joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kenneth Kristensen Berth

Kenneth Kristensen Berth (sündinud 3. veebruaril 1977 Odenses) on Taani poliitik, ta kuulub Taani Rahvaparteisse. Ta on aastast 2015 Folketingi liige.

Ta on õppinud Aarhusi ja Kopenhaageni Ülikoolides. Tal on aastast 2000 bakalaureusekraad ajaloo alalt ning aastast 2002 magistrikraad ajaloo ja ühiskonnaõpetuse (social studies) alalt.

Ta oli aastatel 1999–2007 Taani Rahvapartei noorsootöö sektsiooni esimees.

Aastast 2015 on ta Folketingi liige.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe tütre isa.

Välislingid 
 Kenneth Kristensen Berth Folketingi kodulehel (inglise keeles)
 Kenneth Kristensen Berthi kodulehekülg (taani keeles)

Taani poliitikud
Sündinud 1977
Treece

Treece on kummituslinn USA-s Kansase osariigis Cherokee maakonnas. Asub Oklahoma piiri kõrval.

Treece oli Picheri, Cardin ja Douthati kõrval üks neljast linnast, mis rajati 1910. aastatel Kansase, Oklahoma ja Missouri osariigi plii- ja tsingikaevandamise piirkonda.

Treece sai nime kinnisvaramaakler J. O. Treece'i järgi. Postkontor avati Treece'is 1917. aastal. Treece ja Picher oli tippajal riigi üks suuremaid plii- ja tsingimaagitootjad. Kaevandustegevuse vähenedes hakkas elanike arv järk-järgult langema.

2010. aasta rahvaloenduse kohaselt elas linnas 138 inimest. Aasta teises pooles hakati inimesi sealt mujale ümberpaigutama, kuna sealne keskkond oli kaevandamise käigus tekkinud saaste tõttu elamiskõlbmatu. 2012. aasta seisuga oli Treece'i elama jäänud vaid kaks inimest. 2016. aasta augustis suri 54-aastasena üks Treece'i elama jäänud elanikest, Timothy Busby. Pärast seda on Treece'i ainsaks arvatavaks elanikuks jäänud tema abikaasa Della Busby.

Enamik Treece'is asunud hoonetest on lammutatud.

Viited 

Ameerika Ühendriikide kummituslinnad
Kansase asulad
Samara kubermang

Sama(a)ra kubermang oli Venemaa Keisririigi, Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Samara. Kubermang eksisteeris aastatel 1851–1928. Kubermangu territoorium on praegu Venemaa koosseisus.

Venemaa Keisririigi kubermangud‎
Kipchoge Keino

Kipchoge Hezekiah Keino (tuntud ka nime all Kip Keino; sündinud 17. jaanuaril 1940 Kipsamos, Nandi maakonnas) on Keenia endine kergejõustiklane, keskmaajooksja. Ta on kahekordne olümpiavõitja.

Ta on kalendžini, täpsemalt nandi päritolu. Tema vanemad surid, kui ta oli veel noor. Teda kasvatas üles tädi. Pärast kooli lõpetamist töötas ta politseinikuna ning mängis enne kergejõustiku juurde asumist ragbit. Keino treenis jooksmist 1800 meetri kõrgusel Keenia mägismaal.

Keino esimene suurem tiitlivõistlus oli 1962. aasta Rahvaste Ühenduse mängud Perthis Austraalias, kus ta tuli kolmes miilis üheteistkümnendaks. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs tuli ta 5000 meetri jooksus viiendaks ja 1500 meetri jooksus jäi napilt finaalist välja.

27. augustil 1965 parandas ta 3000 meetri jooksus distantsi esimest korda, joostes maailmarekordit üle kuue sekundiga, saades ajaks 7.39,6. Hiljem samal aastal ületas ta 5000 meetri jooksus Ron Clarke'i nimel olnud maailmarekordi ajaga 13.24,2. Samal aastal võitis ta esimestel Aafrika mängudel Brazzaville'is kaks kuldmedalit. 1966. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Kingstonis Jamaical võitis ta kuldmedali ühe ja kolme miili jooksus.

1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos võitis ta kuldmedali 1500 meetri jooksus olümpiarekordiga 3.34,91, edestas maailmarekordiomanikku Jim Ryuni 20 meetriga, mis on suurimaga eduga saadud võit sel alal. 5000 meetri jooksus võitis ta hõbemedali. Ta tegi kaasa ka 10 000 meetri jooksus, kuid katkestas. 1968. aastal oli ta esimene keenialasena USA spordiajakirja Sports Illustrated esikaanel.

Neli aastat hiljem, Müncheni olümpiamängudel võitis ta 3000 meetri takistusjooksus kuldmedali, kuid jäi 1500 meetri jooksus soomlase Pekka Vasala järel teiseks.

Keino lõpetas sportlaskarjääri 1973. aastal ning oli selleks ajaks saanud Keenias rahvuskangelase tuntuse. Ta on olnud eeskujuks paljudele Keenia noortele.

Ta on Keenia Olümpiakomitee esimees. Ta on tegelenud ka orbusid abistava heategevusorganisatsiooniga. Eldoretis asub temanimeline staadion.

2012. aastal oli ta üks 24 esimesest, kes võeti IAAFi kuulsuste halli liikmeks.

Isiklikud rekordid 
 800 meetri jooks – 1.46,41
 1500 meetri jooks – 3.34,91
 1 miili jooks – 3.53,1
 2000 meetri jooks – 5.05,2
 3000 meetri jooks – 7.39,6
 2 miili jooks – 8.25,2
 5000 meetri jooks – 13.24,2
 10 000 meetri jooks – 28.06,4
 3000 m takistusjooks – 8.23,64

Viited

Välislingid 
 Kipchoge Keino Olümpiamängude kodulehel
 
 Kipchoge Keino sihtasustus
 "Late for the Olympics: The Amazing Story of Kipchoge Keino". todayifoundout.com. 7. veebruar 2014
 1500 meetri jooksu finaal 1968. aasta olümpiamängudel - YouTube

Keenia jooksjad
Sündinud 1940
Tambovi kubermang

Tambovi kubermang oli Venemaa keisririigi haldusüksus (kubermang). Kubermangu administratiivne keskus oli Tambov. Kubermang eksisteeris 1796–1928. Kubermangu territoorium on praegu Venemaa koosseisus.

1918–1921 oli kubermangus bolševismivastane talupoegade ülestõus (Tambovi ülestõus (vene Тамбовское восстание))

Venemaa Keisririigi kubermangud‎
Valev Kruusalu

Valev Kruusalu (9. detsember 1938 – 12. juuni 2008) oli eesti 1980. aastate avaliku vabadusvõitluse tegelane, Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei asutajaliige ja ERSP volikogu liige, Eesti Kongressi saadik, Eesti Vabariigi taastaja ja edendaja.

1988. aasta 1. mai rongkäigus kandis Valev rahvusvärvides linikut, mida KGB-lased veidi enne tribüünideni jõudmist ründasid, käest rebisid ja Valevi vahistasid.

Valevi suur missioon oli Hirvepargis 1987 väljakuulutatud stalinismiohvrite mälestusmärgi üleskutsele allkirjade kogumine. 

14. juunil 1988 kõneles Valev Kruusalu Lindamäel 1941. aasta küüditamiste ohvrite mälestusmiitingul.

Tunnustused
 2006 Riigivapi V klassi teenetemärk
Eesti Kodanike Komiteede mälestusmärk registreerijaile tehtud töö eest

Viited

Välislingid
http://www.delfi.ee/archive/kiri-tana-sona-tais-voimalusi?id=19143085
http://www.worldcat.org/identities/lccn-nb97-89256/
http://www.ra.ee/fotis/index.php?type=2&id=393091

Eesti vabadusvõitlejad
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud
Eesti esperantistid
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 2008
Bubba Smith

Charles Aaron Smith (enam tuntud nime all Bubba Smith; 28. veebruar 1945 Orange, Texas – 3. august 2011 Los Angeles, California) oli USA Ameerika jalgpallur ja näitleja. Ameerika jalgpallurina oli tema mängupositsiooniks defensive end.

