joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jüri-Ruut Kangur

Jüri-Ruut Kangur (sündinud 17. mail 1975 Tallinnas) on eesti dirigent.

Elulugu
Ta lõpetas 1993. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1998. aastal Eesti Muusikaakadeemia kooridirigeerimise (prof. Ants Sootsi klassis), orkestridirigeerimise (dots. Jüri Alperteni klassis) ja kompositsiooni alal (dots. Raimo Kangro klassis).

Ta töötas aastatel 1994–1999 Haapsalu muusikakooli muusikateatri dirigent-muusikajuhina, 1996–2004 Haapsalu Linnaorkestri peadirigendina, 2001–2003 Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli dirigeerimisosakonna juhataja ja õppejõuna, 2003. aastast Nõmme Muusikakooli sümfooniaorkestri ja 2013. aastast Tallinna Ülikooli sümfooniaorkestri dirigendina. Ta on juhatanud veel mitmeid koore ja orkestreid (Estonia Seltsi segakoor, Estonia poistekoor, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli sümfooniaorkester jm.) ja külalisena Tallinna Kammerorkestrit, Pärnu Linnaorkestrit ja mitmeid noorteorkestreid. 

Tema eestvedamisel asutati 1995. aastal Üle-Eestiline Noorte Sümfooniaorkester, mille peadirigent ta on. Ta oli aastatel 1995–2004 üleriigiliste keelpillimängijate Haapsalu suvekursuste juht ja festivali “Viiulimängud” korraldajaid. 2009. aastast on ta ka Järvi rahvusvahelise dirigentide meistrikursuse ja 2011. aastast Pärnu Muusikafestivali ja Järvi Akadeemia üks korraldajaid.

Ta on juhatanud noorteorkestrite rahvusvahelisi koostööprojekte Soomes, Saksamaal, Norras, Türgis ja Hollandis ning andnud meistrikursusi Lõuna-Aafrika Vabariigis. 

Ta on alates 2007. aastast Euroopa Noorteorkestrite Assotsiatsiooni liige ja 2009. aastast Euroopa Orkestrite Föderatsiooni juhatuse liige. Aastatel 2010–2019 oli ta Eesti Sümfooniaorkestrite Liidu esimees. Ta oli 2012. aastal Tallinnas toimunud IX Euroopa Orkestrite Festivali peakorraldaja.

2007. ja 2011. aastal oli ta noorte laulupeo ja 2014. aastal on üldlaulupeo sümfooniaorkestrite üldjuht. X noorte laulupeol esitasid neidudekoorid Henn Rebase ja Hando Runneli laulu "Veskimees" tema orkestratsioonis.

Tema heliloomingusse kuuluvad vokaal-sümfoonilised suurvormid "Requeim", "Magnificat", oratoorium "Eesti lauliku lugu", humoratoorium "Suremata kuulsus Salomon Vesipruul", muusikalid "Joona saatmine" ja "Klounid klassiekskursioonil", orkestriteosed ja koorilaulud. 

Tema muusikat on ette kantud mitmel pool Euroopas (Holland, Saksamaa, Iirimaa, Island, Inglismaa, Portugal, Kreeka, Itaalia, Läti, Ungari, Prantsusmaa jm.), USAs, Kanadas ja Lõuna-Aafrika Vabariigis.

Tunnustus
1996 Gustav Ernesaksa Fondi õppestipendium
2007 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (noorte orkestrimängu arendamise eest)
2009 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium
2012 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tulemusliku töö eest ÜENSO-ga, Järvi Suvefestivali ning esmakordselt Eestis toimunud Euroopa orkestrite festivali korraldamise eest)
2014 Tallinna Ülikooli teenetemärk
2021 Gustav Ernesaksa Fondi kooriliikumise edendamise stipendium

Viited

Eesti dirigendid
Sündinud 1975
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Peedu Kass

Peedu Kass (sündinud 27. veebruaril 1986) on eesti muusik.

Ta mängib kontrabassi või basskitarri.

Haridus
Lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia jazz-muusika osakonna (2011), lisaks sellele tudeerinud ka Århusi Kuninglikus Muusikaakadeemias, Stockholmi Kuninglikus Muusikaakadeemias, Helsingi Metropolia kõrgkoolis ja Georg Otsa nimelises Tallinna muusikakoolis. On end täiendanud Sibeliuse Akadeemia džässmuusikaosakonna magistrantuuris. Kompositsiooni alal on ta end täiendanud Tõnu Kõrvitsa ja Raul Söödi juures.

Ta on peamiselt tuntud kontrabassistina, kes on tegev mitmes Eesti ja rahvusvahelises ansamblites. Ta on kirjutanud muusikat sümfooniaorkestrile, lühifilmile ja mitmele džässansamblile ning tema pillimäng kõlab rohkem kui 10 plaadil. Ta on teiste hulgas teinud koostööd Raivo Tafenau, Villu Veski, Meelis Vindi, Lembit Saarsalu, Tõnu Naissoo, Riho Sibula, Tõnis Mägi, Toomas Rulli, Hedvig Hansoni, Mart Soo ja Kaspar Kallustega.

2010. aastal ilmus tema esimene autoriplaat "Home" ansambliga Peedu Kass 005 ning 2012. aastal teine kauamängiv "Armada", kaasautoriteks Andre Maaker ja Raun Juurikas.

Tunnustus
 2006 – Grand Prix konkursil "Sony Jazz Stage" Riias 
 2010 – Elioni Noore Jazzitalendi preemia Uno Naissoo nimelisel heliloomingu konkursil

Viited

Välislingid 
 Koduleht

Eesti basskitarristid
Sündinud 1986
Kontrabassimängijad
Peep Sooman

Peep Sooman (sündinud 29. mail 1978 Tallinnas) on eesti endine ajakirjanik ja praegune kinnisvaraasjatundja, Eesti Kinnisvarafirmade Liidu juhatuse esimees 2007–2015.

1985–1996 õppis Sooman Tallinna 20. keskkoolis ja 1996–2000 Õigusinstituudis.

1997–1998 oli Sooman ülikooli kõrvalt kinnisvaramaakler AS-is Linn ja Maa. 1998–2002 töötas ta ajalehes Äripäev reporterina, pälvides auhindu uuriva ajakirjanduse viljelemise eest: Sooman korraldas äriregistris ajakirjandusliku eksperimendi, milles osales altkäemaksu andjana. 2002. aastal siirdus ta tööle AS-i Pindi Kinnisvara.

Pindi Kinnisvaras töötas ta kõigepealt meediasuhete nõunikuna ja 2003-2004 turundusosakonna juhatajana. 2004. aasta mais sai Soomanist Pindi Kinnisvara juhataja ning hiljem juhatuse esimees. Alates 2011. aastast juhib Sooman Pindi Kinnisvara suurkliendiosakonda, mis tegeleb elukondlike uusarenduste müügiga. 

Sooman on kirjutanud arvukalt artikleid Eesti kinnisvaraturust. 2010. aasta aprillis ilmus tema sulest lasteraamat "Tapeedipoiss Tambet".

Aeg-ajalt ilmub ajakirjandusväljaannetes tema tehtud fotosid. Ta on loonud sotsiaalmeedias mitu fotograafiahuviliste gruppi.  

Koos Jan Lepamaa, Janek Laanemäe ja Priit Tammjärvega asutas Sooman Eestis ainulaadse fotomüügikeskkonna https://signatuur.ee/, kus autorid müüvad haruldasi käsitsi signeeritud, kuni viieeksemplarise tiraažiga kvaliteetfotosid. 2019. aastal asutasid nad neljakesi Eesti esimese fotograafide teemaveebi https://fotojutud.ee/, mille eesmärgiks on tuua fotograafia kui kunsti- ja massikultuur inimestele lähemale.   

