joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2020. aasta pretendentide turniir

2020. aasta male MM-võistluste tiitlipretendentide turniir (inglise keeles World Chess Championship Candidates Tournament 2020) oli aastatel 2020–2021 Jekaterinburgis peetud kaheringline male MM-võistluste pretendentide turniir. Turniiri võitja sai õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistri Magnus Carlseniga.

Kaheksa osavõtjaga 2020. aasta pretendentide turniir kavandati pidada 15. märtsist kuni 5. aprillini. Reglemendi järgi tuli mängida kaks ringi ringsüsteemis (kokku 14 vooru), ajakontrolliga 100 minutit 40 käigule, seejärel 50 minutit järgmisele 20 käigule, pärast mida antakse 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 

Turniir kuulus 21. kategooriasse. Peakohtunikuna tegutses Serbia rahvusvaheline arbiiter Nebojša Baralić.

Auhinnafond moodustas 500 000 eurot.

Märtsis 2020 koroonaviirushaiguse pandeemia tingimustes alanud turniiri peatas 26. märtsil FIDE president Arkadi Dvorkovitš pärast seda kui teatati, et Venemaal peatati kõik rahvusvahelised lennud. Lubati, et turniiri teine ring mängitakse kohe, kui tingimused seda võimaldavad.

Turniiri teine ring peeti aprillis 2021.

Osavõtjate kvalifitseerumine

¹) Reitingud on antud 2020. aasta märtsi seisuga

Turniiri seis pärast esimest ringi

¹) Vachier-Lagrave võitis Nepomnjaštši omavahelises partiis

Turniiri lõpptulemused
Kaheringlise turniiri võitis Jan Nepomnjaštši, edestades Maxime Vachier-Lagrave'i (2. koht), Anish Girit (3. koht) ja eelmise pretendentide turniiri võitjat Fabiano Caruanat (4. koht).

28. aprillil 2021 peetud turniiri lõputseremoonial sai Nepomnjaštši loorberipärja ja kuldmedali, Vachier-Lagrave hõbe- ning Giri pronksmedali.

Välislingid
В ФИДЕ пытаются скрыть, сколько народу было на открытии турнира претендентов. chess-news.ru, 17. märts 2020

Pretendentide turniirid ja matšid
Jekaterinburg
2020. aasta spordis
Serravalle

Serravalle on omavalitsus (castello) San Marino põhjaosas. Piirneb Domagnano ja Borgo Maggiore omavalitsustega ning Itaalias Rimini provintsi Verucchio, Rimini ja Coriano omavalitsustega.

Serravalle on San Marino suurim ja tihedaima asustusega omavalitsus.

Keskaegsetes allikates on koha nimi Castrum Olnani. Serravallet on esmakordselt mainitud 962. aastal ühes Otto I kirjas.

Omavalitsuses asub San Marino rahvarikkaim asula Dogana.

Viited

San Marino omavalitsused
Harald Vellner

Harald Vellner (Wellner) (pseudonüümid Ajaleheneeger, Boheme, leheneeger, Piibeleht; 2. märts 1893 Palupera, Valgamaa – 2. märts 1970 Älvsjö, Stockholm, Rootsi) oli Eesti ajakirjanik, Estonia teatri näitejuht ja lavastaja.

Harald Vellner sündis Vanamõisas Palupera vallas Tartumaal ja õppis Otepää kihelkonnakoolis, õppis keeli ning osales Peterburis ja Helsingis ajakirjanduskursustel. Ajakirjaniku tööd alustas 1913 Tartu ajalehtedes Meie Aastasada ja Tartu Päevaleht, samal ajal töötas Estonia teatris dramaturgi ja lavastajana. Aastatel 1915–1917 oli Estonia dramaturg ja lavastaja. 1917–1918 töötas "Sakala" peatoimetajana. 1918. aastal oli "Eesti Päevalehe" peatoimetaja Peterburis. 1919–1938 aastatel oli "Vaba Maa" toimetuses päevauudiste osakonna toimetaja, kus arvustas peamiselt Tallinna teatreid. Oli Eesti Ajakirjanike Liidu esimees 1927–1928. Draamastuudio teatrikoolis luges teatriajaloo kursust ja töötas kuni aastani 1939 ka Esto-Muusika äris. 1939 lahkus Soome ajalehe Helsingin Sanomat juurde, kus tegi seal kaastööd Skandinaavia ja Inglise ajakirjandusväljaannetele. 1940. aastal oli Harald Vellner üks Soome kaitsepolitsei Valpo infoallikas, kes informeeris neile 21. juuni 1940 meeleavalduse organiseerijatest.

