Franciscuse välispoliitika

Paavst Franciscus on avaldanud muret välispoliitiliste konfliktide pärast ning kohtunud riigi- ja valitsusjuhtidega. Ta külastas 25. septembril 2018 Eestit.

Pastoraalsed visiidid 

Paavst Franciscus on teinud 38 visiiti väljaspool Itaaliat ja 30 visiiti Itaalias. Ta on külastanud 54 riiki (kaasaarvatud Itaalia). Ta külastas 25. septembril 2018 Eestit.

USA-Kuuba leppe vahendamine
Püha Tooli vahendusel teatasid USA ja Kuuba 17. detsembril 2014 kahe riigi vaheliste diplomaatiliste suhete taastamisest. Paavst saatis eelnevalt USA ja Kuuba juhtidele kirju, samuti vahendas Püha Tool kahe riigi vaheliste kõneluste toimumist Kanadas, pakkudes selleks ametiruume.

Euroopa pagulaskriis
Paavst tundis 16. novembril 2014 muret immigrantide rahutuste pärast Roomas ja 28. detsembril 2014 Aadria merele sattunud Aafrika põgenike pärast. Ta tegi 19. aprillil 2015 apelli Vahemerel hukkunud põgenike eest. Ta ütles 6. septembril 2015, et iga kogudus võiks vastu võtta ühe pagulaste perekonna.

Paavst pööras sõjapõgenikele olulist tähelepanu 2016. aasta kannatusnädalal: Suure neljapäeva liturgial pesi ta ka paari migrandi jalgu, Suurel reedel taunis ta Euroopa ükskõiksust ja tuima südametunnistust seoses põgenikekriisiga. Esimesel ülestõusmispühal kutsus ta meeles pidama parema tuleviku nimel sõja, nälja, vaesuse ja sotsiaalse ebaõigluse eest pagevaid põgenikke. Ta külastas 16. aprillil 2016 koos Konstantinoopoli patriarhi Bartholomeos I-ga Kreekas Lesbose saarel põgenikke. Mõlemad kirikujuhid tunnistasid ühisdeklaratsioonis, et Euroopa põgenikekriis on humanitaarkriis. Paavst võttis tagasiteel Vatikani kaasa 3 Süüria põgenike perekonda. Ta palvetas 22. juulil 2018 Vahemerel toimunud põgenike paadiõnnetuses hukkunute ja nende lähedaste eest. Ta kutsus 6. jaanuaril 2019 Euroopa riigijuhte pöörama tähelepanu põgenikele. Ta kohtus 19. detsembril 2019 Lesbose saarel laagris asuvate põgenikega.

Suhted Iraagiga 
Paavst tundis 15. juunil, 20. juulil, 27. juulil ja 10. augustil 2014 muret olukorra pärast Iraagis. Ta avaldas 13. augustil 2014 ÜRO peasekretärile saadetud kirjas muret olukorra pärast Põhja-Iraagis. Ta saatis 6. detsembril 2014 läkituse Mosuli kristlastele. Ta tundis 1. märtsil 2015 muret Süürias ja Iraagis toimuva vägivalla pärast. Ta kutsus 5. aprillil 2015 avaldatud Urbi et Orbis rahvusvahelist üldsust taastama rahu Iraagis. Ta tundis 1. detsembril 2019 muret olukorra pärast Iraagis. Ta kutsus 25. detsembril 2020 usklikke palvetama Iraagi konfliktis kannatavate laste eest ja külastas märtsis 2021 Iraaki, kus kohtus An-Najafis suurajatolla ʿAlī as-Sīsitānīga. Ta tundis 25. detsembril 2021 muret vägivalla pärast Iraagis.

Suhted Süüriaga 
Paavst soovis 31. märtsil 2013 leida poliitilist lahendust Süüria konfliktile. Ta arutas 9. aprillil ÜRO peasekretäri Ban Ki-mooniga Süüria kodusõja rahumeelseid lahendusi. Franciscus tundis 2. juunil muret sõja pärast Süürias ja tegi 25. augustil apelli Süüria eest. Ta hoiatas 1. septembril uue maailmasõja puhkemise eest, mis võib alata Süüriast, kui seda ründavad välisriikide väed. Ta kirjutas 5. septembril G20 liidritele, et välisriikide vägede sissetungi asemel Süüriasse võiks sõjale otsida rahumeelseid lahendusi. Ta kuulutas 7. septembri 2013 Süüria rahu eest palvetamise päevaks ja kutsus sama aasta sügisel usklikke mitmel korral Süüria eest palvetama. 5. novembril 2013 rünnati Süürias mürskudega Vatikani nuntsiatuuri. Ta kutsus 20. aprillil 2014 lõpetama Süüria konflikti. Ta kutsus 5. aprillil 2015 avaldatud Urbi et Orbis rahvusvahelist üldsust taastama rahu Süürias ja 25. detsembril 2015 tehtud Urbi et Orbis lõpetama Süüria konflikti. Ta on tauninud ka kultuuripärandi hävitamist Süürias. Ta tegi 7. veebruaril 2016 apelli Süüria pärast. Ta kutsus 1. mail 2016 Süüria osapooli üles arendama rahumeelset dialoogi sõja lõpetamiseks ja palvetas 7. augustil 2016 Aleppos peetud lahingutes hukkunute eest. Ta tundis 11. detsembril 2016 muret Aleppos toimuvate lahingute pärast ja kutsus 25. detsembril 2016 avaldatud Urbi et Orbis lõpetama sõda Süürias. Ta palvetas 14. mail 2017 Lähis-Ida konfliktis kannatavate inimeste eest. Ta avaldas 23. juulil 2017 muret Jeruusalemmas toimunud rahutuste pärast. Ta muretses 25. veebruaril 2018 vägivalla pärast Süürias, tegi 2018 Urbi et orbi läkituses ja 8. aprillil 2018 apelli Süüria eest. Ta tundis 15. aprillil 2018 ja 1. juulil 2018 muret olukorra pärast Süürias ning uuendas 2. septembril 2018, 13. oktoobril 2019, 9. veebruaril 2020 ja 23. veebruaril 2020 apelli Süüria eest. Ta kutsus 2. detsembril 2018 ja 30. juunil 2020 katoliiklasi palvetama Süüria kristlaste ja laste eest. Ta avaldas 8. märtsil 2020 solidaarsust Süüria Idlibi linna elanikele, kes kannatasid eskaleerunud sõjategevuses. Ta kutsus 25. detsembril 2020 usklikke palvetama Süüria konfliktis kannatavate laste eest ja kutsus 14. märtsil 2021 Süüria konflikti osapooli saavutama solidaarsust. Ta kutsus 27. juunil 2021 üles palvetama rahu eest Lähis-Idas. Ta tundis 25. detsembril 2021 muret vägivalla pärast Süürias.

