joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vabaduse puiestee (Tallinn)

Vabaduse puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas.

Vabaduse puiestee algab Liivalt, kus see hargneb Männiku teest. Tee läbib Rahumäe, Nõmme, Hiiu ja Kivimäe ning lõpeb Pääskülas, kus ühineb Pärnu maanteega. Vabaduse puiestee pikkus on umbes 6 km.

Vabaduse puiesteed mööda sõidavad Tallinna liinibussid number 18, 18A, 33 ja 14 (ekspress). Vabaduse puiesteele jäävad bussipeatused: Liiva, Näituse, Haava, Valdeku, Nurme, Kaare, Hiiu, Jannseni, Hõimu, Vikerkaare, Raba ja Naaritsa.

Vabaduse puiesteed läbivad ka Harju maakonna bussiliinid 113, 114, 115, 119, 119a, 133, 190, 240 ja 256.

Vabaduse puiestee ristub järgmiste tänavatega: Kurni põik, Leesika tänav, Väikese Illimari tänav, Võidu tänav, Kirde tänav, Näituse tänav, Palli tänav, Prii tänav, Side tänav, Lootuse puiestee, Haava tänav, Õie tänav, Paul Kerese tänav, Valdeku tänav, Hämariku tänav, Seene tänav, Nurme tänav, Lõuna tänav, Mait Metsanurga tänav, Kaare tänav, Tähe tänav, Hiiu tänav, Pargi tänav, Ugala tänav, Sanatooriumi tänav, Sulevi tänav, Laulu tänav, Kõla tänav, Kandle tänav, Olevi tänav, Kruusa tänav, Hõimu tänav, Sõbra tänav, Lemmiku tänav, Rõõmu tänav, Vikerkaare tänav, Adra tänav, Rännaku puiestee, Raba tänav, Naaritsa tänav.

Vabaduse puiestee rekonstrueerimine 

4,6-kilomeetrise Vabaduse puiestee teelõigu rekonstrueerimine Valdeku tänava ja Pärnu maantee vahel vältas 2002. aastal neli kuud ja maksis ligi 159 miljonit krooni, sellest ligi 13 miljonit krooni investeeris Tallinna Vesi ja viis miljonit krooni Eesti Energia.

Tee-ehitusel oli ametis kolm peatöövõtjat: Valdeku tänavast Hiiu tänavani ehitas teed aktsiaselts Talter, Hiiu tänavast Vikerkaare tänavani aktsiaselts Aspi ja Vikerkaare tänavast Pärnu maanteeni aktsiaselts Teede REV-2.

Nimi 
Vabaduse puiestee hakkas 1940. aasta Nõukogude okupatsiooni ajal kandma 21. juuni puiestee nime. 29. aprillist 1941 oli see Võidu puiestee. 1944. aastal, kui algas taas Nõukogude okupatsioon, siis Vabaduse puiestee nimi säilis. 

Nõukogude ajal oli käibel ütlus: "Vabaduse puiestee viib laagrisse" (Laagrisse).

Vabaduse puiestee ääres asuvaid objekte
Vabaduse puiestee alguses Liiva peatuse kõrval asub Ilo park.
 Nõmme Linnaosa Valitsus (Vabaduse puiestee 65)
 Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus
 Tallinna Rahumäe Põhikool (Vabaduse puiestee 50)
 Tallinna Muusikakeskkool (Vabaduse puiestee 130)
 Tallinna Pääsküla Gümnaasium
 Tallinna Lasteaed Nõmmekannike (Vabaduse puiestee 135a)
 Nõmme ujula (Vabaduse puiestee 156)
 Kohvik Diner (Vabaduse puiestee 39; varem oli seal kohvik Iris)
 Kohvik Tädi Anni juures (Vabaduse puiestee 61)
 Valdeku kauplus Comarket AS (Vabaduse puiestee 54b)
 Hotell Kannike (Vabaduse puiestee 108)
 Lillepood Öövilge (Vabaduse puiestee 105a)
 Jannseni kaubamaja (Vabaduse puiestee 128)
 Pääsküla depoo (Vabaduse puiestee 176)
 Kaare residents
 Hiiu park
 Võidu puiestik

Viited

Välislingid 
Vabaduse puiesteel algab suvine suurremont, EPL, 25. juuni 2002
Vabaduse puiestee torustikku pole veel panema hakatudki, SL Õhtuleht, 26. august 2002
Vabaduse puiestee läheb uuesti remonti, Ehitus24.ee

 

Nõmme linnaosa tänavad
Hiiu tänav

Hiiu tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu asumis.

Hiiu tänav algab Hiiu raudteeülesõidu juures Pärnu maanteelt. Tänava alguse geograafilised koordinaadid on .

Hiiu tänav ristub Raudtee, Rahu, Hiiu-Maleva, Põllu, Metsa, Nõmme-Kase, Paiste ja Sihi tänava, Vabaduse puiestee ning Lehola ja Tähe tänavaga. Tänav lõpeb metsas.

Hiiu tänava pikkus on umbes 1500 meetrit. Vabaduse puiesteelt Pärnu maanteele suunduv lõik on ühesuunaline. Samal lõigul sõidab buss number 33. Hiiu tänaval on kolm bussipeatust: Hiiu, Metsa ja Raudtee. Tänava suurim majanumber on 52.

Hiiu tänava ääres asuvad muuhulgas IT-bussi töökoda (ajaloolises Hiiu jaamahoones), Tallinna Nõmme Gümnaasiumi Hiiu maja, Vabaduse park, Hiiu park, kirjastus Koolibri, Tallinna Diakooniahaigla (Hiiu 42), Põhja-Eesti Regionaalhaigla Hiiu korpus (Anestesioloogiakliinik ja Onkoloogiakeskus) ja Jõe apteek (Hiiu 44).

1930. aastatel valmis Nõmme linna generaalplaan, mille autorid olid arhitekt Robert Natus ja maamõõtja Karl Puhvel. Hiiu tänav plaaniti muuta Nõmme peatänavaks. Hiiu raudteejaamast pidi saama Nõmme peajaam. Hiiu tänava ja Vabaduse puiestee ristumiskohal olevale haljasalale pidi tulema linnavalitsuse hoone, Hiiu tänava lõppu Pääsküla rabasse aga lennuväli.

Eesti okupeerimise ja Nõmme Tallinnaga liitmise tõttu jäid need plaanid teostamata, kuid kajastuvad tänavaskeemis Vabaduse puiesteest lõuna pool.

Viited 

Nõmme linnaosa tänavad
Papilaid

Papilaid (saksa keeles Papenholmen) on laid Väinameres Kesselaiust põhjas. Laid asub Matsalu rahvuspargi Väinamere vabavee sihtkaitsevööndis ja jääb Lääneranna valla Esivere küla territooriumile.

Laiu pindala on 9,7 hektarit. Laid ulatub kuni 6,8 meetrit üle merepinna. Papilaid hakkas merest kerkima umbes 300. aasta paiku. Vaatamata väikesele pindalale on see üks Väinamere vanemaid ja kõrgemaid laidusid.

Papilaidu on kirjeldatud kui merelist ja ürgse ilmega saart.

Asukoht

Papilaiu ümber lõunas ja läänes on väikesed kared ja rahud.

Papilaiust 1,5 km lõunas asub väike Papirahu ja 5 km lõunas Kesselaid (Suursäär). Muhu Püssinina jääb 4,5 km edelasse ja lähim maanina mandril (Moori neem) 4,4 km itta. 8,5 km loodes on Sipelgarahu ja Kumari laid ning 8,5 km põhjas Puise nina.

Papilaiust läänes on Kumari kanali lõunapoolne ots.

Papilaid on põhja-lõuna suunas piklik.

Loodus
Papilaiul pesitsevad kalakajakad, naerukajakad, merikajakad, hõbekajakad, randtiirud, väiketiirud, hallhaned, hahad, tõmmuvaerad, jääkosklad, rohukosklad, punajalg-tildrid, meriskid, kiivitajad ja teised linnud kokku vähemalt 32 liigist.

