joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Urve Uusberg

Urve Uusberg (sündinud 5. jaanuaril 1953 Tartus) on eesti dirigent ja psühholoog.

Ta on Riinimanda kooristuudio asutaja ja dirigent ning Rapla Maakonna Psühholoogiateenistuse asutaja ja juhataja. Riinimanda kooristuudio juures tegutsevad noortekoor Mitte-Riinimanda, Riinimanda lastekoor, Mitte-Riinimanda vilistlaskoor ning koor August07.

Haridus
Urve Uusberg on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi koorijuhtimise eriala (1975) ning Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia eriala (1983). 2004. aastal kaitses Tartu Ülikoolis psühholoogia magistrikraadi.

On täiendanud end psühhoterapeudina Eesti-Taani Geštaldiinstituudis.

Töökäik

Dirigendina
 alates 1980 – Raplamaa laulupidude kunstilise toimkonna liige
 alates 1988 – Rapla Ühisgümnaasiumi juures tegutsevate Riinimanda kooride peadirigent. 2004. aastast Riinimanda kooristuudio juhataja
 1997–2007 – Rapla maakonna muusikaõpetajate sektsiooni juhataja 
 1998 – algatas Raplamaa lastekooride festivali traditsiooni
 1999 – algatas Raplamaa Ühendatud Poistekoori

Psühholoogina
 1988 – asutas Raplamaa usaldustelefoni 
 alates 1991 – Rapla Maakonna Psühholoogiateenistuse juhataja ja psühholoog
 alates 2000 – Rapla Maakonnahaigla kliiniline psühholoog

Tunnustus
 2001 – Rapla Rüblik (Rapla valla hariduspreemia)
 2002 – Kultuurkapitali Raplamaa eksperdigrupi kultuuripreemia
 2003 – noortekoor Mitte-Riinimanda Raplamaa aasta meeskond 
 2003 – Isamaaliidu rahvuskultuuri preemia 
 2004 – Gustav Ernesaksa Fondi stipendium koorimuusika edendamise eest
 2004 – Raplamaa aasta õppija
 2006 – Riinimanda kooristuudio Eesti Kooriühingu aasta koor 
 2007 – Kultuurkapitali Raplamaa eksperdigrupi kultuuripreemia
 2008 – Riinimanda kooristuudiole Kultuurkapitali Raplamaa eksperdigrupi kultuuripreemia
 2008 – Eesti aasta vabatahtlik 
 2008 – Raplamaa aasta naine
 2019 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Nominatsioonid
 2003 – noortekoor Mitte-Riinimanda Eesti Kooriühingu aasta koori nominent
 2004 – noortekoor Mitte-Riinimanda Eesti Kooriühingu aasta koori nominent
 2005 – Eesti Kooriühingu aasta dirigendi nominent
 2006 – Eesti Kooriühingu aasta dirigendi nominent
 2007 – Eesti Kooriühingu aasta dirigendi nominent

Isiklikku
Tema pojad on Uku, Pärt ja Andero Uusberg.

Välislingid

 Riinimanda koorid
 etenduse "Head ööd, vend" koor
 "Head ööd, vend"
 Rapla Ühisgümnaasium
 Gustav Ernesaksa Fond

Eesti dirigendid
Eesti psühholoogid
Rapla
Tallinna Ülikooli vilistlased
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1953
Michelle Obama

Michelle LaVaughn Robinson Obama (sündinud 17. jaanuaril 1964 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide esimene leedi, president Barack Obama abikaasa. 

Michelle Obama lõpetas 1985. aastal Princetoni Ülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogia alal ja 1988. aastal Harvardi Ülikooli doktorikraadiga õigusteaduse alal. Samal aastal asus ta Chicagos tööle õigusbüroosse Sidley & Austin, mis on üks maailma vanemaid ja suuremaid omal alal. Seal tutvus ta ka Barack Obamaga.

Barack Obama ja Michelle Robinson abiellusid oktoobris 1992. Nende esimene tütar Malia Ann sündis 1998 ja teine tütar Natasha (Sasha) 2001.

Michelle Obama on töötanud muu hulgas Chicago linnavalitsuses ja noori sotsiaaltööle innustavas mittetulundusühingus ning juhtivatel kohtadel Chicago Ülikoolis ja ülikooli haiglasüsteemis.

Välislingid

 Lühitutvustus Valge Maja lehel
 Neeme Raud. Britt Rosen.  Mrs O, uus esimene naine Postimees, 24. jaanuar 2009
 Triin Tael. Saabunud on trendidiiva Michelle O ajajärk! Õhtuleht, 24. jaanuar 2009
 Barack Obama ootas kohtingut tulevase naise Michelle'iga kuu aega Õhtuleht, 24. jaanuar 2009
 Kaarel Kressa. Michelle Obama — kael, mis keerab presidendi pead EPL, 31. jaanuar 2009
 USA uus esileedi pidas esimese kõne Elu24, 4. veebruar 2009

Ameerika Ühendriikide esileedid
Ameerika Ühendriikide juristid
Sündinud 1964
Aptekarski saar

Aptekarski saar (eestikeelne Apteekrisaar ei ole ametlik nimi; vene keeles Аптекарский остров; soome keeles Korpisaari) on saar Venemaal Neeva deltas Peterburi linnas. 

Pindala 198 ha. 

Saar on madal, ujutatakse mõnikord üle. 

Saarel asub 310 meetri kõrgune Peterburi teletorn.

Välislingid
 Aptekarski saare videotutvustus (vene keeles)
 Saare tutvustus (vene keeles)

Peterburi saared
Venemaa saared
Observatoorium

Observatoorium on laiemas mõttes teadusasutus, kus tegeldakse mõne astronoomia haruga. Tihti nimetatakse observatooriumiks aga spetsiaalset hoonet, milles asub astronoomiliste objektide vaatlemiseks kasutatav aparatuur – näiteks teleskoop. Eesti keeles on mõlemas tähenduses kasutusel sõna tähetorn.

Observatooriumid kui astrofüüsikaliste vaatluste kohad rajatakse tänapäeval väga hea astrokliimaga paikadesse ning võimalikult kaugele õhu- ja valgusreostuse allikatest. Tüüpiliselt asuvad sobivad kohad mitme kilomeetri kõrgusel merepinnast, tõusmaks kõrgemale paksematest atmosfääri kihtidest ja levinumatest pilvedest.

Observatooriumideks nimetatakse ka astronoomiahuviliste vaatluspaviljone või -torne.

Observatooriume Eestis

 Tartu Observatoorium Tartumaal Nõo vallas Tõraveres on Eesti suurim professionaalne astronoomiaga tegelemise keskus. Tartu Observatoorium on Tartu Ülikooli instituut.
 Tartu Tähetorn asub Tartu kesklinnas Toomemäel, sealt on alguse saanud Eesti astronoomiateadus.
 Tallinna Tähetorn asub Tallinnas Nõmmel Glehni lossi pargis asuvas tornis. Tallinna Tehnikaülikooli haldusalasse kuuluv observatoorium oli varem teine Eesti professionaalse astronoomia keskus.
 Tõutsimäe külatähetorn, mille asutas 1963. aastal Hugo Raudsaar, astronoomia populariseerija.
 Laimjala tähetorn Saaremaal, looja Leo Katugin.
 Tähetorn Orion asub Olustveres, looja perekond Noorkõiv.
 Selgase observatooriumid Saaremaal, looja Raivo Hein.

Välislingid
Tartu Observatoorium
Tartu tähetorn
Tallinna tähetorn
Selgase observatooriumid
Amatöörastronoomia

Harrastusastronoomia hõlmab kõiki astronoomilisi vaatlusi ja tähistaeva uurimisega seotud tegevused, mida teevad mittekutselised ehk harrastusastronoomid. 

