joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ivar Piir

Ivar Piir (20. oktoober 1929 Tartu – 12. jaanuar 2017 Tartu) oli eesti füüsik.

Elulugu
Ivar Piir oli lukksepa poeg.

Lõpetas 1947 Tartu 1. Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna, 1955 TÜ aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1955, TÜ), väitekiri "Mittelineaarsed efektid footonite liikumisel kvantiseeritud gravitatsiooniväljas". 

Oli 1955–1956 TÜ füüsika ja teoreetiline füüsika kateedrite assistent, 1956–1970 teoreetilise füüsika kateedri vanemõpetaja ja dotsent, 1970–1973 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi ja 1973–1981 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi teoreetilise füüsika sektori vanemteadur, 1981–1992 TÜ teoreetilise füüsika kateedri juhataja, 1992–1995 TÜ teoreetilise füüsika instituudi väljateooria õppetooli dotsent, 1995–2005 metoodik.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: üldrelatiivsusteooria (relativistliku gravitatsiooniteooria) probleemid. Kuulub professor Harald Kerese rajatud Tartu gravitatsiooniteoreetikute koolkonda. 1960. aastail leidis mõned uued staatilised aksiaalsümmeetrilised lahendid Einsteini võrranditele, analüüsis lainete leviku probleeme, eriti Huygensi printsiibi rikkumisega seotud efekte kõveras aegruumis. Lugenud TÜ-s kõiki matemaatilise füüsika ja teoreetilise füüsika põhikursusi, erikursusena rühmateooriat, valikkursusena füüsika ajalugu; koostanud õppevahendeid. Tegelenud ka füüsika ajaloo ja füüsika õpetamise metoodikaga. Kogumiku "Teaduse ajaloo lehekülgi Eestis. XIII: Täppisteaduste ajaloost Eestis. Pühendatud Wilhelm Ostwaldi 150. sünniaastapäevale" (Tartu, 2004) jmt raamatute koostaja. ETBL füüsika erialatoimetaja ja autoreid.

Teoseid
40 teadustrükist, 8 õppevahendit, u 400 artiklit ENE-s ja EE-s.
 О проблеме взаимодействия квантованных электромагнитного и гравитационного полей. // Тр. Инст. физ. и астр. АН ЭССР (1957) 5
 О статических решениях проблемы многих частиц в общей теории относительности 1, 2. // Тр. Инст. физ. и астр. АН ЭССР (1964) 25
 Скалярное волновое уравнение в гравитационном поле Шварцшильда. // Изв. АН ЭССР. Физ. Мат. 20 (1971) 3
 Распространение волн в слабом статическом гравитационном поле. // Изв. АН ЭССР. Физ. Мат. 21 (1972) 2
 От квантовой гравитации к распространению волн в гравитационном поле. // Тр. Инст. физ. АН Эстонии 65 (1989) 11
 Johan Vilipi avaloeng Tartu Ülikoolis. // TALE XIII (2004)
 Harald Keres – õpetaja ja õpetlane. // TALE XIII (2004)
 Teoreetilise füüsika ajaloost Tartus (1921–1960). // Eesti Füüsika Seltsi aastaraamat 2004. Tartu 2005

Viited

Kirjandus
 Eesti TA Füüsika Instituudi uurimused. // Гравитация и волны 65 (1989) (kogumik pühendatud Ivar Piirile seoses 60. sünnipäevaga)
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, 276
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), II, 130
 EE 14. Lk 372

Välislingid

Eesti füüsikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 2017
Kristjan Piirimäe

Kristjan Piirimäe (sündinud 13. juunil 1975 Tartus) on Eesti hüdrobioloog.

Elulugu
Kristjan Piirimäe lõpetas 1993. aastal Tartu 16. Keskkooli ja 1997. aastal Tartu Ülikooli bioloogia osakonna. 1997 kaitses ta TÜs magistrikraadi hüdrobioloogias väitekirjaga "Bacterioplankton viability and heterotrophic activity in the thermally stratified small Estonian lakes", 2007 Tallinna Tehnikaülikoolis filosoofiadoktori kraadi loodus- ja täppisteadustes väitekirjaga "Long-term changes of nutrient fluxes in the drainage basin of the Gulf of Finland – applocation of the PolFlow model" (Tallinn, 2007). Ta täiendas end 1995 New Yorgis ÜRO juhtimiskoolituse kursustel, 2001 Rootsis, Lätis, Poolas ja Leedus säästva arengu ja keskkonnakaitse alal ning 2004 Hollandis Utrechti Ülikoolis GIS modelleerimise alal. 1995–1997 oli ta Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI)) Võrtsjärve Limnoloogiajaama laborant, 1997–2001 vanemlaborant, 2001–2005 TTÜ keskkonnatehnika instituudi teadur-doktorant ning 2005. aastast Järva-Jaani Gümnaasiumi geograafiaõpetaja.

Piirimäe on olnud Eesti Veeühingu ja Tehiskeskkonna Instituudi juhatuste liige (2002–2005), Eesti Keskkonnaühenduste Koja koordinaator ja keskkonnaekspert (2004–2005).

Teadustöö
Kristjan Piirimäe peamised uurimisvaldkonnad on siseveekogude ja Soome lahe reostus ning veekaitse. Ta on loonud veereostuse kirjeldamise mudeleid. Ta on avaldanud umbes 20 teadustrükist.

Teoseid 
 Peipsi järve bakterplankton aastail 1997–98. // Eesti Loodusuurijate Seltsi aastaraamat. Tallinn, 2000
 Bakterioplankton (kaasautorid S. Lokk, V. Kisand). // Lake Peipsi Flora and fauna. Tartu, 2001
 Modelling point and non-point nutrient fluxes in river systems of lake Peipsi drainage basin. // Kalmar eco-tech '03. Bioremediation and Leachate Treatment. Kalmar, 2003
 Mis reostab Soome lahte. // Keskkonnatehnika 1/2005
 GIS-based quantification of future nutrient loads into Lake Peipsi/Chudskoe using qualitative regional development scenarios (kaasautor). // Water Sci. & Technology 51 (200

Isiklikku 
Kristjan Piirimäe on Helmut Piirimäe ja Krista Piirimäe poeg, Kaarel Piirimäe ja Pärtel Piirimäe ning Triinu Petersi vend.

Viited

Kirjandus
 Järva Teataja, 14.01.2006
 

Eesti hüdrobioloogid
Sündinud 1975
Mare Piirsalu

Mare Piirsalu (6. september 1950 Paide – 6. september 2021 Tartu) oli eesti keemik.

Elulugu
Mare Piirsalu on töölise tütar.

Lõpetas 1969. aastal Paide 1. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemia osakonna orgaanilise keemia erialal. 1997. aastal kaitses samas M.Sc. kraadi (väitekiri "Alküülbensoaatide ja asendatud fenüülbensoaatide leeliselise hüdrolüüsi kineetika uurimine") ja 2003. aastal Ph.D. kraadi (väitekiri "Substituent, temperature and solvent effects on the alkaline hydrolysis of substituted phenyl and alkyl esters of benzoic acid").