Laid on kivise pinnamoega, seal leidub väga palju rändrahne. Laid on kaetud rohttaimestikuga ja seal kasvab üks puu.

Inimtegevus
Papilaidu on mainitud esimest korda 1650 (Prestholm, hiljem on kasutusele võetud Papenholm ja Papenholmen). 

Papilaid on olnud asustatud, seal on asunud kõrts, samuti on seal heina niidetud.

Pärast Kumari kanali rajamist ehitati laiu põhjakaldale 1917. aastal päevamärk (paak). See oli värvimata nelinurkne sõrestikehitis; kõrgus maapinnast 15,8 meetrit, merepinnast 17 meetrit. Tänapäeval Papilaiul meremärke ei ole.

Papilaiul ning seda ümbritseval veealal (500 meetri ulatuses) on keelatud inimeste viibimine, välja arvatud järelevalve- ja päästetöödeks ning teaduslikeks uurimistöödeks.

Viited

Välislingid
Papilaiu aeropanoraam (aerofoto)

Väinamere saared
Pärnu maakonna saared
Lääneranna vald
Ants Laikmaa tänav

Ants Laikmaa tänav on tänav Tallinnas Kesklinnas Südalinna ja Kompassi asumis.

Tänav algab Narva maantee ja Hobujaama tänava ristmikult, lõunasse suundudes ristub Gonsiori tänavaga ja jätkub kuni Rävala puiesteeni, kus tänav lõpeb. Enne Rävala puiestee pikenduse väljaehitamist lõppes tänav Tartu maantee alguses. Ka trammiliinide 2 ja 4 trammitee kulges 1970. aastani Narva maanteelt Tartu maanteele mööda Ants Laikmaa tänavat.

Tänav on nimetatud maalikunstnik Ants Laikmaa järgi.

Hoonestus
 Tallinna kaubamaja, Gonsiori tänav 2
 Viru keskus, Viru väljak 6
Eluhoone koos äriruumidega (apteek) 1. korrusel, Narva maantee 2
 Tallink City Hotel, 2004. aastal avatud hotell, Ants Laikmaa tänav 5
Ants Laikmaa tänav 11 // Tartu maantee 1
City Plaza, Ants Laikmaa tänav 13 // Tartu maantee 2
Euroopa Liidu Maja, Ants Laikmaa tänav 15 // Rävala puiestee 4

Ajalugu 

Laikmaa ja Gonsiori tänava nurgal asuv stalinistlik viiekorruseline hoone ehitati 1950. aastail. 

1974. aastast asus aadressil Laikmaa 5 Tallinna Teenindusmaja, mis kuulus Eesti NSV Teenindusministeeriumi haldusalasse. Hoone projekteeris RPI Eesti Tööstusprojekti arhitekt Maimu Kaarnaväli. Teenindusmajas tegutsesid individuaalõmblusvabrik Lembitu, iluteenuseid osutav teeninduskombinaat Junor, puhastusteenuseid (pesumaja ja keemiline puhastus) osutav Kiir, fotograafid ja linna suurim kübarasalong. Laenutusteenusest oli võimalik laenutada majatarbeid, lauanõusid ja valmisriideid.

Paarisnumbritega poolel asus Lastehaigla ja -polikliinik (lammutatud 1980. aastate algul).

Viited

Välislingid

A. Laikmaa tänava valgusvann

Laikmaa
Hematokrit

Hematokrit on vererakkude osa vere üldmahust.
Hematokriti saab määrata kapillaari kogutud verest vererakkude protsendi määramisega tsentrifuugmise järgselt või rakuloendajaga.

Veri
Männiku tee

Männiku tee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas. See läbib kolme asumit: Rahumäe, Liiva ja Männiku asumit.

Asutused Männiku teel 
Circle K tankla, Männiku tee 2
Silikaadi Rimi mini, Männiku tee 6
Hotell Dzingel, Männiku tee 89
Pihlaka Rimi super, Männiku tee 100
Neste automaattankla, Männiku tee 99

Pildid

Ajalugu 
Männiku tee rajati umbes 1938. aastal, kui koos Vabaduse puiesteega (rajati arvatavasti 1937) sai Nõmme linn esimese betoontee.

Viited

Välislingid 
Männiku tee kapitaalremont sulgeb liikluse 28. augustil – Postimees, 24. august 2007
Männiku tee elanikud kutsuvad kõiki puid kaitsma – Postimees, 3. september 2007
Hotelli Dzingel koduleht

Nõmme linnaosa tänavad
Kaevatsi laid

Kaevatsi laid on 1,25 km² suurune laid Väinameres Hiiumaast kagus. Laid asub Sarve küla territooriumil.

Nimi
1564 on laidu nimetatud Kwiste, 1565 Caesthe, 1576 oli laiu peremees Kaiatze Matz up Swinholm, 1586 Kaatzholm, 1656 Kayetze ja 1708 Kaiuatzelayd. 

Paul Ariste arvates tuletub laiu nimetus nimisõnast "kaev" või tegusõnast "kaevama". Lauri Kettunen pakkus, et laiu nimi tuletub sõnast "kaevand".

Asukoht

Kaevatsi asub Sarve poolsaarest 400 meetri kaugusel. Laiu ja Hiiumaa vahel on madal meri, vahemaad on võimalik jalgsi läbida. Kaevatsi asub Saarnaki ja Heinlaiu vahel; Saarnaki jääb 2,7 km läände ja Heinlaid 2,4 km itta. Hanikatsi laid jääb 2,7 km lõuna-edelasse.

Kaevatsi ümber paiknevad väiksemad rahud (Võrkrahu, Paasrahu). Põtkurahu on Kaevatsi laiuga liitunud. Laid on sirpja kujuga, läänerannik on sopiline.

Kaevatsi ja Saarnaki varjus asub Sarve sadam.

Rohuküla–Heltermaa laevateelt vaadates sulandub saar Hiiumaaga ühte.

Loodus
Kaevatsi laid ulatub põhjaosas kuni 7,7 meetrit üle merepinna. Eesti Geoloogiateenistuse ja Tartu Ülikooli geoloogid avaldasid 2022 aruande, mille alusel leidub Kaevatsi laiu lähistel magnetilist rauamaaki. 

Kaevatsit katab valdavalt kadastik, samuti leidub metsa ja võsa.

Kaevatsi ja lähedalasuvad rahud arvatakse küll Hiiumaa laidude hulka, kuid ei kuulu Hiiumaa laidude maastikukaitseala koosseisu. Kaevatsi laid kuulub Väinamere hoiuala koosseisu.

2015. aastal sattus saarele hunt ja murdis seal lambaid.

Inimtegevus
Kirjalikes allikates on Kaevatsi laidu mainitud esmakordselt 1564. aastal, siis olnud Kaevatsil kaks talu.

1780. aastatel (teistel andmetel 1778) oli Kaevatsil kohaliku tähtsusega paemurd.

1970. aastal elas saarel 7 elanikku. 1974. aastal jäi Kaevatsi püsielanikest tühjaks. Hooned on säilinud.

Saarel töötas tuuleveski.

Sarnaselt Saarnaki laiu Saarnakite ja Hanikatsi laiu Hanikattidega kandsid (ja kannavad) laiult pärit inimesed perekonnanime Kaevats.

Viited

Välislingid 
 
Aerofoto 360°

Väinamere saared
Hiiu maakonna saared‎
Hiiumaa vald
Lillemustriga postmargid

Lillemustriga postmargid olid esimesed Eesti postmargid, mis anti välja aastail 1918–1919.

Margid kujundas Rudolf Zero ning need trükiti litograafiatehnikas Georg Bölau trükikojas Nõmmel. Kokku anti marke välja neljas nimiväärtuses (1 kopikas = 2 penni). Margid on lõigatud äärtega, välja arvatud osa 15-kopikalisi marke.

Lillemustriga margid kehtisid kuni 30. juunini 1926.

Kirjandus 
 E. Ojaste, S. Roove. Die ersten estnischen Briefmarken "Blumenmuster". Eesti Filatelist, nr. 32, 1978, lk. 1–15.