Harrastusastronoomide levinumaid vaatlusobjekte on Kuu, Päike, Päikesesüsteemi planeedid, meteoorid, muutlikud ja kaksiktähed ning süvataeva objektid – täheparved, eri tüüpi udukogud ja galaktikad. Tähistaeva objekte vaadeldakse nii palja silmaga (ka läbi binokli või teleskoobi) kui ka fotograafiast tuntud abivahendeid (nt fotoaparaat, CCD-kaamera) kasutades. Astrofotograafia on kindlasti ka omaette kunstiliik.

Erinevused kõrgtasemel teaduslike uuringutega on põhiliselt olemuslikku – vaid väike osa harrastusastronoome või astronoomiahuvilisi teeb teadusuuringuid – ning mõnel määral ka tehnilist laadi. Viimase paari aastakümne jooksul on piir kutseliste astronoomide kasutatava ja huvilistele kättesaadava tehnika vahel küllalt häguseks muutunud. Elukutselisi astronoome eristab peamiselt väga suurte maapealsete või kosmoses asuvate vaatlusinstrumentide kasutamine.

Tänapäevaste astronoomiahuvilistele mõeldud vaatlusriistade abil on võimalik panustada ka astronoomiateadusesse. Väga populaarsed ja palju kasulikku infot andvad on muutlike tähtede ja meteooride vaatlused, kuid tegeletakse näiteks ka tähtede spektroskoopiaga ning asteroidide asukohtade ja orbiitide määramisega.

Harrastusastronoomid koonduvad sageli organisatsioonidesse, ka Eestis on mitu astronoomiahuviliste ühendust või seltse. Ametlikult registreeritud on järgmised organisatsioonid:
 Eesti Astronoomia Selts, mis ühendab nii kutselisi astronoome kui astronoomiahuvilisi. Põhiliseks funktsiooniks on Eesti astronoomide ja astronoomiahuviliste esindamine Euroopa Astronoomiaühingus ning erinevate Eesti astronoomiahuviliste organisatsioonide lähendamine.
 Tartu Tähetorni Astronoomiaring, tegeleb astronoomia populariseerimisega, avalike vaatluste korraldamisega Tartu Tähetornis, Toomemäel ning koostöös teaduskeskusega AHHAA ka koolides
 Astronoomiahuviliste ühendus Ridamus, tegutseb Tallinnas ning tegeleb astronoomia populariseerimise ja avalike vaatluste korraldamisega Tallinnas.

 Astronoomia
BMW 3. seeria (E21)

BMW E21 oli 3. seeria platvorm aastatel 1975 kuni 1983. Eelkäijaks oli BMW 2002 põlvkond ja järeltulijaks E30. E21 oli 2002 mudeli idee edasikandjaks olles heas mõttes juhile orienteeritud auto. Autot toodeti vaid 2-ukselise sedaanina. 

Lisaks tootis kerefirma Baur 4 595 kabrioletti, mis olid BMW poolt autoriseeritud ja täieliku tehasegarantiiga.

Väiksema mootoriga mudelid (315 kuni 318i) olid varustatud kahe esitulega, 320 kuni 232i aga nelja esitulega.

Mootorivalik

Mõõdud

pikkus: 4355mm
laius: 1610mm
kõrgus: 1380mm
teljevahe: 2563mm
registrimass: 1440 kg (e21, 315)
tühimass: 1010 kg (e21, 315)
kütusepaak: 58L

Allikad
http://www.ultimatespecs.com/?option=4&brand=11#E21
http://www.realoem.com/bmw/
http://bmwfans.info/
http://en.wikipedia.org/wiki/BMW_E21

3._seeria_(E21)
Sõiduautomudelid
Pipi Pikksukk (raamat)

"Pipi Pikksukk" on rootsi lastekirjaniku Astrid Lindgreni lasteraamat.

Raamat Pipi, tema loomade ja sõprade seiklustest.

Eestikeelne esmatrükk sisaldab aastatel 1945–1948 kirjutatud lugusid "Pipi Pikksukk" (Pippi Långstrump) , "Pipi Pikksukk läheb laevale" (Pippi Långstrump går ombord) ja "Pipi Pikksukk Lõunamerel" (Pippi Långstrump i Söderhavet].

Eestikeelsed väljaanded 
 "Pipi Pikksukk". Eesti Raamat, 1968. 1. trükk.
 "Pipi Pikksukk". Eesti Raamat, 1972. 2. trükk.
 "Pipi Pikksukk". Eesti Raamat, 1988. 3. trükk.
 "Pipi Pikksuka lood". Eesti Raamat, 1999. ISBN 9985652339
 "Pipi peab sünnipäeva". Eesti Raamat, 2000. ISBN 998565269X
 "Pipi Pikksukk Lõunamerel". Sinisukk, 2004. ISBN 998573775X
 "Pipi Pikksukk läheb laevale". Sinisukk, 2004. ISBN 9985737768
 "Pipi Pikksukk". Pippi Långstrump. Sinisukk, 2004. ISBN 9985737741
 "Pipi Pikksukk". Sinisukk, 2008. 4. trükk. ISBN 9789949144969

Välislingid

Pipi-lugude kirjeldus Astrid Lindgreni kodulehel

Astrid Lindgreni teosed
1952. aasta kirjandusteosed
Barbie

Barbie (['barbi]) on 9. märtsil 1959 Ameerikas müügile tulnud nukk, mis saavutas kiiresti edu, vallutas turud ja sai moeikooniks. Nukku tootva firma Mattel kasumist suure osa moodustab just Barbiede müük. Barbie loojaks peetakse Ameerika ettevõtjat Ruth Handlerit (1916–2002). 

Nuku kujundus on inspireeritud aastatel 1955–1964 Saksamaal toodetud nukust Bild Lilli ja samanimelisest koomiksisarjast. Nukk Barbie sai nime Ruth Handleri tütre Barbara järgi.

Alates 1959. aastast on Barbiesid müüdud enam kui 150 riigis ja kokku üle miljardi. Väidetavalt müüakse igas sekundis kolm sellist nukku. 26. septembril 2006 müüdi Londoni oksjonimajas Christie's Barbie senise rekordhinnaga – 9000 naelsterlingiga.

Matteli hinnangul on maailmas üle 100 000 Barbie-kollektsionääri, kellest 90% on keskmiselt 40-aastased naised. Sellised kollektsionäärid ostavad aastas 20 või enam nukku, kulutades hobi peale üle 1000 dollari aastas.

Välislingid

 Barbie sai 50aastaseks (video) Delfi, 5. veebruar 2009

Nukud
Aleksandr Apolinsky

Aleksandr Apolinsky (sündinud 7. märtsil 1980 Kiviõlis) on Eesti poliitik. On olnud Kiviõli linnapea ja Mustvee abilinnapea.

Haridus 

Aleksandr Apolinsky lõpetas Kohtla-Järve Järve Vene Gümnaasiumi 1998. aastal. 2001. aastal lõpetas ta cum laude Kõrgkooli I Studium diplomiga ärijuhtimise ja ettevõtluse erialal, 2007. aastal Euroülikooli ärijuhtimise magistrikraadiga. Samal aastal jätkas ta doktoriõpinguid Estonian Business Schoolis juhtimise erialal, alates septembrist 2010 Peterburi Riikliku Majandus- ja Rahandusülikooli (Санкт-Петербургский государственный университет экономики и финансов) doktoriõppes. 22. detsembril 2015 kaitses ta Peterburi Riiklikus Majandusülikoolis (Санкт-Петербургский государственный экономический университет) väitekirja "Innovatsioonitegevuse juhtimismehhanismi kujundamine regionaalses tootmissüsteemis" ning 23. juunil 2016 sai ta Venemaa Kõrgema Atestatsioonikomisjoni otsusega ning Venemaa Föderatsiooni haridus- ja teadusministeeriumi käskkirjaga nr 766/nk majandusteaduste kandidaadi kraadi, mis on UNESCO hariduse rahvusvahelise standardse klassifikatsiooni järgi võrdsustatud filosoofiadoktori kraadiga (PhD).

