joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Patentsinine

Patentsinine ehk patentsinine V, ka sinine toiduvärv 5, E-aine tähisega E131 on asovärvide hulka kuuluv särava kergelt roheka taevasinise värvusega sünteetiline trifenüülmetaanvärvaine, mida kasutatakse toidule ja muudele ainetele, näiteks desinfitseerimisvahenditele värvuse andmiseks.

Patentsinise tähis värvainete indeksis on C.I. 42051, CAS-number on 3536-49-0.

Omadused 
Ühendi süstemaatiline nimetus on 4-[4,4′ -Bis(dietüülamino)-α-hüdroksü-benshüdrüül]-6-hüdroksü-bensool-1,3-disulfoonhappe sool. Esineb erinevate metallisoolade kujul:
 kaltsiumisoolana (C27H31N2O7S2)2Ca
 naatriumisoolana (C27H31N2O7S2)Na
 kaaliumisoolana (C27H31N2O7S2)K

Sinine pulber lahustub kergesti vees ja etanoolis. Happelises lahuses on patentsinine rohekaskollane, aluselises sinine. Patentsinine annab juba väikese värvikoguse puhul toidus sügavsinise värvitooni, kuid see pleegib päikese käes kiiresti.

Kasutamine 
Värvainet kasutatakse puuviljakonservides, jookides ja maiustustes, nagu suhkrust maiustused, glasuurid, marmelaadid ja kummikommid. Patentsinine on üks sinistest värvainetest, millega värvitakse sinine liköör Curaçao.

Meditsiinis kasutatakse kudede märgistamiseks, näiteks lümfivähi korral. Alkoholi baasil desinfitseerimisvedelikud, näiteks BODE Sterillium, on värvitud patentsinisega.

Kõrvalmõjud 
Kahtlustatakse patentsinise negatiivset mõju allergikutele. Eriti ohustavad värvaine kõrvalmõjud lapsi, kes tarbivad oma väikese kehakaalu kohta suhteliselt rohkem värvilisi maiustusi ja karastusjooke. Tüüpilised ülitundlikkusreaktsioonid on naha punetus ja sügelemine, mis võivad ilmneda mõne minutiga. Harva võib esineda anafülaktilist šokki, vererõhu langust ja hingamisraskusi.

Patentsinise kasutamine on sel põhjusel keelatud Norras, USAs ja Austraalias, samuti Uus-Meremaal ja Jaapanis.

Viited

Välislingid 
 Patentsinine keemiliste ühendite andmebaasis PubChem
 Patentsinine värvainete andmebaasis Word Dye Variety

Asovärvid
Toiduvärvid
Nikolaus I (Werle)

Nikolaus I (u 1210 – 14. mai 1277) oli Rostocki isand aastatel 1229–1234 ja Werle isand 1234. aastast kuni oma surmani.

Mecklenburgi jagunemisega 1234. aastal sai ta Werle isandkonna. Ta oli Rostocki regent oma nooremale vennale Heinrich Borwin III-le, kuni tema vend täisikka jõudis.

Ta pidas koos Pommeri hertsogi Barnim I-ga sõda Brandenburgi markkrahvkonna vastu ning kaotas Perlebergi, Wesenbergi ja Penzlini. Kuid pärast oma venna Pribislaw I surma tagas ta endale Parchimi, Plau ja Goldbergi. 1275. aastal vahendas ta konflikti oma poegade vahel.

Ta toetas tugevalt linnade asutamist oma territooriumile. Ta nägi selles viisi maa arendamiseks.

Ta suri 1277. aastal. Pärast tema surma jagasid tema pojad Werle isekeskis.

Abielu ja lapsed 

Ta abiellus 1231. aasta paiku Anhalti krahvi Heinrich I tütre Juttaga. Nad said järgmised lapsed:

 Tundmatu tütar
 Tundmatu tütar
 Bernhard I, Werle isand
 Hedwig (suri 1287)
 Heinrich I, Werle-Güstrowi isand
 Johann I, Werle-Parchimi isand

Mecklenburgid
Sündinud 13. sajandil
Surnud 1277
Kalmer Poopuu

Kalmer Poopuu (sündinud 15. jaanuaril 1959 Kingissepas) on eesti omavalitsustegelane, koolijuht ja harrastusnäitleja. 

Ta on lõpetanud 1977. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi toiduainetööstuse mehaanikainsenerina. 

Ta on töötanud Saaremaa Liha- ja Piimakombinaadis, Sõrve sovhoosis peaenergeetiku ja direktori asetäitjana, Salme valla abivallavanemana ja vallavanemana, AS Läätsa tegevdirektori ja juhatajana, 1999. aastast oli ta taas Salme vallavanem. 

Alates augustist 2019 töötab ta Salme Põhikooli direktorina.

Kuuluvus
Ta oli märtsist 2004 kuni veebruarini 2018 erakonna Isamaa liige.

Tunnustus
2008 Mari Möldre nimeline preemia (prohveti osa eest Albert Uustulndi näidendis "Naistele mehed, meestele meri" ja Tuuslari rolli eest Andrus Kivirähki näidendis "Kalevipoeg")
2016 Saare maakonna teenetemärk

Isiklikku
Tema isa oli Augustin Poopuu.

Kalmer Poopuu on abielus, peres on kaks tütart ja poeg.

Viited

Eesti vallavanemad
Eesti koolijuhid
Sündinud 1959
Raitšihhinsk

Raitšihhinsk on linn Venemaal Amuuri oblastis. Linn asub Blagoveštšenskist 165 km kagus, Raitšihha jõest 10 km ida pool.

Asula rajati 1932. aastal Raitšihha külana. 1938–1942 oli seal sunnitöölaager. Asula sai praeguse nime ja linnaõigused 1944. aastal.

2020. aasta alguses oli linna elanike arv 16 784.

Linnas tegeletakse pruunsöe kaevandamisega.

Viited

Välislingid 

Venemaa linnad
Amuuri oblast
Bernhard I (Werle)

Bernhard I (u 1245 – u 1286) oli Werle isand aastatel 1277–1281 ja Prisannewitzi isand 1281. aastast kuni oma surmani. Ta oli Nikolaus I ja tema naise Jutta poeg. Teda on dokumendis esimest korda mainitud 1273. aastal.

Pärast oma isa surma 1277. aastal valitses ta Werlet esialgu üheskoos oma vendade Heinrich I ja Johann I-ga. 1281. aastal otsustati vürstkond jagada ja Bernhard sai Prisannewitzi. Teda on viimast korda elavana mainitud 9. märtsil 1282; 3. märtsil 1288 mainis ta vennapoeg Nikolaus II teda kui "kadunukest". Arvatavasti suri ta 1286. aastal. Ta maeti Doberaner Münsterisse.

Abielu ega lapsi ei ole dokumenteeritud.

Mecklenburgid
Sündinud 1240. aastatel
Sündinud 1280. aastatel
Nikolaus II (Werle)

Nikolaus II (enne 1275 – 18. veebruar 1316) oli Werle-Parchimi isand 1283. aastast kuni oma surmani ja Werle isand 1292. aastast.

Tema onu Heinrich I tapeti 1291. aastal oma poegade Heinrich II ja Nikolause poolt, sest ta oli uuesti abiellunud ja nad arvasid, et see ohustab nende pärandit. Pärast pikaleveninud sõda võitis Nikolaus II oma nõbusid, kes olid moodustanud liidu Mecklenburgi isanda Heinrich II ja Brandenburgi kuurvürsti Albrecht Achillesega. See võimaldas tal Werle-Parchimi ja Werle-Güstrowi taasühendada.

1311. aastal reisis ta Montpellier'sse Lõuna-Prantsusmaal, kus ta lootis kuulsas meditsiinikoolis leepra vastu ravi saada. Teda ei ravitud terveks, kuid haiguse kulg aeglustus. Ta lahkus valitsusest ja elas oma ülejäänud elu Pustowis Güstrowi lähedal.