Välislingid 
 Eesti posti lillemustriline esiklaps
 Eesti postmark nr. 1, mis asetas Eesti Euroopa kaardile
 The flower design issue
 Filateelia

Eesti postmargid
Osseedid

Osseedid on idairaani keelte hulka kuuluvat osseedi keelt kõnelev rahvas Kaukaasias. Neid on umbes 720 tuhat.

Ajalugu ja rahvanimetus 
Venemaal kasutatav kohanimi "Osseetia" ja vastav rahvanimetus "osseedid" on gruusia päritolu.

Osseedid on varakeskajal Pärsiast Kaukaasiasse rännanud alaani ja sküüdi hõimude järeltulijad.

Osseetidele lähedane rahvas jasüügid elas umbes 2500 aastat tagasi Aasovi mere põhjakaldal, kust rändas Pannooniasse (tänapäeva Ungari alale). Antiikajal seda hõimu kardeti, sest nad korraldasid ümbritsevatele aladele röövretki. Hilisantiigis lakati neid mainimast.

Keskajal, 14. sajandil liikus uus osseedi hõim, jassoonid, Ungarisse. Ungarikeelne nimetus sellele hõimule oli Jász. Esmakordselt mainiti neid 1318. Nad jäid Ungarisse elama, 18. sajandil kaotasid oma keele ja peavad end tänapäeval ungarlasteks, kuid on kohati säilitanud oma identiteedi ja mälestuse oma päritolust.

Gruusia keeles nimetatakse Alaaniat ja alaane sõnadega oseti ja osebi. 14. sajandi lõpul laenas Venemaa selle nimetuse ja hakkas sellega kunagisi alaane nimetama. Vana vene nimetus selle rahva kohta oli "jass". Vene keele kaudu levis osseetide nimetus ka teistesse keeltesse.

Tänapäeval on osseetide omanimetus irättä, vanasti iron. See on seotud indoeuroopa sõnaga arien, mis tähendab õilsat. See vihjab osseetide pärinemisele aarjalaste hulgast.

Levik 
Osseetide kodumaa on Osseetia, mis tänapäeval on jaotunud Põhja-Osseetia (kuulub Venemaale) ja Lõuna-Osseetia (de jure kuulub Gruusiale, kuid de facto tegutseb iseseisva riigina, selle iseseisvust on tunnustanud Venemaa, Nicaragua, Venezuela, Nauru ja Tuvalu) vahel. Osseete on maailmas 720 tuhat, kellest kolm viiendikku, 445 tuhat elab Põhja-Osseetias.

Tänapäeval elab kõige rohkem osseete Venemaal (528,5 tuhat). Järgnevad Süüria (59 tuhat), Gruusia (14 tuhat), Türgi (37 tuhat) ja Lõuna-Osseetia (30 tuhat). Eestis elab 93 osseeti.   Esimese 17 riigi seas on Süüria ja Türgi kõrval 15 endise NSV Liidu riiki.

Religioon 
Umbes 80% osseetidest on õigeusklikud, 15–20% on muslimid. Islamit esineb Põhja-Osseetias.

Tuntud osseete 
Abajtõ Vaso (Vassili Abajev)
Alan Dzagojev (Zähojtõ Alan)
Veronika Dudarova (Dudaratõ Veronikä)
Valeri Gergijev (Gergitõ Valeri)
Alan Huõgatõ (Alan Hugajev)
Elbert Tuganov (isa poolt)

Viited

Välislingid

Vikerraadio saade osseetidest

Rahvad
Põhja-Osseetia
Lõuna-Osseetia
Likino Autobussitehas

Likino Autobussitehas (vene keeles Ликинский автобусный завод, lühend ЛиАЗ LiAZ) on Venemaa autobussitootja. Ettevõte kuulub GAZ-i gruppi ning on spetsialiseerunud suure mahutavusega linna- ja linnalähibusside tootmisele. Tehas asub Moskva oblastis Likino-Duljovo linnas.

Tehase ajalugu loetakse 1933. aastast, mil Likino-Duljovosse loodi metsatöötlemistehas.

1945. aastal nimetati metsatöötlemistehas ümber Likino masinaehitustehaseks (Ликинский Машиностроительный завод, lühend ЛиМЗ LiMZ), kus toodeti elektrisaage, liikuvaid elektrijaamu, vintse, väikevedureid.

1958. aastal toimus järjekordne nimevahetus: nimelt otsustati Moskvast Lihhatšovi-nimelisest autotehasest (ZIL) Likinosse üle tuua linnaliini autobusside ZiL-158 tootmine ning LiMZ-ist sai Likino Autobussitehas. Esimene ZiL-158 katseeksemplar valmis Likinos 1959. aasta jaanuaris, lõplikult toodi ZiL-158 valmistamine Moskvast üle aastal 1961. Kokku valmistati aastani 1969 üle 7000 ZiL-158 tüüpi bussi.

Samaaegselt ZiL-158 tootmisega tegeldi ka uue suure mahutavusega linnaliinibussi LiAZ-677 väljatöötamisega. See mudel läks tootmisse 1967 ning oli suurseeriatootmises 8. augustini 1994. Kokku valmistati koos erinevate modifikatsioonidega üle 200 000 LiAZ-677, NSV Liidu suuremates linnades oli see bussitüüp kuni viimaste aastateni levinuim linnaliinibuss.

1980. aastate alguses töötati välja tagamootoriga linnaliinibuss LiAZ-5256, mis läks väikeseeriatootmisse 1985 ja suurseeriatootmisse 1988. Mudel on moderniseerituna tootmises siiani. Selle baasil on välja töötatud poolmadala põhjaga linnabuss LiAZ-5293, madalapõhjaline linnabuss LiAZ-5292 ja liigendbuss LiAZ-6212. 

Nõukogude Liidu kokkuvarisemise järel sattus tehas suurtesse majandusraskustesse, 1997. aastal tehas pankrotistus. Restruktureerimise järel hakati uuesti busse tootma. Alates 2000. aastast kuulub tehas koos Kurgani, Pavlovo ja Golitsõno autobussitehastega GAZ-i gruppi ning on Venemaa turuliider suurte linnaliinibusside osas. 2007. aasta detsembris valmistati LiAZ-5256 šassiil ka esimesed LiAZ-i kaubamärki kandvad trollibussid.

Bussitootjad
Venemaa ettevõtted
Ykemele

Ykemele oli Liivi ordu rüütelvend 13. sajandi teisel poolel.

Ykemele oli äärmiselt tõenäoliselt liivi päritolu. Ta on ainus teadaolev Baltimaade põlisrahvaste esindaja Liivi ordus, kuid temast pole peale nime ja fakti, et ta oli 1272. aastal rüütelvend Riias, midagi rohkemat teada.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 999 (lk 744–745).

Liivi ordu rüütelvennad 13. sajandil
Liivlased
Arvi Lind

Arvi Kullervo Lind (sündinud 21. detsembril 1940 Lauritsalas) on soome endine ajakirjanik ja teadustaja. 

Arvi Lind alustas tööd Yleisradio televisiooniuudiste toimetajana 1965. aastal. Tema viimast uudistesaadet 2003. aastal jälgis 1,6 miljonit televaatajat. Ta on muu hulgas mänginud mitmes filmis iseennast ning pärast pensionile jäämist esinenud ülikoolides teletööteemaliste loengutega.

Tema poeg Juha Lind on nii Soome koondises kui ka NHL-is mänginud jäähokimängija. Ka Arvi Lind ise on jäähokit harrastanud.

Kõigi aegade suurima soomlase hääletusel 2004. aastal sai Arvi Lind 85. koha. Teda on korduvalt nimetatud ka Soome kõige usaldusväärsemaks inimeseks.

Välislingid
 Tutvustus YLE lehel
 Arvi Lind. 375 humanitaari. Helsingi ülikooli humanitaarteaduskond. 31. juuli 2015.

