joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kenneth Arrow

Kenneth Joseph Arrow (ka Ken Arrow; 23. august 1921 New York – 21. veebruar 2017 Palo Alto) oli juudi päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane  ja poliitikateoreetik, Nobeli auhinna laureaat.

Aastal 1972 sai ta koos John Hicksiga Nobeli majandusauhinna; ta on seni noorim selle auhinna saaja (sai selle 51-aastasena).
 
Nobeli auhinna on saanud ka viis Ken Arrow' õpilast, sealhulgas Eric Maskin, John Harsanyi, Michael Spence ja Roger Myerson.

Tunnustus
1959 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
1968 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks  
1972 – Nobeli majandusauhind
2004 – National Medal of Science
2006 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks
2016 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Viited 

Ameerika Ühendriikide majandusteadlased
Nobeli majandusauhinna laureaadid
Sündinud 1921
Surnud 2017
Risti tarandkalme

Risti tarandkalme ehk Kalmamägi on muinaseesti põletusmatus Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Risti alevikus aadressil Kalva tn 3 ja Paldiski mnt 2.

Muistis kuulub arvatavasti kas I aastatuhande teise poolde või II aastatuhande algusesse.

Asukoht

Tarandkalme asub Risti alevikus, endisest raudteeülesõidukohast kirde pool, Rõuma külla viiva külatee loodeservas, selle küla tuumikust 350 m edelas.

Kirjeldus

Matmispaik paikneb ümbruse kõrgeimas kohas kõrge seljandiku lõunatipus. Ida ja lääneküljel tõuseb muistise pind astmeliselt. Tarandkalme on 22 m pikk ja ida-lääne suunas 19 m lai. Muistis on tänapäeval keskosas 4 × 2 m suuruse ja 30 cm sügavuse sissekaevega rikutud.

Kivikalme avastasid 1980. aastal Mati Mandel ja Tõnu Sepp. Veel samal aastal võeti muistis muinsuskaitse alla.

2001. aastal sooritati väikesemahulisi proovikaevamisi.

Viited

Välislingid

Lääne-Nigula vald
Eesti kivikalmed
Almohaadide riik

Almohaadide riik või Almohaadide kalifaat oli Maroko moslemitest berberite kalifaat, mis asutati 12. sajandil.

Almohaadi liikumise algatas Ibn Tumart masmuda hõimude seas, Lõuna-Markokos. Almohaadid rajasid esimese berberite riigi Tinmelis, Atlase mägedes umbes 1120. aastal. Alistades valitseva Almoraviidide dünastia, suutsid nad aastaks 1147 kogu Marokos võimule saada. Abd al-Mu'min (1130–1163) vallutas Marrakechi ja kuulutas iseenda sultaniks. 

Aastal 1159 olid nende kontrolli all kõik Atlase mägede ja Vahemere vahele jäänud Magribi alad, Aafrika põhjarannikul Egiptusest läänes. 1160. aastal jätkas Abd al-Mu'min territooriumi vallutamist  Magribist idasuunal ning vallutas Sitsiilia normannide kontrollitud Ifriqiya ja Tripolitaania alad.

Rekonkista Pürenee poolsaarel

Almohaadid (1147–1269) taasühendasid 1031. aastal killunenud Córdoba kalifaadi alad Pürenee poolsaarel tänapäeva Hispaania ja Portugali aladel.
Ibeeria poolsaare Al-Ándalus oli ka aastaks 1172 Alhohaadide võimu all.

Almohaadide võim Ibeeria poolsaarel kestis kuni aastani 1212, kui Muhammad "al-Nasir" III Las Navas de Tolosa lahingus Sierra Morenas Kastiilia, Aragóni, Navarra ja Portugali kristlike kuningate liidult lüüa sai. Araabia ajaloos on lahing nimetatud, kui Al-Uqabi lahing. Mauride võim Ibeerias taandus peagi peaaegu täielikult, kui Córdoba ja Sevilla vastavalt aastatel 1236 ja 1248 Kastiilia kristlaste kätte langesid.

Almohaadide valitsusaeg jätkus kuni mitmete hõimude ja piirkondade ülestõusud võimaldasid nende ohtlikeimate vaenlaste, Mariinide esiletõusu aastaks 1215. Dünastia viimase valitseja kätte jäi lõpuks vaid Marrakech, kus ta orja poolt aastal 1269 mõrvati. Mariinid piirasid Marrakechi, millega lõpetati Almohaadide valitsusaeg Lääne-Magribis.

Vaata ka
Aijubiidide riik, Ṣalāḥ ad-Dīn
Almoraviidid, Banū Ghāniya Baleaaridelt

Ajaloolised riigid
Maroko ajalugu
Hispaania keskaeg
Alžeeria ajalugu
Tuneesia ajalugu
Liibüa ajalugu
Ammoni riik

Ammon semikeelne kuningriik, mis eksisteeris pronksiajal Jordanist idas, Wadi Mujibi ja Zarqa vahel, tänapäeva Jordaania aladel. Riigi pealinn oli Rabbahi linn, mis tänapäeval on Jordaania pealinn, Amman. Micomi ja Molechit (kes võivad olla üks ja see sama) nimetatakse Heebrea piiblis Ammoni jumalateks. Kuningriigi elanikke kutsutakse "Ammoni lasteks" või "Ammonlasteks".

Jordaania ajalugu
Lähis-Ida ajaloolised riigid
Lähis-Ida ajalugu
Angola Rahvademokraatlik Vabariik

Angola Rahvademokraatlik Vabariik (portugali: República Popular de Angola) oli end ise deklareerinud sotsialistlik (üldiselt peeti riiki läänes kommunistlikuks) riik, mis rajati aastal 1975, pärast Portugalilt iseseisvuse saamist; sarnane olukord oli ka Mosambiigi Rahvademokraatlikus Vabariigis. Vastasutatud riigil olid soojad suhted Nõukogude Liidu, Kuuba ja Mosambiigi Rahvademokraatliku Vabariigiga. Riiki juhtis Rahvuslik Liikumine Angola Vabastamise Poole (MPLA), tänu millele võeti riigis vastu kommunism. Liikumist toetasid nii Nõukogude Liit kui ka Kuuba. MPLA-vastane liikumine, Angola Täieliku Vabanemise Rahvuslik Liit (UNITA), alustas nendega kodusõda. UNITA-t toetasid Lõuna-Aafrika Vabariik ja USA.

Aastal 1991 allkirjastasid MPLA ja UNITA rahulepingu, mille tulemusel said toimuda esimesed mitmeparteilised valimised. Kuigi pärast seda jätkusid suuremad konfliktid osapoolte vahel, sai Angola RDV-st 1992. aastal tänapäevane Angola vabariik.

Angola
Anguilla Vabariik

Suurbritannia andis 27. veebruaril 1967 Saint Christopher-Nevis-Anguilla territooriumile "assotsieerunud maa" staatuse, mis andis neile enda põhiseaduse ja arvestatava võimuga valitsuse. Paljud anguillalased olid vastu Saint Kittsile allumisele ning 30. mail (tuntakse Anguilla päevana) aeti Saint Kittsi politseinikud saarelt välja. Ajutine valitsus palus abi USA-lt, aga tulemusetult. 11. juulil 1967 toimus referendum Saint Christopher-Nevis-Anguillast lahkumise üle. 1813 hääletanut oli poolt, viis vastu. Iseseisvusdeklaratsiooni luges avalikult ette Walter Hodge. 
 
