joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Manuel Turizo

Manuel Turizo Zapata (esinejanimega Manuel Turizo, ka MTZ; sündinud 12. aprillil 2000 Monterías Colombias) on Colombia reggaeton'ilaulja.

Biograafia 
Manuel Turizo sündis ja kasvas Kolumbia linnas Monterías, muusikat alustas ta kolmeteistaastaselt. Kui ta sündis, kinkisid vanemad tol ajal kaheaastasele vennale Julianile kitarri ja mikrofoni. Mõni aasta hiljem proovis Manuel Turizo õppida kitarrimängu, kuid tundis, et ei saa seda endale lubada, ja hakkas seetõttu oma lauluhäält arendama. Kuigi ta soovis saada veterinaararstiks, otsustas ta pärast Kuuba muusikaõpetaja juures laulutundide läbimist jätkata oma muusikukarjääri. Lapsena laulis ta samal ajal, kui vend mängis kitarri ja nende lemmiklaule. Manuel hakkas laule kirjutama, kui vend Medellinis lõpetas.

Aastal 2016, kui ta oli alles kuusteist, andis Manuel Turizo välja Ladina-Ameerikas suure hiti kogunud Una Lady Como Tu, kelle laulu on YouTube'is vaadatud praegu 1,4 miljardit korda ja vaatamisi 225 miljonit. Tüki tootis Zensei, sildiga La Industria Inc.

2017. aastal vabastas ta Bésame'i koos Puerto Rico räppari Valentinoga.

19. oktoobril 2017 teeb ta koostööd Piso 21-ga, Déjala Que Vuelva, millel on praegu 1,5 miljardit vaadet.

2018. aasta septembris teeb ta Vaina Loca ja Ozuna koostööd, see lugu jõudis Billboard Hot 100 94. kohale.

2018. aasta oktoobris teeb ta koostööd Mau y Ricky Desconocideosega.

2019. aasta märtsis jõudis tema singel Sola Billboard Latin Airplay esikohale.

23. augustil 2019 andis ta välja oma esimese albumi ADN koos Zion y Lennoxi, Norieli, Ozuna, Nicky Jami, Sechi ja Anuel AA koostööga, ADN saavutas Billboard Hot Latinil kaheksanda koha.

Colombia lauljad
Sündinud 2000
Jadrin

Jadrin (tšuvaši Етĕрне (Etörne); niidumari Ядырна; mäemari Йӓдӹрнӓ) on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis, Jadrini rajooni keskus. Asub Sura jõe vasakul kaldal, 75 km Tšeboksarõst edelas.

Asulat on mainitud 1590. aastal. Linnaõigused sai 1781. aastal. Linn kuulus Kaasani kubermangu.

Jadrinis tegutsevad masinaehitus-, toiduainete- ja ehitusmaterjalitööstuse ettevõtted.

Linnas on sündinud keeleteadlane Nikolai Ašmarin ja näitleja Nikolai Mordvinov.

Viited

Välislingid 

Venemaa linnad
Tšuvaššia
Friedrich (Mecklenburg)

Friedrich II, hüüdnimega Vaga (9. november 1717 – 21. aprill 1785), oli Mecklenburg-Schwerini hertsog 1756. aastast kuni surmani.

Noorus 

Friedrich sündis Schwerinis Christian Ludwig II ja selle naise Gustave Caroline pojana.

Friedrichi lapsepõlves ja nooruses oli tema intellektuaalsele ja vaimsele arengule suur mõju vanatädil, Mecklenburg-Schwerini hertsoginnal Augustal, kes sisendas talle pietismi uskumusi.

Mecklenburg-Schwerini hertsog 

Pärast isa surma 1756. aastal võttis Friedrich hertsogkonna valitsemise üle. Varsti pärast tema troonileasumist kisti riik seitsmeaastasesse sõtta.

Friedrich oli pietismi toetaja. Ta julgustas arendama koolisüsteemi, edendas tekstiilitööstust ja tühistas piinamise. 1764. aastal viis ta oma residentsi Schwerinist Ludwigslusti lossi. 1765. aastal käskis ta arhitekt Johann Joachim Buschil ehitada keiserliku kiriku (lõpetati 1770. aastal, nüüd linnakirik) ja jätkas aastatel 1772–1776 Ludwigslusti lossi laiendamist.

Abielu 

Friedrich abiellus 2. märtsil 1746 Schwedtis Württembergi Friedrich Ludwigi tütre Louise Friederikega. Nad said neli last, kes surid noorelt.

Pärast tema surma päris hertsogkonna tema vennapoeg Friedrich Franz I.
Tsivilsk

Tsivilsk (tšuvaši Çӗрпӳ (Śörpü/Śĕrpü)) on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis, Tsivilski rajooni keskus. Asub 35 km Tšeboksarõst kagus.

Asula on rajatud 1589. aastal Vene tsaaririigi sõjalise tugipunktina tšuvaši küla Śĕrpü juurde. 1781. aastal sai linnaõigused.

Linn on nime saanud hüdronüümi Tsivil (tšuvaši Śaval) järgi. Linnas suubub Malõi Tsivili jõgi Bolšoi Tsivili jõkke.

Viited

Välislingid 

Venemaa linnad
Tšuvaššia
Paul Friedrich (Mecklenburg)

Paul Friedrich (15. september 1800 – 7. märts 1842) oli Mecklenburg-Schwerini suurhertsog aastatel 1837–1842.

Elulugu 

Ta sündis Ludwigslustis Friedrich Ludwigi ja Jelena Pavlovna pojana. Paul Friedrich sai hariduse Genfis, Jenas ja Rostockis. Ta sai Mecklenburg-Schwerini troonipärijaks 1819. aastal pärast oma isa surma.

1. veebruaril 1837 sai ta vanaisa Friedrich Franz I järel suurhertsogiks. Tema valitsemisajal nähti ette suurhertsogkonna taristu ja õigussüsteemi parandamist, samuti valitsuse asukoha üleviimist Ludwigslustist Schwerini. Sellegipoolest oli Paul Friedrich suuresti huvitatud ainult sõjalistest teemadest ja veetis suurema osa ajast oma vägesid drillides. Kui Paul Friedrich jõudis keskikka, valis ta elamusterikkama eluviisi, eelistades ainult oma armukese seltskonda. Paul Friedrich suri 1842. aastal külmavõetult, kui ta kiirustas tulekahjule oma pealinnas.

Abielu ja lapsed 

Paul Friedrich abiellus 25. mail 1822 Berliinis Preisi printsessi Alexandrinega. Nad said järgmised lapsed:

 Friedrich Franz II (1823–1883)
 Luise (1824–1859)
 Wilhelm (1827–1879)
 Helene (1829–1835)
 Marie (1831–1836)
 Pauline (1833–1894)
Indrek Liit

Indrek Liit (sündinud 6. augustil 1983 Hiiumaal) on eesti helilooja ja akordionist.

Haridus
1999. aastal lõpetas Liit Palade Põhikooli ja Rudolf Tobiase nimelise Kärdla Lastemuusikakooli akordioni erialal. 2004. aastal lõpetas ta samal erialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli, kus õppis ka kompositsiooni. Samal aastal jätkas ta õpinguid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias kompositsiooni erialal Helena Tulve käe all.