Nikolaus II suri 1316. aastal. Pärast tema surma jaotati Werle taas, Johann III sai Werle-Goldbergi ja Johann II sai Werle-Güstrowi.

Abielud ja lapsed 

Nikolaus abiellus esmalt 1292. aastal Taani kuninga Erik V tütre Richizaga. Nad said kaks last:

 Johann III, Werle-Goldbergi isand
 Sophia (suri 6. detsembril 1339)

Tema teine naine oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi Otto II tütar Mathilde. See abielu jäi lastetuks.
2013. aasta Kidali enesetapurünnak

Kidali enesetapurünnak leidis aset 12. aprillil 2013 Malis Kidalis. Selles hukkus neli Tšaadi sõdurit, viis tsiviilisikut ning kaks rünnaku läbiviijat.

Taust
2013. aasta veebruari algusest olid Prantsusmaa ja Tšaadi sõjaväed Kidali linna enda võtmebaasina kasutanud, seal majutati sõdureid ning algatati džihadistidest mässuliste vastu rünnakuid. Islamistide põhiline pesitsuspaik, Adrar des Ifoghasi mäestik, asub Kidalist põhjas. Terroristid on sellel põhjusel linna korduvalt rünnanud. Prantsuse sõjaväe juhitud operatsioon Panther oli 5. aprillil lõppenud ning Tšaadi sõjavägi taganes pärast mitu nädalat kestnud lahinguid mägedest tagasi enda põhibaasi Kidali äärelinnas. Kidalis viibis umbes 1800 Tšaadi sõdurit.

Rünnak
Reede, 12. aprilli hommikul suundus grupp Tšaadi sõjaväelasi kohalikule turule varusid täiendama. Pealtnägijate sõnul jõudsid sõdurid turule umbes 9.50, sel hetkel õhkis üks ründajatest lähedalasuva turuputka juures enda pommivöö, plahvatuses hukkus kolm ning neli Tšaadi sõdurit sai raskelt vigastada. Plahvatus leidis aset tänaval, kus Tšaadi sõdurit tihti liikusid, turu keskus oli sealt umbes 100 meetri kaugusel. Pealtnägijate sõnul jõudsid sõdurid esimese ründaja enne plahvatust neutraliseerida, kuid teine suutis enda pommivöö õhkida, plahvatuses hävines osa turust ning elu kaotas ka viis tsiviilisikut. Tšaadi sõdurid tegid rahva laialiajamiseks kohe pärast plahvatust õhku automaatrelvadest hoiatuslaske. Kidali abilinnapea Abda Ag Kazina sõnul sai rünnakus neli sõdurit raskelt haavata ning nende ellujäämine polnud kindel. Pärast rünnakut seati Kidali nelja põhimaantee juurde kontrollpunktid, et takistada rohkemate terroristide linna pääsemist. Samal päeval teatas Tšaadi sõjavägi, et rünnaku korraldas Ühtsuse ja Džihaadi Liikumine Lääne-Aafrikas (MOJWA). Linnaelanike sõnul sattusid sõdurid plahvatusest paanikasse ning tulistasid rahvamasside pihta, viis inimest sai viga. Üks neljast raskelt haavata saanud sõdurist suri samal öösel Gao haiglas. Kolm ülejäänud haavatut toimetati Bamako sõjaväehaiglasse ning hiljem teatati, et nende seisund on stabiilne.

Samal päeval arreteerisid Tšaadi väed Sidi Amar Ould Algor, kellel oli Azawadi Rahvuslikus Vabastusliikumises (MNLA) koloneli auaste. Ta tunnistas, et auto, millega terroristid turule liikusid, kuulub talle. Algori vahistamine suurendas pingeid veelgi, MNLA teatas, et pole Tšaadile enda võitleja kinni pidamiseks luba andnud.

Järelmõju
Varem samal päeval oli Sévarést 50 kilomeetrit kirdes alla kukkunud Tšaadi õhuväe kopter (tõenäoliselt Mil Mi-17), kõik viis pardalolnud hukkusid, nende seas ka üks vanemohvitser.

Kaks päeva pärast rünnakut teatas Tšaadi president Idriss Déby, et viib väed Malist välja. Põhjuseks tõi ta mässuliste partisanitaktikale.

Viited
Johann III (Werle)

Johann III (hüüdnimega van Ruoden; enne 1300 - 1. aprilli ja 28. augusti vahel 1352) oli Werle-Goldbergi isand 1316. aastast kuni oma surmani. Ta oli Nikolaus II ja tolle naise Richizaga poeg.

Pärast oma isa Nikolaus II surma 1316. aastal otsustati Werle jaotada. Johann III sai Werle-Goldbergi ja tema onu Johann II sai Werle-Güstrowi. Johann III ehitas endale Goldbergi lossi. Taani kuningas Christoffer II lubas Johannile ja Mecklenburgi isandale Heinrich II-le 4. mail 1326, et annab neile Rügeni. Ent ta oli vürstkonna varem Pommerile lubanud. See viis Rügeni pärilussõjani. Brudersdorfi rahuga sai Pommeri Rügeni, kuid pidi maksma Mecklenburgile 31 000 hõbemarka hüvitist.

1350. aastast alates jättis ta valitsusasjad oma pojale ja kaasvalitsejale Nikolaus IV-le. 1. aprillil 1352 oli ta juba lõplikult haige. Ta suri sama aasta lõpus. Tõenäoliselt maeti ta Malchowi kloostrisse.

Abielud ja lapsed 

Johann III abiellus 1317. aastal Pommeri hertsogi Otto I tütre Mechthildiga. Nad said järgmised lapsed:

 Johann (suri 1341)
 Nikolaus IV, Werle-Goldbergi isand
 Mechthild (suri 1361)

Pärast Mechthildi surma abiellus Johann III Richardisega ja nad said kaks last:

 Sophia (suri 1384)
 Rixa
Kreenholmi sadamalaod

Kreenholmi sadamalaod olid 19. sajandi lõpus Narva sadamasse rajatud Kreenholmi Manufaktuuri puuvillalaod.

Esimene 9 boksiga ait (tänapäeval Jõe tänav 1) ehitati 1895. aastaks, teine 12-boksiline (Jõe tänav 3) 1897. aastaks. Narva jõega paralleelselt kulgevad aidad paiknevad kõrvuti, palistades sadamaala ligi paarisaja meetri pikkuselt. Kreenholmi Manufaktuuri tooraine toodi manufaktuuri sisse veeteed mööda ning Victoria bastioni külje all olev Narva sadam oli vabrikutele lähim koht, kuhu laevadega merelt ligi pääses.

Saksa okupatsiooni ajal aastatel 1941–1944 paiknes aitades vangilaager. Sõjavangilaagri mahutavuseks kujunes 3000 vangikohta. 

Ka Nõukogude okupatsiooni ajal paiknes aastatel 1944–1955 aitades sõjavangide ja poliitiliselt represseeritute vangilaager, kust käis läbi ligi 12 000 inimest. Neist hukkus seal umbes 1000 inimest, kes on valdavalt maetud nimetutesse haudadesse Siivertsi kalmistule.

Viited

Välislingid

 
Kreenholmi Manufaktuur
Narva kultuurimälestised
Vanalinn (Narva)
Nikolaus IV (Werle)

Nikolaus IV hüüdnimega Poogenoge ("Seasilmad") (enne 1331 - 14. märtsi ja 13. novembri vahel 1354) oli aastatel 1350-1354 Werle-Goldbergi isand.

Elulugu 

Ta oli Johann III ja selle naise Mechthildi poeg. Väidetavalt sai ta hüüdnime oma silmade kuju ja pilgu järgi.

Ta valitses Werle-Goldbergi esialgu üheskoos oma isaga ja 1350. aastast üksi. Ta sõlmis veel rahulepingu 14. märtsil 1354, kuid pärast sama aasta 13. novembrit ei ole teda enam mainitud.

