joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Robert Adamson

Robert Adamson (16. mai 1928 Smolniki, Velikije Luki ringkond, Leningradi oblast, NSV Liit – 10. jaanuar 1995 Loksa) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

Ta sündis aastal 1928 Smolnikis (asub praeguse haldusjaotuse järgi Plissõ vallas Neveli rajoonis Pihkva oblastis) talupidajate perekonnas. Ta õppis aastatel 1937–1941 Smolniki algkoolis, aastatel 1944–1950 Põltsamaa Keskkoolis, aastatel 1950–1952 Tallinna Õpetajate Instituudis ja aastatel 1953–1956 Tallinna Pedagoogilises Instituudis (lõpetades selle ajalooõpetaja kutsega).

Ta töötas aastatel 1947–1950 Põltsamaa Keskkoolis majandusjuhatajana, aastatel 1952–1954 oli Loksa rajooni haridusosakonna juhataja ja aastatel 1954–1991 Loksa Keskkooli direktor.

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu VIII koosseisu saadik.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline õpetaja
1978 sotsialistliku töö kangelane

Välislingid
Foto
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti koolijuhid
Eesti pedagoogid
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Eesti NSV VIII Ülemnõukogu liikmed
Sündinud 1928
Surnud 1995
Metsakalmistule maetud
Ruut Liiv

Ruut Liiv (kuni 1. juulini 1939 Rudolf Liiv; 18. oktoober 1908 Vjatka kubermang, Venemaa – 21. mai 1992) oli eesti õpetaja.

Ta asus 1922. aastal Venemaalt Eestisse. Ta on õppinud Rõuge koolis ja Võru Õpetajate Seminaris; pärast viimase sulgemist lõpetas ta Rakvere Õpetajate Seminari.

Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige alates 1939.

Ta oli II Riigivolikogu (hilisema Eesti NSV I Ülemnõukogu) liige 79. valimisringkonnast ja käis selle delegatsiooni liikmena Moskvas palumas Eesti NSV vastuvõtmist Nõukogude Liidu koosseisu.

1978. aastal oli ta Urvaste Eriinternaatkooli direktori asetäitja.

Johannes Käisi Seltsi liige alates 1990.

5. juunil 1990 näitas Enn Leisson teda kui Riigivolikogu liiget telesaates "Vaatevinkel" (jättes ütlemata, et Liiv oli II Riigivolikogu, mitte iseseisvusaegse I Riigivolikogu liige), kus ta mõistis resoluutselt hukka Eesti Kongressi tegevuse ja teatas, et on oma laulukooris algatanud allkirjade kogumise, et protesteerida Võrumaalt valitud Eesti Kongressi liikme Kaido Kama tegevuse vastu Eesti Vabariigi Ülemnõukogus ja Eesti Komitees.

Tunnustused
1978 Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited

Välislingid
Seda meest ma natuke isegi mäletan, OCTOBER 16, 2008
"Eesti NSV teeneline õpetaja, pensionär Ruut Liiv (endine Riigivolikogu liige, kes käis delegatsiooni koosseisus 6.augustil 1940 Moskvas)". Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, 1985
Haud Võru linnakalmistul

Eesti pedagoogid
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti NSV I Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV hävituspataljonlased
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eesti NSV teenelised õpetajad
Võru linnakalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1992
Bill de Blasio

Bill de Blasio (sünninimega Warren Wilhelm, Jr.; sündinud 8. mail 1961 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide poliitik, kes oli 1. jaanuarist 2014 kuni 31. detsembrini 2021 New Yorgi linnapea. Ta oli New Yorgi 109. linnapea. 5. novembril 2013 toimunud valimistel kogus ta 72,2% häältest ja sai vabariiklasest vastaskandidaadi üle suure võidu. De Blasio on esimene demokraadist New Yorgi linnapea pärast 1989. aastal ametisse valitud David Dinkinsit (1993–2013 juhtisid linna vabariiklased Rudy Giuliani ja Michael Bloomberg).

Taust
Bill de Blasiona tuntud poliitik sai sündides nime Warren Wilhelm, Jr. Ta alkoholiprobleemidega sõjaveteranist isa jättis pere maha ja Bill kasvas üles oma emapoolse (de Blasio) suguvõsa keskel. 1983 vahetas ta oma nime Warren de Blasio-Wilhelmiks. Pereringis kasutati tema kohta nime "Bill" või "Billy" ja 2002. aastal vahetas ta ära ka eesnime ja kasutab nüüd nime Bill de Blasio. 

De Blasio sai bakalaureusekraadi New Yorgi Ülikoolist, kus tegeles urbanistikaga. Rahvusvaheliste suhete magistrikraadi sai ta Columbia Ülikoolist.

Karjäär

Pärast ülikooli töötas ta sotsiaalse õigluse nimel tegutsevas ühingus Quixote Center. Ühingu töötajana viibis ta Nicaragua revolutsiooni ajal kümme päeva Nicaraguas ning jagas seal toitu ja ravimeid. Erinevalt Reagani administratsiooni poliitikast toetas de Blasio sandinistide valitsust. Nicaraguast naasnuna kolis ta New Yorki ja töötas ühes Kesk-Ameerika maade tervishoiutingimuste parandamisega tegelevas mittetulundusühingus.

Munitsipaalpoliitikaga puutus de Blasio esimest korda kokku David Dinkinsi 1989. aasta linnapeakampaania ajal vabatahtlikuna. Pärast seda töötas ta mitmel New Yorgi linnaelu korraldaval ametikohal. 

Aastail 2001–2009 kuulus ta linnavolikokku. Ta seisis eluasemepoliitika valdkonnas üürnike õiguste eest ja võitles ta seksuaalvähemuste diskrimineerimise vastu. 
 
Aastail 2010–2013 oli de Blasio New Yorgi ombudsman (New York City Public Advocate). Ta kritiseeris korduvalt tolleaegse linnapea Michael Bloombergi hariduspoliitikat ja seisis vastu lastehoiu valdkonna kärbetele. Samuti seadis ta sisse veebipõhise "New Yorgi halvimate üürileandjate nimekirja" ("NYC's Worst Landlords Watchlist"), kus toodi välja üürileandjad, kes ei remontinud ohtlikus seisukorras eluasemeid.

2013. aasta novembris võitis De Blasio linnapeavalimised ja ta vannutati ametisse 1. jaanuaril 2014. Oma ametisseastumiskõnes lubas ta linnapeana pöörata tähelepanu majanduslikule ja sotsiaalsele ebavõrdsusele. Ta on öelnud, et tahab ära kaotada Central Parki hobukaarikud, kuna peab neid ebainimlikeks. Ta soovis võimaldada kõigile New Yorgi elanikele ligipääsu avalikult rahastatud lastesõimedele. Selle tarbeks tahtis ta tõsta üle 500 000-dollarise aastasissetulekuga newyorklaste maksukoormust.

Isiklikku
De Blasio kohtus oma aktivistist ja poetessist abikaasa Chirlane McCrayga linnapea David Dinkinsi administratsioonis töötades. Nad elavad Brooklynis ja neil on kaks last, kes mõlemad said hariduse New Yorgi avaliku sektori koolides.

Viited

Ameerika Ühendriikide poliitikud
New Yorgi linnapead
Sündinud 1961
Nikolai Vorontsov

Nikolai Vorontsov (Николай Николаевич Воронцов, 1. jaanuar 1934 Moskva – 3. märts 2000 Moskva), oli vene zooloog, ökoloog, geneetik ja poliitik. Ta oli professor N. K. Koltsovi Instituudis Moskvas. Oli aastatel 1989–1991 Nõukogude Liidu keskkonnaminister.

Tunnustused
Nikolai Vorontsov valiti 1992. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.

Isiklikku
Tütar Darja Vorontsova elab Eestis.