Loometegevus
Indrek Liidu ansambliteost "Studium" esitati Eesti Muusikapäevade raames 2005. aastal. Tallinna Euroopa kultuuripealinna programmi raames andis Liit koos saateansambliga tangokontserdi Salme Kultuurikeskuses. 2012. aastal esines ta festivalil Hiiu Folk. Liit on esinenud ka ansamblis Kuuüdi

2011. aastal valmis Indrek Liidu laulutsükkel Ave Alavainu tekstidele "Tuule, vee ja kivi laulud" (9 laulu, 40 min), 2012. aastal laulutsükkel Paul-Eerik Rummo tekstidele (5 laulu, 24 min), 2014. aastal sümfoonia nr. 1 "Sebralill" (45 min), 2015. aastal "Saarnak. Udu" taas Ave Alavainu tekstile. Ta on kirjutanud ka piazzollalikke tangosid, klaverirondosid ja väikevorme, sh ansambliteoseid ja laule Marie Underi jt tekstidele. Tema kirjutatud on muusika 2009. aasta tudengifilmile "Kollane Partmees".

2015. aastal ilmunud CD "Pihlamarjasõda" arvustuses kirjutas Gerhard Lock: "Küsimusele, kas Indrek Liitu võiks pidada Hiiumaa Raimond Valgreks, vastab "Pihlamarjasõda" mitme valsi ja meeldejääva lauluga. Ka akordioni­saund, julge meloodia ja -harmoonia­käsitlus ning oskuslik instrumentatsioon on tähelepanu väärt paralleelid."

Liit on salvestanud ka klassikalisi ja omaloomingulisi tangosid järgmise plaadi tarbeks, öeldes kommentaariks: "Mulle väga meeldib tango ning akordion on väga tangolik pill" ja teisal: "Eestlastena oleme siin külmal põhjamaal natuke külmad, seega natuke eksootikat, särtsu ja pipart ei tee meile halba."

Diskograafia ja publikatsioonid
Indrek Liidu muusika on ilmunud CD-del "Suur N" (Indrek Liit & Kuuüdi, 2010; N plaadi pealkirjas on niente ehk vaikus), "Pihlamarjasõda" (2015; tekstid: Ave Alavainu (7), Madis Ristmägi (3); Indrek Liit – akordion, Tuuliki Laane – viiul, Erki-Andres Nuut – rohupill ja meloodika, Janno Pokk – nyckelharpa ja käsitrumm, Marju Metssalu – vokaal, Madis Ristmägi – vokaal ja kitarr), "Heatahtlikkus. Klaverirondod, Op. 1" (2017; Reet Ristmägi – klaver) 
 ja "Sümfoonia nr. 1, Op. nr. 2 "Sebralill"" (2018; esitab arvuti).

2011. aastal ilmus talt laulik Madis Ristmägi tekstile "Tuule, vee ja kivi laulud" (Tallinn: Talmar & Põhi, 2011, ISBN/ISSN: 9790801705150).

Viited

Välislingid
 Indrek Liidu koduleht
 Gerhard Lock "Tule too tuld, kui julged" Sirp, 05.02.2016 (arvustus CD-le "Pihlamarjasõda")
 Klaverirondo "Heatahtlikkus" Indrek Liidu lehel Facebookis, 9. jaanuar 2018

Eesti heliloojad
Eesti pianistid
Eesti akordionistid
Sündinud 1983
Christian Dvorak

Christian Dvorak (sündinud 2. veebruaril 1996 Palosis, Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens keskründaja või vasaku ääreründaja positsioonil.

Aastatel 2013–2016 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. 2016. aastal tuli ta klubiga OHL-i meistriks. 2015–16 põhihooajal oli Dvorak 52 väravaga liiga suurim väravakütt.

2014. aastal valis Arizona Coyotes ta NHL-i draftis 58. valikuna. NHL-is debüteeris Dvorak hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta NHL-is 3. novembril 2016 mängus Nashville Predatorsi vastu.

Pärast viit hooaega Coyotesi müüdi tema mängijaõigused 2021. aasta septembris Montreal Canadiensile.

2016. aastal võitis Dvorak USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel kuulus ta USA jäähokikoondisse.

Viited

Välislingid 
 Profiil NHL.com lehel
 Profiil lehel hockeydb.com 

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Sündinud 1996
Friedrich Franz II (Mecklenburg)

Friedrich Franz II (28. veebruar 1823 – 15. aprill 1883) oli Preisimaa ohvitser ja Mecklenburg-Schwerini suurhertsog 7. märtsist 1842 kuni 15. aprillini 1883.

Elulugu 

Ta sündis Ludwigslusti lossis Paul Friedrichi ja selle naise Alexandrine vanema pojana. Ta sai suurhertsogkonna pärijaks pärast oma vanavanaisa Friedrich Franz I surma 1. veebruaril 1837. Friedrich Franz sai eraharidust 1838. aastani. Siis õppis ta Blochmanni instituudis Dresdenis, enne kui läks Bonni ülikooli. Friedrich Franz sai isa järel suurhertsogiks 7. märtsil 1842.

Friedrich Franz teenis teise Schleswigi sõja ajal kindralfeldmarssal Friedrich von Wrangeli kindralstaabis. Austria-Preisi sõja ajal juhatas ta vägesid, kes okupeerisid Leipzigi ja piirasid Nürnbergi. Ta võttis osa ka Prantsuse-Preisi sõjast, mille ajal tehti ta Reimsi kindralkuberneriks, ja juhatas Saksa vägesid, mis piirasid Touli. Ta kaitses Preisi vägesid Pariisi piiramise ajal Armée de la Loire'i rünnaku eest. Ta võitis Prantsuse vägesid Beaune-La-Rolande ja Beaugency lahingutes.

Friedrich Franz suri 15. aprillil 1883 Schwerinis. Tema järel sai suurhertsogiks tema vanem poeg Friedrich Franz III.

Abielud ja lapsed 

Friedrich Franz abiellus 3. novembril 1849 Ludwigslustis Auguste Reuß zu Köstritziga. Nad said järgmised lapsed:

 Friedrich Franz III (19. märts 1851 – 10. aprill 1897)
 Paul Friedrich (19. september 1852 – 17. mai 1923)
 Marie (14. mai 1854 – 5. september 1920)
 Nikolaus (18. august 1855 – 23. jaanuar 1856)
 Johann Albrecht (8. detsember 1857 – 16. veebruar 1920)
 Alexander (13. august 1859 – 13. august 1859)

Friedrich Franz abiellus 4. juulil 1864 Darmstadtis Anna von Hessen-Darmstadtiga. Nad said ühe lapse

 Anna (7. aprill 1865 – 8. veebruar 1882)

Kolmandat korda abiellus ta 4. juulil 1868 Marie von Schwarzburg-Rudolstadtiga. Nad said järgmised lapsed:

 Elisabeth (10. august 1869 – 3. september 1955)
 Friedrich Wilhelm (5. aprill 1871 – 22. september 1897)
 Adolf Friedrich (10. oktoober 1873 – 5. august 1969)
 Heinrich (19. aprill 1876 – 3. juuli 1934)
Friedrich Franz III (Mecklenburg)

Friedrich Franz III (19. märts 1851 – 10. aprill 1897) oli eelviimane  Mecklenburg-Schwerini suurhertsog.