Smith mängis kolledžijalgpalli Michigani osariigi ülikoolis. Ta valiti kahel korral Ameerika aasta parimate kolledžijalgpallurite hulka. 1988. aastal võeti ta College Football Hall of Fame'i liikmeks.

1967. aastal alustas ta karjääri Ameerika jalgpalli liigas NFL-is. Smith mängis NFL-is üheksa hooaega ja esindas kolme klubi: Baltimore Colts (1967–1971), Oakland Raiders (1973–1974) ja Houston Oilers (1975–1976). 1967. aasta NFL-i draftis valiti ta esimesena Coltsi poolt. 1969. aastal kaotas ta Coltsiga NFL-i finaalmängu Super Bowli New York Jetsile. 1971. aastal alistati aga Dallas Cowboys ja tuldi NFL-i meistriks. Ta valiti kahel korral NFL-i tähede mängule Pro Bowl (1970, 1971). Aastal 1971 valiti ta NFL-i hooaja parimate mängijate sekka (All-Pro). Vaatamata oma kogukusele (201 cm, 120 kg) oli ta üllatavalt liikuv. Ka tema noorem vend Tody Smith (eluaastad 1948–1999) oli Ameerika jalgpallur.

Pärast sportlaskarjääri lõppu hakkas ta tegelema näitlemisega. Tema kõige tuntum rolli oli seersant Moses Hightowerina filmisarjas "Politseiakadeemia" ("Police Academy"). Ta mängis "Politseiakadeemia" kuues esimeses filmis. 1991. aastal mängis ta telesarja "MacGyver" ühes osas, milles tegi kaasa ka üks teine endine Ameerika jalgpallur, Dick Butkus.

Ta leiti 2011. aastal 66-aastasena surnuna oma kodust Los Angeleses. Tema surma põhjuseks nimetati ravimimürgistus ja südamehaigus.

Viited

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika jalgpallurid
Sündinud 1945
Surnud 2011
Petar Moskov

Petar Stefanov Moskov (sündinud 17. detsembril 1970 Sofias) on Bulgaaria arst (anestesioloog) ja poliitik, ta kuulub erakonda DSB (Demokraadid tugeva Bulgaaria eest). Ta on 7. novembrist 2014 Bulgaaria tervishoiuminister.

Ta sündis aastal 1970 Sofias. Ta lõpetas Meditsiiniülikooli Sofias spetsialiseerudes anestesioloogiale.

Aastal 2004 oli ta üks erakonna Demokraadid tugeva Bulgaaria eest asutajatest, aastal 2013 sai tast erakonna aseesimees.

7. novembrist 2014 on ta Bulgaaria tervishoiuminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja poja isa. 

Bulgaaria poliitikud
Arstid
Anestesioloogid
Sündinud 1970
ZDF

ZDF (akronüüm saksa sõnadest Zweites Deutsches Fernsehen, stiliseeritud lühend aastast 2001 2DF) on Saksamaa avalik-õiguslik televisiooniettevõte, mis haldab samanimelist telekanalit. 

Ettevõtte peakontor asub Mainzis. 

Kanali tuntuimad saated on uudisteprogramm "heute" ja oli meelelahutusprogramm "Wetten, dass..?".

Aastast 2012 on ettevõtte direktor Thomas Bellut.

ZDF alustas tegevust 1. aprillil 1963.

Välislingid
Kanali koduleht

Saksamaa ettevõtted
Saksamaa telekanalid
Adhemar da Silva

Adhemar Ferreira da Silva (29. oktoober 1927 São Paulo – 12. jaanuar 2001 São Paulo) oli Brasiilia kolmikhüppaja, kahekordne olümpiavõitja.

Da Silva sündis São Paulos vaeses perekonnas. Ta hakkas kolmikhüppega tegelema 1947. aastal. Saksa treeneri Dietrich Gerneri juhendamisel tõusis ta kiiresti riigi parimaks kolmikhüppajaks, parandades Brasiilia rekordit. 1948. aasta Londoni olümpiamängudel saavutas ta veel kaheksanda koha. 3. septembril 1950 hüppas ta täpselt 16 meetrit, millega kordas jaapanlasele Naoto Tajimale kuulunud maailmarekordit. 1951. aasta Panameerika mängudel Buenos Aireses võitis kuldmedali. Ta võistles ka kaugushüppes, kus saavutas neljanda koha.

1952. aasta Helsingi olümpiamängudel võitis ta kuldmedali uue maailmarekordiga 16.22. Ta hüppas sellel võistlusel üle 16 meetri neljal katsel. Publiku nõudmisel tegi da Silva olümpiastaadionil auringi, mida tol ajal väljakualade sportlased tavaliselt ei teinud.

Teise olümpiavõidu saavutas ta 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel, kus tema pikim hüpe kandus 16,35 meetrini, mis ületas varem samal võistlusel islandlase Vilhjálmur Einarssoni püstitatud olümpiarekordi üheksa sentimeetriga. Ta tuli esimese brasiillasena kahekordseks olümpiavõitjaks. Viimase maailmarekordi püstitas ta 1955. aasta Panameerika mängudel Méxicos, kui hüppas 16.56.

Aastal 1959 mängis ta Marcel Camus' filmis "Must Orpheus" ("Orfeu Negro"), mis pälvis Cannes'i filmifestivalil parima filmi auhinna Kuldse Palmioksa.

Tema viimasteks olümpiamängudeks jäid 1960. aasta Rooma olümpiamängud, kus ta saavutas 14. koha.

2012. aastal oli ta 12 esimese seas, kes võeti IAAF-i kuulsuste halli liikmeks.

Maailmarekordid 
 16.00 São Paulos 3. detsembril 1950
 16.01 Rio de Janeiros 30. septembril 1951
 16.12 ja 16.22 Helsingis 23. juulil 1952
 16.56 Méxicos 16. märtsil 1955

Isiklikud rekordid 
 100 meetri jooks – 11,1
 Kõrgushüpe – 1.85 m
 Kaugushüpe – 7.33 m
 Kolmikhüpe – 16.56 m

Viited

Välislingid 
 
 

Brasiilia kolmikhüppajad
Sündinud 1927
Surnud 2001
Luuraja ja luuletaja

"Luuraja ja luuletaja" on 2016. aastal valminud Eesti mängufilm. Maailma esilinastus Karlovy Vary filmifestivalil juulis 2016.

2016. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 15 399 inimest.

Sisu
Sarmitu salapolitseinik Gustav Tukk kohtub salapärase mustlannaga. Peagi selgub, et tegemist on Venemaa luure poolt talle seatud lõksuga. Et vastase kavatsustele paremini jälile saada, antakse Gustavile käsk suhet jätkata. Paraku kipub ülesanne mehel üle jõu käima, sest eneselegi ootamatult on ta vaenlasesse armunud. Mustlanna vastu tunneb romantilist huvi ka luuletaja Miku Tähn, kes on paras tüütus. Käivituvad protsessid, mis ei tõota ühtegi head lahendust.

Osatäitjad
Jan Uuspõld – Gustav Tukk, salapolitseinik
Rain Tolk – Miku Tähn, luuletaja
Lana Vatsel – Nala
Mari Abel – Siiri
Peeter Jalakas – Kalmer
Ivo Uukkivi – Lembit
Pääru Oja – Siim
Priit Võigemast – Madis
Nikolai Bentsler – Turist
Ruslan Izmailov – Vitali
Maksim Demidov – Sergei
Oleg Rogatšov – Boriss
Loore Martma – Helle
Tambet Tuisk – Rasta
Tõnu Oja – Endel
Tiina Tauraite – prostituut
Kersti Tombak – luulesõber

Viited

Eesti filmid
2016. aasta filmid
Murray Halberg

Sir Murray Gordon Halberg (sündinud 7. juulil 1933 Eketahunas) on Uus-Meremaa endine kesk- ja pikamaajooksja, olümpiavõitja 5000 meetri jooksus (1960).