1944. aastal siirdus edasi Rootsi, kus tegi arhiivitööd ja kaastööd Eesti Päevalehele.

Harald Vellner on maetud Stockholmi Metsakalmistule

Lavastused 

 Jerome’i K – Võõras (1915)
 Vilho-Vellner, H. – Metsakuningas (1916)

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Eesti lavastajad
Eestlased Rootsis
Stockholmi Metsakalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1970
Friedrich Merz

Joachim-Friedrich Martin Josef Merz (sündinud 11. novembril 1955 Brilonis) on Saksamaa poliitik, Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu juht. 

Ta oli aastatel 1989–1994 Euroopa Parlamendi liige; aastatel 1994–2009 oli ta Bundestagi liige, seejuures oli ta aastatel 2000–2002 CDU/CSU fraktsiooni juht.

Pärast abituuriumi 1975. aastal teenis ta aastani 1976 suurtükiväes. Seejärel asus ta õppima Bonni ülikooli õigusteaduskonda. Aastatel 1982–1985 stažeeris ta Saarbrückenis, aastatel 1985–1986 töötas ta samas kohtunikuna. Seejärel töötas ta juristina mitmetes firmades.

Aastatel 1989–1994 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Aastatel 1994–2009 oli ta Bundestagi liige, seejuures oli ta aastatel 2000–2002 CDU/CSU fraktsiooni juht.

22. jaanuaril 2022 valiti Friedrich Merz Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu esimeheks.

Isiklikku 
Tema isa Joachim Merz (sündinud 1924) oli Arnsbergi ringkonnakohtu kohtunik, ema Paula Merz (sündinud 1928, neiuna Sauvigny) on pärit hugenottidest, emapoolne vanaisa Josef Paul Sauvigny (1875–1967) oli aastatel 1917–1937 Briloni linnapea. Ta on abielus, tema abikaasa Charlotte Merz (sündinud 1961) on jurist, neil on kolm last. 
Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane. Ta räägib saksa, prantsuse ja inglise keelt. 17. märtsil 2020 teatati, et Merzi SARS-CoV-2 test andis positiivse vastuse.

Välislingid 
 Friedrich Merzi koduleht (saksa keeles)

Saksamaa poliitikud
Saksamaalt valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1955
2011. aasta pretendentide turniir

2011. aasta male MM-võistluste tiitlipretendentide matšid (inglise keeles Candidates Matches 2011 of the World Chess Championship) oli 2011. aastal Kaasanis peetud male MM-võistluste pretendentide turniir. 

Pretendentide turniiri (matšid) võitis Iisraelit esindav 43-aastane suurmeister Boris Gelfand, kes sai õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistri Viswanathan Anandiga. 

2011. aasta pretendentide matšid peeti 3.–27. mail 2011 Kaasanis. Osavõtjaid oli kaheksa. Mängiti ajakontrolliga 120 minutit 40 käigule, seejärel 60 minutit järgmisele 20 käigule, pärast mida anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. Veerand- ja poolfinaalmatšides mängiti neli ja finaalmatšis kuus partiid. Kui matši võitjat ei selgunud, siis mängiti täiendavalt lisapartiid (kiir- ja välkpartiid). 

Auhinnafond moodustas 420 000 eurot (finaali jõudnud maletajad said kumbki 90 000 eurot, poolfinaalmatši kaotanud maletajad said kumbki 60 000 ja veerandfinaalmatši kaotanud igaüks 30 000 eurot).

Osavõtjate kvalifitseerumine

¹) Reitingud on antud 2011. aasta jaanuari seisuga

Pretendentide matšide lõpptulemus

Vaata ka
2011. aasta MM-tiitlimatš

Välislingid
Rules & regulations for the Candidates Matches of the FIDE World Championship cycle 2009-2011. fide.com

Pretendentide turniirid ja matšid
Kaasan
Digikultuuriaasta

Digikultuuriaasta ehk täieliku nimetusega digikultuuri teema-aasta 2020 oli Kultuuriministeeriumi välja kuulutatud temaatiline fookus digitaalsele kultuurile aastal 2020. Digikultuuriaasta hõlmas algatusi ja projekte, mis puudutavad "digitaalselt loodud, levivat ja kasutatud kultuuri" ning eesmärgiks seati, et uued põlvkonnad võtaksid digitaalse meedia kaudu omaks meie "elava kultuuri ja pärandi".

