joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Elīna Šimkus

Elīna Šimkus (sündinud 1982) on läti ooperilaulja, lüüriline sopran. 

Ta on lõpetanud Jazeps Vitolsi nimelise Läti Muusikaakadeemia lauluklassi (2006) ja Norra Muusikaakadeemia (2009, prof. Barbro Marklund, prof. Hakan Hagegard). 

2011. aastal võitis ta Pärnus Klaudia Taevi nimelise konkursi III preemia. Ta laulis 2013. aastal festivali PromFest raames ooperi "Tsaari mõrsja" nimirolli. 

Lauljanna repertuaaris on ooperiklassika, kammermuusika, kaasaegne muusika ning ka muusikal ja rokkooper.

Šimkus on teinud koostööd järgnevate orkestritega: Sinfonietta Riga, Oslo sümfooniaorkester, barokkorkester “Collegium Musicum Riga”, Läti Rahvuslik Sümfooniaorkester, Läti Muusikaakadeemia sümfooniaorkester, brassbänd “Riga” jpt.

Viited

Läti lauljad
Sündinud 1982
Sünnipäev puudub
McDonnell Douglas F/A-18 Hornet

McDonnell Douglas (nüüd Boeing) F/A-18 Hornet on mitmeotstarbeline sõjalennuk, mis on mõeldud nii hävituslennukiks kui ka ründelennukiks (F/A tähistab sõnu Fighter/Attack). Lennuki arendasid Northrop YF-17 hävituslennukist McDonnell Douglas ja Northrop. Lennuk oli mõeldud kasutamiseks Ameerika Ühendriikide mereväes ja merejalaväes, kuid see on kasutusel mitmete riikide õhujõududes.

Lennutehnilised näitajad

 Meeskond: F/A-18C: 1, F/A-18D: 2
 Pikkus: 17,1 m
 Tiivaulatus: 12,3 m
 Kõrgus: 4,7 m
 Tühimass: 10 400 kg
 Täismass: 16 770 kg
 Maksimaalne lennukaal: 23 500 kg
 Mootor: 2 × General Electric F404-GE-402 (turboventilaatormootorid)
 Maksimaalne kiirus: Mach 1,8 (1915 km/h)
 Tegevusraadius: 2000 km
 Lennulagi: 15,2 km
 Tõusukiirus: 254 m/s
 Tõukejõu ja kaalu suhe: 0,96

Kasutajad

 Austraalia
 Austraalia õhujõududes oli 2008. aastal kasutusel 55 F/A-18A ja 16 F/A-18B tüüpi lennukit.

 Kanada

 Kanada õhujõududes on kasutusel 138 CF-18 Hornetit, mis on Kanada versioon F/A-18 Hornetist.

 Soome

 Soome õhujõududes oli 2013. aasta seisuga kasutusel 55 F-18C ja 7 F-18D tüüpi lennukit.

 Kuveit

 Kuveidi õhujõud kasutasid 2013. aasta seisuga 28 F/A-18C ja 7 F/A-18D tüüpi lennukit.

 Malaisia

 Malaisia õhujõud kasutavad 8 F/A-18D tüüpi lennukit.

 Hispaania

 Hispaania õhujõud kasutavad 100 erinevat tüüpi Hornetit.

 Šveits

 Šveitsi õhujõud kasutavad 26 F/A-18C ja 7 F/A-18D tüüpi lennukit.

 Ameerika Ühendriigid

 Ameerika Ühendriikide merevägi kasutab 409 F/A-18A/B/C/D Hornetit.

Hävituslennukid
Ameerika Ühendriikide lennukid
Orienteeruja (ajakiri)

Orienteeruja oli Eesti Orienteerumisliidu orienteerumissporti kajastav ajakiri, mis ilmus aastatel 1994–2017.

Esimene Orienteeruja number ilmus 23. aprillil 1994. Aastatel 1994–1999 ilmus Orienteeruja ajalehena, alates 2000. aastast ajakirjana. Ilmumissagedus varieerus aastati: 1994. aastal ilmus 5 numbrit, aastatel 1995 ja 1996 ilmus 7 numbrit, 1997 ja 1998 8 numbrit, 1999. aastal 9 numbrit, aastatel 2000–2003 8 numbrit, aastatel 2004 ja 2005 6 numbrit, 2006. aastal 8 numbrit, 2007. aastal 7 numbrit, aastatel 2008–2010 6 numbrit, alates 2011. aastast ilmus 4 numbrit aastas. Orienteeruja oli Eesti spordialaliitude väljaannetest kõige kauem järjepidevalt ilmunud ajakiri/ajaleht. Ajakirja viimane number ilmus 2017. aasta detsembris.

Ajakiri kajastas orienteerumisspordi alade – orienteerumisjooksu, suusaorienteerumise, rattaorienteerumise ja rogaini – tehnilisi ja taktikalisi aspekte, treeningumetoodikaid, ülevaateid Eesti orienteerujate saavutustest tiitlivõistlustel, kaardianalüüse, rajameistritööd, noortesporti, samuti seiklussporti ja muid alasid, mis tuginevad orienteerumisoskusele.

Orienteeruja ilmunud numbrid on elektrooniliselt kättesaadavad Eesti Orienteerumisliidu veebiraamatukogus, samuti Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis DIGAR.

Viited

Välislingid
 Eesti Orienteerumisliit. Ajakirja Orienteeruja raamatukogu
 Eesti Rahvusraamatukogu Digitaalarhiiv

Eesti endised ajakirjad
Eesti orienteerumine
Eesti spordiajakirjandus
Neringa omavalitsus

Neringa omavalitsus  on 2. järgu haldusüksus  Leedus endise Klaipėda maakonna aladel. Omavalitsus piirneb lõunas Venemaaga.

Omavalitsuse pindala on 90 km². 2014. aasta seisuga elas seal 2757 inimest.

Omavalitsus moodustati 1961. aastal. Selle territooriumil on vaid üks asula - Neringa linn. Omavalitsuse territooriumil on kaks valda: Preila-Pervalka vald ja Juodkrantė vald. 

2011. aasta seisuga olid elanikest 92,45% leedulased, 4,44% venelased, 0,58% sakslased, 0,39% ukrainlased ja 2,14% oli teistest rahvustest.

Omavalitsus piirneb idas Kura lahega. Omavalitsuse territoorium moodustab osa Kura sääre rahvuspargi territooriumist.

Välislingid 

 Omavalitsuse koduleht (leedu keeles)

Klaipėda maakonna omavalitsused
Anita Liepiņa

Anita Liepiņa (sünninimi  Anita Stūrīte; sündinud 17. novembril 1967) on läti kergejõustiklane (käija ja maratonijooksja) ja rogainija.

Osales käijana 1996., 2000. ja 2004. aasta suveolümpiamängudel, parim tulemus 22. koht 10 kilomeetri käimises Atlanta olümpial 1996. 1997. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel sai 10 km käimises 8. koha.

Maratonijooksus võitis 2002. aastal Riia maratoni ja 2007. aastal Valmiera maratoni. 

Rogainis  on tulnud  koos Raimonds Lapiņši ja Guntars Mankusega kaks korda (2002 ja  2006) maailmameistriks segavõistkondade arvestuses, lisaks võitnud rogaini MMilt 2 pronksi – 2004. aastal koos Raimonds Lapiņši ja Guntars Mankusega ning 2010. aastal koos Valters Kaminskisega. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitnud segavõistkondade arvestuses 4 kulda (2005 koos Guntars Mankusega, 2012, 2013 ja 2015 koos Valters Kaminskisega), hõbeda (2007 koos Ainārs Skrubisega) ja 2 pronksi (2010 ja 2014 koos Valters Kaminskisega).

