joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
9 (Tallinna trolliliin)

9. trolliliin oli Tallinna trolliliin, mis liikus marsruudil Keskuse tänava lõppjaam – Kopli tänava lõppjaam. Liin avati 1987. aastal. Enne liini sulgemist olid lõpp-peatused Mustamäe linnaosas Keskuse tänaval (Männipargi naabruses) ja Põhja-Tallinna linnaosas Kopli tänaval, asudes Süsta pargi ja Tallinna Tehnikaülikooli hoone naabruses.

Liin suleti 2. mail 2017 seoses Kopli trammitaristu rekonstrueerimisega, selle asemel hakkas liini teenindama bussiliin 72.

Marsruut
Liin läbis järgmisi linnaosi: Põhja-Tallinn, Kristiine ja Mustamäe. Marsruut kulges mööda järgmisi tänavaid: Keskuse tänav, Ehitajate tee, Sõpruse puiestee, Tulika tänav, Sõle tänav, Pelguranna tänav, Kopli tänav.

Peatused

Keskuse–Kopli
Keskuse, Liivaku, Vambola, Lepistiku, Siili, Linnu tee, Tedre, Koskla, Taksopark, Ülase, Sõle, Ädala, Kolde puiestee, Nisu, Ehte, Madala, Lõime, Maleva, Sirbi, Kopli

Kopli–Keskuse 
Kopli, Sepa, Marati, Sirbi, Maleva, Lõime, Madala, Ehte, Nisu, Kolde puiestee, Ädala, Ülase, Koskla, Tihase, Tedre, Linnu tee, Siili, Lepistiku, Vambola, Liivaku, Ehitajate tee, Männi, Keskuse

Trolliliini ajalugu
Koos Keskuse tänava uue lõppjaamaga sai 1987. aastal valmis (avati 18. detsembril) ka trolliliin mööda K. Marxi puiesteed (tänapäeval Sõle tänav) Koplisse.

Trolliliini ajaloolised marsruudid 
1987–1992 sõitis liinil Keskuse–Kopli troll marsruudil Keskuse tänav, Sõpruse puiestee, Tulika tänav, K. Marxi puiestee (tänapäeval Sõle tänav), Kalinini tänav (tänapäeval Kopli tänav).

Kuni 1992. aastani sisenesid trollid uude lõppjaama Keskuse tänaval Sõpruse puiesteelt pärast Liivaku peatust. Alates 28. novembrist 1992 kulgeb liin ümber Männi pargi mööda Ehitajate teed ja Keskuse tänavat.

Vaata ka
Trolliliiklus Tallinnas
Tallinna ühistranspordiliinid

Viited

Kirjandus
 Aare Olander. Tramm, buss ja troll Tallinnas. Tänapäev 2008

Välislingid
 Liini 9 marsruut koos peatustega
 Urmas Tooming. Kopli trolliliin lüheneb. Tallinna Postimees, 17. märts 2010

Tallinna trolliliinid
Eugenia Gurin-Loov

Eugenia Gurin-Loov (3. juuni 1922 Rumeenia Novo-Sulita – 8. aprill 2001 Tallinn) oli juudi päritolu Eesti kultuuritegelane.

1925. aastal asus Gurinite perekond elama Tallinna. Eugenia õppis Juudi Gümnaasiumis, mille ta 1940. aastal lõpetas. Sõja-aastad (1941–1944) möödusid põgenikuna Nõukogude Liidu tagalas. Aastail 1948-1952 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas. Pärast lõpetamist tegi pedagoogitööd Tallinna Rahanduse ja Krediidi Tehnikumis, Tallinna Polütehnilises Instituudis ja Tallinna Pedagoogilises Instituudis. 1968. aastal kaitses väitekirja majanduse alal ning sai majanduskandidaadi kraadi ning dotsendi kutse.

1988. aastal valiti Eesti Juudi Kultuuriseltsi, hiljem Eesti Juudi Kogukonna aseesinaiseks. 

1994. aastal avaldas raamatu "Suur häving", mis käsitleb Eesti juutide holokausti ning sisaldab muu hulgas natsistide käe läbi hukkunud Eesti juutide nimekirja. 

1998. aastal avaldas teise raamatu "Tallinna Juudi Gümnaasium". Sel aastal möödus 75 aas­tat kooli asutamisest. Raamat sisaldab ülevaadet kooli tegevusest kuni selle likvideerimiseni 1941. aastal, üht­lasi ka põgusat ülevaadet juutide elust Eesti Vabariigis.

Oli juudi kultuuri- ja ajalooalaste artiklite autor nii kogukonna ajalehes Hašachar (toimetaja Elhonen Saks) kui ka teistes väljaannetes, organiseeris kaks juudi kultuuri näitust ja esines ettekannetega raadios ja televisioonis nii Eestis kui ka välismaal.

2001. aastal autasustas Eesti Vabariigi president Eugenia Gurin-Loovi  juudi kultuuri edendamise eest.

Tunnustus
1997 Koosmeele auhind
2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus 
 E. Gurin-Loov. "Suur häving. Eesti juutide katastroof 1941." Tln., 1994;

Eesti juudid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1922
Surnud 2001
Väetamine

Väetamine on põllumajanduslik tegevus, mille käigus mulda viiakse taimede kasvu soodustamiseks väetist, mis sisaldab taimetoiteelemente. 

Sõltuvalt väetamise ulatusest saab eristada hajusat ja paiklikku väetamist, esimesel juhul väetatakse taimi kogu nende kasvuala (põllu) ulatuses, paiklikul väetamisel aga suunatakse väetis taimele võimalikult lähedale.

Vaata ka
 Ookeanide väetamine

Välislingid
 "Margus Ameerikas: Nii nagu põld, vajaks ka mets väetamist" pollumajandus.ee, 28. veebruar 2017

Põllumajandus
Agrotehnika
Historia

"Historia" on Herodotose ajalooteos, mis muu hulgas kirjeldab Kreeka-Pärsia sõdasid.

Kirjandusteosed
Vana-Kreeka kirjandus
Teosed Euroopa ajaloost
Roland Liiv

Roland Liiv (sündinud 9. novembril 1971 Tõrvas) on eesti ooperilaulja, tenor.

Lõpetas 1998. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia dotsent Ervin Kärveti lauluklassis ja 2007. aastal samas magistrantuuri professor Jaakko Ryhäneni lauluklassis. Täiendanud ennast Taru Valjakka, P. Moll'i, M. Acda, R. Piernay, L. A. Llaneza, I. Kremlingi meistrikursustel. 

Roland Liiv on laulnud  Rahvusooperis Estonia, Tartu „Vanemuises“, Pärnu Endla teatris ja ka välismaal: Inglismaal Buxtonis Gilber ja Sullivani festvalil 2001, Soomes Vaasa Ooperis 2005, Prantsusmaal Baugé Opera's 2007. Olnud ka suurvormide ettekandjaks: Wolfgang Amadeus Mozarti „Requiem“ ja „Litaniae Lauretanae“, Johann Sebastian Bachi „Jõuluoratoorium“ ja kantaat nr. 82a, C. F. Gounod' „Messe solenelle oe Sante-Cecile“ jne.