Elulugu 

Ta sündis Ludwigslusti lossis Friedrich Franz II ja selle naise Auguste pojana. Ta sai isa järel suurhertsogiks 15. aprillil 1883.

Juba varasest east alates kannatas Friedrich Franz astma ja tõsiste hingamisraskuste käes. Ta ei saanud elada Euroopa põhjaosas ja elas hoopis Vahemere ääres, kus pehme kliima tervist soodustas. Tema homoseksuaalsus oli avalik saladus.

Friedrich Franzi surm Cannes'is 10. aprillil 1897 on varjatud saladusega, kuna algul väideti, et ta tegi enesetapu, viskudes üle sillapiirde. Tema surma ametliku kirjelduse kohaselt viibis ta aga oma aias, kui tal tekkisid hingamisraskused ja ta tasakaalu kaotades üle madala piirde kukkus. Tema järglaseks sai tema poeg Friedrich Franz IV, kellest sai viimane Mecklenburg-Schwerini suurhertsog.

Abielu ja lapsed 

Friedrich Franz abiellus 24. jaanuaril 1879 Peterburis Anastasia Mihailovna Romanovaga. Nad said kolm last:

 Alexandrine (24. detsember 1879 — 28. detsember 1952)
 Friedrich Franz IV (9. aprill 1882 — 17. november 1945)
 Cecilie (20. september 1886 — 6. mai 1954)
Elisabetta Cocciaretto

Elisabetta Cocciaretto (sündinud 25. jaanuaril 2001 Anconas) on itaalia tennisist.

Itaalia tennisistid
Sündinud 2001
Tatjana Jegoruškina

Tatjana Jegoruškina (sündinud 22. juunil 1984) on Eesti näitleja.

Ta on lõpetanud Tallinna Mustamäe Reaalgümnaasiumi ja aastal 2006 Moskva Kunstiteatri (MHAT) kool-stuudio (Igor Zolotovitski ja Sergei Zemtsovi klassis).

Aastast 2006 on ta Vene Teatri näitleja.

Välislingid 
Tatjana Jegoruškina Vene Teatri kodulehel

Tunnustused 
2014 Tallinna teenetemärk – panuse eest Tallinna kultuuriellu

Rolle 

Eesti näitlejad
Vene Teatri näitlejad
Sündinud 1984
Brock Boeser

Brock Boeser (sündinud 25. veebruaril 1997 Burnsville'is, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana paremäärel.

Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'is. Seejärel liitus ta Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnaga, kus mängis kaks hooaega. Hooajal 2015–16 tuli ta Põhja-Dakota Ülikooliga ülikoolide meistriks.

2015. aastal valiti ta NHL-i draftis Canucksi poolt 23. valikuna. 2017. aasta märtsis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 25. märtsil 2017 mängus Minnesota Wildi vastu ja lõi selles mängus ka oma NHL-i karjääri esimese värava.

4. novembril 2017 tegi ta mängus Pittsburgh Penguinsi vastu kübaratriki. Boeser sai sellega alates 1990. aastast pärast Trevor Lindeni esimeseks Canucksi mängijaks, kes on NHL-is teinud kübaratriki enne 20-aastaseks saamist. Temast nooremana olid Canuksis kübaratriki teinud vaid Linden ja Tony Tanti.

2018. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule.

2016. aastal võitis Boeser USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Brock Boeser NHL.com lehel
 Brock Boeser hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Sündinud 1997
Johann Albrecht (Mecklenburg)

Johann Albrecht (8. detsember 1857 – 16. veebruar 1920) oli Mecklenburgide dünastia liige, kes teenis kahe Saksa keisririigi liiduriigi regendina: 1897–1901 Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonna regent oma vennapojale Friedrich Franz IV-le ja 1907–1913 oli ta Braunschweigi hertsogkonna regent.

Sünd ja huvid 
Mecklenburgi hertsog Johann Albrecht sündis Schwerinis Friedrich Franz II ja tema abikaasa Auguste Reuß zu Köstritzi viienda lapsena. Hertsog Johann Albrecht sai hariduse Dresdenis, tegi karjääri Preisi armees ja oli tuntud spordiarmastuse poolest. Samuti tekkis tal huvi Saksa koloniaalimpeeriumi vastu, ta oli pangermanistliku liidu kaasasutaja ja sai 1895. aastal Saksa koloniaalühingu presidendiks.

Regentlus 
Pärast oma venna Friedrich Franz III surma 10. aprillil 1897 määrati hertsog Johann Albrecht regendiks oma noorele vennapojale, uuele suurhertsogile Friedrich Franz IV-le pärast vanema venna Paul Friedrichi loobumist regentlusest. Ta valitses regendina kuni vennapoja täisikka jõudmiseni 9. aprillil 1901, kui viimane hakkas ise suurhertsogkonda valitsema.

28. mail 1907 valis Braunschweigi hertsogkonna riigipäev hertsog Johann Albrechti pärast Preisimaa printsi Albrechti surma regendiks; ta võttis pakkumise vastu ja saabus 5. juunil 1907 Braunschweigi. Regentluse põhjus Braunschweigis oli see, et kui hertsog Wilhelm 1884. aastal suri, ei saanud tema kauge nõbu ja pärija Ernst August von Hannover hertsogkonda üle võtta, sest ta keeldus loobumast oma nõuetest Hannoveri kuningriigile, mille Preisimaa 1866. aastal annekteeris.

Vahetult pärast regendiks hakkamist jalutas hertsog Johann Albrecht Braunschweigis tsiviilriietes, külastades muuseume, raamatukogusid ja muid hertsogkonna asutusi, esitades inimestele küsimusi nende elutingimuste kohta. Seejärel seadis ta sisse ta iganädalase audientsi, kuhu inimesed said tulla ja talle palveid esitada. Muu hulgas kärpis hertsog Johann Albrecht kuningliku leibkonna kulusid, vähendades teenrite arvu majapidamiseks hädavajaliku miinimumini.

Regentlus lõppes 1. novembril 1913, kui kroonprints Ernst Augusti poeg Ernst August sai asuda hertsogkonda, olles abiellunud Saksa keisri Wilhelm II ainsa tütre Viktoria Luise von Preußeniga. Abiellumine aitas kahandada lõhet Hannoveri ja Hohenzollernite dünastia vahel.

Sõja-aastad 
Esimese maailmasõja ajal tegutses hertsog Johann Albrecht Saksa koloniaalühingus, kaitstes Saksamaa koloniaalvaldusi nendest loobumise ettepanekute eest. 2. septembril 1917 määrati ta sõjaka Isamaapartei auesimeheks.

Hertsog Johann Albrecht suri 1920. aastal Wiligradi lossis Lübstorfi lähedal.

Abielud 
Johann Albrecht oli kaks korda abielus. 6. novembril 1886 abiellus ta Weimaris suurhertsog Carl Alexanderi tütre Elisabethiga. 15. detsembril 1909 abiellus ta Braunschweigis Elisabeth zu Stolberg-Roßlaga. Mõlemad abielud olid lastetud.