Välislingid
 IAAF Athlete Profile: Anita Liepina
 Valters Kaminskis-Anita Liepina, European rogaining champions 2013 in mixed open category. IRF Newsletter No. 196
 ESBL sporditulemused. Anita Liepina

Läti kergejõustiklased‏‎
Sündinud 1967
Jethro Tull

Jethro Tull oli Suurbritannia progressiivse roki ansambel, mille asutaja ja juhtfiguur oli laulja ja flöödimängija Ian Anderson. Ta asutas ansambli 1967. aastal.
Ansambli muusikat on liigitatud ka blues rock'i, folkroki ja hard rock'i alla. Algkoosseisu kuulusid veel kitarrist Mick Abrahams, basskitarrist Glenn Cornick ja trummar Clive Bunker. 

Jethro Tulli albumitest 11 on saanud kuld- ja 5 plaatinaplaadi staatuse. Kogu maailmas on nende albumeid müüdud umbes 60 miljonit.

2014. aastal teatas ansambel tegevuse lõpetamisest. Ian Anderson keskendub soolokarjäärile.

Jethro Tull on esinenud Eestis 1991. ja 2001. aastal.

Stuudioalbumid 

 This Was (1968)
 Stand Up (1969)
 Benefit (1970)
 Aqualung (1971)
 Thick as a Brick (1972)
 Living in the Past (1972)
 A Passion Play (1973)
 War Child (1974)
 Minstrel in the Gallery (1975)
 Too Old to Rock ’n’ Roll: Too Young to Die! (1976)
 Songs from the Wood (1977)
 Heavy Horses (1978)
 Stormwatch (1979)
 A (1980)
 The Broadsword and the Beast (1982)
 Under Wraps (1984)
 Crest of a Knave (1987)
 Rock Island (1989)
 Catfish Rising (1991)
 Roots to Branches (1995)
 J-Tull Dot Com (1999)
 The Jethro Tull Christmas Album (2003)
The Zealot Gene (2022)

Viited

Välislingid 
Koduleht
http://jethrotull.com

Suurbritannia ansamblid
Miguel Dalmao

Miguel Ángel Dalmao Alvez (16. jaanuar 1951 Salto departemang – 29. detsember 2014 Montevideo) oli Uruguay sõjaväelane, 1. veebruarist 2005 kindral.

8. mail 2013 mõisteti ta 28 aastaks vangi selle eest, et ta sõjaväe salateenistuses teenides sõjaväelise diktatuuri ajal
1974. aastal koos José Nelson Chialanzaga põhjustas kommunistist kirjandusprofessori Nibia Sabalsagaray surma sõjaväevanglas, osaledes tema piinamises.

Välislingid
Nekroloog

Uruguay inimesed
Sõjaväelased
Sündinud 1951
Surnud 2014
Aleksander Vassenin

Aleksander Vassenin (9. jaanuar 1953 Tallinn – 3. september 2007 Tallinn) oli eesti sotsiaaltöötaja ja ajaloolane.

Haridus
Aleksander Vassenin õppis 1960–1970 Tartu Pimedate Laste Internaatkoolis ja 1970–1973 Tallinna Kaugõppe Erikeskkoolis. Lõpetas 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo eriala, juhendaja professor Jaan Konks. 2002. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaaltöö eriala, kaitses sotsiaaltöö magistri kraadi tööga “Nägemispuudega inimesed: sotsialiseerumise võimalusi”, juhendaja professor Taimi Tulva.

Töö
Töötas aastatel 1978–1980 Eesti Pimedate Ühingu (EPÜ) klubi juhatajana, 1980–1983 EPÜ Tallinna Õppe-Tootmiskombinaadi (ÕTK) algorganisatsiooni büroo esimehena, 1983–1993 EPÜ Tallinna ÕTK metallistantsijana. Aastatel 1986–1989 õpetas töö kõrvalt EPÜ Õppemetoodilises Rehabilitatsiooni Keskuses punktkirja. 1994–1995 Põhja-Eesti Pimedate Ühingu esimehe asetäitja. 1997. aastast töötas Astangu Toimetulekukeskuse rehabilitoloog-konsultandina.. 2007. aasta algusest surmani töötas puuetega inimeste anonüümse nõuandetelefoni Abilaegas nõustajana.

Ühiskondlik tegevus
Eesti Muinsuskaitse Seltsi, Eesti Kodu-uurimise Seltsi ja Tallinna Linnamuuseumi kodu-uurimise ringi liige. Tegi ettekandeid pimedate ajaloost Tallinnas, kogus esemeid, mälestusi ja dokumente Tallinna Linnamuuseumile ja Eesti Pimedate Muuseumile Tartus. Põhja-Eesti Pimedate Ühingu juhatuse liige 1983–1986 ja 1994–1998. 1986–1992 Eesti Pimedate Ühingu Tallinna Õppe-Tootmiskombinaadi ametiühingu juhatuse liige, 1988–1992 Eesti Pimedate Ühingu Põhja-Eesti Regiooni juhatuse liige. Eesti Pimedate Liidu (EPL) juhatuse liige 1994–1997 ja 2002–2005. Tallinna Invanõukogu liige. Ta oli Põhja-Eesti Pimedate Ühingu infolehe Kuukiir ja Eesti Pimedate Liidu ajakirja Valguse Kaja toimetuse liige, tegi kaastööd Eesti Puuetega Inimeste Koja ajakirjale Sinuga ja Eesti Pimedate Liidu heliajakirjale Epüfon, avaldas artikleid ajakirjas Sotsiaaltöö ja ajalehes Videvik. Aastatel 1978–1992 mängis EPÜ Tallinna ÕTK puhkpilliorkestris löökpille.

Isiklikku
Tema vennatütar on tõlkija ja luuletaja Mariliin Vassenin.

Kirjutised
 Aldo Kals, Aleksander Vassenin. Eesti Pimedate Ühingu Tallinna Õppe-Tootmiskombinaat 100 Tallinn: Valgus, 1989
 Aleksander Vassenin. Kuulsatest pimedatest ja nende abilistest. Kogumikus Tulva, Taimi (koostaja). Teaduselt praktikale: uurimusi ja arutlusi sotsiaaltöö teemadel. Tallinn: Tallinna Pedagoogikaülikool, 1998
 Aleksander Vassenini ajalehe- ja ajakirjaartiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae
IM MEMORIAM. Aleksander Vassenin. (G.Särekanno, Ants Kraut); Eesti Kodu-uurimise Selts, Eesti Muinsuskaitse Selts, Eesti Genealoogia Selts. Aastaraamat 2007, 9 – 10

Viited

Eesti sotsiaaltöötajad
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Rapla kalmistule maetud
Sündinud 1953
Surnud 2007
Odd Iversen

Odd Helge Iversen (hüüdnimi Ivers; 6. november 1945 Trondheim – 29. detsember 2014 Trondheim) oli norra jalgpallur, üks Norra edukamaid väravakütte. 

Ta mängis 45 matši Norra jalgpallikoondises ja lõi 19 väravat. 

Ta oli jalgpallur Steffen Iverseni isa.

Tunnustused
1981 Olavstatuetten

Välislingid
Nekroloog

Norra jalgpallurid
Sündinud 1945
Surnud 2014
Kooselu

Kooselu on üldmõiste, mis hõlmab nii traditsioonilist abielu kui ka teisi ühiselu vorme nagu vabaabielu, külastusabielu, samasooliste partnerlus ja muud.

Kooselu on ametlikult registreeritud abielu või selle sarnane püsiv paarisuhe või polügaamne suhe, näiteks vabaabielu, registreerimata külastusabielu või samasooliste kooselu.

