Abja mõis

Abja mõis (saksa keeles Abia) oli rüütlimõis Halliste kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal asub mõis Viljandi maakonna Mulgi valla territooriumil.

Ajalugu 
17. sajandi keskpaigas omas mõisa Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane Hans von Fersen.

1806. aastal omandas parun Friedrich von Stackelberg Abja mõisa, parun Gotthard Posselt. 1824. aastal pärandati Abja ja sellest 1811. aastal eraldatud Vanamõisa mõis tema poja Georg von Stackelbergi ainuomandisse. 1844. aasta Georg Gotthard von Stackelbergi pärandvara jagamise kokkuleppe järgi läksid Abja ja Vanamõisa parun Reinhold Johann Woldemar von Stackelbergi (11.12.1819-2.07.1878) ainuomandisse. 1856. aastal müüs parun Reinhold von Stackelberg Vanamõisa ja Kamara karjamõisa ning Palu ja Pässaste küla Caroline von Sternile (snd von Patküllile).

29. juulil 1823 sai mõisa ait välguga pihta ning läks põlema. Seal oli sees 1500 Riia vakka (üks vakk on 66, 4 liitrit), millest 800 vakka söeks põles ning ülejäänu oli ära kõrbenud ja kasutuskõlbmatu. 

Abja mõisas müüdi juba 1843. aastal esimene talu talupoegadele, kui samast vallast pärit vennad Johann ja Henn Kasse (Kase) omandasid 4000 hõberubla eest parun Georg Stackelbergilt Losu-Epu kolmehobusetalu. Talude ostmise protsessi tegelikuks alguseks Hallistes ning kogu Eestis võib pidada 1853. aastat, mil Abja „hull parun“ Reinhold von Stackelberg müüs korraga ära 25 talu ning 1854. aastal veel neli talu. Tollel ajal hakkasid kohalikud ka mõisalt ostetud maadele taluhäärbereid rajama, nt.: Abja-Tõlla, Eno, Jaasi-Märdi, Kaidiaia, Kalbaküla-Peetri, Longi, Lämba, Läti III, Masa, Suure-Losu, Toomiste jt. Halliste ja Tarvastu kihelkonnas on neid olnud ligi 80.  

1877. aastal andis parun Reinhold Johann Woldemar von Stackelberg Abja mõisa üle oma abikaasa Henriette ja laste (Reinhold, Karl, Gotthard Walter Ludwig, Marie, Adda ja Ebba) ühisomandisse, 1891. aastal omandas Abja mõisa tema poeg Karl/Charles Adam Eduard von Stackelberg (1863–1928). Parunil olid kohalikega head suhted. Paruni naine kudus moonakate naistele ja lastele jõuluks sokke, mütse, kampsuneid jm. Lisaks anti moonakatele jõuludel paruni poolt ka saiakesi, kooke jms. Paruni lapsed elasid peahoonest 60 m eemal mõisapreilide majas. Paruni õed õpetasid moonakate lastele lugemist. 

I maailmasõja ajal oli mõisa valitseja (majandusülem) J. Treufeld. Mõisas olid olemas kiltrid ja kupjad. 

Ihunuhtlust mõisas enam ei kasutatud, v.a. varaste puhul, keda karistati tallis, kus oli 1915. aasta paiku 40-50 hobust. 

Teise maailmasõja ajal, kui Eesti oli sakslaste kätte langenud, hoiti mõisa hobusetallis sakslaste ardenni tõugu hobuseid. Hobusetallis töötasid ka vene sõjavangid. Mõisa peahoones tegutses saksa sõjaväe laatsaret.

Mõisakompleks 
Abja mõisakompleksi kuulusid kultuurimälestisteks tunnistatud: Abja mõisa peahoone, Abja mõisa park, Abja mõisa allee, Abja mõisa väravapostid, Abja mõisa ait, Abja mõisa mõisapreilide maja, 	Abja mõisa aednikumaja-kasvuhoone, Abja mõisa kelder, Abja mõisa sepikoda, Abja mõisa kivisild, Abja mõisa munakivitee,

Mõisa kalmistu
Abja mõisa kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 0,9 km kaugusele ida poole.

Pildid

Vaata ka 

 Abja
 Abja mõisa paljand
 Abja mõisa kalmistu

Viited

Kirjandus
 Heinrich von Hagemeister (1836/1837). Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands T. 1–2. Riga: E. Frantzen, lk. 167–168.
Helju Lehesmets. Abja mõis läbi aegade. 2004

Välislingid

Abja mõis kultuurimälestiste registris
Abja mõis Eesti mõisaportaalis

Pärnumaa mõisad
Mulgi vald
Halliste kihelkond