Venemaa bioloogid
ökoloogid
Venemaa poliitikud
Trojekurovo kalmistule maetud
Sündinud 1934
Surnud 2000
Darja Vorontsova

Darja Vorontsova (Дарья Николаевна Воронцовa; 15. oktoober 1971 Venemaa) on Eesti fotograaf.

Vorontsova oli 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Eestimaa Roheliste kandidaat. Ta sai 109 häält ja valituks ei osutunud.

Isiklikku
Tema isa oli Nikolai Vorontsov. Darja Vorontsova on abielus aastast 1989 Tõnu Reintammega ja neil on 3 last.

Vaata ka 
 Ametlik kodulehekülg
 Facebooki lehekülg

Viited 

Eesti fotograafid
Sündinud 1971
Herbert W. Marsh

Herbert W. Marsh on hariduspsühholoog, kes on oma karjääri jooksul avaldanud mitmeid mõjukaid uurimusi minapildist ja motivatsioonist. Põhjalikud uurimused õpikeskkonna mõjust õpilaste minapildile viisid Marshi tiigiefekti defineerimiseni. Marsh on praegu tegutsevatest psühholoogidest üks viidatuimaid, Google Scholari andmetel on ta h-indeks 120.

Haridus ja akadeemiline karjäär
H. Marsh lõpetas bakalaureuseõpingud psühholoogias aastal 1968 Indiana Ülikoolis. Samas ülikoolis omandas ta ka magistrikraadi psühholoogias. Doktorikraadi psühholoogias sai Marsh aastal 1974 California Ülikoolist Los Angeleses. Vahetult pärast õpinguid määrati ta hindamisuuringuteenuste keskuse (Evaluation Research Service) juhiks Lõuna-California Ülikoolis. 1980. aastal võttis Marsh vastu lektorikoha Sydney Ülikoolis, kus ta hiljem töötas ka vanemlektorina. 
Aastal 1990 liitus ta Lääne-Sydney Ülikooli kollektiiviga, kus töötas 15 aasta jooksul mitmes ametis, muuhulgas haridusuuringute professori, psühholoogiaprofessori ja minapildi parendamise ja õppimise hõlbustamise keskuse (Self-concept Enhancement and Learning Facilitation; SELF) direktorina. 
Samuti on ta tegev olnud mitme ajakirja toimetuses, näiteks Journal of Educational Psychology, American Educational Research Journal, Child Development..

Uurimisteemad
H. Marsh on avaldanud enam kui 350 artiklit 70 ajakirjas, lisaks veel 60 raamatupeatükki ja 350 konverentsil esitatud tööd. Enim on ta uurimusi avaldanud järgmistes ajakirjades: American Educational Research Journal (29 artiklit), Journal of Sport & Exercise Psych (21 artiklit) ja Journal of Educational Psychology (61 artiklit). ISI andmetel on tema artikleid kokku tsiteeritud üle 11 000 korda.

Põhilisteks uurimisvaldkondadeks on minapilt ja motivatsioon. Seda nii kõrghariduses (tudengite hinnangud õpetamisele), spordipsühholoogias (füüsiline minapilt ja motivatsioon) kui ka tervisepsühholoogias (tervise seos füüsilise aktiivsusega ning söömishäiretega).

Tiigiefekt
Marsi uurimused minapildi olulisuse kohta õppekeskkonnas viisid teda tiigiefekti uuringuteni. Aastal 1984 avaldas Marsh koostöös John Parkeriga artikli, kus näitas, et akadeemiliselt selektiivsetel koolidel on negatiivne mõju õpilaste minapildile . Marsh nimetas leitud tendentsi tiigiefektiks (inglise Big-Fish-Little-Pond Effect), mille kohaselt on akadeemiliselt selektiivsete ehk eliitkoolide õpilaste hinnangud oma minapildile madalamad kui nende sama võimekatel tavakoolis õppivatel eakaaslastel .

Viited

Psühholoogid
Georg Simmel

Georg Simmel (1. märts 1858 Berliin – 28. september 1918 Straßburg (tänapäeval Strasbourg, Prantsusmaa)) oli saksa sotsioloog.

Vaata ka
tertius gaudens

Saksamaa sotsioloogid
Sündinud 1858
Surnud 1918
Hannes Hermaküla

Hannes Hermaküla (sündinud 12. jaanuaril 1969) on eesti teleajakirjanik ja koolitaja.

Ta on ka ürituste juht.

Isiklikku
Tema isa oli Evald Hermaküla.

Tal on kaks poega.

Abikaasa Iiri on moedisainer.

Viited

Eesti teleajakirjanikud
Eesti saatejuhid
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1969
Marianne Kõrver

Marianne Kõrver (sündinud 27. mail 1980) on eesti filmirežissöör.

Ta on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Nõmme Muusikakooli, õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis džässklaverit ja kompositsiooni ning Eesti Kunstiakadeemias kunstiteadust.

Ta on lavastanud Von Krahli teatris "Madame Bovary" (2011) ja "Solarise needuse" (2014) ning Ülo Kriguli kammerooperi "Luigeluulinn" (2016). Ta avaldab Eesti meedias filmikriitikat.

Filme 
 "Destudio. Pohmelus" (2021)
"Olev Subbi. Elu kuues peatükis" (2021)
"Konrad Mägi. Kunst on ainuke pääsetee" (2020)
"Pank" (seriaal, 2018)
"Tõnu Kõrvits. Lageda laulud" (2018)
“Perpetuum mobile ja piiritud hinged” (2017)
 "Vigala Sass - viimased lindid" (2016)
 "Lained ja võnked" (2014)
 "Saare võimalikkusest" (2013)
 "Äraoldud päevade summa" (2005)

 "Tabamata ime" (2006)
 "Erkki-Sven Tüür: 7 etüüdi piltides" (2010)
 "Inimese mõõt" (2011)
 "Pildi sisse minek" (2001)
 "Kujutluse tume taevas" (2003)

Tunnustus 

 2018 Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta portreefilm – „Tõnu Kõrvits. Lageda laulud“)

Isiklikku 
Ta on Boris Kõrveri tütar.

Välislingid 
 
 Tanel Veenre, Marianne Kõrver lavastab helid piltideks, Eesti Päevaleht, 10. aprill 2010

Eesti filmilavastajad
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1980
Overlokpiste

Overlokpiste on õmbluspiste, mida kasutatakse overlok(õmblus)masinaga kangaserva ääristamiseks, palistamiseks ja/või ühendamiseks teise kangaservaga. 

Lisaks sellele lõikavad overlokmasinad tavaliselt kangaserva(d) enne õmblemist tasaseks.

Ajalugu 

Overlokpiste leiutas Merrow Machine Company aastal 1881.

J. Makens Merrow ja tema poeg Joseph Merrow, kellele kuulus 1838. aastal asutatud õmblusvabrik Connecticutis, töötasid õmblusvabrikus kasutamiseks välja mitmesuguseid tehnoloogilisi uuendusi. Merrow'de esimene patent käis heegeldusmasina kohta ja Merrow Machine Company toodab tänapäevani heegeldusmasinaid, mis põhinevad tollel algsel mudelil. Heegeldusmasina tehnoloogia pani aluse overlokmasina väljatöötamisele, mille Joseph Merrow patenteeris aastal 1889. Kunagine Merrow' loodud kolmeniidisüsteemiga üle ääre õmblev õmblusmasin on tänapäevaste overlokmasinate eelkäija.

Õmblustööstus
Haaremipüksid

Haaremipüksid on pikad kotjad püksid, millel on elastne kumm pahkluul ja vöökohal. Püksid on pärit Araabia poolsaarelt. Ajalooliselt ulatusid haaremipüksid maani välja ja meenutasid midagi seeliku ja pükste vahepealset.

