Piirivalveteenistus

Ukraina Riiklik Piirivalveteenistus (ukraina keeles Державна прикордонна служба України) on Ukraina õiguskaitseorgan, mille ülesanne on valvata riigipiiri.

Organisatsioon 
Piirivalveteenistus moodustati praegusel kujul 31. juulil 2003 pärast varasema piirivalveorganistasiooni ümberkorraldamist. Teenistuse juht on otsealluv Ukraina presidendile.

  10. mobiilne piirivalverühm Dozor

Varustus

Galerii

Viited

Välislingid 
Koduleht
Пограничники получили два вертолета Airbus H125 - Korrespondent.net, 03.01.2020

Ukraina valitsusasutused
Piirivalve
2003
Mikel Villanueva

Mikel Villanueva Álvarez (sündinud 14. aprillil 1993) on Venezuela jalgpallur (kaitsja), kes mängib alates 2020. aastast Portugali kõrgliiga klubis Santa Clara. Lisaks esindab ta Venezuela jalgpallikoondist.

Pärast kodumaal lahkumist mängis ta aastatel 2015–2020 Hispaania liigades (kõrgliigas ja esiliigas).

Venezuela jalgpallikoondises on ta mänginud alates 2016. aastast. Ta on kuulunud Venezuela koondisse 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2019. aasta Copa Américal.

Viited

Venezuela jalgpallurid
Málaga CF mängijad
Cádiz CF mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1993
Juanpi

Juan Pablo Añor Acosta (tuntud lühidalt kui Juanpi; sündinud 24. jaanuaril 1994) on Venezuela jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib alates 2009. aastast Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks esindab ta Venezuela jalgpallikoondist.

Kui välja arvata pool laenul oldud hooaega Huescas, on ta kogu oma täiskasvanukarjääri veetnud Málagas.

Viited

Sündinud 1994
Venezuela jalgpallurid
Málaga CF mängijad
La Liga mängijad
Dani Pacheco

Daniel "Dani" Pacheco Lobato (sündinud 5. jaanuaril 1991 Pizarras) on Hispaania jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Poola kõrgliiga klubis Górnik Zabrze. Lisaks on ta esindanud Hispaaniat noortekoondistes. 

Aastatel 2003–2007 mängis ta FC Barcelona noorteakadeemia meeskondade eest, kuni siirdus Liverpooli, mille hingekirja ta kuulus kuni 2013. aastani.

Saavutused

Koondistega
Hispaania U-19 koondis
U-19 EM-i hõbemedal (1): 2010
U-19 EM-i parim väravakütt (1): 2010 (4 väravat)

Klubidega
Real Betis
Segunda División (1): 2014–15

Deportivo Alavés
Segunda División (1): 2015–16

Viited

Hispaania jalgpallurid
Norwich City FC jalgpallurid
Rayo Vallecano mängijad
SD Huesca mängijad
Real Betise jalgpallurid
Deportivo Alavési mängijad
Getafe CF mängijad
Liverpool FC mängijad
Málaga CF mängijad
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1991
Anne Loho

Anne Loho (neiupõlve nimega Anne Soro; sündinud 12. jaanuaril 1982 Valgas) on eesti lauljatar.

Ta on lõpetanud Tõrva Gümnaasiumi.

Anne Loho oli tegev ansamblis Anmatino (2006-2018). Viimasel ajal tegutseb rohkem soololauljana. Tuntumad lood on "See väike saar", "Algus uus", "Tagasi toob", "Sa suudad".

Isiklikku 
Tal on 3 õde ja 3 venda. Tema üks vendadest Aarne Soro on Ugala teatri näitleja. Ta oli aastatel 2002–2019 abielus tuntud muusikaprodutsendi Gunnar Lohoga, abielust sündis kolm poega.

Eesti lauljad
Sündinud 1982
Kirimale rahvusvaheline seeniormeister

Kirimale rahvusvaheline seeniormeister (inglise keeles Correspondence Chess Senior International Master; lühend SIM) on kirimales sportlike saavutuste eest tulemuspõhiselt antav nimetus.

Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon (ICCF) 1999. aastal. Samal aastal sai SIM-i nimetuse 75 kirimaletajat.

Nõuded rahvusvahelise seeniormeistri nimetuse saamiseks on madalamad kui kirimale suurmeistri (GM) ja kõrgemad kui kirimale rahvusvahelise meistri (IM) nimetuse saamiseks.

Rahvusvahelise seeniormeistri nimetus antakse maletajatele, kes on võitnud ICCF-i maailma karikaturniiri või täitnud kaks seeniormeistri normi asjakohastel kirimalevõistlustel.

2019. aasta oktoobri seisuga on nimetuse saanud kokku 1089 kirimaletajat, sealhulgas Eestist 12 maletajat.