Soome ajakirjanikud
Sündinud 1940
Ants Piibu valitsus

Ants Piibu valitsus tegutses 26. oktoobrist 1920 kuni 25. jaanuarini 1921. See oli viimane Asutava Kogu valitsus Eestis. Asutavas Kogus hääletasid Tööerakonna valitsuse poolt ka sotsiaaldemokraadid. Isesseisvad sotsialistid ja Kristlik Rahvaerakond olid vastu. Rahvaerakond ei hääletanud ja Maaliit oli erapooletu ("Kaja" 27. oktoober 1920).

27.–29. novembrini toimusid I Riigikogu valimised ja 20. detsembril 1920 lõpetas Asutav Kogu tegevuse. 4. jaanuaril tuli esmakordselt I Riigikogu kokku Tallinnas Toompea lossi Valges saalis. Riigikogu oli sajaliikmeline ja ühekojaline. Riigikogu esimeheks valiti Otto Strandman. 25. jaanuaril 1921 kinnitas Riigikogu ametisse Konstantin Pätsi juhitud valitsuse.

Valitsuse koosseis 
Riigivanem – Anton (Ants, Hans) Piip, alates 20.12.1920, peaminister kuni 20.12.1920, sõjaminister ja välisministri kt alates 14.01.1921 
Välis- ja kohtuminister – Otto Strandman, kuni 14.01.1921 
Töö-, hoolekande ja siseminister – Lui Olesk
Kaubandus-, tööstus- ja teedeminister – Juhan (Johann, Johannes) Kukk
Rahaminister – Karl (Kaarel) August Baars, kohtuministri kt alates 14.01.1921 
Haridusminister – Jüri Annusson
Põllutööminister – Theodor Pool
Toitlusminister – Peet Johanson

Välislingid 
Vabariigi Valitsuse koosolekute protokolid alates 27. oktoobrist 1920

Piibu valitsus
Pentti Saarikoski

Pentti Ilmari Saarikoski (2. september 1937 Impilahti – 24. august 1983 Joensuu) oli soome kirjanik ja tõlkija, teise maailmasõja järgse Soome kirjanduse silmapaistvamaid esindajaid.

Saarikoski avaldas luuletusi 1950. aastatest oma surmani. Läbimurde saavutas ta 1962 ilmunud luulekoguga "Mitä tapahtuu todella?", milles ta pani aluse nn osalusluulele. Ta tõlkis soome keelde antiikkirjandust (sealhulgas Homerose "Odüsseia"), James Joyce'i "Ulyssese", Aristotelese "Luulekunstist" ning mitu Saul Bellow', Henry Milleri ja Philip Rothi teost. 

Ta kirjutas varjunime Nenä ('nina') all ka vesteid ajalehtedele Ylioppilaslehti, Uusi Suomi ja Kansan Uutiset. Ta pilkas kirikut, sõjaväge, poliitikat ja kõike konservatiivset ning parodeeris osavalt Soome poliitikute kasutatavat kantseliiti.

Saarikoski oli aktiivne kommunist ja kandideeris korduvalt Eduskunna liikmeks, kuid ei osutunud valituks.

Ta oli neli korda abielus. 1975. aastal kolis ta oma neljanda naise Mia Berneriga Rootsi, kus elas Göteborgi lähedal Tjörni saarel. Tema isiksusele ja loomingule avaldas suurt mõju rohke alkoholitarbimine. Juba 1968. aastal sattus ta deliiriumis haiglaravile, kuid jätkas ülemäärast alkoholitarbimist surmani. Kireva eraelu tõttu jälgiti tema tegemisi pidevalt ajakirjanduses.

Pentti Saarikoski on maetud Heinävesi Valamo kloostri surnuaiale.

Tunnustus 
 1974 Aleksis Kivi auhind

Teosed

Luule 

 Runoja (1958)
 Toisia runoja (1958)
 Runot ja Hipponaksin runot (1959)
 Maailmasta (1961)
 Mitä tapahtuu todella? (1962)
 Kuljen missä kuljen (1965)
 Ääneen (1966)
 Laulu laululta pois (1968)
 En soisi sen päättyvän (1968)
 Katselen Stalinin pään yli ulos (1969)
 Onnen aika (1970)
 Alue (1973)
 Eino Leino (runomuotoinen tutkielma) (1974)
 Ja meille jäi kiireetön ilta (koos Mia Berneriga) (1975)
 Tiarnia-triloogia:
 Tanssilattia vuorella (1977)
 Tanssiinkutsu (1980)
 Hämärän tanssit (1983)

Proosa 

 Ovat muistojemme lehdet kuolleet (1964)
 Aika Prahassa (1967)
 Kirje vaimolleni (1968)
 Asiaa tai ei (1980)
 Euroopan reuna kineettinen kuva (1983)

Eesti keelde tõlgitud 
 "On või ei ole. Euroopa serval", Perioodika, 1985, tõlkinud Piret Saluri.
 "Hämara tantsud", Eesti Raamat, 1989, tõlkinud Joel Sang.
 "On või ei ole. Euroopa serval. Bretagne’i päevik", Varrak, Tallinn, 2007, tõlkinud Piret Saluri.
 "Luuletused", Tuum, 2012, tõlkinud Lauri Kitsnik, Hasso Krull, Kalju Kruusa, Asko Künnap, Jürgen Rooste, Joel Sang ja Elo Viiding.

Kirjandus 
 Tuula-Liina Varis "Kilpkonn ja õlgmarssal", Perioodika 1996.
 Pekka Tarkka "Pentti Saarikoski" (I 2002, II 2004).

Välislingid 

 Kirjad musta mere äärest, Linda Kaljundi arvustus ajakirjas Vikerkaar.
 Pentti Saarikoski kõneleb 1960ndatel

Soome kirjanikud
Sündinud 1937
Surnud 1983
Kommunistid
Soome luuletajad
Soome tõlkijad
Commerzbank

Commerzbank AG on 1870. aastal Hamburgis asutatud kommertspank. Tänapäeval on tegu Deutsche Banki järel suuruselt teise pangaga Saksamaal, mille peakorter asub Frankfurdis (Commerzbank Toweris).

Commerzbank tegeleb nii äri- kui ka eraklientide teenindamisega. 

Saksamaal on Commerzbankil enamusosalus pankades Comdirect, Essen Hyp ja Eurohypo, mis on Euroopa üks juhtivaid kinnisvaralaene pakkuv pank. Pangal on osalused finantsettevõtetes Hispaanias, Luksemburgis ja Poolas; samuti kuulub neile Balkani maades tegutsev Prokredit Bank. Ukrainas kuulub Commerzbankile 60% Forum Banki aktsiatest, Venemaal 15,32% Promsvjazbanki aktsiatest.

31. augustil 2008 sõlmis Commerzbank Saksamaa finantskontserniga Allianz lepingu alates 2001. aastast Allianzile kuulunud kommertspanga Dresdner Bank ostuks. Tehingu väärtuseks kujunes 9,8 miljardit eurot.

2007. aastal oli kontsernis kokku 36 767 töötajat. Töötajate arvu poolest on Commerzbank Saksamaa suuruselt kolmas finantsettevõte. Aastast 2001 on panga juhatuse esimees Martin Blessing.

Saksamaa pangad
Börsiettevõtted
Vytautas Landsbergis

Vytautas Landsbergis (sündinud 18. oktoobril 1932 Kaunases) on Leedu poliitik, pianist ja muusikateadlane.

Landsbergis lõpetas 1955 Leedu Konservatooriumi klaverimängu erialal. 

Kaitsnud 1969. aastal doktorikraadi, töötas ta aastaid muusikaõppejõuna, olles 1978–1990 konservatooriumi professor. Teadlasena on tema peamiseks uurimisvaldkonnaks olnud leedu helilooja Mikalojus Konstantinas Čiurlionise elu ja looming.

Aastatel 1990–1992 oli ta taasiseseisvunud Leedu Vabariigi esimene riigipea ja parlamendi (Ülemnõukogu) esimees.

Ta oli poliitilise rahvaliikumise Sąjūdis üks asutajaliikmeid. Aastal 1993 asutas ta uue erakonna Isamaaliit ja oli selle esimene esimees.