Suhted Ukrainaga 
Franciscus kutsus 26. jaanuaril 2014 Ukraina kriisi osapooli dialoogile. Ta kutsus 2. märtsil usklikke palvetama Ukraina eest. Ta kutsus 20. aprillil ja 4. mail 2014 Ukrainas üles rahule. Ta tundis 27. juulil, 24. augustil ja 7. septembril 2014 muret olukorra pärast Ukrainas. Ta tegi 25. jaanuaril ja 23. augustil 2015 apelli Ukraina eest, tundes muret Ida-Ukrainas käiva võitluse pärast. 24. aprillil 2016 kohustas ta Euroopa katoliku kogudusi tegema korjandust Ukraina sõjas kannatanute abistamiseks. Ta tunnustas 15. septembril 2019 vangide vahetust Venemaa ja Ukraina vahel. Ta palvetas 8. detsembril 2019 Ukraina ja Vene presidendi kohtumise pärast Pariisis. Ta kutsus 26. juulil 2020 üles palvetama Ukraina konflikti rahumeelse lahendamise eest. Ta tundis 18. aprillil 2021 muret pingete süvenemise pärast Ukrainas. Ta tundis 12. detsembril 2021, 13. veebruaril 2022, 24. veebruaril 2022, 27. veebruaril 2022 ning järgnevate pühapäevade jutlustes muret pingelise olukorra pärast Venemaa–Ukraina suhetes ja pööras sellele tähelepanu 2021. aasta jõulude Urbi et orbi läkituses. Ta kuulutas katoliiklastele 26. jaanuari 2022 ja 2. märtsi 2022 palvepäevadeks seoses sõjaga Ukrainas. Ta külastas 25. veebruaril 2022 Venemaa seoses Venemaa invasiooniga Ukrainasse Venemaa suursaatkonda Itaalias ja Püha Tooli juures ning vestles 26. veebruaril 2022 telefoni teel Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõiga. Ta pühitses 25. märtsil 2022 Venemaa ja Ukraina Neitsi Maarja Puhtaimale Südamele. Paavst suudles 6. aprillil 2022 Butšast toodud Ukraina lippu. Paavst kinnitas 3. mail 2022 ajalehes Corriere Della Sera antud intervjuus, et soovis seoses Ukraina sõjaga kohtuda Putiniga ja taunis sõda toetavat patriarh Kirilli. Paavst ütles, et Kirill ei tohiks muutuda Putini altaripoisiks. Ta tühistas 14. juunil 2022 kohtumise patriarh Kirilliga Jeruusalemmas. Ta saatis 11. juulil 2022 läkituse ukraina kreeka-katoliku kiriku sinodil osalejatele ja avaldas 7. augustil 2022 rahulolu viljaekspordi taastamise pärast Ukrainas.

Mägi-Karabahhi konflikt 

Paavst avaldas 19. juulil 2020 lootust rahu kehtestamisele Armeenia ja Aserbaidžaani vahel. Ta palvetas 27. septembril 2020 rahu eest Kaukaasias ja tunnustas 11. oktoobril 2020 vaherahu sõlmimist Armeenia ja Aserbaižaani vahel.

Reageeringud rahvusvahelistele sündmustele 

2013
Paavst soovis 31. märtsil saavutada Korea poolsaarel konflikti osapoolte vahel leppimist. Ta palvetas Nigeerias pantvangistatud inimeste eest.
Ta kutsus usklikke 16. aprillil palvetama Bostoni pommiplahvatuses kannatanute eest.
Ta tundis 21. aprillil muret Venezuelas toimuva sisepoliitilise võitluse pärast. Ta tundis kaasa Lõuna-Hiina maavärinas ja Oklahomas tornaado purustustes kannatanutele.
Ta kutsus 16. mail maailma poliitikuid lõpetama rahakultust.
Ta palvetas 24. mail Hiina katoliiklaste eest.
Ta saatis 15. juunil läkituse Briti peaministrile David Cameronile seoses G8 tippkohtumisega.
Ta palus 29. juunil Kesk-Aafrika Vabariigi elanikele vastupidamist katsumustes.
Ta palvetas 18. augustil Egiptuses kannatavate inimeste eest.
Ta palvetas 18. augustil Filipiinidel toimunud praamiõnnetuse ohvrite eest. Ta avaldas 20. oktoobril kaastunnet Filipiinide maavärinas kannatanute eest ja 10. novembril taifuuni hävitustöös kannatanute eest.
Ta kohtus 28. oktoobril Birma opositsiooniliidri Aung San Suu Kyiga.
Ta meenutas 10. novembril 75 aasta möödumist kristalliööst ja 24. novembril 2013 tunnustas Ukraina kogudust, kes meenutas 80 aasta möödumist Golodomorist.

2014
Ta tundis 2. veebruaril kaasa neile, kes kannatasid Roomat ja Toscanat tabanud üleujutuste läbi.
Ta kutsus 20. aprillil lõpetama konflikte Nigeerias, Kesk-Aafrika Vabariigis, Lõuna-Sudaanis ja Venezuelas. Ta tundis muret Ebola viirushaiguse epideemia pärast Lääne-Aafrikas.
Ta tundis 4. mail kaasa Afganistani maalihke läbi kannatanutele.
Ta avaldas 18. mail kaastunnet Bosniat ja Hertsegoviinat ning Serbiat tabanud üleujutustes kannatanutele.
Ta toonitas 27. juulil seoses saja aasta möödumisega Esimesest maailmasõjast, et mineviku vead ei korduks, et ajaloo õppetunde tunnustatakse ja et rahu põhialused peavad alati võimust saama läbi kannatliku ja julge dialoogi.
Ta tundis 27. juulil muret sündmuste pärast Lähis-Idas.
Ta palvetas 6. augustil Hiinas Yunnani provintsi tabanud maavärinas surnute ja nende perede eest.
Ta tundis 10. augustil muret Ebola viiruse leviku pärast.
Ta avaldas 15. augustil muret Lõuna-Korea praami MV Sewol õnnetuses hukkunute pärast.
Ta mõistis 7. septembril hukka vägivalla Lesothos.
Ta kutsus 14. septembril rahvusvahelist üldsust abistama Kesk-Aafrika Vabariiki.
Ta tundis 12. oktoobril muret Genovat tabanud üleujutuses kannatanute pärast.
Paavst tundis 28. detsembril muret kadunud Air Asia lennuki reisijate pärast.

2015

Ta märkis 15. jaanuaril seoses Charlie Hebdo rünnakuga, et religiooni solvamine on sõnavabaduse piir.
Ta õnnitles 12. märtsil Roomas asuva korealaste kogukonna esindajaid.
Ta tundis 29. märtsil kaasa 24. märtsil Germanwingsi reisilennukiga toimunud katastroofis hukkunutele.
Ta avaldas 5. aprillil avaldatud Urbi et Orbis muret olukorra pärast Pühal maal, Ukrainas, Liibüas, Jeemenis, Nigeerias, Sudaanis ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis. Ta nentis, et ehk sünnib Šveitsis Lausanne'is sõlmitud Iraani tuumaleppest turvalisem ja vennalikum maailm. Ta taunis nii 5. aprillil kui 6. aprillil rahvusvahelist üldsust, mis on kristlaste tagakiusamise osas vaikinud, meenutades Keenias toimunud kristlaste tapmist.
Ta nimetas 11. aprillil armeenlaste tapmist 1915. aastal genotsiidiks.
Ta palvetas 26. aprillil Nepali maavärina ohvrite eest.
Ta kutsus 17. mail lõpetama vägivalda Burundis.
Ta taunis 26. juulil preester Paolo Dall'Oglio röövimist Süürias.
Ta meenutas 9. augustil 70 aasta möödumisest tuumapommide heitmisest Hiroshimale ja Nagasakile.