Tema naine oli Agnes.

Lapsed 

 Johann IV, Werle-Goldbergi isand
 Mechthild (suri enne 17. detsembrit 1402)
 Agnes
Nikolaus III (Werle)

Nikolaus III hüüdnimega Staveleke (1311. ja 1337. aasta vahel – 10. august. 1360 ja 1. augusti 1361 vahel) oli Werle-Güstrowi isand aastatel 1337–1360. Ta oli Johann II ja selle naise Mechtildi poeg.

Pärast oma isa surma 1337. aastal valitses ta üksi 1339. aastani, edasi valitses ta 1347. aastani koos oma venna Bernhard II-ga. 1347. aastal jaotasid nad pärandi, Bernhard II sai Werle-Wareni ja Nikolaus III säilitas väiksema Werle-Güstrowi. Teda on viimati dokumendis mainitud 10. augustil 1360 ja ta suri tõenäoliselt veidi aega hiljem.

Abielud ja lapsed 

Nikolaus abiellus 6. jaanuaril 1338 Mecklenburgi isanda Heinrich II tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed:

 Lorenz
 Johann V

Pärast 1341. aastat abiellus ta Holstein-Plöni krahvi Johann III tütre Mechthildiga. Nad said ühe lapse:

 Katharine (suri 17. detsembril 1402)
Bernhard II (Werle)

Bernhard II (u 1320 – 16. jaanuari 1382 ja 13. aprilli 1382 vahel) oli aastatel 1339–1347 Werle-Güstrowi isand, aastatel 1347–1382 Werle-Wareni isand ja 1374. aastast ka Werle-Goldbergi isand.

Ta oli Johann II ja tema naise Mechtildi noorem poeg.

Pärast tema isa Johann II surma 1337. aastal valitses tema vend Nikolaus III Werlet üksi, kuni Bernhard 1339. aastal täisikka jõudis. Siis valitsesid nad 1347. aastani üheskoos. 14. juunil 1347 Werle jaotati, Bernhard sai Werle-Wareni. 1374. aastal suri Johann IV ja Bernhard päris tema territooriumi.

Teda on viimati elavana mainitud 16. jaanuaril 1382.

Abielu ja lapsed 

Ta abiellus 1341. aastal Holstein-Plöni krahvi Johann III tütre Elisabethiga. Nad said kolm last:

 Johann VI
 Mirislava
 Mechthild
Lorenz (Werle)

Lorenz (1338. ja 1340. aasta vahel – 24. veebruari 1393 ja 6. mai 1394 vahel) oli Werle-Güstrowi isand aastatel 1360-1393 (või 1394). Ta oli Nikolaus III ja tema naise Agnese poeg.

Pärast tema isa surma 1360. või 1361. aastal valitses ta Werle-Gustrowit esialgu üksi. Pärast 21. septembrit 1365 valitses ta koos oma venna Johann V, as can be inferred from a deed they signed jointly on that date.

Johann suri noorelt, enne 9. septembrit 1378. Sellest kuupäevast alates allkirjastas Lorenz dokumente taas üksi. Lorenzi viimane allkirjastatud dokument on 24. veebruarist 1393.

Abielu ja lapsed 

Ta abiellus Werle-Goldbergi isanda Nikolaus IV tütre Mechthildiga. Nad said järgmised lapsed:

 Balthasar, Werle-Güstrowi isand
  Johann VII, Werle-Güstrowi kaasisand
 Wilhelm, Werle-Güstrowi isand
Arved Palgi

Arved Palgi (8. oktoober 1903 Rakvere – 23. mai 1984 Rakvere) oli eesti jurist, ajakirjanik. 

Ta oli Rakvere muuseumi asutaja ja juhataja. Hiljem tegutses ta mesinikuna.

Ta lõpetas aastal 1922 Rakvere poeglaste gümnaasiumi. Seejärel astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas aastal 1922.

Ta oli aastatel 1924–1934 ajalehe Virulane toimetaja. Aastatel 1933–1939 oli ta vandeadvokaat Nikolai Küti abi. Veel on ta tegutsenud spordiajakirjanikuna. 1934. aastal valiti ta ka Rakvere linnavolinikuks.

Ta on kirjutanud raamatuid Henry Fordist, Hitlerist, Hermann Göringist, Mussolinist ja Stalinist.

Aastal 1941 ta arreteeriti, ta oli vangilaagris Sverdlovski oblastis. Aastal 1956 oli ta Eestis tagasi. Pärast tagasipöördumist tegutses ta mesinikuna.

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti juristid
Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1903
Surnud 1984
Paus (muusika)

Paus on muusikas vaikus. 

Noodikirjas tähistatakse pausi pausimärgi ehk pausiga.

Pausi esteetiline funktsioon 

Vaikus on muusika loomuomane osa, mis täidab helide vahelist ruumi ja aega. See on vajalik, eristamaks helisid üksteisest ja andmaks neile rohkem reljeefi. Vaikus on helile vastanduv element, mis on muusikalise dünaamika ja väljendusjõu teenistuses. See avaldub muusikas mitmel tasandil.

Noodikirjas on see pausimärk, mis tähistab heli ajutist katkestust. Igal standardsel noodiväärtusel on sellele vastav paus, mille ajalist väärtust võib – nagu ka noote – pikendada punkti või punktide lisamisega. Kasutatakse ka ladinakeelset mõistet tacet (“on vaikne”), mis on märk interpreedi vaikimiseks. 

Vaikus on ka füüsiline ruum ja raamistus, milles muusika saab sündida. Selleks on kontserdisaali ruum, kuid ka laiem keskkond ja kultuurikontekst. Muusikateose siseselt võib vaikust käsitleda helide potentsiaalina. Helidena, mida ei ole parasjagu kuuldavale toodud. Vaikus märgib siin helilooja teadlikku valikut teatud helide kõlamise ja teiste vaikimise suhtes. 

Vaikuse kui filosoofilise mõiste poleemika tõi muusikasse ameerika avangard-helilooja John Cage. Tema 1952. aastal loodud teos "4'33"" koosneb nelja minuti ja kolmekümne kolme sekundi pikkusest täielikust vaikusest. Tema esimene raamat "Silence" (1961) sisaldas tema Wesleyan Universitys peetud loenguid ning muid tekste erinevatel teemadel, millest paljud käsitlesid ka ideid vaikuse ja tühjuse kohta.

Vaata ka
generaalpaus
tervetaktipaus
mitmetaktiline paus

Kirjandus
Lissa, Zofia 1964. Aesthetic Functions of Silence and Rests in Music. – The Journal of Aesthetics and Art Criticism 22 (1964), no. 4: 443–54]

Välislingid
Vaiksete muusikateoste loend (inglise keeles)

Muusika
Johann VI (Werle)

Johann VI (pärast 1341 — pärast 16. oktoobrit 1385) oli Werle-Goldbergi isand aastatel 1382-1385.

Ta oli Bernhard II ja selle naise Elisabethi poeg.

Ta valitses koos oma isaga ja pärast isa surma 1382. aastal üksi Werle-Goldbergi ja Werle-Wareni isandkondade üle. Tema naine oli Nikolaus IV tütar Agnes. Pole teada, millal ta suri. Dokumendis 16. oktoobrist 1385 mainitakse teda elavana. Teadaolevalt suri ta enne 1395. aastat.

Lapsed 

 Nikolaus V, Werle-Waren-Goldbergi isand
 Christoph, Werle-Waren-Goldbergi isand
 Agnes (suri pärast 21. oktoobrit 1449)
 Mirislava (suri pärast 28. novembrit 1436)
Johann IV (Werle)

Johann IV (enne 1350 – 13. märtsi ja 14. detsembri 1374 vahel) oli 1354. aastast kuni oma surmani Werle-Goldbergi isand.

Ta oli Nikolaus IV ja selle naise Agnese poeg.