Rahvusvahelise seeniormeistri nimetuse saanud Eesti kirimaletajad
2000 – Nikolai Kristoffel
2000 – Jaan Merilo
2000 – Ivar Rooks
2001 – Tõnu Tiits, hilisem suurmeister
2002 – Hugo Päären
2003 – Alvar Kangur, hilisem suurmeister
2003 – Jüri Šuster
2006 – Raul Kukk, samaaegselt sai ka suurmeistriks
2006 – Jüri Siigur, hilisem suurmeister
2007 – Ervin Liebert
2010 – Tõnu Talpak
2011 – Einar Laane

Vaata ka
Kirimale rahvusvaheline suurmeister
Kirimale rahvusvaheline meister

Viited

Välislingid
ICCF-i andmebaas. iccf.com
Rahvusvaheliste seeniormeistrite nimistu 2012. aasta seisusga. iccf.com

Kirimale
Males antavad nimetused
Kirimale rahvusvaheline meister

Kirimale rahvusvaheline meister (inglise keeles Correspondence Chess International Master; lühend IM) on kirimales sportlike saavutuste eest tulemuspõhiselt antav nimetus.

Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Kirimaleföderatsioon (ICCF) 1953. aastal. Samal aastal sai ainsana IM-i nimetuse Ungari kirimaletaja Janos Balogh, kes esimesel kirimaleolümpial (1949–1952) mängis võitjaks tulnud Ungari võistkonna esimesel laual. Alles 1959. aastal jagati taas rahvusvahelise meistri nimetust (sai seitse maletajat).

Nõuded rahvusvahelise meistri nimetuse saamiseks on madalamad kui kirimale rahvusvahelise seeniormeistri (SIM) ja kõrgemad kui kirimale meistri (CCM) nimetuse saamiseks.

Rahvusvahelise meistri nimetus antakse maletajatele, kes on mänginud kirimale maailmameistrivõistluste finaalturniiril või täitnud  meistrinormi kirimale pretendentide turniiril.

2019. aasta oktoobri seisuga on nimetuse saanud kokku 2690 kirimaletajat, sealhulgas Eestist 25 maletajat.

Rahvusvahelise meistri nimetuse saanud Eesti kirimaletajad
1975 – Tõnu Õim, hilisem suurmeister
1975 – Endel Kuuskmaa
1979 – Vladimir Roždestvenski
1984 – Harald Merilo
1986 – Arne Hermlin
1991 – Hugo Päären, hilisem seeniormeister
1993 – Tõnu Tiits, hilisem suurmeister
1994 – Elmar Kask
1994 – Jaan Merilo, hilisem seeniormeister
1994 – Ivar Rooks, hilisem seeniormeister
1995 – Kalju Pitksar (sai IM nimetuse postuumselt)
1996 – Igor Kullamaa
1996 – Jüri Šuster, hilisem seeniormeister
1996 – Juri Seljodkin
2000 – Ado Truupõld
2002 – Jüri Siigur, hilisem suurmeister
2002 – Ervin Liebert, hilisem seeniormeister
2002 – Raul Kukk, hilisem suurmeister
2003 – Alvar Kangur, hilisem suurmeister
2007 – Einar Laane, hilisem seeniormeister
2009 – Ülar Lauk
2009 – Tõnu Talpak, hilisem seeniormeister
2017 – Priit Tõnisson
2018 – Olav Sepp

Nimetuse saanud naiskirimaletajad
2009 – Svetlana Zainetdinova

Vaata ka
Kirimale rahvusvaheline seeniormeister
Kirimale suurmeister

Viited

Välislingid
ICCF-i andmebaas. iccf.com
Rahvusvaheliste meistrite nimistu 2012. aasta seisusga. iccf.com

Kirimale
Males antavad nimetused
Hugo Claudio Vallejo Avilés

Hugo Claudio Vallejo Avilés (tuntud lühidalt kui Hugo; sündinud 15. veebruaril 2000) on Hispaania jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks kuulub ta Hispaania U-19 jalgpallikoondisesse.

Kuni 2015. aastani mängis ta Granada noortevõistkondades.

Viited

Sündinud 2000
Hispaania jalgpallurid
Málaga CF mängijad
Ismael Casas Casado

Ismael Casas Casado (sündinud 7. märtsil 2001) on Hispaania jalgpallur (kaitsja), kes mängib Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks esindab ta Hispaania U20 jalgpallikoondist.

Ta on mänginud ka U18 koondises.

Viited

Sündinud 2001
Hispaania jalgpallurid
Málaga CF mängijad
Hicham Boussefiane

Hicham Boussefiane (sündinud 9. jaanuaril 1998) on Maroko jalgpallur (poolkaitsja), kes mängib Hispaania esiliiga klubis Málaga. Lisaks esindab ta Maroko U23 jalgpallikoondist.

Ta on mänginud ka Maroko U20 koondises.