Aasta tegevusi ja üritusi korraldasid Muinsuskaitseamet, Eesti Rahvusringhääling, Eesti Rahvusraamatukogu ja Eesti Filmi Instituut.

Teema-aasta projektijuht oli Martin Aadamsoo.

Debatt digikultuuri üle

Postimees ja Tallinna Ülikool on pühendanud teema-aastale aastapikkuse arvamuslugude sarja. Indrek Ibrus, Marek Tamm ja Katrin Tiidenberg kritiseerivad avaartiklis teema-aasta kitsast digikultuuri definitsiooni ja rõhuasetust olemasoleva kultuuri uutele põlvkondadele kättesaadavaks tegemisele kultuuripärandi digiteerimise teel. Ibrus osutab oma avaartiklis, et digikultuur on Eestis olnud allutatud majanduse ja riigihalduse eesmärkidele ning isegi majanduslikus mõttes kapitaliseerivad selle kultuuri väärtuse rahvusvahelised meediaettevõtted, mitte omakultuuri loovad kohalikud meedia- ja kultuuritegijad. Ibruse järgi on kultuuri väärtus avalikkuses ja taaskasutatavuses ning kultuuri veetud digiriik saaks pakkuda omakultuurile elujõulisust ning ettevõtjatele uusi võimalusi sellega, et "Eesti oma kodanikud ja ettevõtted saaksid Eestis kultuurile ligi ja võiksid selle sees uusi väärtusi luua".

Vaata ka
Eesti kultuurivaldkonna aasta peateemade loetelu
Tartu Ülikooli ja Wikimedia Eesti algatus "Saame suureks digitaalselt!"

Viited

Välislingid 
 Digikultuuriaasta 2020 veebisait
 Digikultuuri teema-aasta 2020 tutvustuslehekülg Rahvusraamatukogu saidil

Eesti kultuur
2020. aasta Eestis
Martin Andreas Nowak

Martin Andreas Nowak (sündinud 7. aprillil 1965 Klosterneuburgis) on Harvardi Ülikooli bioloogia ja matemaatika professor ning erakapitalil tegutseva Evolutsiooni Dünaamika Programmi direktor.  

1975–1983 Albert Magnuse gümnaasium Viinis.

1983–1989 õppis Viini ülikoolis biokeemiat ja matemaatikat.

Novak on avaldanud arvukalt töid bioloogia, matemaatika, evolutsiooniteooria ja keeleteaduse alal. Koostöös Roger Highfieldiga ilmus 2011. aastal autobiograafiliste motiividega populariseeriv raamat "Supercooperators: The mathematics of evolution, altruism and human behaviour". YouTube'is on võimalik jälgida tema esinemisi.

Viirusliku nakkuse matemaatiline baasmudel 

Nowak koos kaasautoritega on formuleerinud matemaatilise baasmudeli viirusliku nakkuse levimise kirjeldamiseks:

,

,

See mudel põhineb diferentsiaalvõrranditel, kus muutujateks on nakatumata rakkude arv , nakatunud rakkude arv  ning vabade viiruste arv .  Nakatamata tundlikud rakud tekivad kiirusega , mis on konstantne või sõltub nakatumata ja nakatunud rakkude koguarvust.  Nakatamata rakkude suremus on  ja nakatuvus , kus  on nakatuvust iseloomustav konstant. Nakatunud rakud tekivad kiirusega  ja surevad kiirusega . Vabad viirused väljuvad nakatunud rakkudest kiirusega  ja kaovad kiirusega . Peetakse silmas, et vabade viiruste väljalangemine on samuti sõltuv nakatumata ja nakatunud viiruste populatsioonist aga vähesel määral. Parameetrid ,  ja  on määratud viiruse vastase immuunsusega.

Koostöö evolustiooni mõtestamine
2006. aastal on Nowak publitseerinud kirjatöö, mis võtab kokku palju aastaid arendatud  evolutsionistide seisukohad koostöölise valiku kohta. Ta toob välja 5 reeglit:

sugulaslik eelistus (Hamiltoni reegel),

otsene koostöö,

kaudne koostöö,

võrguline koostöö,

grupi valik.

Viited
Lelulugu (film)

"Lelulugu" ("Toy Story") on Disney ja Pixari animastuudiote täispikk joonisfilm, mis valmis aastal 1995. Eestis esilinastus see 6. septembril 1996.