Töökäik 

Alates aastast 2000 Eesti Mitmekultuurilise Assotsiatsiooni (EMA) juhatuse liige.

Apolinsky on töötanud Eesti Reformierakonnas nõunikuna aastatel 2000–2003 ja Haabersti Linnaosavalitsuses linnaosa vanema nõunikuna 2003–2004.

Aastatel 2003–2009 oli ta Kõrgkooli I Studium õppejõud, 2006–2010 Majanduse ja Juhtimise Instituudi ECOMEN õppejõud, aastast 2012 Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud.

Poliitiline tegevus 

Apolinsky oli 2000–2004 Eesti Reformierakonna liige ja Reformierakonna nõunik.

2014–2016 oli ta Rahva Ühtsuse Erakonna liige, alates 2018. aastast 23. märtsini 2021 oli ta vaheaegadega Eestimaa Ühendatud Vasakpartei liige.

Ta on osalenud kohalike volikogude ja Riigikogu valimistel. 

2002. aastal valiti ta Kiviõli linnavolikokku, aastatel 2003–2005 oli ta Kiviõli linnavolikogu aseesimees. 2011. aastal oli ta Kiviõli linnapea, aprillist 2013 Mustvee abilinnapea. 20. oktoobril 2013 valiti Mustvee linnavolikokku. Ta oli ka Kallaste linnavalitsuse liige 2015–2016. 
2014–2018 oli ta Kose vallavalitsuse haridusnõunik. 
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tallinna linnavolikokku valimisliidus Savisaare valimisliit ja Tegus Tallinn.

Arengutegevus 

2013 Mustvee linna arengukava aastani 2020 üks koostajatest.

2015 Kallaste linna arengukava aastani 2020 üks koostajatest.

Isiklikku 

Tema vanaisa Pavel Apolinsky oli Eesti Vabariigis enne sõda kaupmees ja Mustvee omavalitsustegelane.

Viited

Eesti Reformierakonna poliitikud
Eestimaa Ühendatud Vasakpartei poliitikud
Kiviõli linnapead
Sündinud 1980
Listeeriabakter

Listeeriabakter ehk listerioosibakter (Listeria monocytogenes) on Listeriaceae sugukonda kuuluv bakteriliik. 

Listerioosibakter on looduses laialt levinud: seda leidub pinnases, vees, taimedel, selgroogsete loomade (sh inimese) normaalses soole flooras.

Listerioosibakter on paljude selgroogsete fakultatiivanaeroobne rakusisene grampositiivne bakter.

Morfoloogia ja temperatuuri eelistus

 läbimõõt 0,4–0,5 µm, pikkus 1–2 µm
 optimaalseks paljunemiseks sobilik temperatuur on 37 °C, aga bakter on paljunemisvalmis ka 0 °C juures

Patoloogia 
Listeeriabakterite 13 serotüüpi võivad listerioosi põhjustada. Erinevad serotüübid põhjustavad loomade ja lindude organismides erineva raskusastmega haiguslikke seisundeid.

Inimesed nakatuvad peamiselt toiduainetega, kas nakatunud lindude, kalade, loomade, lihatoodete või kanamunade ja lehmapiima kaudu ning nakatunud inimestega kokku puutudes, aga ka taimsete toiduainete ja koduloomade ning kodus peetavate lemmikloomade kaudu.

Ajaloolist 
Listeeriabakterit kirjeldas esimesena aastal 1926 E. G. D. Murray kuue noore jänese äkksurmaga seotut ning pani organismile nime Bacterium monocytogenes. Pirie muutis 1940. aastal perekonna nimeks Listeria.

Viited 

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Listeria_monocytogenes seisuga 29.12.2013.

Kirjandus
Howard Goldfine, Hao Shen, Listeria Monocytogenes: Pathogenesis and Host Response, Springer Science, 2007, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 29.12.2013) (inglise keeles)
Dongyou Liu, Handbook of Listeria Monocytogenes, CRC Press, 2008, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 29.12.2013) (inglise keeles)

Välislingid
 Listerioosist Terviseameti veebilehel (vaadatud 04.11.2013)
 Silva Männik "Eluohtlik listeeriabakter takistab sealiha importi", 11. mai 2000
 Listeeriabakterist toitudes, veebiversioon (vaadatud 29.12.2013)

Firmicutes
Grampositiivsed bakterid
Narew

Narew (poola keeles Narew, leedu keeles Naura, valgevene keeles Нараў) on jõgi Poola kirdeosas ja Valgevene lääneosas, Wisła parempoolne lisajõgi (mõnes allikas loetakse Bug Narewi vasakpoolseks lisajõeks).

Jõe pikkus on 484 km, sellest 448 km Poolas ja 36 km Valgevenes. Jõe lähe asub Białowieża laanes. Narew on tasane jõgi, mille valgla pindala on 75 175 km² (sellest 53 873 km² Poolas).

Sel on mitmed lisajõgesid, teiste hulgas vasakul poolt Orzyc.

Poola jõed
Valgevene jõed
Wisła jõgikond
Johann Philipp von Roth

Johann Philipp von Roth (13. november / 24. november 1754 Pärnu – 13. juuni / 25. juuni 1818 Kanepi) oli Eesti vaimulik.

Johann Philipp von Roth sai keskhariduse 1766–1773 Collegium Fridericianumis (Friedrichi koolis (die Schule des Friedrichskollegiums)) Königsbergis. 30. septembril 1773 immatrikuleeriti ta Königsbergi Ülikooli õigusteaduskonna üliõpilaseks. Alates 1774 (immatrikuleeriti 20. juunil) õppis ta Halle Ülikoolis juurat ja usuteadust. 1777–1780 oli koduõpetajaks Tartus. Ordineeriti Riias 9. aprillil 1780 õpetajaks.

Aastal 1780 sai ta (introdutseeriti ametisse 17. mail) Kanepi Jaani koguduse õpetajaks. Sellele ametikohale jäi ta surmani. 1798–1800 hooldas ta ka Võru kogudust. Aastatel 1798–1818 oli ta Võru praostkonna praost. Alates 11. septembrist 1803 Konsistooriumi assessor.

Johann Philipp von Roth oli Tarto maa rahva Näddali-Lehe asutaja (andis seda välja koos Gustav Adolph Oldekopiga).

18. septembril 1792 tõsteti ta aadliseisusse. 

Pastor J. Ph. von Rothi algatusel asutati Kanepisse aastal 1804 Liivimaa kubermangu esimene kihelkonnakool (poistele), mis oli ühtlasi ka Eestimaa vanim kihelkonnakool. 1811. aastal asutati vaeste ja töönduskool tütarlastele. 1810. aastal on surmameetrikasse hakatud talupoegi märkima perekonnanimedega. Kanepi kihelkond on Eestis esimene, kus hakati perekonnanimesid andma, enne seda olid perekonnanimed vaid linna pagenuil või soldatiks võetuil. Mõnikord kinkis mõisnik pärisorjale eriliste teenete eest vabaduse ja saksapärase perekonnanime – selliseid oli 700 000 eestlasest enne nimereformi vähem kui 5%..

Isiklikku 
Ta abiellus 18. septembril 1780 Anna Katharina Seefelsiga (Kursi koguduse pastori Georg Eberhard Seefelsi tütrega). Tema õde Dorothea oli abielus Põlva koguduse õpetaja Gustav Adolph Oldekopiga. Tema väimees Carl Gottfried Gustav Masing oli Vastseliina Katariina koguduse õpetaja. Vastseliina Katariina koguduse õpetaja oli ka tema tütrepoeg Gustav Alexander Hermann Masing. Teine tütrepoeg Friedrich Gustav Heinrich Wilhelm Masing oli Räpina ja Mehikoorma koguduse õpetaja.