Mecklenburgid
Sündinud 1857
Surnud 1920
Kolmikilm

Kolmikilm (paali keeles tiloka või -bhūmi, sanskriti keeles tridhātu, triloka või trailokya, त्रैलोक्य; tiibeti keeles khams gsum; hiina keeles 三界 sanjie; jaapani keeles sangai) on budistlikus kosmoloogias kolm sansaara valda või olu: ilma vormideta ja vormidega olud ning ihade olu.

 Vormitus vallas (paali keeles arūpa-bhūmi või -dhātu, sanskriti keeles ārūpya-dhātu) pole olenditel vormi ega ihasid. 

 Vormide vallas (paali keeles rūpa-bhūmi või -dhātu, sanskriti keeles rūpa-dhātu) on olenditel on küll väline vorm, kuid puuduvad ihad. 

 Ihade vallas (paali: kāma-bhūmi  või -dhātu, sanskriti keeles kāma-dhātu) valitsevad soovid, kired ja ihad.

Vormitutes ja vormidega oludes puuduvad vajadused, ihad, tahtmised ja soovid. Ihade olus valitsevad ihad, tahtmised ja soovid ning selle madalamad olekud on kuus olemasolu valdkonda. 

Kõikidesse valdadesse ehk oludesse võib jõuda nii ümbersündide kui vaimse arengu teel. Mitmetes käsitlustes ongi see üks ja seesama ning see võib toimuda ka igapäevaselt, meeleseisundite ja meeleolude muutudes.

Vaata ka 

 Budistlik kosmoloogia
 Dhyāna

Viited 

Budistlik kosmoloogia
Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali väljaantavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.

Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Kirjanduse sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2012. aastast.

Preemiate suuruse kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. 

Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ja raskuseks on tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.

Helikunsti sihtkapitali elutööpreemia laureaadid 

 2012 – Mati Palm (erakordselt pikaajalise ja sisuka loometee ning mitmekülgse muusikutegevuse eest)
 2013 – Arne Mikk (suurejooneline ja mitmekülgne tegevus Eesti muusikakultuuri edendamisel)
 2014 – Roman Toi (panuse eest Eesti muusikasse)
 2015 – Merike Vaitmaa (panuse eest Eesti muusikasse)
 2016 – Alo Ritsing (koorimuusika loojale ja eestkõnelejale traditsioonide edasikandmise ja -andmise eest)
 2017 – Peep Lassmann (traditsioonide edasikandja, kellel on pikaajaline viljakas tegevus interpreedi, pedagoogi ja muusikategelasena)
 2018 – Anne Erm (Eesti džässielu ülesehitaja ja arendaja)
 2019 – Neeme Järvi (dirigendile, kelle elutöö on liigutanud mägesid)
2020 – Ants Soots (pikaajalise, järjekindla ja jääva panuse eest Eesti koorimuusika arengusse, laulupidude mõtestamisse ning noorte koorijuhtide kasvatamisse)
2021 – Olav Ehala (helikunsti sihtkapitali elutööpreemia muusika eest, mis on kaikuma jäänud mitme põlvkonna hinges ja südames)

Vaata ka 

 Eesti Kultuurkapitali aastapreemia -> Eesti Kultuurkapitali helikunsti aastapreemia
 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia

Viited 

Eesti muusika auhinnad
Eesti Kultuurkapital
Karl zu Mecklenburg (1708–1752)

Karl Ludwig Friedrich (23. veebruar 1708 – 5. juuni 1752) oli Mecklenburgide Strelitzi haru liige. Ta oli Suurbritannia ja Hannoveri kuninganna Sophie Charlotte ja Adolf Friedrichi isa.

Teda kutsuti Mirowi printsiks (Prinz von Mirow). Erinevalt oma isast ja pojast ei olnud ta valitsev Mecklenburgi hertsog.

Elu 

Karl sündis Strelitzis hertsog Adolf Friedrich II teise pojana. Tema ema Christiane Emilie oli tema isa kolmas naine.

Karli isa suri, kui ta oli vaid kolm kuud vana. Isale järgnes Karli poolvend Adolf Friedrich III, samas Karl, kui noorem poeg, päris Mirowi ja Nemerowi komtuurkonnad. Just Mirowi valdusesse taandus Karli ema pärast abikaasa surma ja just siin kasvas Karl üles. Hiljem õppis ta Pommeri Greifswaldi ülikoolis.

Aegade kombe kohaselt asus Karl 1726. aastal 18-aastaselt suurele ringreisile Euroopas. Ta mängis hästi põikflööti ja tegi ringreisi üheks eesmärgiks oma teadmiste ja muusikaoskuse täiendamise. Pärast Genfi, Itaalia ja Prantsusmaa külastamist läks ta Viini ja oli enne Mirowisse naasmist lühikest aega Saksa-Rooma keisri teenistuses kui kolonelleitnant.

Pärast armeest lahkumist elas Karl koos perekonnaga Mirowi lossis, pühendades suurema osa ajast oma mõisate haldamisele ja laste hariduselule. Ta elas Mirowis kuni oma surmani 44 aasta vanuses.

Kui tema vanem poolvend Adolf Friedrich III 1752. aasta detsembris meessoost pärijateta suri, tehti Karl Ludwig Friedrichi poeg Adolf Friedrich järgmiseks Mecklenburg-Strelitzi hertsogiks, kes valitses kui Adolf Friedrich IV.

Perekond 

Karl abiellus 5. veebruaril 1735 Eisfeldis hertsog Ernst Friedrich I tütre Elisabeth Albertinega. Viimane oli 1752. aastal poja regent ja mängis olulist rolli selle aja troonivõitluses.

Nad said kümme last, kellest vaid kuus jõudsid täisikka:

 Christiane (1735–1794)
 Caroline (*/† 1736)
 Adolf Friedrich IV (1738–1794)
 Elisabeth Christine (1739–1740) 
 Sophie Louise (1740–1741) 
 Karl II (1741–1816)
 Ernst (1742–1814)
 Sophie Charlotte (1744–1818)
 Gotthilf (*/† 1745)
 Georg (August) (1748–1785)

Mecklenburgid
Sündinud 1708
Surnud 1752
Seth Jones

Jared Seth Jones  (sündinud 3. oktoobril 1994 Arlingtonis, Texases) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Chicago Blackhawks.

Hooajal 2012–13	mängis Jones Western Hockey League'i klubis Portland Winterhawks. Ta tuli sel hooajal klubiga liiga meistriks ja pälvis hooaja parimale uustulnukale antava Jim Piggott Memorial Trophy.

2013. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i draftis neljanda valikuna. NHL-is debüteeris ta Predatorsi meeskonnas 3. oktoobril 2013 mängus St. Louis Bluesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 12. oktoobril mängus New York Islandersi vastu.

2016. aasta jaanuaris siirdus Jones Columbus Blue Jacketsi, kus ta mängis kokku kuus hooaega. 11. augustil 2020 oli ta Stanley karikavõistluste esimese ringi esimeses kohtumises Tampa Bay Lightningi vastu väljakul kokku 65 minutit ja kuus sekundit, mis on kaitsemängijate rekord NHL-i väljalangemismängudes.