Ta julgustas 9. augustil El Salvadori elanikke, keda olid tabanud näljahäda ja majanduskriis.
Ta avaldas 15. augustil kaastunnet Hiinas Tianjinis toimunud plahvatustes hukkunute omastele.
Ta avaldas 4. oktoobril kaastunnet Guatemala maalihkes hukkunute omastele.
Ta tegi 11. oktoobril apelli Türgis Ankaras toimunud suitsiiditerroriaktis hukkunute mälestuseks.
Ta tegi 1. novembril apelli Kesk-Aafrika Vabariigi eest.
Ta mõistis 15. novembril hukka terrorirünnakud Pariisis.
Ta tunnustas 6. detsembril ülemaailmse kliimakonverentsi avamist Pariisis.

2016

Ta mõistis 6. märtsil hukka nelja vanadekodus tegutsenud nunna tapmise Adenis.
Ta palvetas 23. märtsil Brüsseli pommiplahvatustes hukkunute, vigastatute ning ohvrite perekondade ja lähedaste eest.
Ta mõistis 28. märtsil hukka kristlastevastased rünnakud Pakistanis.
Ta õnnistas 13. aprillil poolakaid seoses Poola ristiusustamise 1050. aastapäevaga.
Ta palvetas 17. aprillil Ecuadoris ja Jaapanis toimunud maavärinates hukkunute ja kannatanute eest.
22. mail tunnustas ta Istanbulis alanud I ülemaailmset humanitaarabi tippkohtumist.
29. juunil palvetas ta Istanbuli terrorirünnakus hukkunute eest.
 Ta palvetas 3. juulil Bangladeshis ja Bagdadis toimunud terrorirünnakutes hukkunute eest.
Ta palvetas 17. juulil Nice terrorirünnakus hukkunute eest ja kohtus 24. septembril ohvrite omastega.
Ta kutsus 24. juulil palvetama Münchenis ja Kabulis toimunud terrorirünnakutes hukkunute eest.
Ta tundis 15. augustil muret Kongo DV-s Põhja-Kivus tapetud inimeste pärast.
Ta palvetas 21. augustil Türgis toimunud terrorirünnakus hukkunute ja vigastatute eest.
Ta palvetas 28. augustil Itaalia maavärinas kannatanute eest.
Ta kutsus 11. septembril usklikke palvetama Gaboni elanike eest, kutsudes konflikti osapooli välistama vägivalda ja pidama eesmärgiks ühishüve.
Ta palvetas 30. oktoobril Itaalia maavärinas vigastatute eest.
Ta palvetas 27. novembril Kesk-Ameerikat tabanud orkaanis ja maavärinas hukkunute eest.
Ta palvetas 8. detsembril Sumatra saarel toimunud maavärinas hukkunute eest.
Ta kutsus 18. detsembril Kongo DV konflikti osapooli alustama kriisi lõpetamiseks dialoogi.
Ta avaldas 19. detsembril kaastunnet Ankaras tapetud Venemaa suursaadiku Andrei Karlovi lähedastele ning palvetas Venemaa eest. Ta avaldas 26. detsembril Venemaa presidendile Vladimir Putinile kaastunnet Musta merre kukkunud lennukis viibinud kooriliikmete hukkumise puhul. Sama koor oli 2004. aastal esinenud Vatikanis.
Ta avaldas 20. detsembril kaastunnet Berliini terrorirünnakus hukkunutele.

2017
Ta palvetas 1. jaanuaril Türgi terrorirünnakus hukkunute ja vigastatute eest.
Ta kutsus 15. jaanuaril seoses rahvusvahelise põgenike päevaga pöörama suuremat tähelepanu lapspõgenikele.
Ta taunis 30. jaanuaril Quebeci mošeele sooritatud rünnakut.
Ta annetas 6. veebruaril Bangui lastehaiglale 200 000 eurot.
Ta taunis 8. veebruaril rohingjade tagakiusamist Myanmaris.
Ta tundis 15. veebruaril muret Kongo DV kodusõjas kannatanute pärast.
Ta kohtus 22. veebruaril Dhakas 2016. aastal korraldatud terrorirünnakus hukkunute lähedastega ja tegi apelli Lõuna-Sudaani eest.
Ta mõistis 19. veebruaril hukka relvastatud kokkupõrked Kongo DV-s ja väljendas muret ohvrite pärast.
Ta tundis 12. märtsil kaasa Guatemalas Casa Refugio Virgen de la Asuncióni tulekahjus hukkunud naiste lähedastele.
Ta palus 20. märtsil kohtumisel Rwanda presidendiga andestust Rwanda genotsiidi ajal kirikuliikmete sooritatud pattude ja tegemata jäetud heategude eest.
Ta saatis 24. märtsil läkituse Euroopa Liidu riigipeadele ja valitsusjuhtidele, kutsudes neid üles väljendama liidu rajajate teenimisvaimsust ja võitlema solidaarselt populismiga.
Ta tegi 2. aprillil apelli Colombia maalihetes hukkunute ja kannatanute eest.
Ta tegi 10. mail videopöördumise Portugali rahvale.
Ta usaldas 14. mail neitsi Maarjale kui Rahukuningannale sõjast ja konfliktidest mõjutatud inimeste saatuse.
Ta tegi 21. mail apelli Kesk-Aafrika Vabariigi konflikti rahumeelseks lahendamiseks.
Ta mõistis 28. mail hukka vägivalla Egiptuses.
Ta avaldas 18. juunil kaastunnet Portugali maastikupõlengutes kannatanutele.
Ta avaldas 25. juunil kaastunnet Hiina maalihkes kannatanute lähedastele.
Ta palvetas 2. juulil Venezuela eest, kus viimastel kuudel toimusid presidendivastased rahutused.
Ta palvetas 20. augustil Burkina Fasos, Hispaanias ja Soomes toimunud terrorirünnakutes hukkunute ja kannatanute perede eest.
Ta palvetas 27. augustil Indiat, Bangladeshi ja Nepali tabanud üleujutustes kannatanute eest ning taunis rohingja moslemite tagakiusamist Myanmaris.
Ta avaldas 2. oktoobril kahetsust Las Vegases toimunud tulistamise pärast.
Ta palvetas 1. novembril Afganistanis, Somaalias ja New Yorgis toimunud terrorirünnakutes hukkunute ja vigastataute eest.
Ta palvetas 23. novembril rahu eest Lõuna-Sudaanis ja Kongo Demokraatlikkus Vabariigis.
Ta tundis 26. novembril muret Egiptuses Siinai poolsaarel asuvas mošees toimunud ohvriterohke rünnaku pärast.
Ta kasutas 1. detsembril Bangladeshis rohingja põgenikega kohtumisel nende rahvuse määratlusena "rohingja", kutsudes esile Myanmari võimude pahameele, kes ei tunnista rohingjasi rahvusena, vaid nimetab neid bengaliteks või moslemiteks.
Ta palvetas 3. detsembril seoses presidendivalimistega Hondurase elanike eest.
Ta palvetas 10. detsembril India ja Albaania elanike eest, kes kannatasid loodusõnnetuste läbi. Ta tunnustas Nobeli rahuauhinna andmist rahvusvahelisele tuumarelvade kaotamise kampaania organisaatoritele.
Ta kutsus 25. detsembril rahule Jeruusalemmas ja vastastikule usaldusele Korea poolsaarel.