Repertuaar

Roland Liivi rollide hulka kuuluvad Arbace Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis „Idomeneo“ (Opéra de Baugé), Don Jose Georges Bizet’ ooperis „Carmen“ (Pärnu Endla teater, Rahvusooper Estonia), Alfredo Giuseppe Verdi ooperis „La traviata“, Virve isa Veljo Tormise ooperis „Luigelend“ (Eesti Draamateater), Edoardo Milfort Gioachino Rossini ooperis „La Cambiale di Matrimonio“, Polidoro Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis „La finta semplice“, Don Ramiro Gioachino Rossini ooperis „Tuhkatriinu“, Acis Georg Friedrich Händeli „Acis ja Galatea“, Tamino Wolfgang Amadeus Mozarti ooperis „Võluflööt“, Naaber Tõnis Kaumanni ooperis „Mina – Napoleon!“, Pinkerton Giacomo Puccini ooperis „Madama Butterfly“, Bonnius Eduard Tubina ooperis „Barbara von Tisenhusen“, Tšekalinski Pjotr Iljitš Tšaikovski ooperis „Padaemand“, Karl/Clem/Alfred Benjamin Britteni ooperis „Väike korstnapühkija“, Remendado Georges Bizet’ ooperis „Carmen“, Borsa Giuseppe Verdi ooperis „Rigoletto“, Max Carl Maria von Weberi ooperis „Nõidkütt“, Joosep Kerge/Raadiku muusikalis „Vargamäe tõde ja õigus“, Camille de Rossillion Franz Lehári operetis „Lõbus lesk“, Don Gasparo Gaetano Donizetti ooperis „La favorita“, Arturo Gaetano Donizetti ooperis „Lucia di Lammermoor“, Mozart Nikolai Rimski-Korsakovi ooperis „Mozart ja Salieri“.

Tunnustus 
 2004 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
 2005 Klaudia Taevi nimelise rahvusvahelisel noorte ooperilauljate konkursi eripreemia parima saksa aaria ja laulu interpretatsiooni ning diktsiooni eest

Välislingid

Teater Vanemuine - Roland Liiv

Eesti ooperilauljad
Sündinud 1971
Totar

Totar (või Totaar) on aastal 1993 Venemaal sündinud täisvereline ruun, kes oli Gunnar Klettenbergi võistlushobune. Totar võitis ratsutaja Zigmantas Sarkaga Tallinna maailmakarika (MK) etapi (Palladium cupi) 2001.

Vaata ka
ratsasport
Palladium
Favoritas (hobune)
Terror (hobune)

Välislingid 

http://paber.maaleht.ee/?old_rubriik=2851&old_num=719
http://arielu.ee/est/?news=910679&category=2
http://www.ohtuleht.ee/129631
http://vana.www.sakala.ajaleht.ee/index.html?op=lugu&id=7550&number=392&rubriik=53

Tuntud hobused
Sündinud 1993
Surmaaeg puudub
Karin Veissmann

Karin Veissmann (sündinud 22. veebruaril 1968) on eesti koorijuht. 

Lõpetanud Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli õpetaja Silvia Melliku ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor Ants Üleoja koorijuhtimise klassis. 

Praegu juhatab ta Pärnu segakoori Endla, Pärnu Kunstide Maja lastekoori Pöial-Liisi ja Pärnu Noortekoori ning töötab Pärnu Muusikakooli solfedžo- ja harmooniaõpetajana ning Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi muusikaajaloo õpetajana. Alates aastast 1989 laulab ta ansamblis LinnaMuusikud. 

Mitme kollektiivi juhina on ta saavutanud tunnustust ja võistluste esikohti nii Eestis kui ka välismaal.

Tunnustus 

 2008 Pärnu linna muusika aastapreemia
 2014 Pärnu teenetemärk (Pärnu kultuurielu rikastamise eest muusikapedagoogi ning koolijuhina)

Viited

Eesti koorijuhid
Sündinud 1968
Anne Uusna

Anne Uusna (Lahesaare) (sündinud 14. jaanuaril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 

Õppinud Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis muusika eriklassis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalist ja poplaulu. Haridusteaduse magister gümnaasiumi ja põhikooli muusikaõpetaja erialal.

Võitis 1985. aastal ETV saatesarja "Kaks takti ette", edestades näiteks Siiri Sisaskit ja Thea Paluojat. 

Aastast 1993 töötab Pärnu Kunstide Majas, kus juhendab vokaalsoliste ja vokaalansambleid. Tegutseb hääleseadjana erinevate Pärnu kooride juures ja klaverisaatjana. 

Töötanud ka lasteaia muusikaõpetajana.

Aastal 2005 pälvis ta loomingulise tegevuse eest Pärnu linna muusika aastapreemia ja 2006 Eesti Kultuurkapitali muusika aastapreemia. 

Aastast 2006 Pärnu Kammerkoori hääleseadja, koormeister ja projektidirigent. Koori dirigendina osales ta edukalt ETV saatesarjas "Laululahing" (2008). Aastast 2007 on ta ka Pärnu Noortekoori dirigent. 

Erinevate kollektiivide juhina on saavutanud tunnustust ja esikohti nii Eestis kui ka välismaal.

Tuntud popsolistide koolitajana. Aastal 2007 vabariikliku SÜG solistide ja duettide konkursi parim juhendaja. 

Osalenud muu hulgas Pärnus tegutsenud vokaalansambli Pangelaulukuuik koosseisus, mille esituses kõlavad laulud CD-albumil "Pärnu laulud" (2003). 

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Sündinud 1966
Annely Kuningas

Annely Kuningas (sündinud 9. novembril 1966 Pärnus) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog. 
 
Lõpetanud 1985. aastal Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi muusika eriklassi ja 1989. aastal Tartu Heino Elleri nimelise Muusikakooli koorijuhtimise erialal. 

Töötanud Sindi Gümnaasiumi muusikaõpetajana. 

1991. aastast töötab ta Pärnu Kunstide Majas koorijuhi ja vokaalansamblite juhendajana. Praegu juhatab ta Pärnu Kunstide Maja laste- ja ettevalmistuskoori Pöial-Liisi, vokaalansamblit Liisud, ettevalmistuskoori ansamblit ja Audru valla segakoori ja Uulu Segakoori. Mitme kollektiivi juhina on ta saavutanud auhinnalisi kohti koorikonkurssidel nii Eestis kui ka välismaal. 

Annely Kuningas on töötanud solfedžoõpetajana Pärnu Muusikakooli filiaalis ja Audru Huvialakoolis. Osalenud laste lauluvõistluste žüriides.

2006. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikooli Kunstide teaduskonnas muusikateraapia kursuse ja alates sellest ajast töötab ka SA Pärnu Haigla Psühhiaatria Kliiniku Päevakeskuses muusikaterapeudina.

Alates 2007. aastast laulab ta Eesti Koorijuhtide Naiskooris. 

Aastal 2008 pälvis ta Pärnu linna aasta õpetaja aunimetuse.

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Sündinud 1966
Niisutus

Niisutus (ka kastmine ja irrigatsioon) on mingi maa-ala (enamasti põllu) kunstlik veega kastmine. 

Niisutust kasutatakse üldjuhul kuivades piirkondades või kohtades, kus pikema aja vältel pole sadanud (vt põud), harvem ka põllukultuure öökülma eest kaitstes. 

Eristatakse viit niisutusviisi: uduniisutus, vihmutus, pindmine niisutus, mullasisene niisutus ja altniisutus.

Ajalugu
Arheoloogilistes uurimistes on leitud tõendeid niisutamisest, kuna looduslikud sademed ei olnud põllukultuuride kasvatamiseks piisavad.

Niisutamine on hinnanguliselt alguse saanud Induse oru tsivilisatsioonis umbes 4500 eKr ja drastiliselt suurendanud nende asulate suurust ja jõukust. Niisutus ja veemajandussüsteemid on välja töötanud Induse oru tsivilisatsioon, kaasa arvatud kunstlikud veehoidlad Girnaris, mis pärinevad 3000 eKr ja algne kanali niisutussüsteem umbes 2600 eKr.

Hiina
Hiina kõige vanemad ja tuntumad hüdraulika insenerid olid Sunshu Ao (6. sajandil eKr) kevadete-sügiste ajastul ning Ximen Bao (5. sajandil eKr) sõdivate riikide ajastul. Mõlemad töötasid suurte niisutusprojektidega. Vana-Hiinas asuvas Sichuani piirkonnas töötas hüdroloog ja hüdraulika insener Li Bing välja Dujiangyani niisutussüsteemi, mis tänapäevalgi varustab piirkonda veega. Hani dünastia ajal 2. sajandil pKr kasutasid hiinlased ketiga toimivaid pumpi, millega toodi vett alt kõrgemale. Selleks kasutati pedaale, vesirattaid või rattaid, mis härgade abil pöörlesid. Vett kasutati linnas elamutes ja palee aedades, kuid peamiselt põllumaa niisutamiseks.

