joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Püha Edwardi kroon

Püha Edwardi kroon (inglise keeles St Edward's Crown) on üks olulisemaid Ühendkuningriigi kroonijuveele, mille erinevaid variante on kasutatud Briti monarhide kroonimisel alates 13. sajandist.

Selle praeguse versiooni valmistas 1661. aastal kuningas Charles II kroonimiseks kuninglik kullassepp Sir Robert Vyner. Varasema keskaegse krooni sulatasid revolutsioonilised parlamendiliikmed Inglise kodusõja ajal, täpsemalt 1649. aastal pärast kuningas Charles I hukkamist, vana korra sümbolina üles. Üleni kullast valmistatud kroon kaalub 2,23 kilogrammi ja on 30,2 sentimeetrit kõrge. 20. sajandi alguseni oli tavaks krooni ehtivad vääriskivid tseremoonia ajaks ajutiselt laenutada, kuid kuningas George V kroonimise tarbeks 1911. aastal kinnitati kivid sellele alaliselt. Kroonil on 444 vääris- ja poolvääriskivi, mille hulka kuuluvad 345 berülli, 37 valget topaasi, 27 turmaliini, 12 rubiini, 7 ametüsti, 6 safiiri, 2 tsirkooni, 1 granaatkivi, 1 spinell ja 1 karbunkul.

Kroon on nimetatud pühakuks kuulutatud 11. sajandil elanud Inglismaa kuninga Edward Usutunnistaja järgi, keda on traditsiooni järgi peetud 17. sajandil ülessulatatud keskaegse krooni algseks omanikuks.

Seda kantakse vaid uue monarhi kroonimistseremoonial, mil Canterbury peapiiskop asetab selle riituse tipphetkel valitseja pähe. Muul ajal hoitakse seda koos teiste kroonijuveelidega Londoni Toweris. Viimati kasutati krooni kuninganna Elizabeth II kroonimisel 1953. aastal.

Krooni kujutatakse Uus-Meremaa vapil illustreerimaks Ühendkuningriigi monarhi rolli Uus-Meremaa riigipeana. Seda on kujutatud ka erinevatel Briti müntidel, eriti pärast India iseseisvumist 1947. aastal, mil see hakkas asendama Impeeriumi riigikrooni (Imperial State Crown). 1968. aastast alates lisati see poole-, kümne- ja kahekümnepennistele ning ühenaelastele müntidele. Samuti on kroon mitmetel kuninganna Elizabeth II ajal vermitud meenemüntidel.

Vaata ka 
 Impeeriumi riigikroon
 India impeeriumikroon
 Kuninganna Mary kroon

Viited

Välislingid 
 

Briti kuninglik perekond
Suurbritannia sümboolika
Ehted
1661
Kuninganna Mary kroon

Kuninganna Mary kroon (inglise keeles Crown of Queen Mary) on Ühendkuningriigi kroonijuveelide hulka kuuluv kroon, mis valmistati 1911. aastal kuningas George V abikaasa Mary jaoks kandmiseks George'i kroonimistseremoonial.

Krooni valmistas aastail 1843–2007 kuninglikuks juveliiriks olnud Garrad & Co, võttes seejuures eeskuju 1902. aastal valmistatud kuninganna Alexandra kroonist. See on tehtud kullaga kaetud hõbedast raamile, velvetist lillalt mütsiosa alumisele otsalt on kinnitatud kärbinahast ümbrispael. Kroon on 25 cm kõrge, kaalub 590 grammi ja sellel on 2200 teemantit.

1911. aasta kroonimistsereooniaks olid sellele kinnitatud ka kolm suurt teemantit – Koh-i-Noor, Cullinan III (94,4 karaati) ja Cullinan IV (63,6 karaati), mida tuntakse "Väikeste Aafrika Tähtedena" –, kuid hiljem vahetati need kvartskristallist koopiate vastu, et kive oleks võimalik kasutada ka mujal. Kaks mainitud vääriskividest olid algselt osa Cullinanist, mis on seni maailma suurim teemant. See kaalus algselt 3106 karaati ning leiti 1905. aastal Lõuna-Aafrika Vabariigist Pretoria linna lähedasest kaevandusest. Transvaali koloonia valitsus kinkis kivi 1907. aastal kuningas Edward VII tema kuuekümnekuuendaks sünnipäevaks. Cullinanist lõigatud väiksemaid vääriskive on kasutatud ka teistel kroonijuveelidel – Cullinan I-te Monarhi valitsussaual ja Cullinan II-te Impeeriumi riigikroonil.

Krooni pole kantud alates Mary surmast 1953. aastal. Seda hoitakse koos teiste kroonijuveelidega Londoni Toweris.

Vaata ka 
 Impeeriumi riigikroon
 India impeeriumikroon
 Püha Edwardi kroon

Viited

Välislingid 
 

Suurbritannia sümboolika
Briti kuninglik perekond
1911
Oleg Gazmanov

Oleg Gazmanov (vene keeles Оле́г Миха́йлович Газма́нов, on sündinud 22. juulil 1951 Gusevis) on nõukogude ja vene laulja, helilooja ja luuletaja.

Ta on spetsialiseerunud patriootlikele ja natsionalistlikele lauludele, aga ka lauludele, mis hõlmavad tavapärasemaid popteemasid. Gazmanov on popgrupi "Эскадрон" (Eskadrill) juht. Tema laule on esitanud ka teised vene šansooni stiilis, näiteks Mihhail Šufutinski. Ta on ka NSV Liidu spordimeistrikandidaat iluvõimlemise alal ja on tuntud oma akrobaatika poolest, mida esitas otsesaadete ajal, eriti muusikukarjääri alguses 1990. aastate alguses. 

2014. aasta juulis keelati Gazmanovil Lätti siseneda, väidetavalt "sõnade ja tegude tõttu, mis aitasid kaasa Ukraina suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse õõnestamisele".  2015. aastal lisas Ukraina ta nende rahvuslikule julgeolekule ohtu kujutavate tegelaste nimekirja. 2016. aasta augustis keelas Leedu valitsus tal Vilniuse lennujaamas Leedusse sisenemise.  

18. märtsil 2022 laulis Gazmanov president Vladimir Putini korraldatud Moskva miitingul, millega tähistati Krimmi annekteerimist Venemaa Föderatsiooni poolt Ukrainast ja kus ta õigustas Venemaa 2022. aasta sissetungi Ukrainasse .  2022. aasta aprillis ja mais osales Gazmanov sissetungi toetamiseks korraldatud kontsertide sarjas. 

Oleg Gazmanov on 2015. aastal esinenud Tallinnas Nordea Kontserdimajas .

Auhinnad 
 NSV Liidu spordimeistri kandidaat
 Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik ("Заслуженный артист России") (1995) 
 Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik ("Народный артист России") (2002)
 Teeneteristi orden
 ordeni "Teenete eest Isamaa ees" IV järk (2012)
 Sõpruse orden (2018) 
 Austuse orden (2006) 
 "Aasta laul" ("Песня года") festivali 15-kordne võitja
 7-kordne riikliku preemia "Ovatsioon" ("Овация") võitja

Viited

Välised lingid 
 Ametlik veebisait (Vene keeles)
 IMDb profiil
 Oleg Gazmanov otseülekandes World Music Awardsil 1992
 Oleg Gazmanov Forbesis

Venemaa heliloojad
Venemaa muusikud
Sündinud 1951
Canterbury katedraal

Canterbury katedraal (inglise keeles täisnimega Cathedral and Metropolitical Church of Christ at Canterbury) on Kenti krahvkonnas Canterburys asuv toomkirik, üks vanemaid ja olulisemaid kristlikke ehitisi Inglismaal.

Katedraali kasutab anglikaanliku Inglismaa Kiriku kõrgeim vaimulik ja Anglikaani Ühenduse sümboolne pea Canterbury peapiiskop, kelleks alates 2013. aastast on Justin Welby. See on ühtlasi Canterbury piiskopkonna peakirik.