Kuna ta oli veel alaealine, kui ta päris Werle, pani tema ema ta Mecklenburgi hertsogi Albrecht II eestkoste alla. Kuid Albrecht II ja Johanni ema vahel tekkis vaidlus ja ema valis siis eestkostjaks Werle-Güstrowi isanda Nikolaus III. Pärast Nikolause surma valitses Johann IV üksi.

31. oktoobril 1366 sõlmis ta hertsog Albrecht II ja tema poegadega abielulepingu, mille järgi lubas ta abielluda Albrechti poja Heinrich III nelja-aastase tütre Euphemiaga. Abielu kavandati aastaks 1379, kui tütar oli 17 aastat vana. Kuid Johann IV suri 1374. aastal, nii ei saanud see abielu kunagi teoks.

Johann suri vallalise ja lastetuna. Tema surmaga hääbus Werle-Goldbergi liin ja Werle-Goldberg läks Werle-Güstrowi Bernhard II kätte. Johann maeti tõenäoliselt Doberaner Münsterisse.
Balthasar (Werle)

Balthasar (u. 1375 – 5. aprill 1421) oli Werle-Güstrowi isand aastatel 1393 või 1394 – 1421 ning Wendeni vürst 1418. aastast. Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg.

Pärast oma isa surma 1393. või 1394. aastal valitses Balthasar Werle-Güstrowit esialgu üksi, kuid 11. detsembrist 1395 arvatavasti koos oma venna Johann VII ja 1. maist 1401 koos oma venna Wilhelmiga. 1. maist 1418 kutsusid vennad end Wendeni vürstideks, kuna nad olid leidnud tõendi oma päritolust piiskop Otto von Havelbergi kroonikast.

Balthasar suri 5. aprillil 1421 ja maeti Güstrowi toomkirikusse.

Ta oli kihlatud Pommeri hertsogi Bogislaw VI tütre Agnesega, kuid nad ei abiellunud kunagi. Ta abiellus esiteks 18. oktoobril 1397 Mecklenburgi hertsogi Magnus I tütre Euphemiaga. Hiljem abiellus ta Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard VI tütre Heilwigiga.

Balthasari lastest pole midagi teada.
Wilhelm (Werle)

Wilhelm (enne 1393 või 1394 - 8. september 1436) oli Werle kaasregent aastatel 1418-1425, seejärel ainuvalitseja kuni oma surmani. Pärast 1426. aastat kutsus ta end "Vendide vürstiks". Ta oli Lorenzi ja selle naise Mechthildi poeg.

Elu 

Pärast tema isa surma 1393. või 1394. aastal valitses Wilhelmi vanem vend Balthasar Werle-Güstrowit üksi, kuni Wilhelm 1418. aastal kaasvalitsejaks sai. Kui Balthasar 5. aprillil 1421 suri, sai Wilhelmist Werle-Güstrowi ainuvalitseja. Kui Werle-Wareni Christoph 1425. aastal suri, sai Wilhelmist kogu Werle valitseja. Pärast 1426. aastat kutsus ta end "Vendide vürstiks, Güstrowi, Wareni ja Werle isandaks".

Abielu ja lapsed 

Wilhelm abiellus esiteks 1422. aastal Anhalt-Kötheni vürsti Albrecht IV tütre Annaga, kes suri 1426. aastal. Siis abiellus ta Pommeri hertsogi Barnim VIII õe Sophiaga. Nad said ühe lapse, Katharine. Nõbude nõusolekul pantis Katharine onu Barnim VII Barthi, Zingsti ja Damgarteni territooriumid 20 000 kuldna eest Katharine kaasavaraks.

Wilhelmi surmaga hääbus Werle meesliin ja Werle vürstkond läks tagasi Mecklenburgidele. Mecklenburgi valitsejad jätkasid tiitli "Vendide vürst" kasutamist kuni Saksa monarhia kaotamiseni 1918. aastal.
Nikolaus V (Werle)

Nikolaus V (1341. ja 1385. aasta vahel – pärast 21. jaanuari 1408) oli Werle-Goldbergi ja Werle-Wareni isand aastatel 1385 (või 1395) – 1408. Ta oli Johann VI ja selle naise Agnese poeg.

Ta valitses koos oma isaga ja pärast isa surma üksi 1401. aastani. Pärast 1401. aastat valitses ta Werlet koos oma venna Christophiga. Pärast 1397. aastat abiellus ta Pommeri-Wolgasti hertsogi Bogislaw VI tütre Sophiaga.

Nikolaus V suri 1408. aastal ja maeti Doberaner Münsterisse.
Christoph (Werle)

Christoph (enne 1385 – 25. august 1425) oli 1395. aastast või varem kuni 1425. aastani Werle-Goldbergi ja Werle-Wareni isand. Ta oli Johann VI ja selle naise Agnese poeg.

Pärast tema isa surma valitses tema vend Nikolaus V üksi kuni Christophi täisikka jõudmiseni; 1401. aastast valitsesid nad koos. Pärast Nikolaus V surma 1408. aastal valitses Christoph üksi. 4. mail 1418 hakkas ta end kutsuma "Vendide vürstiks". Tõenäoliselt tapeti ta 25. augustil 1425 Pritzwalki lahingus Brandenburgi vastu.

Ta oli tõenäoliselt vallaline ja kindlasti lastetu. Tema surmaga hääbus Werle-Goldbergi liin ja Werle-Goldberg läks tema nõole Wilhelmile.
Vladimir Tšuikin

Vladimir Tšuikin (vene keeles Владимир Анастасович Чуйкин) on sündinud 1951. aastal.

Ta lõpetas 1975. aastal Leningradi Kinoinseneride Instituudi ja töötas Moldovas televisioonis.

Kolis Narvasse ja töötas elektrijaama ehitamisel.

1989. aasta septembrist 1993 aasta detsembrini ta töötas Narva linnavolikogu esimehena. 1991. aastal korraldas Narvas referendumi erilise majandustsooni loomisest.

Teda tunnustati medaliga Eeskujuliku töö eest.

2018. aastal teda valiti Venemaa kaasmaalaste koordinatsiooninõukogu esimehena.

Vladimir Tšuikin on abielus, tal on kaks tütart ja kaks lapselast.

Viited 

Narva linnapead
Sündinud 1951
Puitplastkomposiit

Puitplastkomposiit (WPC) on võrdlemisi uus materjal, mis sisaldab peeneks jahvatataud puitu, plaste ning lisaaineid. Materjalist tehakse erinevaid tooteid, millest populaarseimad on terrassi- ning fassaadilauad.

Valmistamine 
Materjali või toodete valmistamine erineb paljuski tootjast ning toorainete lisatud kogused võivad erineda. Kõige levinum protsess aga hõlmab peeneks jahvatatud puidu (~60%) segamist erinevate plastikute (~30%) (HDPE, LDPE, PVC jt) ning lisaainetega (~10%) (värvid, siduvad ained, määrdeained jt). Seguga edasi töötamise viise on samuti mitmeid, kuid kõige populaarsem on protsess, kus valminud segu surutakse läbi vormi õigesse kujusse ning lastakse hanguda.

Puidu asemel või lisaks puidule kasutatakse ka muid taaskasutatud materjale nagu näiteks pähklikoori, bambust, heina jpt. 

Tihti viidatakse puitplastkomposiidile, kui keskkonnasäästlikule materjalile, kuid see on tõsi vaid juhul, kui lisatakse taaskasutatud puitu ja plastikuid.

Eelised 
Kuna materjal on välimuse ja kasutusala poolest väga sarnane puidule, siis enamasti võrreldakse neid kahte.

Ilmastikukindlus 
Puitplastkomposiit materjalist valmistatud toodetel on plastikute ilmastikukindlad omadused, seega sobivad antud materjalist tehtud tooted kõige paremini välistingimustesse, eriti põhjamaises kliimas. Kuigi materjal pole päris ilmastikukindel, peab see siiski kauem vastu, kui puit samades tingimustes.