Korea
Koreas leiutas insener Jang Yeong-sil 1441. aastal maailma esimese vihmamõõturi. See paigutati niisutussüsteemidesse, mille abil mõõdeti ja koguti sademete andmeid prognoosimiseks.

Põhja-Ameerika
Ameerika Ühendriikides vanim teadaolev niisutuskanal töötati välja vahemikus 1200–800 eKr ja avastati Maranas, Arizonases aastal 2009. Niisutuskanal töötati välja kaks tuhat aastat enne Hohokami kultuuri ja ei ole kindlaks tehtud, milline kultuur sellele aluse pani, kuna Põhja- Ameerikas oli Hohokam ainus kultuur, kes teadaolevalt kasutas niisutuskanaleid. Nende niisutussüsteemid toitsid 1300 pKr suurimat edela piirkonda. 7. kuni 14. sajandil ehitati ja hooldati ulatuslikke niisutussüsteeme madalate soode aladel ja Gila jõe ääres, mis võistlesid Vana-Egiptuse ja Vana-Hiina süsteemide keerukusega. Hohokam kultuuris kasvatati näiteks puuvilla, tubakat, maisi, ube ja kabatšokke.

Vaata ka
drenaaž
kuivendus

Viited

Põllumajandus
Araabia kohvipuu

Araabia kohvipuu (Coffea arabica) on madaraliste sugukonda kohvipuu perekonda kuuluv puittaimede liik.  

Araabia kohvipuu viljadest valmistatakse araabika kohvi. Araabika kohvipuud peetakse vanimaks viljeldud kohvipuuliigiks – seda hakati kasvatama Araabia poolsaare edelaosas rohkem kui 1000 aastat tagasi.

Välimus

Araabia kohvipuu kasvab metsikult 9–12 m kõrguseks. Lehed on ovaalsed, 6–12 cm pikad ja 4–8 cm laiad, tumerohelist värvi. 

Puu õied on väikesed, valged, tugeva lõhnaga, 10–15 mm läbimõõduga. Õite magus lõhn meenutab jasmiini. Õitsemine kestab vaid paar päeva.

Puu viljaks on luuvili, mida sageli nimetatakse marjaks. Viljad on ovaalsed, umbes 1 cm pikkused ja 10–15 mm läbimõõduga. Viljad on esialgu tumerohelised, küpsedes muutuvad esialgu kollaseks, siis roosakaks ning lõpuks tumepunaseks. Vili sisaldab tavaliselt kaht seemet, mida kutsutaksegi kohviubadeks.

Kasvukoht

Araabia kohvipuu kannab kõige paremat vilja niiskes kliimas. Seda kasvatatakse tavaliselt 1300–1500 m kõrgusel, aga on ka istandusi merepinna kõrgusel ning ka 2800 m kõrgusel. Taim talub madalaid temperatuure, kuid mitte öökülma. Parim viljumistemperatuur jääb 20 °C ümbrusse. Erinevalt kongo kohvipuust kasvab araabia kohvipuu hästi ka varjus.

Kasvatamine 

Araabia kohvipuu jõuab viljakandvasse ikka umbes seitsme aastaga. Kultivarid kasvavad vaid umbes 5 m kõrguseks ning neid lõigatakse tagasi 2 m kõrgusele, et kergendada saagi korjamist ning vältida liiga suurt saaki, mis kurnaks ja kahjustaks puud. 

Viljade õigeaegne korje on väga oluline. Kuna kõik viljad ei valmi üheaegselt, kasutatakse tihti käsitsikorjet, et sekka ei satuks tooreid ega üliküpseid marju.  

Sõltuvalt kliimast, konkreetsest puust jms saab ühelt araabia kohvipuult 0,5–5 kg kuivatatud kohviube.  

Täiuslikes kasvutingimustes, näiteks Jaava saarel, istutatakse puid igal aastaajal ning ka saaki annavad nad seega kogu aeg. Vähem ideaalsetes tingimustes, näiteks Brasiilia mõningates osades, korjatakse saaki ainult talviti. 

Parimaks araabia kohvipuu kasvatuspiirkonnaks peetakse Colombiat.
Indoneesias hakati araabia kohvipuud kasvatama 1699. aastal.

Kasutamine
Parimad gurmeekohvid on tavaliselt valmistatud kõige kvaliteetsematest mahedamaitselistest araabia kohvipuu viljadest.

Välislingid 
 

Madaralised
Kohv
Viljapuud
Termiz

Termiz (varasem eestikeelne nimekuju Termez) on linn Usbekistanis, Surxondaryo vilajeti keskus. Asub Amudarja ääres Afganistani piiril.

Termiz on üle 2500 aasta vana. Kušaani riigis oli Termiz budismi keskus, 7.–8. sajandist islami keskus.

Aastal 1897 rajati linna Vene sõjaväe garnison.

Nõukogude-Afganistani sõja ajal baseerus linnas 100 000 Nõukogude sõjaväelast.

Alates 2002. aastast kasutab Saksamaa Termizis asuvat sõjaväerajatist Afganistanis tegutsevate vägede tugibaasina.

Linnas on ülikool ja mitu muud kõrgkooli.

Viited 

Usbekistani linnad
Niit

Niit ehk heinamaa on ökosüsteem, milles taimkatte moodustavad peamiselt tihedalt kasvavate mitmeaastaste mesofüütide kooslused, mille mullas toimub kamardumine ja mida võidakse regulaarselt niita. 
Niitusid jaotatakse primaarseteks ja sekundaarseteks.

Primaarsed niidud on rohumaad, mis on kujunenud ilma inimese olulise osaluseta. Primaarseiks niitudeks võivad Eestis olla mõned lamminiidud (kus üleujutuse ja jää mõjul ei kasva puid) ja mõned rannaniidud (eelkõige maatõusu alal, mis veel pole metsastunud).

Sekundaarsed niidud on kas 
looduslikud niidud, kui nende püsimine on seotud loodusliku koosluste regulaarse niitmisega, või 
kultuurniidud, kui niidetav kooslus on külvatud.

Puisniidud on looduslikud niidud, millel leidub põõsaid ja puid.

Vaata ka
aas
hein
heinategu
karjamaa
lillemuru
muru
niidukoosluse taimestiku taastamine
puisniit
pärandkooslus
rohumaa

Kooslused
Maamajandus
Heinategu
Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Sloveenia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1993. aastast. Sestsaadik on Sloveenia jätnud osalemata vaid 1994. ja 2000. aasta lauluvõistlustel. 

Sloveenia parim tulemus on olnud 7. koht. Esimest korda saavutas Sloveenia 7. koha 1995. aastal, kui riigi esindajaks oli Darja Švajger lauluga "Prisluhni mi". Teine kord saavutati 7. koht 2001. aastal Kopenhaagenis. Sel korral esindas Sloveeniat Nuša Derenda lauluga "Energy". 

Esimest korda esindas Eurovisioonil Sloveeniat ingliskeelne laul 1999. aastal. Loo nimi oli "For a Thousand Years" ning seda esitas juba korra Eurovisioonil käinud Darja Švajger.

2004. aastast alates, mil Eurovisiooni lauluvõistlusel käivitati poolfinaalide süsteem, ei kvalifitseerunud Sloveenia kolm aastat järjest võistluse finaali. Alles 2007. aastal Helsingis viis Alenka Gotar Sloveenia lauluga "Cvet z juga" finaali, kus saavutati 15. koht.