Aastatel 1996–2000 oli Vytautas Landsbergis taas Leedu parlamendi esimees. 1997. aastal kandideeris ta presidendivalimistel, kuid kogus vaid 15,9 protsenti häältest ja jäi selle tulemusega kolmandaks.

Alates 2004. aasta valimistest 2014. aastani oli Landsbergis Euroopa Parlamendi liige.

Tema pojapoeg Gabrielius Landsbergis valiti 2014. aastal Euroopa Parlamendi liikmeks.

Tunnustus
2002 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk
2017 Vabaduse orden (Ukraina)

Isiklikku
Landsbergise abikaasa Gražina Ručytė-Landsbergienė on samuti pianist ja muusikaõppejõud, poeg Vytautas V. Landsbergis aga filmilavastaja, näitleja ja laulja, pojapoeg Gabrielius Landsbergis on poliitik (Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid) ja aastast 2014 Euroopa Parlamendi liige.

Välislingid
 Former Lithuanian Head Of State On RFE/RL In The Baltics, intervjuu Vabadusraadiole (2:27), 25. juuni 2015 (vene keeles, ingliskeelsed subtiitrid)

Leedu poliitikud
Muusikateadlased
Leedust valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1932
Järva foogtkond

Järva foogtkond oli algselt Taani, hiljem Mõõgavendade ordu ja seejärel Liivi ordu valitsusüksus (saksa keeles Gebiet).

Moodustamine ja olulisemad muudatused
Järva foogtkond hõlmas üldiselt muistse Järvamaa territooriumi, mis 1222. aastaks oli langenud Taani võimu alla. Ent selle esimene foogt Hebbe tapeti 1223. aastal ja järgnevalt, pärast eestlaste vastupanu mahasurumist, vallutas Järvamaa  Mõõgavendade ordu. Teatud aja kuulus Järvamaa ka paavsti legaadi poolt moodustatud vaheriiki, kuid hiljemalt 1233. aastaks oli tegelik võim seal taas mõõgavendade käes. Nende esimene ja ainus foogt on teada 1234. aastast. Stensby lepingu kohaselt säilitas oma võimu Järvamaal ka Liivi ordu, kuid ei tohtinud sinna Taani kuninga loata ehitada linnuseid ja pidi kuningat abistama sõjaretkedel venelaste vastu. Seetõttu on ka arvatud, et Järvamaa jäi ametlikult Taani võimu alla ja ordu oli seal kuninga vasall. See arvamus ei tundu aga siiski päris tõele vastavat.

14. sajandil eksisteeris mõnda aega ka Paide komtuurkond, mis hõlmas tõenäoliselt sama ala, mis foogtkondki. Nii eksisteeris Järvamaal kaksikvõim, mis osutus aga ebamõistlikuks. Umbes sajandi keskpaiku ühendati see aga Järva foogtkonnaga.

Asend
Järva foogtkond piirnes esialgu läänes, põhjas ja idas Taani valdustega, lõunas aga Viljandi komtuurkonna ja Põltsamaa foogtkonnaga. Pärast Põhja-Eesti minekut ordu kätte piirnes foogtkond läänes ja loodes Tallinna komtuurkonna ja kirdes ning idas Rakvere foogtkonna ja osaga Toolse foogtkonnast.

Valitsemine
Foogtkonna eesotsas oli foogt, kellel oli seal kõrgeim kohtu-, haldus- ja sõjaline võim. Lisaks talle oli seal ka teisi ametnikke, kellest nimeliselt on teada mitmeid linnusekomtuure, kumpaneid ja teisi ametimehi.

Foogtkonna keskuseks oli Paide.

Halduslikult jagunes foogtkond ordu- ja vasallimõisateks, mis tegelesid maksude ja kohaliku kohtumõistmisega.

Kiriklikult kuulus Järva foogtkonna ala Tallinna piiskopkonda ja seega ka Lundi peapiiskopkonda. Tema ala jagunes kihelkondadeks, mille piirid ei ühtinud täpselt poliitilistega.

Likvideerimine
Järvamaa sattus Vene vägede rünnaku alla juba Liivi sõja alguses, 1558. aasta sügisel. Siiski ei läinud venelastel korda Paidet ei sel aastal ega ka 1560. aastal vallutada. Viimane foogt Bernd von Smerten foogtkonnas küll ei viibinud, kuid see-eest tegutses edukalt tema asetäitja Caspar von Oldenbockum. Seetõttu eksisteeris foogtkond kuni 1562. aastani, mil ordu likvideeriti ja selle alad liideti Poolaga, ent langesid peagi Rootsi kätte.

Vaata ka
Järva foogt
Järva foogtkonna ametnike loend
Paide komtuurkond
Paide komtuur
Paide ordulinnus
Salv

Salv (ladina unguentum) on rasvataolise konsistentsiga nahale, limaskestale või haavale kantav pehme ravimvorm. Salv koosneb toimeaine(te)st ja salvialusest.

Vaata ka
Pasta

Farmaatsia
Mikstuur

Mikstuur (ladina mixtura) on seespidine kombineeritud vedel ravimvorm, mis võib sisaldada lahustunud ja lahustumatuid aineid – leotisi, keediseid, tinktuure, ekstrakte.

Farmaatsia
Tablett

Tablett (ladina tabuletta) on kõva doseeritud ravimvorm, mida saadakse toime- ja abiainete pressimisel. Tabletid võivad olla kaetud või katmata.

Farmaatsia
Mati Talvik

Mati Talvik (11. aprill 1942 Tallinn – 25. juuli 2018 Tallinn) oli eesti teleajakirjanik ja dokumentalist.

Haridus ja teletöö

Talvik lõpetas Tallinna 20. Keskkooli (12. lennus) 1960. aastal.

Ta töötas alates 1968. aasta jaanuarist Eesti Televisioonis. Talviku üks ulatuslikumaid saatesarju on ajaloosari "Ajavaod".

Tunnustus
 1980 – Eesti NSV Ajakirjanike Liidu Jaan Anveldi preemia
 1982 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik
 1985 – Valdo Pandi nimeline ajakirjanduspreemia
 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2008 – Eesti Ringhäälingute Liidu auhind Kuldmikrofon
 2008 – Eesti Ajakirjanike Liidu auliige
 2009 – Kaitseliidu eriteenete medal

Prototüübina
Talvik oli üks neist, keda portreteeriti Eesti Televisioonis Urmas Vadi stsenaariumi põhjal 2005. aastal valminud telefilmis "Kohtumine tundmatuga".

Isiklikku

Tema isa oli jurist Edgar Talvik (1911–1992) ning onu oli laulja Kalmer Tennosaar.

Tema õde on arhitekt Tiina Linna, kelle abikaasa oli Ivo Linna vend Taivo Linna. Nende onu oli Juhan Peegel. 

Tema abikaasa Alice Talvik oli samuti kauaaegne Eesti Televisiooni töötaja.

Tema poeg on eesti filmiprodutsent, stsenarist ja poliitik Artur Talvik. Tal on veel 22. juulil 1970 sündinud poeg Andres Talvik ning tütred Annika Marmora (sündinud Talvik) ja Astra Arvill (sündinud Talvik). 

Mati Talvik suri Tallinnas, leinatalitus peeti 31. juulil 2018 Eesti Televisiooni neljandas stuudios. 

Talvik maeti Metsakalmistule, Jaak Joala naabrusse.

Viited

Välislingid

Mati Talviku elu õppetunnid – Kroonika, 28. märts 2008
Mati Talvik: ETV palgalehel olen olnud aastast 1968 – Maaleht, 16. veebruar 2006
Urmas Vahe. Mati Talvik: "Ma ei ole ju see mees, kelle kallal haukuda." – Õhtuleht, 30. detsember 2008
Ilmar Palli. Kuidas Talvikust sai Talvik Maaleht, 8. jaanuar 2009
Riho Laurisaar. Kuldmikrofon Mati Talvik unistab spordireportaažist EPL, 10. jaanuar 2009
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti teleajakirjanikud
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Ajakirjanike Liidu auliikmed
Sündinud 1942
Surnud 2018
Metsakalmistule maetud
Kondoom

Kondoom on kotikujuline kummist või soolest preservatiiv, mis kaitseb eostumise, suguhaiguste edasikandumise ja nakkushaiguste eest. See pannakse enne suguühet erekteerunud sugutile.