Hooldatavus 
Kuna materjalisse on tihti lisatud UV-kiirguse eest kaitsvaid lisaaineid, siis ei pea muretsema toodete värvi tuhmumise või kulumise pärast, seega on hoolduskulud minimaalsed.

Miinused

Tuleohtlikkus 
Materjalile lisatud plastikud kahjustavad tavalise puidu tulepüsivust, kuna võivad hakata sulama juba madalate temperatuuride juures. Materjali tuletundlikkuse näitaja erineb toodete vahel ning sõltub konkreetse toote toorainete sisaldusest.

Kasutatud allikad
Dzikie

Dzikie on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Dzikie asub Supraśli jõe vasakul kaldal, Choroszczist natuke rohkem kui 4 kilomeetrit põhjakirdes ja Białystoki kesklinnast umbes 11 km lääneloodes.

Podlaasia vojevoodkonna külad
Waldemar (Rostock)

Waldemar (enne 1241 – 9. november 1282) oli Rostocki valitsev isand 1278. aastast kuni oma surmani.

Ta oli Heinrich Borwin III ja selle naise Sofia poeg. Tema vanem vend Johann suri enne isa, nii päris Waldemar pärast isa surma Rostocki ja valitses üksi. Ta suri 9. novembril 1282 või üks päev hiljem. Ta maeti Doberaner Münsterisse.

Mõne allika järgi jäi ta veidi enne surma pimedaks ja jagas oma territooriumi poegade vahel. Tema pojad valitsesid ema eestkoste all 1284. aastani. 1286. aastast valitses tema noorem poeg Nicholas üksi.

Abielu ja lapsed 

Waldemar abiellus Kieli krahvi Johann I tütre Agnesega. Nad said järgmised lapsed:

 Heinrich Borwin IV (suri enne 1285),
 Johann (suri enne 1285),
 Nikolaus I (enne 1262 – 1314), Rostocki isand aastatel 1282–1312.
Konowały

Konowały on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Konowały asub Choroszczist ligikaudu 9 km lääneedelas ja Białystoki kesklinnast umbes 20 km läänes.

Podlaasia vojevoodkonna külad
Nikolaus (Rostock)

Nikolaus hüüdnimega Laps (enne 1262 – 25. november 1314) oli Mecklenburgide dünastiast. Ta oli Rostocki kaasvalitseja aastatel 1282-1284 ja ainuvalitseja aastatel 1284-1312.

Elu 

Ta oli Waldemari ja selle naise Agnese poeg. Tema vanemad vennad Johann ja Heinrich Borwin surid enne 1285. aastat, nii et temast sai ainuvalitseja, esialgu ema eestkoste all. Pärast mitut Mecklenburgi ja Werle isandate (kaks teist Mecklenburgide valitsetud isandkonda) nurjunud katset vallutada Rostock pani ta oma territooriumi Taani kuninga Erik VI kaitse ja feodaalse ülemvõimu alla. Erik VI kaitses Rostocki edukalt; kuid siis eemaldas ta Nikolause võimult ja võttis Rostocki endale.

1311. aastal käivitas Mecklenburgi isand Heinrich II uue katse võtta Rostocki linn. See õnnestus tal 15. detsembril 1312.

Kui Nikolaus 25. novembril 1314 suri, läks Rostocki isandkond esialgu Taanile. Nikolaus maeti dominiiklaste Püha Johannese kloostrisse Rostockis.

Veel üks sõda puhkes Taani ja Mecklenburgi vahel. Heinrich II vallutas ülejäänud Rostocki isandkonna. 21. mail 1323 sõlmitud rahulepinguga Heinrich II ja Taani kuninga Christoffer II vahel anti Heinrichile Rostocki, Gnoieni ja Schwaani isandkonnad kui pärilikud Taani läänid ja Rostock lakkas olemast eraldi vürstkond.

Abielu ja laps 

Nikolaus oli mitu korda kihlatud. Esiteks Lindowi krahv Güntheri tütre Euphemiaga. Heinrich II soovitusel katkestas ta kihluse Euphemiaga ja kihlus hoopis Brandenburgi markkrahvi Albrecht III tütre Margaretega. 1299. aastal abiellus ta lõpuks Pommeri-Wolgasti hertsogi Bogislaw IV tütre Margarethega. Nad said ühe tütre:

 Elisabeth
Tähe-Lee Liiv

Tähe-Lee Liiv (sündinud 11. novembril 2003) on eesti pianist.  

Tähe-Lee Liiv on edukalt osalenud arvukatel konkurssidel ja tal on noore pianisti kohta aukartustäratav repertuaar.  2019. aastal pälvis ta IX Eesti pianistide konkursi  I preemia ja Tallinna Filharmoonia eripreemia. 

Tähe-Lee Liivi esimene klaveriõpetaja oli Maigi Pakri, edasi Konstantin Bogino (Itaalia), Marrit Gerretz-Traksmann ja Ivari Ilja (Tallinna Muusikakeskkool) ning Hui-Ying Liu-Tawaststjerna (Sibeliuse akadeemia, Soome).

Tähe-Lee Liiv sai peavõidu saates "Klassikatähed 2020".

Isiklikku
Tähe-Lee Liivi ema Diana Liiv on pianist, samuti Diana ema.

Viited

Välislingid
Tchaikovsky: Concerto per Pianoforte e orchestra no. 1, Op. 23. Klaveril Tähe-Lee Liiv (sissejuhatus: Accademia Perosi; muusika alates 8:35). Tallinn 2019
Riga Jurmala Music Festival, Online Music Academy student interview – Tähe-Lee Liiv.
Chopin, Ballaad nr. 3

Eesti pianistid
Sündinud 2003
Pribislaw I

Pribislaw I (15. veebruari ja 3. juuni 1224 vahel – pärast 12. veebruari 1275) oli Parchim-Richenbergi isand aastatel 1238-1256.

Ta oli Mecklenburgi vürsti Heinrich Borwin II noorim poeg. Kui tema isa suri, jaotasid Pribislaw ja tema kolm venda Mecklenburgi; Pribislaw sai Parchim-Richbergi isandkonna. Kuna ta oli veel alaealine, toimis tema vend Johann I 1238. aastani tema eestkostjana ja ta sirgus Johann I õukonnas.

1238. aastal jõudis ta täisikka ja kolis Parchimi lossi. Tema isandkonda kuulusid Parchimi (sealhulgas Brenz ja Rosengarten) ja Ture valdused, Plau, Goldbergi, Sternbergi ja Richenbergi (Langen Brützi lähedal Warnowi jõe ääres) foogtkonnad. Varsti sattus ta piiritülisse Schwerini krahviga, kes sundis teda loobuma Brenzist ja Neustadt-Glewest.

Pärast seda vaenust suutis ta stabiliseerida oma territooriumi majanduse, asutades Goldbergi ja Sternbergi linnad ning stimuleerides juute asuma elama Parchimi. 1248. aastal andis ta linnaõigused Goldbergile ja Sternbergile. 1240. aastal asutas ta Elde läänekaldale Parchimer Neustadti. 1246. aastal tõi ta Parchimi frantsisklaste ordu liikmed. 1248. aastal kolis ta oma residentsi äsjaehitatud Richenbergi lossi Warnowi jõe ääres Kritzowi küla lähedal.

Pribislaw sattus kaks korda tülli Schwerini piiskopi Rudolf I-ga, korra kümnise maksmise pärast ja korra, kui Rudolf ehitas lossi liiga piiri lähedale, Bützowisse. Pribislaw tundis end lossist ohustatuna. Ta põletas selle maha ja võttis Rudolfi vangi ning sulges ta Richenberg lossi vangikongi. Ta nõudis tagasihoidlikku lunaraha, mille piiskopkond varsti maksis. Rudolf vabastati ja kasutas siis Pribislawi kukutamiseks kõiki võimalusi. Pribislaw kuulutati lindpriiks ja heideti kirikust välja. 1255. aastal võeti Pribislaw vangi ja anti Rudolfile üle. Temalt võeti võim ja tema territoorium jaotati tema vendade ja tema õemehe Schwerini krahvi vahel. Pribislaw läks Pommerisse maapakku, kus ta sai hüvitiseks Białogardi isandkonna. Kui Rudolf 1262. aastal suri, lootis Pribislaw, et saab valdused tagasi, kuid tema vennad keeldusid sellest.