Nooruses huvitus Halberg ragbist, kuid 1950. aastal vigastas ta tõsiselt oma vasakut kätt. Ta ei saanud seetõttu enam ragbit mängida ja hakkas selle asemel tegelema kestvusjooksuga. Tema treeneriks sai Arthur Lydiard. 1951. aastal võitis Halberg Uus-Meremaa noorte meistrivõistlused ühe ja kahe miili jooksus.

1954. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel tuli ta ühe miili jooksus viiendaks. 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel oli ta 1500 meetri jooksus üheteistkümnes.

1958. aasta oli ta esimene Uus-Meremaa jooksja, kes jooksis miilijooksus neljast minutist kiiremini. Samal aastal võitis ta Rahvaste Ühenduse mängudel kolmes miilis kuldmedali ja valiti Uus-Meremaa aasta sportlaseks. 1960. aasta Rooma olümpiamängudel keskendus ta pikematele distantsidele. 5000 meetri jooksus võitis ta kuldmedali ja saavutas 10 000 meetri jooksus viienda koha.

1961. aastal püstitas Halberg neli maailmarekordit. 1962. aasta Rahvaste Ühenduse mängude avatseremoonial oli ta Uus-Meremaa lipukandja. Samadel võistlustel kaitses ta edukalt võitu kolme miilis. Halberg pani tippsportlaskarjäärile punkti 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel, kus lõpetas 10 000 meetri jooksu seitsmendana.

1963. aastal Halbergi loodud sihtasutus, mis kannab tema nime, toetab puudega lapsi. Aastal 1961 sai Halberg sportlike saavutuste eest Briti impeeriumi ordu ja 1988. aastal löödi ta rüütliks.

Välislingid 
 Murray Halberg | olympic.org.nz
 Murray Halberg. The Encyclopedia of New Zealand

Uus-Meremaa jooksjad
Sündinud 1933
Ben Jipcho

Benjamin Wabura Jipcho (1. märts 1943 Mount Elgoni ringkond – 24. juuli 2020 Eldoret) oli Keenia kergejõustiklane, keskmaajooksja.

Tal oli oluline roll kaasmaalase Kipchoge Keino võidule 1500 meetri jooksus Jim Ryuni ees 1968. aasta suveolümpiamängudel hõredas õhus Méxicos. Loovutades oma võimalused medalile, vedas ta Keinot esimesed 400 meetrit 56 sekundiga ja teise ringi 1.55,3-ga. Kolmandal ringil läks Keino ise juhtima. Finišis edestas ta maailmarekordimeest Ryuni 20 meetriga, mida ei vähendanud ka isegi Ryuni vägev lõpuspurt. Jipcho lõpetas ise kümnendana. Hiljem vabandas Jipcho Ryuni ees, et oli olnud Keinole jäneseks.

1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis võitis ta 3000 meetri takistusjooksus Keino järel hõbemedali. 1973. aasta Aafrika mängudel võitis ta kuldmedali 5000 meetri jooksus ja 3000 meetri takistusjooksus. Ta püstitas takistusjooksus maailmarekordi 8.20,7, mida aga ametliku maailmarekordina ei kinnitatud. 1974. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Christchurchis Uus-Meremaal võitis ta kuldmedali 5000 meetri jooksus ja 3000 meetri takistusjooksus ning pronksmedali 1500 meetri jooksus. 19. juunil 1973 püstitas ta Helsingis 3000 meetri takistusjooksu maailmarekordi 8.19,1. Kaheksa päeva hiljem parandas ta samas kohas rekordit, joostes ajaks 8.13,91. See rekord püsis kuni 1975. aastani, mil selle ületas rootslane Anders Gärderud.

Isiklikud rekordid 
 3000 meetri takistusjooks – 8.13,91 (1973)
 1500 meetri jooks – 3.33,16 (1974)
 5000 meetri jooks – 13.14,3 (1974)

Välislingid 
 

Keenia jooksjad
Sündinud 1943
Surnud 2020
Arnold Jackson

Arnold Nugent Strode Strode-Jackson (5. aprill 1891 Addlestone – 13. november 1972 Oxford) oli briti keskmaajooksja ja sõjaväelane.

Jackson alustas 1910. aastal õpinguid Oxfordi Ülikoolis. Ta võistles ta mitmel spordialal, muu hulgas sõudmises, jalgpallis ja maahokis, kus ta oli ülikooli meeskonna kapten. Ta võitis Oxfordi–Cambridge'i vahelise miilijooksus kolmel korral ja oli Oxfordi Ülikooli kergejõustikuklubi president.

Rahvusvaheliselt tuntud Jackson sõitis 1912. aasta Stockholmi olümpiamängudele oma kulul. Ameeriklased Norman Taber ja maailmarekordimees Abel Kiviat juhtisid 1500 meetri jooksus peaaegu lõpuni. 50 meetrit enne lõppu tõusis Jackson nende kõrvale ja võitis jooksu ajaga 3.56,8. Esimesed viis meest lõpetasid viie meetri sees. Kiviat ja Taber kaotasid mõlemad 0,1 sekundiga, mistõttu selgitati teised medalisaajad välja fotofinišiga.

1914. aastal värvati ta sõjaväkke. Ta osales Esimeses maailmasõjas jalaväes. Jackson sai sõjas kolm korda haavata ja oli riigi noorim brigaadikindral. Ta pälvis lisaks Teeneteordeni. Sõjas saadud vigastus tegi lõpu tema sportlaskarjäärile. Ta kolis 1945. aastal USA-sse ja sai riigi kodakondsuse. Päris abikaasa Dora (abiellusid 1918) surma 1963. aastal naasis ta Oxfordi, kuhu jäi elu lõpuni.

Viited

Välislingid 

 

Suurbritannia jooksjad
Suurbritannia sõjaväelased
Sündinud 1927
Surnud 2001
Richard Petty

Richard Lee Petty (hüüdnimega The King; sündinud 2. juulil 1937 Level Crossis, Lõuna-Carolinas) on USA endine autovõidusõitja. Ta võistles NASCAR-i võidusõidusarjas.

Tema isa Lee Petty (eluaastad 1914–2000) oli kolmekordne NASCAR-i meister.

Ta on Dale Earnhardti ja Jimmie Johnsoni kõrval üks kolmest sõitjast, kes on võitnud NASCAR Sprint Cupi kokku seitsmel korral. Petty võitis selle aastatel 1964, 1967, 1971, 1972, 1974, 1975 ja 1979.

Ta on kõige edukam NASCAR-i sõitja ajaloos. Petty võitis karjääri jooksul kokku 200 sõitu. 1967. aasta hooajal võitis ta rekordiliselt 27 sõitu, sh kümme järjest. Kokku startis ta 1184 etapil ja jõudis neis esikümnesse üle 700 korral. Aastatel 1971–1989 startis ta järjestikku 513 võistlusel.

Ta võistles NASCAR-i sarjas aastatel 1958–1992. Tema viimaseks stardiks jäi 1992. aasta hooaja viimane etapp Atlanta Motor Speedwayl.

Ka tema poeg Kyle Petty (sündinud 1960) on osalenud NASCAR-i sarjas.

Ta oli inspiratsiooniks 2006. aasta animafilmi "Autode" ("Cars") tegelasele Strip Weathersile ehk Kunnile, kellele andis filmis ka hääle.

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide sportlased
Autovõidusõitjad
Sündinud 1937
Sündinud 1937
Nothing

Nothing (inglise keeles 'eimiski') on püsielaniketa asula USA-s Arizona osariigis Mohave maakonnas. See asub maantee U.S. Route 93 ääres Phoenixist umbes 160 kilomeetrit loodes. Lähimad asustatud kohad on kirdes asuv Bagdad ja põhjas asuv Wikieup.