Sloveenia on neljal korral, aastatel 1966–1967, 1970 ja 1975, esindanud ka Jugoslaaviat.

Sloveenia rahvuslik eelvoor on EMA, mida kannab üle Sloveenia rahvuslik ringhääling Radiotelevizija Slovenija.

Osalejad
Osalejate vaatamiseks enne 1993. aastat vaata Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel.

Hääletamise ajalugu
1993. – 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Sloveenia andnud kõige rohkem punkte järgnevatele riikidele:

1993. – 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Sloveenia saanud kõige rohkem punkte järgnevatelt riikidelt:

Välislingid
  Eurovisioon.ee – Sloveenia
 OGAE Slovenia – Sloveenia ametlik Eurovisiooni lauluvõistluse fänniklubi koduleht

Sloveenia muusika
Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
Poddorje rajoon

Poddorje rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas. 

Rajoonis on 3 külaasundust (сельское поселение): Poddorje, Belebjolka ja Selejevo vald. Külaasundustes on 155 asulat.

Viited

Välislingid 

http://адмподдорье.рф

Novgorodi oblasti rajoonid
Rootsi Eurovisiooni lauluvõistlusel

Rootsi on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1958. aastast. Alates 1959. aastat on Rootsi kasutanud esindaja leidmiseks lauluvõistlust Melodifestivalen. 

Rootsi on olnud Eurovisioonil üks edukamaid riike, olles võitnud kuuel korral ja tõusnud esiviisikusse kokku 23 korral, mis asetab riigi kolmandale kohale Suurbritannia 29 ja Prantsusmaa 25 korra ees. Rootsi esimene võit tuli 1974. aastal, kui ABBA võitis lauluga "Waterloo". 

Teine võit tuli 1984. aastal. Siis esindas Rootsit Herreys, kelle esituses kõlas võidulaul "Diggi-Loo Diggi-Ley". Kolmas võit saavutati 1991. aastal, kui Carola esitas laulu "Fångad av en stormvind". Neljas võit saavutati vaid 8 aastat hiljem, 1999. aastal Jeruusalemmas, kui Charlotte Nilsson esitas laulu "Take Me To Your Heaven". Viimased kaks võitjat on esindanud Rootsit ka hiljem. 2006. aastal esindas Carola Häggkvist Rootsit lauluga "Invincible" jäädes sellega 5. kohale. Charlotte Nilsson esindas Rootsit 2008. aastal lauluga "Hero" pääsedes finaali žürii valikuna ning jäi finaalis 18. kohale.

Viies võit tuli 2012. aastal kui Rootsi esindaja Loreen esitas laulu "Euphoria" ning võitis võistluse 372 punktiga. 2015. aastal saavutas Rootsi kolme aasta järel taas võidu.

Rootsi on võõrustanud lauluvõistlust kuuel korral. Kolmel korral neist toimus lauluvõistlus Stockholmis, kahel korral Malmös ja ühel korral Göteborgis.

Melodifestivalen
Melodifestivalen on iga-aastane lauluvõistlus, mida korraldavad Rootsi rahvusringhäälingud Sveriges Television (SVT) ja Sveriges Radio (SR). Selle lauluvõistluse võitja on alates 1959. aastast saadetud esindama riiki Eurovisiooni lauluvõistlusele. See on üks populaarsemaid meelelahutussaateid Rootsi televisioonis, mida vaatab igal aastal umbes neli miljonit inimest. 

Peaaegu iga Eurovisioonile saadetav Rootsi esinduslaul on valitud Melodifestivaleni teel. Kõigest üks laul, 1958. aasta laul valiti ilma rahvusliku eelvõistluseta Rootsi ringhäälingu poolt.

Osalejad

Hääletamise ajalugu (1975–2016 finaalid) 
Rootsi on andnud kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:

Rootsi on saanud kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:

Korraldatud Eurovisiooni lauluvõistlused

Välislingid 
 SVT.SE – Melodifestivalen (rootsi keeles)
 Eurovisioon.ee – Rootsi

Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
Rootsi meedia
Eurovisioon
Raeapteek

Tallinna Raeapteek on apteek Tallinnas Raekoja platsil, mis tegutseb alates 15. sajandi algusest. See on üks vanemaid püsivalt tegutsenud apteeke Euroopas ja ühtlasi Tallinna vanim ettevõte. Kultuurimälestis nr 1197 .

Ajalugu
Apteegi täpne asutamisaeg pole teada, kuid Tallinna rae märkmeraamatust selgub, et 1422. aastal oli apteegil juba kolmas omanik. Mõned ajaloolased peavad asutamisaastaks 1415. aastat, mõned 15. sajandi esimesi aastaid. Raeapteeki on esmamainitud 8. aprillil 1422. 1422. aastal müüs keegi Johannes Malner apteegi edasi arst Hermannile. Uus omanik sattus rahalistesse raskustesse ja kui ta suri, ei jätkunud raha isegi tema matusteks. Selleaegne magistraat kattis vaese apteekri matusekulud, võttes selle tasuks apteegi enda valdusse. 

1579 ja 1581 vahel tuli Tallinna oma kodulinnast Pressburgist (tänapäeval Bratislava) ungarlane Johann Burchart Belavary de Sykava, kes võttis Raeapteegi magistraadilt rendile. 1582–1911 oli apteek kümme sugupõlve Burchardide perekonna valduses: 106 aastat linna rentnikena ning üle 200 aasta perekonna pärisomandina, kuni viimase omaniku pärijad apteegi 1911. aastal maha müüsid.

Tallinna raeapteekrite Burchartite perekonnas valitsenud traditsiooni kohaselt sai vanim poeg alati nimeks Johann, see tingis ka järjekorranumbrite kasutamise:
Johann Burchart Belavary de Sykava 
Johannes Burchart V 
Johannes Burchart VI
Johannes Burchart VII
Johannes Burchart VIII (1776–1838), kes oli peale raeapteekriameti ka edukas antikvariaadikolleksionäär

Esimene meditsiinilise haridusega apteeker oli alles viienda põlve Burchart, kes õppis Stockholmi ülikoolis. Räägitakse, et ta olevat olnud nii tuntud, et ta kutsuti isegi Peeter I surivoodi juurde, kuid tema abi olla jäänud liiga hiljaks.

Raeapteegi muuseum
Tänapäeval asub hoones Raekoja plats 11 lisaks apteegile ka muuseum.

Vaata ka
 Carl Rudolf Lehbert
 Moritz Burchart
Carl Christian Fick (1769–1773 Raeapteegi rentnik)

Viited

Välislingid 

Raeapteegi ametlik koduleht
 Raeapteegi lugu
 
Tallinna Raeapteek
Raekoja plats 11 (Raeapteek)
"Tallinna Raeapteek muutub tegevmuuseumiks" Postimees, 29. märts 2007 

Tallinna ettevõtted
Eesti apteegid
Tallinna ajalugu
Tallinna kultuurimälestised
Raekoja plats (Tallinn)
Osvald Tuul

Osvald Tuul (vene keeles Тууль Освальд Яанович; 27. märts 1906 Ahja Tartumaa – 1942) oli Eesti kommunistliku liikumise tegelane.

Alates 1921. aastast töötas Tuul treialina; 1923. aastast oli EKNÜ Tartu maakonna vastutav organisaator; 1923. aastast Eestimaa Kommunistliku Partei liige; aastatel 1923–1926 poliitvang; 1926. aastal lahkus NSV Liitu, kus õppis Lääne Vähemusrahvaste Kommunistlikus Ülikoolis (Коммунистическом университете национальных меньшинств Запада им. Ю. Мархлевского).

Aastal 1930 saabus Tuul tagasi Eestisse, kus oli EKP KK Illegaalse büroo sekretäri asetäitja ja pärast seda EKP KK Illegaalse büroo sekretär; 1931. aastast alates EKP Keskkomitee II sekretär.