Aastatel 1974–1976 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi sanitaartehnilise probleemlabori vaneminsener, 1976–1990 TÜ orgaanilise keemia kateedri nooremteadur, 1990–1993 keemilise kineetika ja katalüüsi labori teadur. Aastatel 1993–2007 töötas Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudi teadurina ja alates 2007. aastast töötas Tartu Ülikooli keemia instituudis teadurina.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: füüsikaline orgaaniline keemia, keemiline kineetika – estrite leeliseline hüdrolüüs erinevatel temperatuuridel, orgaanilistes solventides ja vesilahustes. Akadeemilise Keemiaseltsi liige (aastast 1991). 20 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Kinetic study of alkaline hydrolysis of substituted phenyl tosylates. XIX. Discussion of results of kinetic measurements for o-substituted tosylates in 80% aqueous dimethylsulfoxide (kaasautor V. Nummert). // Organic Reactivity 27 (1990)
 Kinetic study of alkaline hydrolysis of substituted phenyl benzoates. XXI. Influence of solvent on ortho effect (kaasautorid V. Nummert, V. Palm). // Organic Reactivity 28 (1993)
 Kinetic study of hydrolysis of benzoates. Part XXII. Variation of the ortho inductive, resonance and steric terms with temperature in the alkaline hydrolysis of substituted phenyl benzoates in aqueous 2.25 M Bu4NBr (kaasautor V. Nummert). // J. Chem. Society, Perkin Trans. 2 (2000) 3
 Kinetic study of hydrolysis of benzoates. Part XXV. Ortho substituent effect in alkaline hydrolysis of phenyl esters of substituted benzoic acids in water (kaasautor). // Collect. Czech. Chem. Commun. 71 (2005).

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 130–131.
 

Eesti keemikud
Sündinud 1950
Matti Piirsalu

Matti Piirsalu (sündinud 5. juulil 1947 Raplas) on Eesti linnukasvatusteadlane.

Elulugu
Matti Piirsalu on töölise poeg.

Lõpetas 1966 Rapla Keskkooli, 1971 Eesti Põllumajanduse Akadeemia linnukasvatuse erialal, põllumajanduskandidaat (1978, Leningradi Põllumajanduse Instituut), väitekiri "Влияние различных методов обработки яиц и уровня пантотеновой кислоты в рационе кур на инкубационные показатели и качество цыплят", 1995–1996 EPMÜ doktorant, Ph.D. (põllumajanduse ajalugu, 1996, EPMÜ), väitekiri "Linnukasvatuse areng Eestis".

Oli 1972–1978 EPA mittekoosseisuline teadur ning 1972–1981 Roela sovhoosi Rakvere haudejaama juhataja, 1981–1984 Sindi sovhoosi peazootehnik, 1985–1994 Põllumajandusministeeriumi linnukasvatussektori ja -osakonna juhataja, loomakasvatuse-büroo peaspetsialist, 1986–1993 ka Eesti Põllumajandus Õppe- ja Nõuandekeskuse lektor, 1994–1995 Eesti Vabariigi Põllumajandusministeeriumi maamajanduse osakonna peaspetsialist, 1995–2003 loomakasvatusbüroo juhataja, 2004–2010 põllumajandusturu korraldamise osakonna nõunik.

Ilmunud artikkel 70.juubeli puhul https://agrt.emu.ee/pdf/chronicle/2017_1_tikk.pdf

Teadustöö
Uurimisvaldkond: linnukasvatus Eestis, selle ajalugu; loeb end professor Harald Tiku koolkonda kuuluvaks linnukasvatusteadlaseks. Uurinud põllumajanduslindude munade hautamist, -lindude pidamistehnoloogiat, sugu- ja noorkanade söötmist, ensüümide, antioksüdantide ja vitamiinide kasutamise võimalusi. Uurimistöö tulemustest on rakendatud haudemunade  aerosoolidega, suurendatud sugukanade pantoteenhappe tarbenorme. Paljude kodu- ja välismaiste linnukasvatuse teadus- ning erialaseltside liige, sh Lindude Tõuaretuse Nõukogu liige (1971–1988), sekretär (1988–1989), Ülemaailmse Linnukasvatuse Teaduse Assotsiatsiooni Nõukogu osakonna (1988–1992) ning Eesti osakonna presiidiumi liige (aastast 1992) ja president (1998–), on olnud ajakirja Agraarteadus toimetuskolleegiumi liige, Eesti Linnukasvatuse Seltsi juhatuse esimees (1992–2014), Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi eestseisuse liige (1998-) jm. Üle 300 teadustrükise.

Teoseid
 Pardikasvatus (kaasautorid A. Männik, A. Varik). Tallinn, 1984
 Soovitusi kanabroilerite üleskasvatamiseks ja söötmiseks individuaalmajapidamistes. Tallinn, 1991
 Linnukasvatus I. (kaasautor). Tartu, 1993
 II (kaasautor). Tartu, 1993
 III (kaasautor). Tartu, 1993
 Ensüümide kasutamisest linnukasvatuses. // Põllumajandus (1993) 5
 Põllumajanduslindudele soovitatavad söötmisnormid Eestis. Tallinn, 1997
 Eesti linnukasvatus läbi aegade. Tallinn, 1997
 Linnuliha tootmise arengutendentsidest Eestis. // Tõuloomakasvatus (2000) 3
 Eesti loomakasvatus 20. sajandi viimasel kümnendil (kaasautor R. Pärtel). // Tõuloomakasvatus (2001) 1
 Livestock production. // Agriculture and Rural Development Overview. Tallinn, 2002

Viited

Kirjandus
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 369–370.

Välislingid
 Eestlaste munaisu kasvab. Postimees
 

Eesti linnukasvatusteadlased
Eesti Maaülikooli vilistlased
Sündinud 1947
Peep Piirsalu

Peep Piirsalu (sündinud 15. juunil 1958 Rakveres) on Eesti loomakasvatusteadlane.

Elulugu
Peep Piirsalu on zootehniku poeg.

Lõpetas 1976 Rakvere Keskkooli, 1981 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zootehnikainsenerina, 1983–1985 Moskva Põllumajanduse Akadeemia aspirant, põllumajanduskandidaat (1986, samas), väitekiri käsitles valgepealiste lammaste parandamist sisestaval ristamisel ildefransi tõugu jääradega. Oli 1981–1982 Rakvere rajooni Energia kolhoosi zootehnik, 1982–1983 EPA põllumajandusloomade söötmise kateedri nooremteadur, 1986 eriloomakasvatuse kateedri nooremteadur, 1986–1989 väikelooma- ja linnukasvatuse osakonna assistent, 1989–1990 vanemõpetaja, 1990– dotsent, 1989–1992 zooinseneriteaduskonna prodekaan. Loengukursused: lambakasvatus, eriloomakasvatuse, loomakasvatussaaduste kvaliteet.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: põllumajandusloomade aretus ja selektsioon – lammaste geneetika parameetrite hindamine, aretusväärtused ja -programmid, importlammaste mõju eesti lambatõugude liha- ja villajõudlusele ning viljakusele. Ajakirja Lammas ja Kits toimetaja (aastast 1998). Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi ja Eesti Lambakasvatajate Seltsi liige (aastast 1990, president 1995–1997, juhatuse esimees aastast 1997). Üle 70 teadustrükise.