2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Chicago Blackhawksile.

Aastatel 2017–2020 valiti Jones neljal korral järjest NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2017–18 valiti ta NHL-i Second All-Star Teami.

2013. aastal tuli Jones USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, kus USA langes välja veerandfinaalis, oli Jones kõige resultatiivseim kaitsemängija (2+9). Ta valiti 2014. aasta maailmameistrivõistlustel turniiri parimaks kaitsjaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.

Tema noorem vend Caleb Jones on samuti jäähokimängija. Nende isa Popeye Jones on endine korvpallur, kes mängis NBA-s enam kui kümme aastat.

Viited

Välislingid 

 Profiil NHL.com lehel
 Profiil hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Nashville Predatorsi mängijad
Columbus Blue Jacketsi mängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Sündinud 1994
Białowierśnie

Białowierśnie on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sejny maakonnas Giby vallas. Białowierśnie asub Sejnyst ligi 7 km lõunaedelas ja Suwałkist umbes 26 km idakagus.

Podlaasia vojevoodkonna külad
Punakõhtne niidutirts

Punakõhtne niidutirts (Omocestus haemorrhoidalis) on liik tirtslasi.

Kehapikkus 11–20 mm (üks väiksemaid tirtse Eestis).

Kuiva- ja soojalembene liik, elab madala taimkattega paikades. Eestist seni vaid üksikud leiud.

Vaata ka
harilik niidutirts

Eesti sihktiivalised
Rumiko Takahashi

Rumiko Takahashi (jaapani keeles 高橋 留美子 Takahashi Rumiko, sündinud 10. oktoobril 1957 Niigatas) on Jaapani üks kõige tunnustatum ja enim teeniv mangakirjanik. Tema mangade tegevustik toimub ulmelises, peamiselt imeulme maailmas ning on tihedas seoses kaasajaga, peamisteks tegelasteks on jaapani mütoloogiast pärinevad üleloomulikud olendid ja võitluskunstide meistrid. Takahashi on üks harvadest naiskunstnikest, kes loob shōnen-, st poistemangasid, lugude kandvaks motiiviks on armastus ja seda palistavad olmenaljad.

Tema mangakarjäär algas 1978. aastal, mil ta pälvis Shogakukani võistlusel tunnustuse üheosalise "Need isekad tulnukad" (jp k 勝手なやつら Katte na yatsura) eest ning avaldas Weekly Shōnen Sundays oma esimese sarja "Tüütuse tulnukad" (jp k うる星やつら Urusei na yatsura), mille eest pälvis 1980. aastal Shogakukani peaauhinna poistemanga kategoorias. Sama auhinna sai ta 2001. aastal Inuyasha eest, 2019. aastal sai ta Grand Prix de la ville d'Angoulême auhinna, olles ajaloos teine jaapanlane ja naine, kes on selle pälvinud.

Takahashi mangade ainetel ja tema osalusel on loodud hulganisti anime-seriaale nagu näiteks romantiline "Maison Ikkoku" (jp k めぞん一刻 Mezon ikkoku), õudusulme valda kuuluvate "Näkilugude" (jp k 人魚シリーズ Ningyo shirīzu) põhjal "Näkimets" (jp k 人魚の森 Ningyo no mori) ja "Näkiverme" (jp k 人魚の傷 Ningyo no kizu), koomiline "Ranma ½" (jp k らんま½ Ranma ni-bun no ichi) ja stiililiselt nende kolme motiive ühendav "Inu-Yasha" (jp k 犬夜叉).

Takahashi on esimene naine, kes on osutunud edukaks poisslaste-manga loojaks, kuid tema looming on populaarne kõigi sugude hulgas ning seda on eri keeltes ringluses hinnanguliselt 200 miljoni eksemplari ringis. Tema karakterid on sageli vastuolulised ning arenevad, pole ühemõtteliselt head ega halvad, koomiliste elementide abil ületavad karakterid ootuspäraste soorollide piire.

Viited

Jaapani kunstnikud
Sündinud 1957
Koomiksikunstnikud
Pruun rohutirts

Pruun rohutirts (Chorthippus apricarius) on liik tirtsulisi. 

Elab muuhulgas põldudel ja põlluservadel.

Levinud üle Euroopa.

Viited

Eesti sihktiivalised
Tiina Laurisson

Tiina Laurisson (sündinud 24. augustil 1957) on Eesti vibusportlane ja treener.

2016. rajas ta oma vanaema kunagise talu maadele Väljaotsa külas Vooremaa Viburaja ning asutas Vooremaa vibuklubi. 2017 alustas vibutreenerina Jõgeva põhikoolis.

Saavutusi
 Eesti meister pikkvibu klassis 2017
 Eesti meister maastikulaskmises ja vibujahis naiste veteranide klassis 2019
 Pikkvibu maailmameister naiste veteranide klassis 2017 (Rumeenia)
 Pikkvibu maailmameister naiste veteranide klassis 2019 (Uus-Meremaa, Wellington, sealjuures oli tema võidutulemus parem kui juunioride ja naiste klassi võitjate omad)

Tunnustusi
 Jõgevamaa parim seeniorsportlane 2020

Viited

Eesti vibulaskjad
Sündinud 1957
J. T. Compher

Joseph Taylor Compher (sündinud 8. aprillil 1995 Northbrookis Illinoisi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Colorado Avalanche.

Aastatel 2013–2016 mängis ta kolm hooaega Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2013. aastal valiti ta NHL-i draftis Buffalo Sabresi poolt 35. valikuna. 2016. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Colorado Avalanche'iga. Ta alustas hooaega 2016–17 American Hockey League'i klubis San Antonio Rampage. NHL-is debüteeris ta Avalanche'i meeskonnas 2. märtsil 2017 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 15. märtsil mängus Detroit Red Wingsi vastu. 2019. aasta aprillis pikendas ta Avalanche'iga lepingut nelja aasta võrra.

Compher on kuulunud USA jäähokikoondisse 2016. ja 2017. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 J. T. Compher NHL.com lehel
 J. T. Compher hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Sündinud 1995
Tyler Pitlick

Tyler Pitlick (sündinud 1. novembril 1991 Minneapolises, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Montreal Canadiens.

Hooajal 2010–11 mängis ta Western Hockey League'i klubis Medicine Hat Tigers.

2010. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draftis 31. valikuna. 2011. aastal asus ta mängima Oilersi noorteklubis Oklahoma City Barons American Hockey League'is. NHL-is debüteeris ta Oilersi meeskonnas 22. oktoobril 2013 mängus Montreal Canadiensi vastu. Esimese värava viskas ta liigas 26. oktoobril 2013 mängus Phoenix Coyotesi vastu.

2017. aasta juulis sõlmis Pitlick kolmeaastase lepingu Dallas Starsiga. 2019. aasta juunis siirdus ta Philadelphia Flyersi. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Arizona Coyotesiga.

2021. aasta juulis valis Seattle Kraken Pitlicki NHL-i Expansion Draftis, kuid tema mängijaõigused müüdi Calgary Flamesile. 2022. aasta veebruaris kaubeldi Pitlick Montreal Canadiensile.