Viited

Sündinud 1998
Maroko jalgpallurid
Málaga CF mängijad
Maailm vaekausil

Maailm vaekausil on aastal 1940 Eestis ilmunud raamatusari, mida andis välja kirjastusühing Loodus.

Sarjas ilmus kokku 5 raamatut ning need olid saadaval pehmes- ja kõvas köites.

Kaanekujunduste autor oli M. Port.

Sarjas ilmunud raamatud: 
Colin Ross, "Maailm vaekausil", saksa keelest tõlkinud L. Kenn

Karl Fischer, "Veri ja kummi", saksa keelest tõlkinud N. Loite

E. A. Jameson, "Miljonid eimillestki", saksa keelest tõlkinud A. Kask 

Anton Zischka "Teadus purustab monopolid", saksa keelest tõlkinud G. Vaher

L. Nauwelaerts "Õli", hollandi keelest tõlkinud G. Vaher

Eesti raamatusarjad
Kaia Varrak

Kaia Varrak (kuni 1950 Kaia Kurvits, 1950 kuni 31. juuli 1965 Kaia Koppel; 23. august 1939 Tallinn – 17. august 1996 Tallinn) oli Eesti muuseumitöötaja ja Kultuuriministeeriumi muuseuminõunik.

Ta lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli etnoloogina.

Ta töötas aastatel 1962–1973 Eesti Meremuuseumis, algul teadurina, seejärel peavarahoidjana. Aastatel 1973–1996 töötas ta kultuuriministeeriumis, oli ajaloo- ja arheoloogimälestiste kaitse inspektor, viimati oli muuseuminõunik.

Isiklikku
Tema isa oli poliitik ja töölisliikumise tegelane Johannes Kurvits ja ema vend (onu) oli kunstnik Georg Vestenberg. 

Tema tütar on etnoloog Anu Kannike.

Välislingid
"Kaia Varrak 23. VIII 1939 – 17. VIII I996". Kultuurileht nr 30, 23. august 1996. Lk 19
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti muuseumitöötajad
Eesti muinsuskaitsjad
Eesti riigiametnikud
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1939
Surnud 1996
Rahumäe kalmistule maetud
Teenistuslaev

Teenistuslaev on veekogul riigi- või muu asutuse olulise mittetulundusliku funktsiooni täitmiseks või tagamiseks mõeldud laev; samuti vastav kaater või paat.

Jagunemine 
Teenistuslaevad on üldjuhul:
 Sõjalaevad.
 Julgeoleku- või õiguskorra tagamise funktsioonide täitmiseks mõeldud valvelaevad (patrull-laevad).
 Riigiasutuste funktsioonide täitmiseks korraldatavateks vedudeks mõeldud transpordilaevad.
 Riigiasutustele ja õppeasutustele kuuluvad õppelaevad.

Kirjeldus 
Teenistuslaevade ehitamisel, kasutamisel ega eelarvestamisel ei lähtuta reeglina majanduslikust (ärilisest) tasuvusest, vaid riigi või ühiskonna vajadustest konkreetse olulise riikliku funktsiooni (riigikaitse, keskkonnakaitse, korrakaitse, haridus vms) efektiivsel ja jätkusuutlikul täitmisel. Seda võimaldab asjaolu, et teenistuslaevade kasutamist rahastatakse tavaliselt riigieelarvest kindla suurusjärgu ulatuses, sõltumata laevade tegevuse tulemusel kogutavatest võimalikest trahvidest, lõivudest või muudest tasudest. See ei välista säästlikkuse nõudeid teenistuslaeva projekteerimisel.

Teenistuslaevadel on tavaliselt laevanduses üldlevinust rangem teenistuskorraldus, mis toetab vastutus- või riskirikka funktsiooni efektiivsemat täitmist, aga ka võimaliku sunni või jõu korrektsemat rakendamist. Samuti on üldjuhul kasutusel määratud vormiriietuskomplektid ja tunnused. 

Sama asutuse teenistuslaevad on tavaliselt määratud värvilahenduse, märgistuse või tähistusega. Riigiasutuse teenistuslaevadel võib olla ka spetsiaalne (näiteks riigilipust stiliseeritud) laevalipp.

Vaata ka 
 Eriotstarbeline laev
 Abilaev

Laevad
Mława

Mława on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Mława maakonna halduskeskus. Mława asub Varssavist umbes 108 km põhjaloodes.

Mławat on esmamainitud 14. sajandil, linnaõigused sai 1429. aastal.

Galerii

Viited

Masoovia vojevoodkonna linnad
Kaisa Ling

Kaisa Ling (nom de plum ka Kaisa Maria Ling; sündinud 4. veebruaril 1990) on eesti laulja, kultuuriajakirjanik, kriitik ja kirjandusteadlane.