Viited

Kirjandus 
 Malle Salupere, "Meie esimene matsileht, esimene kutseõppeasutus ning nende asutaja pastor J. Ph. von Roth" – Keel ja Kirjandus 1996, nr 8, lk 514–520 ja nr 9, lk 590–600

Välislingid
Milvi Hirvlaane Rothid ja Kanepi kihelkond
Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Liivimaa konsistooriumi vaimulikud assessorid
Võru praostid
Kanepi Jaani koguduse vaimulikud
Eesti ajakirjanikud
Kanepi vanale kalmistule maetud
Sündinud 1754
Surnud 1818
"Hukkunud Alpinisti" hotell (film)

""Hukkunud Alpinisti" hotell" (ka "Hukkunud Alpinisti hotell") on vendade Arkadi ja Boriss Strugatski ulmeromaani ""Hukkunud Alpinisti" hotell" põhjal 1979. aastal valminud Tallinnfilmi film.

Sisu
Inspektor Peter Glebsky läheb anonüümkirja peale Alpidesse hotelli "Hukkunud Alpinist". Kohale jõudnuna avastab ta, et tegemist on valehäirega, kuid otsustab ööseks sinna jääda. Kuid hiljem puhkeb laviin, mis eraldab hotelli välismaailmast. Seejärel algavad salapärased juhtumid. Hotelli külaline Olaf avastatakse surnuna, Hinckus on oma voodis kinni seotud ja hotelli lähedalt leitakse külmunud Luarvik. Oletatakse, et ta on Hinckuse sõber, kuid Luarvik ütleb, et hoopis Olaf ootas teda. Inspektor Glebsky asub otsima Olafi mõrvarit. Kahtlusalustega hakkavad toimuma aga saladuslikud lood. Nad surevad ja ärkavad uuesti ellu, võtavad teiste inimeste kuju ning väidavad, et nende eksistents sõltub diplomaadikohvris asuvast energiaallikast, mis leiti Olafi kõrvalt ja on nüüd Glebsky käes. Tulnukad on aga arusaamatul kombel passiivsed. Nad ei püüagi jagu saada inspektorist, kes laviini tõttu peaks ju nende meelevallas olema. Glebsky asub tegutsema, et süüdlane välja selgitada, kuid tõsiasjad viivad ta järeldusele, millega ratsionaalsel mõistusel on raske leppida.

Osatäitjad

Inspektor Glebsky – Uldis Pūcītis (dubleeris Aarne Üksküla)
Alex Snewahr – Jüri Järvet
Simonet – Lembit Peterson
Hinckus – Mikk Mikiver
Härra Moses – Kārlis Sebris
Proua Moses – Irena Kriauzaitė
Luarvik – Sulev Luik
Olaf Andvarafors – Tiit Härm
Brun – Nijolė Oželytė
Kaisa – Kaarin Raid

Vaadatavus

Film kogus 1980. aastaks Nõukogude Liidu kinodes kokku 17,5 miljonit vaatajat, Eesti kinodes 44 399.

Viited

Välislingid
Suri "Hukkunud Alpinisti hotelli" staar. Õhtulehe veebiväljaanne, 13. jaanuar 2009
Rainer Kerge Tõnu Virve: tänapäeval ehitatakse maju nii nagu varem dekoratsioone. Õhtuleht, 13. november 2009
Jaak Lõhmus "Hukkunud Alpinisti hotell" – 30 aastat varem. Eesti Ekspress, 14. november 2009
Andres Laasik "Lumeväli hiilgab ""Hukkunud Alpinisti" hotellis"" nüüd eredamalt". Eesti Päevaleht, 16. november 2009

1979. aasta filmid
Eesti filmid
Ulmefilmid
BMW 7. seeria (E65)

BMW E65/E66/E67/E68 on BMW platvorm, mis oli kasutusel BMW 7. seerial 2002. kuni 2008. aastani.

BMW E65 vahetas välja talle eelnenud BMW E38 põlvkonna. Esimest korda toodi uudne auto avalikkuse ette 2001. aasta Frankfurdi autonäitusel. Tegelik tootmine algas 2001. aasta viimastel kuudel (siiski loetakse mudeliaastaks 2002).

Esimest korda paigaldati BMW-le uusim hüdromehaaniline 6-käigulise Steptronic automaatikäigukast. Samuti kasutati esimest korda BMW ajaloos meetodit, kus käike saab vahetada rooli all paikneva selektoriga, mida saab puudutada paremat kätt roolilt võtmata. Selle jaoks on roolirattal 4 nuppu.

Alates sellest mudelist muutus käsipidur elektrooniliseks ja see lülitatakse sisse nupust. Kõigil autodel on hüdrauliline stabilisatsioonisüsteem DCS, kohandatav kiirusehoidik ACC (Adaptive Cruise Controller), külgsuunalise püsivuse aktiivsed stabilisaatorid Dynamic Drive ja uuenduslik multimeediakeskus iDrive.

Tootmisaja jooksul uuendati auto välimust, muutus hulk keredetaile, tuled jne. Muudatusi tehti ka salongi ilmes.

E65

E65 on baasversioon.

Varastel E65 põlvkonna autodel oli "lastehaigusi": kurdeti elektroonika ja tarkvara üle. Radikaalse stiilimuutuse ja iDrive'i kasutamise raskuste tõttu tormasid fännid ostma selle eellast E38-t, enne kui see tootmisest maha võetakse. Sellegipoolest ületas E65 müügirekordid ja sai müüduimaks 7-seeria mudeliks, eriti pärast 2006. aasta versiooniuuendust.

Suurt osa probleemidest ei põhjustanud iDrive'i vähene funktsionaalsus, vaid tarkvara vead. Suure osa USA-s 2002. ja 2003. aastal müüdud autodest ostis BMW tagasi. Järgnevad tarkvarauuendused parandasid need vead ja BMW Põhja-Ameerika esindus pikendas kõigi 7-seeria 2002. ja 2003. aasta mudelite garantiid esialgselt 4 aastalt või 50 000 miililt 6 aasta või 100 000 miilini. Seevastu Suurbritannias jäi kehtima esialgne garantii: 3 aastat, olenemata läbisõidust.

E66

E66 on 140 mm pikendatud teljevahega versioon, mis lisas tagaistmele tuntavalt jalaruumi. Pikendatud kere tähiseks on Li ja diisemootorite puhul Ld.

E67

E67 on väga turvaline (kuulikindel) versioon.

E68

E68 töötab vesinikkütusel.

Mudelivalik

Bensiinimootorid

730i, R6, 170kW, M54 (2002-2004)
730i, R6, 190kW, N52 (2004-2008)
735i, V8, 200kW, N62 (2002-2003)
740i, V8, 225kW, N62N (2004-2008)
745i, V8, 245kW, N62 (2002-2005)
750i, V8, 270kW, N62N (2004-2008)
760i, V12, 327kW, N73 (2002-2008)

Diiselmootorid

730d, R6, 160kW, M57N (2002-2005)
730d, R6, 170kW, M57N2 (2005-2008)
740d, V8, 190kW, M67 (2002-2005)
745d, V8, 243kW, M67N (2004-2008)

Kasutatud kirjandus 

 Autokataloog mudeliaasta 2003 (eesti)
 Autokataloog 2007 (saksa)
 BMW Eesti esinduse sait http://www.bmw.ee 
 http://bmwfans.info/
 http://autoweek.nl
 http://www.realoem.com/bmw/

7._seeria_(E65)
Sõiduautomudelid
Ted Bundy

Theodore Robert Bundy (sündinud Theodore Robert Cowell; 24. november 1946 – 24. jaanuar 1989) oli Ameerika Ühendriikide sarimõrvar, inimröövija, vägistaja, sissemurdja ja nekrofiil, kes ründas ja tappis mitmeid Ameerika Ühendriikide noori naisi 1970. aastatel.