Tema onu Lance Pitlick mängis NHL-is kokku 339 mängu.

Viited

Välislingid 
 Tyler Pitlick NHl.com lehel
 Tyler Pitlick hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Dallas Starsi mängijad
Philadelphia Flyersi mängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Calgary Flamesi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Sündinud 1991
Štšolkine

Štšolkine (ukraina Щолкіне, vene Щёлкино) on linn Ukrainas Krimmis. Asub Kertši poolsaare põhjarannikul, Arabati lahe ääres. 

Linn rajati planeeritud Krimmi tuumaelektrijaama ehitajate asulana. Seoses Tšornobõli katastroofiga peatati tuumajaama ehitus 1989. aastal. Asula sai linnaõigused 1992. aastal ja on tänapäeval kuurortlinn. Linn sai nime tuumafüüsiku Kirill Štšolkini järgi.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 11677.

Viited

Välislingid 

Krimmi linnad
Jordan Oesterle

Jordan Oesterle (sündinud 25. juunil 1992 Dearborn Heightsis, Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Detroit Red Wings.

Aastatel 2011–2014 mängis Oesterle kolm hooaega Western Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2014. aasta märtsis sõlmis ta lepingu Edmonton Oilersiga ja asus mängima Oilersi noorteklubis Oklahoma City Barons American Hockey League'is. NHL-is tegi ta debüüdi 20. veebruaril 2015 mängus Anaheim Ducksi vastu.

2017. aasta juulis liitus ta Chicago Blackhawksiga. Esimese värava lõi ta NHL-is 29. detsembril 2017 oma endise koduklubi Edmonton Oilersi vastu.

2018. aasta juulis siirdus Oesterle Arizona Coyotesi, kus mängis kokku kolm hooaega.

2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Red Wingsiga.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis Oesterle 2018. aasta maailmameistrivõistlustelt pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Profiil NHL.com lehel
 Profiil hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Sündinud 1992
Crew Dragon Endeavour

Crew Dragon Endeavour (seerianumbriga C206) on SpaceX-i ehitatud ja arendatud kosmoselaev, mida kasutatakse NASA mehitatud missioonidel.

Endeavour lendas esimest korda kosmosesse 30. mail 2020 missiooni Crew Dragon Demo-2 raames ning selle meeskonna moodustasid Robert Behnken ja Douglas Hurley. Demo-2 oli esimene mehitatud mission pärast 2011. aastal toimunud Space Shuttle'i programmi missiooni STS-135 ning esimene kord kui erafirma saatis kosmosesse mehitatud missiooni. Endeavour naasis Maale 2. augustil 2020 ja uuesti läheb see kosmosesse missioonil SpaceX Crew-2.

Behnken ja Hurley nimetasid kosmoselaeva Endeavouriks kosmosesüstik Endeavouri järgi, millega mõlemad astronaudid esimest korda kosmoses käisid.

Viited

SpaceX
Nova Centauri 2013

Nova Centauri 2013 oli 2013. aastal avastatud ere noova Kentauri tähtkujus.

Noova avastas 2. detsembril 2013 Austraalia amatöörastronoom John Seach. Avastamisel oli selle heledus 5,5 ning see jõudis haripunkti 14. detsembril, kui heledus oli 3,3. See oli seni heledaim teadaolev noova.

Noovat uurinud kosmoseteleskoobid tuvastasid korduvalt sellest eraldumas röntgenikiirgust ning 2015. aastal avaldati, et noovast tuvastati esmakordselt liitiumi. See toetab hüpoteesi, mille kohaselt on metallirikastest tähtedest leitud tavalisest suurem kogus liitiumi pärit noovadest.

Viited

Astronoomia
Kentaur (tähtkuju)
Villemdrillem

Villemdrillem (kodanikunimi Villem Reimann; sündinud 15. oktoobril 2000. aastal) on eesti räppar.

Ta sai tuntuks 2018. aastal SoundCloudis avaldatud lauludega, kus kogus üle miljoni kuulamise.

2020. aasta kevadel sõlmis Villemdrillem lepingu Universal Music Baltics'iga. Sama aasta suvel avaldas ta koostöös Elina Borniga singli "niiea" , mis oli 2020. aasta raadiote TOP 2 mängituim laul ja R2 suvehitt.

2021. aastal võitis Villemdrillem oma esimese kuldse plaadi lauluga "Paaristõuked". 1. aprillil tähistas ta "sumsumi" aastapäeva ja avaldas esimese singli "drill(em)" oma debüütalbumit.

23. aprillil avaldas ta oma debüütalbumi "VD", kus on 8 laulu, mis pälvis nominatsiooni Eesti Muusika Auhindadel.

Ta on teinud koostööd hiphopansambliga 5MIINUST, popduetiga Okeiokei, Elina Borni Pluutoga ja Helezaga. Villemdrillemi peamised produtsendid on boipepperoni, Gevin Niglas ja Karl Killing.

Villemdrillem osales 2022. aastal saates ,,Tantsud tähtedega'', mille pidi ta katkestama põlvevigastuse tõttu. Ta tantsis seal koos noore tantsutreeneri Greta Korjuga.

Tema tuntuimad laulud on "sumsum", "Paaristõuked", "Anna veel", "niiea" ja "soolane värska".

Viited 

Eesti räpparid
Sündinud 2000
Armjansk

Armjansk (ukraina Армянськ, vene Армянск) on linn Ukrainas Krimmis. Asub Perekopi maakitsusel, 133 km  Simferopolist põhja pool.

Linna rajasid 18. sajandi alguses kreeka ja armeenia kaupmehed. 1921. aastani oli asula nimi Ermeni Bazar/Armjanski Bazar. Asula sai linnaõigused 1993. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 24 508, neist 55,7% venelased, 36,2% ukrainlased ja 3,5% krimmitatarlased. 2020. aasta alguses oli elanike arv 21 406.

Viited

Välislingid 

http://armgov.ru/

Krimmi linnad
Goliševa vald

Goliševa vald (läti Goliševas pagasts) on vald Lätis Ludza piirkonnas.

Vald piirneb sama piirkonna Malnava, Mērdzene ja Blonti vallaga. Idas piirneb vald Venemaaga.

Valla pindala on 79 km². 2016. aasta seisuga elas seal 399 inimest. Aastal 2011 elas vallas 87 lätlast, 306 venelast, 2 valgevenelast, 8 ukrainlast ja 5 poolakat. Valla keskus on Goliševa küla. Vallavanem on Anatolijs Posredņikovs.

Ajalugu 

Goliševa valda mainiti esmakordselt aastal 1646 (Wlosc Hołuszowska). Aastal 1786 allutati selle alad Mihalova mõisale ja hiljem läks see Mērdzene valla koosseisu.

Aastal 1945 moodustati Mērdzene vallas Goliševa külanõukogu, aastal 1949 likvideeriti aga vald ametlikult. Aastal 1979 liideti Goliševa külanõukoguga osa Blonti külanõukogust. Aastal 1990 moodustati külanõukogust Goliševa vald. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Kārsava piirkonda.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Strauja ehk Strāvi muinaskalmed.

Loodus 

Vald asub suuremalt jaolt Velikaja madalikul, edelaosas ka Ida-Läti madalikul. Tähtsaim jõgi on Ludza jõgi.