Vaata ka
 Abielu
 Vabaabielu
 Samasooliste abielu
 Tsiviilpartnerlus
 Kooseluseadus

Viited

Ühiskond
Surnud 8. novembril

Siin loetletakse 8. novembril surnud tuntud isikuid.

1520 – Erik Johansson, Rootsi riigitegelane ja kõrgaadlik
1803 – Johann von Brevern, baltisaksa poliitik
1830 – Georg Ludwig Pilar von Pilchau, vene sõjaväelane
1856 – Étienne Cabet, prantsuse filosoof ja utopistlik kommunist
1890 – César Franck, prantsuse organist, pianist, helilooja ja muusikapedagoog
1896 – Carl Hermann Hesse, 19. sajandil Paides maakonnaarst, kirjanik Hermann Hesse vanaisa
1908 – Friedrich Schmidt, baltisaksa botaanik
1917 – Adolph Wagner, saksa majandusteadlane
1934 – James Mark Baldwin, USA psühholoog
1944 – Walter Nowotny, saksa lendur
1947 – Constantin Sănătescu, Rumeenia poliitik
1953 – Ivan Bunin, vene kirjanik, Nobeli kirjandusauhind 1933
1964 – Viljo Revell, soome arhitekt
1964 – Martin Laurimaa, eesti koorijuht
1965 – Dorothy Kilgallen, USA ajakirjanik ja telesaatejuht
1969 – Harry Mallin, Suurbritannia poksija
1978 – Norman Rockwell, Ameerika Ühendriikide kunstnik ja illustraator
1980 – August Mikk, eesti muuseumitöötaja ja kodu-uurija
 1980 – Aleksis Ostrat, eesti metsateadlane ja dendroloog
1983 – Kalju Parvel, eesti majandusteadlane
1985 – Manivald Kesamaa, eesti luuletaja, lastekirjanik ja publitsist
1986 – Vjatšeslav Molotov, Nõukogude Liidu poliitik
1986 – Nils Ramm, rootsi poksija
1991 – Kaljo Kask, eesti majandusteadlane
1992 – Rein Heiduk, eesti arhitekt
1992 – Vello Soa, eesti klaasikunstnik
1994 – Julius Adojaan, eesti õigusteadlane
1995 – Mati Kahru, eesti suusaspordikohtunik
1995 – Endel Rumma, eesti arst
1998 – Richard Valdov, eesti jalgpallur
1998 – Jean Marais, prantsuse näitleja
1999 – Leon Stukelj, sloveenia võimleja
2000 – Józef Pińkowski, poola poliitik
2006 – Lia Looveer, eestluse edendaja Austraalias
2006 – Indrek Tuul, Eesti aerutaja, treener ja sporditegelane
2007 – Stephen Fumio Hamao, jaapani päritolu roomakatoliku kardinal
2007 – Juri Streltsov, NSV Liidu sõjaväelane
2007 – John Arpin, Kanada helilooja ja pianist
2008 – Arne Argus, rootsi ajakirjanik ja spordijuht
2008 – Mieczysław Rakowski, Poola poliitik
2008 – Régis Genaux, Belgia jalgpallur
2008 – Amy Leigh Barnes, briti modell
2009 – Vitali Ginzburg, juudi päritolu Venemaa füüsik, Nobeli auhinna laureaat
2009 – Paul Koort, Eesti laskur
2009 – Arda Mandikián, kreeka laulja
2009 – Peter Storer, USA ärijuht
2009 – Burleigh Hines, USA ajakirjanik
2009 – Malcolm Laycock, Briti raadio-DJ
2009 – Igor Starõgin, vene näitleja
2009 – Amīr Qavīdel, Iraani filmilavastaja
2009 – Armin Gessert, saksa videomängude arendaja
2009 – Jerry Fuchs, USA trummar
2010 – Jack Levine, USA kunstnik
2010 – Henn Sepp, Eesti käsipallitreener
2011 – Lauri Sutela, Soome kindral
2011 – Valentin Ivanov, Nõukogude Liidu jalgpallur
2012 – Nikolai Preiman, Tartu RSN TK esimees
2013 – Maie Kalda, eesti kirjandusteadlane ja kriitik
2014 – Aleksandr Potapov, vene näitleja
2015 – Andrei Ešpai, mari helilooja
2017 – Allan Liim, eesti ajaloolane ja pedagoog
2020 – Eerik-August Pakosta, eesti majandusteadlane

November, 08.
Külastusabielu

Külastusabielu ehk visiitabielu ehk külalisabielu on kooselu vorm, kus lähisuhtes (abielus või vabaabielus) elaval mehel ja naisel on eraldi majapidamine, kuid perioodiliselt kohtutakse.

Selline suhtevorm on tihti olude poolt peale surutud, näiteks tingituna tööst või õpingutest teises linnas või riigis, või mujal elava lähisugulase eest hooldamise kohustusest. Mõnikord valivad partnerid külastusabielu siis, kui kumbki ei soovi loobuda oma sõltumatusest. Mõnel juhul on selline kooseluvorm ajutine, teistel juhtudel kestab aga aastaid.

Külastusabielu on hakanud levima 1980. aastatest. Rootsis elas umbes 4% 18–74-aastastest elanikest külastusabielu vormis.

Eesti pere- ja sündimusuuringu andmetel elas 2004/2005. aastal 20–80-aastastest abielus olevatest naistest 0,4% ja meestest 0,1% elukaaslasest eraldi pinnal, vabaabielus olevatest naistest ja meestest elas elukaaslasest eraldi pinnal 1%. Külastusabielus elavate osakaal on siiski kõrgem nooremates vanusekohortides, vabaabielus elavate 20–25-aastaste naiste hulgas kasutas sellist kooseluvormi 3,5%.

Külastusabielu elanud tuntud isikutest on sageli viidatud Simone de Beauvoir'i ja Jean-Paul Sartre'i kooselule.

Vaata ka
 Kooselu
 Abielu
 Vabaabielu

Viited

 Perekond
Abielu
Haapsalu Maria-Magdaleena kirik

Haapsalu Maria-Magdaleena kirik on õigeusu kirik, mis asub Haapsalus. Kirik on arvele võetud ehitismälestisena.

Kirik on ehitatud klassitsismijärgses eklektilises laadis, kus on kasutatud vene kirikuarhitektuurielemente. Hoone on ristikujuline paekiviehitis, kaheksatahulise haritorniga. Annetusi kiriku ehitamiseks hakati koguma aastal 1845 ja hoone pühitseti aastal 1852; pühitsemistseremoonial viibis ka keiser Nikolai I. 

1964. aastal kirik suleti ja kogudus hakkas kasutama Haapsalu Püha Aleksander Nevski kirikut. 1993. aastal jagunes kogudus kaheks. Need, kes soovisid jääda Moskva ja kogu Venemaa patriarhi kanoonilisse jurisdiktsiooni, jäid Aleksander Nevski kirikusse. Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kogudus kolis tagasi vahepeal laoruumidena kasutusel olnud Maria-Magdaleena kirikusse. Esialgu jagati ruume Haapsalu adventkogudusega, kuni neil valmis 2001. aastal oma Haapsalu adventkirik.

Kirikut kasutab Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus.

Pildid

Viited

Välislingid 
Koguduse koduleht
 

Lääne maakonna kultuurimälestised
Lääne maakonna õigeusu kirikud
Haapsalu kirikud
Haapsalu Neeva Vaga Õigeusulise Suurvürsti Aleksandri kirik

Haapsalu Neeva Vaga Õigeusulise Suurvürsti Aleksandri kirik ehk Haapsalu Aleksander Nevski õigeusu kirik on kirik, mis asub Haapsalu vanal kalmistul. Kirik on arvele võetud ehitismälestisena.