Teoseid
 Sheep farming in Estonia. // Sheep and goat production in Central and Eastern Eur. countries. REU Tehn Series 50 (1998). Genetic parametres of the production traits in Estonian sheep (kaasautor). // Proc. 4th Baltic Breeding Conf. Tartu, 1998
 Kitsekasvatuse arenguperspektiivid. // Lammas ja Kits (1999) 8
 L'elevage ovin en Estonie. // Rev Purpan 192 (2000)
 Eesti tõulammaste geneetiliste parameetrite hindamine (kaasautor T. Kaart). // EPMÜ Loomakasvatuse Instituudi teadustöid 71 (2001)
 Lammaste ja kitsede aretusest Eestis. // Lammas ja Kits (2001) 10
 Lihalambatõugude aretusest Eestis. // Tõuloomakasvatus (2002) 4.

Viited

Kirjandus
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, 68, 82
 Eesti Põllumajandusajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 76.
 

Eesti loomakasvatusteadlased
Sündinud 1958
Marion Piisang

Marion Piisang (18. mai 1953 Tallinn – 9. september 2016) oli eesti spordipedagoog ja kergejõustiklane.

Elulugu
Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 46. Keskkooli ja aastal 1975 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna, sporditeaduse magister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "13- ja 15-aastaste Eesti kooliõpilaste kehalised võimed".

Ta alustas kergejõustikutreeningutega aastal 1966 Kalevi kergejõustikukoolis Harry Aumere juhendamisel. Ta on tulnud 100 meetri jooksus, 200 meetri jooksus üks kord Eesti meistriks, ühel korral sisemeistrivõistlustel 60 meetri jooksus üks kord Eesti meistriks ja kolmel korral takistusjooksudes Eesti meistriks. Ta on võistelnud 11 korda Eesti koondises.

Ta oli 1975–1987 TPedI/TPÜ kehalise kasvatuse kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1987–1996 TPÜ võimlemise lektoraadi assistent, 1996–1998 dotsent, 1997–1999 ka kehakultuuriteaduskonna prodekaan, –2016 TPÜ/TLÜ spordipedagoogika õppetooli lektor. Ta on õpetanud spordipedagoogikat, kehalise kasvatuse didaktikat, spordiajalugu; koostanud õppe- ja metoodika-vahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: laste ja noorukite kehalised võimed ja sportimisaktiivsus. 10 teadustrükist.

Isiklikku 
Tema ema oli kergejõustiklane Eugenia Piisang (1926–2015), isa kergejõustiklane ja spordiajakirjanik Eugen Piisang (1917–2003); vend Erkki Piisang on pedagoog ja haridusjuht.

Viited

Teoseid
 Esiõpetus: eesmärgid ja õppesisu (kaasautor). Tallinn, 1993
 Kehalisi harjutusi koolieelikutele. Tallinn, 1999
 Eesti kooliõpilaste kehaline aktiivsus ja tervisehinnangud (kaasautor M. Roosalu). // Haigestumist ja tervenemist soodustavad psühhosotsiaalsed tegurid. Tallinn, 1999
 Kehaline kasvatus (kaasautor). Tallinn, 2003
 Laste kehaline aktiivsus (kaasautor P. Kaldmäe). // Tervise edendus lasteaias. Tartu, 2003
 Õpilaste spordiharrastuse struktuurist (kaasautor). // Teadus, sport, meditsiin. Tartu, 2004.

Kirjandus
 Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 114, 169 Eesti spordi biograafiline leksikon, 484–485.
 
 Biograafia ESBL-is

Eesti spordipedagoogid
Eesti kergejõustiklased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Tallinna Ülikooli vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1953
Surnud 2016
Arno Pikamäe

Arno (Arnold) Pikamäe (29. august 1929 Holstre vald, Viljandimaa – 28. aprill 1992 Tallinn) oli Eesti keeleteadlane-leksikograaf, soome-eesti ja eesti-soome sõnaraamatute autoreid.

Elulugu
Arno Pikamäe oli maatöölise poeg.

Lõpetas 1948. aastal Viljandi 2. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse osakonna soome-ugri keelte erialal, 1956 aspirantuuri, filoloogiakandidaat (1957, TRÜ), väitekiri "Tüveline astmevaheldus läänemeresoome keeltes ja lapi keeles". Oli 1957–1989 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) sõnaraamatute (leksikoloogia) sektori noorem- ja vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: eesti keele leksikograafia. Olnud seotud peamiselt "Eesti kirjakeele seletussõnaraamatuga" – oli üks koostamispõhimõtete väljatöötajaid, koostamisjuhendi (mille kohta avaldas ka artikleid teadusväljaannetes) loojaid ning sõnaraamatute autoreid ja sõnaraamatu toimetajaid. Osales ka soome-eesti ja eesti-soome tõlkesõnaraamatute koostamisel. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
Tüveline astmevaheldus läänemeresoome keeltes ja lapi keeles. // TRÜ Toim 50 (1957)
Eesti keele vältesüsteemist. // Emakeele Seltsi aastaraamat 4 (1959)
Tänapäeva kirjakeele seletav sõnaraamat ja selle koostamise põhimõtteid. // KKI uurimused VI (1961)
Soome-eesti sõnaraamat (kaasautor K. Pihel). Tallinn, 1965, 1971, 1986, 1993, 1999
Eesti-soome sõnaraamat (kaasautor). Helsingi 1971
Tallinn, 1972, 1993, 1995, 2001
Virolais-suomalainen sanakirja (kaasautor). Helsinki 1988

Viited

Kirjandus
Karelson, R. Arno Pikamäe. In memoriam. // KK (1997) 7, 447–448

Välislingid

Eesti leksikograafid
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 1992
Jaan Pikk

Jaan Pikk (sündinud 28. novembril 1934 Tartus) on eesti majandusteadlane ja põllumajandusökonomist.

Elulugu
Jaan Pikk on töölise poeg.

Lõpetas 1954 Elva Keskkooli, 1959 TÜ majandusteaduskonna, 1965 aspirantuuri, majanduskandidaat (1967, TÜ), väitekiri "Tootmishoonete ehitamiseks kasutatava pikaajalise krediidi majanduslik efektiivsus Eesti NSV kolhoosides". Oli 1959–62 Riigipanga Tartu osakonna krediidiinspektor, 1965–67 TÜ raamatupidamise kateedri assistent, 1967–68 vanemõpetaja, 1968–74 rahvamajandusharude ökonoomika kateedri juhataja, 1972–92 dotsent, 1992–94 rahvamajanduse ja ettevõttemajanduse üldteooria instituudi dotsent, 1994–98 majanduspoliitika ja riigimajanduse instituudi dotsent, 1978–92 ka majandusteaduskonna prodekaan. Õpetas põllumajanduse tootmise ökonoomikat, organiseerimist ja planeerimist, ettevõtete majandustegevuse analüüsi, rahvamajanduse planeerimist, rahvamajandusharude ökonoomikat. Koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: põllumajandusökonoomika. Umbes 40 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Põllumajandusliku tootmise ökonoomika I. Tartu, 1971, 3. trükk 1983; II. Tartu, 1971, 3. trükk 1986.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 357
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), II, 131
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 304.
 