Tänapäevased haaremipüksid said kuulsaks 1980. aastate lõpus. Nende tegemiseks kasutatakse vähem riiet, mistõttu need pole nii kottis nagu traditsioonilised haaremipüksid. Samuti ei ulatu need maani välja, vaid kitsenevad alla jõudes. 

Haaremipükse on laval esinedes kandnud näiteks ansambli Boyzone laulja Shane Lynch ja räppar Stanley Burrell.

Riietus
Balti Raudtee Eesti Raudteekond

Balti Raudtee Eesti Raudteekond (lühend: BRER; ka: Eesti Raudteekond) oli Balti Raudteele allunud Eesti NSV transpordiorganisatsioon. BRER loodi 1963. aastal, kui Eesti Raudtee läks Balti Raudtee alla.

BRERi eesotsas oli ülem, kes samal ajal on ka Balti Raudtee ülema asetäitja.

BRERi pikaaegne ülem oli Aleksei Kotov.

Viited 

Eesti raudtee-ettevõtted
Eesti NSV majandus
Briti farmakopöa

Briti farmakopöa (lüh BP) on Suurbritannias regulaarselt välja antav ametlik kogumik kohustuslikke eeskirju, mis puudutavad nii humaan- kui veterinaarravimite, ravimainete, - preparaatide ja - vormide  valmistamist, säilitamist ja kvaliteedi määramist ning annuseid.

Briti farmakopöad koostatakse ja antakse välja British Pharmacopoeia Commission Secretariat of the Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency poolt.

BP 2014

Alates 1. jaanuarist 2014 kehtivas versioonis on üle 3500 monograafia. 

Briti farmakopöasse (ISBN 9780113229352) on lisatud ka kõik Euroopa farmakopöas sisalduvad monograafiad.

Viited

Suurbritannia
Farmaatsia
Eesti Kaabel

Eesti Kaabel oli Tallinnas asunud tehas, mis muu hulgas valmistas elektritooteid.

Ajalugu 
Tehase ajalugu ulatub aastasse 1924, kui see kandis nime Elektritarvete Tööstus “Uraania”. Siis toodeti tehases taskulambi- ja anoodpatareisid, vooluelemente ja immutatud paberit. 1932. aastal viidi Heinrich Johansoni elektro-keemiatööstus „Urania" Suur Pärnu maantee 16 üle Aiavilja tänav 3, Tallinnas. Aastal 1938 hakati tehases tootma mitmesuguseid elektrijuhtmeid ja -kaableid. Tallinna pommitamisel 9. märtsil 1944 sai tehas tabamuse.

1944. aastast allus tööstus Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Rahvakomissariaadi Metallitööstuse Peavalitsusele. Tööstuse asukoht oli Tallinnas, Aedvilja tänav 3. “Uraania” nime all töötas tehas kuni üleandmiseni NSV Liidu Elektritööstuse Ministeeriumi süsteemi.
Nime Eesti Kaabel sai tehas aastal 1950, 1. juunist 1950. aastast nimetati tööstust Riiklik Liidu Kaablitehas “Eesti Kaabel”. 

1960. aastaks  ehitati Jõe tänava ristist Kadrioru poole Eesti Kaabli suur tööstushoone.

Alates 1965. aastast allus tehas NSV Liidu Elektrotehnika Tööstuse Ministeeriumile. Aastatel 1957-1991 kandis nime Tehas Eesti Kaabel.

Endise Eesti Kaabli tööstuskompleksi osaks olnud hooned on  ümber kujundatud Pro Kapitali ärikeskuseks, Narva maantee 13.

Viited

Välislingid
Tehase ajaloost Rain Vakla veebilehel RaadioTuba

Eesti tööstusettevõtted
Eesti NSV majandus
6 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 6 sõidab Metsakooli tee ja Merivälja Pansioni vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS (kuni 2012. aastani Tallinna Autobussikoondis), liiklus toimub tööpäeviti. Alates 1.Maist töötab ka nädalavehetuseti

Liini ajalugu 

Aastatel 2005 - 2009 oli liini nr 5A

Peatuste loend

Metsakooli tee > Merivälja Pansion 
 Metsakooli tee
 Helmiku tee
 Kelluka tee
 Kose tee
 Kose
 Lükati tee
 Haljas tee
 Sarapuu
 Urva
 Tamme
 Saare
 Lillepi
 Rummukõrtsi
 Rummu

 Pirita
 Supluse puiestee
 Randvere tee
 Mähe tee

 Kaasiku
 Merivälja Pansion

Tallinna bussiliinid
Linnapea

Linnapea ehk meer on linna kui kohaliku omavalitsuse üksuse valitsuse (linnavalitsuse) juht.

Vallavalitsuse juht on vallavanem.

Linnapea vallasisesel linnal
Vallavolikogu võib võtta vastu vallasisese linna linnapea statuudi, milles määratakse vallasisese linna linnapea valimise kord, kandidaadile esitatavad nõuded, õigused ja kohustused ning volituste kestuse periood, mis ei ole piiratud volikogu volituste kestusega. Konkreetseid volituste piire ei ole seadusega sätestatud, kuid avaliku võimu funktsioone talle anda ei saa, peamiselt on sellisel linnapeal esindusfunktsioon.

Eesti linnapeale esitatavad nõuded ja tegevuspiirangud

Nõuded 
Linnapea peab vastama teatud nõutele. Isik peab olema:
täielikult teovõimeline;
Eesti Vabariigi kodanik;
valdama eesti keelt C1 tasemel;
ei tohi olla karistatud tahtlikult toimepandud kuriteo eest.

Tegevuspiirangud 
Tegevuspiirangutega piiratakse suuremas või vähemas ulatuses linnapea õigust teostada järelevalvet teatud valdkonnas, osaleda ettevõtluses (mõnel pool ka passiivse osaniku või aktsionärina) ja tegutseda teisel töökohal. Tegevuspiirangud ei pruugi piirduda nende isikute ametis oleku perioodiga, vaid võivad jääda kehtima ka määratud ajaks pärast isiku ametist lahkumist. KOKS näeb linnapeale ette mitmeid tegevuspiirangud. 

Näiteks kui sellises ametis olev isik tegeleb või soovib tegeleda väljaspool ametikohustusi töölepingu või teenuste osutamise lepingu alusel mõnel muul töö- või ametikohal, siis peab ta sellest viivitamatult kirjalikult ka volikogule teada andma. Lisaks ei tohi linnapea võtta osa valitsuse sellise üksikakti arutamisest ja otsustamisest, mille suhtes talle laieneb toimingupiirang korruptsioonivastase seaduse kohaselt.

Eraldiseisvate piirangutena linnapeale on KOKS-is toodud välja, et sellisel positsioonil töötav isik ei tohi töötada väljaspool ametikohustusi ühelgi muul valitaval või nimetataval riigi või sama kohaliku omavalitsuse ametikohal ega tohi  kuuluda samal ajal vallavolikogusse ega olla volikogu esimees. Ta on omavalitsusüksuse ja valla- või linnavalitsuse esindaja ning seda vastavalt seadusega, valla või linna põhimäärusega või volikogu poolt antud pädevusele ning täidab seda kohustust kuni 4 aastat. Linnapeal on valitsuse moodustamise pädevus, kuid seda tehes ei tohi ta kalduda kõrvale valla või linna põhimääruses sätestatud üksikasjadest.

Volikogu liige, kes on valitud samas vallas või linnas vallavanemaks või linnapeaks või on kinnitatud valla- või linnavalitsuse liikmeks või nimetatud ametisse valitsuse palgaliseks liikmeks, ei tohi alates valituks osutumise, liikmeks kinnitamise või ametisse nimetamise hetkest osaleda sellise volikogu üksikakti arutamisel ega otsustamisel, millega määratakse talle töötasu või hüvitis.