Tegu on aastatel 1896–1897 (kellatorn 1899) tüüpprojekti järgi ehitatud õigeusu kirikuga.

1896. aastal valmis Haapsalu vanal kalmistul kabel, mis pühitseti püha Neeva Aleksandri auks. Mõne aasta pärast ehitati kabel ümber abikirikuks. Kiriku ehitamiseks tegid annetusi paljud ülikud ja kultuuritegelased, sealhulgas suurkaupmees ja kaevanduste omanik Aleksei Vekšin. Kalmistukirikut kasutati külmal ajal teenistuspaigana ning aastaringselt matmiskirikuna.

Kuni 1962. aastani kasutati Haapsalus mõlemat kirikuhoonet. Samal aastal tuli võimude poolt korraldus sulgeda kalmistukirik, mis jäi kaheks aastaks kasutuseta. Vältimaks kiriku rüüstamist viidi kiriku sisustus Kiviõli kirikusse, kus see asub tänaseni. Samal ajal jätkati teenimist peakirikus Promenaadil.

1964. aasta augustis tuli korraldus sulgeda peakirik. Nüüd pakuti kogudusele võimalust taas kasutada teenistuspaigana kalmistukirikut. Selle kohta sõlmiti vastav leping Haapsalu Linna TSN Täitevkomitee ja koguduse vahel. Ümberkolimine toimus 1964. aasta augustis-septembris. Kuna kirik oli kahe tühjaltoleku-aasta jooksul kannatada saanud, tehti kiire siseremont, mille käigus taastati ka kaunid laemaalingud. Seejärel sai kogudus kasutusse Aleksander Nevski kiriku ja sellest ajast on kogudus säilitanud topeltnime: Maarja Magdaleena — Aleksander Nevski kogudus.

Tühjaks jäänud Maria-Magdaleena kirikut kasutas linn kommunaalosakonna laoruumina.

1985. aastal anti lagunev Maria-Magdaleena kirik Haapsalu Linna RSN Täitevkomitee otsusega Seitsmenda Päeva Adventistide Haapsalu koguduse kasutusse.

Koguduse arhiiv (meetrika ja kroonika) asub Tartu Ajalooarhiivis, säilik f.1884.

1960.–1970. aastatel suleti peaaegu kõik Läänemaa õigeusu pühakojad: Mäemõisa, Väike-Lähtru, Kõmsi, Kullamaa (Silla), Vormsi, Lihula, Haapsalu Maria-Magdaleena. Ainsana lubati taasavada Haapsalu püha Neeva Aleksandri abikirik.

Pärast Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku registreerimist Siseministeeriumis 1993. aastal tekkis peagi olukord, mil osa EAÕK kogudusi soovis taastada õigusjärgset EAÕK-d Konstantinoopoli patriarhaadi kanoonilises alluvuses. Nende hulgas ka osa Haapsalu koguduse liikmetest, kes kirjutasid vastavasisulise avalduse Siseministeeriumile. Selle tulemusena toimus koguduse kahestumine.

Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kirikule alluv Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) Kogudus jätkas teenimist Haapsalu vanal kalmistul asuvas püha Neeva Aleksandri kirikus.

Viited

Välislingid 
 Kiriku veebileht
 

Lääne maakonna kultuurimälestised
Lääne maakonna õigeusu kirikud
Haapsalu kirikud
Naissaare kirik

Naissaare Maarja kirik on kirik, mis asub Naissaare Lõunakülas Viimsi vallas Harju maakonnas. Kirik on arvele võetud ehitismälestisena.

Ajalugu 
Pärast Põhjasõda liideti Naissaare abikogudus Tallinna Rootsi-Mihkli kogudusega. Varasema sõjas hävinud kabeli asemele rajati Rootsi-Mihkli koguduse toel uus kabel 1853. aastal, kuid see põles oktoobrirevolutsiooni ajal maha.

Kirik on ehitatud aastal 1934 (pühitseti sisse 11. septembril 1938) Karl Tarvase projekti järgi ning on väga lihtsa arhitektuuriga.

Nõukogude okupatsiooni ajal kasutati kirikut heinaküünina. 

Kirik taaspühitseti 19. augustil 2018. Vaimulikku osa toimetasid Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop Urmas Viilma ja Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse õpetaja Patrik Göransson. Kõrgete külalistena osalesid pühitsemisel Rootsi kroonprintsess Victoria abikaasaga ning neid saatnud Eesti president Kersti Kaljulaid abikaasaga.

Viited

Välislingid 

 
 Naissaare Maarja kirik
 PÄEVASÜDA. Naissaare kirik.

Naissaar
Harju maakonna kirikud
Harju maakonna kultuurimälestised
Kaarma kalmistu

Kaarma kalmistu asub Kaarma-Kirikukülas Saaremaa vallas Saare maakonnas.

Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.

Kalmistu on rajatud aastal 1820, pärast mida lõpetati matmised kohalikku kirikuaeda. Kalmistul paikneb mitu kohaliku meistri tahutud hauamonumenti 19. sajandi lõpust. Surnuaial paikneb ka rituaaliplats, von Nolckeni hauakamber ja II maailmasõjas hukkunute ühishaud.

Viited

Välislingid 
 

Saaremaa vald
Kaarma kihelkonna kalmistud
Saare maakonna kultuurimälestised
Vaivara vana kalmistu

Vaivara vana kalmistu on kalmistu Vaivara kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Sinimäe alevikus Narva-Jõesuu linnas Ida-Viru maakonnas.

Kalmistule hakati matma 1782. aastal, kui keisrinna Katariina II keelas kirikute juurde matmise. Sõja ajal kasutati kalmistu lääneserva astangut punkrite ehitamiseks ning kalmistul hoiti tanketõrjevahendeid. Kalmistu sai kaugtule tõttu kannatada. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.

Vaata ka
Vaivara kirik
Vaivara kirikumõis
Kirikuküla (Vaivara)

Viited

Välislingid

Vaivara kihelkonna kalmistud
Narva-Jõesuu linn
Ida-Viru maakonna kalmistud
Ida-Viru maakonna kultuurimälestised
Karl Abraham Hunniuse monument

Karl Abraham Hunniuse monument on mälestusmärk, mis asub Haapsalus. 

Monument on püstitatud arst Karl Abraham Hunniuse auks ning on arvele võetud ajaloomälestisena.

Viited

Välislingid 
 

Eesti mälestusmärgid
Lääne maakonna kultuurimälestised
Eleri Hirv

Eleri Hirv (sündinud 18. juunil 1988 Lasval Võrumaal) on eesti orienteeruja ja rogainija.

Haridus
Lõpetas 2007. aastal Nõo Reaalgümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas Tartu Ülikooli geograafia eriala bakalaureuseõppe, 2013. aastal geoinformaatika ja kartograafia eriala magistriõppe cum laude ja kaitses loodusteaduste magistri kraadi tööga „Topograafilistel kaartidel kajastatud reljeef LiDARi andmestiku võrdluses“ (juhendaja Raivo Aunap).

Töö
Töötab 2012. aastast Maa-ameti kartograafia osakonna peaspetsialistina.

Sporditulemused

Harrastab orienteerumist 2000. aastast. Aastatel 2000–2008 oli tema treener Sarmite Sild. Aastatel 2002–2008 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel noorte ja juunioride vanuseklassides kokku 22 medalit (21 orienteerumisjooksus ja 1 rattaorienteerumises), neist 9 kulda, 6 hõbedat ja 7 pronksi. Aastatel 2010–2021 on ta võitnud orienteerumise Eesti meistrivõistlustel naiste põhiklassis 21 kulda (13 orienteerumisjooksus ja 8 rattaorienteerumises), 14 hõbedat ja 19 pronksi.