2018
21. jaanuaril tegi paavst apelli Kongo Demokraatliku Vabariigi olukorra pärast.
Ta mõistis 28. jaanuaril hukka vägivalla Afganistanis.
Ta väljendas 4. veebruaril muret Madagaskari tsüklonis kannatanute pärast.
Ta palvetas 11. veebruaril rahu eest Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Ta palvetas 15. aprillil Ecuadori-Colombia piiril röövitud ja hiljem tapetud 3 mehe eest.
Paavst tundis 22. aprillil muret ühiskondlike rahutuste pärast Nicaraguas.
Ta palvetas 22. aprillil ja 3. juunil vägivalla lõppemise pärast Nicaraguas ning rõhutas, et ühiskondlikud erimeelsused tuleks lahendada rahumeelselt.
Ta tervitas 29. aprillil Põhja- ja Lõuna-Korea vahelisi läbirääkimisi Korea poolsaare muutmiseks tuumarelvavabaks.
Ta taunis 29. aprillil kristlike koguduste ründamist ja preestrite tapmist Nigeerias.
Ta palvetas 6. mail vägivalla lõpetamise pärast Kesk-Aafrika Vabariigis.
Ta taunis 13. mail vägivalda Indoneesias.
Ta palus 20. mail Venezuela juhtide ja elanike eest, et nad asuksid rahu ja ühtsuse teele.
Ta tunnustas 10. juunil Singapuris toimuvaid kõnelusi rahu saavutamiseks Korea poolsaarel.
Ta kutsus 17. juunil rahvusvahelist üldsust võimaldama Jeemeni konflikti osapooltel asuda läbirääkimiste laua taha konflikti lõpetamiseks.
Ta palvetas 1. juulil Süüria ja Nicaragua eest ning tunnustas Etioopia ja Eritrea rahukõnelusi. Ta palvetas ühtlasi Tai koopasse lõksu jäänud noorte eest.
Ta saatis 26. septembril 2018 sõnumi Hiina katoliiklastele.
Ta avaldas 28. oktoobril kaastunnet USA-s Pittsburghi sünagoogi rünnakus hukkunute ja kannatanute lähedastele.
Ta tundis 4. novembril muret Egiptuses toimunud rünnakus kopti kirikule ja palvetas rünnakus hukkunud ja kannatanud palverändurite eest.
Ta kutsus 11. novembril seoses Esimese maailmasõja lõppemise 100. aastapäevaga usklikke palvetama sõjas hukkunute eest.
Ta avaldas 18. novembril kaastunnet USA-s California osariigis toimunud metsapõlengutes kannatanutele.
Ta kutsus 25. novembril seoses Holodomori aastapäevaga palvetama rahu eest.
Ta tunnustas 16. detsembril ÜRO globaalse ränderaamistiku vastuvõtmist Marrakechi tippkohtumisel.
Ta palvetas 23. detsembril Indoneesia loodusõnnetuses kannatanute eest.
Ta avaldas 25. detsembril 2018 lootust Iisraeli ja Palestiina rahukõneluste jätkumisele.
Ta palvetas 30. detsembril Kongo DV ebolapuhangusse haigestunute eest.

2019
Ta palvetas 20. jaanuaril Colombia terrorirünnakus kannatanute ja Vahemere kaudu saabuvate pagulaste eest.
Ta avaldas 27. jaanuaril kaastunnet Brasiilia Minas Geraisi osariigis toimunud tammi purunemises ja Mehhikos Hidalgo osariigis toimunud torujuhtme plahvatuses hukkunute omastele, samuti soovis ta Venezuela sisepoliitilise olukorra rahumeelset lahendamist.
Ta avaldas 3. veebruaril muret humanitaarkriisi pärast Jeemenis.
Ta tegi 2. märtsil avalduse seoses Kesk-Aafrika Vabariigis Banguis avatud Bambino Gesù tervishoiukeskusega.
Ta mõistis 17. märtsil hukka terrorirünnaku Uus-Meremaal Christchurchi mošeedes ning palvetas rünnakus hukkunute ja vigastatute eest.
Ta tundis 24. märtsil muret sotsiaal-poliitilise olukorra pärast Nicaraguas.
Paavst kohtus 11. aprillil Lõuna-Sudaani katoliiklasest presidendi Salva Kiir Mayarditi ja presbüterlasest opositsiooniliidri Riek Machariga. Paavst suudles kohtumisel mõlema mehe jalgu, väljendamaks solidaarsust kristlaste ühtsusele.
Ta avaldas 16. aprillil muret Pariisi Notre-Dame'i tulekahju pärast.
Ta tundis 21. aprillil avaldatud Urbi et orbis muret olukorra pärast Sudaanis, Iisraelis ja Palestiinas, Liibanonis, Jordaanias, Jeemenis, Ukrainas, Venezuelas ja Nicaraguas. Ta taunis ka võidurelvastumist ja relvakaubandust. Ta taunis muhameedlaste rünnakuid Sri Lanka kirikutele.
Ta tundis 28. aprillil muret põgenikelaagrite olukorra pärast Liibüas ja palvetas Lõuna-Aafrika Vabariiki tabanud üleujutustes kannatanute eest.
Ta avaldas 9. juunil muret Sudaanis toimunud rahutuste pärast.
Ta kutsus 16. juunil 2019 üles Lähis-Ida konflikti rahumeelselt lahendama.
Ta tunnustas 30. juunil Korea poolsaare rahuprotsessi.
Ta kutsus 7. juulil usklikke palvetama Liibüa põgenikelaagrile korraldatud rünnakus hukkunute eest. Ta palvetas Afganistanis, Malis, Burkina Fasos ja Nigeris toimunud rünnakutes hukkunute eest.
Ta palvetas 14. juulil Venezuela elanike eest seoses riigis puhkenud rahutustega.
Ta palvetas 15. augustil Lõuna-Aasia üleujutustes kannatanute eest.
Ta avaldas 25. augustil muret Amazonases toimuvate metsapõlengute pärast.
Ta kutsus 27. oktoobril konflikti osapooli üles lahendustele Liibanonis.
Ta tundis 3. novembril muret kristlaste ründamise pärast Etioopias.
Ta tundis 10. novembril muret rahutuste pärast Boliivias ja Lõuna-Sudaanis.
Ta kohtus 4. detsembril ametiühingu "Solidarność" juhtidega.
Ta palvetas 26. detsembril Filipiine tabanud taifuunis kannatanute ja ohvrite eest.