Eesti majandusteadlased
Eesti põllumajandustegelased
Sündinud 1934
Tiit Pikka

Tiit Pikka (17. september 1936 Tallinn – 30. september 1976 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane ja füüsik.

Tiit Pikka oli töölise poeg.

Ta lõpetas 1956 Tallinna Polütehnikumi, 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektriinsenerina, 1966 aspirantuuri NSVL TA Kristallograafia Instituudis Moskvas. Ta kaitses 1970 Vilniuse Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadikraadi. Tema väitekirja pealkiri oli "Фазовые переходы в полупроводниках типа АvВviСvii" ("Faasiüleminekud A5B6C7-tüüpi pooljuhtides"). Ta oli 1961–63 ja 1966–69 TPI füüsika kateedri assistent, aastast 1969 vanemõpetaja.

Tiit Pikka uuris pooljuhtmaterjalide füüsikat. 1970. aastate keskel uuriti TPI-s tema algatusel fotolüüsi fotokujutiste saamiseks pooljuhtide pinnal infrapunakiirguses. Ta kasvatas ja uuris A5B6C7-tüüpi pooljuhtide-senjettelektrikute monokristalle, selgitas kristallide kasvu elektriväljaga mõjutamise võimalusi ning projekteeris ja ehitas pooljuhtmaterjalide omaduste määramiseks originaalseid mõõteseadmeid. Tal oli 10 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Фазовые переходы в сегнетоэлектриках-полупроводниках типа A5B6C7 (kaasautor T. Fridkin). // Физика твердого тела 10 (1968) 11
 Сенсибилизированный фотолиз на поверхности полупроводников (kaasautor E. Tamm). // TPI Toimetised 408 (1976).

Kirjandus
 TPI 1936–1986, 420, 421, 498.
 

Eesti tehnikateadlased
Eesti füüsikud
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 1976
Lui Pikkov

Lui Pikkov (sündinud 16. juulil 1935 Rapla vald, Harjumaa) on Eesti keemiainsener.

Elulugu
Lui Pikkov on talupidaja poeg ja Otto Pikkovi vend.

Lõpetas 1954 Rapla Keskkooli, 1959 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI), 1964 aspirantuuri samas keemiatööstuse protsesside ja aparaatide alal, tehnikakandidaat (1966, TPI), väitekiri "Destillatsioon Ventuuri aparaadiga". Täiendanud end 1971 Moskva D. I. Mendelejevi nimelises Tehnoloogiainstituudis ja 1992 Lappeenranta Tehnikaülikoolis. Oli 1966–71 TPI keemiatööstuse protsesside ja aparaatide kateedri vanemõpetaja, 1971–2003 dotsent. Loengukursused: tehnoloogiliste protsesside matemaatiline modelleerimine, ökoloogia ja keskkonnakaitse alused.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: keemilise tehnoloogia teoreetilised alused, kitsamalt massiülekanne mitmefaasilistes süsteemides, keskkonnakaitse tehnoloogia. 75 teadustrükist, 6 autoritunnistust.

Teoseid
 Теоретический анализ основных направлений интенсификации абсорбционных и хемосорбционных процессов (kaasautor E. Siirde). // Ж. прикладной химии 59 (1988) 9
 О скорости массопередачи при наличии эффекта Марангони (kaasautor L. Rabonovitš). // Теор. основы хим. технол. 23 (1989) 2
 Characteristics of activated carbon produced from biosludge and its use in wastewater post-treatment. // Environment Technology 22 (2001) 2
 Aerobic bio-oxidation combined with ozonation in the treatment of landfill leachates (kaasautor). // TA Toim. Keemia 51 (2002) 3
 Wastewater treatment in oil shale chemical industry (kaasautor). // Oil Shale 20 (2003) 4

Viited

Kirjandus
TPI 1936–1986, 281, 499
Eesti Üliõpilaste Selts (EÜS) Põhjala 120 (2004), 41
Aastaringid. Rapla ÜG kogumik (2005), 28, 114.

Eesti keemiainsenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Sündinud 1935
Mihkel Pikner

Mihkel Pikner (3. september 1936 Koonga vald, Pärnumaa – 29. jaanuar 2003 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Mihkel Pikner oli külasepa poeg.

Lõpetas 1955 Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumi, 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna masinaehitustehnoloogia erialal, 1964–67 oli Baumani-nimelise Moskva Kõrgema Tehnikakooli aspirant, tehnikakandidaat (1970, samas); väitekiri käsitles automaatseadmeid elektrovaakum- ja pooljuhitööstuses. Täiendas end 1975 Moskva Tööpinkide ja Instrumentide Instituudis, 1992 Helsingi Tehnikaülikoolis. Oli 1958–60 Tallinna Ekskavaatoritehase konstruktor, 1960 tehase "Volta" konstruktor, 1960–64 Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi konstruktor ja grupijuht, 1968–70 TPI assistent, 1970–72 vanemõpetaja, 1972–86 masinaehitustehnoloogia kateedri dotsent, 1986–92 tööpinkide ja instrumentide kateedri dotsent, 1992–2002 masinaehituse instituudi masinate projekteerimise (hiljem tootmistehnika) õppetooli dotsent; 1972–76, 2001–02 ühtlasi mehaanikateaduskonna prodekaan ja 1976–94 dekaan, 1994–2001 mehaanikaõpikonna juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: tööpinkide tootlikkus ja töökindlus, pneumoautomaatika, tehnilise kõrghariduse ajalugu. 1992–93 riikliku aktsiaseltsi Tallinna Masinatehase juhatuse liige. Eesti Masinatööstuse Liidu president (1995–2000). 15 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Силовое действие струи воздуха в дросселе типа сопло-заслонка. // TPI Toimetised 413 (1976)
 Masinaehitusspetsialistide koolitamisest Tallinnas (kaasautor V. Reedik). // TPI Toimetised 565 (1983)
 TPI mehaanika erialade ja kateedrite kujunemine. // Tehnilise mõtte ja tehnikahariduse ajaloo probleeme Eestis. 3. Tehnikaharidus. Tallinn, 1985
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986 (kaasautor). Tallinn, 1986
 Tehnoloogiaseadmed masina- ja aparaadiehituses.1. Tallinn, 1993
 Metalli-, masina- ja elektroonikatööstus. // Ettevõtlus Eestis (1999)
 Masinaehitustehnoloogia. Eesti-inglise-saksa-vene terminid ja määratlused (kaasautor). Tallinn, 2001.

Kirjandus
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 370–371
 TPI 1936–1980, 7, 34, 186, 248–249, 253, 499
 Mehaanikainseneride koolitus 1918–1998. Tallinn, 1998, 23, 34–35, 70, 72, 93.
 

Eesti tehnikateadlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 2003
Valentin Pikner

Valentin Pikner (17. mai (vkj 5. mai) 1899 Tallinn – 28. detsember 1960 New York, USA) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Valentin Pikner oli juveliiri poeg.