1270. aastal loobus Pribislaw oma nõudmistest Parchim-Richenbergile ja läks tagasi Białogardi, kus ta pärast 12. veebruari 1275 suri.

Abielud ja lapsed 

Pribislaw oli kaks korda abielus. Tema esimene naine oli Richard von Friesacki tütar; tema teine naine oli tõenäoliselt Pommeri hertsogi Barnim I tütar. Ta sai tütre ja poja, Pribislaw II, kes oli Białogardi isand aastatel 1270-1316.
Albrecht V (Mecklenburg)

Albrecht V (1397 – 1. juuni / 6. detsember 1423) oli Mecklenburgi hertsog 1412. aastast kuni oma surmani.

Albrecht V oli Mecklenburgi hertsogi Albrecht III ja selle naise Agnese poeg. Albrecht III suri 1412. aastal ja vastavalt kokkuleppele Johann IV-ga toimis Agnes kui Albrecht V eestkostja. 1415. või 1416. aastal hakkas ta üksi valitsema. Pärast Johann IV surma 1422. aastal toimisid Albrecht V ja Johann IV lesk tema alaealiste poegade Heinrich IV ja Johann V kaasregentidena.

13. veebruaril 1419 asutasid Albrecht V ja Johann IV koos hansalinn Rostocki volikoguga Rostocki Ülikooli kui esimese ülikooli Põhja-Saksamaal ja kogu Läänemere piirkonnas.

1413. aastast oli Albrecht kihlatud Nürnbergi linnakrahvi, hilisema Brandenburgi kuurvürsti Friedrichi tütre Cäciliega. Kuid Albrecht ja Cäcilie ei abiellunud. Selle asemel abiellus Albrecht 1423. aastal Cäcilie õe Margaretega. Friedrich andis Albrechtile Dömitzi ja Gorloseni ringkonnad kui tütre kaasavara. Kuid Albrecht suri varsti pärast abiellumist.
Batagaika kraater

Batagaika kraater on termokarst Tšerski mäestiku piirkonnas Ida-Siberi taigas, halduslikult Sahha (Jakuutia) Vabariigis Venemaal.

Kirjeldus
Maailma suurim umbes ühe kilomeetri pikkune ja kuni 100 m sügavune kirsmaakraater on saanud nime läheduses voolava Jana parempoolse lisajõe Batagaika järgi.

Maapind hakkas langema igikeltsa sulamise tõttu 1960. aastatel pärast ümbritseva metsa langetamist. Kraatri suurus kasvab jätkuvalt.

Viited

Välislingid 
Batagaika Crater Expands NASA Maa vaatluskeskuse lehel, 27. aprill 2017.
Siberia's growing hole in the ground, BBC Reel (video, 4:48 min), 27. juuli 2020.

Sahha geograafia
Johann IV (Mecklenburg)

Johann IV (enne 1370 – 16. oktoober 1422) oli Mecklenburgi ainuvalitseja aastatel 1384–1395 ja kaasregent aastatel 1395–1422.

Elu 

Johann IV oli Mecklenburgi hertsogi Magnus I ja tema naise Elisabethi ainus poeg.

Pärast isa surma 1384. aastal ja tema nõo Albrecht IV surma 1388. aastal valitses Johann Mecklenburgi koos oma onu Albrecht III-ga (ka Rootsi kuningas). Kui taanlased 1389. aastal Albrecht III seoses tema Rootsi-valitsemisega tabasid, valitses Johann Mecklenburgi üksi kuni Albrechti vabanemiseni 1395. aastal. Pärast Albrechti surma 1412. aastal valitses Johann koos Albrechti poja Albrecht V-ga.

13. veebruaril 1419 asutasid Johann, Albrecht V ja Rostocki linnavolikogu Rostocki Ülikooli, esimese ülikooli Põhja-Saksamaal ja kogu Läänemere piirkonnas.

Ta aitas oma onul Albrecht III-l jõustada viimase õigusi Rootsi kuningana. Sel juhul tegutses ta tõenäoliselt kui Vitaalivendade juht.

Abielud ja lapsed 

Johann abiellus kaks korda: esiteks Hoya krahvinna Juttaga, kes suri 1415. aastal, ja teiseks 1416. aastal Saksi-Lauenburgi hertsogi Erich IV tütre Katharinaga.

Johann sai kaks poega:

 Heinrich IV, Mecklenburgi hertsog (1417–1477)
 Johann V, Mecklenburgi hertsog (1422–1442)
Heinrich IV (Mecklenburg)

Heinrich IV (1417 – 9. märts 1477) oli Mecklenburgi hertsog aastatel 1422–1477.

Elu 

Heinrich IV, keda lihavuse ja pillava eluviisi tõttu hüüti ka Heinrich Paksuks, oli Mecklenburgi hertsogi Johann IV ja tema naise Katharina poeg.

Kui Heinrichi isa 1422. aastal suri, päris poeg Mecklenburgi. Tema ema Katharina ja onu Albrecht V tegutsesid regentidena 1436. aastani. Seejärel valitses ta koos oma venna Johann V-ga, kuni tema vend 1442. aastal suri. 1432. aasta mais abiellus ta Brandenburgi kuurvürsti Friedrich I tütre Dorotheaga.

Werle vürsti Wilhelmi surmaga 1436. aastal hääbus Mecklenburgide Werle haru meesliin ja Werle läks Mecklenburgi hertsogkonnale. Pärast Mecklenburg-Stargardi hertsogi Ulrich II surma 1471. aastal oli Mecklenburg taas ühendatud ühe valitseja alla.

Stettini pärilussõda Pommeri hertsogite ja Brandenburgi kuurvürstide vahel lõppes 1472. aasta mai lõpus tänu Heinrichi vahendusele.

Elu lõpul andis ta võimu järk-järgult üle oma poegadele Albrechtile, Johannile ja Magnusele. Pärast Heinrichi surma valitsesid nad koos, kuni Johann 1474. aastal ja Albrecht 1483. aastal suri. Pärast Albrechti surma valitses Magnus üksi. Tema noorem vend Balthasar hoolis vähe valitsusasjadest.

Heinrich suri 1477. aastal ja maeti Doberani kloostrisse.

Lapsed 

 Albrecht VI (suri 1483), Mecklenburgi hertsog
 Johann VI (suri 1474), Mecklenburgi hertsog
 Magnus II, Mecklenburgi hertsog
 Balthasar Mecklenburgi hertsog
Jan Oort

Jan Hendrik Oort (28. aprill 1900 – 5. november 1992) oli Hollandi astronoom.

Oort andis suure panuse Linnutee uurimisse ning oli üks raadioastronoomia teerajajatest. Ta tõestas, et Linnutee pöörleb ja Maa pole selle keskpunktiks. 1932. aastal pakkus ta välja idee, et enamiku Linnuteest moodustab tumeaine.

Oorti järgi on nimetatud Öpiku-Oorti pilv, Oorti konstandid ja asteroid 1691 Oort.

Viited

Hollandi astronoomid
Sündinud 1900
Surnud 1992
Johann V (Mecklenburg)

Johann V (1418 – 1. november 1442 / 13. jaanuar 1443) oli Mecklenburgi hertsog aastatel 1436-1442.

Johann oli Mecklenburgi hertsogi Johann IV ja tema naise Katharina poeg. Ta valitses pärast oma isa surma Mecklenburg-Schwerini, esialgu oma ema Katharina eestkoste all, 1436. aastast koos oma venna Heinrich IV-ga.

