Kaljo Villako

Kaljo Villako (19. mai 1919 Tartu – 22. oktoober 2001 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja arst, kes töötas gastroenteroloogia ja radioloogia alal.

Haridus
Villako lõpetas 1938 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1947 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1954. aastal sai ta Tartu Riiklikus Ülikoolis meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Gastroskoopia kui
röntgenoloogilist uuringut täiendav meetod maohaiguste diagnostikas", 1966. aastal meditsiinidoktori kraadi NSV Liidu Meditsiiniakadeemias tööga "Патогенез дифиллоботриозной анемии".

Töökäik
Villako oli 1943–1944 SD poolt arreteeritud vastupanuliikumise osalisena, 1944 Saksa armee 4. piirikaitserügemendi 3. pataljoni arst, 1944–1945 Haapsalu Linnahaigla arst, 1945–1946 arreteeritud KGB poolt, 1947–1951 Tartu I Haavakliiniku röntgenoloog, 1951–1955 Tartu Linna Kliinilise Haigla röntgenikabineti juhataja, 1955–1959 Tartu Riikliku Ülikooli sisehaiguste propedeutika kateedri assistent, 1959–1969 dotsent, 1969–1980 professor, 1980–1990 radioloogia ja onkoloogia kateedri juhataja ja professor, 1990–1993 professor, aastast 1994 emeriitprofessor. 

Ta õpetas röntgenoloogiat, meditsiinilist radioloogiat, aneemiaid, peensoolehaigusi, kiirituskahjustusi.

Teadustöö
Villako uurimisvaldkonnad olid maohaiguste uurimine röntgenoloogilisel ja gastroskoopilisel meetodil, laiussianeemia, krooniline gastriit, hüpolaktaasia ja selle levik eestlastel. 

Villako võttis esimesena NSV Liidus kasutusele radioaktiivse B12 58Co-vitamiini imendumishäirete kindlakstegemiseks. Töötas välja ja rakendas kaudse meetodi soole mikrofloora seisundi hindamiseks mikroorganismide ainevahetussaaduste kaudu ning peensoole funktsiooni uurimise meetodid, sh ka peensoole limaskesta biopsia. Villako poolt juhitud töörühm teostas 12 aasta vältel maolimaskesta seisundi uuringuid rühmal Kuressaare elanikel, mis võimaldas kindlaks määrata kroonilise gastriidi arenemise seaduspärasused, eriti seoses Helicobacter pylori infektsiooniga. 

Villako juhendas aastast 1973 hüpolaktaasia ja piimatalumatuse uurimist Eesti elanikkonnas. Aastast 1967 oli ta Tervishoiuministeeriumi peagastroenteroloog. Ta organiseeris ja korraldas aastast 1971 (koos Helsingi Ülikooli professori M. Siuralaga) Eesti ja Soome gastroenteroloogide pikaajalist koostööd.

Liikmesus
 Ajakirja Akadeemia toimetuskolleegiumi liige (1989–2001)
 Tartu Arstide Seltsi sekretär (1954–1956)
 Tartu Terapeutide Seltsi asejuhataja (1960–1962)
 Eesti NSV Gastroenteroloogide Seltsi org-id (1970) ja esimees
 Üleliidulise Gastroenteroloogide Teadusliku Seltsi juhatuse liige (1972–1982, presiidiumi liige 1972–1978)
 Euroopa Gastroklubi liige (1971, auliige 1990)
 Soome Sisehaiguste Arstide Seltsi auliige (1981)
 Saaremaa Arstide Seltsi auliige (1983)
 Soome Gastroenteroloogide Ühingu auliige (1991)
 Eesti Kirjanduse Seltsi taastamise algatajaid ja esimees (1992–1996) ja auliige

Tunnustus
 1980 Eesti NSV riiklik preemia (kollektiivis)
 1985 Tampere Ülikooli audoktor
 1995 Eesti Vabariigi teaduspreemia (kollektiivis)
 1996 Riigivapi II klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema abikaasa oli arstiteadlane ja biokeemik Laine-Virve Villako.

Kirjutised
Avaldanud kaheköitelise memuaarteose "Ajarännak" (I, 1999; II, 2001).

Viited

Eesti arstiteadlased
Eesti gastroenteroloogid
Eesti radioloogid
Tartu Ülikooli professorid
Riigivapi II klassi teenetemärgi kavalerid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1919
Surnud 2001