Looduskaitse all on Krieviņi pärn. Valla lõunaosa jääb osaliselt Kreiči soo hoiualale.

Külad 

Vallas on seitseteist küla. Valla keskuse Goliševa (vidējciems ) elanike arv aastal 2020 oli 202. Kaks valla küla on staatusega mazciems – Doņikova 20 elanikuga aastal 2020 ja Zahari 13 elanikuga aastal 2020. Neliteist valla küla on staatusega skrajciems – Antonovka 22 elanikuga aastal 2020, Baranovka 1 elanikuga aastal 2020, Čenčeva 2 elanikuga aastal 2020, Ļamoni 11 elanikuga aastal 2020, Mišenskie 2 elanikuga aastal 2020, Ņivji 6 elanikuga aastal 2020, Orehovka 11 elanikuga aastal 2020, Plotņickie 13 elanikuga aastal 2020, Pokuļi 20 elanikuga aastal 2020, Pustoška 8 elanikuga aastal 2020, Strauja 9 elanikuga aastal 2020, Svetļici 7 elanikuga aastal 2020, Zeļči 3 elanikuga aastal 2020 ja Trūpi elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Ludza piirkond
Krasnoperekopsk

Krasnoperekopsk (ukraina Красноперекопськ, vene Красноперекопск) on linn Ukrainas Krimmis (de facto 2014. aastast alates Venemaa kontrolli all). Linn asub Perekopi maakitsusel Põhja-Krimmi kanali ääres.

Asula rajati soodavabriku töötajate asulana 1932. aastal ja sai linnaõigused 1966. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 31 023.

12. mail 2016 võttis Ukraina parlament vastu otsuse, millega linna ametlikuks nimeks saab Janõ Kapu, kuid otsus jõustub pärast Krimmi Ukraina kontrolli alla minekut.

Viited

Välislingid 

Krimmi linnad
Åsa Larsson

Åsa Elena Larsson (sündinud 28. juunil 1966 Uppsalas) on Rootsi jurist ja kirjanik.

Elukäik
Larsson kasvas üles Põhja-Rootsis Kirunas, kuhu tema perekond kolis kui ta oli 4-aastane. 

Ta õppis Uppsala Ülikoolis õigusteadust ning on töötanud maksujuristina. 

2003. aastal ilmus tema esikteos, kriminaalromaan "Solstorm" ("Päikesetorm"), kus maksujurist Rebecka Martinsson lahendab Kirunas toime pandud mõrvamüsteeriumit. Raamat sai bestselleriks ning pälvis Rootsi krimikirjanikke ühendavalt organisatsioonilt Svenska Deckarakademin aasta debüütromaani auhinna. Seda on Rootsis müüdud üle 350 000 eksemplari. 2004. aastal ilmunud Martinssoni sarja teine raamat "Det blod som spillts" ("Veresüü") pälvis parima rootsi kriminaalromaani auhinna. Sama auhinna sai ka Martinssoni sarja viies ja viimane raamat, 2012. aastal ilmunud "Till offer åt Molok".

2006. aastal pälvis ta ametiühingu Vision välja antava Rootsi aasta kirjaniku auhinna. Valik sünnib ametiühingu liikmete seas läbi viidava hääletamise tulemusel. 

2007. aastal tehti "Päikesetormi" põhjal samanimeline film, kus peaosa mängis Poola–Rootsi näitleja Izabella Scorupco. 

Rebecka Martinssoni ainetel on tehtud ka teleseriaal. 2017. aastal oli Rootsi kanali TV4 eetris sarja esimene hooaeg ning 2020. aastal teine hooaeg. Mõlema hooaja jooksul näidati 8 osa, kokku on tehtud 16 osa. 

Aastatel 2014–2018 kirjutas Larsson koos Ingela Korselliga kümneosalise 9–12 aastastele lastele mõeldud põnevuslugude sarja "PAX".

Isiklikku
Larssonil on kaks last ja ta elab Mariefredis.

Tema isapoolne vanaisa Erik Larsson oli suusataja ning esindas Rootsit 1936. aasta olümpiamängudel, kus võitis kuldmedali ja pronksmedali.

Bibliograafia

Romaanid
 2003 – "Solstorm" (eesti keeles "Päikesetorm", tõlkinud Maarja Aaloe, Varrak, 2015) 
 2004 – "Det blod som spillts" (eesti keeles "Veresüü", tõlkinud Maarja Aaloe, Varrak, 2016)
 2006 – "Svart stig"
 2008 – "Till dess din vrede upphör"
 2012 – "Till offer åt Molok"

PAX-sari
 2014 – "Nidstången" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Loitsusau", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2014)
 2014 – "Grimmen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Sünk", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2015)
 2015 – "Mylingen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Kummituslaps", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2015)
 2015 – "Bjäran" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Kratt", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2015)
 2015 – "Gasten" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Lummutis", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2016)
 2016 – "Näcken" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Näkk", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2016)
 2016 – "Pestan" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Katkuhaldjas", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2017)
 2017 – "Vitormen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Hõbemadu", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2017)
 2017 – "Maran" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Luupainaja", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2018)
 2018 – "Draugen" (Koos Ingela Korselliga) (eesti keeles "Kodukäija", tõlkinud Kadri Papp, Varrak, 2019)

Rootsi kriminaalkirjanikud
Rootsi juristid
Sündinud 1966
Joonas Korpisalo

Joonas Korpisalo (sündinud 28. aprillil 1994 Poris) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Columbus Blue Jackets.

Enne karjääri Põhja-Ameerikas mängis ta Soome klubides Jokerit, Kiekko-Vantaa, Ilves ja LeKi.

2012. aastal valiti ta NHL-i draftis Blue Jacketsi poolt 62. valikuna. 2014. aasta märtsis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2014–15 debüteeris ta American Hockey League'i (AHL) klubis Springfield Falcons. NHL-is debüteeris Korpisalo hooajal 2015–16. Samal hooajal mängis ta AHL-i klubis Lake Erie Monsters, kellega võitis Calder Cup'i.

2020. aasta aprillis pikendas ta Blue Jacketsiga lepingut kahe aasta võrra. 2020. aastal valiti Korpisalo NHL-i tähtede mängule, kuid vigastuse tõttu ta seal ei osalenud.

11. augustil 2020 tegi Korpisalo Stanley karika väljalangemismängude esimese vooru esimeses mängus Tampa Bay Lightningi vastu 85 tõrjet. Lightning suutis viiendal lisaajal löödud väravast võita 3:2. 85 tõrjet tähistas kaasaja NHL-i rekordit.

Korpisalo kuulus Soome jäähokikoondisse 2017. maailmameistrivõistlustel.

Tema isa Jari Korpisalo oli samuti jäähokimängija.

Viited

Välislingid 
 Joonas Korpisalo NHL.com lehel
 Joonas Korpisalo hockeydb.com lehel

Soome jäähokimängijad
Jokerite mängijad
Columbus Blue Jacketsi mängijad
Sündinud 1994
Džankoi

Džankoi (ukraina ja vene Джанкой) on linn Ukrainas Krimmis (de facto 2014. aastast alates Venemaa kontrolli all). Džankoi on Džankoi rajooni keskus.