1931. aastal ta vahistati ning mõisteti EKP kui keelustatud organisatsiooni juhtfiguurina 12 aastaks sunnitööle. Ta vabastati 1938. aastal amnestia alusel.

Seejärel sõitis ta NSV Liitu, kus töötas Leningradis tehases.

Pärast juunipööret 1940. aastal saabus Tuul tagasi Eestisse, kus tegutses 1941. aastast EKP Keskkomitee instruktorina. Teise maailmasõja ajal oli ta Eesti NSV Vabariikliku Kaitsekomitee Tartu maakonna volinik, Eesti Partisanisalkade Staabi liige. Osvald Tuul hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aastal (täpsed asjaolud teadmata).

Välislingid 
"Kristjan Rosenfeldti maja Tallinnas Nõmmel Sõbra tänav 5, kus arreteeriti salaja Nõukogude Liidust Eestisse saabunud Eestimaa Kompartei Keskkomitee illegaalne sekretär Osvald Tuul, tuntud hüüdnimega Lihunik". Rahvusarhiivi fotode andmebaas (FOTIS). EFA.123A-250-65.

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
J. Marchlewski nimelise Lääne Vähemusrahvuste Kommunistliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1906
Surnud 1942
Olga Lepešinskaja

Olga Lepešinskaja (vene keeles Ольга Васильевна Лепешинская; 15./28. september 1916 Kiiev – 20. detsember 2008 Moskva) oli vene balletitantsija ja pedagoog, Nõukogude Liidu rahvakunstnik (1951).

Lepešinskaja sündis vanas poola aadliperekonnas. Tema vanaisa Vassili Pavlovitš Lepešinski vahistati revolutsioonilise organisatsiooni Narodnaja Volja liikmena. Isa Vassili Vassiljevitš oli raudteeinsener, kes rajas Mandžuuria raudteed.

1925 astus Lepešinskaja Moskva koreograafiakooli, mille lõpetas 1933. Esimest korda esines ta laval 10-aastaselt ühena väikestest lindudest balletis "Lumeneid". 1932 mängis ta balletis "Pähklipureja" .

Juba 17-aastaselt hakkas Lepešinskaja Moskva Kremlis privaatetendusi andma. Kohe pärast lõpetamist asus Lepešinskaja tööle Suures Teatris. Tema esimene roll oli Rosina balletis "Sevilla habemeajaja", järgnes Suok Juri Oleša romaani "Kolm paksu" balletiversioonis. Viimane osutus väga populaarseks ja see roll tegi Lepešinskaja kuulsaks. 1943 esitas ta Grini "Punaste purjede" põhjal tehtud balletis peaosalist Assolit.

Kokku sai ta neli Stalini preemiat: 1941 osa eest balletis "Don Quijote", teise peaosa eest Sergei Prokofjevi balletis "Tuhkatriinu" (esietendus 21. novembril 1945), kolmanda lavastuse "Pariisi tuled" eest ja neljanda Tao-Hoa rolli eest balletis "Punane moon".

1951 pälvis ta koos Galina Ulanovaga tiitli NSV Liidu rahvakunstnik.

Välislingid

 Kaarel Kressa. Suri kuulus baleriin Olga Lepešinskaja, EPL, 23. detsember 2008

Nõukogude Liidu balletitantsijad
Venemaa balletitantsijad
Ukraina balletitantsijad
Nõukogude Liidu rahvakunstnikud
Vvedenskoje kalmistule maetud
Sündinud 1916
Surnud 2008
Tšudovo

Tšudovo (soome Tiutova) on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Tšudovo rajooni keskus. Asub Keresti jõe ääres Peterburist 115 km kagus.

Tšuduvot on esmakordselt mainitud Vadja viiendiku maksuraamatus 1539. aastal. 16. sajandist alates asus seal postijaam Tšudovski Jam. 1851. aastani oli küla nimeks Jamm-Tšudovo. 1851 avati küla läbiv Moskva-Peterburi raudtee. Linnaõigused sai 1937. aastal.

Tšudovo on raudteesõlm, seal on puidu- ja ehitusmaterjalitööstused, kommivabrik ja tikuvabrik.

Linnas on Nikolai Nekrassovi majamuuseum.

Linnas töötab 2 bussiliini.

Linna järgi on nime saanud Chudovo alamlade.

Viited

Välislingid

http://www.admchudovo.ru/
http://chudovo.in/

Novgorodi oblasti linnad
Monika Übner

Monika Übner (sündinud 10. novembril 1965 Pärnus) on eesti keskkonnateadlane ja õppejõud.

Õpingud
1973–1984 Pärnu Koidula Gümnaasium (Lydia Koidula nimeline Pärnu 2. Keskkool)
1974–1981 Pärnu Muusikakool, klaveri eriala
1984–1989 Tallinna Tehnikaülikool, tehnoloogiainsener
2000–2004 Tallinna Tehnikaülikool, PhD (loodusteadused)

Teenistuskäik
1986–1989 Tallinna Tehnikaülikoolis biokeemia kateedri laborant
1989–1992 kalurikolhoosis "Pärnu Kalur" meister
1995–2001 Pärnu Kurortoloogia ja Taastusravi Instituudi insener
2001 juulist detsembrini Pärnu Kurortoloogia ja Taastusravi Instituudi direktori kohusetäitja
2002–2004 TÜ Pärnu kolledži erakorraline teadur
2004–2005 TÜ Pärnu kolledži erakorraline lektor
alates 2005 TÜ Pärnu kolledži veemajanduse lektor

Tegevus muusikuna
1981–1984 Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli segakoor (alt)
1984–1988 TPI Kammerkoor (alt)
1984–1988 Tallinna 4. Tehnikakooli segakoor (alt)
alates 1990 Pärnu Segakoor "Endla" (alt, sopran)
1994 Pärnu Ooperi koor (sopran) Mozarti "Figaro pulm"

Publikatsioonid
Vaht, M.; Birkenfeldt, R.; Übner, M. (2008). An evaluation of the effect of differing lengths of spa therapy upon patients with osteoarthritis (OA). Complementary Therapies in Clinical Practice, 14, 60–64.
Übner, M.; Kaljurand, M.; Lopp, M. (2007). Supression of solute-wall interactions in humic acid capillary electrophoretic analysis by its diluted solution as background electrolyte. Colloids and Surfaces A: Physicochemical and Engineering Aspects, 302, 634–637.
Übner, M.; Treumann, M.; Viitak, A.; Lopp, M. (2005). Interaction of metal cations with different humic substances from sea and lake sediments. Proceedings of the Estonian Academy of Sciences. Chemistry, 54, 24–34.
Ubner, M.; Lepane, V.; Lopp, M.; Kaljurand, M (2004). Electrophoretic aggregation of humic acid. Journal of Chromatography A, 1045, 253–258.
Übner, M.; Kaljurand, M.; Lopp, M (2004). Interactions of Pb2+ with fulvic acid by electrophoretically mediated on-capillary microanalysis. Journal of Chromatography A, 1057, 253–256.
Übner, Monika; Treumann, Maili; Viitak, Anu; Lopp, Margus (2004). Properties of humic substances from the Baltic Sea and Lake Ermistu mud. Journal of soils and sediments, 24–29.
Übner, M. (2004). Interaction of humic substances with metal cations. (doctoral dissertation) Tallinn: Tallinn University of Technology Press

Välislingid 

Eesti keskkonnateadlased
Sündinud 1965
Mesilasvaha

Mesilasvaha on noorte töömesilaste vahanäärmete eritis. Vaha on materjal, millest mesilased ehitavad meekärgi.

Vahanäärmed paiknevad töömesilaste tagakeha kolmandal, neljandal, viiendal ja kuuendal kõhulookel. Igal lookel on kaks läbipaistvat vahapeeglikest. Vahapeeglite all paiknevad vaha eritavad rakud, mis mesilase kasvades muutuvad põietaolisteks ning täituvad vedela vahaga. Vaha tungib läbi kitiini peeglikese pinnale ja hangub väikeseks plaadikeseks. 