Kiiresti rajati ka eraldiseisev seadusandlik institutsioon. Peter Adams oli Anguilla Saare Nõukogu esimene esimees, aga kui ta nõustus Anguilla uuesti Saint Kittsi võimu alla andma, kõrvaldati ta ametist ning asendati Ronald Websteriga. Detsembris 1967 töötasid kaks Suurbritannia parlamendi liiget välja ajutise leppe, mille kohaselt kuuluks ühele Suurbritannia ametnikule administratiivne võim Anguillas, paralleelselt sealse valitsusega. Selleks ametnikuks sai Tony Lee, kuid tema ametiaja lõpuks polnud osapooled endiselt saare valitsemise osas pika perspektiiviga lahenduseni jõudnud.  

6. veebruaril 1969 toimus teine rahvahääletus, 1739 poolt- ja nelja vastuhäälega otsustati Saint Kittsiga mitte taasliituda. Järgmisel päeval kuulutas Anguilla end iseseisvaks vabariigiks, Webster täitis esimehe kohustusi. Uus Suurbritannia saadik, William Whitlock, saabus 11. märtsil 1969 ning alustas uut ajutist Briti administratsiooni, aga ta saadeti riigist peagi välja. 19. märtsil maandusid riiki teise pataljoni, langevarjuüksuse ja politseiüksuse ametnikud, et "kord taastada". Samal sügisel asendati nad sõjaväeinseneridega, kes pidid ühiskondlike tööde läbiviimist parandama.

Tony Lee naasis 1971. aastal ja oli saadikuametis veel ühe "ajutise leppe" kehtimisajal. Pärast seda anti Anguillale lõpuks luba Saint Kittsi ja Nevise võimu alt lahkuda, sellest hoolimata sai Anguilla eraldiseisvaks sõltuvaks alaks alles 19. detsembril 1980. Saint Kitts ja Nevis sai Suurbritannia alt iseseisvaks 1983. aastal, Anguilla on brittide võimu all tänapäevani.

Vaata ka
Anguilla

Anguilla
Ameerika ajaloolised riigid
Annam

Annam (vietnami: An Nam või Trung Kỳ) oli Prantsusmaa protektoraat Vietnami keskosas. Vietnamlasi kutsuti tihti "annamlasteks". Rahvuslikud kirjanikud võtsid sõna "Vietnam" kasutusele alles 1920ndate lõpus. Laiem üldsus võttis nime vastu alles 1945. aasta augustis toimunud revolutsiooni käigus. Pärast seda on nime "Annam" peetud alandavaks. 

Prantsusmaa vallutas sealsed alad aastaks 1884 ning need said Prantsuse Indohiina osaks 1887. aastal. Kaks teist Vietnami piirkonda, Cochinchina lõunas ja Tonkin põhjas, olid samuti Prantsuse Indohiina all. Piirkonnas oli kaks paralleelselt töötavat valitsust, Vietnami ja Prantsuse. Nguyễni dünastia valitses endiselt de jure, marionettkeiser resideeris Huế linnas. 1949. aastal laienes protektoraat ka äsjarajatud Vietnami riigile. 1954. aasta Genfi leppega jagati regioon kommunistlikuks Põhja-Vietnamiks ja kommunismivastaseks Lõuna-Vietnamiks.

Etümoloogia ja koloniaalajaeelne kasutus
Annam tähendab hiina-vietnami keeles 'rahulikku lõunat', kohanimi on tuletatud Hiina Annami provintsi nimest. See on üks paljudest nimedest, mida hiinlased on kasutanud Tonkini, mille alad ümbritsevad Hanoi linna ja mis on tänapäeva Vietnami südamikuks, kutsumiseks. 

Sama nimi on ka Annami mäestikul, 1100-kilomeetrisel ja peaaegu 3000 meetri kõrgusel mäestikul, mis on Laose ja Vietnami piiriks.

An Nam on tänapäeval vietnamlaste jaoks solvav nimi, mida kasutatakse sarkastilises võtmes. Selle asemel kasutatakse ametlikes tekstides Trung Kì või Trung Kỳ nime.

Prantsusmaa ajalugu
Vietnami ajalugu
2. Soomusrongi Rügement

2. Soomusrongi Rügement (ka: 2. Soomusrongirügement) oli Eesti soomusrongirügement enne Teist maailmasõda.

Rügement moodustati 1923 ja liideti 1934 koos 1. Soomusrongi Rügemendiga Soomusrongirügemendiks. 

2. Soomusrongi Rügement asus Valgas.

2. Soomusrongirügement koosnes: 
rügemendi staabist,
kahest soomusrongist, 
Laiarööpmeline soomusrong nr. 2, 
Laiarööpmeline soomusrong nr. 4.
Soomusrong koosnes kuulipildurite kompaniist, dessantkompaniist, tehnikakomandost, staabikomandost ja ühest suurtükipatareist.
side- ja töökomandost, 
töökojast, tagavarapargist.

Vaata ka
1. Soomusrongi Rügement
Soomusrongirügement
Eesti soomusvägi
Antigoniidide dünastia

Antigoniidide dünastia (vanakreeka keeles Ἀντιγονίδαι) oli hellenistlike kuningate dünastia, mis sai alguse Aleksander Suure kindralist Antigonos I Monophthalmosest ("ükssilm").

Ajalugu
Suuremas osas Kreeka Makedooniast olid antigoniidid Antipatriidide mantlipärijad, nad valitsesid ka Väike-Aasiat ja Põhja-Süüriat. Antigonos püüdis saada oma kontrolli alla kogu Aleksander Suure impeeriumit, aga see lõppes Diadohhide sõdades  aastal 301 eKr Ipsose lahingus lüüasaamisega. 

Antigonos I Monophthalmose poeg Demetrios Poliorketes jäi lahingus ellu ning suutis paar aastat hiljem Vana-Makedoonias ise võimule saada. Lõpuks ta siiski kaotas koha troonil ning suri Seleukos I Nikatori vangina. 

Järgnes segadusteaeg, kuid aastaks 276 eKr suutis Demetriose poeg Antigonos II Gonatas uuesti dünastia Makedoonias (ja suuremas osas Kreeka linnriikidest) võimule saada. 

Philippos V valitsusajal peeti ülemvõimu pärast Rooma vabariigiga Makedoonia sõdu: 214–205 eKr, 200–197 eKr, 171–168.

Dünastia viimane valitseja oli Perseus, kes valitses aastatel 179–168 eKr. Ta ei suutnud Rooma vabariigi agressioonile vastu seista ning 168. aasta Pydna lahinguga lõppes Antigoniidide dünastia võimuaeg.

Dünastia
Antigoniidide dünastia valitsejad olid:

Makedoonia viimane kuningas Andriskos väitis, et on Perseuse järeltulija.

Antigoniidide-aegsed mündid

Dünastiad
Vana-Kreeka
Arwād

Arwād  (araabia أرواد) (antiikajal Arados, vanakreeka Ἄραδος) on  saar ja asula Vahemeres 3 km kaugusel Süüria suuruselt teisest sadamalinnast Ţarţūsist, Süüria ainus asustatud saar. Asula katab kogu saare, seal elavad peamiselt kalurid. 

Süüria Statistikaameti andmetel oli 2004. aastal saarel 4403 elanikku. Saare elanikud on peamiselt sunniidid.

Süüria geograafia
Vahemere saared
Djuna Barnes

Djuna Barnes (12. juuni 1892 Cornwall on Hudson, Orange'i maakond, New Yorgi osariik – 18. juuni 1982 New York) oli Ameerika Ühendriikide modernistlik kirjanik ja ajakirjanik.