Kondoome tehakse tavaliselt lateksist. On ka polüuteenist ja polüisopreenist kondoome.

Naiste kondoom on poolüuretaankest rõngastega mõlemas otsas, mille naine saab panna oma tuppe kuni 8 tundi enne sugulist vahekorda. See pakub kaitset nii raseduse kui ka sugulisel teel levivate haiguste eest ning sellel pole teadaolevaid kõrvalmõjusid. Suurimaks eeliseks on see, et ta annab naisele kontrolli oma seksuaalse tervise üle. Siiski on see märksa kallim kui meeste kondoom ning pole veel laialdaselt kättesaadav.

Viited

Seksuoloogia
Rasestumisvastased vahendid
Antoni Orgusaar

Antoni Orgusaar (8. september 1862 Võisiku mõisavald – 19. juuli 1930 Sindi) oli eesti õigeusu vaimulik.

Ta sündis Võisiku vallas Viljandimaal. Vaimuliku hariduse omandas Riia Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 1884. aastal I järgu diplomiga.

Tema esimeseks töökohaks oli Hiiumaal Pühalepa vallas asuv Kuri õigeusu kogudus, kus ta töötas kümme aastat preester-kooliõpetajana. Tema teenistuse ajal toimus piirkonnas suur usuvahetus – ainuüksi aastatel 1885–1887 läks Pühalepa luteri kogudusest õigeusku üle 1023 inimest. Seoses sellega tuli isa Antonil asuda rajama ka kiriku- ja kogudusehooneid, mis ehitati aastatel 1888–1891.

1894. aastal viidi Antoni Orgusaar üle Jõhvi õigeusu koguduse preestriks, kus tema juhtimisel lõpetati 1895. aastal uue Jõhvi Issanda Ristimise kiriku ehitustööd. 13. augustil 1895 pühitses uue kiriku sisse Riia ja Miitavi peapiiskop Arseni.

Töötanud kolmteist aastat Jõhvis, sai isa Antonist 1907. aastal Sindi õigeusu koguduse preester. See jäi tema viimaseks töökohaks, kus ta teenis 23 aastat kuni oma surmani 1930. aastal. Sindis oli ta samuti kooliõpetajaks; samuti oli isa Antoni mõnda aega Pärnumaa praost, siis kirikliku kohtu uurija ja ka vaimulike pihiisa.

Antoni Orgusaar tegeles ka vaimuliku kirjanduse tõlkimisega eesti keelde. Trükis on ilmunud tema tõlgitud kaheosaline "Usk, lootus ja armastus".

Ta maeti 22. juulil 1930 Sindi õigeusu koguduse kalmistule. Isa Antoni matusetalitust toimetasid viis preestrit ja kolm ülempreestrit praost Nikolai Leismani eesteenimisel.

Kasutatud allikad

+ Ülempreester Antoni Orgusaar. // Uus Elu, 1930, nr 8, lk 6.

Eesti õigeusu vaimulikud
Sündinud 1862
Surnud 1930
Vestfaal

Vestfaal (saksa Westfalen [vɛstˈfaːlən]) on ajalooline piirkond Saksamaal, mis hõlmas alasid praegustel Alam-Saksi ja Nordrhein-Westfaleni liidumaadel.

Saksimaa piirkonna põhjaosa Weseri ja Rein alamjooksul (saksa keeles Niederrhein) on nimetatud ajalooallikates ca 800 Vestfaaliks, piirkonda Weseri ja Elbe vahel Ostfaaliks ja piirkonda Weseri jõe mõlemal kaldal Engerniks. Engerni piirkonna nimetus kadus käibelt keskajal ja mõlema piirkonna kohta kasutati ühisnimetust Vestfaalia.

Ajalugu
Vestfaal (West ja falen > felden) tähendab läänetasandikke. Seda piirkonda hakati nõnda kutsuma keskajal, kui see oli üks Saksi hertsogkonna valdusi, kõrvuti Ostfaali (Ostfalen) ja Engerniga. 

1180. aastal asutas keiser Friedrich Barbarossa Vestfaali hertsogkonna. See hõlmas siiski vaid väikese piirkonna kogu Vestfaalist. Mõjukaimateks keskaegseteks valitsejateks olid seal hoopis Kölni peapiiskop, Braunschweig-Lüneburgis valitsenud Welfid ja Münsteri piiskop. Kesksel kohal olid Vestfaalis ka Marki krahvkond ja Osnabrücki linn.

Vestfaalist ja selle lähistel asuvalt Reinimaalt (Rheinland) oli pärit enamik Liivi ordu rüütelvendi.

Vestfaal on tuntud ka tänu seal 1648. aastal sõlmitud Kolmekümneaastase sõja lõpetanud Vestfaali rahule (õigemini Vestfaali rahudele), mis sõlmiti Osnabrückis ja Münsteris.

Napoleoni sõdade, Neljanda koalitsiooni sõja tulemusel rajas Napoleon I 1807. aastal Põhja-Vestfaalis Joachim Murati valitsetava Bergi suurhertsogkonna ja idaosas Prantsuse esimesest keisririigist sõltuva, Napoleoni venna Jérôme Bonaparte'i valitsetava Vestfaali kuningriigi, mis hõlmas lisaks ajaloolistele Vestfaali aladele ka idapoolseid, peamiselt Preisimaa kuningriigile kuulunud maa-alasid, mis asusid Hessenis, Hannoveris, Braunschweigis ja Ostfaalis. 

1813. aastal see riik likvideeriti, kuid 1815. aastal Viini kongressil loodi Preisimaa kuningriigile kuuluv Vestfaali provints, mis ajaloolisest piirkonnast hõlmas küll vaid lõunaosa. 

Pärast Teist maailmasõda moodustati aga Vestfaali ja Reini provintsist ning Lippe vabalinnast Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaa.

Saksamaa ajaloolised piirkonnad
Saksimaa ajalugu
Raido Lilleberg

Raido Lilleberg (sündinud 23. mail 1979 Väike-Maarjas) on eesti trummar, helilooja ja laulutekstide autor.

On õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis pop-jazz osakonnas trummi erialal, õpetajad – Toomas Rull, Roland Puusepp. Esimesed õpetaja Vallo Vildak.
Esimene ansambel oli Väike-Maarja ansambel The Syne, kus olid veel Veiko Soom, Tarmo Kopti ja Ivo Etti. 

Praegu mängib ansamblites Neogeen, Vanaviisi ja Päris Anny.

Looming

Skriimsilm
Alati (2003) – muusika: Raido Lilleberg / sõnad: Aapo Ilves 
Virumaa viroloog (2007) – muusika: Raido Lilleberg, Martti Nõu / sõnad: Vahur Afanasjev

Vanaviisi

Klassiõde (2010) – muusika: Raido Lilleberg, Sulev Võrno / sõnad: Aapo Ilves

Päris Anny
Pane mind – muusika: Raido Lilleberg / sõnad: Olavi Ruitlane 
Supermodell – muusika: Raido Lilleberg, Endel Lepik / sõnad: Vahur Afanasjev 
Sa oled see kes ei jää – muusika: Raido Lilleberg, Martti Nõu / sõnad: Raido Lilleberg 
Ilmasoov – muusika: Raido Lilleberg / sõnad: Raido Lilleberg, Olavi Ruitlane 
Kes ta on? – muusika: Raido Lilleberg / sõnad: Aapo Ilves 
Pean olema sinuga – muusika: Raido Lilleberg 
Kui ütlen ei siis mõtlen jaa – muusika: Raido Lilleberg / sõnad: Vahur Afanasjev

