Helle Laas

Helle Laas (sündinud 5. novembril 1941 Tallinnas) on eesti nukunäitleja, lavastaja ja lastekirjanik.

Haridus
Helle Laas alustas kooliteed V. Kingissepa nimelises Kuressaare keskkoolis, seejärel õppis ta Tallinna 27. seitsmeklassilises koolis ja 1961. aastal lõpetas Tallinna 7. keskkooli. Aastatel 1962–1965 õppis Laas ETÜ Nukuteatri õppestuudios.

Töö teatris 

Esimese suure rolli mängis Helle Laas (Leida Rammo kutsel) Paul Pinna nim. rahvateatris, kus ta kehastas Leida Rammo lavastuses nimiosalist Vilhelmine Klementit. Lavastus oli populaarne ning see kanti ka otsetelevisioonis üle. Helle Laasil soovitati osaleda lavakunstikateedri vastuvõtukatsetel, mis aga ebaõnnestusid. Ugala toonane peanäitejuht Aleksander Sats kutsus seejärel noore andeka näitlejanna teatri õppestuudiosse ning esimesed lavarollid tegi Laas koosseisulise näitlejana kolme hooaja vältel Viljandis.

Viljandi Ugalasse jäi Helle Laas aastateks 1965–1968, kuid Laasi koduteater on Eesti Nukuteater, kus ta töötas aastatel 1968–1982 ja taas aastast 1986. Vahepealsed neli hooaega oli Laas rahvateatri Käpik näitleja ja lavastaja.

Helle Laasi elutöö on teatrikunst väikelastele. Oma autorilavastusi on näitlejanna hellitavalt kutsunud "titetükkideks", mis on mõeldud mudilastele alates teisest eluaastast. Neid lavastusi (nt "Kiki ja Miki", "Tsuhh-tsuhh-tsuhh", "Hanel oli auto", "Käed ja kindad" jmt) iseloomustab korduvelementide kasutamine, vähene tekst rohke tegevusega, samuti vähesed, ent selged karakterid ning lastele hõlpsalt haaratav värviline stsenograafia. Etendus kestab umbes 30–35 minutit ja lastel on võimalus pärast etendust nukkudega tutvuda ning sirmi taha piiluda. Laas on pidanud tähtsaks, et laps hakkaks mõistma piiri mängu ja reaalsuse vahel.

Helle Laas on olnud viljakas mononäitleja. Tema enda dramatiseeritud ja lavastatud menukad pärimuslood (nt "Vepsa muinasjutud", "Setu muinasjutud", "Saami muinasjutud", "Islandi lood" jm) hõlmasid osalusteatri, improvisatsiooni ja ka estraadi elemente. Laas jutustas, laulis ja mängis, kuid haaras etenduse arenedes kaasa ka publiku: soovijaile anti võimalus laval nukke liigutada. Monolavastustest menukaim, puunukkudega mängitud "Vepsa muinasjutud" on pälvinud tunnustust rahvusvahelistel teatrifestivalidel ning on toonud Helle Laasile mitu auhinda. Ta on mänginud ka autobiograafilistel andmetel põhinevat monolavastust "Ajarefrään" (dramaturg ja lavastaja Jaanika Juhanson).

Helle Laas on olnud tegev estraadil – 1980. aastate lõpus Pirgu mõisas. Ta on osalenud teatri- ja kirjandusteemalistes tele- ja raadiosaadetes.

Tunnustus
 2012 – Eesti Näitlejate Liidu auraha
 2013 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2016 – Tunnustusauhinna "Lastega ja lastele" elutööpreemia
 2017 – Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse Hea Teatri Auhind