Ta sõitis aastal 1912 koos emaga New Yorki. Tal oli suur lugemus, kodunt kaasa saadud kirjutamis- ja joonistusoskus, samas ametlikku kooliharidust tal praktiliselt ei olnud. New Yorgis hakkas ta õppima kunsti ning avaldama lühijutte. Tema esimeseks tööandjaks sai Brooklyn Daily Eagle. Ta on teinud kaastööd paljudele New Yorgi ajalehtedele ja ajakirjadele, sealhulgas Vanity Fairile ja The New Yorkerile. Tema sõprade hulka kuulusid Peggy Guggenheim, James Joyce, Ezra Pound, Natalie Clifford Barney, Gertrude Stein, Berenice Abbott, Sylvia Beach, Edward Estlin Cummings ja Eugenio Montale. Aastal 1921 asus ta Pariisi, kuhu ta jäi aastani 1930. 1930ndatel viibis ta Inglismaal, New Yorgis, Pariisis ja Põhja-Aafrikas. Oktoobris 1939 pöördus ta tagasi New Yorki.

Tema esikteos on aastal 1915 ilmunud "The Book of Repulsive Women". Pariisis olles avaldas ta aastal 1928 raamatu "Ladies Almanack", aastal 1929 "A Night Among the Horses" ja "Ryder"'. Aastal 1936 ilmus tal Inglismaal "Nightwood", 1937 ilmus teos ka USA-s; aastal 2016 ilmus sama raamat eesti keeles Loomingu Raamatukogus Krista Mitsi tõlkes pealkirjaga "Öömets". Aastal 1958 ilmus temalt "The Antiphon" ning aastal 1982 "Creatures in an Alphabet".

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Ameerika Ühendriikide ajakirjanikud
Sündinud 1892
Surnud 1982
Sanja Vučić

Sanja Vučić (sündinud 8. augustil 1993 Kruševacis, Jugoslaavias) on Serbia laulja.

Ta on tuntud pealauljana Serbia bändis ZAA.

Ta esindas Serbiat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Goodbye (Shelter)", millega saavutas 115 punktiga 18. koha.

Serbia lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1993
Leida Lepajõe

Leida Lepajõe (sünninimi Leida Tohver; 14. aprill 1928 Tohera, Tori vald, Pärnumaa – 6. mai 1993 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane.

Haridus
Ta õppis Viira Algkoolis ja Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis. Astus Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonda ja peale selle reorganiseerimist jätkas õpinguid Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille zootehnikateaduskonna I lennu lõpetas ta 1952. aastal kiitusega. 

1953. aastal astus ta Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirantuuri. 1956. aastal kaitses ta seal põllumajandusteaduste kandidaadi väitekirja kanade jõudluse suurendamise võimalustest. 1969. aastast oli ta doktorantuuris ja 1972. aastal kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemia juures põllumajandusdoktori väitekirja "Kanade liha- ja munajõudluse hindamine tähtsamate toitainete saagise ja proteiini- ning energiakonversiooni alusel".

Töö
Aastatel 1952–1953 oli ta Otepää masina-traktorijaama vanemzootehnik. 

1956. aastast töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajandusloomade aretuse kateedri õppejõuna, algul vanemõpetaja, hiljem dotsent, 1973. aastast professor. Aastatel 1965–1968 oli ta EPA zootehnikateaduskonna dekaan. 1992. aastast emeriitprofessor.

Ta oli Eesti Põllumajandusmuuseumi üks asutajaid ja selle teadusnõukogu liige.

Tegevus NLKP-s
1958 NLKP liige
1966–1971 EKP Keskkomitee liige

Isiklikku
Tema onu oli piimandusteadlane Mart Järvik.

Tema õde oli kauaaegne Viira kooli ja Tori (Virula) õpetaja, koorijuht ja kodu-uurija Juta Must, kelle poeg on Aadu Must. Tema vend oli Rootsis tegutsenud tšellokunstnik Gustav Tohver.

Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Jaan Lepajõe, nende tütar oli tõlkija ja usuteadlane Marju Lepajõe ja nende poeg oli riigiametnik, sporditegelane ja munitsipaalpoliitik Madis Lepajõe.

Viited

Kirjandus 
ENE 4. Tallinn 1972. Lk 420

Eesti põllumajandusteadlased
Eesti Maaülikooli zootehnikateaduskonna vilistlased‎
Eesti Maaülikooli professorid
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
EKP Keskkomitee liikmed
Tori kalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 1993
Demokraatliku Ühtsuse Partei

Demokraatliku Ühtsuse Partei (kurdi keeles Partiya Yekîtiya Demokrat, araabia keeles حزب الاتحاد الديمقراطي, harilikult kasutatakse lühendit PYD) on aastal 2003 süüria kurdide poolt asutatud vasakpartei.

Alates 12. juulist 2012 on Demokraatliku Ühtsuse Partei koos Kurdi Rahvusnõukoguga Kõrgemas Kurdi Nõukogus, täites Süüria kodusõja tingimustes ajutise valitsuse rolli Süüria Kurdistanis.

Kurdistan
Kart

Kart ehk kartauto on väike üheistmeline lahtise kerega vedrustuseta võidusõiduauto.

Vaata ka 
 Kardisport

Autosport
Allveelaeva tänav

Allveelaeva tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis, endises Noblessneri laevatehase alal.

Tänav jookseb paraleelselt Kalaranna tänavaga. Algab Lennusadama tänavast ja lõppeb Peetri tänavaga. Tänava pikkus on ~250 meetrit.

Allveelaeva tänav sai nime 23. oktoobril 2013.

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
UNESCO maailmapärand Rumeenias

Rumeenia alal on UNESCO maailmapärandi nimistus kaheksa objekti ja 15 objekti kandidaati.

Nimistusse on kantud:
kuus kultuuripärandi objekti:
1993 Horezu klooster
1993, 1999 Transilvaania kindluskirikuga asulad
1993, 2010 Moldaavia kirikud
1999 Daaklaste linnused Orăștie mägedes
1999 Maramureși puukirikud
1999 Sighișoara ajalooline kesklinn
kaks looduspärandi objekti:
1991 Doonau delta
2017 Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad. Ühispärand Albaania, Austria, Belgia, Bulgaaria, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia ja Ukrainaga
nimistusse kandideerib alates 1991. aastast 12 objekti ning aastatel 2012–2015 lisandus kandideerima veel kolm objekti

Viited

Välislingid
UNESCO maailmapärand Rumeenias. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Kolm rubiini

Kolm rubiini oli 1978. aastal linastunud seitsmeosaline telelavastus.

Eino Baskini instseneering Julian Semjonovi romaani "Ogarjovi tänav 6" järgi. Telelavastus oli pühendatud miilitsatöötajatele, kes teevad ennastsalgavalt ohtlikku tööd. Tegevus toimus Moskvas, Leningradis, Sverdlovskis, Kaukaasias ja teistes Nõukogude Liidu linnades, kus uurijatel tuli otsida jälgi, et sõlmida kokku kuriteo paljastamisele viivad niidiotsad.