Mesilased hakkavad vaha eritama 3–5 päeva vanuselt ning lõpetavad korjemesilastena 18–20 päeva vanuselt. Mesilasemadel ja leskedel vahanäärmeid ei ole. 

Toatemperatuuril on vaha tahke ja kõva, meeldiva iseloomuliku lõhnaga. Sõltuvalt lisandite (mesi, taruvaik, suir) sisaldusest on vaha värvus valkjas kuni tumepruun. Vees vaha ei lahustu. Vaha sulamistemperatuur on 60–65 °C. Mesilasvaha tihedus on umbes 960 kg/m3.

Vaha sisaldab umbes 80% süsinikku, 13% vesinikku ja 7% hapnikku. Ühe 1 kg vaha eritamiseks kulub peres 3,5 kg mett.

Mesilasvaha kui toidulisaaine tähis on E901.

Kasutamine

Vaha kasutatakse peamiselt kunstkärgede ehk kärjepõhjade valmistamiseks; aga ka kupualgmete tegemiseks ja söödanõude paikamiseks.

Mesilasvahast valmistatakse muu hulgas ka küünlaid, kosmeetikavahendeid, pookimisvaha, kingaviksi ning mitmesuguseid viimistlusvahasid.

Traditsiooniliselt on mesilasvaha kasutatud haavade raviks ja anumate paikamiseks. Meditsiinis kasutatakse vaha muu hulgas salvide ja raviküünalde koostises.

Viited

Välislingid 

Mesindus
Rumeenia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Rumeenia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel seitsmeteistkümnel korral, alates aastast 1994.

Pärast debüteerimist 1994. aastal tegi Rumeenia nelja-aastase pausi naastes võistlusse aastal 1998. Riik on osalenud kõigil võistlustel välja arvatud aastatel 1999 ja 2001, mil riik pidi jätma võistlusel vahele aasta halbade tulemuste tõttu. 

Rumeenia parim tulemus lauluvõistlusel saavutati 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kui Luminiţa Anghel ja Sistem viisid Rumeenia poolfinaalis esimesele ja finaalis kolmandale kohale.

2006. aastal esindas Rumeeniat Mihai Trăistariu, kes enne võistlust lauluga "Tornero" oli üks suurimaid favoriite ning kellele pakuti võistluse esikohta. Trăistariu jäi aga lauluvõistluse finaalis neljandale kohale.

Rumeenia jääb kõrvale 2016. aasta Eurovisioonilt, kuna Rumeenia ringhääling polnud suutnud Euroopa Ringhäälingute Liidule võlgu tasuda alates 2007. aastast.

2018. aastal ei pääsenud Rumeenia esimest korda finaali, kui poolfinaalis jäädi 11. kohale.

Osalused

Viited

Välislingid
 Eurovisioon.ee – Rumeenia 
 TVR – Eurovision

Rumeenia muusika
Riigid Eurovisiooni lauluvõistlusel
Hillar Nahkmann

Hillar Nahkmann (27. juuli 1964 Tallinn – 22. detsember 2008) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1982. aastal Keila 1. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana.

Aastatel 1982–1993 oli ta Keila 1. Keskkoolis ajalooõpetaja.

Suvel 1991 asus ta tööle Eesti Raadiosse väliskommentaatorina; seejärel oli Eesti Raadio uudistediktor. Alates 2003. aastast oli ta Vikerraadio vastutav toimetaja. Oma sõnul eelistas ta esineda otse-eetris. Ta alustas raadiotööd uudistelugeja ja väliskommentaatorina. Hiljem tegi ta muu hulgas saateid "Maailm täna", "Päevasüda" ja "6pakk".

Ta oli muuhulgas ka edukas mälumängur. Ta võitis individuaalmängijana TV3 "Kuldvillaku", meeskondlikus arvestuses "Maakilva" (kevad 2001), Harju meistrivõistlused “Mnemofriik” (sügis 2001), ning Eesti meistrivõistlustel pronksmedali (kevad 1994). 10. klassi õpilasena ETV võistlussaate “Turniir” meeskondlik esikoht kevadel 1981.  

Suri ootamatult 22. detsembril 2008. Maetud Keila lähedal asuvale Karjaküla kalmistule.

Kirjandus 
Allar Viivik. Hillar Nahkmann: Mina teatasin "Estonia" laevahukust esimesena. Õhtuleht, 28. september 1999
Maarius Suviste. Hillar Nahkmann: Raadio loob fantaasiat. Maaleht, 21. juuli 2005
 Suri tuntud raadiohääl Hillar Nahkmann. Postimees, 22. detsember 2008
Uku Toom: Nahkmann oli asendamatu. ERR Uudised, 22. detsember 2008
Hillar Nahkmann 1964-2008. Õhtuleht, 22. detsember 2008
In memoriam - Hillar Nahkmann. Postimees, 23. detsember 2008
 Allar Viivik. Kilvar Hillar Nahkmann: "Küsimusele vastamisel on hea tuletamine!" Õhtuleht, 23. detsember 2008
Allar Viivik. Homme maetakse Hillar Nahkmann. Õhtuleht, 29. detsember 2008

Välislingid
Haud Keila Karjaküla kalmistul

Eesti ajakirjanikud
Eesti ajalooõpetajad
Keila Kooli vilistlased
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Karjaküla kalmistule maetud
Sündinud 1964
Surnud 2008
Kaido Reivelt

Kaido Reivelt (sündinud 29. oktoobril 1970) on Eesti füüsik ja teaduse populariseerija ning Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi õppedirektor ja endine sõudja.

Sport
Alustas sõudetreeninguid 1985 Viljandi SK-s Arne Graumanni juhendamisel. 
Võitis 1991 NL-i juunioride mv-tel roolijata kahepaadil pronksi. 
Tulnud 8 korral Eesti meistriks: 
1998 roolijata kahepaadil, 
1996–99 roolijata
1989 roolijaga neljapaadil
1989 ja 1993 kaheksapaadil. 
Kalevi liige

Haridus ja teaduskraad
1988 lõpetas Viljandi 5. Keskkooli 
1995 lõpetas Tartu Ülikooli füüsikaosakonna
2003 kaitses Tartus Ph.D. (optika ja spektroskoopia) cum laude

Töökäik 

1996–1997 Füüsika Instituudi insener
1997–2003 Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi erakorraline teadur
alates 2005 Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi õppedirektor

Teadustöö 
Kaido Reivelt tegutseb laineoptika alal leviinvariantsete laineväljadega (X-wave). Kaido kaitses väitekirja akadeemik Peeter Saari juhendamisel.

Tunnustus
 2018 Tartu Ülikooli väike medal

Ühiskondlik tegevus 
Kaido Reivelt on keskkonnaprogrammi GLOBE Eesti koordinaator.

Vaata ka 
X-wave
World Year of Physics 2005

Viited

Välislingid 
Kaido Reivelti loodud portaal fyysika.ee
Teadusbuss
 

Eesti füüsikud
Eesti sõudjad
Sündinud 1970
John Baird

John Baird on mitme tuntud inimese nimi:

 John Baird (sündinud 1969) on Kanada poliitik, alates 2011. aastast Kanada välisminister.
 John Logie Baird (1888–1946) oli šoti insener, esimese töötava televisioonisüsteemi leiutaja.
Jacques Charles

Jacques Alexandre César Charles [žakk aleks'aandr sez'aar šarl] (12. november 1746 Beaugency-sur-Loire – 7. aprill 1823 Pariis) oli prantsuse leidur, matemaatik ja aeronaut.

27. augustil 1783 laskis ta lendu esimese vesinikuõhupalli ja sama aasta 1. detsembril sooritas ta koos Marie-Noël Robertiga esimese mehitatud lennu vesinikuõhupallil.