Välislingid 
 Disney ametlik veebisait 
 Pixari ametlik veebisait 
    
     
 

Ameerika Ühendriikide joonisfilmid
Disney joonisfilmid
1995. aasta filmid
Kirill Aleksejenko

Kirill Aleksejevitš Aleksejenko (vene keeles Кирилл Алексеевич Алексеенко; sündinud 22. juuniil 1997 Peterburis) on vene maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2015).

Karjäär 
Aleksejenko tuli 2007. aastal Euroopa noortemeistriks U10-vanuseastmes. Samal aastal andis FIDE talle rahvusvahelise meistri nimetuse. 2011. aastal tuli ta Caldas Novases (Brasiilias) noorte maailmameistriks U14-vanuseastmes. Samal aastal Peterburis peetud Mihhail Tšigorini mälestusturniiril täitis ta esimest korda suurmeistrinormi. Teise suurmeistrinormi täitis ta 2012. aastal Plovdivis Euroopa meistrivõistlustel (tuli 44. kohale). 2013. aastal tuli ta Euroopa noortemeistriks U16-vanuseastmes.

Suurmeistri nimetuse andis FIDE talle 18-aastaselt 2015. aastal pärast seda kui tema ELO-reiting tõusis üle 2500. 

Kolmel aastal järjest (2015–2017) on Aleksejenko võitnud Tšigorini mälestusturniiri. Aastavahetusel 2017/2018 võitis ta Stockholmis Riltoni karikaturniiri. 

Augustis 2019 tuli ta Venemaa meistrivõistlustel kaheksandaks. Samal aastal võitis Aleksejenko Bathumis Venemaa võistkonna koosseisus Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kuldmedali.

Septembris 2019 mängis Aleksejenko Hantõ-Mansiiskis peetud maailma karikaturniiril (pääses turniirikorraldaja nominatsiooni kaudu). Võitis avaringis Nguyễn Ngọc Trường Sơni, teises ringis Johan-Sebastian Christianseni ja kolmandas ringis Pentala Harikrishna, kuid kaotas kaheksandikfinaalis Ding Lirenile tulemusega 1:3 ja langes edasisest konkurentsist välja. 

Oktoobris 2019 tuli ta Mani saarel peetud Suurel Šveitsi turniiril kolmandaks (edestades seejuures teiste seas Levon Aronjani, Magnus Carlsenit, Aleksandr Grištšukki, Sergei Karjakinit, Viswanathan Anandit ja Pjotr Svidlerit).

Märtsis 2020 pääses Aleksejenko mängima Jekaterinburgis alanud pretendentide turniirile (turniirikorraldaja nominatsiooni kaudu). Kaheksa osavõtjatega turniiri teine ring peeti koroonapandeemia tõttu alles aprillis 2021. Aleksejenko jõi lõpparvestuses eelviimaseks.

Poliitilised avaldused
Koos 43 teise Venemaa tippmaletajaga allkirjastas ta avaliku kirja Vladimir Putinile, milles protesteeriti  Venemaa sissetungi vastu Ukrainasse.

Viited

Välislingid

 Kirill Aleksejenko FIDE andmebaasis
Мемориал М.И.Чигорина – 2015. chess-results.com
Rilton Cup 2017/2018. chess-results.com

Venemaa maletajad
Sündinud 1997
Camilo Cienfuegos

Camilo Cienfuegos Gorriarán (6. veebruar 1932 Havanna – 28. oktoober 1959 Florida väin, Atlandi ookean) oli Kuuba revolutsionäär.

Camilo Cienfuegos kohtus Fidel Castroga 1955. aastal Mehhikos. 1956. aasta novembris sõitis ta koos 81 kaaslasega vanal jahtlaeval Granma üle mere Mehhikost Kuubale, et osaleda relvastatud võitluses Fulgencio Batista režiimi vastu. 1957. aastal määrati Camilo Cienfuegos mässuliste armee juhatajaks. 1958. aasta detsembris juhtis ta mässuliste relvajõude Yaguajay ja Santa Clara lahingutes, mis viisid Havanna hõivamiseni ja Batista režiimi kukutamiseni. 1959. aasta algul määrati ta Kuuba relvajõudude ülemjuhatajaks. 1959. aastal hakkas Fidel Castro kahtlustama, et Huber Matos organiseerib tema vastu vandenõud. Ta saatis Camilo Cienfuegose Huber Matost arreteerima. Ülesanne ei meeldinud Cienfuegosele, kuna Matos oli ta hea sõber, kuid ta täitis talle antud käsu. 26. oktoobril 1959 Camagüeyst Havannasse tagasi sõites jäi Cienfuegose lennuk kadunuks.