Kiriku rajas 597. aastal Canterbury Augustinus. Algne hoone sai 1067. aastal tulekahjus tõsiselt kannatada ja ehitati 1070–1077 täielikult ümber. 12. sajandil laiendati kiriku idaosa, kusjuures 1174. aastal hoonet räsinud tulekahju järel tehti kirikus üldisemaid gooti stiilis ümberehitusi. Enne inglise usupuhastust 16. sajandil kasutasid seda benediktlased.

1170. aasta detsembris tapsid kuningas Henry II rüütlid katedraalis peapiiskop Thomas Becketi. Ta maeti kirikusse ning tema haud on tuntud palverändurite sihtpaigana. Katedraali on maetud ka 1376. aastal surnud Must Prints Edward.

See on arvatud UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Välislingid 
 
 Ametlik koduleht (inglise keeles)

Suurbritannia kirikud
Anglikaani kirik
Allee galerii

Allee galerii (kuni 2020. aastani Allee kunstisalong) on klassikalist Eesti kunsti tutvustav galerii Tallinna vanalinnas. Galerii põhitegevuseks on näituste ja oksjonite korraldamine, samuti vestlusõhtud kunstnike ja kunstiga seotud kultuuriinimestega. 

Varem Pikal tänaval asunud galerii tegutseb alates 2020. aasta septembrist aadressil Vana-Viru 11a. 2022. aasta kevadel avas galerii oma teise näitusepinna aadressil Uus 7, Tallinn.

Näitused 
 September 2020 – "Richard Uutmaa 115 – pärle erakogudest". Kuraator Mai Levin.
 September-oktoober 2021 – "August Jansen ja Roman Nyman 140". Kuraatorid Mai Levin ja Katre Palm.
 Detsember 2021 – märts 2022 – Mauri Gross "S U G U V Õ S A 4". 
 September 2022 – "Erich Pehap 110 – teoseid erakogudest". Kuraator Katre Palm.

Publikatsioonid 
 2020 Näitusekataloog "Richard Uutmaa 110"
 2021 Mai Levin "Roman Nyman – lühimonograafia ja näituse kataloog"
 2021 Mai Levin "August Jansen – lühimonograafia ja näituse kataloog"

Välislingid 
 Koduleht
 Gertu Borodkina "Eesti kunstioksjonite tulemused 2021 tõi rekordarv rekordeid", ERR kultuur, 24. detsember 2021

Tallinna galeriid
Vahur Glaase

Vahur Glaase (sündinud 21. septembril 1960 Tallinnas) on Eesti jurist ja poliitik. Ta oli VIII ja IX Riigikogu liige.

Ta lõpetas aastal 1989 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta on töötanud õigusalastel ametikohtadel alates 1985. aastast, sealhulgas prokuratuuri süsteemis uurijana ja prokurörina Tallinna, Järvamaa ja vabariiklikus prokuratuuris 1985–1991, Riigikantselei Teabeteenistuses 1991, justiitsministri asetäitjana 1992, president Lennart Meri õigusnõunikuna 1993–1994. Aastatel 1997–1999 oli ta Siseministeeriumi kantsler.

Aastatel 1995–1997 oli ta Riigikogus õiguskomisjoni ja põhiseaduskomisjoni liige, ajutise komisjoni Riigi Kaitsepolitseiameti tegevuse ja jälitustegevuse seaduslikkuse kontrollimiseks esimees. Aastal 1999 oli ta väliskomisjoni liige ja aastatel 2001–2003 keskkonnakomisjoni liige. VIII Riigikogus kuulus ta Valimisliitu "Koonderakond ja Maarahva Ühendus", IX Riigikogusse kandideeris ta Eesti Maarahva Erakonna nimekirjas, riigikogusse sai ta asendusliikmena, selles koosseisus oli ta keskkonnakomisjoni liige.

Eesti Koonderakonna poliitikud
VIII Riigikogu liikmed
IX Riigikogu liikmed
Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1960
Haisuloom

Haisuloom on üks paljudest muumilugude kõrvaltegelastest. 

Ta on tige tegelane, kellele meeldib teiste Muumioru elanike üle nalja teha. Ta teeb seda pahatahtlikkusest. Haisulooma lemmiktegevuseks on teiste ninapidi vedamine või millegi pätsamine. Oma teoga jääb ta aga iga kord vahele.

Tema hobideks on nuhkimine, avaliku korra rikkumine ja korravalvurite haneks tõmbamine. Ta on väga uhke, et teda suliks peetakse ning hoolitseb selle eest, et see ei muutuks. Vempude tõttu ei kutsuta teda külla, pidudele ega muudele kokkusaamistele, kuid ta ilmub ikkagi välja.

Haisuloom on omakasupüüdlik tegelane ja mõtleb ainult iseenda huvide peale. Ta varastab kõikvõimalike asju, kuid eelistab väärtuslikke esemeid. Kuigi ta on konfliktide ja peavalu põhjuseks, on Muumidel hea meel, et neil on avanenud võimalus tunda üht tõelist võrukaela.
Polina Tšerkassova

Polina Tšerkassova (sündinud 16. novembril 1986 Tallinnas) on Eesti antropoloog, muusik ja jutuvestja.

Haridus ja töökäik 
Polina Tšerkassova lõpetas 2008. aastal Estonian Business Schooli võõrkeelte ja ärikorralduse erialal. 2009–2011 omandas ta cum laude sotsiaal- ja kultuuriantropoloogia magistrikraadi Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudis. 2011. aastast on ta Eesti Humanitaarinstituudi doktorant. Doktoritöös uurib ta iidset türgi sufismi praktikaid ja türgi muusikateraapiat. 

Aastatel 2011–2017 ning 2021–2023 töötas ta Eesti Humanitaarinstituudis sotsiaal- ja kultuuriantropoloogia lektorina. 2012. aastal pälvis Eesti Humanitaarinstituudi parima õppejõu tiitli. 2020. aastast õpetab ta sotsiaal- ja kultuuriantropoloogiat Eesti Kunstiakadeemias.

Aastast 2009 on Polina Tšerkassova vabakutseline muusik ja jutuvestja.

Loometegevus 

Polina Tšerkassova on välja andnud neli heliplaati ja ühe videokogumiku, millel kõlavad tema esituses maailma rahvaste ja tema enda loodud muinasjutud ja muusika:

 "Helisevad muinaslood" (2017)
 "Kui me suureks saame" (2018)
 "Linnulood" (2019)
 "Suurte jõgede muinaslood" (2021)
 Videomuinasjuttude kogumik “Maailma hoidjate lood” (2022) 

"Helisevad muinaslood" oli 2017. aastal nomineeritud Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemiale.

Muusiku ja jutuvestjana vestab Polina Tšerkassova eri kultuuride lugusid, mida põimib enda loodud muusikaga. Muusika esitamiseks kasutab ta haruldasi muusikainstrumente, näiteks iraani haamerkannelt santur, aafrika harfi kamele ngon, hispaania torupilli gaita gallega, türgi rebabi, leedu birbynet, aafrika kalimbat, käsitrumme, eesti kannelt, pikkvilet ja enda loodud pille. 

Muinaslugusid räägib Polina Tšerkassova lastele kui ka täiskasvanutele, ta on esinenud koolides, kultuurimajades, festivalidel, konverentsidel ja korduvalt ka välismaal. 

Polina Tšerkassova on loonud muusikat Vene Teatri ja Uus Vana Teatri etendustele. Tema kirjutatud on Euroopa Kultuuripealinn 2011 ajaks loodud lavastuse "Alice Imedemaal" muusika (2011). Ta on koostööd teinud etno- ja vanamuusikat viljelevate ansamblitega Rondellus, Virre, Triophonix, Tane Mahuta, Orient Accident Trio.