Asulat on mainitud esmakordselt 1855. aastal ja sai linnaõigused 1926. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 43 343. Neist 59,8% olid venelased, 25,9% ukrainlased ja 8,1% krimmitatarlased.

Džankoi on tähtis transpordisõlm.

Viited

Välislingid 

Krimmi linnad
Mardi talu

Mardi talu asub Luulupe külas Saaremaal.

Mardi talu on koht, kus hoitakse au sees meie esivanemate taluarhitektuuri, -kultuuri, – töid ja tegemisi. Jõudumööda taastakse vana rehimaja, säilitades kõike vana. Korrastatakse talumaid talupoja mõistusega.
Ambitsioonikalt võib talu kutsuda pärandtaluks. Talus on vana rehimaja, on põlised koduloomad. Kihnu maalambad ja maakanad.

Tunnustus
 2015 aastal pärjati Mardi talu Leisi valla Kena Kodu tiitliga.
 2016 aastal tunnuskiri Saare maakonnalt ja tänukiri Rahandusministeeriumilt.
 Mardi talu blogi on 2016. aasta parim aiandusblogi, 2018. aasta parim aiandus- ja talublogi ja 2019. aastal 2. koha vääriline kodublogide hulgas.
 Mardi talust on kirjutanud ajakirjad Nipiraamat, Pööning, Oma Kodu, Maakodu, Naisteleht.

Välislink
Mardi talu veebisait
Kamala Harris

Kamala Devi Harris (sündinud 20. oktoobril 1964 Oaklandis) on Ameerika Ühendriikide 49. asepresident. 
Ta kuulub Demokraatlikku Parteisse. 2017–2021 oli ta Ameerika Ühendriikide senaator ning esindas senatis California osariiki.

Kamala Harris on Jamaicast ja Indiast pärit immigrantide tütar. Ta on töötanud prokurörina. 2011–2017 oli ta California osariigi peaprokurör ning alates 3. jaanuarist 2017 senaator. 2020. aasta presidendivalimistel seadis ta üles oma kandidatuuri Demokraatliku Partei eelvalimistel. 3. detsembril 2019 teatas ta oma loobumisest, tuues põhjuseks rahanappuse. Märtsis 2020 teatas ta oma toetusest Bidenile. 11. augustil 2020 teatas Biden, et on valinud Harrise oma asepresidendikandidaadiks.

2021. aasta 19. novembril sai temast lühikeseks ajaks (Joe Bideni meditsiiniline protseduur) esimene naine Ameerika Ühendriikide presidendi kohustes.

Viited

Välislingid 

https://www.whitehouse.gov/administration/vice-president-harris/
 Zeke Miller. Kamala Harris to take reins of power while Joe Biden undergoes colonoscopy. breakingnews.ie, 19.11.2021

Ameerika Ühendriikide asepresidendid
Ameerika Ühendriikide senaatorid
Ameerika Ühendriikide juristid
Sündinud 1964
Jocelyn Bell Burnell

Dame Susan Jocelyn Bell Burnell (sündinud 15. juulil 1943) on Põhja-Iirimaa astrofüüsik, kes 1967. aastal kraadiõppurina avastas pulsarid. Bakalaureusekraadi omandas ta 1965 Glasgow' ülikoolis ja doktorikraadi 1969 Cambridge'i ülikoolis. Ta on töötanud Southhamptoni ülikoolis, University College Londonis, Edinburghi kuninglikus observatooriumis ja Open Universitys ning külalisprofessorina Princetoni ülikoolis. Bell Burnell oli 2002–2004 Suurbritannia Kuningliku Astronoomiaseltsi president ja 2008–2010 Füüsikainstituudi (IOP) president. Alates 2018. aastast on ta Dundee ülikooli aurektor.

Pulsarite avastamise eest anti 1974. aastal Nobeli füüsikaauhind Belli juhendajale Antony Hewishile ja astronoom Martin Ryle'ile, Belli auhinnasaajate seas polnud. Paljud tähtsad astronoomid, nende seas Sir Fred Hoyle, kritiseerisid Belli kui pulsarite avastaja auhinnast ilma jätmist. Rootsi Akadeemia 1974. aasta pressiteates füüsikaauhinna kohta rõhutatakse Ryle'i ja Hewishi rolli radioastrofüüsika alal ja tõstetakse esile Hewishi otsustavat rolli pulsarite avastamisel. 

2018. aastal asutas ta Briti Füüsikainstituudi juurde 2,3 miljoni naela suuruse Bell Burnelli stipendiumifondi, mis toetab naissoost, etnilistest vähemustest ja põgenikest füüsikatudengeid.

Tunnustus
Karl Schwarzschildi medal (2021)
on valitud Füüsikainstituudi auliikmeks

Suurbritannia füüsikud 
Suurbritannia astrofüüsikud
Sündinud 1943
Aleksandr Serov (laulja)

Aleksandr Nikolajevitš Serov (vene keeles Александр Николаевич Серов; ukraina keeles Олександр Миколайович Сєров Oleksandr Mõkolajovõtš Serov; sündinud 24. märtsil 1951 Mõkolajivi oblastis Ukraina NSV-s) on vene ja ukraina laulja, helilooja, dirigent, poeet ja muusikaprodutsent. 

Eelkõige on ta tuntud helilooja Igor Krutoi loodud laulude «Ты меня любишь», «Как быть», «Мадонна», «Я люблю тебя до слёз» ja «Звездопад» esmaesitajana.

Kui ta oli laps, oli tema lemmiklauljaks Tom Jones. Pärast 8. klassi lõpetamist 1965. aastal astus ta muusikakooli õppima klarnetimängu, samal ajal õppis ta iseseisvalt klaverit.

1969–1972 teenis aega Nõukogude Armees Sevastopolis.

1970. aastate lõpul ja 1980. aastate algul töötas ta mitme estraadiansambli juhina. 1983. aastal tegi Serov debüüdi rahvusvahelisel lauluvõistlusel Jaltas, kus pälvis 2. koha. 
Tema esimene heliplaat ilmus 1984. aastal. 

1987. aastal pälvis ta peapreemia rahvusvahelisel konkursil „Intertalent” Prahas ning ilmus tema esimene videoklipp lauluga „Madonna”. 1988 sai Serov peapreemia rahvusvahelisel konkursil Budapestis.
1988–1993 andis ta kontserte Saksamaal (koos Dieter Bohleni ja Cliff Richardiga), Iisraelis, Kanadas ja USA-s.

Alates 1987. aastast esineb ta alalise külalisena populaarses telesaates «Песня года» ('aasta laul'). 2013. aastal valmistati Serovi tellimusel ainueksemplarina kuld- ja briljantkaunistustega klaver Bechstein.

Tunnustus 
 1988 – Leninliku Komsomoli preemia
 1991 – Vene NFSV teeneline kunstnik 
 2004 – Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik
 2008 – Venemaa siseministeriumi preemia 
 2011 – Ukraina rahvakunstnik

Viited

Välislingid

Venemaa heliloojad
Venemaa lauljad
Ukraina lauljad
Venemaa dirigendid
Sündinud 1951