Ta lõpetas 1919 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, seejärel oli 1919–1920 Eesti sõjaväes ja osales Vabadussõjas. Aastatel 1919–1921 õppis ta TÜ õigusteaduskonnas, lõpetas 1924 19,  (1924, samas), väitekiri "Die estnische Währung, ihre Grundlage und Entwicklung nebst einem geschichtlichen Überblick über das Geldwesen in den baltischen Ländern". Täiendas end 1928 New Yorgi Columbia Ülikooli juures. Ta töötas 1920–1927 Välisministeeriumis, 1925–1927 ja 1934–1935 Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuses, 1928–1934 New Yorgis panga Irving Trust Co statistikaosakonnas, 1937–1940 Tallinnas J. Lorupi klaasivabriku müügiosakonna juhataja. 

Läks 1944 Saksamaale, sealt USA-sse, oli 1950 , hiljem Raleighi Kolledži professor.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 26.
 

Eesti majandusteadlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1899
Surnud 1960
Aina Piksarv

Aina Piksarv (sündinud Johanna Kuuste (Gustel), 25. veebruar 1914 Uue-Vändra vald Pärnumaa – 9. august 1995 Tallinn) oli eesti keemik.

Elulugu
Aina Piksarv oli talupidaja tütar, Evald Piksarve abikaasa.

Lõpetas 1942 Tallinna Tehnikaülikooli keemia osakonna, tehnikakandidaat (1959, TPI, väitekiri "Põlevkivi olefiinide struktuuri uurimine katalüütilise hüdrogeniseerimise teel". Oli 1944–45 TPI anorgaanilise ja analüütilise keemia kateedri assistent, 1945–46 TÜ anorgaanilise keemia kateedri assistent, 1946–60 TPI füüsikalise ja biokeemia kateedri assistent, 1962–74 dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: põlevkivikeemia.

Viited

Teoseid
 О применении избирательной гидрогенизации для определения структуры олефинов сланцевой смолы. // TPI Toimetised A 97 (1957)
 Исследование кинетики гидрирования кротоновой кислоты в жидкой фазе на Pt-катализаторе. // TPI Toimetised A 148 (1958)
 Keemia ülesannete kogu (kaasautorid R. Ott, E. Talts). Tallinn, 1961, 2. trükk 1969, 3. trükk 1983.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 301
 TPI 1936–1986, 109, 275–276, 499.
 

Eesti keemikud
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1914
Surnud 1995
Ann Pikver

Ann Pikver (aastani 1967 Ann Randalu, sündinud 27. augustil 1941 Tartus) on Eesti keeleteadlane.

Elulugu
Ann Pikver on Hillar ja Ilme Randalu tütar.

Lõpetas 1959 Tallinna 2. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) inglise filoloogia erialal, 1969–1972 oli Moskva Võõrkeelte Instituudi aspirant, filoloogiakandidaat (1974, samas), väitekiri käsitles distributiiv-statistilise meetodi rakendamist morfeemikas (inglise keele põhjal). 

Oli 1967–1969 Tallinna Pedagoogilise Instituudi (TPedI) inglise keele kateedri õpetaja, 1972–1974 vanemõpetaja, 1974–1978 TRÜ inglise filoloogia kateedri vanemõpetaja, 1978–1988 TPedI inglise keele kateedri dotsent, 1988–1991 Tallinna Kunstiülikooli keeltekateedri dotsent ja 1991–1996 kateedri juhataja. Loengukursused üldkeeleteadusest, inglise keele teoreetilise grammatikast, keelte võrdlevast tüpoloogiast; koostanud inglise keele õpikuid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: keelte kõrvutav analüüs, inglise keele morfeemika, inglise ja eesti keele noomenifraasi võrdlev uurimine. Üle 20 teadustrükise.

Teoseid
 Mõnedest inglise ja eesti noomenifraaside kontrastiivanalüüsi probleemidest // TÜ Toim 544 (1980)
 A reader in contrastive linguistics and typology. Tallinn, 1981
 Nimisõna valents inglise ja eesti keeles. // TÜ Toim 619 (1982)
 Eesti relatiivlausest keeletüpoloogilisel taustal. // KK (1988) 7, 8
 Inglise keele grammatika (kaasautor H. Liiv). Tallinn, 1991
 Grammar is easy. Inglise keele grammatika harjutustega. Tallinn, 1994, 2. trükk 1999
 Increase your vocabulary. Tallinn, 1998, 3. trükk 2003.

Viited

Kirjandus
 EE 14, 650
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 237.
 

Eesti keeleteadlased
Sündinud 1941
Lea Pild

Lea Pild (sündinud 4. jaanuaril 1959 Petseris) on Eesti vene filoloog ja kirjandusteadlane.

Elulugu
Lea Pild on õpetajate tütar.

Lõpetas 1979 Pihkva Muusikakooli, 1986 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna vene filoloogia erialal, õppis professor Zara Mintsi kirjandusteaduse seminaris, oli 1986–1988 aspirant, 1995–1999 doktorant, filoloogiamagister (1992, TÜ), väitekiri "Звучащий мир в прозе А. П. Чехова"; PhD (vene kirjandus, 1999, TÜ), väitekiri "Тургенев в восприятии русских символистов" (Tartu, 1999). Oli 1985–86 TÜ käitumishälvete sotsioloogia labori vanemlaborant, 1988–92 vene kirjanduse kateedri vanemõpetaja, 1992– vene kirjanduse õppetooli lektor. Õpetanud vene kirjandust ajalugu, tõlketeooriat, ilukirjandusteksti analüüsi, vene kultuurilugu.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: 19. sajandi II poole – 20 sajandi alguse vene kirjanduse ajalugu. Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
Реализм Чехова в интерпретации Андрея Белого. // Stockholm Studies in Russian Literature 34 (2000)
Н. С. Лесков и религиозно-культурная утопия Волынского. // Wiener Slawistischer Almanach 46. München 2000
В. В. Розанов о Тургеневе (к проблеме истоков стиля Розанова). // Десятые Тыняновские чтения. Москва 2002
Иероним Ясинский: позиция и репутация в литературе. // Блоковский сборник XVI. Тарту 2003
О предсимволизме в трудах З. Г. Минц. // 200 лет русско-славянской филологии в Тарту. Тарту 2003
Поэтический мир Жуковского как объект рефлексии Константина Случевского. // Пушкинские чтения. 3. Тарту 2004
О литературных подтекстах в поэтическом цикле К. Случевского "Мефистофель". // Тр. по русской и славянской филологии. Тарту 2005
Tuglas ja Dostojevski. Mõtteid novellist "Poeet ja idioot". // KK (2006) 1

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 131

Välislingid

Eesti kirjandusteadlased
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1959
Toomas Piliste

Toomas Piliste (sündinud 11. mail 1957 Tallinnas) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Toomas Piliste on juristi poeg.