Eesti linnade linnapead
Elva linnapea
Kunda linnapea
Narva linnapea
Pärnu linnapea
Rakvere linnapea
Tallinna linnapea
Tartu linnapea

Teiste riikide linnade linnapead
Antananarivo linnapea
Pariisi linnapea

Vaata ka

Linnavanem
Bürgermeister
Abilinnapea
Ülemlinnapea
Gorodskoi golova

Viited

Ametid
Rene Kuulmann

Rene Kuulmann (sündinud 23. novembril 1969 Tallinnas) on eesti purjetaja, jääpurjetaja, kunstikoguja ja ettevõtja.

Ta lõpetas aastal 1988 Tallinna 9. Keskkooli ja aastal 1993 Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna.

Tema isa oli jääpurjetaja Mati Kuulmann.

Ta kandideeris üksikkandidaadina 2014. aasta Euroopa parlamendi valimistel ning sai 632 häält.

16. jaanuaril 2012 tehtud maksuotsusega määras Maksu- ja Tolliamet Kuulmannile tasumisele kuuluva tulumaksu vara võõrandamiselt summas 1,7 miljonit eurot. Kuulmann vaidlustas otsuse kohtus. Oktoobris 2014 jõustus kohtuotsus, mille järgi peab Kuulmann vara võõrandamisega teenitud tulult maksma Maksuametile tulumaksu 1,7 miljonit eurot.

Novembris 2016 kuulutas Harju maakohus välja Kuulmanni pankroti ja pani talle täieliku ärikeelu.

Viited

Välislingid 
 Biograafia ESBL-is
 “Verd olid kõik kohad täis” Eesti Ekspress, 26. juuni 2008
 "Erakordne vaidlus: Maksuamet jahib Eesti ühte kallimat pärandust" Eesti Ekspress, 2. november 2011
 Ekspertkogu: üksikkandidaatide ”Valimisstuudio” parim oli Silver Meikar
 Nõustamisettevõte nõuab kohtus Rene Kuulmanni pankrotti, 10. juuni 2014

Eesti ettevõtjad
Eesti purjetajad
Eesti jääpurjetajad
Eesti kunstikogujad
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1969
Vana-Tallinna tänav

Vana-Tallinna tänav on tänav Pärnus. 

Lõunast põhja kulgev tänav saab alguse Tallinna värav juures Õhtu ja Kuninga tänava ristmikult, ristub seejärel Rüütli tänavaga ja lõpeb Õhtu põigus.

Vana-Tallinna tänav on ligikaudu 130 m pikkune.

Nimi 
Tallinna tänavaks (saksa keeles Revaler Straße) nimetati seda juba Rootsi-aegsetel Pärnu kaartidel. 1935. aastal nimetati senine Jänesselja tee Tallinna maanteeks ja Tallinna tänav Vana-Tallinna tänavaks. Seos rummilikööriga "Vana Tallinn" puudub, kuna viimast hakati tootma alles 1960. aastal.

Viited

Välislingid
 Tõnu Kann "Pärnust leiab kaks Tallinna-nimelist tänavat" Pärnu Postimees, 11.03.2012

Pärnu tänavad
Kadri Jaanits

Kadri Jaanits (sündinud 1976) on eesti tõlkija.

Ta lõpetas 1994. aastal Kolga Keskkooli. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal 2000. aastal.

Ta tõlgib peamiselt soome keelest.

Tõlkeid
Esa Saarinen koos Kirsti Lonkaga. "Muutumised: vaimse kasvamise poole." Tartu, Fontese kirjastus 2004 ISBN 9985940695
Hannu Mäkelä "Casanova ehk Ciacomo Casanova tee naistemehest kirjanikuks" (biograafiline romaan). Varrak, Tallinn 2009 
Erkki Tuomioja "Jaan Tõnisson ja Eesti iseseisvus". Kadri Jaanits tõlkis kahasse Katrin Kurmistega, Varrak, Tallinn 2011
Katja Kettu "Ämmaemand". Koolibri, 2012 ISBN 9789985030165
Tuomas Kyrö "Kerjus ja jänes". Tänapäev, 2012 ISBN 9789949271856
Seppo Zetterberg "Kultuurisillad ja revolutsioonituuled". Kadri Jaanits tõlkis kahasse Sirje Oleskiga. Tänapäev 2013 
Rosa Liksom "Kupee nr 6" (romaan). Kirjastus Koolibri 2013 ISBN 9789985030783
Salla Simukka "Punane nagu veri". Pegasus, 2014 ISBN 9789949531431
Ville Hytönen "Väike mereröövliraamat". Enostone, 2018 ISBN 9789525960686
Katja Kettu "Koloneliproua", Koolibri, 2018 ISBN 9789985040447
Katja Kettu "Rose on kadunud". Koolibri, 2019 ISBN 9789985042663

Viited

Eesti tõlkijad
Sündinud 1976
Eesti Kalatööstus

Eesti Kalatööstus oli kalatööstusettevõte; ühtlasi Eesti NSV suurim kalatööstusettevõte.

Ettevõte asutati 1944. aastal nimega Riiklik Kalapüügi Trust

1955. aastal hakati Eestis kasutama kaugpüügiks sobivaid SRT tüüpi keskmisi kalatraalereid. Need olid ehitatud Stralsundis VEB Volkswerfti tehases. 1955. aasta jooksul valmisid järgmised laevad (ehituskuupäev ja number):
 24.03.1955 SRT-4244
 29.03.1955 SRT-4250 
 23.05,1955 SRT-4259 Sompa
 29.08.1955 SRT-4283
 30.08.1955 SRT-4282
 19.09.1955 SRT-4291
 19.08.1955 SRT-4292

1955. aasta suvel väljusid heeringapüügile Põhja ja Norra merele esimesed kaks Eesti keskmist kalatraalerit SRT-4244 (kapten Vaino Noor) ja SRT-4250 (kapten Vsevolod Starostenko). Sügisel suundusid sinna veel SRT-4291 (kapten Ivan Ageev), SRT-4259 ning SRT-4286. (20 aastat hiljem on kirjutanud nii Rybak Estonii, 12 juuli 1975)

ENSV Heeringapüügivalitsus 
1. jaanuarist 1956 jõudis Eestisse üleliiduline reform, mille käigus sai ettevõte nimeks ENSV Heeringapüügivalitsus. 
Jätkus uute SRT tüüpi laevade saabumine:
 31.01.1956 SRT-4326
 28.02.1956 SRT-4327
 20.04.1956 SRT-4344
 26.07 1956 SRT-3471
 14.09.1956 SRT-4390
 30.01.1957 SRT-4424
 31.01.1957 SRT-4425
 28.05.1957 SRT-4451
 28.05.1957 SRT-4452
 21.08.1957 SRT-4479
 27.08.1957 SRT-4480
 23.08.1957 SRT-4481 Khanka
 31.10.1957 SRT-4510
 31.10. 1957 SRT-4511
 31.03.1958 SRT-4543 
 31.03.1958 SRT-4544
 31.03.1958 SRT-4545
 12.05.1958 SRT-4557
 30.04.1958 SRT-4558
 30.04.1958 SRT-4559 Chernomorets
 14.06.1958 SRT-4572
 14.06.1958 SRT-4573 1970. aastatel Riias
 14.06.1958 SRT-4574
 14.06.1958 SRT-4575 Boksit
 31.07.1958 SRT-4588 Hiljem Riias, Tsarikava
 31.07.1958 SRT-4589 Hiljem Klaipedas, Krasnoborsk
 31.07.1958 SRT-4590

Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondis "Ookean" 

1970. aastal sai ettevõtte nimeks Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondis "Ookean". 

Aastail 1970–1993 tegutses Tallinnas Vana-Posti tänav 7 Eesti Kalatööstusliku Tootmiskoondise Ookean Tallinna Merekool (1970–1976) ja Tootmiskoondise Eesti Kalatööstus Tallinna Merekool (1976–1993), milles valmistati ette reakoosseisu kalalaevastikule.