Osades 

 Tõnu Aav
 Rein Aren - miilitsapolkovnik Kostenko
 Eino Baskin
 Olev Eskola
 Ita Ever
 Robert Gutman
 Helle-Reet Helenurm
 Vladimir Ijontov
 Ain Jürisson	
 Jüri Karindi
 Ago- Endrik Kerge
 Urmas Kibuspuu
 Herardo Kontreras
 Einari Koppel
 Jüri Krjukov
 Silvia Laidla
 Alfred Mering
 Heino Mandri	
 Mikk Mikiver
 Jaanus Orgulas
 Sirje Põllu
 Endel Pärn
 Ilmar Tammur

Viited 

1978. aasta Eestis
Eesti filmid
Reka jõgi

Reka on jõgi Horvaatias ja Sloveenias. Jõgi voolab Zemgale madalikul. Jõe maapealse osa pikkus on 54 km (sellest Lätis 46 km) ja valgla on 365 km².

Reka algab Klane lähistelt Slovenski Snežniku mäelt merepinnast 720 meetri kõrguselt. Horvaatia aladel kannab see ka nime  Vela Voda. Jõgi voolab loodesse Sloveenia territooriumile, kus see ülemjooksul kannab ka nimetust Velika voda (samatähenduslik Vela Vodaga, tähendab suurt vett). Sloveenias asuvad jõe ääres  Ilirska Bistrica ja Prem. Škocjani küla lähistel merepinnast 271 meetri kõrgusel kaob Reka maa alla.

Edasi läbib jõgi Škocjani koopaid. Koobastes asub maailma suurimate hulka kuuluv maa-alune kanjon, mille  jõgi on lubjakivisse uuristanud. Kanjoni lõpus on sifoon, mis ei suuda suurvee ajal kogu jõevett läbi lasta, nii võib veetase koopas tõusta enam kui 100 meetri võrra. 160 meetri sügavusel kaob jõe vesi maa-aluses järves ja edasi pole selle kulg jälgitav.

Reka jõe vesi tõuseb taas maapinnale 38 kilomeetrit eemal, pannes aluse Timavo  jõele. Siiski pole see ainus koht, kus Reka vesi maapinnale tõuseb - vesi ilmub nähtavatele ka teistes Trieste ja Monfalcone vahelistes allikates; samuti panevad Timovale kahe kolmandiku ulatuses aluse teised veeallikad.

Viited

Välislingid 

Aadria mere vesikond
Sloveenia jõed
Horvaatia jõed
Mohammed Mahakuttah Abdullah Kiram

Mohammed Mahakuttah Abdullah Kiram oli Sulu sultan, kes valitses 1974–1986. Ta oli viimane Sulu sultan, keda ametlikult tunnistas Filipiinide valitsus.

Ta oli Mohammed Esmail Kiram I (Sulu sultan aastatel 1950–1974) vanim poeg. 

Tema vanim poeg on Muedzul Lail Tan Kiram (sündinud 1966), kes krooniti isa sultaniks kroonimise päeval 8-aastasena kroonprintsiks.

Viited 

Filipiinide inimesed
Sünniaeg puudub
Surnud 1986
Kiilankur

Kiilankur (inglise keeles wedge anchor) on kinnitusvahend detailide kiireks ja tugevaks kinnitamiseks betooniga või muu kivimipõhise materjaliga.

Kiilankrud on enamasti valmistatud roostevabast või tsingitud terasest, harvemal juhul süsinikterasest. Kiilankru paigaldamiseks puuritakse auk. Koonuseline ankrutipp hakkab ankru pingutamisel liikuma puuritud ava seina ja ankru vahele ning tekkiv hõõre ei lase ankrul avast väljuda. Puuritud auk peab olema kiilankruga samas läbimõõdus. Ankurpoldid kuuluvad kinnitusdetailide tüübile, mida ehituses väga sageli kasutatakse. Nende peamine ülesanne on tugevdada erinevaid konstruktsioone betoonalusel.

Levinumad kasutuses olevad mõõtmed: M6, M8, M10, M12, M16 ja M20.

Kiilankru paigaldamine
 Puuritakse vastava läbimõõduga auk
 Puuritud ava puhastatakse, näiteks suruõhu ja/või harjaga
 Kiilankur lüüakse kergelt avasse, kaitstes keeret mutriga
 Pingutatakse mutter (parima tulemuse saamiseks õige väändemomendiga)

Viited

Kinnitusdetailid
Albaania vürstkond (keskaegne)

Albaania vürstkond (1368–1392) oli pärast Albaania kuningriigi lammutamist Karl Topia poolt moodustatud vürstkond. Vürstkond käis Topia ja Balša perekondade vahel käest kätte aastani 1392, kui Durrësi annekteeris Veneetsia vabariik.

Valitsejad 

 Karl Topia esimest korda (1368–1382)
 Balša II (1382–85)
 Karl Topia teist korda (1385–1387)
 Gjergj Topia (1387–1392)

Ajalugu 

Aastal 1358 tõusis Karl Anjou dünastia võimu vastu ning tõrjus nad Epeirosest ja Albaaniast välja kuni Durrësini. Ta valitses aastatel 1358 kuni 1368 paljude Kesk-Albaania osade üle ja kutsus end Princeps Albaniae.

Aastast 1362 püüdis Karl end sisse seada Durrësis, mis oli hertsoginna Giovanna valduses. Esimene, kindlasti edutu piiramine kestis aprillist 1362 maini 1363. Siis tõmbas Topia oma väed tagasi, mis olid haiguste tõttu nõrgenenud. Alles aastal 1367 suutis Karl Durrësi vallutada, olles vahepeal saavutanud veneetslaste vaikiva nõusoleku oma kavale teha tähtis sadam oma residentsiks. 

Karl saavutas Durrësis kontrolli aastal 1368, mis oli sealse Anjou kuningriigi viimane jäänuk. See sündmus põhjustas Albaania kuningriigi lõpu.

Balša II tegi neljanda katse vallutada Durrës, tähtis äri- ja strateegiline keskus, mida valitses rivaal Karl Topia. Aastal 1382 alustas Balša II sõda ja hõivas Durrësi. Aastal 1385 pöördus võidetud Karl Topia Murad I poole abi saamiseks rivaali Balša vastu Zeta vürstkonnast. See oli võrdne Osmanite riigi kutsumisega Albaaniasse, et aidata tal võita oma Balša rivaale. 

See katse põhjustas Hayreddin paša juhitud Osmanite väe kiire marsi Albaaniasse piki Via Egnatiat. Osmanite vägi haaras Balša ümber, tekitades raskeid kaotusi Balša II väele. Balša II ise tapeti aastal 1385 Savra lahingus (serbia: Saurijsko Polje) Lushnja lähedal, mis lõpetas Balša perekonna valitsemise Durrësis. Aastal 1392 langes Albaania vürstkond Veneetsia vabariigi kätte.

Vaata ka 

 Albaania vürstkonnad
 Albaania ajalugu

Albaania ajalugu
Skopje Ohridi Püha Klimenti kirik

Skopje Ohridi Püha Klimenti kirik (makedoonia keeles Црква „Св. Климент Охридски") on Makedoonia Õigeusu Kiriku Skopje piiskopkonna katedraal Põhja-Makedoonias Skopje linnas Centari linnaosas. Kirik asub aadressil бул. Св. К. Охридски бб.

Kirikuhoone

Brutalistlik hoone on rotund mõõtmetega 36 m × 36 m. Kirik koosneb vaid kuplitest ja kaartest. Keskmise kupli pindala on 650 m². Peakirik on pühendatud Ohridi pühale Klimentile ja alumine kirik Jumalaemale. Üks kiriku kabeleist on pühendatud Helenale ja Constantinusele, teine aga pühale Minale. Kirik mahutab kuni 6000 inimest.