Lõpetas 1975 Tallinna 44. Keskkooli, 1980 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1987 aspirantuuri, majandusmagister (1993, TTÜ), väitekiri "Tööpuuduse evolutsioon Eesti Vabariigis". Oli 1982–88 TPI majandusteaduskonna nooremteadur, 1988–92 vanemteadur, 1992– teadur, ühtlasi aastast 1998 TTÜ ärikorralduse instituudi direktori kohusetäitja ja 2000– majandusteaduskonna prodekaan. Loengukursused: tööturu ökonoomika, tööturg ja töösuhted; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: tööturg, tööpuudus ja tööhõive, ettevõtlus. Üle 30 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Töökohtade arvu määramise metoodilisi probleeme tööstuses. // TPI Toimetised 591 (1984)
 Tööpuudus Eesti Vabariigis 1918–1940. // EMI Teataja (1994) 4
 Tööpuudus Eestis 1991–1994. // EMI Teataja (1994) 5
 Making the way into the market economy (kaasautor). Helsinki, 1996
 Eesti tööjõu-uuring 1995: tööjõud Eestis 1995. aasta algul ja peamised muutused aastatel 1989–1995. Tallinn, 1997
 Private entreprenership in Estonia 1989–1996 (kaasautor). Tampere, 1998
 Estonian labour force at the treshold of European Union (kaasautor K. Kerem). // Eesti Vabariigi majanduspoliitika ja Euroopa Liit. Tallinn, 1999
 Working life barometer in the Baltic countries 2002 (kaasautor). Helsinki, 2003
 Enterpreneurship education and enterpreneurial initiative in Estonia (kaasautor). // IntEnt 2005 Conf. Proc. London, 2005.

Kirjandus

Välislingid

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1957
Aleksander Pille

Aleksander Pille (sündinud 14. augustil 1929 Vilo vallas Petserimaal) on eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu
Aleksander Pille on talupidaja poeg.

Lõpetas 1949 Valga 1. Keskkooli, 1955 TRÜ arstiteaduskonna. Täiendas end abdominaalkirurgias Moskvas (1963, 1974, 1977), Tallinnas (1982, 1987) ja Tartus (1992). Oli 1955–59 Valga Keskhaigla kirurg ja Valga Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu täitevkomitee tervishoiuosakonnajuhataja, 1959–63 Valga Keskhaigla kirurgia osakonna juhataja, 1964–67 TÜ teaduskonnakirurgia kateedri aspirant, 1967–74 samas assistent, 1974–97 operatiivse kirurgia ja topograafilise anatoomia kateedri assistent, 1997–2002 Valga Keskhaigla kirurg. TÜ medal. Üle 50 teadustrükise, õppevahendid.

Viited

Teoseid
 Jäsemete magistraalarterite embooliate operatiivsest ravist (kaasautorid A. Linkberg, K. Põder). // TÜ Toim 163 (1964)
 Välise hingamise muutustest pärast abdominaalseid operatsioone. // TÜ Toim 249 (1969)
 Välise hingamise muutustest kopsutüsistuste patogeneesis Leriche sündroomiga haigetel operatsioonijärgses perioodis (kaasautor K. Põder). // TÜ Toim 249 (1969)
 Dupuytreni kontraktiiru kirurgilise ravi tulemustest (kaasautor K. Tammera). // NET (1973) 1
 Kõhu eesseina songade operatsioone. Tartu, 1983, 21989.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 111, II, 131
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997., 903.
 

Eesti arstiteadlased
Eesti kirurgid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1929
Valter Pilv

Valter Pilv (aastani 1938 Valter Pois(s), 16. detsember 1923 Rõuge vald, Võrumaa – 27. august 2011) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Valter Pilv oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1951 Antsla Põllumajandustehnikumi, 1956 kaugõppes EPA agronoomiateaduskonna, majanduskandidaat (1963, EPA), väitekiri "Tööprotsesside ratsionaliseerimine Eesti NSV kanafarmides". Oli 1956–61 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) laborant ja ökonomist, 1961–65 noorem- ja vanemteadur, 1965–75 ökonoomika ja katsemajandite osakonna juhataja, 1975–79 ka asedirektor katsemajandite alal, 1979–90 ökonoomika sektori juhataja, 1990–93 teadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: põllumajanduse organiseerimine ja ökonoomika, linnu- ja veisekasvatuse ratsionaalne korraldamine, põllumajandustoodangu suurendamine ja tasuvus. Nõukogude Eesti preemia (1975, kollektiivis). 117 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Tööjõu ökonoomne kasutamine kanakasvatuses. Tallinn, 1962
 Suund linnukasvatuse spetsialiseerumisele. Tallinn, 1964
 Osakonna suuruse mõju tootmistegevuse arendamisel. // ELVI tead tööde kogumik 27 (1972)
 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi katsemajandite veisekasvatuse areng. // Veisekasvatuse arendamisest Eestis (kaasautor). Tallinn, 1974
 Taime- ja loomakasvatuse tasakaalustatud arendamine - põllumajanduse intensiivistamise põhialus. // Teaduse saavutusi ja eesrindlikke kogemusi. Tallinn, 1978
 Высокопродуктивное молочное скотоводство (kaasautor). M, 1982
 Põllumajandusettevõtete organiseerimine ja planeerimine. 3. (kaasautor). Tallinn, 1987.

Kirjandus
 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 44, 114, 126, 129
 Valter Pilv – 70. // Agraart (1993) 4, 419–420.
 

Eesti majandusteadlased
Eesti Maaülikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1923
Surnud 2011
Arne Pilvet

Arne Pilvet (sündinud 16. septembril 1943 Saarde vallas Pärnumaal) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Arne Pilvet on talupidaja poeg.

Lõpetas 1964 Tihemetsa Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumi, 1972 Eesti Põllumajanduse Akadeemia insener-mehaanikuna, 1980 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri, tehnikakandidaat (1980, samas), väitekiri käsitles põllumajanduses autoveeremite töökindluse tõstmise ja tehnohoolduse täiustamise küsimusi. Oli 1968–1972 Tartu Autovedude diagnostikaseadmete operaator, 1972–1975 Tartu Autokolonni nr 3053 ja 1975–1977  vaneminsener, 1977–1982 EPA mehaanikakateedri assistent, 1983–1985 Tartu rajooni Lenini-nimelise Näidissovhoosi asedirektor, 1985–1987 Saadjärve kolhoosi aseesimees, 1987–1992 Jõgeva Maavalitsuse peaspetsialist. Luges EPA-s masinaelementide, tõste-transpordimasinate ja rakendusmehaanika kursusi. 1995 - 2000 Riigikontrolli energeetika valdkonna kontrolör. 2000 - 2008 Maksu- ja Tolliameti peaaudiitor. Luges EMERA-s teoreetilise mehaanika, tugevusõpetuse, tõste-transpordimasinate ja rakendusmehaanika kursusi. Aastast 2003 MTÜ Loodusteaduse ja tehnoloogia ühenduse "Ööbik" juhatuse liige.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: ettevõtte optimaalse autopargi määramine, autode diagnostika ja töökindlus, Eestis ratsionaalse autode kapitaalremondi võrgu loomine. Rajas esimesed diagnostikaliinid Tartu , hiljem evitas profülaktikakompleksid ja diagnostikaliinid Mäksal, Adaveres, Rannus ja Saadjärvel.   Tutvustas oma uurimistulemusi ja nende rakendamist 18 teaduslikus ettekandes. 12 teadustrükist.