2020
Ta lootis 19. jaanuaril Berliinis toimunud Liibüa kodusõja osapoolte kohtumiselt vägivalla lõpetamist Liibüas ja rahumeelse arenguteeni jõudmist.
Paavst kohtus 20. jaanuaril Simon Wiesenthali keskuse delegatsiooniga.
Ta meenutas 26. jaanuaril Auschwitzi koonduslaagri vabastamise 75. aastapäeva.
Ta väljendas 22. märtsil oma lähedust Horvaatia maavärinas kannatanutega.
Ta kutsus 29. märtsil kogu maailmas sõdivaid osapooli järgima ÜRO peasekretäri üleskutset relvarahule.
Ta meenutas 10. mail Schumani deklaratsiooni 70. aastapäeva ja 40 aasta möödumist Johannes Paulus II esimesest visiidist Aafrikasse.
Ta kutsus katoliiklasi 24. mail üles palvetama Hiina eest.
Ta mõistis 3. juunil hukka George Floydi tapmise USA-s.
Ta tundis 14. juunil muret olukorra pärast Liibüas. 
Ta kutsus 30. juunil katoliiklasi üles palvetama humanitaarkriisi leevendamise eest Liibanonis, Jeemenis ja Ukraina üleujutustes kannatanute eest.
Ta palvetas 2. augustil Nicaraguas Managua katedraali rünnakus kannatanute eest.
Ta kutsus 9. augustil üles Liibanonis rajama ühishüvele tuginevat riiki ja meenutas 75 aasta möödumist aatomipommirünnakutest Hiroshimale ja Nagasakile.
Ta kutsus 15. augustil Egiptust, Etioopiat ja Sudaani lõpetama konflikti Niiluse veevarude pärast.
Ta kutsus 16. augustil Valgevene kriisi lahendamiseks üles dialoogile.
Ta meenutas 23. augustil 10 aasta mõõdumist 72 migrandi tapmisest Mehhikos.
Ta tunnustas 30. augustil Mauritiusel peetud kontserti, mis pühendati keskkonnakatastroofile.
Ta tundis 13. septembril muret protestide pärast maailmas.
Ta tundis 11. oktoobril muret Californias, Paraguay Pantanali alal ja Argentinas Paraná jõe kallastel lõõmanud maastikupõlengute pärast.
Ta julgustas 18. oktoobril Liibüas pantvangistatud kalureid.
Ta palvetas 25. oktoobril Nigeerias puhkenud vägivalla all kannatavate inimeste eest.
Ta tegi 27. oktoobril pöördumise Euroopa elanikele.
Ta avaldas 8. novembril kaastunnet Kesk-Ameerikat tabanud orkaanis hukkunute omastele ja tunnustas neid, kes kannatanuid aitasid. Ta kutsus Etioopia sõdivaid osapooli üles dialoogile ja konflikti rahumeelsele lahendamisele. Ta tunnustas Tunises alanud läbirääkimisi Liibüa konflikti lõpetamiseks.
Ta palvetas 15. novembril Filipiine tabanud taifuunis kannatanute eest. Ta kutsus Elevandiluuranniku konflikti osapooli saavutama harmooniat. Ta palvetas Rumeenia haigla põlengus kannatanute eest.
Ta meenutas 22. novembril Itaaliat 1980. aastal tabanud maavärinas kannatanuid.
Ta meenutas 29. novembril neid, kes kannatasid Kesk-Ameerika orkaanide käes, eriti San Andrési, Providencia ja Santa Catalina saarte ning Põhja-Colombia elanikke.
Ta saatis läkituse 24. detsembril Liibanoni poliitikutele, et nad otsiksid sisepoliitilisele konfliktile rahumeelset lahendust.
Ta saatis 24. detsembril läkituse Lõuna-Sudaani poliitikutele.
Ta kutsus 25. detsembril 2020 usklikke palvetama Jeemeni konfliktis kannatavate laste eest.

2021

Paavst tundis 1. jaanuaril muret vägivalla eskaleerumise pärast Jeemenis ning kutsus üles palvetama röövitud Nigeeria peapiiskopi Moses Chikwe eest.
Ta kutsus 6. jaanuaril Kesk-Aafrika Vabariigi poliitikuid otsima sisepoliitilisele konfliktile rahumeelset lahendust.
Ta palvetas 10. jaanuaril USA Kapitooliumi rünnakus hukkunute eest, kutsus rahvast ühinema ja kaitsma ühiskonna demokraatlikke väärtusi. Paavst saatis 20. jaanuaril sõnumi USA uuele presidendile Joe Bidenile.
Ta palvetas 17. jaanuaril Sulawesi maavärinas hukkunute ja kannatanute eest.
Ta tundis 7. veebruaril muret Myanmaris toimunud riigipöörde järel kujunenud sisepoliitilise olukorra pärast.
Ta tunnustas 14. veebruaril 2021 Colombia võime Venezuela immigrantide abistamisel.
Ta meenutas 15. veebruaril Liibüas 2015 tapetud 21 kopti märtrit.
Ta mõistis 28. veebruaril hukka Nigeeria koolitüdrukute röövimise.
Ta kutsus 28. märtsil katoliiklasi palvetama Indoneesias Makassari katedraali juures toimunud plahvatuses kannatanute eest.
Ta avaldas 25. aprillil kaastunnet Saint Vincenti ja Grenadiinide elanikele seoses La Soufriere'i vulkaani purskega ja tundis kaasa Bagdadis COVID-19 haigla põlengus hukkunute lähedastele. Samuti tundis ta muret Vahemerel hukkunud migrantide pärast.
Ta mälestas 2. mail Iisraeli plahvatuses hukkunuid ja kutsus palvetama rahu eest Myanmaris.
Ta kutsus 9. mail osapooli otsima Jeruusalemmas konfliktile lahendust, et linna multikultuurset ja multireligioosset identiteeti tunnustatakse. Ta taunis Iisraeli ja Palestiina vahelist konflikti ka 16. mail.
Ta taunis 9. mail terrorirünnakut Kabulis
Ta palvetas 9. mail Colombia elanike eest, et sealne vägivald lõpeks. Ta taunis ka 23. mail vägivalda Colombias.
Ta pidas 16. mail Rooma Myanmari kogukonnale missa.
Ta palvetas 16. mail Kongo DV elanike eest, kes pidid Nyiragongo vulkaanipurske tõttu piirkonnast põgenema.
Ta tundis 6. juunil muret Kanada katoliku koolides avastatud põlisrahva õpilaste massihaudade pärast ja palvetas Burkina Fasos toimunud rünnakus hukkunute eest.
Ta tundis 13. juunil muret Etioopia Tigray osariigi näljahäda pärast.
Ta andis 20. juunil edasi Myanmari piiskopi palve rahva eest.
Ta tundis 4. juulil muret vägivalla pärast Eswatinis.
Ta taunis 11. juulil Haiti presidendi mõrvamist.
Ta tundis 18. juulil muret Saksamaad, Belgiat ja Hollandit tabanud üleujutustes kannatanute pärast. Samuti tundis ta muret Lõuna-Aafrika Vabariigi ja Kuuba elanike pärast.
Ta palvetas 25. juulil Hiinas Henani provintsi tabanud üleujutustes kannatanute eest.
Ta tundis 15. augustil, 29. augustil ja 5. septembril muret Ţālebāni võimuhaaramise pärast Afganistanis.
Ta tundis 29. augustil muret Venezuelas Merida linna tabanud üleujutustes kannatanute pärast.
Ta avaldas 5. septembril kaastunnet USAd tabanud orkaani tõttu kannatanutele.
Ta avaldas 19. septembril kaastunnet Mehhikos Hidalgo osariiki tabanud üleujutuste tõttu kannatanutele.
Ta tundis 3. oktoobril muret Ecuadori Guayaquili vanglarahutustes kannatanute pärast ja soovis Myanmari riigile rahu.
Ta tundis 17. oktoobril muret rünnakute pärast Norras, Afganistanis ja Suurbritannias.
Ta väljendas 24. oktoobril oma lähedust Liibüa põgenikele.
Ta avaldas 31. oktoobril kaastunnet Vietnamit ja Haitit tabanud loodusõnnetustes kannatanutele.
Ta kutsus 7. novembril palvetama rahu eest Etioopias ja kohalikke võime saavutama harmooniat. Ta avaldas kaastunnet Sierra Leone pealinnas Freetownis toimunud plahvatuses hukkunutele.
Ta kutsus 14. novembril Glasgow' kliimatippkohtumisel osalejaid üles hoolima keskkonnast.
Ta taunis 28. novembril põgenike hukkumist La Manche'i väinas, Valgevene-Euroopa Liidu piiril ja Vahemerel.
Ta avaldas 12. detsembril kaastunnet Kentucky osariiki tabanud tornaados ja 19. detsembril Filipiine tabanud tornaados hukkunute lähedastele.
Ta tundis 25. detsembril muret vägivalla pärast Lõuna-Sudaanis ja Etioopias.