Noorte Euroopa meistrivõistlustel orienteerumisjooksus tavarajal 2005. aastal 16. koht ja 2006. aastal 14. koht ning teatejooksus 2006. aastal 6. koht. Aastatel 2006–2008 osales orienteerumisjooksus juunioride MM-il, parimad tulemused 2006. aastal lühi- ja tavarajal 27. koht ning teatejooksus 2006. ja 2008. aastal 13. koht. 

Rattaorienteerumises osalenud 2013–2022 4 korda MM-il. Parimad tulemused: tavarajal 15.(2021), ühisstardist 12. (2022) ja teates 6. koht (2021, 2022). Osalenud 2018–2022 3 korda EM-il (2022 tavarajal 19. koht). Tulnud 2019 2 korral Balti meistriks (lühirajal ja tavarajal).

Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud naisvõistkondade arvestuses hõbeda koos Piibe Tammemäega 2019. aastal Hispaanias Püreneede mäestikus ning kaks pronksmedalit Mariann Sulega: 2013. aastal Venemaal Pihkva oblastis Alolis ja 2015. aastal Soomes Lapimaal Kiilopääl.

Rogaini Euroopa meistrivõistlustel võitis ta 2016. aastal Hispaanias Aralari mäestikus naiskondade arvestuses koos Mariann Sulega kulla. 2018 rogaini EMil Ukrainas Karpaatide mäestikus võitis ta kulla koos Piibe Tammemäega.

2015. aastal tuli ta koos Ain Fjodorovi ja Rene Käsikuga Eesti meistriks seiklusspordis.

Tunnustus
2013, 2015 ja 2016 Võrumaa parim naissportlane.

Viited

Välislingid
Biograafia ESBLis
WorldofO. Athlete profile: Eleri Hirv

Eesti orienteerujad
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1988
Švaabi ringkond

Švaabi ringkond (saksa Schwäbischer Reichskreis) oli 1500. aastal loodud Saksa-Rooma riigi ringkond endise Saksa hõimuhertsogkonna Švaabimaa territooriumil. Siiski ei sisaldanud see Habsburgide Švaabi Austria territooriume, Šveitsi Konföderatsiooni liikmesriike ega Alsace'i piirkonna maid Reinist läänes, mis kuulusid Ülem-Reini ringkonda. 1488. aasta Švaabi Liit, ringkonna eelkäija, saadeti laiali reformatsiooni ajal 16. sajandi lõpul.

Haldus 

Švaabi ringkonna juhid olid Konstanzi piiskop (teda asendas pärast 1803. aasta Reichsdeputationshauptschluss Badeni markkrahv) ja Württembergi hertsog; ringkonna maapäeva kohtumised toimusid tavaliselt riigilinnas Ulmis. Kuigi see oli killustunud arvukateks, peamiselt väga väikesteks riigikesteks, omas ringkond tõhusat valitsust, mis Prantsusmaa ittatungi silmas pidades omas 1694. aastast alates isegi oma armeed Kehli kindluse baasil.

1792. aastal koosnes Švaabi ringkond 88 territooriumist, millest vaid Württembergi hertsogkond, Badeni markkrahvkond ja Augsburgi piiskopkond omasid mingitki tähtsust. Reichsdeputationshauptschluss vähendas arvu 41-ni ja 1806. aasta Rheinbundakte seitsmeni (sealhulgas territooriumid, mis läksid Baierile).

Koosseis 

Ringkond koosnes järgmistest riikidest:

Saksamaa ajaloolised riigid
Saksa-Rooma riigi valdused
Švaabimaa ajalugu
Harju-Risti Vabadussõja mälestussammas

Harju-Risti Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Harju-Risti külas Lääne-Harju vallas Harju maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Esiküljele on kirjutatud "Eesti wabadussõjas langenud sõdurid 1918.-1920.". Samba autor on kohalik Emil Weiss. Mälestussammas oli üks vähestest Vabadussõja mälestussammastest, mis asus samal kohal kogu Nõukogude aja.

Viited

Välislingid 
 

Lääne-Harju vald
Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Harju maakonna kultuurimälestised
Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas

Jõelähtme Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Jõelähtme külas Jõelähtme vallas Harju maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Mälestussamba kirjeldus
Tegu on umbes 6 meetri kõrguse punasest graniidist ja poleeritud sokliga obeliskiga, mis on paigutatud kolmeastmelisele alusele. Samba ülaosas on süvareljeefis kujutatud Vabadusristi ja sokli esiküljel on tekst "1918–1920 aasta Vabadussõja kangelasi mälestab tänulik Jõelähtme kihelkond". Sambale on raiutud Vabadussõjas ja Esimeses maailmasõjas langenute nimed. Sammas on algupärase mälestussamba koopia.

Ajalugu
Vabadussõja mälestussamba nurgakivi pandi 1939. aasta 4. juunil. Jõelähtme kiriku esisel platsil toimunud nurgakivi panemise aktusel osales 2000 inimest.

Kujur Anton Starkopfi kavandi järgi valminud mälestussammas avati sama aasta 23. juunil. Samba avamisest võtsid otsa mitmed kohalikud organisatsioonid.

1941. aastal võtsid kommunistid samba maha. Lahti võetud samba osad veeti Jõelähtme vallamaja hoovi.

1942. aasta suvel taastati mälestussammas Jõelähtme koguduse kirikuõpetaja Elmar Petersoo eestvedamisel endisel kujul ning avati taas. 

Taastatud sammas püsis omal kohal kuus aastat, kuni see 1948. aasta aprillis-mais lõplikult lõhuti. Samba õhkisid Nõukogude piirivalvurid kohalike kommunistide õhutusel. Samba tükid aga veeti Laane talu lähedal asunud kivimurdu ja kaeti.

Neli aastakümmet hiljem alustati samba taastamist. 1989. aastal rajati samba alus, pandi uus nurgakivi ja taastati ka platsi väljanägemine. Esialgse samba koopia jaoks vajaminevad graniitkivid saadi Vandjala küla lähistelt. Valminud sammas avati 1992. aasta 23. juunil ja samba lähedale paigutati ka algse samba säilinud tükid.

Viited

Välislingid 
 

Jõelähtme vald
Eesti mälestusmärgid
Harju maakonna kultuurimälestised
Jüri Vabadussõja mälestussammas

Jüri Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Jüri alevikus Rae vallas Harju maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Hallist graniidist valmistatud sõdurikuju asetseb punakaspruuni graniitalusel. Mälestussammas valmis tänu kohalike Jaan Saalverk ja Jaan Põldmäe eestvedamise.

Viited

Välislingid 

 

Rae vald
Eesti mälestusmärgid
Harju maakonna kultuurimälestised
Äksi Vabadussõja mälestussammas

Äksi Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Voldi külas Tartu maakonnas Tartu vallas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Graniitobeliskile on paigutatud pronksist sõduri kuju. Aluse tagaküljel on tekst "MODELLEERIJA / AIRIKE TANILOO-BOGATKIN". Mälestis on pühendatud Äksi piirkonnast pärit Vabadussõjas langenutele.

Viited

Välislingid 
 

Tartu vald
Eesti mälestusmärgid
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Vabadussõja Kõnnu lahingu mälestussammas

Vabadussõja Kõnnu lahingu mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Kõnnu külas Jõgeva vallas Jõgeva maakonnas. Sammas on püstitatud Kõnnu lahingus langenute mälestuseks. See on arvele võetud ajaloomälestisena.