Keskmise kupli all on 3,5 meetri kõrgune peapiiskopi troon. Ikonostaasis asuvad ikoonid maalisid Gjorgji Danevski ja Spase Spirovski, kirikus asuvad freskod maalis Jovan Petrov. Kristust ja prohveteid kujutaval freskol on prohveteid kujutatud ebatraditsiooniliselt istuvas asendis (tavapäraselt on neid kujutatud seisvatena).

Kirikuhoovis asub 45 meetri kõrgune kellatorn. Seal paiknevad kolm Austrias valatud kella - esimene neist on 1000, teine 500, kolmas aga 300 kilogrammi raskune. Kirikuhoovis asub ka purskkaev, mille rajas kingitusena kohalik islamiusuliste kogukond. Samuti asub kiriku juures mälestussammas Dositheos II auks.

Ajalugu

Katedraali ehitus algas aastal 1972. Arhitekt oli Slavko Brezovski. Hoone pühitseti sisse 12. augustil 1990, kiriku nimipühaku Ohridi püha Klimenti 1150. sünniaastapäeval. Hoone valmis järgmisel aastal.

Galerii

Viited

Skopje pühakojad
Kärt Kross

Kärt Kross-Merilo (neiuna Kärt Hansberg; sündinud 1. jaanuaril 1968) on eesti näitleja.

Ta on mänginud telesarjades "Kelgukoerad", "Brigaad 3", "Kartulid ja apelsinid" ning filmides "Ameerika mäed", "Lammas all paremas nurgas", "Tants aurukatla ümber", "Saja aasta pärast mais" ja "Puud olid ..."

Viited

Isiklikku 
Ta oli aastani 2014 abielus Märten Krossiga, abielust sündis kaks tütart ja poeg.

Välislingid 

Eesti näitlejad
Sündinud 1968
Lõõtsavägilased

Lõõtsavägilased on 2014. aastal loodud eesti rahvamuusikaansambel.

Ajalugu 
Lõõtsavägilaste alguseks saab lugeda seda, kui Untsakatest tuntud Margus Põldsepp pani 2013. aasta detsembris kokku enda juures lisapillina lõõtsa õppinud õpilaste (Andres Eelmaa, Rasmus Kadaja, Tobias Tae) ansambli. Ansambel tehti mõttega, et õpilased saaksid kogemuse ja tunnetuse, kuidas on ansamblis mängida. Ootamatult hakkas ansambli tegevus aga nii kiiresti edasi arenema, et väike projekt kasvas suureks. 2014. aasta 29. jaanuaril tegid Lõõtsavägilased oma esimese proovi Karksi-Nuia Muusikakoolis. Esimesel aastal kandis ansambel nime Karksi-Nuia Muusikakooli Lõõtsaansambel, kuid suvel muudeti nimi Lõõtsavägilasteks.

Esimesed pool aastat õpiti ainult pillilugusid, kuid seejärel hakati rohkem rõhku panama laulumisele. Esimestel aastatel võis laval näha ainult nelja lõõtspilli, kuid 2017. aastal vahetas ansambli solist Andres Eelmaa oma põhipilli basskitarri vastu, et anda ansamblile juurde rohkem kõlavärvi. 2019. aasta jaanuaris liitus ansambliga Ott-Mait Põldsepp, kes mängib kitarri ja mandoliini.

Lõõtsavägilased mängivad põhiliselt rahva- ja pärimusmuusikat, kuid nad ei pane kätt ette teistelegi muusikastiilidele. Viie aasta jooksul on ansambel andnud juba üle 600 kontsert-esinemise.

Samuti on Lõõtsavägilased esinenud kõikidel suurematel folkfestivalidel üle Eesti ning teinud koostööd näiteks Untsakate, Zetode, Jaan Pehki, Hardi Volmeri ja Metsatölluga.

Lõõtsavägilased on võitnud 2015. aastal Etno Kulbi ("Uustulnuk pärimusmuusikas"), Viljandimaa Kultuurkapitali aastapreemia 2015, ERRS Lokulaua 2015. aastal ning 2018. aastal Raadio Elmari aasta loo auhinna looga "Kui laubä õhta jõudis".

Koosseis 
Andres Eelmaa – basskitarr, laul
Ott-Mait Põldsepp – akustiline kitarr, mandoliin, laul
Rasmus Kadaja – eesti lõõtspill, karmoška, laul
Margus Põldsepp – eesti lõõtspill, karmoška, laul
Tobias Tae – eesti lõõtspill, karmoška, laul
Georg-Rasmus Mäe – helirežii

Diskograafia 
Albumid
 "Meie noor ja tormiline veri" (2015)
 "Edimise numre miis" (2016)
 "#Kolmaz" (2018)
"Pidu kodun" (2019)
"Lõõtsavägilased" (2022)

Singlid
 "Edimise numre miis" (2016)
 "Vanapoisi reinlender" (2017)
 "Kui laubä õhta jõudis" (2018)
 "Ära sinä võtku pikka naist" (2019)
 "Sabalugu" (2020)
 "Kippar Kliiverpoom"(2022)

Välislingid 
 www.lootsavagilased.ee
Eesti rahvamuusikaansamblid
Karl August von Bergen

Karl August von Bergen (11. august 1704 Frankfurt Oderi ääres – 7. august 1759 Frankfurt Oderi ääres) oli saksa anatoom ja botaanik.

Tema järgi on nimetatud bergeenia.

Saksamaa botaanikud
Saksamaa anatoomid
Sündinud 1704
Surnud 1759
Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet

Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet on Tallinna linna ametiasutus, mis asub aadressil Paldiski mnt 48a. 

Ameti tegevusvaldkonnad on  Tallinna linnas sotsiaalhoolekande koordineerimine ja korraldamine ning Tallinna elanike haiguste ennetamisele ja tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamine ja koordineerimine. Ameti pikaaegne juhataja oli aastatel 1996–2020 Vahur Keldrima.

Vaata ka
Tallinna Perekeskus

Välislingid 
 Põhimäärus
  
Eesti sotsiaalabi
Tallinna ametiasutused
Mäžit Gafuri

Mäžit Gafuri (baškiiri keeles Мәжит Ғафури; 8. juuli / 20. juuli 1880 Zilim-Karanovo Ufa kubermang – 28. oktoober 1934 Ufa) oli baškiiri ja tatari kirjanik. 

Ta on baškiiri ja tatari kirjanduse ja poeesia klassik, folklorist ja dramaturg.

Ta sündis aastal 1880 Zilim-Karanovo külas Sterlitamaki maakonnas Ufa kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Gafuriiski rajoonis Baškortostanis) kooliõpetaja perekonnas viienda lapsena. Algõpetuse sai ta oma isa käest. Aastal 1893 saatis isa ta õppima naaberkülla Utjaševosse koraanikooli. Sama aasta detsembris isa suri, pool aastat hiljem suri ka ema; kuid seoses vanemate surmaga ei kadunud tal õpihimu. Aastal 1896 üritas ta õppima asuda Ufasse Gusmania medresesse, kuid see jäi katki vaid majanduslikel põhjustel. Aastatel 1898–1904 õppis ta Troitskis Rasulia medreses Zaynulla Rasulevi õpilasena. Aastatel 1904–1906 õppis ta Kaasanis Muhammadia medreses, aastatel 1906–1908 õppis ta Ufas Galia medreses.