Multiinstrumentalist

Isiklikku 
Polina Tšerkassova vanemad on Vene Teatri näitleja Sergei Tšerkassov ja Vene Teatri lavastaja abi Larissa Tšerkassova

Viited

Välislingid 
 Minutiloeng: kes on tänapäeva jutuvestjad?, Novaator 20.12.2021
 Polina Tšerkassova andis välja linnujuttude heliraamatu, ERR 10.12.2019
 Huvitaja. Jutuvestja Polina Tšerkassova, ERR 21.06.2022
 Reispass. Muinasjutud, maagiline realism ja reis trollipeatusesse. 1/2, Apple Podcast
 Reispass. Muinasjutud, maagiline realism ja reis trollipeatusesse 2/2, Apple Podcast

Eesti muusikud
Eesti antropoloogid
Sündinud 1986
Anu Vukicevic

Anu Vukicevic (kuni 2022 Anu Ennok; sündinud 25. jaanuaril 1992 Viljandis) on eesti võrkpallur. Ta on õppinud Viljandi C. R. Jakobsoni nimelises Gümnaasiumis. Ta esimene treener oli Merle Keerutaja.

Aastast 2013–16 mängis ta Soome klubis LP Viesti Salo. 2016–18 Šveitsis Pfeffingeni klubis Sm'Aesch. 2018. aasta suvel siirdus ta Prantsusmaa klubisse Vandoeuvre Nancy Volley-Bal.

Karjäär

Klubivõrkpall

2007–2012 Viljandi Metall
2007/08  Eesti karikavõistlused
2008/09  Eesti karikavõistlused
2008/09  Balti liiga
2008/09  Eesti meistrivõistlused
2009/10  Eesti karikavõistlused
2009/10  Balti liiga
2009/10  Eesti meistrivõistlused
2010/11  Eesti karikavõistlused
2010/11  Eesti meistrivõistlused
2011/12  Eesti karikavõistlused
2011/12  Eesti meistrivõistlused

2012–2013 Oriveden Ponnistus
2012/13  Soome meistrivõistlused

2013–2015 LP Viesti
2013/14  Soome karikavõistlused
2013/14  Soome meistrivõistlused
2014/15  Soome karikavõistlused
2014/15  Soome meistrivõistlused

2015–2018 Sm'Aesch Pfeffingen
2015/16  Šveitsi kõrgliiga
2016/17  Šveitsi karikavõistlused
2016/17  Šveitsi superkarikas
2016/17  Šveitsi kõrgliiga
2017/18  Šveitsi superkarikas
2017/18  Šveitsi kõrgliiga

2018–2019 Vandœuvre Nancy
Hooajal 2018/19 pallis Anu Prantsusmaa meistriliigas Vandœuvre Nancy naiskonnas.

2019–2020 LP Viesti
2019/20  Soome karikavõistlused

2020–... VC Mamer
2020/21  Luksemburgi meistriliiga
2021/22  Luksemburgi karikavõistlused

Tunnustus
Hooaeg 2008/09 Eesti parim noorvõrkpallur neiudest
Hooaeg 2011/12 Eesti parim naisvõrkpallur
Hooaeg 2014/15 Eesti parim naisvõrkpallur
Hooaeg 2015/16 Eesti parim naisvõrkpallur

Viited

Välislingid
Anu Vukicevic volleybox.net

Eesti naisvõrkpallurid
Sündinud 1992
Lynne M. Tracy

Lynne M. Tracy (sündinud 20. sajandil Barbertonis Ohio osariigis) on Ameerika Ühendriikide diplomaat, alates 2019. aasta 1. märtsist Ameerika Ühendriikide suursaadik Armeenias.

2022. aasta 20. septembril nimetas president Biden Tracy kandidaadiks suursaadiku kohale Venemaal.

Viited

Ameerika Ühendriikide diplomaadid
Sündinud 20. sajandil
Bakronüüm

Bakronüüm (inglise back 'tagasi' + akronüüm) on akronüüm, millele on hiljem antud uus tähendus. Samuti võib bakronüümi luua juba olemasolevate sõnaühendite suupärasemaks kasutamiseks.

Tihti arvatekse, et hädasignaal SOS on akronüüm ingliskeelsetest lausetest Save Our Souls (päästke meie hinged) või Save Our Ship (päästke meie laev), kuid need tähendused on antud morsekoodile  ▄ ▄ ▄ ▄▄▄ ▄▄▄ ▄▄▄ ▄ ▄ ▄ hiljem.

Sageli kasutatakse bakronüüme lihtsalt nalja tegemiseks, nagu näiteks FORD = Fix Or Repair Daily (paranda või remondi iga päev) või siis ENSV = Enne Nälg Siis Viletsus (Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi asemel)

Viited 

Terminoloogia
Muusikaline aeg

Muusikaline aeg (inglise keeles musical time) on kompleksne muusikaline parameeter, mille osaparameetrid võivad kontrollida nii muusika reaalset helikestust või helivältust (ontoloogiline aeg) kui ka muusika kuulaja ajataju (psühholoogiline aeg).

Muusikaline aeg on seotud rütmi, meetrumi ja tempoga.

Nüüdismuusikas on kujunenud oluliseks helilooja ja interpreedi mäng muusika kuulaja ajatajuga.

Kirjandus
 Hiekel, Jörn Peter; Utz, Christian (Hrsg.) 2016. Zeit. – Lexikon Neue Musik. J.B. Metzler Verlag GmbH, lk. 610–620
Mospõne

Mospõne (ukraina Моспине) on linn Ukrainas Donetski oblastis, Donetski rajoonis. Linn asub 6  kilomeetri kaugusel Donetskist kagus.

Mospõne asutati 1800. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal. 2014. aastast on linn separatistliku ühenduse Donetski Rahvavabariik kontrolli all.

Mospõnes elas 2017. aastal arvestuslikult 10617 inimest.

Mospõnes on elanud Otto Tief.

Viited

Välislingid
 https://infodon.org.ua/pedia/423

Donetski oblasti linnad
Rein Kask (poliitik)

Rein Kask (sündinud 12. veebruaril 1947 Pärnus) on eesti mehaanikainsener ja omavalitsustegelane, VIII Riigikogu liige Koonderakonna ja Maarahva Ühenduse nimekirjast, Pärnu linnapea 1992–1995.

Rein Kask lõpetas mehhaanikainseneri erialal Tallinna Polütehnilise instituudi. Seejärel töötas ta insenerina Pärnu masinatehases, 1977. aastast peainsenerina Pärnu Kalakombinaadis. 1983. aastast oli ta Pärnu Linna RSN Täitevkomitee liige ja esimehe asetäitja, 1990. aasta jaanuarist Pärnu linnavalitsuse kommunaalnõunik, 1991. aasta märtsist abilinnapea. Senise linnapea Jaak Saarniidu tagasiastumise järel valiti Rein Kask 23. aprillil 1992 Pärnu linnapeaks. Linnapea ametist lahkus ta seoses tema valimisega Riigikokku 1995. aastal. Hiljem on Kask tegutsenud ettevõtjana.

1993. aastast on ta spordiseltsi Kalev auliige.

Viited 

Eesti poliitikud
Pärnu linnapead
Eesti ettevõtjad
Eesti insenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1947
Mihkel Varblane

Mihkel Varblane (sündinud 12. detsembril 1999) on Eesti võrkpallur.

Mihkel Varblane on mänginud Eesti võrkpallikoondises alates 2018. aastast.

Hooajaks 2022/23 sõlmis ta esimese välislepingu ning liitus Austria kõrgliigaklubiga Hypo Tirol Innsbruck.

Sportlaskarjäär

Koondis

Noortekoondis
Aastatel 2015–2018 kuulus Mihkel Eesti noormeestekoondisse (sündinud 1999. aastal ja hiljem), kelle treeneriteks olid Urmas Tali ja Toomas Jasmin. Koondisega osaleti omavanuste EM-valikturniiridel, kuid finaalturniirile ei jõutud.