Sooman on silma paistnud ka Eesti suurima Salvador Dali graafiliste tööde kollektsiooniga, mille esitlemiseks lõi ta koroonapandeemia tõttu digitaalse näituse.    

2022. aasta novembris ilmus Soomani kirjutatud teine raamatu "Võimalus! Ehk kuidas kinnisvaraturul kriiside kiuste kasumit kokku korjata": juhendi kinnisvarainvestoritele, kes soovivad hoolimata heitlikest aegadest kinnisvaraturul edasi tegutseda. Juba esimestel müüginädalatel osutus raamat populaarseks, pälvides kõikide suuremate meediaväljaannete tähelepanu ning jõudes erinevate raamatupoodide müügiedetabelitesse.

Tunnustus
 1999 – Bonnieri preemia uuriva ajakirjanduse eest
 2000 – Eesti Muusikaauhindade jagamisel eriauhinnana Aasta Muusikatoetaja auhind piraatlusteemaliste artiklite eest.

Isiklikku
Peep Sooman on vabaabielus ja tal on kaks tütart.

Viited

Artikleid
 "Peep Sooman: Viljar Arakas võis olla liiga kinni vanas ajas" Postimees, 12.12.2007
 "Peep Sooman: kinnisvaramuinasjutt sai läbi" Postimees, 29.08.2007
 "Riigiametnike hea ja halb elu" Delfi, 29. märts 2001

Välislingid
 "Minu arvutimaailm: Peep Sooman" Arvutimaailm, 17. november 2009
 "Online intervjuu: kinnisvara-alastele küsimustele vastas Peep Sooman" EPL, 27. september 2007
 Enn Tosso "Peep Sooman: juhti motiveerib hea meeskond" Äripäev, 12.08.2005

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1978
Eesti fotograafid
São Paulo FC

São Paulo Futebol Clube (lühend SPFC) on Brasiilia jalgpalliklubi, mis asutati 1930. aastal São Paulos. See mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista.

São Paulo on rahvusvahelisel tasandil Brasiilia edukaim jalgpalliklubi. Klubi on võitnud kahel korral Intercontinental Cupi (1992, 1993) ja ühel korral FIFA klubide karika (2010). Lõuna-Ameerikas on see tulnud kolm korda Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadoresi (1992, 1993, 2005) ja korra võitnud Lõuna-Ameerika klubide karikavõistluste Copa Sudamericana (2012). Lisaks on kahel korral võidetud Lõuna-Ameerika klubide superkarikas Recopa Sudamericana (1993, 1994).

São Paulo on olnud väga edukas ka riigisisestel meistrivõistlustel. Brasiilia meistriks on tuldud kuuel korral, viimati kolmel aastal järjest 2006–2008. Sel ajal kuulus São Paulo meeskonda Brasiilia üks läbi aegade edukamaid väravavahte Rogério Ceni. São Paulo osariigi meistriks on tuldud 22 korral. 1990. aastatel saavutas São Paulo suurt edu peatreener Telê Santana juhendamisel, kelle käe all tuldi neli korda Brasiilia meistriks ja võideti üheksa rahvusvahelist tiitlivõistlust.

São Paulo suurimad rivaalid on Corinthians, Palmeiras ja Santos. São Paulo ja Corinthianse vahelised mängud on tuntud nimega Clássico Majestoso, São Paulo ja Palmeirase vahelised mängud nimega Choque-Rei ning São Paulo ja Santose vahelised mängud nimega San-São.

Klubi kodustaadion on alates 1947. aastast olnud Estádio do Morumbi, mis mahutab 66 795 pealtvaatajat.

Klubil on 17 miljonit toetajat, millega ollakse Brasiilias kolmandal kohal.

Praegune meeskond
Seisuga 13. mai 2022

Saavutused 
Rahvusvahelised
Klubide maailmameistrivõistlused (1): 2005
Intercontinental Cup (2): 1992, 1993
Copa Libertadores (3): 1992, 1993, 2005
Copa CONMEBOL (1): 1994
Recopa Sudamericana (2): 1993, 1994
Copa Sudamericana (1): 2012
Supercopa Libertadores (1): 1993
Copa Masters CONMEBOL (1): 1996
Trofeo Ramón de Carranza (1): 1992
Trofeo Teresa Herrera (1): 1992

Üleriigilised
Campeonato Brasileiro Série A (6): 1977, 1986, 1991, 2006, 2007, 2008

Piirkondlikud
Campeonato Paulista (22): 1931, 1943, 1945, 1946, 1948, 1949, 1953, 1957, 1970, 1971, 1975, 1980, 1981, 1985, 1987, 1989, 1991, 1992, 1998, 2000, 2005, 2021
Torneio Rio – São Paulo (1): 2001

Statistika 
 Enim väravaid klubi meeskonnas – Serginho Chulapa (242 väravat aastatel 1973–1982)
 Enim mänge klubi meeskonnas – Rogério Ceni (1238 mängu aastatel 1992–2015)

Viited

Välislingid 

 Ametlik koduleht 

Brasiilia jalgpalliklubid
Arvi Miido

Arvi Miido (sündinud 31. jaanuaril 1956) on eesti dirigent ja metsasarvemängija.

Ta on lõpetanud 1974. aastal Vändra Keskkooli. 1980. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli Robert Kasemägi metsasarveklassis ning 1985. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Uve Uustalu ja Kalle Kauksi metsasarveklassis; dirigeerimist õppis Priit Raigi dirigeerimisklassis.

Arvi Miido on töötanud muusiku ja peadirigendina kutselises puhkpilliorkestris Helikon ning alates 1992. aastast peadirigendi ja orkestri ülemana Eesti Piirivalveorkestris, hilisemas Politsei- ja Piirivalveorkestris. Tema sõjaväeline auaste on major.

2019. aastast on ta Saku puhkpilliorkestri dirigent ning juhatab Saku Muusikakooli puhkpilliorkestrit.

Liikmesus
 2006 Rahvusvahelise Sõjaväemuusika Ühing

Tunnustus
 1998 Kotkaristi hõberist

Viited

Eesti dirigendid
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Kotkaristi hõberisti kavalerid
Sündinud 1956
Ökoloogiline turundus

Ökoloogiline turundus ehk Roheturundus on turundusharu, mis reklaamib keskkonnahoidlikke või keskkonnaprobleemidele lahendusi pakkuvaid tooteid ja tootmisviise. 

Ökoloogiline turundus kujunes välja 1990. aastatel.

Ökoloogilise turunduse osakaal on kasvu teel ja see on põhjustanud ka rohepesufenomeni levikut. 

Ökoloogilise turunduse edu sõltub peaasjalikult tarbijate keskkonnateadlikkusest, samuti selle turundusharu eetilisusest, tõepärasusest ja veenvusest.

Vaata ka
Keskkonnahoidlik tarbimine
Rohepesu

Viited

Kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Turundus
Jätkusuutlik areng
Ökooptimism

Ökooptimism on arvamus, et inimtegevus ei ohusta kunagi tõsiselt ökoloogilist tasakaalu ja ökosüsteemi toimimist, sest looduskeskkond suudab inimmõju alati tasakaalustada ja absorbeerida. 

Enamik teadusringkondi peab tänapäeval seda mõtteviisi põhjendamatuks.