Pärast aastaid kuritegude eitamist tunnistas ta üles üle 30 tapmise, mille oli toime pannud seitsmes USA osariigis aastatel 1974–1978. Tegelik ohvrite arv on teadmata.

Paljud Bundy noored naissoost ohvrid nägid teda karismaatilise ja võluvana, mida ta omakasupüüdlikult ära kasutas, et nende usaldust võita. Enamasti lähenes ta neile avalikes kohtades, teeseldes vigastust, puuet või mängides võimuorganit, enne kui ta ründas ohvreid eraldatud alas. Vahepeal külastas ta oma lõplikku kuriteopaika, kus ta sooritas seksuaalkuritegusid lagunevate laipade peal kuni roiskumiseni või kuni ohvrid olid hävitatud metsloomade poolt. Ta raius vähemalt 12 ohvril pea maha ning jättis mõningad pead mälestuseks oma korterisse.

Esimest korda võeti Bundy vahi alla Utah' osariigis inimröövi katse eest, mille tõttu ta 1975. aastal süüdi mõisteti ja vangistati. Pärast seda hakati teda kahtlustama lahendamata kuritegudes ka teistes osariikides. Seistes silmitsi Colorado osariigis sooritatud mõrvasüüdistustega, põgenes ta kaks korda vahi alt – esimesel korral, 1977. aastal, jäeti Bundy üksi Pitkini valla kohtumaja raamatukokku, kust ta teise korruse aknast alla hüpates mägedesse põgenes, kuus päeva pärast põgenemist suudeti Bundy võtta uuesti vahi alla. Teisel korral imiteeris ta raamatute abil oma magavat keha, ronides ise läbi laes oleva väikse augu üleval asuvasse vanglatöötaja ruumi, kus vahetas oma riided ning kõndis läbi vangla peauste vabadusse. 1978. aastal Floridas tabati ta uuesti ja lõplikult. Floridas toime pandud mõrvade eest mõisteti talle kolm surmanuhtlust kahel eri kohtuprotsessil.

Bundy hukati elektritoolis Flordia osariigi vanglas 24. jaanuaril 1989. Elulookirjanik Ann Rule kirjeldas Bundyt kui "sadistlikku sotsiopaati, kes nautis teiste inimeste valu ja kontrolli, mis tal oma ohvrite üle oli enne ja pärast nende tapmist". Bundy enda arvamus polnud samuti Rule'i omast kuigi erinev – on teada, et Bundy on nimetanud ennast kui "kõige külmaverelisem hoorapoeg, keda sa iial kohata võid". Üks Bundy advokaate Polly Nelson on kirjutanud, et mees oli "tõeline kurjuse sümbol".

Viited

Ameerika Ühendriikide kurjategijad
Sarimõrvarid
Sündinud 1946
Surnud 1989
E-kaubandus

E-kaubandus (inglise keeles E-commerce) on toodete ja teenuste ostu-müügi tehing ettevõtete ja tarbijate vahel elektroonilisel teel internetis. 

Ostud, mis sooritatakse internetis, sõlmitakse kauglepinguga müüja ja tarbija vahel. E-kaubandus on üks kiiremini arenevaid kaubandusharusid, kasvades Eestis viimastel aastatel 35–40% aastas. Eestis on üle 10 aasta tegutsenud E-kaubanduse Liit, hõlmates 240 liiget ning andes välja ka Turvalise Ostukoha usaldusmärgist. E-kaubanduse Liit korraldab erialakoolitusi, seminare, seisab valdkonna arengu ning seadusandluse eest (www.e-kaubanduseliit.ee)

E-kaubandus jaguneb kolme kategooriasse:
ettevõttelt ettevõttele (ingl k. business to business ehk B2B);
ettevõttelt tarbijale (ingl k. business to consumer ehk B2C);
tarbijalt tarbijale (ingl k. consumer to consumer ehk C2C)

Ajalugu
Üks populaarsemaid tegevusi veebis on ostlemine, mis sai võimalikuks 1991. aastal, kui internet levis kaubandusse. Sestpeale on suur osa ettevõtetest laienenud veebikeskkonda. Esimesed suured e-kaubanduse ettevõtted on e-Bay ja Amazon. Tänu nende ettevõtete loojatele on tekkinud suur e-kaubanduse sektor.

Statistika andmete põhjal müüakse internetis kõige rohkem raamatuid, muusikat, arvuteid, kontoritarbeid ja elektroonikaseadmeid ja ürituste pileteid.

Eelised ja puudused

Eelised
 mugav ostelda;
 võimalus tellida igal ajal ja igal pool;
 suurem kaubavalik;
 saab tellida tooteid väljastpoolt oma riiki, hetkega kümneid poode külastada ja võrrelda;
 ei pea seisma järjekorras;
 lihtsam võrrelda hindu ja tooteid.

Puudused
 puudub võimalus tutvuda, proovida selga toodet;
 välismaalt tellides krediitkaardi vajadus.

Viited

Välislingid
 30. juunist jõustub e-kaubanduse jaoks oluline HTTPS nõue, zone.ee, 26.06.2018
Arvutikaart

Arvutikaart ehk digitaalne kaart ehk digikaart on andmekandjal või arvuti mälus olev kaart.

Arvutikaart genereeritakse arvuti mälus olevate numbriliste andmete põhjal ja visualiseeritakse arvutiekraanil või muul analoogilisel seadmel.

Arvutikaardi vaatamiseks on vaja arvutit ja sobivat tarkvara. Arvutikaardid on enamasti valmistatud kasutades spetsiaalset tarkvara, kuid arvutikaardiks võib olla ka skaneeritud või digiteeritud paberkaart.

Arvutikaardid võeti kasutusele 20. sajandi viimasel veerandil pärast arvutigraafika arengut sellisele tasemele, mis võimaldas kaarte esitada.

Vaata ka
Interaktiivne kaart

Kaardid

en:Map#Electronic maps
Norby Telecom

Norby Telecom (algselt Lätis Telecentrs SIA, Eestis Voicenet) oli Eesti telekommunikatsiooniettevõte, kes pakkus andme- ja kõnesideteenuseid nii eraisikutele kui ka suurettevõtetele Eestis, Lätis ja Leedus.

Firma asutati 1998. aastal Lätis nime all Telecentrs SIA. Aastal 2005 loodi Eestis Norby Telecom AS ja 2006. aastal Leedus Norby Telecom UAB.

2004. aastal omandas Voiceneti suurosaluse Eesti ettevõtja Guido Sammelselg.

Majanduskriisist põhjustatud raskustest pääsu üritades taotles Norby Telecom 2009. aasta jaanuaris saneerimist ning müüs sama aasta märtsis oma WiMAX-võrgu Elionile. Saneerimise käigus müüdi järgneval kuul Linxtelecomile ka Norby Telecomi andmesideteenuste ja IP-kõneside (VoIP) äriüksused.

2010. aasta juunis viimaks siiski pankrotistunud Norby Telecomi varadest müüdi viimasena 2011. aastal osalus Läti andmesideettevõttes Telecentrs SIA. Norby Telecomi makseraskused viisid ettevõttele isiklike varade käendusel võetud laenude tõttu pankrotistumiseni ka suuromaniku Guido Sammelselja.

Norby Telecomi tegevusalad
 Andmesideteenused kõikides Balti riikides, nii kiired internetiühendused kui ka privaatvõrgud.
 IP kõnesidesüsteemid ja  -teenused. 
 Teenustaseme lepingud andme- ja kõnesideteenustele tagamaks kõrgeimat käideldavust.
 WiMAX-internetiühendused eraisikutele.