Neogeen
Väike maailm (2012) – muusika ja sõnad: Raido Lilleberg, Kalle Raudmets 
Ei lähe pesus välja (2012) – Raido Lilleberg / sõnad: Vahur Afanasjev 
Sa tead mis teed (2012) – muusika ja sõnad: Raido Lilleberg, Kalle Raudmets 
Lune Sournoise (Öö on ees) (2012) – muusika: Raido Lilleberg, Kalle Raudmets / sõnad: Mare *Sabolotny ("Öö on ees" sõnad Kalle Raudmets)
Taevalikult hea (2013) – muusika: Raido Lilleberg, Kalle Raudmets / sõnad: Raido Lilleberg

Muusika teistele artistidele
Punkt ees (Pixels) – muusika: Raido Lilleberg / sõnad: Olavi Ruitlane 
All that and so much more (Pixels & Freddy Toomingas) ehk 
Triiksärk mu kaela poob (Lehmakommionud) – muusika: Raido Lilleberg, Martti Nõu / Sõnad: Raido Lilleberg 
Kell seisma jääb (Ly Lumiste) – muusika: Raido Lilleberg, Risto Rebane / sõnad: Raido Lilleberg

Laulusõnad
Sinu jaoks pole kallis ükski juveel (Fantaasia) – muusika: Risto Rebane / sõnad: Raido Lilleberg 
Laia ilma (originaal: My Maria – Brooks and Dunn) (Vanaviisi) – B. W. Stevenson, Daniel Moore / sõnad: Raido Lilleberg 
Kõik Skriimsilma laulusõnad on kirjutanud Raido Lilleberg, välja arvatud "Oma tee", "Lööks käed (Eestimaa ja Rootsimaa)", "Mõõku kui taon", "Virumaa viroloog" ja "Alati".
Aeg ja ruum (Spämm) – muusika: Sulev Võrno / sõnad: Raido Lilleberg 
Suvevisioon (Spämm) – muusika: Risto Rebane / sõnad: Raido Lilleberg

Trummid
TAMA Rockstar Custom EFX
Mapex Black Panther Hammered Brass Snare (Remo Skyntone) 
Zildjian K custom Dark crash 16", 17", 
Zildjian 14" A ZILDJIAN MASTERSOUND HIHATS
Zildjian 20" K Custom Hybrid Ride 
Zildjian 14" K Mini China

Välislingid
 Myspace
 Intervjuu Spämmi fänniklubi kodulehel

Eesti trummarid
Sündinud 1979
Pärnu maantee viadukt

Pärnu maantee viadukt on viadukt Tallinnas Pärnu maanteel, Veerenni, Uue Maailma ja Kitseküla asumi vahel.

Pärnu maantee viadukt ületab Tallinna–Narva raudtee, Tallinn-Väikse ja Balti jaama vahelise raudteelõigu ning Koidu, Tehnika ja Kauba tänava. Üle viadukti kulgevad ka Tondile suunduvad ja Tondilt tulevad trammiliinid. 

Viadukti Pärnu maantee raudteeülesõidukohale plaaniti juba tsaariajal. 1915. aastal oli see viadukt "uude linnaplaneerimise projekti üles võetud". Pärnu maantee viadukti ehitamine algas siiski alles 1958. aastal ja see 300 m pikkune, 18,5 m laiune ja keskelt 6 m kõrgune ehitis valmis 1959. aastal. Nõukogude okupatsiooni ajal nimetati Pärnu maantee viadukti rahva seas ka Hendriksoni küüruks, kuna viadukti valmimise ajal juhtis linna Tallinna TSN Täitevkomitee esimees Aleksander Hendrikson. Peale selle oli nn Hendriksoni küür praegusest viaduktist poolteist korda lühem ja märgatavalt järsem, mistõttu talviti ei saanud sageli autobussid viaduktist üle sõita. Viadukti kritiseeriti juba selle ehitamise ajal, kuna see ei vastanud isegi toonastele vajadustele, aga ka hiljem, sest viadukt oli rajatud minimaalse, kahe, sõidureaga ning kippus jääma kitsaks pudelikaelaks 1964.–1965. aastaks kavandatud Pärnu maantee laiendamisele. Viadukti ehituses oli tehtud üks tõsine elementaarne viga, millele keegi ehitamise ajal tähelepanu juhtida ei julgenud. Nimelt armeeriti viadukti talad üle (sillatalad armeeriti tugitalade peal kokku). Seda tüüpi taladest ehitati üle Nõukogude Liidu paarkümmend viadukti, mis kõik ära lagunesid. Tallinna oma demonteeriti neist viimasena.

1982–1986 asendati viadukti uue topeltlaia viaduktiga. Uue silla projekteerisid Leningradi insenerid. Esmalt ehitati vana viadukti kõrvale uue viadukti linnast väljuva suuna osa ja alles vana viadukti lammutamise järel selle asemele ka uue viadukti kesklinna suunduvate sõiduradadega osa. Seoses uue viadukti ehitamisega lammutati Pärnu maantee ja raudtee ristumiskoha lähedale (Pärnu maantee 96) 1937. aastal Suur-Pärnu maanteele ehitatud neljakorruseline Liisa Borni maja, kus ehitamisest peale oli tegutsenud linnaelanikke teenindanud avalik saun (nn Koidu saun), ja veel kaks 1930-ndate lõpus ehitatud maja, mis jäid oluliselt laienenud ja pikenenud viaduktile ette. Uus viadukt on vanast oluliselt laugem. See on väga moodsa konstruktsiooniga Egerti-tüüpi läbijooksva 300-meetrise pikkuse talaga plaatsild. Silla tala libiseb kõikidel vahetugedel ning on jäigalt kinni üksnes kesklinnapoolse samba küljes. Nõmme-poolse samba kohal on kandetalade ja sillaplaadi otsas terasest sõrmplaatidega konsoolvuuk, mille temperatuuri muutustest tingitud liikumine on kuni 16 sentimeetrit.

Viadukti värskendati põhjalikult 2014. aastal, mil AS Teede REV-2 remontis viadukti kandetalad, servaprussid, kaldasambad, vahesambad, viadukti piirded, trepid ja pandused ning uuendas katendid.

Viited

Kirjandus 
 Kaks silda vajavad remonti – EPL, 1997.

Tallinna sillad
Kesklinna linnaosa ehitised
Kadrioru Saksa Gümnaasium

Kadrioru Saksa Gümnaasium on saksa keele süvaõppega üldhariduskool Tallinnas aadressil Gonsiori tänav 38.

Gonsiori tänava koolihoone ehitati 1960. aastal.

Aastal 1962 alustati Emerendiana Sillingi juhtimisel saksa keele süvaõpet. 

Õppetöö toimub Oru majas (Gonsiori 38) ja Mäe majas (Kivimurru tänav 9).

Kooli nimi 
1960–1974 Tallinna 42. Keskkool
Alates 03.07.1974 – Lembit Pärna nimeline Tallinna 42. Keskkool
Alates 05.06.1990 – Tallinna 42. Keskkool
Alates 03.11.1993 – Tallinna Kadrioru Keskkool
Alates 25.09.1998 – Kadrioru Saksa Gümnaasium

Tuntud vilistlasi

Eva Eensaar, näitleja
Peeter Ernits, zooloog ja ajakirjanik
Riina Hein, Raja Teele osatäitja filmides
Anders Härm, kunstikriitik
Peeter Jalakas, lavastaja
Tanel Kiik, poliitik
Kalev Kukk, poliitik
Toomas Kreen, näitleja
Andres Langemets, luuletaja
Mikk Langeproon, muusik
Üllas Linder, baptisti vaimulik
Andres Luure, semiootik ja filosoof
Tiit Matsulevitš, diplomaat ja poliitik
Paul Mägi, dirigent
Gunnar Okk, majandustegelane
Siiri Oviir, poliitik
Urmas Paet, poliitik
Ilmar Palli, ajakirjanik
Maria Peterson, näitleja 
Linnar Priimägi, kunstiteadlane
Indrek Raudne, poliitik
Villu Tamme, muusik
Mari Tarvas, kirjandusteadlane
Siim Tuisk, aktivist
Leelo Tungal, kirjanik
Toomas Tõniste, sportlane ja poliitik
Tõnu Tõniste, sportlane
Kaia Urb, laulja
Martin Veinmann, näitleja