Vaata ka
Tehnoloogiline optimism
Ökopessimism

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Ökoloogia
Metskurvits

Märksõna kurvits suunab siia; kurvitsa all võidakse mõelda ka linnuperekonda (kurvits (perekond)) või perekonnanime (Kurvits (perekonnanimi))

Metskurvits (Scolopax rusticola) on linnuliik kurvitslaste sugukonnast.

2022. aastal valiti metskurviks Eesti aasta linnuks.

Viited

Välislingid
 

Eesti kurvitsalised
Kurvitslased
Ökoterrorism

Ökoterrorism on terrorivõtete kasutamine eesmärgiga kaitsta keskkonda. Terror, mida kasutatakse inimeste ja/või nende omandi vastu, avaldub enamasti vägivalla-, sabotaaži- ja vandalismiaktidena.

Ökoterrorismi terminit kasutatakse ka legaalsete mittevägivaldsete keskkonnakaitseaktsioonide "sildistamiseks" nende halvustamise eesmärgil. 

Ökoterrorismi all võidakse mõnikord mõelda ka terrorismi vormi, kus relvana kasutatakse ökorelva.

Vaata ka
Greenpeace

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Terrorism
Eesti Sõnumid

Eesti Sõnumid oli Eestis aastatel 1994–1995 ilmunud päevaleht.

Eesti Sõnumid ilmusid Tallinnas 30. märtsist 1994 kuni 28. septembrini 1995. 

Ajalehe toimetuse moodustasid uude omandusse läinud Rahva Häälest lahkunud ajakirjanikud. Peatoimetaja oli Toomas Leito.

Eesti endised ajalehed
Sõnumileht

Sõnumileht oli eestikeelne ajaleht, mis ilmus Eestis aastail 1995–2000. 

Selle toimetuse moodustasid pärast Eesti Sõnumite sulgemist tolle lehe endised ajakirjanikud. Aastatel 1995–1996 oli peatoimetaja Ainar Ruussaar.

Algul oli Sõnumileht kvaliteetne veidi vasakpoolse kallakuga ajaleht, aga 1998. aastal ostis selles osaluse Norra meediagrupp Schibsted ja ajalehest sai tabloid. 

1999. aastal oli ajalehe tiraaž umbes 30 000, see oli trükiarvu järgi kuues ajaleht Eestis. Sõnumileht konkureeris teise tabloidlehe, Õhtulehega ning see viis 1999. aasta suvel hinnasõjani kahe ajalehe vahel. Selle tulemusena kasvas ajalehe populaarsus ja mõlema ajalehe trükiarv suurenes.

3. juulil 2000 need konkureerivad ajalehed liitusid, uue ajalehe nimeks sai SL Õhtuleht.

Eesti endised ajalehed
Rauabakterid

Rauabakterid on kemoautotroofsed bakterid, kes võivad elutegevuseks vajaliku energia saada kahevalentse raua ühendeid kolmevalentseks oksüdeerides. Sellist toitumisviisi, kus kasutatakse rauaühendeid, nimetatakse siderotroofiaks.

Vaata ka 
Siderotroofia
Rauaringe

Kasutatud kirjandus 
EE 8. köide, 1995.

Bakterid
Kedristõlvik

Kedristõlvik (Cordyceps) on perekond seeni sugukonnast kedristõlvikulised, seltsist helekottseenelaadsed.

Perekonnas on umbes 600 liiki. Enamikus parasiteerivad putukatel, mõned ka teistel seentel.

Liike
Cordyceps militaris – harilik kedristõlvik
Cordyceps sinensis – hiina kedristõlvik

Helekottseenelaadsed
Parasiitseened
Ontika mõis

Ontika mõis (saksa keeles Ontika) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jäävad kunagise mõisa valdused Toila valla territooriumile Ida-Virumaal.

Mõisa keskus asus Ontika külas.

Ajalugu

Ehkki 1621. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Ontika küla Hans Kunderile ja 1624. aasta vakuraamatus on kuue võsastunud adramaaga küla rentnikuna märgitud Daniel Simonsen Falok, mainiti mõisa ennast esmakordselt alles 17. sajandi keskel (saksa Guth Ontika). Maanimistutes oli selle suurus 3/4 ratsateenistusüksust.

1677. aastal müüs kapten Daniel Falkenklau Ontika mõisa, Valaste ja Väike-Saka küla 10 000 riigitaalri eest kapten Otto von Knorringile. Knorringite kätte jäi mõis 18. sajandi keskpaigani. 1750.–1770. aastail kuulus mõis Douglastele ja Wrangellidele.. Aastatel 1775–1778 kuulus Ontika ja Voka ning Toila mõis Šotimaalt pärit Kingstoni hertsoginnale.

1780. aastal müüs paruniproua Anna Helena von Wrangell mõisa oma poja Wilhelm Berend von Wrangelli võlgade katteks 30 500 rubla eest kindralleitnant Johann Clapier de Colongue'ile. Clapier de Colongue'id olid Ontika omanikud 1919. aastani. mõisa viimane omanik oli Konstantin von Clapier de Colongue. 1919. aasta maaseaduse alusel võõrandati osa maid ja endine Venemaa keisririigi admiral pidas majapidamist mõisa hoonetes 66 ha maaga.

Ontika mõis on andnud nime ka Ontika pankrannikule, mille serval see paikneb.

Mõisakompleks
Mõisa praegune hilisklassitsistlik eklektiliste detailidega peahoone pärineb 1855. aastast. Kahekorruselist maja katab lame viilkatus, mille harjade ristmikus paikneb väike lameda katusega ning kaarakendega vaatetorn. Väljakut selle ees piiravad valitsejamaja ning sammastikuga ait ja tall-tõllakuur.

Ontika mõisakompleks on muinsuskaitse all. 1997. aastal kuulutati see kultuuriministri käskkirjaga kultuurimälestiseks.

Eesti taasiseseisvumise järel on Ontika mõisasüda korduvalt omanikke vahetanud. 2003. aastal mõisteti senine omanik AS Ontika Arendus- ja Koolituskeskus sundlikvideerimisele aktsiate väärtpaberite keskregistrisse registreerimata jätmise tõttu.

2004. aastal pani pankrotihaldur Tiia Kalaus mõisakeskuse müüki 3 miljoni krooni suuruse alghinnaga tingimusel, et kompleks säilib tervikuna. Enampakkumisele pandi 12 hektari suurune kinnistu, härrastemaja ja teenijatemaja, ait ja tõllakuuri varemed. Ostusoove ei laekunud ning enampakkumine kuulutati nurjunuks.

2004. aastal ostis mõisakompleksi MTÜ Ontika Mõis, mis müüs selle 2008. aastal OÜ-le Frontmill. Frontmill pani selle kuu hiljem omakorda müüki 7,8 miljoni krooniga.

2005.–2006. aastal koostas Ida-Virumaa ettevõtluskeskuse projektijuht Mihkel Laan Ontika mõisa arenduskava, mis nägi ette turismiarenduse ja ekspositsiooni Soome-suunalise salakaubanduse teemal. Arenduskava teoks ei saanud.

2011. aasta juunis ostis kolm aastat müügis olnud kompleksi Soome endine mäesuusataja Kalle Palander.

Viited

Välislingid
 Ontika mõis Eesti mõisaportaalis
 Ontika mõis Virumaa Entsüklopeedias
 Ontika mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register

Eestimaa fideikomissmõisad
Virumaa mõisad
Toila vald
Jõhvi kihelkond
Rebu

Rebu on loomade (sh inimese) munaraku varuaine. Enamasti mõeldakse rebu all lindude reburikast munarakku, mida korrektne on nimetada munarebuks.

Munarebu kasutatakse paljudes toitudes, eriti küpsetistes.