2016  Balti matš. Eesti U18 noortekoondis

Eesti võrkpallikoondis
2018. aastal liitus Mihkel Eesti võrkpallikoondise B-koondisega.
Euroopa liigas on ta kuulunud koondisse ühel korral (2022). Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril on ta koondisse mahtunud ei ole.

Klubivõrkpall

2016–2022 Selver Tallinn
2016/17  Eesti karikavõistlused
2016/17  Eesti meistrivõistlused
2020/21  Eesti karikavõistlused
2020/21  Eesti meistrivõistlused
2020/21  Credit24 Meistriliiga
2021/22  Eesti karikavõistlused

Välislingid
Volleybox

Viited

Eesti võrkpallurid
Sündinud 1999
Mérida (Mehhiko)

Mérida on linn Mehhikos, Yucatáni osariigi pealinn ja suurim linn Kagu-Mehhikos. Linn on ka samanimelise omavalitsuse keskus. See asub Yucatáni poolsaare loodenurgas umbes 35 km Mehhiko lahe rannikust. 2020. aastal elas seal 921 770 elanikku, samas kui suurlinnapiirkonnas, kuhu kuuluvad ka Umáni ja Kanasíni omavalitsused, elas 1 316 090 inimest.

Méridat peetakse sageli Mehhiko turvaliseimaks linnaks ja üheks turvalisemaks linnaks Ameerikas. 2019. aastal toimus seal 17. Nobeli rahupreemia laureaatide maailma tippkohtumine.

Linna rikas kultuuriline pärand on maiade ja hispaania kultuuri segunemise tulemus. 2000. aastal oli Mérida esimene Ameerika kultuuripealinn. Teist korda kandis see seda tiitlit 2017. aastal. 16. sajandi lõpust pärinev Mérida katedraal ehitati lähedalasuva maiade ehitise varemeist võetud kividest ja on üks vanimaid katedraale Ameerikas.

Méridas valitseb troopiline savannikliima. Aasta läbib püsib kuum ilm, keskmine ööpäevane õhutemperatuur on 24–29 °C. Sageli tõuseb õhutemperatuur 40  °C lähedale või sellest kõrgemale. Keskmiselt sajab 1035 mm aastas. Vihmaperiood kestab juunist oktoobri lõpuni.

Viited

Mehhiko linnad
CS1 allikad hispaania keeles (es)
Helitöötlus

Helitöötlus (inglise keeles audio editing) on muusikaproduktsioonis salvestatud heli muutmise protsess, et saavutada soovitud efekt.

Helitöötlust rakendatakse näiteks helisalvestise kvaliteedi parandamiseks, soovimatu müra või helide eemaldamiseks või heliklipi pikkuse või helikõrguse muutmiseks. 

Helitöötlus võib olla keeruline protsess, kuid on olemas mitmeid helitöötlusprogramme, mis muudavad selle lihtsamaks. Helitöötlusprogrammidest levinuim on digitaalne helitööjaam (DAW), millel võib olla heli töötlemiseks mitmesuguseid tööriistu. Näiteks on võimalik muuta helisagedust, lisada heliefekte (nt kaja või viivitust) või filtreerida helist ekvalaiseri (EQ) abil välja teatud helisagedusi.

Helitöötlusel on neli peamist sammu:
Valik. Valik on helitöötluse esimene samm, mille käigus tuvastatakse see heli osa, mida on vaja töödelda.
Redigeerimine. Redigeerimise käigus tehakse valitud helis muudatusi. Kasutatavate tehnikate täpne valik sõltub kasutatavast tarkvarast.
Töötlemine. Töötlemise käigus lisatakse helile efekte. Selleks saab kasutada erinevaid pluginaid või tarkvaraprogramme. Enamik helitöötlusprogramme pakub valmis tööriistade komplekti, mis aitavad saada vajaliku heli. Nende hulka võivad kuuluda ekvalaiser, tihendaja (kompressor), limiiter (piiraja), reverb (kaja) ja dilei (viivitus). 
Väljund. Väljund on töödeldud heli salvestamine redigeeritud helifailina. Levinumad helivormingud on WAV ja MP3, kuid on ka palju teisi. WAV-failid on tihendamata ja võtavad rohkem ruumi kui MP3-failid. Need sobivad kõige paremini rakenduste jaoks, kus helikvaliteet on esmatähtis, näiteks muusika redigeerimine või DVD loomine. MP3-failid on tihendatud ja võtavad ca 10 korda vähem ruumi kui WAV-failid. Need sobivad ideaalselt rakenduste jaoks, kus faili suurus on ülioluline, näiteks heli voogedastus või kaasaskantavad seadmed.
Konstantinoopoli Nea Ekklesia

Nea Ekklēsia (keskaja kreeka keeles Νέα Ἐκκλησία 'Uus kirik') oli kirik, mille Bütsantsi keiser Basileios I Makedoonia dünastiast lasi Konstantinoopolis ehitada aastail 876–880. See oli esimene suur kirik, mis püstitati pealinna pärast 6. sajandil ehitatud Hagia Sophiat ja sellest loetakse Bütsantsi kunsti keskmise perioodi algust. Kirikut kasutati Palaiologoste valitsusajani. Osmani impeeriumi ajal kasutati kirikut püssirohulaona, 1490. aastal hävis see välgulöögi tagajärjel tekkinud purustustes. Kirikust pole tänaseks säilinud midagi ja teave selle kohta pärineb ajaloolistest dokumentidest ning kujutistest.

Viited

Välislingid 
 A. Macer-Wright. The Nea Ekklesia of Constantinople. -Project: The Nea Ekklesia of Constantinople. 2018
 Nea Ekklesia. - Byzantium 1200
 Central dome of the Nea Ekklesia. (Paul Atkins Underwoodi (1902–1968) rekonstruktsioon) - DUMBARTON OAKS. Research Library and Collection
 Video: võimalik rekonstruktsioon

Bütsantsi ehitised
Egon Ilisson

Egon Ilisson (sündinud 12. veebruaril 1984 Tallinn) on Eesti ajakirjanik ja kirjanik. 

Ta on lõpetanud Liivalaia Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal.

Ta on töötanud Postimehe spordireporterina ning Eesti Üliõpilaslehe, Helme Kihelkonnalehe ja Tõrva Teataja peatoimetajana. Lisaks on ta kirjutanud hulgaliselt korvpalliteemalisi artikleid ning kommenteerinud Korvpalli Meistriliiga ja Eesti-Läti ühisliiga mänge televisioonis. 

Ilisson on löönud aktiivselt kaasa Valga maakonna spordi- ja kultuurielus ning olnud Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupi ekspert kokku neljas koosseisus ning aastatel 2019-2021 ka ekspertgrupi esimees.  

Ta on korraldanud koos Laine Tangsooga mitmeid mälumänguvõistluseid Tõrvas ning olnud ka ise aktiivne mälumängur. 2002 aastal oli ta Eesti mälumängumeistrivõistlustel parim noormängija ning mitmekordne Kloostriturniiri võitja.

Kirjandus 

Ta on kirjutanud kaks romaani ja mitmeid lühijutustusi. Tema esikromaan „Isased” on kirjastuse Tänapäev 2008. aasta romaanivõistlusel äramärgitud töö. Teine romaan pealkirjaga "Kas sa nutad, kui ma suren?" ilmus aastal 2011. Lühijuttudes on tuntuim ajakirjas Värske Rõhk avaldatud ulmemuinasjutt "Atentaat Kim Jong Ilile".