Looming 
 Tema esimene luuletus "Ишан шәкертләренә"; kirjutatud aastal 1902
 Tema esimene raamat "Себер тимер юлы йәки әхүәле милләт"; ilmus aastal 1904 Orenburgis

Isiklikku 
Ta oli abielus ja kahe poja isa. Tema pojapoeg Raif Gafuri on astrofüüsik.

Tunnustus 
 1923 – Baškiiri ANSV rahvakirjanik

Välislingid 
 Mäžit Gafuri elulugu Краткая литературная энциклопедия's (vene keeles)

Baškortostani inimesed
Tatarstani inimesed
Venemaa kirjanikud
Sündinud 1880
Surnud 1934
Šaľa

Šaľa (ungari Vágsellye, saksa Schelle) on linn Slovakkias Nitra maakonnas.

18% linna elanikest on ungarlased.

Välislingid 
http://www.sala.sk/

Slovakkia linnad
Nitra maakond
Kobilje vald

Kobilje vald (ungari Kebeleszentmárton) on vald Sloveenia idaosas, Ungari piiri ääres. Vald hõlmab vaid ühe küla, Kobilje.

Koibljet on esmakordselt kirjalikult mainitud 1208. aastal kujul Kebele, 1627. aastal hävitasid küla türklased. 1910. aastal oli küla 1109 elanikust 95% ungarlased. 2002. aastal elas külas vaid 11 ungarlast.

Välislingid 

http://www.kobilje.si/

Sloveenia geograafia
Spitak

Spitak on linn Armeenia põhjaosas Lori maakonnas. 

Linn sai tugevasti kannatada 1988. aasta maavärinas.

Armeenia linnad
Lori maakond
Aspindza

Aspindza (gruusia ასპინძა) on alev Gruusias Samtshe-Džavahhethi piirkonnas, Aspindza rajooni keskus. Asub Kura jõe ääres.

2014. aastal oli Aspindza elanike arv 2793.

Viited 

Gruusia alevid
Qara Qarayev

Qara Əbülfəz oğlu Qarayev (5. veebruar 1918 Bakuu – 11. veebruar 1982 Bakuu) oli aserbaidžaani helilooja. 

Qarayev kirjutas üle 100 muusikateose, nende seas ballette, oopereid, sümfooniaid ja kammerteoseid.

Välislingid
http://www.imdb.com/name/nm0439034/

Aserbaidžaani heliloojad
Aserbaidžaani rahvakunstnikud
Aserbaidžaani muusikateadlased
Sündinud 1918
Surnud 1982
Arbanasi

Arbanasi on küla Bulgaarias Veliko Tărnovo piirkonnas. Asub 4 km kaugusel Veliko Tarnovo linnast.

Küla on tuntud rikka ajaloo ja paljude ajaloomälestiste poolest.

Bulgaaria külad
Smólikas

Smólikas (uuskreeka Σμόλικας) on mägi Kreekas, Píndose kõrgeim tipp. Selle kõrgus on 2637 m ja on seega Olümposes asuva Mýtikase järel Kreeka kõrguselt teine mägi.

Kreeka mäed
Kahetuhandelised
Belasitsa

Belasitsa (makedoonia ja bulgaaria keeles Беласица; kreeka keeles Μπέλλες) on mäeahelik Kreekas, Põhja-Makedoonias ja Bulgaarias.

Mäeahelik on umbes 60 km pikk ja 7 kuni 9 km lai ning asub Dojrani järvest kirdes. Belasitsa kõrgeim mäetipp on Radomir (Kalabak) kõrgusega 2029 m. Mujal on ahelik 300 kuni 1900 m kõrgusel merepinnast. Kolme riigi piirid kohtuvad Tumba mäetipul. Piirkonna kliimale avaldab tugevat mõju Vahemeri.

Põhja-Makedoonia geograafia
Bulgaaria mäestikud
Kreeka mäestikud
Saiga

Saiga (Saiga tatarica) on äärmiselt ohustatud antiloobiliik, mille algne levila hõlmas Euraasia stepialasid Karpaatidest ja Kaukasusest Mongooliani. Tänapäeval on säilinud vaid üks alamliik (S. t. tatarica) Venemaal Kalmõkkias ja Kasahstanis kolmes piirkonnas.

Veislased
Äärmiselt ohustatud liigid
Kaş

Kaş on linn  Türgis  Antalya provintsis. 

Linn asus Lüükias ja selle lüükiakeelne nimi oli Habesos.

Välislingid 
http://www.kas.bel.tr/

Türgi linnad
Antalya provints
Dečani klooster

Dečani klooster (albaania keeles Manastiri i Deçanit; serbia keeles Манастир Високи Дечани) on suur õigeusu klooster Kosovos, 12 km Peći linnast lõuna pool. 

Selle peakirik on Balkani suurim keskaegne kirik ja seal on hästisäilinud Bütsantsi freskosid.

Aastast 2004 on klooster UNESCO maailmapärandi objekti Kosova keskaegsed mälestusmärgid koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistus.

Viited

UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Kosovos
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Serbias
Kloostrid
Słavamir Adamovič

Słavamir Adamovitš (valgevene keeles Славамір Генрыхавіч Адамовіч; sündinud 8. märtsil 1962 Unežma külas Arhangelski oblastis) on valgevene luuletaja ja ühiskonnategelane.

Ta sündis Unežma külas Onega rajoonis Arhangelski oblastis. Kui ta oli väike, asusid ta vanemad ümber Budsłaŭsse Miadziełi rajooni Minski oblastisse. Budsłaŭs lõpetas ta aastal 1977 põhikooli ja aastal 1979 Sviris 17. kutsekooli. Seejärel töötas ta Kasahhi NSV-s ja Budsłaŭs. Aastatel 1980–1982 viibis ta ajateenistuses Nõukogude armees. Pärast ajateenistust töötas ta raudteel ja Kirovi-nimelises tööpingitehases Minskis. Aastal 1992 lõpetas ta Valgevene Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. 

Aastatel 1991–1995 töötas ta ajalehes Настаўніцкая газета ('õpetajate leht'). 

Ta on aastast 1999 Valgevene Kirjanike Liidu liige.

Ta oli aastal 1993 partei BNF asutajaliige, aastal 1994 lõi ta paremradikaalse grupi "Parempoolne revanš". Samuti kuulus ta Õllesõprade Parteisse.

4. aprillist 1996 kuni 7. veebruarini 1997 oli ta vahi all, kuna novembris 1995 kirjutas ta luuletuse "Убей президента" ('tapa president'). Teda süüdistati üleskutsetes riigikukutamisele, poliitilise süsteemi muutmisele, ebaseaduslikule piiriületamisele ja külmrelva ebaseaduslikuks kandmiseks. Aastal 1997 opositsiooni tänavamiitingute ajal õmbles ta endal suu avalikult kinni.

Aastal 2000 emigreerus ta USA-sse ja töötas seal ehitajana. Aastal 2003 emigreerus ta Norrasse, kus palus poliitilist varjupaika (ta elas Bodøs). Mais 2009 andis ta dokumendid Rootsi Valgevene saatkonda, et saada dokumente tagasipöördumiseks Valgevenesse. Juulis 2009 oli ta tagasi Valgevenes.