Vaata ka
Muna

Kasutatud kirjandus 
EE 8. köide, 1995.

Anatoomia
Toiduained
Maris Aleksašin

Maris Aleksašin (sündinud 8. märtsil 1983 Võrus) on Eesti keskkonnaaktivist ja poliitik.

2001. aastal lõpetas Aleksašin Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi. 2001–2006 õppis Tartu Ülikoolis keskkonnatehnoloogia erialal, mille lõpetas tööga "Tartu linna ja linna lähiümbruse uusehitiste keskkonnasõbralikkus". 

Ta on toimetanud Laeva valla infolehte Vallakaja. 2008. aasta märtsist töötas Laeva valla majandusnõunikuna. 2009. aastal valiti ta Laeva vallavanemaks. Kandidaadiks esitasid ta Laeva vallavolikogu reformierakondlastest liikmed. Ta oli Laeva vallavanem 2009–2012.

Maris Aleksašin kuulus Erakonda Eestimaa Rohelised 20. oktoobrist 2006. Ta on kuulunud erakonna volikokku ja noortekogu Noored Rohelised juhatusse. 2012. aasta veebruaris astus ta Reformierakonda. Sama aasta mais avaldas Laeva vallavolikogu talle umbusaldust.

Aleksašin oli Laeva valla esindaja Tartumaa Arendusseltsis.

Ta on Eesti Rohelise Liikumise juhatuse liige.

Maris Aleksašin harrastab jalgrattasporti ja rogaini.

Viited

Välislingid
Maris Aleksašin. "Tartu linna ja linna lähiümbruse uusehitiste keskkonnasõbralikkus" (lühiülevaade)
"Vallavanemad astuvad ametisse" Tartu Postimees, 6. november 2009
Maris Aleksašin. "Noored ja rohelised" Kortsleht (artikkel Noorte Roheliste teemal)

Eesti vallavanemad
Tartu vald
Erakonna Eestimaa Rohelised poliitikud
Eesti Reformierakonna poliitikud
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1983
Goran Hadžić

Goran Hadžić (serbia Горан Хаџић; 7. september 1958 Vinkovci – 12. juuli 2016 Novi Sad) oli Horvaatia serblaste kindral ja Krajina Serblaste Vabariigi president (1992–1994), keda Endise Jugoslaavia Rahvusvaheline Kriminaaltribunal süüdistas inimsusvastastes kuritegudes.

Serbia võimud vahistasid Hadžići 2011. aasta 20. juulil. Ta oli viimane tribunali poolt tagaotsitav.

Hadžićile esitati süüdistus etnilise puhastuse läbiviimises mitteserblaste väljatõrjumiseks serblastega asustatud Horvaatia aladelt ning horvaatide ja teiste mitteserblaste tagakiusamises ja tapmises Vukovaris ja mujal.

Ta suri ajuvähki.

Serbia inimesed
Horvaatia inimesed
Sõjaväelased
Sõjakurjategijad
Sündinud 1958
Surnud 2016
Energiamahukus

Energiamahukus on mis tahes tegevuse või objekti loomiseks ja käigushoidmiseks vajalik energiahulk. 

Energiamahukuse pöördväärtust nimetatakse energiatõhususeks.

Vaata ka
energiatõhusus
ökotõhusus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Energeetika
Ülerahvastus

Ülerahvastus ehk ülerahvastatus ehk üleasustus on olukord, milles inimpopulatsiooni suurus või ealine struktuur ei võimalda selle ajajärgu sotsiaal-majanduslikes ja looduslikes tingimustes rahuldada kõigi inimeste elulisi vajadusi. 

Ülerahvastatuse tekkimise olulised põhjused on nt rahvaarvu suurenemine, loodusvarade vähenemine, tööjõunõudluse kahanemine. 

Mõnikord räägitakse ka suhtelisest ülerahvastusest. See võib ilmneda rahvastikuplahvatuse puhul, kui laste jt ülalpeetavate enneolematult suur osa mõnes ühiskonnas tingib madala elukvaliteedi ja elatustaseme. 

Arvatakse, et praegu on oht absoluutse ülerahvastuse tekkeks Maal.

Vaata ka
Globaalprobleemid
Populatsiooniplahvatus
Rahvastikuplahvatus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Demograafia
Sven Schultz

Sven Schultz (1886–1932) oli taani ehitusinsener, kes töötas konstruktorina rahvusvaheliselt tuntud inseneri- ja ehitusfirmas Christiani & Nielsen. Tema projekteeritud on Tallinna vesilennukite angaaride katusekonstruktsioonid, kus kasutati koorikbetooni, mis oli toona üks varasemaid raudbetoonkoorikuid maailmas.

Viited

Taani ehitusinsenerid
Sündinud 1886
Surnud 1932
Heiki Onton

Heiki Onton  (sündinud 1. jaanuaril 1978 Tallinnas) on eesti ärijuht, ehitusteadlane ja ehitusinsener, kes on uurinud vanade raudbetoonkonstruktsioonide kahjustuste põhjusi ja nende restaureerimist.

Hariduskäik
Heiki Onton lõpetas 1996 Tallinna Pelgulinna Keskkooli ja 2000 Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna tehnikateaduste bakalaureuse kraadiga. 2003. aastal sai ta samas magistrikraadi tehnikateadustes kaitstes väitekirja "Vesilennukite angaari raudbetoonkoorikute uurimine, analüüs ja restaureerimine" ning 2008. aastal filosoofiadoktori kraadi ehituses ja keskkonnatehnikas kaitstes väitekirja "Vanade raudbetoonkonstruktsioonide kahjustuste põhjuste uurimine ning nende restaureerimise võimalused" (mõlemal juhul oli juhendajaks professor Karl Õiger).

Töökäik
Heiki Onton töötab 2001. aastast ehitusseadmete rendi- ja müügifirmas Ramirent: alustas projekteerijana (2001–2003), seejärel töötas samas juhtiva projekteerijana (2003–2005), direktori asetäitjana (2005–2008 ja 2010–2012) ning müügidirektorina (2008–2010). Alates 2012. aastast on Onton Ramirent Baltic AS-i tegevdirektor.

Teadus
Heiki Ontoni teadustöö põhisuunad olid vanade raudbetoonkonstruktsioonide kahjustuste põhjuste uurimine ja raudbetoonkonstruktsioonide restaureerimine. 2009. aastal töötas Onton välja koos professor Õigeriga Tallinna vesilennukite angaaride raudbetoonkonstruktsioonide renoveerimisprojekti, mille järgi angaarid renoveeriti aastail 2010–2011.

Tunnustus
2012 – Eesti Betooniühingu auhind Aasta betoonehitis – Tallinna Lennusadama vesilennukite angaari betoonkonstruktsioonide rekonstrueerimine (Vesilennuki 6, Tallinn). Konkursi peaauhind – konstruktorid Karl Õiger ja Heiki Onton.

Viited

Eesti ehitusteadlased
Eesti ehitusinsenerid
Sündinud 1978
Globaalne Aruandlusalgatus

Globaalne Aruandlusalgatus (inglise Global Reporting Initiative, lühendatult GRI) on mitmepoolsel koostööl põhinev iseseisev asutus ja selle tegevus, mis edendab organisatsioonide jätkusuutlikkuse vabatahtlikku aruandlust. 

GRI juhised võimaldavad organisatsioonil hinnata ja aru anda oma tegevuse majandusliku, keskkonna- ja sotsiaalse mõju kohta.

Kogu mõju kohta aruandmine peaks olema sama tavapärane ja võrreldav kui ettevõtete finantstulemuste aruandlus.