Viited

Kuuba inimesed
Sündinud 1932
Surnud 1959
Beverwijk

Beverwijk on vald ja linn Hollandis Põhja-Hollandi provintsi lõunaosas. 

Valla pindala on 20,09 km² (sellest veekogusid 1,75 km²).

2019. aasta jaanuari seisuga oli vallas 41 176 elanikku, suurem osa sellest Beverwijki linnas (jääb Amsterdamist 20 km kaugusele loode suunas). Valla territooriumile jääb kaks suuremat tiheasustusala: Beverwijki linn ja Põhjamere rannikule jääv Wijk aan Zee (jääb Beverwijki linnast 4 km kaugusele lääne suunas).

Sport 
Vallas on 1938. aastast korraldatud iga-aastast rahvusvahelist Tata Steeli maleturniiri. Tänapäeval peetakse seda Wijk aan Zees, varem Beverwijki linnas.

Välislingid 

Hollandi vallad
Hollandi linnad
Suur-kapsaliblikas

Suur-kapsaliblikas (Pieris brassicae) on põualibliklaste sugukonda kapsaliblika perekonda kuuluv liblikas. Ta on Eesti üks olulisemaid taimekahjureid.

Juunikuus muneb emasliblikas korraga kuni viiskümmend kollakat muna kapsataime lehe alaküljele. Kogu viljakus võib ühel emasliblikal küündida kuni 750 munani.

Levila 
Suur-kapsaliblikas on levinud Põhja-Aafrikast Fennoskandiani.

Konsortsium
Röövikud toituvad ristõielistel, eriti kapsal. Suur-kapsalibilika olulisi parasiite on kapsaliblika-juulukas.

Viited

Välislingid 

 

Põualibliklased
Eesti liblikalised
Altenberg

Altenberg on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Saksi Šveitsi – Ida-Maagimäestiku kreisis. See on üks riiklikult tunnustatud kuurortidest Maagimäestikus. Linn on haldusgrupi Altenberg asukoht. Ajalooliselt on tinamaagi kaevandamine olnud sajandeid märkimisväärne.

Ajavahemikus 1961–1990 registreeriti Zinnwald-Georgenfeldi külas madalaim aastane keskmine temperatuur (4,9 ° C) kõigist Saksamaa asustatud paikadest. Lisaks on sellel ka Saksamaa rekord ühe päeva jooksul registreeritud suurima sademete hulga, 312 mm. Suurim lumesügavus, mis eales registreeritud, oli 2005. aastal 163 cm.

Altenbergi asub bobisõidu-, kelgu- ja skeletonirada, mida on kasutatud alates 1987. aastast.

2008. aasta FIBT maailmameistrivõistlused toimusid 11.–24. veebruarini Saksimaal Altenbergis viiendat korda, olles seda teinud 1991. aastal (bobisõit), 1994 (skeleton), 1999 (skeleton) ja 2000 (meeste bobisõit). See oli esimene kord, kui Altenberg võõrustas kõiki võistlusi ühel meistrivõistlustel.

Viited 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Borne Sulinowo

Borne Sulinowo (saksa Groß Born) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Szczecineki maakonnas, Borne Sulinowo valla halduskeskus. Borne Sulinowo asub Szczecinekist umbes 18 km edelas, Pile järve kaldal.

Asula on rajatud 1587. aastal. Enne esimest maailmasõda rajati Groß Borni Saksa vägede polügoon. Aastatel 1939–1945 asus seal sõjavangide laager Gross-Born. 1945. aastal läks asula Saksamaa koosseisust Poolale. Aastatel 1945–1992 oli Borne Sulinowos Nõukogude Armee sõjaväebaas. Poola jurisdiktsiooni alla anti asula 1992. aasta oktoobris. 

Borne Sulinowo muudeti avatud asulaks 5. juunil 1993 ja linnaõigused sai see 2. oktoobril 1993.

Viited

Lääne-Pomorze vojevoodkonna linnad
8-millimeetrine filmilint

8-millimeetrine film on väikseim kitsasfilmi formaat, mille puhul filmilindi laius on 8 mm. Perforatsiooniaugud on ühes ääres.

2x8-millimeetrine film on algselt 16 mm laiune lint, millel filmitakse vaheldumisi mõlemale äärele ja lõigatakse siis filmipooled pikuti lahti. 1965. aastal kasutuselevõetud Super-8 filmil on perforatsiooniaugud väiksemad ja kaadri mõõtmed seetõttu suuremad.