2022

Ta tundis 9. jaanuaril muret sündmuste pärast Kasahstanis.
Ta palvetas 16. jaanuaril Brasiilia üleujutuste ohvrite eest.
Ta meenutas 6. veebruaril kahte südamlikku juhtumit: kuidas Marokos üritasid kohalikud elanikud päästa kaevu kukkunud väikest poissi Rayan Oramit ja ühest Ghana immigrandist John Baldrist, kes enne surma soovis näha oma isa.
Ta tundis 20. veebruaril muret Madagaskari ja Brasiilia üleujutustes kannatanute pärast.
Ta taunis 17. aprillil vägivalda Liibanonis, Süürias, Iraagis, Liibüas, Myanmaris ja Aafrikas.
Ta palvetas 8. mail Havanna plahvatuses hukkunute eest.
Ta tundis 19. juunil muret Myanmaris toimuva olukorra pärast.
Ta taunis 26. juunil rahutusi Ecuadoris.
Ta tundis 10. juulil ja 17. juulil muret poliitilise olukorra pärast Sri Lankal.
Ta avaldas 7. augustil kaastunnet Horvaatia liiklusõnnetuses hukkunutele.
Ta pööras 14. augustil avalikkuse tähelepanu Somaalia humanitaarkriisile.
Ta tundis 21. augustil muret sisepoliitilise olukorra pärast Nicaraguas.
Ta tundis 18. septembril muret konflikti ägenemise pärast Armeenia–Aserbaidžaani piiril.
Ta avaldas 2. oktoobril kaastunnet Kuubat ja Floridat tabanud orkaanis hukkunutele. Ta palvetas Indoneesias Malangis toimunud rahutustes kannatanute eest.
Ta tundis 23. oktoobril muret konflikti pärast Etioopias ja avaldas kaastunnet Aafrika üleujutustes hukkunutele.
Ta kutsus 30. oktoobril katoliiklasi palvetama Souli tragöödias hukkunute eest.

Kohtumised riigipeade ja valitsusjuhtidega 
Franciscuse ametisse pühitsemisel 19. märtsil 2013 osalesid 132 riigi delegatsioonid, sealhulgas 31 riigipead ja 11 valitsusjuhti.

2013 

29. aprill Iisraeli president Shim'on Peres
3. mai Liibanoni president Michel Sleiman
23. mai El Salvadori president Mauricio Funes
24. mai Bulgaaria valitsusjuht Marin Rajkov
1. juuni Uruguay president José Mujica
3. juuni Roheneemesaarte president Jorge Carlos Fonseca
8. juuni Itaalia president Giorgio Napolitano
13. juuni Sloveenia peaminister Janez Janša
15. juuni Euroopa Komisjoni president José Manuel Durão Barroso
17. juuni Venezuela president Nicolás Maduro
24. juuni Malta peaminister Joseph Muscat
4. juuli Itaalia peaminister Enrico Letta
6. juuli Trinidadi ja Tobago president Anthony Carmona
22. juuli Brasiilia president Dilma Rousseff
29. august Jordaania kuningas ‘Abd Allāh II
6. september Boliivia president Evo Morales
12. september Tai peaminister Yingluck Shinawatra
19. september Leedu peaminister Algirdas Butkevičius
14. oktoober Itaalia president Giorgio Napolitano
18. oktoober Kameruni president Paul Biya
25. oktoober Ekvatoriaal-Guinea president Teodoro Obiang Nguema Mbasogo
26. oktoober Panama president Ricardo Martinelli
8. november Costa Rica president Laura Chinchilla
18. november Bahama peaminister Perry Christie
22. november Bosnia ja Hertsegoviina valitsusjuht Vjekoslav Bevanda
25. november Paraguay president Horacio Cartes
25. november Venemaa president Vladimir Putin
2. detsember Iisraeli peaminister Binyamin Netanyahu
9. detsember Kongo Vabariigi president Denis Sassou-Nguesso
19. detsember Saint Vincent ja Grenadiinide peaminister Ralph Gonsalves