Vaata ka
Ettevõtte ühiskondlik vastutus
Jätkusuutlik ettevõtlus
Sotsiaalne audit
Sotsiaalse mõju hindamine
Tulemuste kolmikmõõde (tripple bottomline)

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 10.07.2011)

Jätkusuutlik areng
Reostuskoormus

Reostuskoormus ehk saastekoormus on mingis ajavahemikus (nt ööpäevas) puhastusseadmesse jõudva või keskkonda heidetava reoaine hulk.

Reostuskoormust väljendatakse ainekontsentratsiooni ja reoveehulga korrutisena, orgaanilise aine puhul aga inimekvivalentides.

Viited

Kasutatud kirjandus 
EE 8. köide, 1995.)

Saastumine
José Cura

José Cura (sündinud 5. detsembril 1962 Rosarios Argentinas) on Argentina laulja, dirigent, helilooja ja muusikapedagoog.

Juulis 2011 viibis ta esimest korda Eestis ja esines Saaremaa Ooperipäevadel.

Isiklikku
Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Viited

Välislingid 
PILTUUDIS: Tallinnasse jõudis maailmakuulus tenor José Cura, Õhtuleht, 19. juuli 2011

Argentina lauljad
Sündinud 1962
Varja rändrahn

Varja rändrahn on looduskaitsealune rabakivist hiidrahn Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Varja külas. 

Rahnu ümbermõõt on 27,6 meetrit, pikkus 10,0, laius 8,3 ja kõrgus 3,5 meetrit; kivi maht on 155 m³. Kivi ümber on üksikobjekti piiranguvöönd 50 m, mis kokku katab pindala 0,77 ha.

Rändrahnu geograafilised koordinaadid on .

Vaata ka 
Eesti hiidrahnude loend

Välislingid 
Varja rahn Keskkonnaregistris
 

Eesti rändrahnud
Lüganuse vald
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Sugutunnused

Sugutunnused ehk sootunnused on isas- ja emasisendeid eristavad morfoloogilised, füsioloogilised ja psüühilised tunnused.

Sugutunnused jaotatakse kaheks: esmased ehk primaarsed ja teisesed ehk sekundaarsed.

Esmased sugutunnused

Esmased sugutunnused on kõik kaasasündinud soolised eripärad. Esmased sugutunnused on nt munasari, emakas, munand, suguti.

Teisesed sugutunnused

Teisesed sugutunnused on suguküpsete loomade (sh inimese) välised morfoloogilised soospetsiifilised tunnused, mis pole vahetult seotud suguelundkonnaga. Teisesed sootunnused võivad olla olulised seksuaalkäitumise kujundamises või mõjutamises.

Viited

Kasutatud kirjandus 
EE 8. köide, 1995.

Bioloogia
Anu Mänd

Anu Mänd (sündinud 22. veebruaril 1968) on eesti ajaloolane ja kunstiteadlane.

Mänd õppis aastatel 1986–1992 Tartu Ülikoolis kunstiajalugu, jätkas aastail 1995–1996 magistriõpinguid Budapestis Kesk-Euroopa ülikoolis ning oli 1996–2000 samas ka doktoriõppes, mille lõpetas summa cum laude. Tema uurimistöö keskendub keskajale, eriti keskaegsele linnaelule ning seal aset leidnud pidustustele ja rituaalidele.

1992–1995 töötas Mänd Tartu Ülikooli raamatukogus vanemraamatukoguhoidjana, 1999–2003 Eesti Kunstimuuseumis teadurina ja  alates 2003. aastast Ajaloo Instituudis vanemteadurina.

Tunnustus
2003 – Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (näitus ja kataloog “Hõbedakamber Niguliste kirikus”)
2010 – Villem Raami preemia

Teoseid
Liturgical Vessels in Medieval Livonia. Magistritöö, 1996.
The Urban Festival in Late Medieval Livonia: Norm, Practice, Perception. Doktoritöö, 2000.
Kaarma kirik. Koos Kersti Markuse ja Tiina-Mall Kreemiga. Tallinn: Muinsuskaitseamet, 2003.
Pidustused keskaegse Liivimaa linnades 1350–1550. Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2004, 551 lk
Kümme keskaegset tallinlast. Koos Tiina Kala ja Juhan Kreemiga. Tallinn: Varrak, 2006.
Kirikute hõbevara: altaririistad keskaegsel Liivimaal. Tallinn: Muinsuskaitseamet, 2008.
Bernt Notke: uuenduste ja traditsioonide vahel: [näitus Niguliste Muuseumis 12.06.2009–25.04.2010: kataloog] = Between innovation and tradition. Tallinn: Eesti Kunstimuuseum, 2010.
Tallinna Suurgild ja gildimaja. Üks autoritest. Tallinn: Eesti Ajaloomuuseum, 2011.
Keskaegsed altarid ja retaablid. Tallinn: Muinsuskaitseamet, 2019.

Välislingid

Eesti ajaloolased
Eesti kunstiajaloolased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1968
Southampton

Southampton on sadamalinn Inglismaal Hampshire'i krahvkonnas La Manche'i ääres Southampton Wateri kaldal. Elanike arv on 228 600 (2007).

Linn on tähtis laevastikutugipunkt ja Cunard Line'i laevade kodusadam. 

Kolmapäeval, 10. aprillil 1912 algas Southamptonist Titanicu esmareis.

Vaata ka
Southamptoni Ülikool
Ocean Village

Välislingid 

Linna koduleht

 
Vana-Rooma asulad
Sadamalinnad
Swissôtel Tallinn

Swissôtel Tallinn on luksushotell Tallinnas Tornimäel aadressil Tornimäe 3. Hotell kuulub Swissôtel Hotels & Resortsi ketti. 

Hotelli arhitekt on Meeli Truu. Hotell on 117 meetrit kõrge, seega on see üks kõrgemaid hotelle Baltikumis. Hoone moodustab osa Tornimäe kompleksist, kuhu kuulub lisaks hotellile ka elamu Tornimäe 7.  

Luksushotell koosneb 238 numbritoast, kolmest restoranist, kahest baarist, spaast ja fitnessikeskusest.

Avamine ja tegevus 
Swissôtel Tallinna ehitusleping sõlmiti 2004. aastal, hoonet ehitati aastatel 2004–2007 ning ametlikult avati see 10. detsembril 2007. Hoone arhitekt on Meeli Truu projekteerimisfirmast Nord Projekt AS. Hotelli interjööri kujundas Meelis Pressi Arhitektuuribüroo. Ehituse maksumus oli 700 miljonit krooni.

Alates 2010. aasta jaanuarist on Swissôtel Eesti Hotelli- ja restoraniühingu liige.

Hotelli hoones on toimunud päästjate trepijooksuvõistlus "Kõrghoone kuningas".

Swissôtel Tallinnas on ööbinud 2012. aasta augustis teiste seas Lady Gaga.

Restoranid 
Swissôtel Tallinna hotellis on kolm restorani:
 Restoran Horisont – hotelli 30. korrusel ehk katusel asub restoran-baar, kust avaneb vaade Tallinna linnale.
 The Quarter – asub hotelli kaheksandal korrusel. Bistroo laadi restoran, mis pakub ka hotelli hommikusööki.
 No3 Deli Lounge – hotelli vestibüülis asuv baar, kus leidub nii suupisteid kui ka jooke.

Pildid

Viited

Välislingid 

Swissôtel Tallinn koduleht (inglise keeles)
 Hotelli arhitektid (inglise keeles)
 Swissôtel Tallinn veebilehel Skyscraperpage.com

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna hotellid
Tallinna kõrghooned
Hove

Hove on linn Inglismaa lõunarannikul Ida-Sussexi krahvkonnas.

