Halberstadti piiskopkond

Halberstadti piiskopkond (saksa Bistum Halberstadt) oli Rooma katoliku piiskopkond aastast 804 kuni aastani 1648 ja Saksa-Rooma riigi vaimulik osariik hiliskeskajast alates. Selle pealinn oli Halberstadt tänapäeva Saksi-Anhaltis, Harzi ahelikust põhja pool.

Ajalugu 

Saksi sõdade järel rajas keiser Karl Suur aastal 804 Ostfaalis paganlike sakside ja polaabi slaavlaste ristiusustamise käigus Osterwiecki (siis Seligenstadt) misjonipiiskopkonna. Esimese (arvatava) piiskopi Châlonsi Hildegrimi ajal viidi pealinn Halberstadti, selle kinnitas Karli poeg Ludwig Vaga aastal 814. Piiskopkonna piirid ulatusid algselt Elbe ja Saale jõgedeni idas; siiski, kui keiser Otto I asutas aastal 968 Magdeburgi peapiiskopkonna, kaotas Halberstadt idapoolse poole oma valdustest sellele.

Halberstadti piiskopid rivaalitsesid Magdeburgiga poliitiline mõju saavutamiseks Saksi ja Saali dünastiate ajal. Keiser Heinrich III valitsemise ajal rüütati nad täiendavate territoriaalsete õigustega ja aastal 1062 saadeti piiskop Burchard II Rooma kui keiserlik vahendaja konfliktis paavst Aleksander II ja antipaavst Honorius II vahel. Siiski liitus lesk-keisrinna Agnese ja tema poja Heinrich IV endine lemmik aastal 1073 paavst Gregorius VII-ga investituuritülis ja temast sai üks Suure Saksi mässu juhtivaid tegelasi. Pärast Saksi hertsogi Heinrich Lõvi ametist kõrvaldamist muutus Halberstadti territoorium keiserlikuks osariigiks.

Aastal 1479 surus Saksimaa kuurvürst Ernst peale oma 13-aastase poja Ernst II, Magdeburgi peapiiskop aastast 1476, administraatoriks valimise tagasiastunud vürst-piiskop Gebhard von Hoymi asemele. Aastal 1513 järgnes talle ametis Brandenburgi kuurvürsti Joachim I noorem vend Albrecht von Hohenzollern ja Hohenzollernite soost Magdeburgi peapiiskopid jäid administraatoriteks, kuni aastal 1540 sai Halberstadti territooriumist reformatsiooni käigus luterlik. Aastal 1566 sai 2-aastane Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Heinrich Julius esimeseks luterlikuks administraatoriks, pärast mida jäi Halberstadt Braunschweig-Wolfenbütteliga kokku, kuni aastal 1623 Heinrich Juliuse poeg Christian, "hull Halberstadtlane", Kolmekümneaastase sõja ajal tagasi astus. Talle järgnes ametis kuurvürst Joachim III Friedrich von Brandenburgi poeg Christian Wilhelm von Brandenburg.

Vestfaali rahuga aastal 1648 piiskopkond ilmalikustati kui Halberstadti vürstkond ja anti lõpuks Brandenburg-Preisimaa Hohenzollerni valitsejatele. Pärast Viini kongressi 1815. aastal liidendati selle territoorium Preisimaa Saksimaa provintsiga.

Geograafia 

Pärast Magdeburgi peapiiskopkonna asutamist kattis Halberstadti piiskopkond järgmised Saksimaa krahvkonnad (Gau): Balsamgau, Derlingau, Nordthüringgau lääneosa, Harzgau, Schwabengau ja Hassegau. Seega ulatus see Oker jõest Hornburgi juures läänes, kus see piirnes Hildesheimi piiskopkonnaga, Saale jõeni idas, kus piiskopid omandasid aastal 1315 endise Ascherslebeni vürstkonna. Braunschweigi linn, mis asetseb Okeri mõlemal kaldal, oli algselt Halberstadti ja Hildesheimi vahel jaotatud, kuni see läks aastal 1142 hertsog Heinrich Lõvile, kes tegi sellest oma residentsi.

Halberstadti piiskopid 

Saksa-Rooma riigi valdused
Saksi-Anhalt