Haridus
Saaremaalt pärit Ling on lõpetanud Tartu Miina Härma Gümnaasiumi kuldmedaliga. 2013. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis bakalaureusetöö "Maagiline realism Mehis Heinsaare ja Gabriel García Márqueze lühiproosas" ning 2017. aastal samas magistritöö neobarokist Kuuba kirjanike Alejo Carpentieri, José Lezama Lima ja Severo Sarduy loomingus "In search of the neobaroque image" (mõlema töö juhendaja oli Jüri Talvet).

Muusika
2004–2006 ja 2009 mängis Kaisa Ling viiulit Saaremaa punkbändis Punkentsefaliit.

Kaisa Ling on ansambli Kaisa Ling Thing asutaja, laulja ja eestvedaja. Ansambel on projekt 1920.-1930. aastatel USAs levinud vodevillibluusi väärtustamiseks ning esitab peamiselt mustanahaliste naislauljate nagu Ma Rainey, Bessie Smith, Alberta Hunter, Ida Cox jt muusikat. 2018. aastal avaldas ansambel Eesti esimese vodevillibluusi kogumiku "Nii kole mees" (plaadifirma Teet ja Pojad). 2019. aastal valiti Kaisa Ling Thing Eesti esindajaks 2020. aastal Hollandis toimuvale bluusivõistlusele European Blues Challenge.

Ühiskondlik tegevus
2018. aastal oli Kaisa Ling Supilinna päevade peakorraldaja.

Ling on üliõpilasseltsi EYS Veljesto liige.

Artikleid ja arvustusi
 Urmo Jaanimäe mõjud ERR, 03.08.2019 (Urmo Jaanimägi "Kolimise laastav mõju" EKSA, 2018)

Viited

Välislingid

 Bluusibändide jõukatsumise võitis Kaisa Ling Thing MuusikaPlaneet, 21. oktoober 2019
 Vodevillibluusi kollektiiv Kaisa Ling Thing korraldab Kalamajas suurejoonelise prassingu EPL, 17. oktoober 2019
 Lauri Leis Nii kole mees. Kaisa Ling Thing / Teet ja pojad Muusika, 3. jaanuar 2019 (arvustus)
 Stuudios on Sten Teppan. Kaisa Ling Thing Vikerraadio, 20.11.2018
 Keiu Virro "Bluusimutt: kui me ei meenuta, mis jamad olid 1920-ndatel, võime lõpetada samas augus" Eesti Päevaleht, 22. november 2018
 Kaisa Maria Ling "Sex, drugs and blues" Vikerkaar, aprill 2018
 Supilinna päevadest rääkis Kaisa Ling Ring FM, 2018
 Kaisa Ling "In search of the neobaroque image" Tartu Ülikool, 2013 (magistritöö)
 Kaisa Ling "Maagiline realism Mehis Heinsaare ja Gabriel García Márqueze lühiproosas" Tartu Ülikool, 2013 (bakalaureusetöö)
 Kaisa Ling lõpetas Miina Härma gümnaasiumi kuldmedaliga Meie Maa, 30. juuni 2010

Eesti lauljad
Eesti ajakirjanikud
Eesti kriitikud
Eesti kirjandusteadlased
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
EYS Veljesto liikmed
Sündinud 1990
Mihkel Mälgand

Mihkel Mälgand (sündinud 2. juunil 1978 Rakveres) on eesti basskitarrist, kontrabassimängija ja pedagoog.

Haridus 

 1984-1993 Rakvere I Keskkool
 1993-1997 Tallinna I Õhtukeskkool
 1993-1998 Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool (eriala: basskitarr)
 1998-2002 Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool (eriala: keelpilliosakond, kontrabass)
 2007-2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, bakalaureuseõpe, jazzmuusikaosakond (eriala: kontrabass)
 2010-2011 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia, magistriõpe interpretatsioonipedagoogika erialal

Praegused ning varasemad koosseisud 
Estonian Dream Big Band, duo Kadri Voorandiga, New Wind Jazz Orchestra, Kruglov - Sooäär Quartet, Mälgand Bros., Megan Quartet, Lippajad, Raivo Tafenau Band, Agan-Viinikainen-Kallio_Mälgand, Tõnu Naissoo Trio, Liina Saar Band, Kristjan Järvi Orchestra, Sven Grünberg Group, Tõnis Mägi, Susanna Alexandra Band, Allan Järve Quintet, Brian Melvin Quartet, Hedvig Hanson Soul Group,  Oleg Pissarenko Band, Ramuel Tafenau Band, Toomas Rull Quintet, F1 Guitars, Windpower, Eclectic Stories, Aerosfaer, Urmas Lattikas Quintet, Laura Junson Group jt.