Suurbritannia linnad
Ida-Sussex
Giorgi Abdaladze

Giorgi Abdaladze on Gruusia pressifotograaf, kes 2011. aasta juulis mõisteti süüdi spioneerimises Venemaa kasuks.

Abaladze koos Zurab Kurtsikidze, Irakli Gedenidze ja Natia Gedenidzega vahistati 7. juulil 2011 ja mõisteti kokkuleppemenetluse korras tingimisi süüdi 22. juulil. Süüalused vabastati, kuid mõisteti kriminaaljärelvalve alla ja neil keelati riigist lahkuda. Abdaladzele ja Irakli Gedenidzele mõisteti kolmeaastane, Kurtsikidzele kaheaastane, Natia Gedenidzele pooleaastane tingimisi vanglakaristus. Gruusia seaduste kohaselt karistatakse salastatud info tõendatud üleandmist välisriikide eriteenistustele viie- kuni kaheteistkümneaastase vanglakaristusega.

Väidetavasti edastas Abdaladze Kurtsikidzele salajasi dokumente, millele tal õnnestus ligi pääseda töötades Gruusia Välisministeeriumi lepingulise fotograafina. Kurtsikidze omakorda saatnud info Venemaale.

Eeluurimisperioodil avaldati Abdaladze kiri, kus ta oletas, et ajakirjanike vahistamise tegelikuks põhjuseks võis olla president Mihheil Saakašvili pahameel selle üle, et fotograafid jäädvustasid ja jagasid maailmaga pilte opositsiooni meeleavalduste vägivaldsest laialiajamisest 26. mail.

Vene ajakirjanduse andmetel olid fotograafide vahistamise põhjuseks presidendi ihufotograafi Irakli Gedenidze tehtud pildid meeleavalduse laialiajamisest. Gedenidze pidi nende allikate andmetel tegema sündmustest pilte siseministeeriumi tarbeks ja tal võimaldati tegutseda tingimusel, et ta ei jaga pilte välismeediale. Fotograaf otsustas aga teenida topelt ja müüs pilte Kurtsikidzele ja Abdaladzele. Gruusia politoloogi Malhaz Tšatšava sõnul loeti sellisel viisil valminud pilte salainfoks ja nende levitamist kriminaalkuriteoks.

Vahetult enne seda, kui süüdistaja esitas kokkuleppemenetluse taotluse, loobus Abdaladze kahest oma advokaatidest: Eka Beseliast ja Lado Matšarašvilist. Beselia oli avalikult väitnud, et Abdaladze, kes algul oma süüd ägedalt eitas ja eeluurimisvangistuses näljastreiki pidas, andis ülestunnistusavalduse psühholoogilise surve all. Ka Kurtsikidze kaitsja väitis, et tema kaitsealune esines tunnistusega oma vaba tahte vastaselt, misjärel kaitsealune tema teenetest loobus.

Viited

Gruusia ajakirjanikud
Sünniaeg puudub
Anna Paquin

Anna Helene Paquin (sündinud 24. juulil 1982 Winnipegis) on Kanada päritolu Uus-Meremaa filminäitleja. 

Mängis kõrvalosa filmis "Klaver" ("The Piano"; 1993), mille eest võitis 11-aastasena parima naiskõrvalosa Oscari, olles auhinna ajaloos nooruselt teine võitja.

Filmograafia

Viited

Uus-Meremaa näitlejad
Sündinud 1982
NIMBY-sündroom

NIMBY-sündroom (eesti keeles ka MMN-sündroom, mitte-minu-naabrusse-sündroom; inglise Not In My Back Yard-syndrome ehk NIMBY-syndrome) on paikkondlik vastuseis prügilate, teedeehituse, ohtlike jäätmete ladestamiskohtade, sõjaväepolügoonide ja muude ohtlikuks või tülikaks peetavate rajatiste loomise vastu. 

NIMBY-sündroomi puhul inimesed tavaliselt nõuavad, et sellist objekti ei rajataks nende kodu lähedale, vaid kuhugi mujale. 

Algul oli rikaste põhjapoolsete maade NIMBY-liikumine ohtlike jäätmete ladustamise vastu, mis surve tõttu viidi vaesematesse lõunapoolsetesse riikidesse. Hiljem on ka nendes vaesemates riikides tekkinud mitmesugused keskkonnaõigluse liikumised.

Kohalikus elanikkonnas vastumeelt tekitada võiv arendustegevus
Tavaliselt kuuluvad nende hulka järgmised tegevused, objektid või aspektid:
 infrastruktuuri arendus, näiteks uute teede ja kiirteede teeninduspiirkonnad, metrood, lennujaamad, elektrijaamad, elektriliinid, prügilad, kanalisatsioonitrassid, vanglad;
 maavarakaevandused, sh nafta-ja gaasipuuraugud, põlevkivikaevandused jne;
 taastuvenergia generaatorid;
 ebamoraalsete kaupade ja teenustega tegelevad ettevõtted;
 suuremõõtmelised arendusprojektid.

NIMBY variatsioonid

NIMBY-liikumisel on variatsioone, mille seas leidub ka halvustavaid. 

 NIMN (Not in My Neighborhood)
 NIABY (Not In Anyone's Backyard) – iseloomulik on vastuseis teatud arendustegevusele, mis on sobimatu kõikjal maailmas. Näiteks tuumaelektrijaamade rajamine.
 NAMBI (Not Against My Business or Industry) – kasutatakse juhul, kui planeeritav rajatis ohustab kellegi äritegevust ja/või poliitilisi huve.
 BANANA (Build Absolutely Nothing Anywhere Near Anything) – kõige sagedamini kasutatud termin, et kritiseerida planeeritavat arendust. Termini igakordne kasutamine näitab, et püütakse vältida mistahes arengut. 
 PIBBY (Place In Blacks' Back Yard) – rassistlik väljend.

Viited

Kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.07.2011)

Välislingid
Erik Puura keskkonnaabi blogi. 2010. Kuidas ületada NIMBY-sündroomi?  (vaadatud 25.07.2011)

Poliitika
Ökoloogia
Tarbimislaen

Tarbimislaenud on eraisikule antav laen, mille eesmärk on tarbimine, näiteks mööbli või kodutehnika ost.

Tarbimislaen võimaldab teha suuremaid kulutusi, mille jaoks inimesel pole laenamise hetkel raha: osta kodutehnikat, käia reisimas või teha remonti. Tehtud kulutused tuleb ajapikku laenuandjale koos intressiga tagasi maksta, selle poolest sarnaneb tarbimislaen laenuvõtja seisukohalt liisinguga. Traditsioonilistest laenutüüpidest erineb tarbimislaen nii oma suuruse poolest – tarbimislaenud on suhteliselt väikesed – kui ka selle poolest, et sel pole üheselt määratletud otstarvet (erinevalt näiteks autoliisingust või kodulaenust). 

Tarbimislaenu intressimäär on madalam kui kiirlaenudel, ent siiski kõrgem kui kinnisvaralaenudel. Laenu täpne suurus ja tagastamise tähtaeg ning intressimäär sõltub teenuseosutajast, taotleja sissetulekutest, kohustustest ning tihti ka varasemast maksekäitumisest. Intressimäärade võrdlemisel on oluline mõista, kas intressimäär on laenu algsummalt või laenujäägilt. Seetõttu on objektiivsem hinnata tarbimislaene krediidi kulukuse määra alusel. Krediidi kulukuse määr võtab arvesse kõik teadaolevad laenuga seotud kulud, sealhulgas intressikulu ja ülejäänud laenuga seotud kulud, mida klient on kohustatud tasuma.