Viited

Välislingid
  Norby Telecomi ametlik kodulehekülg
 Siiri Erala.  Osa Norby ärikliente jäi hommikust internetita Postimees, 26. jaanuar 2009
 Gert D. Hankewitz.  Norby Telecom taotleb saneerimist Postimees, 26. jaanuar 2009

Eesti telekommunikatsiooniettevõtted
Eesti endised ettevõtted
Xia dünastia

Xia dünastia (hiina 夏朝, Xiàcháo) oli Hiina esimene ajalooliselt dokumenteeritud dünastia. Valitses umbes aastatel 2070–1600 eKr.

Xia dünastia rajas mütoloogiline keiser Yu Suur.

Hiina dünastiad
2. aastatuhat eKr
Vana-Hiina
EBay

eBay Inc. on Ameerika Ühendriikide e-kaubandusega tegelev ettevõte, mille peakorter asub San Jose linnas California osariigis. 

Firma peamine tegevusala on online-oksjonite korraldamine ning tehingud toimuvad otse inimeselt-inimesele või ettevõttelt-inimesele.

Ostja maksab toote eest tavaliselt PayPali kaudu.

Ameerika Ühendriikide ettevõtted
Veebisaidid
Kaubandusettevõtted
NASDAQile noteeritud ettevõtted
PZA Loara

PZA Loara (przeciwlotniczy zestaw artyleryjski Loara) on Poolas valmistatud õhutõrjesoomuk, mis baseerub tankil PT-91.

Kirjeldus 

Tanki veermikule on paigaldatud 13 tonni kaaluv torn radarite ja 2 automaatkahuriga. Hävitab nii õhu- kui ka maa- ja veepealseid objekte.

Süsteemi projekteeris Poola sõjatööstuste konsortsium ja seda valmistab ettevõte CNPEP Radwar.

Loara on varustatud kõrgtehnoloogiliste seadmetega, nende hulgas on radarid, infrapunatermokaamerad, laserkaugusmõõturid, sihtmärgi avastamise süsteem, süsteem "oma-võõras", tulejuhtimissüsteem. Relv võib vähem kui 10 sekundiga avastada sihtmärgi, identifitseerida, jälgida, avada tule ning hävitada; haarab sihtmärki kuni 4 sekundiga pärast esimest kontakti. Korraga võib sihikul olla kuni 64 sihtmärki.

Õhutõrjesüsteem Loara suudab hävitada sihtmärke, mis lendavad kiirusega kuni üle 500 m/s, 3000 m kõrgusel ja 4000 m kaugusel.
Katsetuste ajal hävitas Loara õhusihtmärgi, milleks oli 122 mm rakett.

Välislingid 
CNPEP Radwar SA

Õhutõrjesoomukid
Poola relvad
Eesti-Ma Rahwa Kalender

"Eesti-Ma Rahwa Kalender" oli esimene eestikeelne kalender. Selle andis 1720. aastal välja Tallinna trükkal J. Köhler. Kalendri esimesed 12 aastakäiku ei ole säilinud. Eri ajal on kalendri nimi varieerunud, nt 1845 oli kasutusel nimi "Ma-rahwa Kassuline Kalender ehk Täht-ramat ..."

Ilmunud kalendrid
...
1797: Eesti-Ma Rahwa Kalender, ehk Täht-Raamat 1798 aasta peale ...
...
1845: Ma-rahwa Kassuline Kalender ehk Täht-raamat ..."
...
1847: Eesti-ma rahwa Kalender, ehk Täht-raamat 1849 aasta peale ... (toimetanud Gustav Hasselblatt) 
...

Välislingid
"Eesti kalendrikirjandusest 1720–1944" Tartu Ülikooli Raamatukogu veebileht (vaadatud 31.03.2013)
"Kalendrid läbi aja" Äripäev 26.01.2007 (vaadatud 31.03.2013)

Kalendrid (väljaanded)
Friedrich Reinhold Kreutzwald
BMW 7. seeria (F01)

BMW F01 on 7. seeria BMW-l kasutatud platvorm, mis võeti kasutusele septembris 2008 (loetakse 2009 mudeliaastaks), vahetamaks välja eelkäija E65. Pikendatud teljevahega versioon omab varasema eeskujul eraldi tähistust F02. Disainilt on auto mõnevõrra vähem radikaalne kui vanem mudel. Kohati võib ära tunda sarnasusi BMW varasema ideeautoga, mida nimetati CS-iks. 

Tegu oli ka esimese BMW-ga, mis varustati hübriidajamiga (ActiveHybrid 7), turboga V12 mootoriga ja 8-käigulise automaatkäigukastiga. 

2015. aastal vahetas F01 platvormi välja BMW G11 platvorm.

Mudelivalik

Bensiinimootoriga

Diiselmootoriga

Märkus: mudelivalik võib veel täieneda.

Hinnad Eestis

Kõik F01 põlvkonna 7. seeria BMW-d maksid turule tulles uuena Eesti esinduses üle miljoni Eesti krooni (EEK). 

Odavaimaks versiooniks on 730d baashinnaga 80 560 eurot. Kalleimaks 760Li väärtusega alates 145 520 eurot. (Andmed pärinevad hinnakirjast, mis hakkas kehtima 2008. aasta detsembris.) Lisaks võib hinda mõjutada lisavarustus.

Viited 

7._seeria_(F01)
Sõiduautomudelid
Luksusautod
Igra

Igra on alev Venemaal Udmurdi Vabariigis, Igra rajooni keskus. Asub Iževskist 92 km põhja pool.

Esmakordselt mainitud 1615. aastal.

Igras on meierei ja klaastaaratehas.

Alevit läbib raudtee.

Välislingid 

http://egra.ru/

Venemaa alevid
Udmurtia
Saksamaa ühendamine

Saksamaa ühendamise all mõistetakse tavaliselt Saksa rahvusriigi loomist Otto von Bismarcki poolt 1866. aastal (Põhja-Saksa Liit) ja 1871. aastal (Saksa keisririik).

Ühinenud Saksamaa rajamine oli liberaalide ja tudengite eesmärk alates nn vabastussõdadest (1813). See kukkus läbi 1848. ja 1849. aastal (märtsirevolutsioon, Frankfurdi rahvusassamblee). Algselt liberaalset poliitilist sihti arendasid paradoksaalsel kombel edasi aadel ja Preisi peaminister Otto von Bismarck, kes olid sisuliselt täpselt liberaalide vastandid.

Ühendamine toimus kahes faasis. Esiteks loodi pärast Saksa-Austria sõda 1866. aastal Põhja-Saksa Liit ja järgmisel aastal asutati põhiseadusega Preisi liitriik. Teiseks loodi pärast Prantsuse-Saksa sõda 1870/1871 Saksa Riik (Deutsches Reich).

Vaata ka
Ühendamissõjad
Saksamaa taasühinemine
Preisi kuningriik
19. sajand Saksamaal
Mart Opmann

Mart Opmann (sündinud 27. märts 1956 Surjus Pärnumaal) on Eesti poliitik, kes on olnud aastatel 1995–1999 rahandusminister.

Ta on lõpetanud Juhan Liivi nimelise Alatskivi keskkooli, Tartu 8. Keskkooli 1974. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika erialal 1979. aastal.  

Mart Opmann on töötanud aastatel 1993–1995 Raepanga juhatuse liikmena, olnud majandusministri asetäitja ning rahandusminister ning alates 2003 X Riigikogu liige, valituna Tallinna Nõmme ja Mustamäe linnaosa valimisringkonnast. 

Ta on olnud aastatel 1999–2002 ka Saku Vallavolikogu liige.

Opmann oli alates 1995. aastast Eesti Koonderakonda, aastatel 2002–2011 oli ta Eestimaa Rahvaliidu liige.

Autasud 
 2006 Valgetähe III klassi teenetemärk

Välislingid
 Riigikogu

Eesti rahandusministrid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1956
X Riigikogu liikmed
Hardo Pajula

Hardo Pajula (sündinud 4. mail 1966 Rakveres) on eesti majandusanalüütik.