Asula rajati 1977. aastal. Nothingis on asunud bensiinijaam ja väike pood.

Arizona Teeamet on paigaldanud Nothingisse ühe neljast maanteel Route 93 paiknevast telefonikabiin.

Välislingid 
 "Nothing, Arizona: Nothing, Arizona". RoadsideAmerica.com

Arizona asulad
Holstebro

Holstebro on linn Taanis Kesk-Jüütimaa piirkonnas, Holstebro valla keskus.

2014. aasta andmete kohaselt on Holstebro elanike arv 34 873. Linna pindala on 800,19 km².

Ajalugu
Holstebro linn tekkis jõe koolmekohale, kuhu hiljem ehitati sild. Arvatakse, et linna nimi tuleb  taanikeelsest väljendist holdested ved broen ('puhkepaik silla juures').

Holstebrod mainiti esmakordselt Ribe linna piiskopi Thyge kirjas aastal 1274. Suur tulekahju aastal 1552 hävitas linnas palju vanu hooneid.

Tänapäev
Holstebro on üks Lääne-Jüütimaa kaubandus-, tööstus- ja kultuurikeskusi. Seal toodetakse töödeldud toitu, rauatooteid, masinaid, puidutooteid, mööblit, kangaid ja kemikaale.

Holstebro kesklinnas, mõlemal pool Storå jõge, on suur kõnniteede võrgustik (gågader). Selles piirkonnas on mitmekesine ostukeskkond, maalilised ehitised ja skulptuurid, sealhulgas Holstebro kirik ja Holstebro raekoda.

Aastatel 1997–2009 tegutses linnas rahvusvaheliselt tunnustatud balletitrupp Peter Strauss Ballett ja senini on seal tegevuskunsti teater Odin Teatret. Linnas on ka muuseume, sealhulgas Holstebro Kunstimuuseum ja Holstebro Muuseum.

Viited

Välislingid
 Turismiinfo(taani, inglise ja saksa keeles)

Taani linnad
Kesk-Jüütimaa piirkond
Tuplet

Tuplet (inglise keeles tuplet), ka vältuste erijaotus, ka tinglik jaotus on muusikas sama helivältuse jaotuste aluseks olevate erinevate algarvuliste astme aluste suhe.

Tuplet-i näited on 
 duool - sama helivältus on jaotatud kaheks võrdseks helivältuseks näiteks kolme või viie võrdse helivältuse vastu
 triool - sama helivältus on jaotatud kolmeks võrdseks helivältuseks näiteks kahe, nelja, viie või seitsme võrdse helivältuse vastu
 kvartool - sama helivältus on jaotatud neljaks võrdseks helivältuseks näiteks kolme, viie või seitsme võrdse helivältuse vastu
 kvintool - sama helivältus on jaotatud viieks võrdseks helivältuseks näiteks nelja, kuue või seitsme võrdse helivältuse vastu
 sekstool - sama helivältus on jaotatud kuueks võrdseks helivältuseks näiteks nelja, viie või seitsme võrdse helivältuse vastu
 septool - sama helivältus on jaotatud seitsmeks võrdseks helivältuseks näiteks kolme, nelja, viie, kuue, kaheksa või üheksa võrdse helivältuse vastu

Noodikirjas tähistatakse tuplet-eid helivältuse jaotuse aluseks olevate erinevate algarvuliste astme aluste suhtena, mida tähistab helivältuste seeria kohale või alla kirjutatud jaotussuhet tähistav arv või murdarv. Lisaks võib tuplet olla tähistatud ka sidejoone, klambri või sidekaarega. 

Lähtuvalt lääne muusika noodikirja traditsioonist lähtutakse tuplet-i üleskirjutamisel lähimast kahe astmel olevast jaotusest. 

Näiteks jaotus kolmeks ehk triool kirjutatakse suhtes 2-noodilisse, jaotus viieks ehk kvintool, kuueks ehk sekstool ning seitsmeks ehk septool suhtes 4-noodilisse gruppi jne.

Punktiga helivältuse puhul 4- ja 5-noodiline grupp kirjutatakse suhtes 3-noodilise ning 7-...11-noodiline grupp suhtes 6-noodilise grupi vältusega. Erandiks on punktiga noodi jaotumine 3 asemel 2-ks, kus kasutatakse suurema nootide arvuga põhijaotuse vältusi.

Mõiste
Oxford Music Online määratleb tupleti mõiste järgmiselt: "Tuplet on taktimõõdu aluseks olevat lööki jaotavate nootide arvu ajutine kasvamine või kahanemine. Tupleteid märgitakse tavaliselt arvu või arvude suhtena, mis näitab löögi jooksul esitatavate nootide arvu." (Tuplet. A temporary increase or decrease in the number of notes subdividing a beat from what is standard for a given time signature. Tuplets are usually notated with a numeral or ratio that indicates the number of notes to be performed within the beat.)

Inglise keeles kasutatakse tuplet-i mõiste selgitamiseks ka kohati ekslikke sõnu 'irratsionaalne rütm või rühmitamine' (irrational rhythm or grouping), 'tehislik jaotamine või rühmitamine' (artificial division or grouping), 'ebanormaalne jaotus' (abnormal division), 'irregulaarne rütm' (irregular rhythm), 'grupeto' (gruppetto), 'meetrumiväline rühmitamine (extra-metric groupings) või harvem ka 'meetrumivastane rütm' (contrametric rhythm).

Vaata ka
 helivältus

Viited

Muusika
Kubani sõjaväeringkond

Kubani sõjaväeringkond (vene keeles Кубанский военный округ, Кубанский ВО) oli aastatel 1945–1946 Nõukogude Liidu relvajõudude koosseisu kuulunud piirkondlik operatiiv-strateegiline väekoondis.

Sõjaväeringkond moodustati 9. juulil 1945, mil Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkond reorganiseeriti kolmeks sõjaväeringkonnaks. Kubani sõjaväeringkonda kuulus Krasnodari krai. 4. veebruaril 1946 ühendati see koos Doni ja Stavropoli sõjaväeringkonnaga taas Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonnaks.

Kubani sõjaväeringkonna vägede juhataja

1945–1946 kindralpolkovnik Pavel Aleksejevitš Kurotškin

Nõukogude Liidu sõjaväeringkonnad
Wimme Saari

Wimme Saari (sündinud aastal 1959 Enontekiö vallas Kelottijärvis) on uuelaadse joigamistehnika loonud saami muusik. Tema loomingus lisandub traditsioonilisele joigamisele erinevaid hääle moodustamise viise ja mitmekesiseid meloodiaid. 

Wimme alustas kitarriga trubaduurina ja oli laulja ansamblites Tallari, Pohjantahti ja Hedningarna. Soome rahvusringhäälingus Yleisradio töötades leidis ta vanu joigude lindistusi, õppis nende järgi joigama ja arendas uue joigamisstiili, milles on ambient-muusika mõju. Sellesse stiili kuuluvat loomingut avaldati esmakordselt Rinneradio plaadil "Dance And Vision" aastal 1990.

Tunnustusi
Soome aasta rahvamuusik, 1995
Teosto auhind, 2011

Diskograafia 
 Wimme, 1995
 Texas, 1996 (EP)
 Gierran, 1997
 Cugu, 2000
 Bárru, 2003
 Gapmu, 2003
 Mun, 2009

Viited

Välislingid 
 Wimme Saari joikasi itsensä maailmalle. YLE arhiiv.

Saami lauljad
Soome lauljad
Sündinud 1959
Hwang Kyo-ahn

Hwang Kyo-ahn (korea keeles 황교안; sündinud 15. aprillil 1957 Seoulis) on Lõuna-Korea poliitik. Ta oli 18. juunist 2015 kuni 11. maini 2017
Lõuna-Korea peaminister. Lisaks oli ta 9. detsembrist 2016 kuni 10. maini 2017 Lõuna-Korea presidendi kohusetäitja.