Mälestussammas avati 27. juulil 1930. Nõukogude okupatsiooni ajal 1948. aastal sammas õhiti ja selle tükid maeti maha. 14. juulil 1988 kaevati samba tükid maa seest välja. Vana samba eeskujul tehti uus ligilähedase välimusega sammas. Uus mälestussammas avati 15. oktoobril 1988.

Sammas on 2,5 meetri kõrgune soklile asetatud obelisk. Tegu on algupärandi koopiaga. Sambal on tekst: "Seisa vaikides, / rändaja selle / samba ees / palvega. / Siin on Eestile / püha maa, / vaikselt pea / paljasta!” / Eesti vabadussõja / Kõnnu lahing / 17.–18. dets. 1918. a."

Viited

Välislingid 
 

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Jõgeva vald
Simuna Vabadussõja mälestussammas

Simuna Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Simuna alevikus Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas. 

Mälestusmärk avati 27. augustil 1927, selle autor oli kujur Richartd Hammer.

Kohalikud aktivistid ja Nõukogude sõdurid on püüdnud Vabadussammast õhkida. Kuigi õhkimine ebaõnnestus, sammas siiski hävitati 1946. aastal. 

Taastatud sammas on originaali täpne koopia. Tegu on dolomiidist valmistatud sambaga, mille ülemisel tahukal on reljeefid ning alumisel tekst ja nimed.

Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Viited

Välislingid

Väike-Maarja vald
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Austria ringkond

Austria ringkond (saksa Österreichischer Reichskreis) oli Saksa-Rooma riigi ringkond. See oli üks neljast 1512. aastal loodud ringkonnast, 12 aastat pärast esimest riigireformi, millega loodi kuus ringkonda.

Austria ringkond kattus laias laastus niinimetatud Habsburgide perekonna pärusvaldustega (Erblande) ja vastab suuresti tänapäeva Austriale (välja arvatud Salzburg), Sloveeniale ja Põhja-Itaalia Trentino-Alto Adige piirkonnale.

Koosseis 

Ringkond koosnes järgmistest riikidest:

Saksa-Rooma riigi valdused
Austria keskaeg
Joanna Kulig

Joanna Kulig (sündinud 24. juunil 1982 Krynica-Zdrójs) on poola näitleja.

Ta on lõpetanud Ludwik Solski nimelise Riikliku Kõrgema Teatrikooli Krakówis. Alates 2006. aastast on ta mänginud paljudes filmides ja teleseriaalides, samuti on tal olnud mitmeid teatrirolle.

2018. aastal pälvis Kulig Euroopa filmiauhinna parima näitlejanna kategoorias naispeaosa eest režissöör Paweł Pawlikowski filmis "Külm sõda". Poola ajakiri Wprost asetas ta Poola 50 mõjukaima naise edetabelis neljandale kohale.

Isiklikku
Joanna Kulig on alates 26. detsembrist 2009 abielus filmirežissööri ja stsenaristi Maciek Bochniakiga. Joanna Kuligi õde Justyna Schneider on samuti näitleja.

Viited

Välislingid
Joanna Kuligi kodulehe arhiivkoopia Internet Archive'is (poola keeles)

Poola näitlejad
Sündinud 1982
Martna Vabadussõja mälestussammas

Martna Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Martna külas Lääne-Nigula vallas Lääne maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Sammas on algse täpne koopia, väljaarvatud graniittahvlid on asendatud betoontahvlitega. Originaal lõhati 27. augustil 1953. Kujutatud on kabeli portaali meenutavat ehitist, mille katuse tipus on metallrist.

Viited

Välislingid 
 

Lääne-Nigula vald
Eesti mälestusmärgid
Lääne maakonna kultuurimälestised
Viivi-Anne Soots

Viivi-Anne Soots (sündinud 13. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti orienteeruja, jooksja, rogainija ja seiklussportlane.

Haridus
Lõpetas 1989. aastal Kadrioru Saksa Gümnaasiumi ning 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna raamatupidamise ja majandusanalüüsi eriala.

Töö
2006. aastast on ta raamatupidamisteenuseid osutava OÜ VAS Aktiva juhatuse liige.

Sporditulemused
Harrastanud orienteerumist, seiklussporti, rogaini ja pikamaajooksu. 

Orienteerumisega tegelnud 1982. aastast. Orienteerumisjooksus võitis NSV Liidu meistrivõistlustel Eesti naiskonna koosseisus teatevõistlusel 1990. aastal kulla ja 1991. aastal hõbeda. NSV Liidu koondise liikmena sai orienteerumisjooksus juunioride MMil 1991. aastal 5. koha.

Eesti meistrivõistlusel orienteerumises võitnud aastatel 1988–2015 14 kuld-, 20 hõbe- ja 12 pronksmedalit (sealhulgas 3 hõbedat rattaorienteerumises ja 2 pronksi suusaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus). Osales 2003. aastal orienteerumisjooksu MMil, sprindis ja lühirajal 37. koht, Eesti naiskonna liikmena teates 19. koht. Orienteerumisjooksu EMil 2006. aastal lühirajal 34. koht. 2003. aastal võitis Balti meistrivõistlustel Eesti naiskonna koosseisus teateorienteerumises kulla.

Eesti meistrivõistlustel ekidenis on ta võitnud 2 hõbedat (2013. aastal SK Sportkeskus.ee naiskonnas ja 2014. aastal Sparta spordiseltsi võistkonnas) ja pronksi 2012. aastal SK Sportkeskus.ee naiskonnas. 

Seiklusspordi Euroopa meistrivõistlustel 2011. aastal 5. koht (võistkonnas veel Reigo Luurmees, Erik Aibast ja Heiti Hallikma).

2014. aasta rogaini MMil USAs Black Hillsi mäestikus võitis ta segavõistkondade arvestuses koos Heiti Hallikmaga kulla.

Viited

Välislingid
 Viivi-Anne Soots Eesti spordi biograafilises leksikonis
 Viivi-Anne Soots Eesti entsüklopeedias
 World of O. Athlete profile: Viivi-Anne Soots
 Marathon100.com Viivi-Anne Soots SEB Tallinna Maratonil 28. augustil 2013
 Sportos.eu sporditulemused

 Eesti orienteerujad
 Sündinud 1971
Tarvastu Vabadussõja mälestussammas

Tarvastu Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk, mis asub Mustla alevikus Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Mälestussammas on arvele võetud ajaloomälestisena.

Sammas kujutab endast alusele paigutatud graniidist tahukat, mille otsa on paigutatud lipu ja kilbiga pronksist sõduri kuju. Vasakul küljel on kiri "VABADUSSÕJAS LANGENULE / TARVASTU KIHELKOND". Paremal küljel on kiri "KAITSE OMA KODU RADA / SIIS KESTAB VABA EESTI IGAVEST".

Viited

Välislingid 
 

Viljandi vald
Eesti mälestusmärgid
Viljandi maakonna kultuurimälestised
Kuur-Reini ringkond

Kuur-Reini ringkond (saksa Kurrheinischer Reichskreis) oli Saksa-Rooma riigi ringkond, mis loodi aastal 1512.

Ringkond sai oma nime neljalt kuurvürstilt, kelle maad piki Reini keskjooksu moodustasid lõviosa selle territooriumist.

Koosseis 

Ringkond koosnes järgmistest riikidest:

Saksa-Rooma riigi valdused
Saksamaa ajaloolised riigid
Tverai

Tverai on alev Leedus Rietavase omavalitsuses, Tverai valla halduskeskus. Tverai asub Aitra jõe ääres. Alevis on keskkool ja raamatukogu. Alevi kohta on vanasti vene keeles kasutatud nimekujusid Твери ja Тверы.

Alevis on säilinud vana žemaidipärane põhiplaan. Tverais asub aastal 1897 valminud kirik, mis on üks suuremaid puitkirikuid Leedus.