Teosed 
 «Кальварыйскія клёны» (Минск, 1990)
 «Зямля Ханаан» (Полоцк, 1993)
 «Зваротныя правакацыі» (Полоцк, 1994)
 «Каханне пад акупацыяй» (Минск, 1996)
 «Спіраль Бруна» (Минск, 1997)
 «Плавільшчыкі расы» (Вильнюс, 1999)
 «Турэмны дзёньнік» (Минск, 2001)

Viited 

Valgevene poliitikud
Valgevene luuletajad
Valgevene kirjanikud
Sündinud 1962
Raidkivimuuseum

Raidkivimuuseum (inglise keeles Carved Stone Museum, vene keeles Mузей резных камней), ka Tallinna Linnamuuseumi Raidkivimuuseum, on Tallinna Linnamuuseumi allüksus Tallinna ajaloolisse kaitsekompleksi kuuluvas Ingeri bastionis, kus eksponeeritakse Tallinna Linnamuuseumi raidkivikogu.

Raidkivimuuseum paikneb 17. sajandi lõpust pärit Ingeri bastioni käigu seni suletud osas ja kuulub ühte kompleksi Kiek in de Köki ja bastionikäikude muuseumiga.

Ekspositsioon 
Bastionikäigus eksponeeritakse seni hoidlates varjul olnud dekoratiivseid Tallinna raidkivifragmente: portaale, dekoratiivseid sambaid, peremärkide ja sümbolitega etikukive, reljeefidega aknapalesid alates 15. sajandist. Väljapaneku hulgas on ka hauakive 20. sajandi 1950. aastatel likvideeritud Kopli kalmistult.

Üle kahesaja raidkivi koondav väljapanek kannab nime "Varemete linn" ja see sisaldab muuhulgas erinevaid teemakambreid: raidkivide galeriid "Paradiisiaed" ning "Sammaste-", "Surma-" ja "Päikesesaali". Ideekavandi autorid on Risto Paju ja Jaagup Roomet, sise- ja ehitusprojekti autorid sisearhitekt Maarja Varkki ja arhitekt Helle-Triin Hansumäe.

Avamine 
Raidkivimuuseum avati 13. mail 2016 pärast 2012. aastal alanud põhjalikku puhastus- ja kuivendustööd.

Viited

Välislingid 
 Bastionikäigud ja Raidkivimuuseum Tallinna Linnamuuseum

Tallinna muuseumid
Eesti kunst
Galina Kruberg

Galina Kruberg (15. detsember 1923 Tallinn – 17. juuli 2013 Toronto) oli Kanada keeleteadlane (slavist).

Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 4. Keskkooli. Suure põgenemise ajal 1944. aastal läks ta Saksamaale.

Ta õppis aastatel 1944–1949 Viini Ülikoolis ja lõpetas selle 1949. aastal slavistina. Pärast seda lahkus ta Kanadasse.

Ta õppis aastatel 1955–1958 McMasteri Ülikoolis ja lõpetas selle 1958. aastal bakalaureusekraadiga slavistina ning aastatel 1958–1961 Toronto Ülikoolis ja lõpetas selle 1961. aastal magistrikraadiga samuti slavistina. 

Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Ta oli aastatel 1962–1989 Toronto Ülikoolis õppejõud vene keele alal.

Kirjandus 
2005 – "Kruberg, Galina". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj–M. Tallinn 2005. Lk 113–114

Välislingid
Galina Kruberg TLÜAR väliseesti isikute andmekogus

Kanada teadlased
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Austrias
Eestlased Kanadas
Sündinud 1923
Surnud 2013
Keeleteadlased
Regulaarvägi

Alalisvägi (sünonüüm regulaarvägi, harvemini regulaarsõjavägi, vananenud terminiga kaadriarmee) on riigi ametlik (inglise official) relvajõud, mille eesmärk on riiki rahu- ja sõjaajal kaitsta. Regulaarväe moodustavad tegevteenistuses olevad sõjaväelased ja sõjaajal võidakse väkke võtta ka reservväelasi. Regulaarväe alla ei käi näiteks vabatahtlikud ja eraviisilised sõjalised rühmitused või palgasõdurid.

Eesti regulaarväe ametlik nimetus on Eesti kaitsevägi.

Vaata ka
irregulaarvägi
palgaarmee

Viited

Sõjandus
Väejooks

Väejooks (ka deserteerimine, deserteerumine, pagu) on väeosa ja muu teenistuskoha omavoliline mahajätmine lahinguolukorras, ka vastase väeossa üleminemine. Väejooksu läinud sõjaväelast nimetatakse väejooksikuks ehk desertööriks (prantsuse sõnast déserteur).

Vaata ka
patsifist
väepõlgur

Sõjandus
Viktor Abramov

Viktor Abramov (sündinud 29. novembril 1956) on eesti matemaatik, Tartu Ülikooli geomeetria- ja topoloogiaprofessor.

Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 15. Keskkooli ja aastal 1981 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna.

Välislingid
 

Eesti matemaatikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1956
Rein Ahas

Rein Ahas (10. detsember 1966 – 18. veebruar 2018 Tartu) oli eesti geograaf, Tartu Ülikooli inimgeograafia professor.

Ta lõpetas aastal 1984 Luunja Keskkooli. Aastal 1991 lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia osakonna, spetsialiseerudes eriprogrammi alusel loodusgeograafiale ja looduskaitsele. Magistrikraadi geograafia alal sai ta samas ülikoolis 1994. aastal ja doktorikraadi 1999. aastal.

Rein Ahas on põhiliselt töötanud Tartu ülikooli geograafia osakonnas. 2004–2006 oli ta TÜ inimgeograafia õppetooli hoidja ning alates 2006. aastast oli ta TÜ inimgeograafia ja regionaalplaneerimise õppetooli juhataja, professor. Ta oli perioodil 2013–2015 Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor.

Ta on olnud külalisprofessor Oxfordis, USAs, Austrias, Rootsis, Belgias ja Soomes. 

Oma uurimistöödes pühendus ta esmalt fenoloogiale, hiljem aga positsioneerimise rakendamisele inimgeograafias. Ahas on esinenud keskkonna- ja planeerimiseteemaliste ettekannetega konverentsidel, foorumitel ja avaldanud artikleid Eestis ja rahvusvaheliselt. Oma teadusartiklite eest on ta pälvinud rahvusvahelist tunnustust. 

Ta on ka laulutekstide ja luuletuste autor, tema sõnadele loodud laule on esitanud ansamblid Jääboiler ja Jäääär. Reinu sõbrad kogusid tema luuletused 2018. aastal luulekogusse "Ühepäevikute elu". 2020. aastal ilmus Reinu tekstidele loodud lauludest CD-plaat "Ühepäevikute elu", millel esitajateks Jäääär, Jääboiler, Bonzo, Riho Sibul, Ühepäevikud, Jaan Pärn ja Pahad seemned jt.  

Rein Ahas kukkus kokku 18. veebruaril 2018 Tartu maratonil. Ta toimetati Tartu Ülikooli Kliinikumi, kus ta hoolimata arstide jõupingutustest suri.

Viited

Välislingid

Eesti geograafid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1966
Surnud 2018
Alan Altraja

Alan Altraja (sündinud 31. detsembril 1965) on eesti arst ja arstiteadlane, Tartu Ülikooli kopsukliiniku juhataja, pulmonoloogia professor.

Välislingid
 

Eesti pulmonoloogid
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1965
Jaan Ginter

Jaan Ginter (sündinud 14. septembril 1956) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli kriminoloogia professor ja endine õigusteaduskonna dekaan.

Tema peamised uurimisteemad on kriminoloogia, Euroopa kriminaalõigus ja kriminaalmenetlus ning kohtusüsteemid.