Välislingid
8 mm filmid. Ajalugu, vananemine ja säilitamine
Praktilis-tehnoloogilisi märkmeid 8mm filmide kohta
8 mm ELU

Filmikunst
Richard Pallas

Richard Pallas (14. november 1908 Harjumaa, Kuivajõe – 18. veebruar 1952 Tšiili, Santiago) oli Eesti kunstnik.

1931. aastal lõpetas kiitusega Riigi Kunsttööstuskooli dekoratiivmaali erialal, töötas peamiselt reklaamikunstnikuna. Ta on kujundanud vaateaknaid ja näitusi, tegi kaastööd ajalehtede ja ajakirjadele, näiteks Huvitav Žurnaal, kuhu valmistas peamiselt kaanekujundusi. 

1937. aastal viibis riigi stipendiaadina Pariisis, misjärel töötas ta Riigi Kunsttööstuskoolis õppejõuna. 

1942 lahkus Eestist Soome, 1944. aasta sügisel asus edasi elama Rootsi Stockholmi, kus töötas suuremas rakenduskunsti ettevõttes Dekor. 

21. augustil 1946 jõudis põgenikepaadil Inanda USAsse Miamisse. 1950. aasta kevadel saadeti ta USAst välja. 

Aastatel 1950–1952 elas Tšiilis Santiagos. 18. veebruaril 1952 sooritas atentaadi USA konsulile Santiagos, kuna talle ei vormistatud viisat USA-sse, misjärel ise hüppas seitsmenda korruse aknast alla.

Richard Pallas on maetud Santiago üldkalmistule, Union Social Mutulista mausoleumis number 14 alla.

Viited 

Eesti kunstnikud
Väliseestlased
Sündinud 1908
Surnud 1952
Vald (täpsustus)

Vald on mitmetähenduslik sõna.

Haldusüksuste tüübid:

 vald, 2. järgu haldusüksus Eestis
 vald (Austria), 3. järgu haldusüksus Austrias
 vald (Belgia), 4. järgu haldusüksus Belgias
 vald (Bhutan), 2. järgu haldusüksus Bhutanis
 vald (Hispaania), 3. järgu haldusüksus Hispaanias
 vald (Itaalia), 3. järgu haldusüksus Itaalias
 vald (Kreeka), 3. järgu haldusüksus Kreekas
 vald (Leedu), 2. järgu haldusüksus Leedus
 vald (Läti), 2. järgu haldusüksus Lätis
 vald (Norra), 2. järgu haldusüksus Norras
 vald (Prantsusmaa), 5. järgu haldusüksus Prantsusmaal
 vald (Rootsi), 2. järgu haldusüksus Rootsis
 vald (Saksamaa), 3. järgu haldusüksus Saksamaal
 vald (Soome), 2. järgu haldusüksus Soomes
 vald (Šveits), 3. järgu haldusüksus Šveitsis
 vald (Taani), 2. järgu haldusüksus Taanis
 vald (Ukraina), 3. järgu haldusüksus Ukrainas

Muu:
 Vald (perekonnanimi)

Vaata ka 
 kommuun
Koroonapandeemia Poolas

Koroonaandeemia Poolas on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.

Kronoloogia 

Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Poolas 4. märtsil 2020.

14. märtsil registreeriti esimene surmajuhtum, kui koroona tagajärjel suri 56-aastane naine.

21. märtsi seisuga oli Poolas tuvastatud 492 koroonaviirusega nakatunut.

10. mail pidid Poolas toimuma presidendivalimised, kuid jaoskondi ei avatud koroonapandeemiast põhjustatud poliitilise kriisi tõttu. Valimisi ei lükatud ametlikult edasi ega tühistatud, sest valitsus ja opositsioon ei suutnud leida mõlemat osapoolt rahuldavat põhiseaduslikku lahendust. Poola valimiskomisjon andis 10. mail parlamendi spiikrile 14 päeva aega presidendivalimiste uue kuupäeva määramiseks.

Andmestik 

Tuvastatud nakatunuid Poolas, allikas:

Viited

Välislingid 
 Mapa zarażeń koronawirusem (SARS-CoV-2)
 Coronavirus: Celebrity vaccinations causes public outrage in Poland, AFP, Warsaw Monday 04 January 2021

Poola
Poola
Kastlõks

Kastlõks on püünis, millega loomi, põhiliselt väikekiskjaid, saab püüda elusana.