Teoseid
 Autode diagnostikast autokolonnis nr 3053. // Autotransport ja Maanteed (1972) 10
 Autoveeremi töövõime tagamine koristusperioodil. // EPA tead tööde kogumik 120 (1978)
 Autopargi liikuvkoosseisu profülaktiliste tööde kompleks. // Põllum. Mehhaniseerimine ja Elektrifitseerimine (1979) 8.
 Transpordivahendite alternatiivkütuste ning nende kasutamise tehniliste lahenduste uurimine ja propageerimine // KIK-i aruanne, (2009)

Viited

Kirjandus
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 146
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, II, 174–175.

Välislingid

Eesti tehnikateadlased
Sündinud 1943
Uno Raimond Pilvre

Uno Raimond Pilvre ka Pilvre Unn (16. august 1927 Tallinn – 1. juuni 1991 Tallinn) oli Eesti füüsik ja pedagoog.

Elulugu
Uno Raimond Pilvre oli ametniku poeg.

Lõpetas 1947 Tallinna Elektromehaanika Tehnikumi, 1953 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna insener-elektrikuna, aspirantuuri 1958; füüsika-matemaatikakandidaat (1966, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri käsitles alumiiniumi ja vase plastilist survedeformatsiooni madalal ning toatemperatuuril ja seismisel. 1967 täiendas end Moskva Ülikooli füüsika osakonnas. Oli 1947 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi laborant, 1952–54 (õpingute ajal) TPI füüsika kateedri vanemlaborant, 1958–61 assistent, 1961–67 vanemõpetaja, 1967–69 TPedI  , 1969–74 dotsent, 1974–84  vanemteadur, 1984 Eesti NSV Riikliku Kutsehariduse Komitee õppemetoodika kabineti vanemmetoodik, 1985–89 informaatika ja arvutustehnika labori juhataja, 1989–91 tootmis-varumiskooperatiivi "Ester" teaduslik konsultant. Koostanud õppevahendeid füüsika, liikluse jm kohta, tõlkinud füüsika õpiku tehnikumidele.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: metallofüüsika (sh metallide erosioonkulumise mikromehhanismid), õpetamise metoodika, eriti tehniliste õppevahendite kasutamine õppetöös. NSV Liidu ja Eesti NSV rahvamajanduse saavutuste näituste diplomid ja preemiad, NSVL Rahvamajanduse Saavutuste Näituse hõbemedal. Umbes 50 teadustrükist, 2 autoritunnistust.

Viited

Teoseid
 Системный подход к оснащению кабинетов (kaasautor). // Тезизы респ. конф. по проблемам дидактики. Tallinn, 1978
 Применение графопроектора в комплексе с другими средствами обучения. // Tallinn, 1979
 läti k 1984
 О сферических образованиях на поверхности износа металла (kaasautor). // J. Wear 53 (1979).

Kirjandus
 TPI 1936–1986, 377, 499.
 

Eesti füüsikud
Eesti pedagoogid
Sündinud 1927
Surnud 1991
Veera Pino

Veera Pino (26. juuni 1925 Mäe vald, Petserimaa – 29. juuni 2015 Tartu) oli eesti rahvaluuleteadlane.

Elulugu
Veera Pino oli talupidaja tütar.

Ta lõpetas 1944. aastal Petseri Gümnaasiumi. Ta on meenutanud, et sõjaolude tõttu lõpetasid nad kevadel õige vara, nii-öelda kiirendatud korras.

Õppis 1945. aastast Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetas 1950. aastal seal eesti filoloogia osakonna. Oli aastatel 1950–1953 samas aspirant, filoloogiakandidaat (1954, TRÜ), väitekiri "Sotsiaalsed vastuolud eesti külaühiskonnas rahvalaulu andmete põhjal". 

Oli 1953–1957 TÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri vanemõpetaja, 1956–1992 Eesti NSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluule sektori teadur. Lugenud erikursusi rahvalauludest ja vanemast kirjandusest, osalenud uurimisekspeditsioonidel.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: peamiselt rahvaluule historiograafia ja rahvalaul.

Teoseid
Osales teadusliku väljaande "Kalevipoeg. Tekstikriitiline väljaanne" (2 kd, 1961–1963), antoloogia "Eesti rahvalaulud" (4 kd, 1969–1974), kogumiku "Eesti vanasõnad" (I–V kd, 1980–1988) koostamises. 37 teadustrükist.
Setu surnuitkud (kaasautor Vaike Sarv): 
1. kd. Tallinn 1981
2. kd. Tallinn 1982
"Jakob Hurt". Kaasautor. Tallinn 1989
Itk setu matusekombestikus. // Tagasipöördumatus. Tartu 2000
Kui rehabiliteeriks Reimani …: Tartu (Jurjevi) Ülikooli eesti keele lektori valimised 1909. aastal. // Keel ja Kirjandus (2000) 8

Tunnustus
1975 Nõukogude Eesti preemia
1995 Jakob Hurda rahvuskultuuri auhind

Isiklikku
Tema õde oli kirjanik ja ajakirjanik Nasta Pino.

Viited

Kirjandus 
Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 237
EE 14. Lk 374

Välislingid

Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti folkloristid
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1925
Surnud 2015
Pärnamäe kalmistule maetud
Peeter Pints

Peeter Pints (sündinud 17. juulil 1944 Tallinnas) on Eesti filosoof.

Elukäik
Peeter Pints on töölise poeg.

Ta on lõpetanud 1963. aastal Tallinna Kaugõppekeskkooli, 1969 Leningradi Ülikooli, 1974 samas aspirantuuri; filosoofiakandidaat (1975, samas), väitekiri "Проблема личности в социологии Н. Михайловского". 

Ta töötas aastatel 1974–1997 Tallinna Pedagoogilise Instituudi / Tallinna Pedagoogikaülikooli filosoofia osakonna vanemõpetaja ja dotsendina. Õpetanud filosoofia ajalugu, eetikat, inimese filosoofiat.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: filosoofia ajalugu, sotsioloogia, sotsiaalpsühholoogia. Teadustöö tähtsamaid tulemusi: kollektiivse käitumise sotsiaalpsühholoogiliste mehhanismide ja populismi arengutendentside kindlakstegemine. Üle 30 teadustrükise.

Publikatsioone
 Mateeria mõiste olemus V. I. Lenini teoses "Materialism ja empiriokrititsism" ja kaasaeg. Tallinn, 1983
 Ideede võitlus arusaamades. Tallinn, 1986
 Populism minevikus ja tänapäeval. // Aja Pulss (1989) 1
 Inimkäsitlused ja eetika sotsiaaltöö lähtekohana (kaasautor A. Tiko). Tallinn, 1997
 Berliini probleem ja külm sõda. Tallinn, 2003
 Globaliseerumine ja postkommunismi kujunemine. Tallinn, 2004.

Viited

Kirjandus
 Virkus, R. Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade. Tallinn, 1998, 125.
 

Eesti filosoofid
Sündinud 1944
Aivar Pintsaar

Aivar Pintsaar (sündinud 1. aprillil 1960 Tartus) on Eesti arstiteadlane ja ortopeed.

Elulugu
Aivar Pintsaar on teenistuja poeg.