Ajalugu

Esimest korda mainitakse asulat aastal 1251. Toona asus seal Žemaidi vürstile Vykintasele kuulunud  kants (Tviriment), mille hõivas Mindaugas. Vykintas ründas koos liitlastega Mindaugast, aga oli sunnitud viimaks Tverai kantsi taganema, sai haavata ja kaotas kantsi. Aastal 1289 nimetatakse asulat ka Saksa ordu aruannetes. Kuni XIV sajandini esinebki asula edaspidi vaid ordu rüüsteretkede kirjeldustes. Tverai ümbruses asuvate Pribitka ja Šlapeikiškise muinaskalmistute uuringud näitavad, et sel ajal elas Tverais vähemalt kaks suurt ja jõukat kogukonda.

Aastal 1527 sai Tveraist Kęsgailade valdus. Aastal 1589 on esimest korda mainitud seaset kirikut. Aastal 1600 sai Tveraist alev. Aastal 1640 sai alev õiguse pidada kolm korda aastas laata. 

Põhjasõja, aastal 1709, laastas Tveraid katk. Toona oli alev Połubińskite valduses. Aastal 1721 elas Tverais vaid neli peret. Aastal 1776 rajasid Bilevičiused alevi juurde mõisa. Alev taastus aastaks 1789.

Aastal 1804 asutati Tverai kool. Nii aastail 1831 kui ka 1863 osalesid alevi  elanikud aktiivselt ülestõusus tsaarivõimude vastu. XIX sajandil taasavastatakse ka vana peidetud ristisõdadeaegne kivitee (kūlgrinda), see on omataolistest pikim ja tuntuim. Aastal 1897 valmis Tverai kirik, 1907. aastal aga selle kivist kellatorn.

Pilte

Tuntud elanikke

Maironis - Leedu luuletaja
Marshall Erdmann - USA arhitekt]]

Viited

Välislingid 

Tverai
Alev portaalis vietoves.Lt
Muistne Tverai Varniai muuseumi koduleheküljel

Leedu alevid
Rietavase omavalitsus
Rietavase mõis

Rietavase mõis (Rietavo dvaras) on endine mõis Leedus Rietavase omavalitsuses Rietavase linnas.

Rietavase mõisamainitakse esimest korda aastal 1253. Mõis on kuulunud Tyszkiewiczite suguvõsale ja Zubovidele. Aastal 1812 läks Rietavase mõis Ogińskite valdusesse, see suguvõsa ehitas linna uhke mõisakompleksi. Aastal 1909 sai mõisa omanikuks Povilas Jurgaitis, suurem osa mõisast võõrandati temalt aastal 1924.

Aastal 1892  süttisid Rietavase mõisas põlema esimesed elektripirnid Leedu territooriumil. 
Mõisakompleksi peahoone ei ole paraku säilinud. Aastal 1909 süttis hoone põlema, seal hävis palju kunstiväärtusi. Hiljem, Esimese maailmasõja ajal, peatus mõisas Saksa sõjavägi. Peahoone vaskkatus sulatati haavliteks, pargis elanud luiged ja faasanid kütiti toiduks. Hulk varasid viidi Saksamaale. Peale seda lasi lossi uus omanik Povilas Jurgaitis hoone lammutada ja kasutas sealseid telliseid omale uue maja rajamiseks.

Kompleksi juurde kuulub veel suur park, mis ulatub Jūra jõe äärde. Pargi lääneosas asub suur tiik. Parki piirab osaliselt müür, milles asuvad kaks väravat. Plungėsse viiva tee ääres asub Ogińskite pere rahula koos kabel-mausoleumiga.

Mõisakompleksi kuulunud hoonetest on säilinud veel kaheksa kõrvalhoonet, nende seas valvuri maja, veetorn, tall, kontor, muusikute ühiselamu ja muusikakool. Koolis asub praegu Rietavase ajaloomuuseum.

Välislingid

Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Sissekanne Leedu mõisate saidil; asendiplaan (leedu keeles)

Rietavase omavalitsus
Leedu mõisad
Rietavase omavalitsus

Rietavase omavalitsus  on 2. järgu haldusüksus  Leedus endise Telšiai maakonna aladel.

Omavalitsuse pindala on 586 km². 2014. aasta seisuga elas seal 8264 inimest.

Omavalitsus moodustati 1999. aastal. See koosneb järgmistest valdadest: Daugėdai, Medingėnai, Rietavase ja Tverai vald. Eraldi administratiivüksuse moodustab veel Rietavase linn.

Halduskeskus on Rietavase linn. Teine suurem asula on Tverai alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,42% leedulased, 0,36% venelased, 0,14% ukrainlased ja 1,08% oli teistest rahvustest.

Omavalitsuse suurimaks jõeks on Jūra.

Välislingid 

 Omavalitsuse koduleht (leedu keeles)

Telšiai maakonna omavalitsused
Armo Hiie

Armo Hiie (sündinud 14. veebruaril 1968 Tallinnas) on eesti orienteeruja ja rogainija.

Haridus
Lõpetas 1986. aastal Tallinna 10. Keskkooli.

Sporditulemused

Harrastab 1986. aastast orienteerumisjooksu, 2001. aastast rogaini ja 2004. aastast laskeorienteerumist.

Meistersportlane orienteerumises (1990). Aastatel 1989–2003 võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 4 kulda (1990 teatevõistluses, 1993 lühirajal, 1999 pikal rajal ja 2001 tavarajal), 9 hõbedat ja 11 pronksi. Kuulunud aastatel 1990–2001 orienteerumisjooksus Eesti koondisse. 

1998. aastal võitis Maailma Karika etapil Vitipalus orienteerumisjooksu teates Eesti teatemeeskonnas koos Rene Ottessoni ja Alar Viitmaaga 2. koha.

Orienteerumisjooksu MMil 1997. aastal lühirajal 30. koht, 2001. aastal Eesti meeskonna koosseisus teatevõistlusel 9. koht. 2008. aastal võitis veteranide MMil orienteerumisjooksu tavarajal hõbeda.

Kergejõustikus võitnud Eesti meistrivõistlusel 12 km murdmaajooksus hõbeda (1994) ja 2 pronksi (1993, 1995).

2006. aastal võitis laskeorienteerumise maailmameistrivõistlustel Eesti teatevõistkonna koosseisus pronksi (koos Rain Eensaare ja Janek Lauteriga). 2007. ja 2008. aastal laskeorienteerumise maailma karikasarja kokkuvõttes 3. koht. Aastatel 2007–2012 Eesti Laskeorienteerumise Föderatsiooni juhatuse esimees ja president.

2012. aastal tuli rogainis koos Lauri Lahtmäega meesvõistkondade arvestuses Euroopa meistriks, lisaks võitnud meesveteranide klassis rogaini MMil koos Lauri Lahtmäega 2013. aastal kulla ja 2015. aastal pronksi ning rogaini EMil 2011 koos Lauri Lahtmäega ja 2014 koos Alar Abramiga hõbeda.

Publikatsioone
 Armo Hiie (koostaja). Treenerite tasemekoolitus. Orienteerumine. I–III tase. 2008
  Ajakirjas „Orienteeruja“ ilmunud Armo Hiie artiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae

Viited

Välislingid
 http://www.delfi.ee/teemalehed/armo-hiie
 Eesti Entsüklopeedia. Hiie, Armo
 World of O. Athlete profile: Armo Hiie

Eesti orienteerujad
Sündinud 1968
Astangu tunnellaod

Astangu tunnellaod on Venemaa keisririigi Läänemere laevastiku tunnelitena ehitatud laskemoonalaod Tallinnas Haabersti linnaosas Astangu asumis Mäeküla klindis.