Ta sündis aastal 1957 Seoulis. Ta lõpetas aastal 1981 Sungkyunkwani ülikooli õigusteaduse bakalaureusena. Aastal 2006 sai ta õigusteaduse magistriks.

Ta töötas üle 30 aasta prokurörina. 11. märtsist 2013 kuni 18. juunini 2015 töötas ta Lõuna-Korea justiitsministrina. 18. juunist 2015 kuni 11. maini 2017 oli ta Lõuna-Korea peaminister. Lisaks oli ta 9. detsembrist 2016 (pärast Park Geun-hye tagandamist) kuni 19. märtsini 2017 Lõuna-Korea presidendi kohusetäitja.

Isiklikku 
Ta on abielus ning on poja ja tütre isa. Usutunnistuse poolest on ta baptist.

Viited 

Lõuna-Korea peaministrid
Sündinud 1957
Regatt (ansambel)

Regatt on 2004. aastal asutatud Eesti ansambel.

Koosseis
Marek Jürgenson – laul ja kitarr (asutajaliige)
Mattias Mustonen – viiul, taustalaul ja klahvpillid (asutajaliige)
Kalmer Laanemägi – basskitarr (alates 2008)
Tarmo Kiuru – löökriistad (alates 2015)
Martin Trudnikov (endine liige) – klahvpillid (2018)
Rain Rämmal (endine liige) – klahvpillid (2015–2018)
Hans Kurvits (endine liige) – trummid (2013–2015)
Kaarel Tamra (endine liige) – klahvpillid (2012–2015)
Silver Ulvik (endine liige) – trummid (2010–2013)
Marko Naissoo (endine liige) – trummid (2008–2010)
Timmo Võõsa (endine liige) – trummid (2006–2008)
Lauri Aav (endine liige) – basskitarr (2006–2008)
Martin Kruus (endine liige)– basskitarr (2004–2006, asutajaliige)
Kristjan Mauer (endine liige) – trummid (2004–2006, asutajaliige)

Tehniline meeskond:
 Jürgen Rannut – helitehnik (alates 2017)
 Kadri Erlenheim – valgustehnik (alates 2017)
 Lauri Kool – helitehnik (2015–2017)
 Rando Mälton – helitehnik (2008–2015)
 Alo Jaanivald (2004–2008)

Viited

Välislingid
Ansambli koduleht
Ansamblist Muusika.ee andmebaasis

Eesti ansamblid
Läti haldusjaotus

Läti on jagatud 36 piirkonnaks (läti keeles novads) ja seitsmeks vabariigilinnaks (republikas pilsētas). Piirkonnad omakorda jagunevad valdadeks.

2009. aastani jagunes Läti 26 rajooniks ja seitsmeks vabariigilinnaks. Aastatel 2011–2021 oli piirkondi 110 ja vabariigilinnu üheksa.

Piirkonnad ja vabariigilinnad 

1. juulil 2021 jõustunud haldusreformiga vähenes vabariigilinnade arv üheksalt seitsmele ja piirkondade arv 110-lt 36-le.

Vabariigilinnad on Daugavpils, Jelgava, Jūrmala, Liepāja, Rēzekne, Riia ja Ventspils.

Piirkonnad:

Ajalugu

Haldusjaotus kuni 1. juulini 2009
Läti riigi loomisel säilis üldjoontes maa senine jaotus maakondadeks. Seimi valimisteks jagati riik viieks piirkonnaks. 1949. aasta lõpus asendati Läti NSVs maakonnad 58 (rajooniga, eksisteerisid ka vabariigilinnad. Lühiajaliselt jagati Läti ka oblastiteks (1952–1953, nt Riia oblast, Liepaja oblast, Daugavpilsi oblast). 1960. aasta lõpuks rajoonide arv vähenes 26 peale ja stabiliseerus.

Vabariigilinnu oli 2009. aastani seitse: Daugavpils, Jelgava, Jūrmala, Liepāja, Rēzekne, Riia ja  Ventspils.

1. juulini 2009 olid Lätis järgmised rajoonid:

2009. aasta haldusreform 

19. detsembril 2008 võttis Läti valitsus vastu otsuse luua varasema 522 kohaliku omavalitsuse üksuse (41 piirkonda, 424 valda, 50 rajoonilinna, 7 vabariigilinna) asemel 118 omavalitsusüksust (109 piirkonda ja 9 vabariigilinna). Varasemale seitsmele vabariigilinnale lisandusid Jēkabpils ja Valmiera. Reform jõustus 1. juulil 2009.

Uus jaotus loodi järgmistel printsiipidel. Piirkondadeks (novads) loeti territoorium, kus elab püsivalt vähemalt 4000 inimest ja piirkonna keskuses vähemalt 2000 inimest. Kaugus piirkonna keskusest teiste linnadeni ei või ületada 50 kilomeetrit. Hulgas piirkondades oli siiski vähem elanikke. Näiteks kõige väiksemates piirkondades Baltinava ja Alsunga piirkonnas elas 2011. aasta seisuga vastavalt 1177 ja 1470 inimest.

2011. aasta alguses lisandus ka Mērsragsi piirkond, mis sai 110. piirkonnaks.

Vaata ka
 Läti linnade loend
 Läti valdade loend

Viited
Vladimir Romaškin

Vladimir Romaškin (ersa keeles Йовлань Оло (Jovlan' Olo); 6. september 1951 – 29. august 2002) oli ersa muusik ja folklorist. Ta on tuntud kui ansambli Toorama asutaja.

Romaškin õppis Saranski muusikakoolis ja Kaasani konservatooriumis. 1980–1989 töötas ta Mordva keele, kirjanduse ja ajaloo uurimisinstituudis. 1990. aastal asutas ta koos kolme kaaslasega folklooriansambli Toorama, mis sai soome-ugri maailmas väga tuntuks. Esinemas käidi Soomes, Eestis, Lätis, Rootsis, Poolas ja Inglismaal.

2006. aastal avati Mordva Vabariigis Kotškurovo rajoonis Vir Tavla külas Romaškini majamuuseum Etno-Kudo.

Tunnustused 
Mordva Vabariigi teeneline kultuuritegelane
Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk (2001)
Anatoli Rjabovi nimeline auhind (2002)

Viited 

Mordva inimesed
Venemaa muusikud
Venemaa folkloristid
Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1951
Surnud 2002
Marco Minniti

Domenico (Marco) Minniti (sündinud 6. juunil 1956 Reggio di Calabrias) on Itaalia poliitik, ta on aastast 2007 Demokraatliku Partei liige. Ta on 12. detsembrist 2016 Itaalia siseminister.

Ta sündis aastal 1956 Reggio di Calabrias Reggio Calabria provintsis Calabria maakonnas Itaalias. Ta on saanud kõrgema filosoofiaalase hariduse.

Ta on kuulunud aastatel 1980–1991 Itaalia Kommunistliku Partei liige, aastatel 1991–1998 oli ta Itaalia Vasakpoolse Demokraatliku Partei liige, aastatel 1998–2007 oli ta Vasakdemokraatide erakonda. Aastast 2007 on ta Demokraatliku Partei liige.

Aastal 1992 sai tast Itaalia Vasakpoolse Demokraatliku Partei Kalaabria piirkonna sekretär. Aastal 1998 kandideeris ta valimisliidu Oliivipuu ridades Kalaabrias, kuid ta ei osutunud valituks.

Itaalia poliitikud
Siseministrid
Sündinud 1956
Patrice Talon

Patrice Guillaume Athanase Talon (sündinud 1. mail 1958 Ouidah's) on Benini ärimees ja poliitik. Ta on 6. aprillist 2016 Benini president.

Ta sündis 1958. aastal Ouidah's, praeguse haldusjaotuse järgi Atlandi departemangus. Ta on õppinud Dakari Ülikoolis. 

Ta on 6. aprillist 2016 Benini president.