Rollid Nukuteatris 

Kassipoeg – Sapgir/Tsõferovi "Tahan olla suur", 1968
Rebane – Uno Leiese "Naljakas pomm", 1969
Tembu, Turumammi – Uno Leiese "Vembu ja Tembu", 197
Tüdruk – Oskar Liigandi "Lugu sepast", 1970
Inimene, Turris – Oskar Liigandi "Pikse pasun", 1971
tädi Marie – Tšepovetski "Piuks, Mäuks ja tädi Marie", 1972 
Vanamoor, Kikk-kυrv – Juhan Kangilaski "Kalevipoja võitlus Sarvikuga", 1973
Jänes – Kim Meškovi "Elas kord Jänku", 1974
Lapiline karu – Kim Meškovi "Rõõm rohelisest laulust", 1974
poni Gümnastika, Õpetaja – Druoni/Saare "Roheliste sõrmedega poiss", 1979
proua Wilhelmine – Moseri "Aastapidu", 1990
põrsas Põssa-Põssa – Heljo Männi "Roosa muinasjutt", 1994
Frosch, Marta, Nõid jt – Goethe "Faustike", 1995 
Kuninganna – vendade Grimmide / Eero Spriidi "Lumivalgeke", 1996
Kalmunõid, Sõdur – Leelo Tungla "Luiged, mu vennad", 1997
Prints jt – P. Tšaikovski "Luikede järv", 1998 
Näitleja – J. Ch. Harrise "Onu Remuse lood", 1998
Härra Benjamin – Hilli Ranna "Trollipere talveuni ehk Ettevaatust, jõul!", 1998
Toateenija – M. G. Schmidti "Viplala", 1999
Hunt jt – Uno Leiese "Kiki ja Miki", 2001
Politseinik – A. Dvinjaninovi / E. Liitmaa / J. Kreemi "Risk", 2001
Mandariin, Sidrun – G. Rodari / E. Spriidi "Cipollino", 2003
Jutustaja – Anne Türnpu "Põdra lotendav kasukas", 2003
Karabas-Barabas – A. Tolstoi / A. Šapiro "Buratino", 1995 
Metsamoor – O. Lutsu / A. Dvinjaninovi "Nukitsamees", 2004
Põrsas – Helle Laasi "Ise, ise ka!" (lav. H. Laas), 2005
Erinevad rollid – Helle Laasi "Tsuhh, tsuhh, tsuhh..." (lav. H. Laas), 2006
Erinevad rollid – Helle Laasi "Metsakülad" (lav. H. Laas), 2007
Esitaja – Jaanika Juhansoni "Ajarefrään" (lav. J. Juhanson), 2015
Esitaja - Helle Laas, Kaja Kann "Ikaaria mängud" (2019)

Rollid Ugala teatris 
1965–66
"Kasuema" (Liki)
"Kõik oleneb meist" (kolonist; tüdruk)
"Rops aitab kõiki" (Toits)
1966–67
"Puhu, tuul!" (Ciepa)
"Püsti, kohus tuleb!" (tunnistaja)
"Mees on mees" (Mag Singh)
1967–68
"Tubakatee" (vanaema)
"Hulkur Rasmus" (Gunnar; proua)
"Vajatakse valetajat" (teenijatüdruk Kula)

Raamatuid 

"Unistame ümber", 1980
"Kes on narr?", 1981
"Väikeste lindude laul", 1983
"Oi vabandage! Lepatriinu", 1986
"Nad olid. Meie oleme. Nemad tulevad", 1989
"Piia mängib", 1990
"Ajarefrään", 1990
"Ämbliku pesupäev", 2007
"Emma ema, Emma emme", 2009

Isiklikku 
Helle Laas sündis Tallinnas, kuid pärast isa Osvald Laasi mobiliseerimist Punaarmeesse evakueeriti Helle koos ema Jevgeniaga Saaremaale, kust viimane oli pärit. Elama asuti Kaali lähedale Masa külla. Isa naasis sõjast 1945. aasta sügisel ja asus tööle kohalikus külanõukogus kultuurharidusinstruktorina. Ta õpetas lastele pillimängu.

Metsavend Elmar Ilp (tegelikult Harald Alpeuse rühm)  tappis Osvald Laasi maikuus 1946 abikaasa ja tütre silme all. Pärast abikaasa surma kolis ema koos tütrega Kuressaarde, kus 1946. aastal sündis Helle õde Evi. Pärast seda, kui Helle Laas oli lõpetanud kolmanda klassi, kolis pere tagasi Tallinna.

Viited

Välislingid 

Sirje Tohver, "Helle Laasil on olnud huvitav elu". Õpetajate Leht
Helle Laas, Õhtuleht
Liis Auväärt, "Naerukuljustega narr Helle Laas", Eesti Naine
Kristen Simmo, "Andke lapsele ta mõttemaailm!", Postimees

Eesti näitlejad
Eesti lastekirjanikud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1941