Nimetus
Üldiselt teatakse neid ladusid "Astangu tunnelitena". Tunnelladude lähiümbruses on ka 1940. aastatel rajatud Mereväe laskemoonaladu nr 685. Üldiselt ei eristata Vene keisririigi ja Nõukogude ajal rajatud ladusid ning ühiselt teatakse neid ladusid "Astangu laskemoonaladudena".

Ajalugu
Algselt plaaniti Vene mereväe Peeter Suure Sadama ja Peeter Suure merekindluse peapositsiooni Tallinna mererinde pealaskemoonaladudena ehitada välja kuni 39 U-kujulist tunnelladu. Hiljem otsustati neid teha 15, taas vähendati ehitusmahtu 1916. aasta lõpul. Peeter Suure Merekindluse Maarinde lahingumoonalaod asusid Männikul.

Lõpuks hakati ehitama kuut U-kujulist tunnelladu. Neist said enam-vähem toorehitisena valmis kaks esimest. 

1945. aastal üritati neid uuesti võtta laskemoonalaona kasutusele, kuid juba järgmisel aastal jäeti ehitus kõrge maksumuse tõttu pooleli.

Tänapäev
Tänapäeval on need on jäetud maha ning on osaliselt varisenud sisse, kuid on enamuses võetud arvele ehitismälestisena (mälestis nr 8721) kui oluline osa Peeter Suure merekindlusest ja tähelepanuväärne rajatis Eesti ehitusajaloos.

Vaata ka
Mereväe laskemoonaladu nr 685
Peeter Suure merekindlus

Viited

Välislingid

Astangu tunnellaod lehel Battal.ee. Vene keeles
Andres Tõnisson: "Mäeküla klindil ja selle sees" Eesti Loodus, 2005/6
Robert Treufeldt. "Peeter Suure Sadam, uus sõjasadam Tallinnas". // Muinsuskaitse aastaraamat 2014. Tallinn 2015. Lk 102–108

Peeter Suure sadam
Peeter Suure merekindluse peapositsioon
Tallinna kultuurimälestised
Viljandi Vabadussõjas langenute kalmistu

Viljandi Vabadussõjas langenute ühiskalmistu on kalmistu Viljandi kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Viljandi linnas Viljandi maakonnas.

Ajalugu
Vabadussõjas langenud sõjaväelastele eraldati üks idapoolsem osa vana kalmistust 1919. aastal ning kuni märtsini 1920 maeti sinna 38 langenud sõjameest.

Kalmistu kavandati ümber 1933. aastal kujur Roman Haavamäe projekti järgi, sinna maeti mälestussamba juurde 27. juulil ümber kapten Anton Irv ning avati pidulikult 6. augustil 1933.

Kalmistule maeti edaspidi ümber kolm inimest. 1939. aastal taheti kalmistu kõrvale rajada eraldi kalmistu Vabadusristi kavaleridele. Viimane matus toimus 29. septembril 1944. Kokku on kalmistule maetud 42 inimest, neist kolm tundmatuna.

Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal hävitati kalmistu mälestusmärk 11. septembril 1945 ning hiljem hävitati ja kaeti mullaga ka muud kalmistu tähised, kuid ala säilis ilma pealematusteta. Kalmistut hakati korrastama 1988. aastal, 19. juunil 1991 avati uuesti pidulikult mälestusmärk ning 15. septembril 1991 avati pidulikult kalmistu. Viljandi Vabadussõjas langenute ühiskalmistu on 2003. aastast riiklik ajaloomälestis. 

Algselt olid kõik kalmistuehitised (mälestusmärk, piire ja hauatähised) dolomiidist. 1991. aastal paigaldati uued ehitised algsete koopiana. 2011. aastal asendati algne paigaldis hallist graniidist ehitistega.

Kalmistule maetuid
1919 – lipnik Martin Kiisvek (1896–1919)
1920 – reamees Joosep Sõrg (3. november 1885 – 13. veebruar 1920)
1920 – reamees Aleksander Rüger (15. veebruar 1900 – 17. veebruar 1920)
1920 – reamees Johan Hallik (22. september 1893 – 29. veebruar 1920)
1944, 29. september – kolonelleitnant Aleksander Tilgre (1897–1944)

Kalmistule ümbermaetud
1933, 27. juuli – kapten Anton Irv (1886–1919)
1936, 29. märts – major Otto Oidermann (1893–1929)
1937, 22. august – kolonel Johan Schmidt (1885–1931)

Viited

Kirjandus
"Leinapraad mälestussamba juures". Sakala, 5. jaanuar 1928
Toomas Mattson. "Ühe kalmistu lugu". Sakala, 11. august 1988
Jaak Pihlak. "Vabadussangareid mälestades". Sakala, 12. september 1991
Maire Sala. "Viljandimaa kalmistute lugu". Viljandi 2007. Lk 77 ja 111

Välislingid

Viljandi Vabadussõjas langenute ühiskalmistu. Viljandimaa kalmistute bibliograafia
Rannar Raba. "Hallid hauaplaadid vabaduse sünni märgiks". Sakala, 22. detsember 2007

Viljandi kihelkonna kalmistud
Viljandi kalmistud
Viljandi maakonna kultuurimälestised
Eesti Vabariigi sõjaväekalmistud
Kulno Malva

Kulno Malva (sündinud 26. detsembril 1979 Kiviõlis) on eesti pärimusmuusik, akordionist ja helilooja.

Malva on lõpetanud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika erialal.

Ta on mänginud ansamblites Svjata Vatra, Nikns Suns, Lepaseree, Hajameelsed Kunznikud, Duo Malva & Kirsipu, Duo Malva & Priks. Alates 2018. aastast koosseisus Riffarrica. Lisaks ansamblitegevusele on Malva välja andnud kolm sooloalbumit.

Diskograafia

Albumid 
 "Svjata Vatra" (Svjata Vatra; 2006)
"Victoriale" (Soolo; 2007)
"Kalyna" (Svjata Vatra: 2008)
"Zillja Zelenen'ke" (Svjata Vatra; 2011)
 "Teine" (Soolo; 2012)
"Svitlyi schljah" (Svjata Vatra; 2013)
 "Hingerännakud" (Duo Malva & Kirsipu; 2015)
"Väräjän" (Lepaseree; 2015)
"Mässiv" (Duo Malva & Priks; 2017)
"Ood väikestele asjadele" (Hajameelsed Kunznikud; 2019)
"Riffarrica" (Riffarrica; 2019)
"Akordionimeditatsioonid" (Soolo; 2021)

Singlid 
 "Laula, laula!" (2015)

Välislingid
 Ametlik koduleht
Aimar Ventsel, Moodne pärimusmuusika, Kulno Malva, KesKus, 11. aprill 2013
Klassikaraadio, Delta.29.03.2021 Kulno Malva “Akordionimeditatsioonid”, 

Eesti rahvamuusikud
Eesti akordionistid
Eesti lauljad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1979
Tõnis Kirsipu

Tõnis Kirsipu (sündinud 20. septembril 1991) on Eesti löökpillimängija. Ta on mänginud kollektiivides Estonian Folk Orchestra, Ukerdajad, Duo Malva & Kirsipu, Angus, Lonitseera ning Odd Hugo. 

Kirsipu on lõpetanud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika erialal, olles esimene diplomeeritud pärimusmuusika löökpillimängija Eestis. 

Alates 2014. aasta sügisest õpetab Kirsipu Heino Elleri nim. Tartu Muusikakoolis pärimusmuusika löökpille.

 Eesti muusikud
Eesti löökpillimängijad
Sündinud 1991