Merekoolis sai meremeheameti umbes aasta jooksul. Kursusi alustati ja lõpetati igal ajal, et Eesti Kalatööstus saaks oma tööjõule pidevalt täiendust ja vahetust. Sõjaväe läbi teinud noormehed said õppida kalalaeva madruseks, motoristiks, külmutusmasinistiks ja laevaelektrikuks ning katlamasinistiks. Pärast 6-7 kuud teooriakursust, merepraktikat ja selle aruande kaitsmist anti meremehele põhierialal I klassi ja siduserialal II klassi diplom. Tüürimeheks või mehaanikuks sai edasi õppida Tallinna Merekolledžis või Kaliningradi Kõrgemas Kalatööstuslikus Merekoolis.

Eesti Kalatööstusel olid õppelaevad Krusenstern ja Korall.

Eesti Kalatööstus 
1976. aastal sai ettevõte nimeks Eesti Kalatööstus.

Riiklik Aktsiaselts "Ookean" 
1990ndatel muudeti ettevõte riiklikuks aktsiaseltsiks "Ookean". 1995. aasta algul oli ettevõttel 37 laeva summaarse kogumahutavusega 135 000, kuid aasta lõpul algatati ettevõtte pankrot. Pankrotimenetlus kestis seitse aastat.

Veteranid on loonud suhtlemiseks foorumiga kodulehe.

Viited 

Eesti NSV majandus
Eesti endised ettevõtted
Eesti kalandus
Rangaku

Jaapani rangaku (Kyūjitai: 蘭學 /Shinjitai: 蘭学. Sõna-sõnalt “Hollandi tundmaõppimine”, mis sisuliselt tähendas Lääne tundmaõppimist.) oli esialgu läbi Dejimas asunud Hollandi enklaavi esindajatega toimunud kontaktide teadmiste saamine ja kogumine Läänes toimuvatest arengutest. Selle lisandusid järk-järgult tehniliste leiutiste näidiste saamine (valdavalt kõrgametnike tellimuste läbi), raamatute tõlkimine, koolide rajamine ja lõpuks ka õpilaste vahetamine.

Rangaku võimaldas Jaapanil olla kursis Lääne teaduse ja tehniliste saavutustega ning pidada mõneti sammu Lääne tehnoloogia ja meditsiiniga perioodil kui maa oli 1641.–1853. aastatel välismaalaste jaoks Tokugawa shogunaadi (1603.-1867.)  rahvusliku isolatsiooni poliitika (sakoku)  tõttu suletud. Seeläbi  tekkinud baas sai omakorda aluseks maa edasisele arengule teoreetilistes ja tehnoloogilistes teadustes. Toimunu võib osaliselt seletada Jaapani edu ta radikaalses ja kiires moderniseerimises peale maa avamist väliskaubandusele 1854. aastal. Peale 1867.-68. aasta kodanlikku revolutsiooni algas seal hoogne industrialiseerimine ja 1894. aastal koloniaalne laienemine (Taiwani hõivamine). 20 sajandi esimesel poolel püüdis Jaapan juba ülemaailmses Viiekümne aastases sõjas (1904.-1954.), mis oli muuhulgas ka esimeseks Lääne- ja Idamaailma vaheliseks osutunud sõda, etendada isegi Ida poole juhti.  (Korraldas 1943. aastal Tokyos Suur-Ida-Aasia Rahvaste Konverentsi, andis samal aastal iseseisvuse Birmale ja Filipiinidele ning lubas seda ka Indiale ja Indoneesiale.)
Eesti Maanaiste Keskselts

Eesti Maanaiste Keskselts oli Tallinnas aastatel 1928–1940 tegutsenud keskselts, mis tegutses eesmärgiga edendada maanaiste kutseharidust ja kodumajandust. 

Keskseltsi eestvõttel korraldati muu hulgas majapidamis- ja käsitöökursusi, kodukorrastusvõistlusi.

Aastal 1938 kuulus keskseltsi 402 seltsi, milles oli ühtekokku üle 33 000 inimese.

Viited 

Eesti seltsid
Eesti Kennelliit

Eesti Kennelliit (lühend EKL) on aastast 1989 tegutsev Eesti tõukoerakasvatuse keskorganisatsioon.

EKLi eestvedamisel korraldatakse muu hulgas koertenäitusi ja -võistlusi.

EKL annab välja Eesti Kennelliidu aastaraamatut.

Viited

Välislingid
EKLi koduleht

Eesti organisatsioonid
Koer
Eesti postmargid

Eesti postmargid on Eesti postitalituse (praegu Eesti Post) emiteeritud postmargid. Enamasti on nad Eesti-teemalised.

Esimesed Eesti postmargid ilmusid müügile 22. novembril 1918 – lillemuster (5 kopikat) ja 30. novembril lillemuster (15 kopikat).

Viited

Vaata ka
 Eesti kohalikud postmargid
 Eesti tempelmargid
 Eesti omavalitsuste kantseleimaksu margid
 Konstantin Pätsi näopildiga postmargid
 Lillemustriga postmargid
 Otepää postmargid
 Õpetatud Eesti Seltsi juubelipostmargid
 Smiltene postmargid
Eesti posti ajalugu
 :en:List of Estonian postage stamps
 :en:List of people on stamps of Estonia
Aposterioorne mõiste

Aposterioorne mõiste ehk empiiriline mõiste on mõiste, mida pole võimalik määratleda, viitamata meeltekogemusele (või üldisemalt kogemusele).

Aposterioorset mõistet vastandatakse aprioorsele mõistele, mille määratlus ei pea kogemusele viitama.

Vaata ka
aposterioorne õigustus
aposterioorne teadmine
aposterioorne tõde
aposterioorsus

Märkused

Filosoofia
Astryna

Astryna (transkribeerituna Astrõna) on alev (endine linn) Valgevenes Hrodna oblastis Ščučyni rajoonis. Alev on Astryna külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles Astryna. Nimi tuleb Valgevene keeleteadlaste arvates asulat läbiva Astrynka jõekese nimest, asula vana nimetus oli ilmselt Астрэяй.

Alevis on keskkool ja Ščučyni laste muusikakooli filiaal. Lisaks asuvad seal veel kaks raamatukogu ja kultuurimaja. Astrynas töödeldakse metsa ja valmistatakse ehitusmaterjale, lisaks on seal veel toiduainetööstus. Vaatamisväärsusteks on õigeusu kirik aastast 1895 ja  kaks XX sajandi alguses ehitatud sünagoogi.

Ajalugu 
Astrynast kahe kilomeetri kaugusel asuval linnamäel tehtud väljakaevamiste põhjal jõudsid valgevene arheoloogid järeldusele, et Astryna ümbruses oli X sajandil slaavlaste asuala. Kirjalikult mainitakse asulat esimest korda aastal 1480, mil asula oli Kazimierz IV valduses.

Alev sai Astrynast aastal 1487. XVI sajandi alguses rajasid tatari soost vürstid Astrynskid asula serva mõisa, kuigi see ise nende valdusesse ei kuulunud, jäädes Leedu suurvürstide omandiks. Aastast 1520 oli Astryna Aleksander Chodkiewiczile välja renditud. Astryna kuulus toona Vilniuse vojevoodkonda. Aastal 1556 sai sealne õigeusu kirik annetusi nii kuningalt kui ka Zenowiczite suguvõsalt.

Aastal 1641 sai Astryna kuningas Władysław IV Wazalt linnaõigused. Astrynas hakati pidama turgu. Aastal 1666 finantseerisid Pacid asulasse katoliku kiriku ehitamist. 

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1793 oli linn Venemaa koosseisus. Toona oli suurem osa Astryna elanikest juudid. Pärast Esimest maailmasõda kuulus Astryna Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu.  Aastal 1940 sai Astrynast alev.