Haridustee 
Ginter lõpetas 1974. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna cum laude. Ta kaitses 1986. aastal Moskva Kriminoloogia Instituudis õigusteaduse alal doktoritööd teemal “Типология несовершеннолетних правонарушителей и безнадзорных в ЭССР” ("Alaealiste õiguserikkujate tüpoloogia Eesti NSV-s", juhendaja Hillar Randalu). 1993. aastal sai ta juura magistrikraadi (LLM) Columbia Ülikoolis New Yorgis.

Töökäik 
Jaan Ginter oli aastatel 1979–1986 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna teadur ning 1986–1991 vanemõpetaja. 1991–2007 töötas ta õigusteaduskonna kriminoloogia dotsendina. 

Ginter oli Tartu Ülikooli avaliku õiguse instituudi kriminoloogia õppetooli hoidja 2004–2005 ning aastatel 2003–2009 õigusteaduskonna teadus- ja arendustöö prodekaan. Ta oli õigusteaduskonna dekaan aastatel 2009–2015. Alates 2007. aastast on ta õigusteaduskonna kriminoloogia professor.

Teadusorganisatsiooniline tegevus 
Ginter on Euroopa Kriminaalõiguse Akadeemilise Võrgustiku Eesti esindaja, Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi ning Õigusfilosoofia Eesti Ühingu asutajaliige. Ta on kuulunud Eesti õigusterminoloogia komisjoni, Kriminaalpreventsiooni Nõukogusse ja Rahvusvahelisse Kriminoloogide Ühingusse.

Viited

Välislingid

Jaan Ginter Google Scholar lehekülg
Jaan Ginter ResearchGate lehekülg
Jaan Ginter Academia.edu lehekülg

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1956
Vello Hein

Vello Hein (sündinud 29. juulil 1951) on eesti sporditeadlane, Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse professor.

Välislingid

Eesti sporditeadlased
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna professorid
Sündinud 1951
Priit Kaasik

Priit Kaasik (sündinud 3. augustil 1967) on eesti sporditeadlane, Tartu Ülikooli funktsionaalse morfoloogia professor.

Välislingid

Eesti sporditeadlased
Tartu Ülikooli professorid
Sündinud 1967
Ruth Kalda

Ruth Kalda (sündinud 16. aprillil 1965) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli peremeditsiini professor.

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.

Ta on olnud Eesti Perearstide Seltsi juhatuse esimees.

Tunnustus
2020 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Ruth Kalda. PÄEVA TEEMA | Ruth Kalda: EMO-de ülekoormus võib laheneda kogu tervishoiusüsteemi uuestisünniga. Eesti Päevaleht, 24.10.2022.

Eesti arstiteadlased
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1965
Riina Kallikorm

Riina Kallikorm (sündinud 7. juunil 1948) on eesti reumatoloog, aastast 2013 Tartu Ülikooli reumatoloogia professor.

Tunnustus
 2019 TÜ Meditsiiniteaduste valdkonna Üliõpilaskogu poolt valitud aasta parim arst-õppejõud 
 2022 TÜ arstiteaduskonna medal

Välislingid

Eesti reumatoloogid
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Sündinud 1948
Helle Karro

Helle Karro (sündinud 14. detsembril 1957) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia professor.

Tunnustus
 2019 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Eesti arstiteadlased
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1957
Raul-Allan Kiivet

Raul-Allan Kiivet (30. november 1960 – 16. september 2021) oli eesti tervishoiuteadlane. 

Ta lõpetas aastal 1985 cum laude Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. 
1988. aastal kaitses ta meditsiinidoktorikraadi Tartu Ülikoolis ning 1999. aastal tegi seda Stockholmi Karolinska Instituudis. 

Kiivet töötas Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudis stažöör-uurijana ning assistendina, hiljem dotsendina. Seejärel oli ta aastail 1992–2006 ravimiameti nõunik. 

Aastail 2001–2007 oli Kiivet Tartu Ülikooli kliinikumi nõukogu liige ning alates 1996. aastast surmani arstiteaduskonna tervishoiukorralduse õppetooli professor. Ta on töötanud ka TÜ arstiteaduskonna residentuuri prodekaanina. 

Aastatel 1998-2015 oli ta samal ajal ka TÜ tervishoiu instituudi juht.

Tunnustused
 2020 Tartu Ülikooli suur medal

Viited

Välislingid

Eesti rahvaterviseteadlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Sündinud 1960
Surnud 2021
Külli Kingo

Külli Kingo (sündinud 7. aprillil 1972) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli dermatoloogia ja veneroloogia professor.

Õppis aastatel 1978–1990 Tartu 10. Keskkoolis ning 1990–1996 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas (cum laude). Oli 1997–2001 residentuuris dermatoveneroloogia erialal ning õppis 2001–2005 sama eriala doktorantuuris. Kaitses 2005. aastal Tartu Ülikooli juures doktoritöö teemal "The interleukin-10 family cytokines gene polymorphisms in plaque psoriasis" (Interleukiin-10 perekonna tsütokiniinide geenide polümorfismid naastulise psoriaasi puhul; juhendajad Eero Vasar, Sulev Kõks ja Helgi Silm).

Ta on alates 2012. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi Nahakliiniku juhataja ning aastast 2021 ka ülemarst. 2012–2019 oli ta ka Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna teadusprodekaan. 

Alates 2017. aastast kuulub Külli Kingo Tartu Ülikooli senatisse. Aastast 2021 on ta lisaks veel TÜ Kliinikumi 2. kliinilise valdkonna juht, mille koosseisu kuuluvad sisekliinik, nahahaiguste kliinik, hematoloogia-onkoloogia kliinik ja lastekliinik.

Isiklikku
Tema ema on Helgi Silm.

Välislingid

Eesti dermatoloogid
Eesti veneroloogid
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1972
Tõnu Kollo

Tõnu Kollo (sündinud 1. juunil 1948) on eesti matemaatik, Tartu Ülikooli matemaatilise statistika professor.

Ta lõpetas aastal 1966 Orissaare Keskkooli ja aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna.

Tunnustused
 2007 Eesti Vabariigi teaduspreemia
 2018 Tartu Ülikooli suur medal

Viited

Välislingid

Eesti matemaatikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1948
Arnold Kristjuhan

Arnold Kristjuhan (sündinud 28. novembril 1969) on eesti rakubioloog, Tartu Ülikooli epigeneetika professor.

Välislingid

Eesti rakubioloogid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1969
Edgar Krull

Edgar Krull (sündinud 28. novembril 1948) on eesti pedagoogikateadlane, Tartu Ülikooli üldpedagoogika emeriitprofessor.

Tunnustus
2018 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Eesti pedagoogikateadlased
Tartu Ülikooli professorid
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1948
Ants Kurg

Ants Kurg (sündinud 19. detsembril 1962) on eesti biokeemik, Tartu Ülikooli molekulaarse biotehnoloogia professor.

Ta on Eesti Inimesegeneetika Ühingu president.

Välislingid

Eesti biokeemikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1962
Maris Laan

Maris Laan (sündinud 21. veebruaril 1968) on eesti geneetik, Tartu Ülikooli inimese molekulaargeneetika professor.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1992. aastal cum laude. Doktorikraadi inimese geneetika erialal sai ta Helsingi Ülikoolis 1997. aastal.

Tunnustus
 2010 Eesti Vabariigi teaduspreemia

Viited

Välislingid

Eesti geneetikud
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1968
Janno Lahe

Janno Lahe (sündinud 26. juunil 1978) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli deliktiõiguse professor.

Välislingid

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud
Sündinud 1978