2014

24. jaanuar Prantsusmaa president François Hollande
15. veebruar Küprose president Níkos Anastasiádis
24. veebruar Haiti president Michel Martelly
1. märts Rumeenia peaminister Victor Ponta
17. märts Argentina president Cristina Fernández de Kirchner
27. märts USA president Barack Obama
28. märts Kreeka president Károlos Papoúlias
3. aprill Briti kuninganna Elizabeth II
3. aprill Roheneemesaarte peaminister José Maria Neves
5. aprill Libeeria president Ellen Johnson Sirleaf
7. aprill Jordaania kuningas ‘Abd Allāh II
24. aprill Albaania peaminister Edi Rama
26. aprill Poola president Bronisław Komorowski
26. aprill Hondurase president Juan Orlando Hernández
26. aprill Ukraina peaminister Arseni Jatsenjuk
28. aprill Hispaania kuningas Juan Carlos I
29. aprill Paraguay president Horacio Cartes
2. mai Angola president José Eduardo dos Santos
19. mai Poola peaminister Donald Tusk
19. mai Bahreini kuningas Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah
21. mai Makedoonia president Đorge Ivanov
24. mai Jordaania kuningas ‘Abd Allāh II
25. mai Palestiina president Maḩmūd ‘Abbās
25. mai Iisraeli president Shim'on Peres
28. mai Bulgaaria president Rosen Plevneliev
6. juuni Jaapani peaminister Shinzō Abe
7. juuni Mehhiko president Enrique Peña Nieto
8. juuni Iisraeli president Shim'on Peres
13. juuni Dominikaani Vabariigi president Danilo Medina
28. juuni Madagaskari president Hery Rajaonarimampianina
30. juuni Hispaania kuningas Felipe VI
14. august Lõuna-Korea president Park Geun-hye
5. september Panama president Juan Carlos Varela
11. september Tuneesia president Al-Munşif al-Marzūqī
19. september Armeenia president Serž Sargsjan
20. september Argentina president Cristina Fernández de Kirchner
20. september Läti president Andris Bērziņš
21. september Albaania president Bujar Nishani ja peaminister Edi Rama
29. september Malta president Marie Louise Coleiro Preca
3. oktoober Sri Lanka president Mahinda Rajapaksa
27. oktoober Uganda president Yoweri Museveni
30. oktoober Euroopa Parlamendi president Martin Schultz
10. november Ghana president John Dramani Mahama
13. november Austria president Heinz Fischer
14. november Peruu president Ollanta Humala
18. november Senegali president Macky Sall
24. november Egiptuse president ‘Abd al-Fattāḩ Khalīl as-Sīsī
28. november Türgi president Recep Tayyip Erdoğan
4. detsember Mosambiigi president Armando Guebuza
13. detsember Itaalia peaminister Matteo Renzi

2015

13. jaanuar Sri Lanka president Maithripala Sirisena
16. jaanuar Filipiinide president Noynoy Aquino
5. veebruar Kiribati president Anote Tong
16. veebruar Tonga kuningas Tupou VI
6. märts Aserbaidžaani president İlham Əliyev
9. märts Belgia kuningas Philippe I
9. aprill Slovakkia president Andrej Kiska
10. aprill Gruusia president Giorgi Margvelašvili
18. aprill Itaalia president Sergio Mattarella
24. aprill Tšehhi president Miloš Zeman
27. aprill Rootsi kuningas Carl XVI Gustaf
30. aprill Seišellide president James Michel
10. mai Kuuba president Raul Castro
15. mai Rumeenia president Klaus Iohannis
16. mai Palestiina president Maḩmūd ‘Abbās
28. mai Horvaatia president Kolinda Grabar-Kitarović
29. mai Sloveenia president Borut Pahor ja peaminister Miro Cerar
5. juuni Tšiili president Michelle Bachelet
6. juuni Bosnia ja Hertsegoviina riigipea Dragan Čović
7. juuni Argentina president Cristina Fernández de Kirchner
10. juuni Venemaa president Vladimir Putin
11. juuni Kanada peaminister Stephen Harper
12. juuni Poola peaminister Ewa Kopacz
15. juuni Colombia president Juan Manuel Santos
6. juuli Ecuadori president Rafael Correa
8. juuli Boliivia president Evo Morales
10. juuli Paraguay president Horacio Cartes
3. september Iisraeli president Reuven Rivlin
11. september Serbia president Tomislav Nikolić
19. september Kuuba president Raul Castro (Havannas)
23. september USA president Barack Obama (Washingtonis)
29. oktoober Leedu president Dalia Grybauskaitė
31. oktoober Makedoonia president Đorge Ivanov
9. november Poola president Andrzej Duda
20. november Ukraina president Petro Porošenko
25. november Keenia president Uhuru Kenyatta (Nairobi)
27. november Uganda president Yoweri Museveni (Entebbe)
29. november Kesk-Aafrika Vabariigi riigipea Catherine Samba-Panza (Bangui)
3. detsember Samoa peaminister Tuilaepa Sailele Malielegaoi
4. detsember Filipiinide president Noynoy Aquino
14. detsember Sri Lanka president Maithripala Sirisena

2016

22. jaanuar Dominica president Charles Savarin
26. jaanuar Iraani president Ḩasan Rūḩānī
28. jaanuar Togo president Faure Gnassingbé
5. veebruar Sambia president Edgar Lungu
12. veebruar Kuuba president Raúl Castro
13. veebruar Mehhiko president Enrique Peña Nieto
27. veebruar Argentina president Mauricio Macri
17. märts Portugali president Marcelo Rebelo de Sousa
7. aprill Horvaatia peaminister Tihomir Orešković
15. aprill Boliivia president Evo Morales
16. aprill Kreeka peaminister Aléxis Tsípras (Lesbos)
18. aprill Kesk-Aafrika Vabariigi president Faustin-Archange Touadéra
6. mai Saksamaa liidukantsler Angela Merkel
13. mai Poola peaminister Beata Szydło
27. mai Costa Rica president Luis Guillermo Solís
28. mai Singapuri president Tony Tan Keng Yam
24. juuni Armeenia president Serž Sargsjan (Jerevan)
27. juuli Poola president Andrzej Duda
26. september Kongo Demokraatliku Vabariigi president Joseph Kabila
30. september Gruusia president Giorgi Margvelašvili (Thbilisi)
2. oktoober Aserbaidžaani president İlham Əliyev (Bakuu)
5. oktoober Rahvusvahelise Olümpiakomitee president Thomas Bach
17. oktoober Sloveenia president Borut Pahor
20. oktoober Burkina Faso president Roch Marc Christian Kaboré
31. oktoober Rootsi kuningas Carl XVI Gustaf ja peaminister Stefan Löfven (Rootsi)
20. november Itaalia president Sergio Mattarella
23. november Vietnami president Trần Đại Quang
28. november Iirimaa peaminister Enda Kenny
2. detsember Uruguay president Tabaré Vázquez
16. detsember Colombia president Juan Manuel Santos
17. detsember Malta president Marie Louise Coleiro Preca

2017

14. jaanuar Palestiina president Maḩmūd ‘Abbās
16. jaanuar Guinea president Alpha Condé
20. jaanuar Paraguay president Horacio Cartes
20. märts Rwanda president Paul Kagame
23. märts Kameruni president Paul Biya
24. märts Fidži president Jioji Konrote
24. märts 27 Euroopa Liidu liikmesriigi peaministrid, sealhulgas Eesti peaminister Jüri Ratas (Vatikan)
28. aprill Egiptuse president ‘Abd al-Fattāḩ Khalīl as-Sīsī
4. mai Myanmari riigikantsler Aung San Suu Kyi
6. mai Šveitsi president Doris Leuthard
13. mai Portugali president Marcelo Rebelo de Sousa ja peaminister António Costa
22. mai Iirimaa president Michael D. Higgins.
24. mai USA president Donald Trump.
26. mai Makedoonia president Đorge Ivanov.
26. mai Bulgaaria president Rumen Radev.
29. mai Kanada peaminister Justin Trudeau.
2. juuni Läti president Raimonds Vējonis.
10. juuni Itaalia president Sergio Mattarella.
17. juuni Saksamaa liidukantsler Angela Merkel.
22. juuni Madalmaade kuningas Willem-Alexander.
7. september Colombia president Juan Manuel Santos.
22. september Peruu president Pedro Pablo Kuczynski.
6. oktoober Leedu peaminister Saulius Skvernelis.
7. oktoober Horvaatia peaminister Andrej Plenković.
9. oktoober Saksamaa Liiduvabariigi president Frank-Walter Steinmeier.
13. oktoober Liibanoni peaminister Sa‘d al-Ḩarīrī.
4. november Moldova president Igor Dodon.
9. november Paraguay president Horacio Cartes.
11. november Sierra Leone president Ernest Bai Koroma.
16. november Austria president Alexander Van der Bellen.
27. november Bangladeshi president Ābdul Hāmid.
29. november Myanmari president Htin Kyaw.
7. detsember Bosnia ja Hertsegoviina ministrite nõukogu esimees Denis Zvizdić.
15. detsember Boliivia president Evo Morales.
16. detsember Ecuadori president Lenín Moreno.
19. detsember Jordaania kuningas ‘Abd Allāh II.