Koostööprojektid maailmakuulsate artistidega: John Scofield, Randy Brecker, Dave Liebman, Bob Mintzer, Frank Foster, Dennis Rowland, Nils Landgren, Kurt Elling, Tim Hagans, John Riley, Dean Brown, Eric Marienthal, Paul Bollenback, Ulf Wakenius, Shayna Steele, Deborah Brown, Karlheinz Miklin, Tim Miller, Victoria Tolstoy, Britt Quentin, Nick “Brownman” Ali, Pepe Alqvist

Tunnustus 

 2019 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (väljapaistev loominguline tegevus Eesti džässis)

Eesti basskitarristid
Sündinud 1978
Kontrabassimängijad
Tallinna Tööliste Teater

Tallinna Tööliste Teater oli septembrist 1917 kuni veebruarini 1918 Tallinnas tegutsenud teater.

Tallinna Tööliste Teatri asutasid kohalikud bolševikud. Etendusi anti Tallinna saksa teatri hoones (praegune Eesti Draamateatri hoone). Näitlejaskonna tuumiku moodustasid Valvaja seltsi näitetrupi näitlejad eesotsas Lutheri vabriku rahvamaja näitetrupist 1914. aastal tulnud Julius Rossfeldti ja Alfred Umbergiga. Teatri rajamisel liitus sellega too kutseline rühm, kes oli lahkunud 1916. aasta kevadel protestiga Vanemuisest ja esinenud järgneval hooajal Tallinna seltsis Pandorin (sh Anna Markus, August Sunne, Aleksander Teetsov).

Teater tegutses kuni Saksa vägede tulekuni veebruaris 1918.

Lavastusi 

 1917: Rosenov, "Kust varjud ei kao"
 1917: Thomas, "Kõlblus"
 1918: Mirbeau, "Jean Roule"

Viited 
Tallinna teatrid
Eesti teatrid
Frances H. Arnold

Frances Hamilton Arnold (sündinud 25. juulil 1956 Edgewoodis Pennsylvania osariigis USAs) on Ameerika Ühendriikide keemiainsener ja Nobeli keemiaauhinna laureaat. 

Ta on Linus Paulingi keemiainseneeria, bioinseneeria ja biokeemia professor California Tehnikainstituudis. 2018. aastal pälvis ta Nobeli keemiaauhinna suunatud evolutsiooni rakendamise eest ensüümiarenduses; ta sai auhinna koos Gregory Winteri ja George Pearson Smithiga.

Viited

Välislingid

 Frances Arnold California Tehnoloogiainstituudi keemiainseneeria kodulehel
 Arnoldi uurimisgrupp
 Video Arnoldist kõnelemas oma tööl, US Riiklike Teadus- ja Tehnikamedalite Fond

Ameerika Ühendriikide keemikud
Nobeli keemiaauhinna laureaadid
Sündinud 1956
Dani Sordo

Daniel Sordo Castillo (sündinud 2. mail 1983) on Hispaania autorallisõitja.

Sordo on osalenud autoralli maailmameistrivõistlustel alates 2003. aastast. Esimese rallivõidu saavutas koos kaardilugeja Carlos del Barrioga 2013. aasta Saksamaa rallil. Nad võitsid koos ka 2019. aasta Sardiinia ralli.

Hispaania autorallisõitjad
Sündinud 1983
Bryan Angulo Tenorio

Bryan Dennis Angulo Tenorio (sündinud 30. novembril 1995 Guayaquilis) on Ecuadori jalgpallur (ründaja), kes mängib alates 2022. aasta aprillist Brasiilia kõrgliiga klubis Santos. Lisaks kuulub ta Ecuadori jalgpallikoondisesse.

Aastatel 2014–2019 mängis ta Ecuadori kõrgliiga klubis CS Emelec. 2019. aasta augustis liitus ta Mehhiko kõrgliiga klubiga Cruz Azul, kellega tuli  2021. aastal Mehhiko meistriks.

Saavutused

Klubidega
Emelec
Ecuadori Serie A (3): 2014, 2015, 2017
Cruz Azul
Liga MX (1): Guardianes 2021
Campeón de Campeones (1): 2021
Leagues Cup (1): 2019

Viited

Ecuadori jalgpallurid
Cruz Azuli mängijad
Club Tijuana mängijad
Santos FC mängijad
Sündinud 1995
Karikas

Karikas on sügava kausikese kujuline laieneva jalaga jooginõu, mis koosneb ketta- või koonusekujulisest alusest ehk kabjast, pungisega tüvesest ja kausikujulisest kupast. Võib olla valmistatud vääris- või muudest metallidest või klaasist.

Ajaloost 
Vorm esineb juba Vana-Egiptuses.

Karikakujuline calix, millest paljudesse keeltesse on jõudnud karika nimetus (Chalice, Kelch), oli jooginõuna tuntud Vana-Roomas. Rooma calix kuulus odavate nõude hulka, mida tavaliselt tarvitati veinijoomiseks avalikes kohtades. See võis olla lihtne savikauss jalal, mõnikord radiaalselt kulgeva reljeefkaunistusega (näiteks lillemotiiviga), kuid rikaste roomlaste lauas võis see olla valmistatud ka väärismetallist või koguni mosaiikklaasist.