Tuntud elanikke 
Uładzimir Parfianok – Valgevene fotograaf
Andrej Azaraŭ – Valgevene disainer

Viited

Välislingid 

Valgevene alevid
Ščučyni rajoon
Majuskel

Majuskel ehk suurtäht, versaal on suur kirjatäht, millele on samas tähestikus (reeglina) olemas ka sama nimetuse ja hääldusega paariline väiketäht (minuskel).

Majusklid on näiteks K, T, E, A, F, V, M, O, S.

Valik suur- või väiketähe kasutamise osas tuleneb konkreetse keele või kasutusvaldkonna kokkuleppelistest reeglitest (ortograafia, traditsioon).

Vaata ka

tõst
esisuurtäht

Kiri
Roman Bertelov

Roman-Aleksander Bertelov (23. aprill 1930 – 21. mai 2014) oli Eesti autokonstruktor ja  populaarsete auto-moto käsiraamatute autor.

Teosed
Roman Bertelov, Vello Kits. "Sõiduautod Moskvitš". 1986
Läbi elu: meenutusi olnust. SE & JS. 2005

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Liiva kalmistul

Eesti masinaehitusinsenerid
Sündinud 1930
Surnud 2014
Liiva kalmistule maetud
Helve Särgava

Helve Särgava (neiupõlves Helve Kuusik; sündinud 6. juulil 1950 Põlvas) on Eesti jurist.

Ta on lõpetanud Nõo keskkooli matemaatika-füüsika eriklassi. 1975. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli juristi erialal.

Aastatel 1975–1976 töötas ta Harju Rajooni Rahvakohtus kohtuniku stažöörina. 1976–1982 oli Särgava samas kohtus kohtunik. 1982–1991 oli ta kohtunik (1985–1991 ka kohtu esimees) Tallinna Mererajooni Rahvakohtus. 1991–1995 oli ta kohtunik ja II osakonna juhataja Tallinna Linnakohtus.

14. detsembril 1995 nimetati Helve Särgava esimese astme kohtunikuks Tallinna Linnakohtusse. 1. jaanuarist 1997 oli ta sama linnakohtu esimees, kuni kohtu liitmiseni Harju Maakohtuga 2006. aastal. Pärast linnakohtu reorganiseerimist oli ta kohtunik ja kohtu esimees Harju Maakohtus. 2015. aasta lõpuks sai läbi tema ametiaeg maakohtu esimehena. Veebruaris 2016 esitas ta avalduse kohtunikuametist vabastamiseks 1. märtsist 2016.

29. jaanuarist 2015 kuni 1. märtsini 2019 oli ta Pressinõukogu liige. 

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas volikogu liikmeks, seades eesmärgiks saada valituks ka volikogu esimeheks. 12. juunil 2019 lahkus ta Sotsiaaldemokraatlikust Erakonnast ja astus 5. märtsil 2020 Keskerakonda.

Ta on olnud Eesti Kohtunike Ühingu liige.

Tunnustus
 2005 Valgetähe III klassi teenetemärk
 2011 pressisõber
 2014 aasta ema
 2016 aasta naine

Isiklikku 
Tema abikaasa on Eesti suurim mahetootja Juhan Särgava. Kolmest lapsest üks, Viktor, on samuti jurist.

Viited

Välislingid 
 Eesti Raadio. "Keskööprogramm", "Õhtutund Helve Särgavaga". Eetris 01.03.1996.
 Vikerraadio. "Jutusaade". Eetris 18.06.2006.

Eesti kohtunikud
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1950
Eesvokaalid

Eesvokaalid on vokaalid ehk täishäälikud, mida kasutatakse osades keeltes, seda iseloomustab keeletipu asetamine suu eesossa hammaste lähedale kõva suulae poole, ilma et tekiks takistus või konsonant. Eesti keeles on eesvokaalid /i, ü, e, ö, ä/.

Keskeesvokaalid on põhilised eesvokaali tüübid; pole teada ühtegi keelt, mis vastandaks ees- ja keskeesvokaale ainult tagaolemise järgi.

Ümardatud eesvokaalid on üldiselt tsentraliseeritud ehk keskkõrged artikulatsioonilt. See on ka põhjus, miks need kirjutatakse ümardamata vokaalidest paremale poole IPA vokaalide joonisel.

Artikulatoorsed eesvokaalid 
Eesvokaalide artikulatsiooni puhul liigub keel oma puhkeasendist ette, erinevalt madalatest vokaalidest ja tagavokaalidest. Eesvokaalid on laiem kategooria kui IPA tabelis on näidatud, sinna kuuluvad [ɪ ʏ], [ɨ ʉ] ning marginaalselt ka švaa vokaalid. Eesvokaalide vokaalikõrgust määratakse lõua asendi järgi. Foneemiliselt taga ja madalal olevad vokaalid võivad olla foneemiliselt ees teatud konsonantide tõttu nagu palataalid ja mõnes keeles ka farüngaalid. Näiteks /a/ võib olla [æ] ees /j/ või /ħ/ kõrval.

Eesvokaalide nimekiri

Eesvokaalid, millel on IPA tabelil märgitud erisümbol:
ümardamata kõrge eesvokaal [i] (eesti i)
ümardatud kõrge eesvokaal [y] (eesti ü)
ümardamata keskkõrge eesvokaal [e] (eesti e)
ümardatud keskkõrge eesvokaal [ø] (eesti ö)
ümardamata keskmadal eesvokaal [ɛ]
ümardatud keskmadal eesvokaal [œ]
ümardamata vaegmadal eesvokaal [æ] (eesti ä)
ümardamata madal eesvokaal [a]
ümardatud madal eesvokaal [ɶ]

Mõju eesolevale konsonandile 
Põhiartikkel: Palatalisatsioon

Paljude keelte ajaloos, näiteks jaapani ja prantsuse keeles, on eesvokaalid muutnud eesolevat velaarset või alveolaarset konsonanti ning teinud nende häälduskoha rohkem palataalseks või postalveolaarseks. Taoline muutus võib olla allofooniline või foneemiline.

Selline ajalooline palatalisatsioon peegeldub mitme Euroopa keele ortograafias, näiteks [c] ja [g] pea kõikides romaani keeltes, [k] ja [g] norra, rootsi, fääri ja islandi keeles ning [k], [y] ja [x] kreeka keeles.

Viited 
Häälikud
Omoadiphas

Omoadiphas on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Omoadiphas klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Omoadiphas aurula Köhler, Wilson & Mccranie, 2001
 Omoadiphas cannula Mccranie & Cruz-Díaz, 2010
 Omoadiphas texiguatensis Mccranie & Castaneda, 2004.

Levila

Need maod on endeemsed Hondurases.

Viited

Välislingid 
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne uBio-s
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Omoadiphas seisuga 12.05.2014.

Jämepeamadulased
Tartu Hansapäevad 2014

Tartu Hansapäevad 2014 (alapealkirjaga Ajastumürgel) oli 11.–13. juulil 2014 Tartus toimunud festival. Need olid 19. Tartu hansapäevad.

2014. aasta Tartu Hansapäevadel oli Tartu linn jagatud eri aladeks. Jaanilinnas asuval Antoniuse õue laval esinevad muusikud ja tantsijad, Jaani kiriku ümbruses olid käsitöö ja töökojad. Toomemäel Tartu Tähetorni ja Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseumi läheduses oli Teaduslinn, kus korraldati katseid ja tutvustati leiutisi. Lastelinnas toimusid lasteüritused: muinasjutuvestmine, mängud, õpikojad jms. Tasku keskuse ümbruses asus Raualinn, kus toimusid spordi- ja tehnikaüritused. Esmakordselt toimus turniir keskaegsete Eesti linnade vahel, kes võistlesid teatevõistluses, pillimängus ja papagoilaskmises.