Hardo Pajula lõpetas 1992. aastal TPI tööstuse planeerimise erialal ning õppis seejärel Cambridge'i ülikoolis.

Ta on töötanud muu hulgas Eesti Kõrgemas Kommertskoolis õppejõuna ja Hansapangas; olnud peaminister Tiit Vähi majandusnõunik ja PricewaterhouseCoopersi analüütik.

Kuni 2008. aasta lõpuni töötas Hardo Pajula SEB panga analüütikuna.

23. septembril 2015 pidi ta asuma tööle ajalehe Postimees peatoimetajana, kuid loobus sellest ametikohast pärast toimetuse liikmetega kohtumist.

Isiklikku
Hardo Pajulal on kaks last.

Teoseid
 Mikroökonoomika alused : loengumapp / Hardo Pajula, Kaire Põder ; Estonian Business School. Tallinn, Estonian Business School 199-?
 Modelling wages in the small open economy: an application of the granger-engle two-step estimation procedure to Swedish manufacturing wages. Hardo Pajula, Estonian Business School. Tallinn, Estonian Business School 1997
 Eesti majandus 1989-1999. Tallinn, Äripäeva Kirjastus 1999 (kaasautor)
 4th Annual Stockholm Conference on Baltic Sea Region Security and Cooperation : a post conference report / [Embassy of the United States of America ... etc.] ; edited by Lisa Bess Wishman ... [et al.] Stockholm : Embassy of the United States of America, 2000
 Majanduslik inimene ja poliitiline loom. Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus 2014 ja 2017
 Kassi nurinad. Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus 2016 
 Hardo Pajula, Peeter Raidla. Jäämurdjad : Eesti kapitalismi lugu. Tallinn. Eesti Tööandjate Keskliit, Äripäev 2017 (kaasautor)

Viited

Välislingid
 Hardo Pajula. Pikk tee maalt linna Postimees, 7. detsember 2006
 Andres Pulver. Persoon: Mugav ja edev mõttemeister Hardo Pajula Virumaa Teataja, 3. veebruar 2007
 HARDO PAJULA. Valuutakomitee kaks nägu EPL, 13. oktoober 2007
 Riina Kallas. SEB koondas tippanalüütik Hardo Pajula EPL, 22. jaanuar 2009
 Andres Reimer. Hardo Pajula: noa alla lähevad sissetulekud või krooni kurss Ärileht, 28. jaanuar 2009
 Hardo Pajula: inimese elu on traagiline nähtus ja sellega kaasnevad traagilised valikud! Õhtuleht, 22. august 2015

Eesti majandusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1966
Lembit Int

Lembit Int (sündinud 24. juunil 1936 Ahjal) on eesti klimatoloog ja agrometeoroloog. 

1960 lõpetas Tartu ülikooli geograafiaosakonna, 1966 kaitses kandidaaditöö, 1989 Moskvas doktoritöö ("Baltikumi mullakliima ressursside optimeerimine maaparanduse abil ENSV näitel"). 

Oli 1960–1962 Kuusiku agrometeoroloogiajaama juhataja, 1966–1979 Sakus Eesti agrometeoroloogia laboratooriumi juhataja, 1979–1983 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse TUI vanemteadur, 1985–1987 ENSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi teadussekretär ning 1987–1992 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi vanem- ja juhtivteadur. 

Alates 1992 elab pensionärina Helsingis.

Isiklikku
Tema tütar on Eesti Vabariigi presidendi Toomas Hendrik Ilvese endine abikaasa Evelin Ilves.

Välislingid
Madis Jürgen. Presidendi äi. Eesti Ekspress, 26. oktoober 2006 
Malle Elvet. Presidendi äiapapa käis Ahja koolis pasteldes. Lõunaleht, 26. oktoober 2006
Eve Heinla. Presidendi äi solvus väimehe ja tütre peale. Õhtuleht, 15. märts 2007
Karoliina Vasli. Evelin Ilvese isa: oleme tütrega ära leppinud. Õhtuleht, 26. oktoober 2007
Evelin Ilvese isa Soomes toiduabi järjekorras. Delfi, 16. mai 2013
Evelin Ilvese isa: kogun veel pisut pensioni ja tulen siis Eestisse tagasi. Õhtuleht, 20. mai 2013

Eesti mullateadlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Eestlased Soomes
Sündinud 1936
Georgi Aleksandrovitš

Georgi Aleksandrovitš (9. mai 1871 Tsarskoje Selo – 10. juuli 1899 Abasthumani) oli Vene suurvürst, 1894. aastast kuni surmani troonipärija.

Ta oli Aleksander III poeg ja Nikolai II noorem vend. Neil oli noorem vend Mihhail Aleksandrovitš ning nooremad õed Ksenja ja Olga.

Pärast isa surma sai Georgi Aleksandrovitšist troonipärija, tsareevitš. Nikolai II polnud keisriks saades veel abielus, kuid abiellus samal aastal. Kui Nikolaile oleks poeg sündinud, oleks see saanud Georgi asemel tsareevitšiks. Georgi surma ajaks oli Nikolaile sündinud kolm tütart ja sellepärast sai Georgi surma järel tsareevitšiks tema noorem vend Mihhail, kes pärast Nikolai II tagasiastumist 1917. aastal oli ühe päeva Venemaa keiser. Nikolai II sai veel neljandagi tütre, misjärel sündis poeg Aleksei Nikolajevitš, kes saigi tsareevitšiks.

Georgi Aleksandrovitš haigestus 1890. aastal tuberkuloosi. Haiguse tõttu ta ei abiellunud ega saanud lapsi. Ta elas peamiselt tänapäeva Gruusias Abasthumanis, kus ka suri.

Georgi Aleksandrovitšile kui keisri pojale ja troonipärijale anti hulganisti autasusid ja aunimetusi. Sündimise päeval anti talle Püha Andreas Esmakutsutu orden, Püha Jüri orden, Valge Kotka orden ja Püha Anna ordeni 1. järk. Peale selle anti talle Austria-Ungari Püha Stefani orden (1885), Taani Elevandiorden (1889), Itaalia Kõige Pühama Kuulutuse orden (1890), Prantsusmaa Auleegioni orden (1891), Hispaania Kuldvillaku orden, Jaapani Krüsanteemi orden ja Kreeka Lunastaja ordeni 5. järk.

Holstein-Gottorp-Romanovid
Sündinud 1871
Surnud 1899
Vene suurvürstid
Seredžius

Seredžius on alev Leedus Jurbarkase rajoonis, Šeredžiuse valla halduskeskus. Seredžius asub Nemunase ja Dubysa ühinemiskohas Panemunė regionaalpargi territooriumil.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on kaks linnamäge, lisaks veel aastal 1913 valminud katoliku kirik.

Ajalugu 

Arheoloogiliste andmete põhjal on Seredžius juba ammu asustatud. Seal asub II-IV sajandil kasutusel olnud kalme. Esimene kahest linnamäest kannab ka nime Palemono Kalnas (nimetatud müütilise Leedu valitsejatesoo esiisa Palemonase järgi, kelle pealinnaks see kant olevat olnud). Linnamägi oli kasutusel XV sajandini. Aastail 1293-1363 seisis seal leedulaste kindlus, mis põletati aastal 1363 maha, ent jäi kindlustatud positsiooniks  kuni Tannenbergi lahinguni.

Teine linnamägi on hilisem, see oli kasutusel XIV-XV sajandil. Aastal 1406 hõivasid linnamäe ristisõdijad, kes rajasid sinna Dubysenburgi kindluse, mis oli Saksa ordu Žemaitija alade halduri Michael Küchmeisteri residentsiks. Kindluse juures oli kabel, selle arsenalis olid ka tulirelvad. Aastal 1409 sundis Vytautas ordu Dubysenburgi maha jätma.