Kristlikus traditsioonis on karika kuju kinnistunud armulauakarikana. Armulauakarika varaseimaks eeskujuks peetakse 8. sajandist pärit Tassilo karikat.

Karikad, mida kasutati toidunõuna igapäevaselt ja liturgilised karikad olid enam-vähem sama kujuga. Harvadel juhtudel võis funktsioon aja jooksul muutuda. Üks näide karikast, mis oli algselt tavaline jooginõu ja paarsada aastat hiljem kasutati kirikus armulauakarikana, on tänapäeval Briti Muuseumis asuv Lacocki karikas. Kiriku traditsioon välistab funktsiooni muutumise vastupidises suunas ja ei luba liturgilises kasutuses olnud objekti kasutada igapäevatalitustes tarbenõuna.

Sümboolikas 
Karikat meenutav klaasnõu on kujutatud Järvakandi valla vapil, viidates enam kui saja-aastasele klaasisulatamise traditsioonile Järvakandis.. Sama sümbol on nüüdsel Kehtna valla vapil.

Vaata ka 
 Pokaal
 Peeker
 Röömer
 Tiibkarikas
 Püha Graal
 Tsiboorium
 Auhind

Viited 

Anumad
Konservatiivne jõud (füüsika)

Konservatiivne jõud on niisugune jõud, mille tehtav töö sõltub ainult jõu rakenduspunkti alg- ja lõpp-punktist (A ja B), ning ei sõltu jõu liikumisseadusest ega trajektoori kujust. Seega konservatiivse jõu töö mööda mistahes kinnist trajektoori (nt punktist A punkti B) on null.

Konservatiivsed jõud on mehaanikas gravitatsioonijõud (raskusjõud) ning elektrostaatikas laengutevahelise vastastikmõju jõud (vt Coulomb'i seadus). Konservatiivseks jõuks on näiteks ka  elastsusjõud, mittekonservatiivne jõud on hõõrdejõud.

Kui süsteemis toimivad ainult konservatiivsed jõud, siis on süsteemi mehaaniline energia (potentsiaalse energia ja kineetilise energia summa) jääv suurus. Konservatiivne jõud on alati suunatud potentsiaalse energia vähendamise poole.

Reaalne süsteem saab olla konservatiivne vaid ligikaudselt. Konservatiivne süsteem on näiteks raskusjõu mõjul võnkuv pendel, kui hõõrdumist pendli kinnituskohas ja õhutakistust mitte arvestada.

Füüsika
Kiirtee põrgusse

"Kiirtee põrgusse" on esimene Eesti kinolevisse jõudnud täispikk kodumaine õudusfilm. 

Filmi keskmes on suure kiirtee lähedal asuvasse, vanadest lautadest ümber ehitatud suvemajja tööle tulnud vennad Markus ja Tom. Markuse hämmastav sarnasus kunagise talukoha surnud peremehega äratab piinatud hinged, kes on aastakümneid oodanud ühe koletu kuritöö paljastamist. Markuse keha kättesaamiseks on aga esialgu võimalik kasutada vaid tallu täiesti juhuslikult sattunud ja ülimalt kummaliselt käituvat Dorat.    

Osades Franz Malmsten juunior (Markus), Kersti Heinloo (Dora), Kristjan Kasearu (Tom), Brigitte Susanne Hunt, Oliver Kristman jt.

Filmi režissöör on Urmas E. Liiv, operaator Kristjan Jaak Nuudi ja helilooja Tiit Kikas. Filmi pikkus on 82 minutit.

Film kogus 2019. aastal 10 366 kinokülastust ja teenis ligi 62 tuhat eurot kassatulu.

Viited

Välislingid

"Labasevõitu kompott tuntud õudukaklišeedest" Postimees, 17. oktoober 2019
"Hendrik Alla filmist "Kiirtee põrgusse": midagi ilusat ega intellektuaalset seal pole" ERR kultuur, 18. oktoober 2019
"Eesti esimene täispikk õudusfilm "Kiirtee põrgusse": loe, mida arvavad Eesti inimesed ja filmikriitikud" Delfi kinoveeb, 21. oktoober 2019
"„Kiirtee põrgusse“ on värskendavalt ebaviisakas" Eesti Ekspress, 23. oktoober 2019
https://www.facebook.com/kiirteeporgusse/

https://www.youtube.com/watch?v=tP--sNEEaTw
https://kinoveeb.delfi.ee/filmidjaarvustused/kuula-34-kinoveebi-jututuba-kiirtee-porgusse-rezissoor-urmas-e-liiv-paljastab-oma-oudusfilmi-saladused?id=87921877

Eesti filmid
Õudusfilmid
2019. aasta filmid
Uued ootused

"Uued ootused" on Ott Leplandi singel. Laulu viisi autoriteks on lisaks Ott Leplandile ka Jörgen Pakkas, Viljar Norman, Kristjan Mängel, Raun Juurikas. Sõnade autor on Ott Lepland. Loo on produtseerinud Johannes Lõhmus.