Eestisse jõudsid tarbimislaenud 2000. aastate majandusbuumi ajal.

Vaata ka 
 Kiirlaen
 SMS-laen

Laen
Ernst Boustedt

Ernst Boustedt (17. november 1877 – 9. detsember 1931) oli Eestimaa arhitekt ja insener.

Ernst Boustedt lõpetas Riia Polütehnilise Instituudi.

Looming
Diakonisside Asutise peahoone Tallinnas Pärnu maantee 102;

Ernst Boustedt juhatas aastatel 1905–1908 Tallinnas Rotermanni tehaste hoonete ehitamist:
Rotermanni Soolaladu, 
Rotermanni tehaste direktori elamu – Mere puiestee 4 koos Waldemar Lemmiga). 

Aastatel 1908–1910 töötas koos arhitekt Jacques Rosenbaumiga, projekteerides:
Seewaldi vaimuhaigla ravikorpused ja 
hooned Pikk tänav 23/25 (1909), 
Vene tänav 7 (1912), 
Toom-Kuninga tänav 18 (1913).

Viited

Eesti arhitektid
Eesti ehitusinsenerid
Riia Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1877
Surnud 1931
Erwin Bernhard

Erwin Bernhard (ka Erwin Bernhardt, 15. jaanuar 1852 Peterburi – 25. aprill 1914 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eestimaa arhitekt.

Bernhard sündis baltisaksa päritolu Eestimaa arhitekti Rudolf Bernhardi pojana. Erwini vennast Wilhelmist sai insener Peterburis.

Ta õppis aastatel 1868–1874 Peterburi tsiviilinseneride instituudis ning töötas alates 1874. aastast Eestimaa kubermanguinsenerina, 1877. aastast insener-arhitektina ja alates 1884. aastast Eestimaa kubermanguarhitektina. 1900–1907 oli ta ehitusosakonna juhataja.

Bernhard on projekteerinud renessansi sugemetega historitsistlikke hooneid Tallinna ja mujale Eestisse. Ta koostas ka Tallinna vanalinna ümberehitusprojekte. Tallinna eeslinnade jaoks projekteeris ta ühe- ja kahekorruselisi puithooneid. Ta osales ka restaureerimistöödel (nt Niguliste kiriku tornikiiver 1897–1898, Haapsalu lossikirik).

Looming

Diakonisside Asutise 1-korruseline puidust uusgooti stiilis kabel (1891; tänapäeval Pikva Miikaeli kabel)
Ringkonnakohtu hoone, Pärnu maantee 7, Tallinn (1894)
Hoone Pikk tänav 52, Tallinn (1880)
Hoone Pikk tänav 62, Tallinn, koos Paul Alischiga (1878)
Lutheri mööblivabriku tootmishooned ja tööliste majad (1887–1910)
Kolu mõisa peahoone (1890)
Hageri kirik (1890–1892)
Juuru kirik (ümberehitus, 1895)
Niguliste kiriku tornikiivri taastamine (1897–1898)
Viru värava eesvärava uusgooti stiilis juurdeehitis Valli tänava poolel (1898)
Volta tehase hooned
Otto Greiffenhageni erakliiniku hoone, Roosikrantsi tänav 2a Tallinnas, koos isa Rudolf Bernhardiga (1902)
Velise Ristija Johannese kirik (1888–1889)
Väike-Lähtru Jumalaema sünni kirik (1889)

Viited

Eesti arhitektid
Baltisaksa arhitektid
Sündinud 1852
Surnud 1914
Vladimirs Lindermans

Vladimirs Lindermans (vene keeles Владимир Ильич Линдерман; 3. november 1958, Riia, Läti NSV, Nõukogude Liit) on juudi päritolu Läti ja Venemaa publitsist ja poliitik, Läti  Natsionaalbolševistliku Partei liider. 

Vladimirs Lindermans on sünnilt riialane, käinud Riias koolis ja ülikoolis. Lindermans oli nõukogude ajal dissidentliku ajakirja Kolmas Modernisatsioon üks autoritest. 

1990ndate esimesel poolel andis välja populaarset erootikaajakirja. Lindermans kuulub natsionaalbolševike ridadesse 1997. aastast. 2003. aasta sügisel hoiti meest 20 päeva Lefortovo eeluurimisvanglas, ent peaprokuratuur leidis, et teda jälitatakse poliitilistel põhjustel ja lasi mehe uuesti vabadusse. 

Vladimirs Lindermans asutas Lätis uue sotsialistliku partei "13. jaanuari liikumine" ("Движение 13 января") ja ta on liikumise Rodnoi Jazõk juht.

Lindermans on ka Eestis kuulutatud persona non grata'ks. 

2010. aastal esitas ta taotluse saada naturalisatsiooni korras Läti kodakondsus, kuid sellest keelduti. Lindermans kaebas seejärel kodakondsusameti kohtusse.

Viited

Välislingid
 Kutseline mittekodanik
 Natsionaalbolševistliku Partei koduleht
 13. jaanuari liikumine
 Natsionaalbolševistliku partei ametlik venekeelne kodulehekülg
 Natsionaalbolševistlik Partei (inglise keeles)
 Rodnoi Jazõk tahab elustada Latgale autonoomia idee, Delfi, 9. oktoober 2012 

Venemaa poliitikud
Läti poliitikud
Kommunistid
Natsionaalbolševism
Sündinud 1943
Mick Jagger

Sir Michael Philip Jagger (sündinud 26. juulil 1943 Dartfordis) on inglise laulja, laululooja, multiinstrumentalist ja näitleja, kes on eeskätt tuntust kogunud rokkansambli The Rolling Stonesi solisti ja ühe asutajaliikmena. Jaggeri karjäär on kestnud üle kuuekümne aasta ning teda on nimetatud üheks kõige populaarsemaks ja mõjukamaks solistiks rock'n'rolli ajaloos. Tema äratuntav lauluhääl ja esinemine on Keith Richardsi kitarristiili kõrval olnud The Rolling Stonesi kaubamärgiks kogu ansambli tegutsemisaja jooksul.

Jagger sündis ja kasvas üles Inglismaal Kenti krahvkonnas Dartfordis. Ta õppis London School of Economicsis, kuid jättis õpingud pooleli, et alustada muusikukarjääri. Jagger on loonud koos Richardsiga suurem osa The Rolling Stonesi lauludest. 1960. aastate lõpus hakkas Jaggeri mängima filmides, kuid tema näitlejaanne ei saavutanud nii suurt tunnustust kui tema lauljakarjäär. Ta mängis peaosa muuhulgas filmides "Vägev etendus" ("Performance"; 1970) ja "Ned Kelly" (1970).

1985. aastal alustas Jagger soolokarjääri, andes samal aastal välja oma debüütalbumi "She's the Boss". 2011. aastal andis ta supergrupiga SuperHeavy välja ühe albumi. 1980. aastatel halvenesid tema suhted The Rolling Stonesi liikmetega, eriti Richardsiga, kuid Jaggerit on alati saatnud suurem edu rollingutega kui oma soolo- ja kõrvalprojektidega.

Ta on võetud ansambli The Rolling Stonesi liikmena 1989. aastal vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 2004. aastal Suurbritannia Muusika Kuulsuste Halli. The Rolling Stonesi liikmena ja sooloartistina on tema singlid jõudnud USA ja Briti edetabelites esikohale 13 korral, esikümnesse 32 ja esineljakümnesse 70 korral. 2003. aastal löödi ta oma teenete eest popmuusikas rüütliks.