Hansapäevadega samal ajal toimus kolmandat aastat ka Eesti suurim linnatriatloni võistlus Tartu Mill Triathlon 2014 12.-13. juulil, samuti muusikafestival Klaaspärlimäng 10.-16. juulil.

Tartu 2014. aasta hansapäevade korraldustoimkonda juhtis Jaanus Tepomees.

Galerii

Vaata ka
 Tartu Hansapäevad 2007
 Tartu Hansapäevad 2008
 Tartu Hansapäevad 2012
 Tartu Hansapäevad 2013

Välislingid
 Tartu Hansapäevade kodulehekülg

2014. aasta Eestis
Tartu Hansapäevad
Lexus GS

Lexus GS on Toyota luksusautode osakonna Lexuse poolt toodetav keskklassi sedaan, mida on müüdud alates 1993. aastast. Enne seda müüdi sama mudelit Jaapani turul Toyota Aristo nime all alates 1991. aastast. 
Pildil oleva 4. põlvkonna Lexus GS300h on odavaim hübriidmootoriga Lexus GS. Jõuallikateks on 2,5liitrine bensiinimootor (181 hj) ja elektrimootor (kokku 223 hj). Tippkiirus on 190 km/h, 10–100 km/h kiirendus kestab 9,2 sekundit ja kütusekulu on 4,7 l/100 km.

Alates 2018. aastast enam Lexus GSi Euroopa turul ei müüda ning selle asemel pakutakse esisillaveolist Lexus ES-i.

Autod
Sõiduautomudelid
GS
Dario Krešić

Dario Krešić (sündinud 11. jaanuaril 1984 Vukovaris) on endine Horvaatia jalgpallur, väravavaht.

Sportlaskarjäär

Klubikarjäär 

2002–2006 esindas ta Saksamaa klubi SV Eintracht Trier 05.

2006–2009 esindas ta Kreeka klubi Panioniost.

2009–2012 mängis ta Kreeka klubis PAOK.

2012–2013 aasta hooajal esindas ta Moskva Lokomotiivi.

2013–2014 kuulus ta Mainz 05 nimekirja, kuid üheski liigamängus ta väljakule ei pääsenud. 2014–2016 kuulus ta Leverkuseni Bayeri rivistusse. Karjääri lõpetas 2017. aastal Küprose klubis Omonia.

Koondisekarjäär  

Ainsa mängus Horvaatia jalgpallikoondises pidas Krešić 10. septembril 2013 sõprusmängus Lõuna-Korea jalgpallikoondise vastu.

Horvaatia jalgpallurid
Moskva Lokomotivi mängijad
1. FSV Mainz 05 mängijad
Leverkuseni Bayeri mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1984
Cyprien Ayer

Cyprien Ayer (1825 Sorens – 8. september 1884 Neuchâtel) oli Šveitsi geograaf ja keeleteadlane, Alfred Ayeri vanaisa.

Elulugu 

Ayer oli kõigepealt koduõpetaja Krakówis, seejärel prantsuse keele õpetaja Zürichis ja Fribourgi kantonikoolis, lõpuks Neuchâtelis 1840ndate lõpus ajakirjanik (toimetas vasakliberaalseid ajalehti Le Confédéré ja hiljem  L'Union Démocratique), 1858. aastast linnanõunik, 1861. aastast tööstuskooli õpetaja, 1866. aastast Neuchâteli Akadeemia (hilisem  Neuchâteli Ülikooli) poliitilise ökonoomia, geograafia ja grammatika professor, 1878. aastast rektor.

Ta oli kirikuvastane valgustusmõtleja, föderalist ja demokraat, kes  käis läbi radikaalsete juhtpoliitikutega, sealhulgas Numa Droziga. Tema raamatud olid kuivad faktide kogumikud.

Teosed

Grammaire française. Lexicologie et lexicographie. Ouvrage spécialement destiné à servir de base à l'enseignement scientifique de la langue maternelle dans les collèges, gymnases, écoles moyennes et autres établissements d'instruction publique, Lausanne/Fribourg 1851 (194 lk; sisaldab sõnamoodustust)
Manuel de géographie statistique, Genf 1861
Les Nationalités et les états de l'Europe en 1861, Neuchâtel 1861
Cours gradué de langue française à l'usage des écoles primaires. 1ère partie. La proposition simple,  2 kd, Neuchâtel 1870
Phonologie de la langue française, Paris 1875
Grammaire comparée de la langue française, Genf 1876 (423 lk), Paris 1882, Genf/Basel/Lyon 1885, 1890 (709 lk, lühielulooga)
Grammaire usuelle de la langue française. Ouvrage spécialement destiné à l'enseignement secondaire, Basel 1878, Neuchâtel 1883
Introduction à l'étude des dialectes du Pays romand, Neuchâtel 1878 (37 lk)
Grammaire élémentaire de la langue française,  Paris 1880

Isiklikku
Ühe sugulase sõnul oli Cyprien särav, kuid väga raske iseloomuga. 

Cyprien abiellus Sophie Henriette Raetz, kes oli sündinud 1844. aasta paiku Berni kantonis. Neil sündis neli last: Jules (1867), veel üks poeg ning tütred Berthe ja Marie. 1870ndate lõpus jättis Sophie mehe maha ning asus elama Londonisse. Lapsed järgnesid talle alles pärast isa surma 1884. Jules ja tema vend said Rothschildide pangas tööd.  Nende õed Berthe ja Marie abiellusid šveitslastega, kellest  üks sai Belgia Kongo kuberneriks ja teine, Philippe Suchard, oli vabrikandi pojapoeg ja elas Šveitsis Veveys Genfi järve ääres rantjeena. Julesi poeg oli Alfred Ayer.

Kirjandus
 
Daniel Maggetti. L'Invention de la littérature romande 1830-1910, Lausanne 1995.
Patrick Dubois. Le dictionnaire de pédagogie et d'instruction primaire de Ferdinand Buisson. Répertoire biographique des auteurs, Paris 2002.
Anne-Marguerite Fryba-Reber, Pierre Swiggers (toim). L'œuvre scientifique de Cyprien Ayer, 1825-1884: grammaire, pédagogie et dialectologie, Leuven: Peeters 2013.

Šveitsi teadlased
Šveitsi keeleteadlased
Geograafid
Sündinud 1825
Surnud 1884
Casey Kasem

Casey Kasem (õieti Kemal Amin Kasem; 27. aprill 1932 Detroit – 15. juuni 2014 Gig Harbor) oli liibanoni päritolu Ameerika Ühendriikide näitleja ja raadiosaatejuht. Ta lõpetas oma karjääri 2009. aastal.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1932
Surnud 2014
Maarja Simovart

Maarja Simovart (hüüdnimega Sussimemm; 12. veebruar 1945 – 12. mai 2014) oli eesti maakarjakasvataja. Hüüdnime Sussimemm sai ta sellest, et valmistas populaarseid tikanditega viltsusse. 

Maarja ja Jüri Simovart pidasid juba aastakümneid Harju maakonnas Nissi vallas Pala talus ligi 30 lehma, keda perenaine kaks korda päevas lüpsis.

Pensionieas talupere kandideeris 2012. aastal konkursil „Aasta põllumees“. Vabal ajal valmistas perenaine vildist susse, millele tikkis Muhu mustreid. Muhu susse müüs perenaine ka internetis, sealtkaudu hakati teda kutsuma Sussimemmeks. 

2013. aastal lõpetas pensionieas perenaine järjekordse käsitöömeistrite kursuse Tallinnas Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liidu koolitusel, kus oli õppinud tikkimist.