XVI sajandil sai Seredžiusest alev. XVI-XVIII sajandil asus Dubysenburgi asemel Sapiehadele kuulunud Mežiriečė mõis. Esimene kirik ehitati Seredžiusesse aastal 1829. Tsaari ajal olid alevi venekeelsed nimekujud Средники ja Средникъ.

Esimese maailmasõja ajal peeti aastal 1914 alevi ümbruses ägedaid lahinguid, mille käigus asula maha põles. Lahinguid peeti Seredžiuses ka Teise maailmasõja ajal. Peale sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Viimane neist tegutses seal veel aastal 1960.

Pilte

Tuntud elanikke 

Al Jolson - USA näitleja, koomik
Jonas Virakas - Leedu arhitekt

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt
Monograafia Seredžiuse kohta
Leedu alevid
Jurbarkase rajoon
Uzda

Uzda on linn Valgevenes Minski oblastis, Uzda rajooni ja Uzda külanõukogu halduskeskus. Linn asub riigi pealinnast Minskist 72 kilomeetri kaugusel ja merepinnast 172 meetri kõrgusel.

Haridust annavad kaks keskkooli, gümnaasium, kutseõpet pakkuv lütseum, sanatoorne internaat, laste spordikool ja kunstikool. Linnas on kultuurimaja, kino ja kaks raamatukogu. Uzdas tegutsevad kaks isetegevuslikku teatrit. Tööstusest on linnas kergetööstuse ja toiduainetetööstuse ettevõtteid.

Uzdas on koduloomuuseum. Osaliselt on säilinud linna vana keskus. Vaatamisväärsusteks on veel sünagoog, katoliku kirik aastast 1798, õigeusu kirik aastast 1840, samuti Zaviszade suguvõsa püramiidikujuline kabel-rahula.

Ajalugu

Uzdat mainitakse esmalt aastal 1450 kui Korsakitele kuuluvat mõisa. XV sajandi teisel poolel sai Uzdast alev, mis kuulus Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda. Alev on läbi aegade kuulunud Kaweczyńckitele, Zaviszadele, Krasinskitele.

XV sajandi lõpus ehitati alevisse kalvinistide kirik. Aastal 1572 peatus seal oma piibli väljaandmisega tegelev Szymon Budny. Katoliku kogudus tekkis alevisse aastal 1684, selle jumalateenistused toimusid pikka aega kohalikus kabelis. Alev oli ka üks tatarlaste ajaloolisi keskuseid.

Poola jagamisel läks Uzda aastal 1793 Venemaa koosseisu. Alev hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1798 valmis katoliku kirik, ka oli alevis tollel ajal juba õigeusu kirik. Aastast 1886 on teada, et alevis tegutses kaks veskit, lisaks oli seal veel kalevivabrik. Alevis oli 24 poodi, lisaks kirikutele tegutsesid ka sünagoog ja mošee.

1919. aastast kuulus Uzda Valgevene NSV koosseisu. Teise maailmasõja ajal hävitasid saksa okupatsiooniväed linnas ja selle ümbruses 5599 elanikku, nende seas ka Uzda getos elanud 1740 juuti. Aastal 1966 sai alevist rajoonikeskus. Asulast sai linn aastal 1999.

Pilte

Tuntud elanikke 

Alaksandar Hierasimienka – Valgevene diplomaat
Moshe Feinstein – USA rabi
Salomon Bernstein – Iisraeli kunstnik
Valery Šabluk – Valgevene ajaloolane
Viktar Bierasnievič – Valgevene matemaatik
Ludmiła Bialajeva – Valgevene meditsiiniprofessor
Boris Palejev – Nõukogude sõjaväelane

Viited

Välislingid 

Linn Valgevene fotoentsüklopeedias
Uzda
Fotod Uzdast
Uzda kodulehekülg
Linn YouTube'is

Valgevene linnad
Uzda rajoon
Bobr

Bobr on alev Valgevenes Minski oblastis Krupki rajoonis, Bobri külanõukogu halduskeskus. Bobr asub Bobri jõe kaldal merepinnast 176 meetri kõrgusel, alevi lähedal asub Minski-Orša raudteel samanimeline jaam.

Bobris asub keskkool. Alevis on kino ja kaks raamatukogu. Bobris on kergetööstus ja toiduainetetööstus; ka töödeldakse seal puitu. Vaatamisväärsuseks on XIX sajandil rajatud mõisakompleks.

Ajalugu

Bobri asulat mainitakse esimest korda aastal 1516. Aastast 1559 kuulus see Chodkiewiczitele. Aastal 1573 läks Bobr Pacide suguvõsa valdusesse, toona oli asulast saanud alev, mis kuulus Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda.

Aastal 1614 oli Bobris õigeusu kirik, alevis oli ka kõrts. Bobri jõel asus vesiveski, asulas oli ka sild. Aastal 1699 sai Bobri omanikuks Benedict Sapieha, kes müüs aga järgmisel aastal alevi Lendorffidele. Aastal 1733 sai alevist Ogińskite valdus. 

Poola jagamisel hakkas Bobr aastal 1793 kuuluma Venemaa Keisririigi koosseisu. Alev asus toona Mogiljovi kubermangus. Aastal 1828 hakkas alevis tegutsema tellisevabrik, aastal 1882 ehitati alevisse teine õigeusu kirik. Aastal 1885 oli Bobris kaks õigeusu kirikut ja üks katoliku kirik, kabel, sünagoog, 22 poodi. Laata peeti seal kolm korda aastas. Aastal 1904 hakkas tegutsema veel teinegi tellisetehas.

Aastast 1924 kuulus Bobr Valgevene NSV koosseisu. Aastal 1938 muudeti Bobri alev külaks. Aleviks sai Bobr taas 1941. aastal.

Viited

Välislingid 

Bobri vapp teiste hulgas
Massimõrva memoriaal

Valgevene alevid
Krupki rajoon
Šacak

Šack või Šacak (valgevene keeles Шацк, vene keeles Шацк, transkribeerituna Šatsk või Šatsak) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblasti Puchavičy rajoonis. Šacak on Šacaki külanõukogu halduskeskus. Agrolinnake asub Šaca jõe kaldal, merepinnast 180 meetri kõrgusel.

Ajalugu 

Alevit mainitakse esimest korda aastal 1492. Algselt Sudivojus Valimantaitis ja seejärel Stankus Sudijovaitisele kuulunud asula läks sel aastal Petras Jonaitis Mantigirdaitise valdusesse. Hiljem kuulus asula Kiszkadele ja Radziwillidele. Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas see kuuluma Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, ühtlasi sai asulast alev.

Aastal 1582 ostsid Šacaki Hołowczyńskid. Asula omanikud vahetusid kiiresti, nende seas olid Winkod (Andzej Winko sai tuntuks sellega, et tungis selle naabri valdustesse, kellega tal oli piiritüli, ja lõi teda seal rusikaga näkku), Piekarskid, Krzyszkowskid, Mozolewskid, Chreptowiczid, Wołodkowiczid, Czyżid, Bychowiecid, Denhoffid, Tiesenhausenid, Orańskid. Viimaks, aastal 1732, ostsid alevi Oskierkod.  

Aastal 1793 läks alev teisel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Šacak hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1879 ostsid alevi Homuliczkid, viimased omanikud olid aga Puciatad.

Aastal 1919 läks alev Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai 1924. aastal rajoonikeskus. Aastal 1935 muudeti alev külaks. Aastast 1960 on asula Puchavičy rajooni koosseisus.

Tuntud elanikke 
Ivan Łupinovič – Valgevene põllumajandusteadlane
Taisija Doŭnar – Valgevene jurist
Alaksandr Mikulčyk – Valgevene luuletaja

Välislingid 

Šacaki vapp teiste hulgas
Šacak 18. sajandi kaardil (all ääres)

Valgevene asulad
Puchavičy rajoon