17. septembril 1436 abiellus ta Pommeri hertsogi Kasimir V tütre Annaga. Tõenäoliselt maeti ta Doberaner Münsterisse.
Albrecht VI (Mecklenburg)

Albrecht VI (1438 - enne 27. aprilli 1483) oli Mecklenburgi hertsog.

Albrecht oli Heinrich IV ja tema naise Dorothea poeg. 1464. aastal said tema ja ta vend Johann VI isalt sissetulekuallikaks Güstrowi, Plau, Laage ja Stavenhageni foogtkonnad.

Albrecht oli oma isa kaasregent kuni selle surmani 1477. aastal. Seejärel oli ta oma venna Magnus II kaasregent. 1479. aastal soovis tema vend Balthasar, kes oli seni Schwerini piiskopkonna koadjuutor olnud, samuti Mecklenburgi kaasregent olla. Nende ema vahendas kokkuleppe hertsogkond jaotada. Albrecht sai endise Werle vürstkonna, välja arvatud Wareni linna, Penzlini linna ja ringkonna, Klein Broda, Röbeli linna ja ringkonna, Bede ja Wredenhageni foogtkonna. Magnus II ja Balthasar valitsesid koos ülejäänud hertsogkonda.

Albrecht suri kolm aastat hiljem, millalgi enne 27. aprilli 1483. Ta maeti Güstrowi toomkirikusse. Pärast tema surma Mecklenburgi hertsogkond taasühendati.

1466. või 1468. aastal abiellus Albrecht Lindow-Ruppini Katharinaga. Abielu oli lastetu.
Johann VI (Mecklenburg)

Johann VI (1439–1474) oli Mecklenburgi hertsog.

Elu 

Johann oli Heinrich IV ja selle naise Dorothea teine poeg.

Tema varaseim dokumenteeritud ametlik tegu (koos isaga) oli 1451. aastal. 1464. aastal valitses ta apanaažina mitut ringkonda koos oma venna Albrecht VI-ga, kuid ei osalenud aktiivselt nende haldamisel.

1472. aastal kihlus Johann VI Pommeri hertsogi Erich II tütre Sophiega. Abiellumine oli kavandatud 1474. aastasse. Kuid Johann VI suri enne abiellumist. Tema täpne surmakuupäev on teadmata; viimati on teda dokumendis mainitud 20. mail 1474.

Oma viimase haiguse sai ta reisil Frangimaale külastamaks oma onu Brandenburgi kuurvürsti Albrecht Achillest. Kulmbachis nakatus ta katku ja suri. Tõenäoliselt maeti ta Hofi kloostrisse.
Helen Kõpp

Helen Kõpp (sündinud 23. oktoobril 1991) on eesti hobinäitleja, sisulooja ja blogija.

Haridus
Ta on lõpetanud Tartu ülikooli bioloogia erialal. Bakalaureusetöö oli teemal "Erinevate ülegenoomseid andmestikke interpreteerivate lahenduste analüüs ja nende rakendatavus Eesti personaalse tervishoiu süsteemis" (juhendajad Andres Metspalu ja Liis Leitsalu). Seejärel õppis ta Tartu ülikooli biomeditsiini magistrantuuris.

Elukäik

Osalemine tõsielusarjades ja filmiprojektides
Ta osales tõsielusarjades "Abielus esimest silmapilgust" (2015) ja "Prooviabielu" (salvestatud 2016). Hiljem selgus, et "Prooviabielu" ei olnud tõsielusaade, vaid näitemäng, millega peteti nii vaatajaid kui osalejaid. 2017. aastal osales Kõpp saates "Selgeltnägijate tuleproov".

2019. aastal mängis Kõpp amatöörmärulifilmis "Õiglus" (režissöör Toomas Aria) politseinikku. Samuti mängis ta järjefilmis "Õiglus 2". 2021. aastal näitles Kõpp Mart Sanderi õudusfilmi "Duubel 13" lühifilmis "Micro".

Blogimine 
Helen Kõpp sai 2018. aastal emaks. Kõpp blogis rasedusest ja üksikemana tütre kasvatamisest Õhtulehe veebiväljaandes teemalehel "Heleni beebiblogi".

2009. aastast peab ta isiklikku blogi ning on kandideerinud ka Eesti Blogiauhindadel.

Muud hobid
Kõpp tegeleb tarokaartide ladumise ja ennustamisega.

Tal on konto fännisaidil OnlyFans, kus ta saab näidata oma pildistamisoskusi.

Kõpu hobid on ka ratsutamine (tal on 2015. aastast harrastussportlase roheline kaart ja maalimine. Ta armastab mootorrattasõitu ja liiklust.

2018. aastast on Kõpp Tallinna Piiskopliku Toomkiriku koguduse liige.

Isiklikku
Helen Kõpu vanaisa oli koolidirektor Ülo Kõpp, kelle vanaonu oli Tartu ülikooli rektor ning Eesti peapiiskop Johan Kõpp.

Kõpul on kaks last ning ta on abielus Edgar Kõpuga.

Viited 

Eesti inimesed
Sündinud 1991
ÜRO mitmemõõtmeline integreeritud stabiliseerimismissioon Malis

ÜRO mitmemõõtmeline integreeritud stabiliseerimismissioon Malis (inglise keeles United Nations Multidimensional Integrated Stabilization Mission in Mali, prantsuse keeles mission multidimensionnelle intégrée des Nations unies pour la stabilisation au Mali, lühend MINUSMA) on ÜRO rahuvalvemissioon Malis. 

Missioonile pandi alus 25. aprillil 2013 ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga 2100 selleks, et Malis pärast 2012. aasta tuareegide ülestõusu vankuma löönud rahu taastada. Ametlikult algas missioon 1. juulil. Tegu on ühe ÜRO ohtlikuma rahuvalvemissiooniga, 15 200 rahuvalvajast on elu kaotanud 209.

MINUSMA-ga paralleelselt toimub Malis veel kaks rahvusvahelist rahuvalvemissiooni. Need on Euroopa Liidu missioonid EUCAP Sahel Mali ja EUTM Mali.

Organisatsioonid ja jõud
MINUSMA-t juhtis 2. oktoobrini 2018 Belgia kindralmajor Jean-Paul Deconinck, temalt võttis ameti üle Rootsi kindralleitnant Dennis Gyllensporre.

Praegused panustajadn:

 – 2 staabiohvitseri ja analüütik

 – 1. maini 2019
 – erioperatsioonide üksus Army Ranger Wing

 – 2 CH-47 Chinook ja 4 CH-146 Griffon helikopterit

 – 47 sõjaväelast

 – 4 helikopterit IAR 330 Puma

 – alates 2016. aasta juulist luureülesanded, 2016. aasta novembrist mehitamata õhusõiduk IAI Heron

 – 243 võitlejat (20 ohvitseri, 220 sõdurit ja 9 soomukit Unibuffel)

 – 75 õhuväeohvitseri, 750 kiirreageerijat, 120 sõjaväepolitseinikku, 1 C-130 Hercules

Vaata ka
Operatsioon Barkhane

Viited

Välislingid
MINUSMA ingliskeelne koduleht

Mali ajalugu
Rahvusvaheline sõjaline koostöö
Sven Heiberg

Sven Heiberg (sündinud 27. novembril 1977 Tartus) on eesti lavastaja, näitleja ja infotehnoloog.

Ta lõpetas aastal 1995 Jüri Keskkooli. Aastal 1999 lõpetas ta Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskonna bakalaureusena informaatika alal ja aastal 2002 magistrikraadiga informaatika alal. Aastal 2007 lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia.

Ta töötas aastatel 1999–2005 teadurina teadus- ja arendusettevõttes Cybernetica AS. Aastatel 2007–2008 töötas ta näitleja-lavastajana teatris Endla. Ta oli aastatel 2008–2011 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti visuaaltehnoloogia ja aastast 2011 infotehnoloogia lektor.