Selle suurus sõltub püütavast loomast - kährik, naarits, nugis, tuhkur, mäger, mink, rebane, varem ka ilves ja hunt. Püünise sulgeb langev uks, mille mehhanismi käivitab saakloom ise, kui ta haarab  tugipulgast ja tallalauast koosneva luku külge kinnitatud söödast. 

Aastaringselt võib Eestis kastlõksuga jahti pidada kährikule ja mingile. Teistele väikeulukitele on selline jaht lubatud põhiliselt sügis-talvisel ajal. 

Tänapäeval kasutatakse traadist puur-lõkse, mis on ohutu ja humaanne viis soovimatute loomade püüdmiseks, ümberpaigutamiseks ja vabaks laskmiseks sobivas kohas, samuti ära jooksnud koduloomade (kassid jne) püüdmiseks.

Vaata ka
Lööklõks
Vedrulõks

Viited

Välislink 
Väikekiskjad on kasvav mure eesti metsades ,  Maaleht 21.03.2019
Kastlõks, Eesti Rahva Muuseum

Jahipidamisvahendid
Lööklõks

Lööklõks ehk langlõks (lõunaeesti murdes  lauss, läänemurdes  laust, idamurdes  nakas) on püünis, mis surmab saaklooma. Lööklõksus vabastab sööta haarav loom tema kohal oleva raskuse. 

Väike lööklõks (hiire- või rotilõks) koosnes endisaegadel loomale langevast laiast lauatükist, suur lööklõks (karus- või röövloomalõks) raskusega koormatud teibast või palgist (alusega või ilma).

Vaata ka
Kastlõks
Vedrulõks

Viited

Välislink 
Väikekiskjad on kasvav mure eesti metsades ,  Maaleht 21.03.2019
Lauss, Eesti Rahva Muuseum

Jahipidamisvahendid
Miastko

Miastko (saksa Rummelsburg, kašuubi Miastkò) on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Bytówi maakonnas, Miastko valla halduskeskus. Miastko asub Bytówist umbes 37 km lääneedelas.

Asulat on esmakordselt mainitud 1478. aastal, linnaõigused sai 1617. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1875. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus. Punaarmee hõivas linna 3. märtsil 1945, hävis 70% linnast. 1963. aastal alustas Miastkos tööd nahkkinnaste ja -rõivaste vabrik.

2012. aastal avati Miastkos monument poola rahvale.

Viited

Pomorze vojevoodkonna linnad
Ateist (ajakiri)

Ateist : Teaduslik-metoodiline usuvastane kuukiri, oli usuvastane ajakiri, mis ilmus 1941. aasta veebruarist kuni 1941. aasta juunini Tallinnas.

Ajakiri oli NSV Liidu Võitlevate Usuvastaste Liidu Eesti NSV Organiseeriva Toimkonna häälekandja / RK Poliitiline Kirjandus.

Vastutav toimetaja oli K. Juhanson, tegevtoimetaja Ago Jõger, tehniline toimetaja Karl Vanaveski, korrektor Helene Johani.

Ajakirjas ilmusid Gori karikatuurid.

Kokku ilmus 6 numbrit.

Trükiti trükikojas Kommunist 10 000 eksemplari.

Ateist oli kantud 1941. aastal Saksa okupatsioonivõimu poolt avaldatud Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestikku.

Viited 
Eesti endised ajakirjad
Lingenau

Lingenau on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Geograafia 

Lingenau asub Bodeni järvest kagus 685 m kõrgusel. 30,8 % territooriumist on metsa all. See on Saksamaa-Austria ühisprojekti Naturpark Nagelfluhkette liige.

Ajalugu 

Lindigenowet on kirjalikult esmakordselt mainitud 1227. aastal. See on vanim asustus Vorderwaldis (tuntud ka kui Vorderer Bregenzerwald) ja kuulus pikka aega Mehrerau kloostrile.

Habsburgid valitsesid Vorarlbergi osi vaheldumisi Tiroolist ja Kaugemast Austriast (Freiburg im Breisgau). Aastatel 1805-1814 kuulus Lingenau Baierile, siis taas Austriale. Austria Vorarlbergi liidumaa moodustamisest 1861. aastal kuulub Lingenau Vorarlbergi.

Sajandeid, kuni Teise maailmasõja alguseni, said elanikud kasu Bad Hohlist, mis asub rauarikkal allikal nimega Maxriese.

Aastatel 1945-1955 oli Lingenau Prantsuse okupatsioonitsooni osa Austrias.

Kultuur 

Püha Ristija Johannese kihelkonnakirik (Hl. Johannes der Täufer) ehitati 19. sajandil.