2018

15. jaanuar Tšiili president Michelle Bachelet.
18. jaanuar Peruu president Pedro Pablo Kuczynski.
25. jaanuar Kesk-Aafrika Vabariigi president Faustin-Archange Touadéra.
26. jaanuar Haiti president Jovenel Moïse.
5. veebruar Türgi president Recep Tayyip Erdoğan.
9. veebruar Eesti peaminister Jüri Ratas.
12. veebruar Bangladeshi peaminister Hāsinā Oyājed.
24. veebruar Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri liikmed.
5. aprill Armeenia president Serž Sargsjan.
11. mai Rumeenia peaminister Viorica Dăncilă.
18. mai Benini president Patrice Talon.
25. mai Bulgaaria peaminister Bojko Borisov.
25. mai Makedoonia peaminister Zoran Zaev.
4. juuni Poola peaminister Mateusz Morawiecki.
26. juuni Prantsusmaa president Emmanuel Macron.
30. juuni Boliivia president Evo Morales.
24. august Iirimaa president Michael D. Higgins.
13. september Mosambiigi president Filipe Nyusi.
16. september Albaania president Ilir Meta.
22. september Leedu president Dalia Grybauskaitė (Vilnius)
24. september Läti president Raimonds Vējonis (Riia).
25. september Eesti president Kersti Kaljulaid ja peaminister Jüri Ratas (Tallinn).
12. oktoober Tšiili president Sebastián Piñera.
14. oktoober Poola president Andrzej Duda.
17. oktoober Lõuna-Korea president Moon Jae-in.
22. oktoober Colombia president Iván Duque Márquez.
5. november Paraguay president Mario Abdo Benítez.
15. november Iisraeli president Reuven Rivlin.
24. november Iraagi president Barham Aḩmad Şāliḩ.
3. detsember Palestiina president Maḩmūd ‘Abbās.
14. detsember Slovakkia president Andrej Kiska.

2019

21. jaanuar Etioopia peaminister Abiy Ahmed.
23. jaanuar Panama president Juan Carlos Varela.
4. veebruar Araabia Ühendemiraatide peaminister Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm.
16. märts ja 11. aprill Lõuna-Sudaani president Salva Kiir Mayardit.
21. märts Malta president Marie Louise Coleiro Preca.
28. märts Leedu president Dalia Grybauskaitė.
30. märts Maroko kuningas Mohammed VI (Rabat).
25. aprill Läti president Raimonds Vējonis.
26. aprill Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri esimees Milorad Dodik.
29. aprill Togo president Faure Gnassingbé.
5. mai Bulgaaria president Rumen Radev ja peaminister Bojko Borisov.
7. mai Põhja-Makedoonia president Đorge Ivanov (Skopje).
31. mai Rumeenia president Klaus Iohannis ja peaminister Viorica Dăncilă.
27. juuni Sloveenia peaminister Marjan Šarec.
4. juuli Venemaa president Vladimir Putin.
5. september Mosambiigi president Filipe Nyusi.
7. september Madagaskari president Andry Rajoelina.
9. september Mauritiuse asepresident Barlen Vyapoory ja peaminister Pravind Jugnauth.
12. september Serbia president Aleksandar Vučić.
16. september Malta president George Vella.
5. oktoober Euroopa Ülemkogu eesistuja Donald Tusk.
8. november Leedu president Gitanas Nausėda.
12. november Angola president João Lourenço.
16. november Roheneemesaarte president Jorge Carlos Fonseca.
18. november Küprose president Níkos Anastasiádis.
21. november Tai kuningas Maha Vajiralongkorn ja peaminister Prayuth Chan-ocha.
25. november Jaapani keiser Naruhito.
28. november Eesti president Kersti Kaljulaid.
9. detsember Slovakkia peaminister Peter Pellegrini.
14. detsember Montenegro peaminister Duško Marković.

2020

17. jaanuar Kongo Demokraatliku Vabariigi president Félix Tshisekedi.
24. jaanuar USA asepresident Mike Pence.
24. jaanuar Itaalia peaminister Giuseppe Conte.
25. jaanuar Iraagi president Barham Aḩmad Şāliḩ.
31. jaanuar Argentina president Alberto Fernández.
3. veebruar Bahreini kroonprints Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah.
6. veebruar Horvaatia peaminister Andrej Plenković.
8. veebruar Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi.
13. veebruar Mali president Ibrahim Boubacar Keïta.
14. veebruar Ungari president János Áder.
15. veebruar Bosnia ja Hertsegoviina presidentuuri liige Željko Komšić.
22. veebruar Aserbaidžaani president İlham Əliyev.
22. september Poola president Andrzej Duda.
24. oktoober Hispaania peaminister Pedro Sánchez.

2021

5. märts Iraagi president Barham Aḩmad Şāliḩ ja peaminister Muṣṭafā al-Kāẓimī
21. mai Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen.
1. juuli Iraagi peaminister Muṣṭafā al-Kāẓimī.
12. september Ungari president János Áder ja peaminister Viktor Orbán (Budapest).
13. september Slovakkia president Zuzana Čaputová (Bratislava).
6. oktoober Saksamaa liidukantsler Angela Merkel.
17. oktoober Prantsusmaa peaminister Jean Castex.
28. oktoober Lõuna-Korea president Moon Jae-in.
29. oktoober USA president Joe Biden.
25. november Prantsusmaa president Emmanuel Macron.
2. detsember Küprose president Níkos Anastasiádis (Nikosia).
4. detsember Kreeka president Aikateríni Sakellaropoúlou (Ateena).
15. detsember Itaalia president Sergio Mattarella.

2022

6. veebruar Sloveenia president Borut Pahor.
2. aprill Malta president George Vella ja peaminister Robert Abela.
10. juuni Euroopa Komisjoni president Ursula von der Leyen.
27. juuli Kanada kindralkuberner Mary Simon ja peaminister Justin Trudeau.
13. september Kasahstani president Kasõm-Žomart Tokajev.
24. oktoober Prantsusmaa president Emmanuel Macron.

Välislingid 
Paavst Franciscuse Angelused.

Välispoliitika
Franciscus