Välislingid 
 VIDEO: Uued ootused Youtube.com
 SÕNAD: Uued ootused Sasslantis.ee

2019. aasta singlid
Ott Leplandi singlid
Sulliwan Unplugged

Sulliwan Unplugged on 1990. aastal loodud akustilise roki ansambel. Ansambli asutajaliikmed olid Sulev Müürsepp (Sulliwan), Margus "Maku" Kulden ja Margus "Clint" Ristmets, kes eelnevalt mängisid Tallinna 61. Keskkooli ansamblist välja kasvanud ansamblites Zen ja Spanish Castle. Esimesed kontserdid anti Nõmme Kultuurimaja küljes asuvas suvekohvikus. Peagi lisandus ansamblisse basskitarr, mida mängis samuti Pääsküla kooliansamblist pärit Martti Mikk (B.O.A.). 

1994. aastal andis ansambel Fugata Recordsi all välja kasseti näol helikandja "Broken Rose". Esineti peamiselt Tallinna pubides ja klubides. Tuntumad lood olid ööklubi Bonnie & Clyde tellimusena tehtud kaver "The Ballad of Bonnie and Clyde" ja Metallica "Enter Sandman". Mõlemad olid edukad raadio Kuku edetabelisaates "Tagumine paar välja".

Kohe pärast "Broken Rose" ilmumist liitus Sulliwan Unpluggediga varem ansamblites Velikije Luki ja Jim Arrow & The Anachrones trumme mänginud Kristjan Mäeots (Kotkas). 1995. aastal anti Fugata Recordsi all välja teine kassett "Fantasies". Kõige tuntum lugu "Men's Song" oli populaarses telesaates "Seitse vaprat" edetabelis järjest 9 nädalat. Lisaks pubimängudele anti kontserte ja esineti festivalidel. Festivalide hulgas olid Pühajärve Beach Party, Tartu Levimuusikapäevad, Rock Summer jt.

1999. aastal lahkus ansamblist laulja Margus Kulden (Maku) ning mõne aasta pärast ka bassimees Martti Mikk (B.O.A.) ja edaspidi esineti enamasti ööklubides erinevate muusikutega. 
 
2019. aasta mais kogunes Sulliwan uuesti selleks, et edaspidi tegutseda ainult kontsertansamblina. Basskitarri mängib ansamblitest Magnetic Band, Muusik Seif, Singer Vinger ja Kolumbus Kris tuttav Jaanus Raudkats. Esimene esinemine pärast uuesti kokkutulekut – Gunnar Grapsi mälestuskontsert 22. november 2019.

Koosseis
Sulev Müürsepp (Sulliwan) – kitarr
Margus Kulden (Maku) – laul
Margus Ristmets (Clint) – 12-keelne kitarr
Jaanus Raudkats (Raudkats) – bass
Kristjan Mäeots (Kotkas) – trummid

Helisalvestised

Broken Rose (1994, Fugata Records, FUGMC 1005)
You're All I Need	3:29
Like A Lonely Cowboy	5:15
Same Shit, Different Place	3:34
Sweet Dreams	3:45
Enter Sandman	3:21
The Ballad of Bonnie and Clyde	2:17
Prisoner Of Darkness	3:22
Woman	4:39
Nasty Mood	3:12
Broken Rose	5:34

Fantasies (1995, Fugata Records, FUGMC 2002)
Old One 03:20
Silent Lucidity 05:40
Men's Song I 05:09
Lone Child 04:24
Pilgrim 04:05
Fantasies 02:49
Love Is On The Way 04:52
Open Heart 04:19
Heat Of The Summernight 03:22
Mens Song (Radio version) 03:58
Komorovo 03:31

Lisainfo
Taustvokaal – Kersti Kuusk (11), Urmas Podnek (11)
Tšello – Eva Metsamart (4)
Suupill – Gunnar Graps (1)
Viiul – Tarmo Truuväärt (4)
Heli – Elmu Värk

Videod
 Men's Song (ETV 1995, Seitse vaprat) - https://www.youtube.com/watch?v=FCgade1UKvk
 Like a Lonely Cowboy (EVTV 1993) - https://www.youtube.com/watch?v=ekb4RzIbSmo
 Not (ETV 1996) - https://www.youtube.com/watch?v=3BmDO87ULqU

Välislingid
Ansambel Facebookis
Battlefield V

"Battlefield V" (otsetõlge eesti keelde Lahinguväli V) on FPS-videomäng, mille arendas EA DICE ning laskis välja Electronic Arts. "Battlefield V" on oma seeria kuueteistkümnes osa. Mäng lasti välja süsteemidele Microsoft Windows, PlayStation 4 ja Xbox One 20. novembril 2018. Eriversiooni "Deluxe Edition" ostjad said mängule ligipääsu 15. novembril 2018 ning teenuse Origin Access Premium tellijad said mängu arvutile 9. novembril 2018. "Battlefield V" tegevus toimub II maailmasõjas ning see on temaatiline järg I maailmasõjale põhinevale mängule "Battlefield 1".