Tunnustus 

 2020 – Tõrva valla noortevolikogu auhinna laureaat

Viited 

Eesti kirjanikud
Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1984
ATF Dingo

ATF Dingo (saksa keeles Allschutz-Transport-Fahrzeug (ATF) Dingo) on Saksamaal valmistatud soomusautode sari.
V-kujulise ja miinikindla (Mine Resistant Ambush Protected) kerega auto on ehitatud Mercedes-Benz Unimogi (Unimog 437.4 ehk U5000) alusvankrile ja viimasel on mootoriks MB OM 904 LA III/1.
Kaitseks on MEXAS (Modular Expandable Armor System), mille tootjaks on Rheinmetall Protection Systems GmbH.

Kasutajad
  Bundeswehr

Galerii

Vaata ka
LAPV Enok

Viited

Soomusautod
4. kaardiväe tankidiviis

4. tankidiviis (vene keeles 4-я гвардейская танковая ордена Ленина Краснознаменная Кантемировская дивизия имени Ю. Андропова) 1. kaardiväe tankiarmee osa.

Koosseis 
  12. tankipolk
  13. tankipolk
   423. motolaskurpolk

Venemaa Föderatsiooni maaväed
Yunomi

Yunomi (jaapani keeles 湯のみ) on Jaapani teetassi kõrge vorm, mis on tavaliselt valmistatud keraamilisest materjalist ja millel puudub kõrv.

Kirjeldus 
Võrreldes ametlikumate teejoomise tassidega on yunomi kõrgem, kitsam ja mahukam. Yunomi toetub jalale, mis on tassist endast natuke kitsam ja massiivsem. Kitsa ja suhteliselt massivse jala mõte on selles, et kõrva puudumisel vaid peopesale toetuv tass ei oleks käele liiga kuum. Erinevalt ametlikumast chawan'i teetassist, mida kasutatakse Jaapani teetseremoonia ajal, on yunomi mõeldud igapäevaseks (või mitteametlikuks) teejoomiseks.

Variatsioonid 
On olemas ka spetsiaalsed yunomi-paarid, mida nimetatakse meoto yunomi (meoto tähendab abielupaari). Meoto yunomi koosneb tavaliselt kahest ühesuguse mustriga (mõnikord eri värvi), kuid veidi erineva suuruse ja sageli veidi erineva kujuga tassist (suurem tass on mehe ja väiksem on naise tass). Sellised paarikaupa müüdavad tassid on populaarne pulmakink Jaapanis.

Stiil 
Paljud kaasaegsed keraamikud, nii idas kui ka läänes, valmistavad yunomi stiilis tasse. Paljud kollektsioneerivad neid.

Viited 

Jaapani keraamika
Ülevaatamata tõlgetega leheküljed
Raaba-Grambach

Raaba-Grambach on 2015. aastast turulinn (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. See loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui liideti Raaba ja Grambachi linnad. Konstitutsioonikohtule esitati mõlema kogukonna ühine ühinemisvastane kaebus, mis ei läinud läbi.

Linn asub Grazi kaguservas Ida-Steiermargi mägismaal ja on osa Grazi nõost.

Ajalugu 

1265. aastal mainiti Grambachi esmakordselt Grazer Marschallamti registrites.

1848. aastani kuulus linn arvukatele maaomanikele nagu Herrschaft Liebenau, Messendorf-Hintenfeld, Münzgraben, Mühlegg, Schwarzenegg, Vasoldsberg, Kreuzerische Gülti Kommende Leech, Grazi dominiiklased, Gut Kellerhof ja Pfarrgült Hausmannstätten ning Fernitz.

Raaba ja Grambachi kogukonnad tekkisid 1850. aastal autonoomsetena. Pärast Austria annekteerimist 1938. aastal läksid vallad Steiermargi Reichsgaule. Aastatel 1945-1955 kuulusid nad Briti okupatsioonitsooni Austrias.

2000. aastal sai Raabast turuvald.

Tööstus ja taristu

Liiklus 

Tänu Grazi lähedusele on Raaba väga mugav asukoht. Süd Autobahn (Lõunakiirtee) A2 kulgeb otse läbi piirkonna ja sinna pääseb kõigist linnaosadest Puchwerki liiklussõlmest kiirtee Graz-Osti mahasõidul. Kirchbacher Straßeni B73 jõuab u. 2 km pärast Hausmannstättenis.

Raabas on Steirische Ostbahni (Steiermargi Idaraudtee) jaam, mis pakub igatunnist piirkondlikku rongiühendust Grazi ja Gleisdorfiga. Hauptbahnhofi peajaam Grazis on u. 8 km kaugusel. Raaba on ühendatud Graz AG Verkehrsbetriebe bussiliiniga.

Kaugus Grazi lennujaamast on u. 7-10 km.

Äriettevõtted 

 Rechenzentrum ja muud Raiffeisen-Landesbank Steiermark osad
 Raiffeisenverband Steiermark
 Alpenländische Veredelungsindustrie (AVI)
 Entwicklungs- und Verwertungs GmbH (EVG)
 Hutter & Schrantz (H+S)
 Andritz AG

Kultuur ja vaatamisväärsused 

 Spielerhofi loss Grambachis
 Böhmervilla Raabas, ehitati 1870. aastal juugendstiilis kui Gut Neuhof ja ehitati 1910. aastal ümber
 Maarja kabel Raabas
 Kabel Grambachis
 Kabel Zum gegeißelten Heiland Raabas

Pargid 

Lebenspark 2000 Raabas loodi Böömi parkide ja Fleckgründe aia ühendamisega ning selle pindala on u. 11 000 m².

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Judendorf-Straßengel

Judendorf-Straßengel oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. 2015. aasta vallareformiga liideti see Gratwein-Straßengeli vallaga.

Linn asub mõni kilomeetrit Grazist põhjas Muri jõe paremkaldal.

Linna mainiti esmakordselt 860. aastal kui Strazinolum.

14. sajandi gooti stiilis Maria Straßengeli pühamu ehitati aastatel 1346-1355, seal on oluline kõrgaltar.
Unterpremstätten

Unterpremstätten oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. 2015. aastal toimunud vallareformiga sai sellest Premstätteni valla osa.

Endisele Unterpremstätteni alale jääb elektroonikaettevõtte Ams-Osrami peakorteri asukoht.

Austria endised vallad
Zettling

Zettling ([t͡sɛtlɪŋ]) oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. 2015. aastal toimunud vallareformiga sai sellest Premstätteni valla osa.

Austria endised vallad
Apple M2

Apple M2 on Apple'i teise põlvkonna ARM-põhine süsteemikiip (SoC) Maci arvutite jaoks. See on installitud 13-tollise ekraaniga avutitesse MacBook Air ja MacBook Pro alates 2022. aasta keskpaigast. Tootja on Taiwani ettevõte TSMC.

Sarnaselt süsteemikiibile M1 on ka M2-l nelja jõudlustuuma (Avalanche) ja nelja efektiivsustuumaga (Blizzard) protsessor, mis sarnaneb Arm big.LITTLE konfiguratsiooniga. Tuumad on samad mis 2021. aastal esitletud süsteemikiibil A15 Bionic, kuid taktsagedus on kõrgem – 2,4 GHz asemel 3,49 GHz.

Süsteemikiibil on ka Apple'i välja töötatud graafikaprotsessor (GPU), millel on kuni kümme varjutajaklastrit. CPU ja RAM-i kiibid paiknevad koos ühel mitmekiibilisel moodulil (TSMC 2.5D Packaging). Konfiguratsioonid on saadaval 8, 16 ja 24 GB mäluga ning 8 või 10 aktiivse GPU tuumaga.

Dünaamiline  emulatsioonitehnika Rosetta 2 võimaldab kasutada x86 protsessoritele välja töötatud tarkvara.

Vaata ka 
 Apple M1

Apple'i riistvara
Emajõe soodid

Suur-Emajõe soodid on jäänukid jõe endisest voolusängist laiemal jõelammil. Nimetati ka vanajõgi või koold, koolas. Enamus neist kandis veel oma nime, mis viitab  Suur-Emajõe lammi majandamisele ja kalapüügile jões omal ajal.