Jagger on olnud korra abielus ja korra lahutanud ning tal on olnud veel mitmeid suhteid. Alates 2014. aastast on ta suhtes olnud balleriini Melanie Hamrickiga. Jaggeril on kaheksa last viie naisega. Tema kõige noorem laps on sündinud 2016. aastal.



Sooloalbumid 
 "She's the Boss" (1985)
 "Primitive Cool" (1987)
 "Wandering Spirit" (1993)
 "Goddess in the Doorway" (2001)

Varia 
Jaggeri järgi on saanud nime mitme eelajaloolise looma teaduslik nimetus, näiteks trilobiit Aegrotocatellus jaggeri, tigu Anomphalus jaggerius ja sõraline Jaggermeryx naida.

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Inglismaa muusikud
Suurbritannia muusikud
Suurbritannia lauljad
Suurbritannia näitlejad
The Rolling Stones
Sündinud 1943
Hans Kubu

Hans Kubu (5. jaanuar 1892 Tuhalaane vald – 6. september 1942 Ussollag, Solikamsk) oli Eesti vaimulik ja haridustegelane.

Hans Kubu lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Aastatel 1912–1916 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Võru Katariina koguduses ja Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti 5. oktoobril 1917 õpetajaks.

Vaimulikutegevus
Hans Kubu oli aastatel 1918–1940 Tallinna Jaani koguduse ja aastatel 1940–1941 Tallinna Niguliste koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1935–1941 Tallinna praostkonna praost. 1939. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Hooldusnõukogu liige ja 1940. aastal saksa koguduste likvideerimiskomisjoni esimees.

Pedagoogitegevus
Aastatel 1919–1921 oli Hans Kubu Jaani koguduse gümnaasiumi juhataja, mille baasil ta asutas Hans Kubu eragümnaasiumi, mis 1927. aastal ehitas Tallinna Imanta tänavale uue koolihoone ning 1937. aastal reorganiseeriti erakolledžiks.

Oli samaaegselt ka mitmes Tallinna linna koolis usuõpetaja, sealhulgas aastatel 1920–1922 ka Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi usuõpetaja.

Vahistamine ja surm
Hans Kubu vahistati 28. juunil 1941 ning saadeti Siberisse, kus ta suri 1942. aastal Solikamskis Ussollagi vangilaagris.

Viited 

Tallinna Jaani koguduse vaimulikud
Tallinna Niguliste koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Eesti õpetajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi õpetajad
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1892
Surnud 1942
Vangi dilemma

Vangi dilemma (ka vangide dilemma; inglise keeles prisoner's dilemma, prisoners' dilemma) on sotsioloogias ja politoloogias kasutatav mõiste, millega kirjeldatakse olukorda, kus osapooltel tuleb parima tulemuse saavutamiseks teha koostööd ja üksikhuvidest loobuda.

Vangide dilemma analüüs näitab, et kui üks osapool oma kasusid maksimeerib, siis altruistlikult käituv osapool saab kõige rohkem kahju.

Vangide dilemma kerkib esile ka globaalprobleemide lahendamisel, kus parima lahenduse nimel peaksid riigid (vm üksused) tegema koostööd ja loobuma isiklikust (või ühe riigi) kasumi maksimeerimisest.

Dilemma sisu 

Kaks vangi on ülekuulamisel. Kui mõlemad süüalused vaikivad, ei saa kohus kummalegi määrata maksimumkaristust ning mõlemad saavad vaid aasta karistust. Kui üks teise peale keelt kannab, pääseb ta vabaks, teine saab aga 10 aastat. Mõlema ülestunnistuse puhul ootab mõlemat vaid viis aastat. Dilemma seisneb asjaolus, et mõlema vaikimine annab mõlemat vangi arvestades parima tulemuse, kuid samas on lihtne argumenteerida reetmise kasuks. Nimelt kui vang A arvab, et B ta reedab, on ka vangil A mõttekas reeta (siis istub ta vangis 10 aasta asemel 5). Kui vang A usub, et vang B vaikib, siis on mõttekas ikkagi ta reeta, sest sellisel juhul pääseb vang A puhtalt, mitte ei pea ühte aastat vangis veetma.

Vaata ka
Tasuta kasutaja probleem
Sotsiaalne vahetus
Ühisomanditragöödia

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.07.2011)

Välislingid 

 More On Golden Balls, And The Best Lesson In Game Theory Ever…

Ühisomanditragöödia
Mänguteooria
Sotsiaalpsühholoogia
Koupéla

Koupéla on linn Burkina Fasos, Kouritenga provintsi halduskeskus.

Aastal 2006 elas linnas 19 980 inimest.

Koupélas valmistatakse muu hulgas kohalikust savist nõusid ja skulptuure.

Viited

Burkina Faso linnad
Ökovõlg

Ökovõlg on iga-aastaste puudujääkide summa, mis on tekkinud maa bioloogilist taastootmisvõimet ületavast loodusvarade tarbimisest. 

Maa ajaloos ületas inimese nõudlus loodusvarade järele taastootmisvõime 1980ndate keskel.

Ökovõla moodustamisel on olulisel kohal maailma loodusvarade raiskamine ja ebaproportsionaalne kulutamine, keskkonna kahjustamine, ökoloogiline dumping, biopiraatlus neokolonialismi tingimustes.

Vaata ka
Süsiniku jalajälg

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 25.07.2011)

Jätkusuutlik areng
Mardi tänav

Mardi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.

Mardi tänav asub Keldrimäe asumis Liivalaia tänava ja Keldrimäe tänava vahel ning ristub Võlvi, Turu, Vana-Keldrimäe ja Liivamäe tänavaga.

Ajalugu

Tänav sai nime piirkonna kinnisvaraomaniku Diedrich Christian Martensi järgi, aja jooksul kasutati tänava kohta erinevaid nimekujusid: Martena tänav (1885), Martensgasse (1893), Martinstraße (1907), Мартенская ул. (1907), Martenstraße (1913).

Mardi tänav oli tuntud kinnistuomaniku järgi nime saanud Ignatjevi sauna järgi, asutust tunti hiljem Lennuki tänava saunana (nr 6) ja paekivist Mardi tänava saunahoone (Mardi 1) on tänaseni alles. Mardi (endine Rügemendi ja Polgu) tänava saun rajati Juhkentali piirkonnas asunud sõjaväeosade jaoks. Muide, kohe sauna kõrvalt voolas kuni 1930. aastateni avatuna üle Mardi tänava mere suunas Härjapea jõgi.

Mardi tänav oli kurikuulus mitmete avalike lõbumajade poolest. Omaaegsest Tallinna punaste laternate piirkonnast on tänagi alles veel paar maja, kus omal ajal bordell asunud: Mardi tänav 3 asuv puumaja, mis oli algselt tütarlaste pansionaat ja hiljem ostis hoone aga proua Jevdokia Blohhina, kes avas seal Tallinna ühe peenema lõbumaja.  Hiljem oli Mardi tänav 3 majas haigla ning AIDSi ennetuskabinet; Mardi tänava teises otsas keskturu kõrval on aga alles roosat värvi vana kivimaja, kus samuti bordell asunud.
 

Aastatel 1936–1991 ulatus Mardi tänava kohale Lennuki tänav, mis tänapäeval jääb Maakri asumisse teisel pool Liivalaia 
Mardi tänava ajaloolise trassi müürisid aga kinni V. Kingissepa tänava äärde Tallinna Kaasani kiriku kõrvale ehitatud kõrged elumajad. 

1976. aastal lammutati suurem osa Mardi tänava vanadest puumajadest ja ehitati paneelmajad, samuti Mardi lasteaia hoone.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Keldrimäe