Medaliga lõpetanud õpilased   

 Helen Ausman  
 Karmel-Anita Pisa 
 Anna-Liis Torm-Kriis  
 Elisabeth Fofilov  
 Elvi Tuisk  
 Kadri-Hebo Kukumägi   
 Kristina Morozjuk   
 Brigita Slavinskaite Saare   
 Margot Maksing   
 Epp Mäekivi   
 Marit Sukk   
 Sten Pärnits  
 Mailis Sütiste   
 Katrin Nõukas   
 Helge Veeremaa   
 Sergei Nazarenko  
 Marite Laanes  
 Maria Lutter  
 Siret Räämet  
 Celine-Cathy Raaga 
 Kristina Kuresoo  
 Leida Pikas  
 Maret Luud  
 Marlen Paris   
 Carmen Niinepuu   
 Marta Marita Lauri   
 Lika Kudrjašova   
 Kristin Seemen  
 Paul Kuuse   
 Riin Arras   
 Mari-Liis Sikamägi   
 Marlen Rein   
 Kristi Kivistik   
 Juhan Kangilaski   
 Katrin Sõnajalg   
 Kadi Sikka  
 Mihkel Kõrbe   
 Peeter Kadarik   
 Tauno Metsalu   
 Reio Põder   
 Kadi Türk  
 Kadri Kiho   
 Liisi Jõeleht   
 Doris Metsalu   
 Piret Üts   
 Uwe Talmeister  
 Aija Sakova   
 Alo Noormets   
 Ulrika Eesmaa

Välislingid
 Koduleht
 Uwe Gnadenteich, "Ropu suuga luuletajad saadeti koolist minema", Tallinna Postimees, 30. aprill 2009

Viited 

Tallinna koolid
kesklinna linnaosa
Eesti välisminister

Välisminister on Vabariigi Valitsuse liige, kes juhib Välisministeeriumi ning esindab Eesti Vabariiki välissuhtlemises. 

Välisminister nimetab ametisse Eesti asjureid ning konsulaarasutuste juhte ning esitab valitsusele taotlusi suursaadikute ametissenimetamiseks ning tagasikutsumiseks ja diplomaatiliste auastmete andmiseks või äravõtmiseks. Välisminister esitab justiitsministriga kooskõlastatult valitsusele heakskiitmiseks rahvusvaheliste kohtute kohtuniku kandidaadid. 

Ministri nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi President peaministri ettepanekul. Minister astub ametisse ametivande andmisega Riigikogu ees. Alates 18. juulist 2022 on Eesti välisministriks Urmas Reinsalu.

Ülesanded 
Välisministri ülesannete hulka kuulub:

 Eesti esindamine Euroopa Liidu üldasjade ja välissuhete nõukogus ning teistel Euroopa Liidu välissuhtlemisega seotud ministrite tasandi kohtumistel,
 välisministeeriumi atesteerimiskomisjoni ettepanekul Vabariigi Valitsusele taotluse esitamine erakorralise ja täievolilise suursaadiku nimetamiseks või tagasikutsumiseks,
 välisministeeriumi eelarvevahendite kasutamise üle otsustamine ning eelarve täpse ja otstarbeka täitmise üle valvamine.

Vastavalt välissuhtlemisseadusele:

 välisminister esitab kooskõlastatult justiitsministriga ja kuulanud ära Riigikohtu esimehe, õiguskantsleri ja riigisekretäri arvamuse, rahvusvaheliste kohtute kohtuniku kandidaadid Vabariigi Valitsusele heakskiitmiseks,
 välisminister kehtestab määrusega diplomaadi- ja teenistuskaardi väljaandmise korra, diplomaadi- ja teenistuskaardi vormi, tehnilise kirjelduse ning kaardile kantavate andmete loetelu,
 välisminister kehtestab määrusega arengukoostööprojekti ja arengukoostööprojekti aruande vormid,
 välisminister kehtestab määrusega välismaiseid massiteabevahendeid esindavate ajakirjanike akrediteerimise tingimused ja korra,
 välisminister kehtestab määrusega välisriigi või rahvusvahelise organisatsiooni esindusele kinnisomandi ja kinnisasja valduse üleandmise tingimused ja korra ning taotluse vormi.

Eesti välisministrid

Eesti välisministrid esimesel iseseisvusperioodil
Parteid

Vabariigi Valitsuse eksiilis välisministrid

Eesti välisministrid teisel iseseisvusperioodil 
Parteid

Vaata ka 
Eesti NSV välisminister

Viited
Rahatrahv

Rahatrahv on Eesti karistusseadustiku § 47 mõistes kohtumenetluse või kohtuvälise menetluse käigus määratav rahaline karistus sooritatud väärteo eest. 2008. aastal võib Eestis kohaldada rahatrahvi kolm kuni kolmsada trahviühikut (trahviühik on rahatrahvi baassumma, mille suurus on kuuskümmend krooni).

Rahatrahvi eristamine rahalisest karistusest 

Rahatrahvi ja rahalise karistuse vahe põhineb süüteo liigil:

Rahaline karistus määratakse kuriteo eest.
Rahatrahv määratakse väärteo eest.

Vaata ka
Rahaline karistus

Viited

Karistused
Kriminaalõigus
Gregor von Helmersen

Gregor von Helmersen (11. oktoober 1803 Kammeri mõis, Tartumaa, Liivimaa – 15. veebruar 1885 Peterburi) oli baltisaksa geoloog.

Ta sai alghariduse Peterburis ja edasi jätkas Tartu gümnaasiumis. Õppis Tartu Ülikoolis (1820–1825) algul aasta õigusteadust ja siis edasi geoloogiat. Korporatsioon Livonia asutajaliige.

1826. aastal oli Uuralites ametis kullaleiukohtade uurimisel ja sai nende tulemuste eest 1827. aastal Tartu Ülikoolilt filosoofiakandidaadi kraadi.

1828–1829 töötas Helmersen Peterburi Mäekadetikorpuses. Pärast enda täiendamist Berliini, Heidelbergi, Bonni ülikoolis ja Freibergi tehnikaülikoolis naasis Peterburi ja töötas seal Mäeinseneride Korpuses ametniku ja õppejõuna ning alates 1838. aastast professorina.

Kui 1865. aastal sai Mäeinseneride Korpusest Peterburi Mäeinstituut, siis töötas Helmersen seal direktorina kuni 1872. aastani.

Sai insenerivägede kindralmajori auastme. Ta oli Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1850) ja Vene Geoloogiakomitee esimene direktor (aastast 1882). Ta oli kuni 1883. aastani Venemaa Piibliseltsi president.

Ta koostas Venemaa Euroopa-osa geoloogilise kaardi (1841), uurinud Venemaa kivisöe-, rauamaagi- ja naftamaardlate geoloogiat.

Ta on uurinud Eesti kvaternaari setteid, Peipsi järve liustikusetteid ja rändrahne. Ta on Eesti looduskaitse üks algatajaid.

Ta on maetud Tartusse Vana-Jaani kalmistule Raadil.

Isiklikku
Gregor von Helmersen oli abielus Agrafina Koschelewiga, kes oli kindral Koschelewi ning Charlotte von Helmerseni tütar. Abielust sündisid:
Auguste (1837–1923), oli abielus Robert Lenziga (suri 1883), kes oli kõrge riigiametnik ning tõeline riiginõunik
Wilhelm (1838–1887), keiserlik õuenõunik
Elisabeth (1848–1903)
Maria (sünd. 1852), oli abielus admiral Peter von Molasiga
Benedikt (1857–1878), meditsiinitudeng

Esivanemad

Vaata ka
Helmersen
Helmerseni kivikülv

Viited

Välislingid
G. Helmerseni haud

Liivimaa aadlikud
Helmersenid
Eesti geoloogid
Eesti looduskaitsjad
Tartu ülikooli audoktorid
Eesti Looduseuurijate Seltsi auliikmed
Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Livonia liikmed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1803
Surnud 1885