Prantsusmaa leiutajad
Prantsuse matemaatikud
Sündinud 1746
Surnud 1823
Prantsusmaa lendurid
Jean-François Pilâtre de Rozier

Jean-François Pilâtre de Rozier (30. märts 1754 Metz – 15. juuni 1785 Wimereux) oli keemia ja füüsika õpetaja ning Prantsuse aeronaut.

De Rozier sooritas 21. novembril 1783 koos François Laurent d'Arlandesiga esimese vabalennu (pall ei olnud köie otsas) kuumaõhupallil.  Lend kestis 25 minutit, tõusti 900 meetri kõrgusele, maanduti 9 km kaugusel õhkutõusmiskohast. Ta hukkus hiljem koos Pierre Romainiga La Manche'i väina ületamisel.

Prantsusmaa lendurid
Lennuõnnetusel hukkunud
Sündinud 1754
Surnud 1785
Prantsusmaa pedagoogid
GNU Vähem Üldine Avalik Litsents

GNU LGPL (Lesser General Public License) ehk GNU Vähem Üldine Avalik Litsents on kompromiss GNU GPL-i ja teiste vähem GNU põhimõtteid jagavate litsentside vahel (näiteks BSD litsents).

LGPL seab copyleft piirangud küll programmile endale, kuid mitte teistele programmidele, mis antud programmile viitavad. LGPL on eelkõike mõeldud teekide litsentsiks, kuid seda kasutavad ka sellised programmid nagu OpenOffice.org ja Mozilla Firefox.

Vaata ka
GNU GPL
GNU FDL

Välislingid
GNU LGPL-i inglise keelne tekst
GNU LGPL-i mitteametlik tõlge
LGPL Pingviini vikis

Tarkvaralitsentsid
Taimõri rajoon

Taimõri rajoon (ametliku nimega Taimõri Dolgaani-Neenetsi munitsipaalrajoon) on 2. järgu haldusüksus Venemaal Krasnojarski krais.

Rajoon loodi Taimõri (Dolgaani-Neenetsi) autonoomsest ringkonnast, kui 2005. aasta 17. aprillil toimunud referendumi tulemusel moodustati 2006. aastal ringkonna alal rajoon, mis läks 1. jaanuaril 2007 Krasnojarski krai koosseisu ning ringkond kaotati.

2008. aastal oli rajooni rahvaarv 37 800, millest 10 100 moodustasid põlisrahvad – dolgaanid, neenetsid, nganassaanid, evengid ja eenetsid.

Taimõri rajoon on pindalalt Venemaa suurim rajoon ning on suurem kui näiteks Türgi. Elanike arvult on see väiksem kui Pärnu.

Rajoon jaguneb halduslikult 2 linna-asunduseks ja 2 maa-asunduseks:

Dudinka
Dikson
Hatanga
Karaul

Viited 

Venemaa rajoonid
Krasnojarski krai
Turgi rahvad
Helen Erastus

Helen Erastus on eesti koorijuht, muusikapedagoog ja kultuurikorraldaja.

Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia muusikapedagoogika erialal.

Töötanud Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi muusikaosakonna solfedžo- ja muusikateooriaõpetajana. On Pärnu Kontserdibüroo juhatuse liige ja Pärnu Filharmoonia produtsent.

Laulnud Tartu Ülikooli Akadeemilises Naiskooris (dirigent Vaike Uibopuu), Tallinna Kammerkooris (dirigendid Kuno Areng, Toomas Kapten), kammerkooris "Mainor" (dirigent Olari Elts), Kooriühingu Kammerkooris, Eesti Raadio Segakooris (dirigent Toomas Kapten), kammerkooris "Ave Canto" (dirigendid Toomas Voll, Eva Taul, Ave Sopp) ja Pärnu Kammerkooris (dirigent Ave Sopp).

Osalenud koorilauljana vokaalsümfooniliste suurvormide, nagu näiteks Wolfgang Amadeus Mozarti Missa c-moll ja Reekviemi, Johann Sebastian Bachi Missa h-moll, Georg Friedrich Händeli oratooriumide "Messias", "Iisrael Egiptuses", Johannes Brahmsi Saksa reekviemi,
Johann Valentin Mederi Reekviemi, Ferenc Liszti oratooriumi "Via crucis" ettekandmisel Toomas Siitani, Andres Mustoneni, Arvo Volmeri, Leo Krämeri ja Olari Eltsi juhatamisel.

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti kultuurikorraldajad
Sünniaeg puudub
Töölaud (infotehnoloogia)

Töölaud on metafoor, mida kasutatakse kirjeldamaks graafilise kasutajaliidesega kasutajale pakutud võimalusi. Arvuti töölauda võrreldakse tegeliku töölauaga, kus kasutaja saab liigutada reaalseid dokumente ja kaustu. Kasutaja saab faile akendena avada, nagu ta asetaks tegeliku dokumendi töölauale. Lisaks on selle jaoks tehtud väikseid programme, mis esindavad reaalselt laual esineda võivaid asju: kalkulaator, kalender, märkmepaber jne.

Arvutis on "töölaua" mõistet kõvasti laiendatud, kuna arvutite puhul on esmatähtis kasutusmugavus, mitte puhta metafoori säilitamine. Seetõttu leiame töölaualt ka prügikasti, kettad, failihalduri, menüüd ja muud asjad, millel füüsilisel töölaual vaste puudub.

Ajalugu
Töölaua/kontori metafoori tutvustasid maailmale esmakordselt Tim Mott ja Larry Tesler 1970. aastatel Xeroxi PARC-st. Esimene personaalarvuti, mis sellist lähenemist kasutas oli Xerox Star.
Üks esimesi töölauasarnast liidest pakkuvaid programme turul oli Magic Desk I Commodore 64 kassetil 1983. aastal. See algeline graafiline kasutajaliides oli üsna jämedakoeline töölaua imitatsioon. 
Kasutaja liigutas kursorit johtkangiga ja tegi valikuid tulistamisnuppu vajutades. Magic Desk sisaldas ka kirjutusmasinat, mida emuleeriti graafiliselt koos heliefektidega. Töölaud sisaldas ka kalkulaatorit ja märkmikku. Faile sai paigutada töölaua sahtlitesse ja neis asuvatesse kaustadesse. Ka prügikast oli olemas.

Esimene arvuti, mis tegi töölaua populaarsemaks kui varasema tekstipõhise kasutajaliidese, oli Apple Macintosh 1984. aastal. Töölaud on üldlevinud moodsates operatsioonisüsteemides, näiteks nii Linux, Microsoft Windows, Mac OS X kui ka teised UNIX-ilaadsed operatsioonisüsteemid kasutavad seda.

Vaata ka
Töölaua virtualiseerimine
Graafiline kasutajaliides
Operatsioonisüsteem

Tarkvara
Kasutajaliidesed

fr:Environnement de bureau#Métaphore du bureau
Prangli kirik

Prangli Laurentsiuse kirik on puukirik, mis asub Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saarel Lääneotsa külas. Kirikus tegutseb EELK Prangli Laurentsiuse Kogudus.

Kirikut ümbritseb Prangli kirikuaed.

Ajalugu
Prangli Laurentsiuse kirikut ehitati vahemikus 8. juuni 1848 kuni 10. august 1848. 10. augustil 1848 peeti Rooma märtrile Laurentsiusele pühendatud vastvalminud kabelis ka esimene jumalateenistus. 

Kabelit renoveeriti põhjalikult 1860. aastal, mil paigaldati ka orel.

Pildid

Vaata ka 
Eesti kirikute loend
Prangli Laurentsiuse kogudus

Välislingid 

Prangli kirikust saare koduleheküljel
Prangli Laurentsiuse koguduse ajaloost
 

kirik
Harju maakonna kirikud
Harju maakonna kultuurimälestised
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Kejsi Tola

Kejsi Tola (sündinud 5. veebruaril 1992) on Albaania laulja ja saate "Albanian Idol 2007" võitja. 