Välislingid

 Sussimemm Maarja Simovart ja vildist sussid
 Suri taluperenaine ja Sussimemm Maarja Simovart

Eesti põllumajandustegelased
Eesti inimesed
Sündinud 1945
Surnud 2014
Rebane (perekonnanimi)

Rebane on eesti perekonnanimi.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Rebane 1036 mehel ja 1182 naisel, 2021. aasta 1. jaanuari seisuga 1039 mehel ja 1161 naisel. Perekonnanimede levikult on Rebane meeste puhul 11. ja naiste puhul 10. kohal.
Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 45.

Nime kandjaid
 Aleksander Rebane (1868–1926), tõlkija
 Aleksander Rebane, füüsik
 Aleksander K. Rebane (sündinud 1958), füüsik
 Alfons Rebane (1908–1976), sõjaväelane
 Alfred Rebane (1902–1986), näitleja
 Ana Rebane (1966–), molekulaarbioloog
 Anne Rebane, jurist
 Anne Rebane (1939–2004), keemik
 Ants Rebane (1936–), kirikuloolane
 Bill Rebane (1937–), USA filmirežissöör, produtsent ja stsenarist
 Ene Rebane (1939–), keeleõpetaja
 Enno Rebane (1964–), ehitusajakirjanik
 Eve Rebane (1977–), metsandusteadlane
 Hans Rebane (1881–1961), poliitik
 Hans Rebane (1862–1911), vaimulik
 Hans Rebane (1905–1983), vaimulik
 Heino Rebane (1912–1990), ajakirjanik
 Heino Rebane (sündinud 1958), korvpallitreener
 Heino Rebane, kaitseväelane
 Helju Rebane (sündinud 1948), kirjanik
 Henn Rebane, akordionist
 Hilve Rebane (1938–), kirjandusteadlane
 Hugo Rebane (1904–1946), ajaloolane
 Ilmar Rebane (1912–1995), õigusteadlane
 Ilmar Rebane (1907–2001), jurist ja ühiskonnategelane
 Inna Rebane (1953–), füüsik
 Ivo Manfred Rebane, heraldik
 Jaak Rebane (1912–2010), arst
 Jaan Rebane (sündis 1877), tööstur, tuletõrjuja ja majaomanik
 Jaan Rebane (1901–1984), vaimulik
 Jaan Rebane (1924–1993), filosoof
 Jüri Rebane (1941–1992), matemaatik, algebraist
 Jüri Rebane (1915–2006), jurist
 Karl Rebane (1926–2007), füüsik, akadeemik
 Leida Kudisiim-Rebane (sündinud 1923), kirjanik ja õpetaja
 Leida Loone-Rebane (1911–1969), ajaloolane ja tõlkija
 Ljubov Rebane (1929–1991), füüsik
 Mare Rebane (1940–), majandusteadlane
 Mati Rebane (1956–2008), näitleja
 Paul Rebane (1901–1942), sõjaväelane
 Priit Rebane (1937–), eesti vaimulik USA-s
 Raul Rebane (sündinud 1953), ajakirjanik ja kommunikatsioonikonsultant

Viited

Eesti perekonnanimed
Gunnar Paabo

Gunnar Paabo (15. juuni 1928 Tartu – 14. aprill 2014 Washington) oli eesti ajakirjanik ja eesti aktivist USA-s.

Ta sündis 1928. aastal Tartus. Õppis Tartu Poeglaste Gümnaasiumis. 1944. aastal põgenes koos perega Saksamaale ja 1948. aastal lõpetas Augsburgi Eesti Gümnaasiumi. 1949. aastal siirdus Saksamaalt USA-sse.

Aastatel 1951–1955 teenis ta USA lennuväes ja sõdis Korea sõjas. Õppis George Washingtoni Ülikoolis majandust. 

Ta oli 1956. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige, kuulus Baltimore-Washingtoni koondusesse, 1958. aastal oli koonduse abikirjatoimetaja.

Aastatel töötas ta 1955–1968 Ameerika Hääle eestikeelsete saadete diktori ja toimetajana, 1968–1987 tegi saateid Ameerika Hääle Kaug-Ida osakonnas (algul käsitles Indoneesiaga, hiljem Vietnami teemasid).

Ta oli Washingtoni Eesti Seltsi asutajaliige ja kauaaegne esimees. Samuti oli ta Washingtoni Markuse koguduse asutajaliige ja liige (hiljem Baltimore'i ja Washingtoni koguduse liige).

Tunnustus 
 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku  
Tema abikaasa oli Maya Paabo.

Kirjandus 
 Vaba Eesti Sõna 17. aprill 2014, lk. 10 "In Memoriam Gunnar Paabo"

Välislingid 
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=526

Eesti ajakirjanikud
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1928
Surnud 2014
Kohajärgus

Kohajärgus (vene keeles Mestnitšesvto, местничество) oli Moskva suurvürstiriigis ja Moskva tsaaririigis kehtinud ametikohtade süsteem, millest loobuti 1682. aastal, Moskva tsaari Fjodor III valitsemisajal.

Kohajärglussüsteemi kohaselt hinnati Venemaal, mitte ainult vastava isiku enda eelnevat teenistust, teeneid ja võimekkust, vaid ka tema esivanemate: isa, onude, vendade jt. lähemate sugulaste teenistusega.

Vaata ka 
Teenistusaadel
Pärusaadel
Aadel

Venemaa keskaeg
Jevgeni Nurmla

Jevgeni Nurmla (sündinud 16. mail 1959 Tartus) on eesti mälumängur ja käsipallur.

Ta on käsipallikohtunik ja kuulus 1999–2008 Eesti Mälumänguliidu juhatusse.

Nurmla võitis esimese Eesti inimesena saates "Kes tahab saada miljonäriks?" pool miljonit krooni.

Viited

Eesti käsipallurid
Eesti mälumängurid
Sündinud 1959
Tarvo Valker

Tarvo Valker (sündinud 20. septembril 1984 Haapsalus) on eesti ornitoloog, looduskaitsja ja ettevõtja.

Ta on ka keskkonnaharidusliku organisatsiooni Huvitava Bioloogia Kool asutaja ja juhataja. Ta on olnud aastaid Eesti Ornitoloogiaühingu nõukogu liige (2009-2018) ja Läänemaa Linnuklubi juhataja.

Tarvo on mitme linnuraamatu autor, millest senini mahukaim teos "Eesti röövlinnud" ilmus 2014. aasta kevadel. Samal aastal sai see ka Varraku lugejate lemmiku hääletusel mitteilukirjanduslike teoste kategoorias 2. koha. 2016. aastal andis Valker koostöös kirjastusega Varrak välja ka teise raamatu – "Eesti lindude ränne". 2020. aasta septembris ilmus Tarvo Valkeril juba kuues linnuraamat - "Kuidas saada linnuvaatlejaks", mille autor ka ise kirjastas. 

Tarvo juhitud keskkonnahariduslik organisatsioon Huvitava Bioloogia Kool on pälvinud Eesti Teadusagentuuri poolt auhinna "Riiklikult tunnustatud teaduse populariseerija" ning pälvinud žürii tunnustuse Aasta Keskkonnateo konkursil.

Tunnustus
 Maalehe kaasautori laureaat 2004
 Noore looduskaitsja auhind 2008 
 Aasta Keskkonnategu 2014, žürii tunnustus virtuaalõppekeskkonna "Eesti sood" loomise eest
 Looduse Aasta Foto 2014, 3. koht maastikupiltide kategoorias 
Aasta Keskkonnategu 2018, žürii tunnustus. Huvitava Bioloogia Kooli lasteaialastele suunatud loodushariduslike algatuste eest.

Vaata ka
Roheline Eesti

Välislingid
Tarvo Valker: Eesti võiks olla linnuturismimaa, Postimees, 15. september 2008
Tarvo Valker: Läänemaa kaotab turiste, Lääne Elu, 28. jaanuar 2014

Eesti ornitoloogid
Eesti looduskaitsjad
Eesti ettevõtjad
Sündinud 1984