Septembris 2021 kohtusid Cotonou Marina palees poliitilised liitlased Patrice Talon ja Thomas Boni Yayi, kellest on saanud intiimsed vaenlased. Selle tête-à-tête ajal esitas Thomas Boni Yayi Patrice Talonile rea ettepanekuid ja taotlusi, mis olid seotud eelkõige „poliitiliste kinnipeetavate” vabastamisega.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe lapse isa.

Benini presidendid
Sündinud 1958
Trükipoogen

Trükipoogen on trükise mahu arvestamise mõõtühik. Ühele paberipoognale mahub kaks trükipoognat, sest trükitakse paberi mõlemale küljele.

Raamatus on trükipoogen mitmekordselt pooleks volditud paberipoogna kujul. Kui standardformaadis paber pooleks kokku voltida, saame 4-leheküljelise poogna, teistkordsel kokkuvoltimisel 8 lehekülge jne. Harilikult on trükipoognas 16 või 32 lehekülge. Näiteks A2-formaadis paberi (420×594 mm) kolmekordsel voltimisel saame 16-leheküljelise poogna suurusega 148×210 mm.

Tingtrükipoognaks on nimetatud arvestuslikku trükipoognat, mis on trükitud  60×90 cm suuruse paberipoogna ühele küljele.

Viited 

Trükindus
Membraanipotentsiaal

Membraanipotentsiaal on rakumembraani eri külgedel esineva elektriliste potentsiaalide vahe, mis on tingitud laetud osakeste erinevast kontsentratsioonist kummalgi pool membraani. Kõigil elusrakkudel on välis- ja sisekeskkonna vahel potentsiaalide vahe. Raku sees on elektriline laeng (ioonide kogusumma) negatiivsem kui rakust väljaspool. 

Närvirakkude membraanipotentsiaal muutub depolarisatsiooni ja repolarisatsiooni käigus. Kui membraani sees, rakus ületab elektriline potentsiaal teatava läviväärtuse, algatab see kiire ja pidevalt suureneva depolarisatsiooni kuni rakk muutub korraks ‘seestpoolt positiivseks’ ja seejärel repolariseerub. (Repolariseerumine tähendab seda, et raku sisemine elektriline potentsiaal muudetakse samasuguseks nagu enne depolarisatsiooni, kus raku sees on negatiivne ja väljaspool rakku positiivne laeng.) Paljudel juhtudel repolarisatsioon jätkub, kuni rakk muutub ajutiselt hüperpolariseerituks, seejärel muutub membraanipotentsiaal aeglaselt normaalseks. Normaalse, puhkeseisundi hoidmiseks peab rakk aktiivselt energiat kulutama. Rakk kasutab puhkeseisundi membraanipotentsiaali loomiseks mitokondrites toodetud energiat, täpsemalt ATP molekuli keemilist energiat.
Olsen Brothers

Olsen Brothers (taani Brødrene Olsen, kasutatakse ka lühendatud nimevarianti Brdr. Olsen) on Taani rokkmuusika ansambel (duett). Ansambel võitis 2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Fly on the Wings of Love". 

Ansambli asutasid 1972. aastal kaks venda: Jørgen ja Niels Olsen.

Ansambli esimene album "Olsen" ilmus 1972. aastal ja albumi hittlugu oli "Angelina".

Taani ansamblid
Eurovisioonil osalejad
Eurovisiooni võitjad
Intersoolisus

Intersoolisus ehk vahesoolisus on olukord, kui inimene omab sootunnustes, muuhulgas kromosoomides, sugunäärmetes, suguhormoonides või suguelundites selliseid variatsioone, mis "ei sobitu tüüpilise mehe või naise keha definitsioonidesse". Selliste variatsioonide alla võib kuuluda suguelundite mitmesus või kombinatsioon kromosoomi genotüübis ja seksuaalses fenotüübis, mis ei vasta XY-mees ja XX-naine mudelile.

Intersoolisi inimesi on varem nimetatud hermafrodiitideks, "kaasasündinud eunuhhideks" ning isegi kaasasündinud "sugukülmadeks". Need mõisted on langenud põlu alla. Näiteks terminit "hermafrodiit" loetakse eksitavaks, häbimärgistavaks ja teaduslikult petlikuks. Intersoolisuse lugemine sootunnuste kujunemise häireks on olnud vastuoluline alates mõiste kasutuselevõtust 2006. aastal.

Intersoolised inimesed seisavad sünni hetkest või intersoolisuse tunnuste avastamisest alates silmitsi stigmatiseerimise ja diskrimineerimisega. Osades riikides võib see hõlmata imikutappu, hülgamist ja perekonna häbimärgistamist. Üle maailma muudetakse osade intersooliste imikute ja laste keha kirurgiliselt või hormonaalselt, et viia see vastavusse sotsiaalselt aktsepteeritumate sootunnustega. Näiteks puudutab see neid, kelle välised suguelundid on mitmetimõistetavad. Selline keha muutmine on vastuoluline: puuduvad kindlad tõendid, et selline teguviis teeb inimesele head. Protseduur võib sisaldada muuhulgas ka steriliseerimist. Keha korrigeerimine võib puudutada ka täiskasvanuid, teiste seas naissoost tippsportlasi. Järjest enam peetakse mittekonsensuslikku kehade muutmist inimõiguste rikkumiseks. Seda seisukohta on väljendanud mitmed nii rahvusvahelised kui ka rahvuslikud inimõiguste ja eetika institutsioonid. Kolmas Rahvusvahelisel Intersoolisuse Foorum väljastas Malta deklaratsiooni, mis muuhulgas kutsub üles lõpetama kehade moonutamise ja "normaliseerimise".

2011. aastal sai Christiane Völling esimese intersoolise inimesena võidu kohtukaasuses, millega määrati talle kahjutasu mittekonsensusliku kirurgilise sekkumisega tehtud kahju eest. 2015. aasta aprillis sai Maltast esimene riik, mis keelas mittekonsensusliku meditsiinilise sekkumise isiku anatoomilisse soosse. Selle alla käivad ka intersoolised inimesed.

Enamik intersoolisi inimesi samastub neile määratud sooga ehk sooga, millega neid on üles kasvatatud. Samas võib osa neist end hiljem identifitseerida neile määratust erineva sooga.

Viited 

Seksuoloogia
LGBT
Valdek Udris

Valdek Udris (sündinud 13. märtsil 1960) on eesti mägimatkaja, lumelaudur ja alpinist, fotokonkursi Tamroni reisifoto kahekordne võitja.

2000. aastal võttis ta osa Valdo Kanguri juhtimisel toimunud ekspeditsioonist Pamiiris Lenini mäe (7134 m) tippu, mille käigus laskus ta 21. augustil esimese eestlasena nii kõrgelt (7134 m) tipult lumelauaga. Tema laskumine on üldse teine sellelaadne Lenini tipust.

Mägedes on ta roninud ja matkanud alates 1981. aastast.

Ta on Jaan Künnapi Alpinismiklubi II taseme treener.

Ta töötas sporditarvete jaemüügi alal, praegu tegutseb ta Nõmme seikluspargis ja Nõmme lumepargis.

Tunnustus

1987 - 1 spordijärk alpinimis
2000 – J. K. Alpinismiklubi rändauhind parimale alpinistile (tõus Lenini mäetippu ja laskumine sealt lumelaual)
2000 – Eesti Matkaliidu aunimetus aasta matkaja 
2013 - osales Go Traveli ja Matkasport poolt Aasta Seikluseks 2013 valitud matkal läbi kogu Kalimantani saare, mis on maailmas suuruselt 3 saar, idarannikult läänerannikule.
2014 – fotokonkursi Tamroni reisifoto 2014 võtja (võidutöö "Gulmarg, Kashmir, India")
2015 – fotokonkursi Tamroni reisifoto 2015 võitja (võidutöö "Yuanyangi riisiterrassid, põlvkondade ja sajandite elustiil")

Viited

Välislingid 
White Coca Cola- reisijutud. Kirja pannud: Valdek Udris.
Kuidas me Alpides puhkamas käisime ning vabal ajal ka alpinismi tegime. matkasport.ee
Lumelaual Lenini mäetipult. Kirja pannud: Valdek Udris. matkasport.ee
Mont Blanc'i matkapäevik. Kirja pannud: Valdek Udris
Matterhorn, 1 katse matkapäevik. Kirja pannud: Valdek Udris 
Lumelauaga Elbruselt alla. Kirja pannud: Valdek Udris
Aasta Seiklus 2013

Eesti matkasportlased
Eesti alpinistid
Sündinud 1960
Lex Nederlof

Leendert Arie Nederlof (sündinud 10. juunil 1966 Oostvoornes) on hollandi jalgrattur, Black Inc Cycling Teami sõitja.