Lõpetas 1978 Tartu 7. Keskkooli ja 1986 TÜ arstiteaduskonna. Täiendas end Soome, Rootsi, Belgia, Saksamaa, Šveitsi ja Austria traumakliinikutes. Oli 1986–1987 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla intern, 1988–1990 TÜ traumatoloogia, ortopeedia ja välikirurgia kateedri kliiniline ordinaator, 1990–1992 samas assistent, 1992–2000 traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku assistent, aastast 2000 Tartu Ülikooli Kliinikumi traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku direktor.

Teadustöö
Uurinud hüppeliigese ebastabiilsust, põlveliigese artroskoopiaga seonduvat, operatsioonijärgset lihas- ja käimisfunktsiooni taastumist. Saanud patendi hüppeliigese fiksaatorile. Eesti Traumatoloogide-Ortopeedide Seltsi (1992), Euroopa Sporditraumatoloogia, Põlvekirurgia ja Artroskoopia Seltsi (1994), Skeletihaiguste Seltside Rahvusvahelise Föderatsiooni (1995) liige, Eesti AO ALUMNI esimees. Üle 50 teadustrükise, 1 patent.

Viited

Teoseid
 Postural corrections after standardised pertubations of single limb stance: effect of training and orthotic devices in patients with ankle instability (kaasautorid J. Brunhildsen, H. Tropp). // Br. J. Sports Medicine 30 (1996) 2
 Changes in functional characteristics and myosin heavy chain composition in m. vastus medialis before and after arthroscopy for knee injury (kaasautor). // Knee Surg, Sports Traumatol, Arthrosc. 7 (1999) 2
 Isokinetic torque deficit of the knee extensor muscles after arthroscopic partial meniscectomy (kaasautor). // Knee Surg. Sports Traumatol. Arthrosc. 8 (2000) 5
 Recovery of knee extensor muscle contractile properties after arthroscopic partial meniscectomy (kaasautor). // J. Sport Rehabilitation 10 (2001) 4.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 131
 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 340, 342.
 

Eesti arstiteadlased
Sündinud 1960
Alfred Pisuke

Alfred Pisuke (6. august 1929 Jõgeveste vald, Valgamaa – 17. juuni 2010) oli Eesti spordipedagoog.

Elulugu
Alfred Pisuke oli talupidaja poeg ja Heiki Pisukese isa. 

Lõpetas 1948 Tõrva Keskkooli, 1953 TRÜ õigusteaduskonna ja 1957 kehakultuuriteaduskonna, 1967 aspirantuuri, pedagoogikakandidaat (1967, TRÜ), väitekiri "Mõningaid võimalusi treeningkoormuse doseerimiseks nais- ja meesjooksjail intervallmeetodi kasutamisel".

Oli 1953–58 TRÜ kergejõustikukateedri vanemlaborant, 1958–60 TRÜ spordiklubi kergejõustikutreener, 1960–61 vaneminstruktor, 1961–64 ja 1967–68 kergejõustikukateedri õpetaja, 1968–73 vanemõpetaja, 1973–84 kateedri juhataja, dotsent, 1984–92 dotsent, 1992–95 treeninguõpetuse instituudi dotsent.

Õpetanud kergejõustikku; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: spordipedagoogika ja spordiajalugu. Olnud 7-kordne Eesti meister kergejõustikus, NSVL üliõpilasmeister 800 m jooksus (1953). TÜ spordiklubi juhatuse esimees (1972–74), Eesti NSV Kergejõustikuföderatsiooni presiidiumi liige (1972–81) ja treenerite nõukogu esimees (1972–79). Eesti NSV teeneline treener (1970). Spordiühingu Kalev auliige. Üle 90 teadustrükise, aimeartikleid.

Viited

Teoseid
 Kehalised võimed. Sportliku treeningu üldised alused (kaasautor). Tartu, 1974
 Võistluskäimine. Tartu, 1975
 Kesk- ja pikamaajooks. Tartu, 1975
 2. tr: (kaasautor A. Nurmekivi). Tallinn, 1985
 Kergejõustik Tartu Kalevis möödunud sajandil. // Tartu Kalev – 100. Tartu, 2001.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 331
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), aII, 132
 Eesti spordi biograafiline leksikon, 489–490
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 302, 363.
 

Eesti spordipedagoogid
Eesti NSV teenelised treenerid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1929
Surnud 2010
Enn Plaan

Enn Plaan (6. juuni 1942 Tartu – 6. juuni 2021) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Enn Plaan oli teenistuja poeg. 

Lõpetas 1961 Tartu 8. Keskkooli, 1969 EPA põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna, majanduskandidaat (1988, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles põllumajandusettevõtete transporditeenindamise ökonoomikat ja organiseerimist (jõusööda veo näitel), majandusteaduse doktor (1997, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles põllumajandustranspordi ökonoomikat, organiseerimist ja planeerimist (tsentraliseeritud jõusöödaveo näitel). 

Oli 1969–1988 EPA põllumajanduse ökonoomika kateedri vanemõpetaja, 1988–1990 agraarökonoomika kateedri dotsendi kohusetäitja, 1990–1992 dotsent, 1992–1994 ettevõtluse õppetooli dotsent, 1994–1998 EPMÜ ühistegevuse instituudi juhataja ja ühtlasi agraarökonoomika ja turunduse instituudi dotsent. 

1998–2000 oli Enn Plaan EPMÜ õppeprorektor, professor, 2000–2005 EPMÜ majandus- ja sotsiaalinstituudi dotsent, 2005–2014 EMÜ majandus- ja sotsiaalinstituudi agraarökonoomika ja turunduse töögrupi dotsent. Õpetanud tootmise organiseerimist ja planeerimist, , juhtimist.

2012. aastal autasustati Enn Plaani EMÜ teenetemedaliga.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: maamajandus, agraarökonoomika, transpordi- ja põllumajandustehnika ökonoomika, põllumajandusettevõtlus ja ühistegevus. Töid transpordiökonoomiast, ettevõtlusest. Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsiooni ja Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi liige. Üle 70 teadustrükise.

Teoseid
 Transpordikulud sõltuvad jõusöödatsehhi tootmismahust. // EPA teadustööde kogumik (1989)
 Transporditeenuse areng põllumajanduses. // TÜ teadustööde kogumik (1993)
 Ettevõtlus kui töö- ja elulaad maal. // EPMÜ teadustööde kogumik 172 (1994
 Ettevõtluse arendamisest Eesti külas (kaasautor). // EMPÜ teadustööde kogumik 188 (1996)
 Ühistud Eesti tegelikkuses (kaasautorid V. Allik, A. Sukamägi). // EPMÜ teadustööde kogumik 196 (1998)
 Põllumajanduslikust ettevõtlusest Lõuna-Eesti piirkonnas (kaasautorid A. Sukamägi, J. Krusealle). // Põllumajanduse tulevik ja Euroopa Liit. Tallinn, 2000.

Viited

Kirjandus
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Trt, 1981, 68
 Eesti Põllumajanduse Akadeemia töötajad ja vilistlased 1981–1990. Trt, 1991, II, 123
 Eesti Põllumajandusajandusülikool]]: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Trt, 1996, 100
 Agraarteadus (1992) 3.
 

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1942
Surnud 2021