Ta esindas Albaaniat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas looga "Carry Me in Your Dreams" (albaaniakeelne versioon "Më merr në ëndërr"), mis tuli finaalis 48 punktiga 17. kohale.

Albaania lauljad
Albaania esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Festivali i Këngësi võitjad
Sündinud 1992
Kersti Sarapuu

Kersti Sarapuu (sünninimi Kersti Vahemets; sündinud 5. mail 1954 Põltsamaal) on Eesti poliitik, XIII ja XIV Riigikogu liige.

Haridus
1972 Tartu 7. Keskkool
1986 Tallinna Polütehniline Instituut, tööstuse juhtimine ja planeerimine

Töökäik
1972–1973 Tartu Kaubandusvalitsus, müüja
1973–1977 Karinu 8-klassiline Kool, õpetaja
1977–1988 Alliku Sovhoosi Lastepäevakodu, juhataja
1988–1994 Paide Sookure Lasteaed, juhataja
1994–1996 Virumaa Kommertspank, Paide kontori juhataja
1996–1998 Eesti Maapank, regiooni direktor
1998–2005 AS Kingstor, AS Neli Kuningat, juhatuse liige
2005 Paide abilinnapea
2005–2011 Paide linnapea

Tegevus NLKP-s
Ta oli alates 1982. aastast Eestimaa Kommunistliku Partei liige.

Poliitiline tegevus
Sarapuu kuulub alates 19. novembrist 2002 Keskerakonda.

Ta alustas oma poliitilist karjääri Paide abilinnapeana 2005. aastal, seejärel oli ta Paide linnapea (2005–2011) ja Paide Linnavolikogu esimees. 

15. oktoobril 2016 valiti ta erakonna volikogu esimeheks ja 2019–2021 oli ta Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimees.

Tunnustus
2019 – Paide linna aukodanik

Isiklikku
Tema abikaasa oli poliitik ja ettevõtja Arvo Sarapuu. Neil on viis last.

Viited

Välislingid 
Kersti Sarapuu Riigikogu lehel 
Kersti Sarapuu CV Paide linna kodulehel 
"Keskerakond seab Paide linnapea kandidaadiks Kersti Sarapuu". Postimees, 19. august 2005
Kadri Tonka. [http://www.jt.ee/?id=404262 "Linnapea lahkus ametist kuldse käepigistusega"). Järva Teataja, 17. märts 2011

Paide linnapead
Eesti Keskerakonna poliitikud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Sündinud 1954
Urmarõ

Urmarõ ehk Vormar (vene Урмары, tšuvaši Вăрмар) on alevik Venemaal Tšuvaššias, Urmarõ rajooni keskus.

Praegune asula tekkis Moskva-Kaasani raudtee ehitusega seoses. Esmakordselt mainiti jaama 1893. aastal. 1947—2006 oli alev.

Alevikus on keskkool, haigla ja 2 raamatukogu. Töötavad mööbli- ja õmblusvabrik. Ilmub tšuvašikeelne ajaleht "Хĕрлĕ ялав".

Elanike arv on 5427 (2017).

Tšuvaššia
Venemaa alevikud
Kitseküla raudteepeatus

Kitseküla raudteepeatus on raudteepeatus Tallinnas Pärnu maantee viadukti ja Ida-Tallinna Keskhaigla Magdaleena üksuse vahetus läheduses. Kitseküla raudteepeatuses peatuvad Elroni elektri- ja diiselrongid. Piletihinnalt kuulub peatus I tsooni, mille piires liiklemine on tallinlasele tasuta.

Kitseküla raudteepeatus asub Balti jaamast 2,9 km kaugusel.

Raudteepeatuses Balti jaama sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Tehnika tänavale. Tapa sõidusuunal väljuvad inimesed satuvad Jalgpalli tänavale. Mõlemalt sõidusuunalt saab treppide abil tõusta Pärnu maanteele, mis peatusest pisut ida pool viadukti abil raudtee ületab.

Peatuskoht jääb vaid 5-7-minutise kõnnaku kaugusele Vineeri bussi- ja trammipeatusest. Magdaleena haigla ja Lilleküla jalgpallistaadion jäävad kolmeminutise jalutuskäigu kaugusele. Samuti on läheduses Tallinna Ühisgümnaasium.

Pärnu maanteel saab ümber istuda trammidele number 3 (Tondi–Kadriorg) ja 4 (Tondi–Lennujaam) ning bussidele number 5, 18 ja 36.

Ajalugu

Kitseküla raudteepeatus avati 10. novembril 2008. Peatus (samuti Urda ja Padula raudteepeatus) ehitati Euroopa Regionaalarengufondi projekti vahenditest.

2013. aasta suvel valmisid Kitsekülas uued 550 mm kõrgused täispikad perroonid, mis võimaldavad nüüd siseneda ja väljuda terve rongi ulatuses. 2008. aastal ehitatud 30 m pikkused perroonid lammutati. 
Peatuse nimi on pandud Kitseküla asumi järgi.

Viited

Välislingid
 EPL "Kitseküla rongipeatus Tallinna kesklinnas sai valmis"; 06.11.2008 
 KITSEKÜLA – Eesti Raudteeajaloo Selts
 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Tallinna raudteejaamad
Constantin von Grewingk

Caspar Andreas Constantin von Grewingk (vene: Константин Иванович Гревингк; 14. (vkj. 2.) jaanuar 1819 Viljandi – 30. (vkj. 18.) juuni 1887 Tartu) oli baltisaksa päritolu Liivimaa geoloog ja arheoloog.

Grewingk oli pärit ametniku perekonnast.

Õppis 1837–1841 Tartu Ülikoolis, 1842–1843 Freibergi ja Jena ülikoolis, 1844–1845 Berliini ülikoolis. Dr. Phil 1845, Jena, mag 1854 St. Petersburg. Eriala mineraloogia.

1845–1854 Peterburi Teaduste Akadeemia mineraalikogude konservaator. 1854–1887 Tartu Ülikooli geoloogiaprofessor.

Uuris devoni ja kvaternaariajastu geoloogiat ning koostas Baltimaade geoloogilise kaardi.Pani aluse meteoriitide kogumisele ning eesti arheoloogiale (uuris eelkõige kiviaega ja Kunda leiukohta). Te lõi esimese teadusliku Eesti ja Põhja-Läti ala etnilise ajaloo käsitluse, nn gooti teooria. Samuti uurinud Karjala kaljujooniseid (avastas 1848 kaljujoonised Äänisjärve idakaldal) ja Alaska ning Loode-Ameerika geoloogiat.

Tema järgi on nimetatud järv ja liustik Alaskal, Kachemak Bay State Parkis.

Grewingk on maetud Tartu Raadi (Vana-Jaani) kalmistule.

Viited

Välislingid
 Teoseid
Grewingk Glacier and Lake
C.Grewingki haud Vana-Jaani kalmistul

Liivimaa inimesed
Tartu Ülikooli professorid
Õpetatud Eesti Seltsi auliikmed
Eesti Kirjameeste Seltsi auliikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Geoloogid
Arheoloogid
Sündinud 1819
Surnud 1887
Alatõr

Alatõr (tšuvaši Улатӑр, ersa Ратор) on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis, Alatõri rajooni keskus. Asub Sura jõe vasakul kaldal.

1552 rajas Ivan Julm praeguse linna kohale kindlustatud asula. 1780 sai linnaõigused.

Linna läbib Kaasani–Penza raudtee.

2002. aastal olid elanikest 87,3% venelased, 7,2% mordvalased ja 4,1% tšuvašid.

Linnast on pärit tšuvaši kirjanik Vjatšeslav Šapošnikov.

Viited

Välislingid 
Alatõri koduleht

Venemaa linnad
Tšuvaššia