Viited
Raaba

Raaba, ka Raaba bei Graz, oli küla (Marktgemeinde) ja Grazi eeslinn Austrias Steiermargi liidumaal, mis ühendati 2015. aastal Raaba-Grambachi valda.

Tänu Grazi lähedusele on Raaba servas välja kujunenud keskmise kõrgusega büroohoonetega piirkond.
Ukraina kunst

Ukraina kunst on Ukrainas või ukrainlaste loodud kunst.

Ukraina vanimad säilinud maalingud on freskod ja seinamaalid Musta mere rannikul hauakambrites, neist vanim pärineb 4. sajandist e.Kr.

Ikoonide maalimine sai Ukrainas rahva seas alguse kümnendal sajandil, hiljem lisandusid elukutselised kunstnikud. Ikoonidele lisaks hakati 17.–18. sajandil portreemaale looma. Nüüdisaja Ukraina kunstis on vaid modernism alaesindatud.

Rahvakunst 
Petrõkivka maal (ukraina keeles Петриківський розпис) on rahvapärane Ukraina dekoratiivmaalistiil, mis pärineb Dnipropetrovski oblasti Petrõkivka külast, kus selles stiilis maaliti valgeks lubjatud talude majaseinu ning tarbeesemeid. Sellele oli algselt omane lillemuster, kindlad pintslitõmbed ja valge taust.

Üks olulisemaid rahvakunstnikke oli naivist Maria Prõmatšenko, kelle töö mõjutas Picassot ja Chagalli ning kelle teoseid on kasutatud riigi markidel ja müntidel.

Põssanka (ukraina keeles писанка) on Ukraina lihavõttemuna, mis kaunistatakse batika meetodil Ukraina rahvamustritega. Kaunistused kirjutatakse vahaga munadele. Ukraina teisest munakaunistamise meetodist, kraššõnka'st (крашинка) on põssanka keerulisem ja peenem, samuti on igal munale maalitud joonel tähendus.

Vaata ka 
 Ukraina ajalugu
 Ukraina kultuur

Viited 

Ukraina kultuur
Kunst riigiti
Kaliningradi Hrabrovo lennujaam

Kaliningradi Hrabrovo lennujaam (vene keeles Аэропорт Храброво, ICAO: KGD, ICAO: UMKK, ajaloolistes dokumentides ka Powundeni lennuväli) on lennujaam Venemaal Kaliningradi. See asub 24 km Kaliningradist põhja pool Hrabrovo küla lähedal. Kuigi see lennujaam teenindab peamiselt siseriiklikke sihtkohti, on osa sellest endiselt Vene õhujõudude käsutuses.

Ajalugu 
1922. aastal alustas Vene-Saksa ühisettevõte Deruluft lende oma esimesel rahvusvahelisel liinil Königsbergist (Devau lennujaam) Moskvasse. Teise maailmasõja ajal anti see lennuväli sõjaväe kasutusse. Pärast sõda anti lennujaam 1945. aastal küll üle NSV Liidu Tsiviillennundusele, kuid lennuväljale jäid endiselt paiknema vaid sõjalennukid.

1950. aastatel oli Hrabrovo Iljušin Il-28 (Beagle) taktikaliste pommitajate peamiseks tugikohaks ja lennuväljal oli näha ka vähemalt ühte MiG-15 (Fagot). Sel ajal tunti seda Kaliningradi Powundeni lennuväljana.

1960ndatel aastatel hakkasid lennuvälja kasutama sõjalennukite kõrval ka tsiviillennukid ja 1962 juulis tunti lennujaama juba Kaliningradi Hrabrovo nime all. Sel ajal oli lennuraja pikkuseks 1920 m.

1977. aastal alustasid lende esimesed Tupolev Tu-134 reaktiivlennukid ja 1979. aastal valmis uus reisiterminal. Tupolev Tu-154 alustas lende 1988. aastal.

2004. aastal ehitati ümber lennurada, perroon ja navigatsioonisead ning uus terminal avati 2007. aastal.

FIFA-2018 ümberehitus 
Venemaa ettevalmistuste osana 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste korraldamiseks võeti 2017. aasta juulis kasutusele uus terminal. Lisaks kaasajastati lennujaama infrastruktuuri, mis hõlmas lennuraja pikendamist ja tugevdamist, uute raadiotehniliste, valgustus- ja ilmaennustusseadmete paigaldamist ning uute lennukite parkimiskohtade ja kiirruleerimistee ehitamist.

Reisiterminali rekonstrueerimine ja lennuraja laiendamine lõppesid ametlikult 27. aprillil 2018.

Maatransport 
Bussiliin nr 244э ühendab lennujaama Kaliningradi peamise bussi/raudteejaamaga.

Viited 

Venemaa lennuväebaasid
Hrabrovo lennujaam
Ülevaatamata tõlgetega leheküljed
Lipupäev

Lipupäev nimetatakse Eestis päev, mil heisatakse Eesti lipp. Nende juurde kuuluvad Pühade ja tähtpäevade seaduse poolt kehtestatud rahvuspüha, riigipühad ja riiklikud tähtpäevad, aga ka mõned teised päevad, mille loendus avalikustavad 
Riigikantselei ja Riigiportaal.

Lipupäevad on:

 3. jaanuar – Vabadussõjas võidelnute mälestuspäev
 2. veebruar – Tartu rahulepingu aastapäev
 24. veebruar – Eesti iseseisvuspäev, Eesti Vabariigi aastapäev (kohustuslik)
 14. märts – emakeelepäev
 23. aprill - veteranipäev
 mai teine pühapäev – emadepäev
 9. mai – Euroopa päev
 4. juuni – Eesti lipu päev (alates 2004. aastast)
 14. juuni – leinapäev (lipp heisatakse leinalipuna)
 23. juuni – võidupüha (kohustuslik)
 24. juuni – jaanipäev
 20. august – taasiseseisvumispäev (kohustuslik)
 1. september – teadmistepäev
 Oktoobrikuu kolmas laupäev - hõimupäev
 novembri teine pühapäev – isadepäev
 Riigikogu või kohaliku omavalitsuse volikogu valimise päev, rahvahääletuse toimumise päev ja Euroopa Parlamendi valimise päev.

Viited
Ene Valter

Ene Valter (sündinud 1. mail 1952 Tallinnas) on eesti ehtekunstnik.

Haridus 
Ene Valter õppis Tallinna Reaalkoolis. 1977. aastal lõpetas Ene Valter Eesti Riikliku Kunstiinstituudi metallehistöö erialal. Peale lõpetamist tegutses vabakutselise kunstnikuna ja tegi palju ehtekavandeid ARS Juveelile.

Karjäär 
1994. aastal asutas Ene Valter A-Galerii, milles töötas alguses nii müüja kui juhatuse esinaisena.  Lisaks on Ene Valter ARS-Vasetööd OÜ tegevjuht. 

1986. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige.

Looming 

ARS Vasetööd firmas valmivad Ene Valteri kujunduse järgi  au- ja teenetemärgid ning medalid. Ene Valter on kujundanud ja valmistanud mitmeid ametikette Eesti ja Soome kõrgkoolide rektoritele, linnapeadele ja organisatsioonide presidentide ametikette. 

Ene Valteri tööd on näiteks Eesti Panga 75. Juubeliks välja antud viiekroonine metskitse kujutisega münt ning kolme ettevõtte koostöös Eesti Vabariigi 90. aastapäevaks presidendile tellitud kullast ametikett, mis valmis 2008. aastal . Ene Valteri valmistatud on ka praegune Tartu linnapea ametiraha.

Ene Valteril on olnud isikunäitusi nii Eestis kui välismaal ja tema töid saab näha A-Galeriis. Ene Valter on Aasta Ehe 2018 nominent.

