Ball (film)

"Ball" (prantsuskeelne originaalpealkiri "Le Bal"; itaaliakeelne originaalpealkiri "Ballando, ballando") on 1983. aasta filmikohandus Pariisi teatri Théâtre du Campagnoli samanimelisest lavastusest. Filmi lavastas itaalia filmirežissöör Ettore Scola. Film on ilma dialoogideta. Žanrilt muusikafilm ja ajaloofilm.

Filmi idee pärineb Théâtre du Campagnoli rajajalt ja lavastajalt Jean-Claude Penchenatilt, kes 1981. aastal lavastas teatrilaval näitlejate ühisloominguna valminud "Le Bal"i. Filmistsenaarium on aga kokku pandud nelja mehe koostööna: Penchenat, Scola, Ruggero Maccari ja Furio Scarpelli. Filmi tegevprodutsendiks oli Franco Committeri.

Filmi muusika autor on helilooja Vladimir Cosma, muusikaline nõuandja Armando Trovajoli. 
Operaatoritöö Ricardo Aronovichilt, montaaž Raimondo Crocianilt. Filmi kunstnik on Luciano Ricceri ja kostüümid kujundasid Ezio Altieri ja Françoise Tournafond. Tantsuseaded tegi D'Dee.

Itaalia-Prantsusmaa-Alžeeria ühistööna 1983. aastal valminud film "Le Bal" esilinastus Pariisis 21. detsembril 1983, Ameerika Ühendriikides näidati filmi esimest korda New Yorgis 23. märtsil 1984. Film on 110 minutit pikk.

Süžee
Kogu tegevus filmis toimub ühes ja samas Pariisi tantsusaalis peaaegu 50 aasta vältel. Prantsusmaa ajaloo 1930.–1980. aastate sündmused ja moodide ning harjumuste vahetus on näidatud eranditult muusika, tantsu, plastika ja miimika keeles. Ühtki repliiki filmis ei ole (mis aga ei takstanud filmil saada nomineeritud kategoorias "parima võõrkeelse filmi Oscar").

Film koosneb kuuest minevikuepisoodist: 1936, 1940, 1944, 1946, 1956 ja 1968. Nad on raamistatud proloogi ja epiloogiga, mis on seotud aastaga 1983. Igas episoodis mängitakse paralleelselt maha mitu dramaatilist miniatuuri. 

Filmis teevad kaasa samad näitlejad, kes mängisid seda lugu lavalaudadel: 24 osatäitjat kehastavad 140 rolli. 

Ajaloolistes episoodides leidsid kajastamist Rahvarinde võit ja võitlus fašistliku liikumisega Prantsusmaal, okupatsioon ja Pariisi vabastamine teise maailmasõja ajal, 1950. aastate koloniaalsõjad, 1960. aastate üliõpilasrahutused, moevahetus muusikas, riidemoes ja käitumisstiilis. Osa rolle läbivad kõiki episoode, seejuures nende karakterid ja suhtlemine evolutsioneeruvad; teised ilmuvad ekraanile vaid ühes episoodis; kolmandad on justkui "igavesed", aegumatu iseloomuga tüpaažid (näiteks sümpaatne, kuid väga häbelik naisterahvas, keda keegi ei võta tantsima).

Filmis on rohkesti reministsentse, mis juhatavad vaataja prantsuse kino ja estraadi klassika juurde; näiteks Michel van Speybroecki personaažis võib eksimatult ara arvata Jean Gabini kehastatud filmikangelast.

Osatäitjad

 Aziz Arbia – noor tööline / alžeerlane
 Martine Chauvin – noor lilleneiu / üliõpilane
 Marc Berman – aristokraat / desertöör / kollaborant
 Régis Bouquet – tantsusaali omanik / talumees
 Liliane Delval – pikkade juustega naine / alkohoolik
 Francesco De Rosa – kelner Toni
 Rossana Di Lorenzo – WC koristaja
 Étienne Guichard – noor provintsi üliõpilane / noor professor
 Raymonde Heudeline – naistöötaja
 Chantal Kapron – modell / "Marlene Dietrich" 
 Arnault LeCarpentier – noor trükkal / üliõpilane
 Olivier Loiseau – noor töölise sõber
 Nani Noël – prostituut / noor juuditar / immigrant / neiu
 Christoph Ollrayt – noor ilus mees eeslinnast 
 Jean-Claude Penchenat – sõjaveteran "tulistest ristidest" (Croix de Feu)
 Jean-François Perrier – pelglik kavaler / meelas vagatseja / saksa ohvitser 
 Anita Picchiarini – töölise sõbranna
 François Pick – noor üliõpilane 
 Geneviève Rey-Penchenat – aristokraat
 Danielle Rochard – kübarameistri toote kohaletooja
 Monica Scattini – lühinägelik 
 Michel van Speybroeck – visionäär / "Jean Gabin"
 Michel Toty – oskustööline

Tunnustus
 1984 – "Le Bal" nomineeriti parima võõrkeelse filmi Oscarile (esitas Alžeeria, mitte Prantsusmaa). 
 1984 – Prantsusmaa rahvusliku filmiauhinna César du cinéma auhinnatseremoonial võitis film kolm Césarit – parima filmi, parima lavastaja (Ettore Scola) ja parima muusika (Vladimir Cosma) kategoorias ning nomineeriti parima kaameratöö kategoorias (Ricardo Aronovich). 
 1984 – Itaalia rahvusliku filmiauhinna Ente David di Donatello auhinnatseremoonial võitis film neli Davidit – parima filmi, parima lavastaja (Ettore Scola), parima muusika (Vladimir Cosma ja Armando Trojavoli) ja parima filmitöötluse (Raimondo Crociani) kategoorias. Lisaks pälvis Ettore Scola eripreemia - Itaalia lennufirma Alitalia auhinna.
 1984 – Berliini rahvusvahelisel filmifestivalil nomineeriti "Le Bal" Kuldkarule parima filmi kategoorias, Ettore Scola võitis Hõbekaru parima lavastaja kategoorias.

Välislingid 
 
 Le Bal youtube.com

Itaalia filmid
Prantsusmaa filmid
Ajaloolised filmid
Muusikafilmid
1983. aasta filmid