Väljalaskeelsed reaktsioonid mängule olid kahetised, fännid kritiseerisid mängu treileris esinevaid ajaloolisi ebatäpsusi ning naissõdurite lisamist mängu. Pärast välja laskmist sai "Battlefield V" kriitikutelt peamiselt häid hinnanguid, kiideti head mängitavust, kuid laideti õhukest sisu ning vähest uudsust. Väljalaskeaasta lõpuks õnnestus müüa 7,3 miljonit eksemplari, mis oli turustajatele pettumustvalmistav tulemus.

Viited

2018. aasta videomängud
PlayStation 4 mängud
Xbox One'i mängud
Windowsi mängud
Junckeri komisjon

Junckeri komisjon oli Euroopa Komisjoni kuues koosseis, mis oli ametis 1. novembrist 2014 kuni 30. novembrini 2019. Selle president oli Jean-Claude Juncker, kes juhatas 27 volinikust koosnevat kabinetti (üks volinik igast Euroopa Liidu liikmesriigist, välja arvatud Luksemburg, mille esindaja oli Juncker). Jean-Claude Juncker valiti Euroopa Komisjoni presidendiks 2014. aastal ja temast sai sama aasta sügisel José Manuel Barroso mantlipärija. 

Junckeri komisjoni järel alustas 1. detsembril 2019 tööd von der Leyeni komisjon.

Valimine

2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris Juncker Euroopa Rahvapartei kandidaadina Euroopa Komisjoni presidendi ametikohale. Euroopa Rahvapartei sai parlamendis enamuse (fraktsioonina Euroopa Rahvapartei / Euroopa Demokraadid) ja sama aasta 27. juunil määras Euroopa Ülemkogu Jean-Claude Junckeri ametikohale. Euroopa Parlament valis Junckeri 15. juulil ka Euroopa Komisjoni uueks presidendiks. 22. oktoobril kiitis Euroopa Parlament Junckeri komisjoni tervikuna heaks ja Euroopa Ülemkogu 23.–24. oktoobri istungil määras nõukogu uue komisjoni ametisse. Sama aasta 1. novembril astus Junckeri komisjon ametlikult ametisse. Juncker esitas oma ametiajal kümnest punktist koosneva tegevuskava, mis keskendus töökohtadele ja kasvule.

Volinikud
Junckeri komisjoni volinike kolleegiumi koosseis ametiaja lõpul.

Värvide seletus:
 sinine – Euroopa Rahvapartei;
 punane – Euroopa Sotsialistlik Partei;
 kollane – Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liit;
 hall – parteitu.

Endised volinikud

Värvide seletus:
 kollane – Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liit;
 oranž – Euroopa Demokraatlik Partei;
 tumesinine – Euroopa Konservatiivide ja Reformistide Partei;
 sinine – Euroopa Rahvapartei.

Presidendi kabinet
Presidendi kabinet toetab komisjoni presidenti ja sellel on keskne roll Euroopa Komisjoni töö koordineerimisel. President Junckeri kabinetti juhtis aastail 2014–2018 Martin Selmayr, keda on kirjeldatud kui Euroopa Liidu ajaloo võimsaimat kabinetiülemat, ning seejärel Clara Martinez Alberola.

Projektimeeskonnad
Juncker oli esimene Euroopa Komisjoni president, kes koondas komisjoni liikmed erinevate valdkondade alla. Neid "klastreid" tunti projektimeeskondadena ja neist igaühte juhtis üks asepresident. Iga meeskond koosnes nii tuumikliikmetest kui ka liikmetest, kelle tegevusvaldkond koondus vajadusel vastava teema alla. Asepresidendid Timmermans ja Georgieva vastutasid kõigi volinike eest. Ülejäänud projektimeeskonnad ning neid juhtinud volinikud:
 "Ühendatud digitaalne ühtne turg", asepresident Andrus Ansip;
 "Süvendatud ja õiglasem majandus- ja rahaliit", asepresident Valdis Dombrovskis;
 "Uus hoog töökohtadele, kasvule ja investeeringutele", asepresident Jyrki Katainen;
 "Vastupidav energialiit ja tulevikku suunatud kliimamuutuste poliitika", asepresident Maroš Šefčovič;
 "Tugevam tegija rahvusvahelisel tasandil", asepresident Federica Mogherini;
 "Euroopa rände tegevuskava", esimene asepresident Frans Timmermans (tegemist oli 2015. aastal alanud Euroopa rändekriisi järel loodud projektimeeskonnaga).

Viited

Euroopa Komisjon