Viited

Välislingid 
A-Galerii kunstnikuvestlus Ene Valteriga, A-Galerii Youtube video
Eesti tarbekunstnikud
Sündinud 1952
Noa selga löömise müüt

Noa selga löömise müüt (saksa keeles Dolchstoßlegende) oli antisemitistlik vandenõuteooria, mida Saksamaal pärast esimest maailmasõda laialdaselt usuti ja levitati. Teooria järgi ei kaotanud Saksa armee sõda mitte lahinguväljal, vaid armee reetsid teatud kodanikud kodurindel: eriti juudid, revolutsioonilised sotsialistid, kes õhutasid streike ja töörahutusi, ning teised vabariiklastest poliitikud, kes kukutasid aastatel 1918–1919 novembrirevolutsiooniga Hohenzollernid. Müüdi pooldajad mõistsid 1918. aasta 11. novembri vaherahu allkirjastanud Saksa valitsusjuhid hukka ning nimetasid neid "novembrikurjategijateks" (November­verbrecher).

Kui Adolf Hitleri natsipartei 1933. aastal võimule tõusis, muutus vandenõuteooria 1920. aastate ametliku ajalootõlgenduse lahutamatuks osaks. Weimari Vabariiki kujutati kui "novembrikurjategijate" tööd, kes olid võimule saamiseks "rahvale noa selga löönud". Natsipropaganda kujutas Weimari Saksamaad kui "korruptsiooni, degeneratsiooni, rahvusliku alanduse, ausa "rahvusliku opositsiooni" halastamatu tagakiusamise mäda ning juutide, marksistide ja kultuurbolševike 14-aastast valitsusaega". Natsionaalsotsialistlik liikumine Hitleri juhtimisel pühkis propaganda järgi "novembrikurjategijad" minema ja tõi "rahvusliku revolutsiooni" võidu.

Nii saksa kui välismaa ajaloolased on müüdi üksmeelselt ümber lükanud. Saksa keiserlikul armeel olid reservid otsas ning see oli Ameerika Ühendriikide sõtta astumise tõttu rivist välja löödud. Saksamaa oli sõja juba 1918. aasta lõpuks sõjaliselt kaotanud.

Vaata ka
 Ohvritees
 Teise maailmasõja põhjused
 Sõja Põhjuste Uurimise Keskus
 Defaitism
 Genotsiidi õigustamine
 Novembrirevolutsioon

Viited

Kirjandus

Välislingid
 Antisemitism on the Florida Holocaust Museum website
 Die Judischen Gefallenen A Roll of Honor Commemorating the 12,000 German Jews Who Died for their Fatherland in World War I.
 Book review by Harold Marcuse, with 15 "stab-in-the-back" illustrations, 1918–1942

Antisemitism
20. sajand Saksamaal
Vandenõuteooriad
Yrjö Ollila

Yrjö Aleksanteri Ollila (20.  juuli 1887 Helsingi – 14. november 1932 Helsingi) oli soome maalikunstnik.

Õppis Sooma kunstiühingu joonistuskoolis ja täiendas välismaal, elades üheksa aastat Pariisis, Londonis ja Roomas. Pariisi elades maalis Théâtre de l'Œuvre'i lae- ja seinamaalid. 1912. aastal liitus ta soome kunstnikest moodustnud Septem rühmitusega. Tema kodumaistest töödest on tuntuimad Soome Panga (Kansallispankki, 1927), Soome Rahvusteatri (Kansallisteatteri, 1932) ja kahe Helsingi keskkooli laemaalid. 

Oletatakse, et kunstnik suri maalimisvahenditest saadud raskemetallimürgitusse. Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Yrjö Ollila abikaasa Lyyli Ollila oli samuti kunstnik.

Teoseid

Viited 

Soome kunstnikud
Sündinud 1887
Surnud 1932
Läänemaa (mootorpurjelaev)

Läänemaa oli esimene moodne teraskerega kaubalaev, mis ehitati Eestis. See oli 4-mastiline mootorpurjelaev, hiljem 3-mastiline mootorlaev.

Kaubalaev ehitati aastail 1919.–1922. Tallinnas ja sõitis sama nime all kuni lammutamiseni 1971. aastal. Kokku ehitati kolm sõsarlaeva: Läänemaa, Harjumaa ja Virumaa.

Laeva pikkus oli 50,78 m, veeväljasurve 1100 t ja kogumahutavus 604,25 brutoregistertonni. Kiirus peamasinaga oli kuni 7,5 sõlme ja meeskonna suurus 12–15 inimest. Algselt oli laeval neli kahvelpurjedega masti, alates 1928. aastast kolm.

Viited

Eesti purjelaevad
Jaapani keiserlik armee

See artikkel räägib keiserliku Jaapani maaväest. Aastast 1954 tegutsenud Jaapani maaväe kohta vaata artiklit Jaapani maa-omakaitsevägi. Teiste kasutuste kohta vaata artiklit Armeeministeerium.

Jaapani keiserlik armee oli Jaapani riiklik maavägi aastatel 1868–1945. Armee allus armee peastaabile ja Armeeministeeriumile, mis mõlemad allusid de jure Jaapani keisrile, kes oli nii armee kui mereväe ülemjuhataja. Hiljem sai kolmandaks armee tegevust kontrollivaks ametiks Lennunduse Peainspektsioon. Sõdade ja eriolukordade ajaks kutsuti kokku ad hoc Keiserlik peakorter, kuhu kuulusid armee staabiülem ja tema abi, armeeminister, mereväe staabiülem ja tema abi, lennunduse peainspektor ning sõjalise väljaõppe peainspektor.

Vaata ka
 Jaapani suurtükivägi
 Kaheleheline selts
 Taiwani teenistujad Keisri-Jaapanis
 Keiserliku tee klikk
 Jaapani keiserliku armee raudtee- ja laevandusosakond
 Holdout (Jaapani sõdurid)
 Musta draakoni selts
 Jaapani teise maailmasõja sõjavarustuse loend
 Jaapani jalaväediviiside loend
 Sõjaväe aumärk
 Nanshin-ron
 Jaapani keiserliku armee auastmed
 Jaapani Keiserliku Armee Akadeemia
 Tōseiha
 Jaapani keiserliku armee vormid

Kirjandus

Välislingid
 Overview of Imperial Japanese Army weapons and armaments in World War II
 Army of the Land of the Rising Sun 100 years ago. Part 1. Leap from the Middle Ages into the XX century  (part 1 of 4)
 Japanese war posters
 The PBS program Victory in the Pacific
 Imperial Japanese Army 3rd Platoon reenactor's resource

Väeüksused
Jaapani sõjandus
Federico Malvestiti

Federico Malvestiti (Monza, 12. juuni 2000) on Itaalia võidusõitja, kes võistleb FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Jenzer Motorspordi eest. Ta on Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel võitja.

Karjäär

Kardisõit 
Malvestiti sündis Monzas ja alustas kardisõiduga 2010. aastal sellistel üritustel nagu Easykart International Grand Final ja Trofeo Nazionale Easykart.

Itaalia Vormel 4 
Malvestiti esimene kogemus üheistmelistes oli 2015. aastal Itaalia Vormel 4-s Itaalia meeskonnas Antonelli Motorsport, kus ta võistles viiendas ja seitsmendas voorus koos Kikko Galbiati ja João Vieiraga. Tema kõrgeim koht oli Adrias 12. koht. Järgmisel hooajal võistles Malvestiti igal voorul Antonelli Motorspordiga, kus ta kogus aasta jooksul kümme punkti, saavutades kaks punkti ja saavutades edetabelis 25. koha Kikko Galbiati ja João Vieira kõrval. 2017. aasta teisel hooajal sõitis Malvestiti Jenzer Motorsporti ja lõpetas kuuel korral punktidega, mis viis tema kogusumma 19 punktini, mis on piisavalt hea Kush Maini, Job van Uiterti, Giorgio Carrara ja Giacomo Bianchi kõrval edetabelis 10. kohale. Tema 3. ja viimane hooaeg Itaalia Vormel 4-s oli tema parim, Malvestiti oli neli korda poodiumil ja saavutas kaks pole-positsiooni, ületades ühtlasi esimest korda oma profikarjääri jooksul Imolas ruudulipu. Sellest piisas edetabelis viiendaks kohaks.