Meeskonnad

 1988 –  Superconfex-Yoko (stagiair)
 2005 –  Fondas Imabo-Doorisol Team
 2012 –  CCN Cycling Team
 2013 –  CCN Cycling Team
 2014 –  CCN Cycling Team
 2015 –  CCN Cycling Team
 2016 –  Black Inc Cycling Team

Saavutused
2007
 Tour of Siam, 7. koht

2013
 Melaka kuberneri karikas, esikoht

Viited

Hollandi sportlased
Jalgratturid
Sündinud 1966
Orbrida

Orbrida on tekstilõigu üksik eraldiseisev rida lehekülje alguses või lõpus. Vastavalt on tegemist ülemise või alumise orbreaga:
ülemine orbrida ehk ülaorb on lõigu viimane rida, mis viiakse üle järgmise veeru või lehekülje algusesse, kus ta jääb üksi;
alumine orbrida ehk alaorb on lõigu esimene rida, mis jääb üksi veeru või lehekülje lõppu.

Küljendamisel peetakse selliste ridade teket esteetiliseks veaks, sest nad mõjuvad häirivalt lugemisrütmile ja küljendipildile.

Vaata ka 
Tekstitöötlus

Viited 

 Trükindus
Ökodukt

Ökodukt on sild või tunnel, mis võimaldab metsloomadel ületada teid, kanaleid või muid kunstlikke tõkkeid.

Ökoduktid võimaldavad ära hoida ülemäärast elupaikade fragmenteerumist, mis viiks elustiku vaesumiseni (elurikkuse vähenemise, liikide väljasuremiseni). Ökoduktid moodustavad osa rohetaristust. Õnnestunult rajatud ökoduktid töötavad ökoloogiliste koridoridena.

Ameerika Ühendriikide Colorado osariigi transpordiameti loodusprogrammi juhi Jeff Petersoni sõnul on ökodukti puhul ülitähtis õige koha valimine. Ökoduktid vähendavad loomade põhjustatud liiklusõnnetusi ligi 90%. Samuti saab tänu ökoduktidele surma vähem loomi.

Ökoduktid Eestis 
Eesti esimene ökodukt ehitati Tallinna-Tartu maanteele, Kose-Uuemõisa lähistele. Teine valmis Tallinna-Pärnu maantee 35. kilomeetril ning lisanduvad Tartu maanteele veel kolm sarnast rajatist: Rõõsa, Nõmmeri ja Puiatu.

Esimesel ökoduktil toimub ulukiseire. Arvukaim rajatise kasutaja selle algusaastail oli kodukass, teisel kohal on rebane, kolmandal kohal metskits. Teised liigid on kährik, halljänes, pisinärilised, koer ja hunt.

Kriitika 
Paariaastase seire järel on ette heidetud, et kuigi Kolu ökodukt ehitati eelkõige põtrade jaoks, pole põdrad seda kasutanud. Vastuargumendina on rõhutatud, et hoolimata standardist ehitada ökodukt 50–80 meetrit, ehitati Kolu sild selle kitsaimas kohas 22 meetri laiuseks.

Samuti kulub põtradel uue käiguraja omaks võtmiseks rohkem aega ja Soome kogemuse kohaselt hakkavad põdrad viimaks uut ülepääsu kasutama.

Vaata ka
 kalatrepp
 roheline koridor
loomatunnel

Viited

Välislingid
 Vivika Veski. "Kuidas põder üle Rail Balticu pääseb" Raplamaa Sõnumid, 15. märts 2017

Maamajandus
Teed
Looduskaitse
Aleksis Kivi auhind

Aleksis Kivi auhind on Soome Kirjanduse Seltsi (SKS) elutööpreemia soomekeelse ilukirjanduse toetuseks.

Aastal 2013 oli auhinna suurus 15 000 eurot.

Aleksis Kivi auhinna laureaadid 

1936  Otto Manninen
1937  F. E. Sillanpää
1938  Maria Jotuni (Kaarlo Sarkia)
1939  V. A. Koskenniemi (Ilmari Kianto)
1940  Maila Talvio (Yrjö Jylhä)
1941  Larin Kyösti
1942  Aino Kallas
1943  Martti Merenmaa
1944  L. Onerva
1945  Toivo Pekkanen
1946  Aaro Hellaakoski
1947  Mika Waltari
1948  Einari Vuorela
1949  Viljo Kojo
1950  Ilmari Kianto
1951  Heikki Toppila
1952  Yrjö Jylhä

1953  Lauri Viljanen
1954  P. Mustapää
1955  Aale Tynni
1956  Lauri Viita
1957  Lauri Pohjanpää
1958  Helvi Hämäläinen
1959  Viljo Kajava
1960  Väinö Linna
1961  Eeva-Liisa Manner
1962  Juha Mannerkorpi
1963  Matti Hälli
1964  Arvo Turtiainen
1965  Eila Pennanen
1966  Paavo Haavikko
1967  Eeva Joenpelto
1968  Elina Vaara
1970  Veikko Huovinen

1972  Veijo Meri
1974  Pentti Saarikoski
1976  Tuomas Anhava
1978  Antti Hyry
1981  Eila Kivikk'aho
1984  Eino Säisä
1987  Sirkka Selja
1990  Hannu Salama
1993  Kerttu-Kaarina Suosalmi
1996  Erno Paasilinna
1999  Martti Joenpolvi
2002  Aila Meriluoto
2005  Sirkka Turkka
2009  Antti Tuuri
2012  Kirsi Kunnas
2013  Leena Krohn
2016  Pirkko Saisio
2017  Eeva Kilpi
2020 Helena Sinervo

Viited 

Kirjandusauhinnad
Soome kirjandus
Faina Melnik

Faina Melnik (abielus Faina Veleva-Melnik; 9. juuni 1945 – 16. detsember 2016 Moskva) oli Ukraina päritolu Nõukogude Liidu kettaheitja, olümpiavõitja.

Faina Melnik sündis Bakotas juudi perekonnas.

1971. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis heitis ta viimases voorus maailmarekordi 64.22 ja võitis kuldmedali. Aasta hiljem võitis ta kuldmedali ka suveolümpiamängudel Münchenis. Tema parim heidetud tulemus 66.62 oli ühtlasi ka olümpiarekord. 1973. aasta suveuniversiaadil võitis ta kuldmedali tulemusega 64.54. 1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas kaitses ta oma võitu, kui tuli teist korda Euroopa meistriks. Parimal katsel heitis ta 69.00 ja edestas seejuures teise koha saanud rumeenlannat Argentina Menist enam kui nelja meetriga.

Melnik oli esimene naiskettaheitja, kes heitis üle 70 meetri. See juhtus 20. augustil 1975 Zürichis, kui ta heitis ketast 70.20. Viimast korda parandas ta maailmarekordit 24. aprillil 1976 Sotšis, kui heitis 70.50. Kokku parandas ta maailmarekordit 11 korral, rohkem kui keegi teine sellel alal suutnud on. Melnikule kuulus maailmarekord 12. augustist 1971 kuni 23. septembrini 1972, kui selle ületas Argentina Menis. 25. mail 1973 ületas ta Menise tulemuse uuesti. Maailmarekord oli Melniku nimel kuni 12. augustini 1978, kuni selle ületas sakslanna Evelin Jahl.