Välislingid 
 Sven Heiberg Eesti teatri biograafilise leksikoni veebiversioonis

Eesti lavastajad
Eesti näitlejad
Eesti informaatikud
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1977
Sokolki vald

Sokolki vald (läti keeles Sokolku pagasts) on vald Lätis Rēzekne piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Viļāni linnaga, Viļāni, Rikava ja Sakstagalsi vallaga ning Preiļi piirkonna Galēni vallaga.

Valla pindala on 57 km². 2016. aasta seisuga elas seal 748 inimest. Valla halduskeskus on Strupļi  küla. Vallavanem on Zoja Žugunova.

Ajalugu 

Aastal 1945 moodustati Viļēni vallas Makūži, Ornicāni, Radopole, Rikava, Skudnovka, Sokoli, Viļāni ja Zirkauka külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1975 liideti Sokoli külanõukoguga likvideeritav Skudnovka külanõukogu.  Aastal 1990 muudeti Sokoli külanõukogu Sokolki vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Viļāni piirkonda. Rēzekne piirkonnas kuulub vald Viļāni allüksusesse.

Loodus 

Vald asub Ida-Läti madalikul. Suuremaks jõeks on Ciskoda.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 203 lätlast, 506 venelast, 4 valgevenelast, 3 ukrainlast, 4 poolakat ja 3 leedulast, tegemist on ühega Läti valdadest, kus lätlased on vähemuses.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Rēzekne piirkond
Kodeń

Kodeń on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Biała Podlaska maakonnas, Kodeńi valla halduskeskus. Kodeń asub Valgevene piiri ääres, Biała Podlaskast umbes 36 km idakagus.

Kodeń sai linnaõigused 1511. aastal. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks linn 1795. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1809. aastal läks linn Varssavi hertsogiriigi koosseisu. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Siedlce 1815. aastal Venemaa Keisririigiga personaalunioonis olnud Kongressi-Poola koosseisu. Kodeń kaotas linnaõigused 1870. aastal.

Viited

Lublini vojevoodkonna külad
Loodusvaatluste maraton

Loodusvaatluste maraton on harrastusteaduse sündmus. Maratoni käigus panevad inimesed eelnevalt registreeritud vaatlusaladel 24 tunni jooksul kirja nii palju kohatud liike kui võimalik. Vaatlused sisestatakse andmeportaali, kus need on avalikult kõigile kättesaadavad (v.a I kaitsekategooria liigid).

Maratoni eeskuju on rahvusvaheline vaatlusformaat BioBlitz, mis tähendab, et kindlas paigas ja ajavahemikul tuvastatakse nii palju looma-, taime- ja seeneliike kui võimalik. Liikide jäädvustamiseks võib kasutada nutiseadet ja fotoaparaati. 

Vaatlused sisestatakse Elurikkuse andmeportaali. Elurikkus on Eesti elurikkuse ehk bioloogilise mitmekesisuse andmeportaal, mille kaudu tehakse kõigile soovijatele kättesaadavaks Eesti liikide leiud, sh teaduskogudes ja biopankades talletatud eksemplarid ja proovid, DNA-põhised ja inimese tehtud liikide vaatlused, uurimistööde andmed ning muu liikidega seotud info. Elurikkuse andmeressursi moodustavad avaandmetena kättesaadavad andmebaasid.

Reeglid
Vaatlusalasid saavad registreerida kõik loodushuvilised. Vaatlusala minimaalne ega maksimaalne suurus ei ole piiritletud. Oluline on ala piiritlemisel meeles pidada, et arvesse lähevad ainult eelregistreeritud alal tehtud vaatlused. Mida rohkem eri tüüpi elukohti (veekogu, niit, mets jne) alale jääb, seda rohkem liike on võimalik kohata. 

Vaatlusalad on avalikud, kuhu kõik huvilised saavad minna. Üldjuhul toimub avalikel aladel ka mõni loodusharidusliku sisuga sündmus nagu ühine vaatlusretk, temaatiline loeng või midagi praktilist nagu näiteks putukahotelli valmistamine. 

Iga osaleja saab ise otsustada, millal täpselt vaatlusi teha. Oluline on, et vaatlused jääksid maratoni toimumise aja (24 tunni) sisse. Võib näiteks päeval ja/või õhtul tegutseda, öösel puhata ning näiteks hommikul ja ennelõunal uuesti vaadelda. Kui huvi ja võimalusi on rohkem, võib loomulikult ka kogu 24 tunni jooksul tegutseda.

Korraldajad

Vaatlusmaratoni peakorraldaja on Tartu Ülikooli loodusmuuseum ja botaanikaaed, kaaskorraldajad on läbi aastate olnud portaal Linnuvaatleja, mitmed loodusharidust edendavad asutused ja vabatahtlikud üle Eesti.

Tunnustus

Loodusvaatluste maraton on saanud Eesti teaduse populariseerimise auhinna 2018. aastal kui parim uus algatus. Üle-eestiline ettevõtmine sai tunnustuse ka Keskkonnaministeeriumi aasta keskkonnateo konkursil 2019. aasta alguses.

Välislingid 

 Koduleht

Harrastusteadus
Balthasar (Mecklenburg)

Balthasar (1451 – 16. märts 1507) oli Mecklenburgi hertsog ning koadjuutor Hildesheimi piiskopkonnas aastatel 1471-1474 ja Schwerini piiskopkonnas aastatel 1474-1479.

Balthasar oli Heinrich IV ja tema naise Dorothea noorim poeg. Täisikka jõudes valis Balthasar kirikliku karjääri. Ta oli koadjuutor Hildesheimi piiskopkonnas aastatel 1471-1474 ja seejärel Schwerini piiskopkonnas aastatel 1474-1479. Ilmselt polnud ta kirikliku eluga rahul ja naasis 1479. aastal ilmalikku ellu. Pärast emapoolset vahendamist jõuti 13. jaanuaril 1480 vanemate vendadega kokkuleppeni hertsogkond jaotada. Vend Albrecht VI sai suurema osa endisest Werle vürstkonnast, samas kui Balthasar ja vend Magnus II valitsesid ühiselt ülejäänud hertsogkonda. Pärast Magnuse surma valitses Balthasar koos Magnuse poegadega.

Balthasar suri 16. märtsil 1507 (või vähemtõenäoliselt 17. märtsil) Wismaris ja maeti Doberaner Münsterisse.

Ta abiellus 1487. aastal Pommeri hertsogi Erich II tütre Margaretega. Nad ei saanud lapsi.
Angkori impeerium

Angkori impeerium või Khmeeri impeerium oli 9. kuni 15. sajandini eksisteerinud riik Kagu-Aasias, mis hõlmas tänapäevase Kambodža, Laose, Tai ja Birma alad.  

Angkori impeeriumi alguseks loetakse aastat 802, mil kuningas Jayavarman kuulutas end üleüldiseks monarhiks (chakravartin) ja jumalkuningaks (devaraja) ning selle impeeriumi lõpuks 1431. aastat, mil pealinn Angkor langes.

Ehkki Angkori impeeriumi suurus ja ajalugu, mõju ja rahvaarv on võrreldav Rooma impeeriumiga, pole selle kohta säilinud peaaegu mingeid kirjalikke allikaid peale mõningate Hiina kaupmeeste, diplomaatide ja rändurite märkmete ning raidkirjade templite seintel koos arvukate reljeefidega; lisaks arheoloogiliste uurimuste tulemusi. Pärast impeeriumi lõppu langes see täielikku unustusse. Pealinn Angkor kadus troopilisse džunglisse ning avastati muu maailma jaoks alles 19. sajandil. 

Aasia ajalugu
Aasia ajaloolised riigid
Dydnia

Dydnia on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Brzozówi maakonnas, Dydnia valla halduskeskus. Dydnia asub Brzozówist umbes 10 km idas ja Rzeszówist ligikaudu 40 km lõunas.

Dydniat on esmamainitud 1361. aastal.

Podkarpacie vojevoodkonna külad