ADAC Vormel 4 
Malvestiti osales külalissõitjana 2018. aasta ADAC Vormel 4 Meistrivõistlustel Jenzer Motorsporti teisel visiidil Hockenheimringile koos Giorgio Carrara ja Grégoire Saucyga. Malvestiti saavutas vastavalt 7. ja 10. koha, millest piisab 7 punktiks, kuid külalissõitjatel punkte ei saa.

Vormel Renault Eurocup 
Malvestiti võistles BhaiTechi eest 2019. aasta Vormel Renault Eurocupi meistrivõistlustel koos Petr Ptáčekiga. Tema ainsaks poodiumiks tuli Circuit de Spa-Francorchampsi ringrajal, kus ta kindlustas 3. koha, veel neli punkti tõi ta tabelis 36 punktiga 14. kohale.

FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel 
Artem Petrovi rahapuudus 2019. aasta esimese võistluse lõpus tähendas, et Jenzer Motorsport asendas ta Giorgio Carraraga. Viisaprobleemide tõttu asendas Malvestiti Carrara Silverstone'i neljandaks ringiks Yuki Tsunoda ja Andreas Estneri kõrval. Itaallane katkestas Feature sõidus aku rikke tõttu ja sai sprindisõidus 23. koha.

10. veebruaril 2020 teatas Malvestiti, et võistleb terve hooaja Jenzeriga, partneriteks Calan Williams ja Matteo Nannini. Ta kogeb pettumust valmistavat hooaega, saavutades edetabelis 30. koha, kuid pole suutnud punkte koguda.

2022. aastal naasis Malvestiti Jenzeri partneriks Ido Coheni ja William Alataloga. Suurema osa hooajast jäi itaallane sõitudes oma meeskonnakaaslastest märkimisväärselt maha, punkte ei saanud ning vaid harva õnnestus võidusõitudel võita Alatalot ja Cohenit.

Välised lingid 

 Federico Malvestiti karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Sündinud 2000
Itaalia sportlased
Enzo Trulli

Enzo Trulli (sündinud 15. aprillil 2005 Pescaras) on Itaalia võidusõitja. Ta on 2021. aasta Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 meister ja sõidab praegu FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel Carlin Motorspordi meeskonnas.

Ta on Vormel 1 võidusõidu võitja Jarno Trulli poeg.

Karjäär

Madalamad valemid 
Trulli tegi oma üheistmelise debüüdi 2021. aasta alguses, olles partneriks Enzo Sciontiga Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 Meistrivõistlustel Cram Durangos. Ta sattus kogu kampaania vältel tihedasse tiitlivõitlusse Dilano van 't Hoffiga, võites neli sõitu ja lõpetades veel üheksa korda poodiumil. Poodium Dubai Autodrome’i finaalsõidus tähendas, et Trulli võidab tiitli, edestades ainsa punktiga oma hollandlasest vastast.

Euroformula Open 
Oma 2021. aasta põhikampaaniaks siirdus itaallane Drivex Schooliga Euroformula Open Meistrivõistlustel, sõites taas Scionti kõrval.

FIA Vormel 3 
Olles enne 2022. aasta hooaega "[töötanud] väga kõvasti Euroformula tegemiseks", tõusis Trulli viimasel minutil FIA Vormel 3 Meistrivõistlustel, olles Carlinis Zak O'Sullivani ja Brad Benavidesega partneriks. Suurema osa hooajast jäi itaallane võistlustel oma meeskonnakaaslastele märkimisväärselt maha, punkte ei saanud ja vaid harva õnnestus tal võita O'Sullivanit ja Benavidesit.

Välised lingid 

 Enzo Trulli karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Itaalia sportlased
Sündinud 2005
Oktoober 2022

Oktoober 2022, kroonika.

2022. aasta oktoober algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast esmaspäeval.

1. oktoober
 Lätis toimusid parlamendivalimised, mille parima tulmuse saavutas peaminister Krišjānis Kariņši juhitud valimisliit Uus Ühtsus.
 Indoneesias leidis aset Kanjuruhani staadioni tragöödia, mille käigus hukkus vähemalt 131 inimest ning sai vigastada enam kui 300 inimest.
 Ukraina väed vallutasid tagasi Lõmani linna.

2. oktoober
 Peeti 2022. aasta Brasiilia üldvalimised. 30. oktoobril toimuvad kordusvalimised kahe enim hääli saanud presidendikandidaadi (Jair Bolsonaro ja Luiz Inácio Lula da Silva) vahel.
 Toimusid 2022. aasta Bulgaari parlamendivalimised. See oli neljas kord 18 kuu jooksul, mil riigis peeti parlamendivalimised.
 Kalle Rovanperä võitis autoralli maailmameistrivõistluste Uus-Meremaa etapi, millega kindlustas endale maailmameistri tiitli.

3. oktoober
 Svante Pääbo pälvis Nobeli meditsiiniauhinna.

4. oktoober
 Euroopa Liit lisas maksuparadiiside musta nimekirja Bahama ning Turksi ja Caicose. Koostööd mittetegeva alana lisati nimekirja Anguilla. Nimekirjast eemaldati Bermuda.
 Võrgukatkestuse tõttu jäi Bangladeshis 80% riigist elektrita.
 Sloveenia parlament legaliseeris samasooliste abielu. 8. juulil oli riigi ülemkohus otsustanud, et samasooliste abielude keelamine on vastuolus riigi põhiseadusega, ning andnud parlamendile kuus kuud, et seadus põhiseadusega kooskõlla viia.
 Nobeli füüsikapreemia pälvisid prantslane Alain Aspect, ameeriklane John Clauser ja austerlane Anton Zeilinger.

5. oktoober
 Nobeli keemiapreemia pälvisid ameeriklased Carolyn Bertozzi ja Barry Sharpless ning taanlane Morten Meldal klikk-keemia arendamise eest.
 Malekeskkonna Chess.com uurimise kohaselt pettis Hans Niemann tõenäoliselt enam kui sajas internetis toimunud malemängus. Skandaal sai alguse, kui Niemannile kaotas male maailmameister Magnus Carlsen, kes süüdistas teda petmises.

8. oktoober
Toimus Krimmi silla plahvatus, mille tulemusel süttis raudteesillal olnud rongi seitse kütusetsisterni ja purunes kaks autosilla sillet.

17. oktoober
Su-34 allakukkumine Jeiskis Venemaal. Hävituslennuk kukkus pärast õhkutõusmist üheksakorruselisse kortermajja ja hukkus vähemalt 15 inimest.

20. oktoober
Elizabeth Truss astus pärast 45 päeva tagasi Ühendkuningriigi peaministri ametist, mis on lühim peaministriks oldud aeg riigi ajaloos.

21. oktoober

 Tallinnas avati Konstantin Pätsi mälestusmärk.

22. oktoober
Eesti vanim Pulli asula sai vastava mälestusmärgi. Seal avati koera kuju, mille valmistas skulptor Simson von Seakyl.

23. oktoober
Su-30 allakukkumine Irkutskis, kus katselennul olnud hävituslennuk Su-30SM kukkus kahekorruselisse elumajja ja süttis põlema.

29. oktoober
 Lõuna-Koreas hukkus Soulis halloween'i tähistamisel rüseluses 146 inimest ja sai viga enam kui 150.

30. oktoober
 Brasiilias toimus presidendivalimiste teine voor, kus kandideerisid ekspresident Luiz Inacio da Silva ja ametisolev president Jair Bolsonaro. Napi häälteenamusega võitis Lula da Silva.

Viited

 10