Ta saabus favoriidina ka 1976. aasta suveolümpiamängudele Montréalis, kuid pidi tulemusega 66.40 leppima neljanda kohaga. Montréalis tegi ta kaasa ka kuulitõukevõistluse ja sai seal kõrge 10. koha. 

1978. aasta Euroopa meistrivõistlustel Prahas sai ta 62.30-ga viienda koha. 1980. aasta suveolümpiamängudel Moskvas ta eelringist edasi ei pääsenud, kuid heitis nädal pärast olümpiat 6. augustil Donetskis ketast 69.60, mis on üle 35-aastaste maailmarekordina tema nimel siiani.

Pärast sportlaskarjääri lõppu tegutses Melnik treenerina. Ta juhendas teiste seas 1988. aastal Seoulis kuulitõukes olümpiavõitjaks tulnud Natalja Lissovskajat ja neli aastat hiljem Barcelonas samal alal võidutsenud Svetlana Kriveljovat.

Faina Melnik oli abielus bulgaaria kettaheitja Velko Veleviga. Abielu lahutati. Aastatel 1977–1979 kandis Melnik oma abikaasa järgi perekonnanime Veleva.

Melnik suri 2016. aasta 16. detsembril 71-aastasena.

Viited

Välislingid 
 
 

Nõukogude Liidu kettaheitjad
Sündinud 1945
Surnud 2016
Airi Rütter

Airi Rütter (12. september 1947 Tallinn, Harjumaa – 14. detsember 2016 Jõgeva) oli eesti rahvatantsujuht. 

Ta oli naiste rahvatantsu eestkõneleja, naiste tantsupidude idee algataja ning I Eesti Naiste Tantsupeo ja II Eesti Naiste Tantsupeo korraldusjuht.

Elulugu
Airi Rütter lõpetas 1967. aastal Tallinna 7. Keskkooli, kus õppis lisaerialana žurnalistikat. 

Aastatel 1967–1970 õppis ta Viljandi Kultuurharidustöö Koolis klubitöö ja koorijuhtimise erialal. . 1975. aastal lõpetas Rütter Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuritöötaja ja koorijuhi erialal. 1988. aastal lõpetas ta Eesti Rahvatantsujuhtide kooli. 

Rütter töötas aastatel 1970–1973 Türi Kultuurimaja piirkonnametoodikuna 9. Mai kolhoosi klubis. 1973–1977 oli ta Laiuse kultuurimaja direktor. 1977. aasta märtsist 1988. aasta augustini töötas Airi Rütter Jõgeva KEK-is taidluse instruktor-metoodikuna .
Aastatel 1988–1990 töötas ta Jõgeva kultuurikeskuse kunstilise juhina ja 1990–2013 kultuurikeskuse direktorina.

Jõgeva kultuurikeskuse seinal on Airi Rütteri bareljeef, mille autor on Jaak Soans.

Ühiskondlik tegevus
Airi Rütter oli folklooriseltsi Jõgevahe Pere asutaja ja kauaaegne seltsi juht. Seltsis oli ta lisaks veel kunstiline juht, tantsuõpetaja ja akordionist-kontsertmeister.

Ta kuulus aastatel 1993–2002 ja 2009–2013 Jõgeva linnavolikokku ning juhtis volikogu sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni.

Rütter oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Jõgeva koguduse üks asutajaid ja koguduse kauaaegne juhatuse liige

Tunnustus
 2005 Folkloorinõukogu CIOFF Estonia hõbemärk
 2008 Ullo Toomi preemia
 2009 Jõgevamaa kuldrist
 2011 Jõgevamaa kultuuripärl
 2013 Valgetähe V klassi teenetemärk
 2013 Kultuurkapitali elutööpreemia
 2013 Jõgeva linna aukodanik
 2013 Jõgevamaa aasta kodanik
 2014 Jõgevamaa vapimärk
 2016 Jõgevamaa aasta kodanik

Viited

Eesti tantsupedagoogid
Eesti tantsujuhid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1947
Surnud 2016
Arnold Isotamm

Arnold Isotamm (9. november (vkj 27. oktoober) 1900 – 30. august 1967) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940), Õhukaitse sideülem, seejärel NSV Liidu Punaarmee ohvitser.

Arnold Isotamm oli Eesti Raadioamatööride Ühingu president alates ühingu asutamisest 1935 kuni ühingu tegevuse peatamiseni 1940.

Pärast Eesti okupeerimist ja annekteerimist Nõukogude Liidu poolt teenis Isotamm 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuses 415. sidepataljoni raadioroodu ülemana. On arvatud, et tema tegevuse tõttu sai Arnold Meri Nõukogude Liidu kangelase nimetuse väeosa staabi kaitselahingu juhtimise eest 17. juulil 1941 Dno lahingus. Meri osales küll lahingus ja sai neli korda haavata, aga tegelikult juhtis lahingut Isotamm, kuid Meri oli ideoloogiliselt sobivam kui Eesti ohvitserist Isotamm.

Alates 1951. aastast oli Isotamm Tallinna Polütehnikumi õppejõud.

Teosed
Raadioamatööri käsiraamat (1950)
Raadioamatööri käsiraamat (1958)
Raadiovastuvõtuseadmed (1968)

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Sidepataljoni koosseis
22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse koosseis
Eesti raadioamatöörid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1967
Rogue One: Tähesõdade lugu

"Rogue One: Tähesõdade lugu" on 2016. aastal valminud Ameerika ulme- ja seiklusfilm, mille lavastajaks on Gareth Edwards. Tegemist on esimese eraldiseisva "Star Warsi" filmiga. Filmi tegevus toimub saaga kolmanda ja neljanda filmi vahepeal.

Filmi peategelaseks on Jyn Erso (Felicity Jones), kes liitub vastupanuliikumisega, et varastada Impeeriumi ehitatava Surmatähe joonised.

Näitlejad 
 Felicity Jones – Jyn Erso
 Diego Luna – Cassian Andor
 Ben Mendelsohn – Orson Krennic
 Donnie Yen – Chirrut Imwe
 Mads Mikkelsen – Galen Erso
 Alan Tudyk – K-2S0
 Riz Ahmed – Bodhi Rook
 Jiang Wen – Baze Malbus
 Forest Whitaker – Saw Gerrera
 Genevieve O'Reilly – Mon Mothma
 Jimmy Smits – Senaator Bail Organa
 James Earl Jones – Darth Vaderi hääl

Ameerika Ühendriikide filmid
Ulmefilmid
Seiklusfilmid
2016. aasta filmid
Star Warsi filmid
Altia

Altia Oyj on Soome riigiettevõte, mis toodab alkohoolseid jooke Soomes, Eestis ja Prantsusmaal. Ettevõtte peamisteks sihtturgudeks on Soome, Rootsi, Norra, Taani, Eesti ja Läti.

Altia peakorter asub Helsingis, piiritusetehas Soomes Koskenkorval, villimistehased Soomes Rajamäkil ja Eestis Laabi külas ning konjakitehas Prantsusmaal Cognaci piirkonnas. Grupi kogukäive oli 2015. aastal 380,7 miljonit eurot.

Eestis kuulub Altia Gruppi Altia Eesti AS.

Tooted 

Tuntuimateks toodeteks on Koskenkorva, Sisuviina ja Jaloviina Soomes, Explorer Vodka, Grönstedt's Cognac, Blossa Glögg ja Chill Out veinid Rootsis, 1 Enkelt Taanis, Saaremaa Viin Eestis, Renault Cognac ja Xanté reisikaubanduses. Altia toodab ka USA ettevõttele Brown-Forman kuuluvat kaubamärki Finlandia Vodka.

Ettevõte on kangete alkohoolsete jookide turuliider Soomes ja Rootsis, Eestis ja Lätis ollakse teisel kohal ning Norras ja Taanis neljandal kohal.

Tegevjuhid 
 Antti Pankakoski (2007–2013)
 Pekka Tennilä (2014–)

Viited

Välislingid 
 Altia Grupi koduleht

Soome ettevõtted