Barokne Püha Anna kabel (Hl. Anna) ehitati 1722. aastal ja on tehtud tuffist.

Tuffi loodusrada (Quelltuff-Naturlehrpfad) loodi oja lähedale, mis lõhestab üle 40 m kõrgust Quelltuffi (tuff). See vaatepilt loodi hilisel jääajal.

Puidust Gschwendtobeli sild Lingenau ja Eggi vahel üle Subersachi jõe ehitati 1834. aastal Alois Negrelli poolt, kes töötas ka Suessi kanali kallal. Arvestades selle vanust, peetakse silda inseneri- ja puusepatööde meistriteoseks.

Rippsild Lingenau ja Eggi vahel üle Subersachi jõe on jalakäijate tross-sild, mis ehitati 1901. aastal. Silla pikkus on 57 m ja tänapäeval kasutavad seda ainult jalutajad.

Bregenzerwälder Käsekeller on Lingenaus olnud aastast 2002. Selles juustukeldris hoitakse vanandamiseks üle 32 000 juustuketta. See on Käsestraße Bregenzerwaldi algatus säilitada väikesemahulist põllumajandust ja kohalike toodete mitmekesisust Bregenzerwaldis ja seega toetada Vorarlbergi juustukultuuri. Juustukelder on enam kui 6,5 miljoni euroga läbi aegade suurim investeering Vorarlbergi piimatööstusse.

Bregenzerwald Umgang (sõna otseses mõttes 'Bregenzerwaldi jalutuskäik') näitab 12 küla Bregenzerwaldis, sealhulgas Lingenaud. Maastiku, avalike hoonete, elamute ja igapäevaste objektide abil antakse jalutajatele teavet Bregenzerwaldi tüüpilise arhitektuuristiili kohta läbi sajandite.

Viited 

Vorarlbergi liidumaa vallad
Ušniša

Ušniša (sanskriti keeles उष्णीष, uṣṇīṣa) on ikonograafiliselt Buddha kujutise pealael asuv kõrgendik, üks budade või suurmeeste tunnustest.

Ušniša päritolu ja tähendus ei ole selge. Seda on peetud teatud eriliseks peakatteks või turbaniks, austusväärsete isikute pea kohal hoitava päikesevarju sümboliks, juustest moodustatud sõlmeks või põiminguks, sümboolseks tuleleegiks, eriliseks krooniks või kroontšakra kujutiseks vmt. Ühelegi nendest selgitustest pole piisavalt kinnitusi. Paljude tekstide põhjal oli Buddha kiilaspäine, juuksed raseeritud. 

Ühe seletuse kohaselt võib selline Buddha kujutis ilmuda sügavas meditatsiooniseisundis ning esineda äratuntavalt ka Mandelbroti fraktalis.

Vaata ka

Ušnīša-vidžaja

Viited

Välislingid

The Ushnisha.

Budad
Buddha kujud
Riefensberg

Riefensberg on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Riefensberg on Nagelfluhkette looduspargi osa, mis on kogupindalaga 401 km² ja 24 km pikk ning hõlmab 6 Baieri ja 8 Vorarlbergi valda.

Ajalugu 

Riefensbergi linnast ("rivinsperc") teatatakse esmakordselt 1249. aastal paavst Innocentius IV ürikus.

Kultuur 

Kihelkonnakirik St. Leonhard ehitati 1426. aastal, seda laiendati aastatel 1818-1821 ja renoveeriti aastatel 1969-1971.

Kabel St. Anna ehitati 18. sajandil ja on rikas barokk-kujude poolest.

2010. aastal leiti Aueri veski umbes 300 aastat vana veskikivi. Riefensbergis olid 17.-19. sajandil mõned veskid. Jahvatuskivi on välja pandud jalgteele.

Juppenwerkstatt Riefensbergis värvitakse ja õmmeldakse Bregenzerwaldi rõivaid endiselt traditsioonilisel viisil. Tüüpilist Bregenzerwälder Juppet poodides "valmis kujul" ei müüda, vaid seda saab Juppenwerkstattis ainult individuaalselt valmistada. Tänapäeval kannavad Bregenzerwaldi naised Juppet pulmades ja pühapäeviti kirikus.

Viited 

Vorarlbergi liidumaa vallad
Manuel Marrero

Manuel Marrero Cruz (sündinud 11. juulil 1963) on Kuuba poliitik, alates 21. detsembrist 2019 Kuuba peaminister. Ta on 43-aastase pausi järel riigi esimene peaminister, aastatel 1976–2019 sellist institutsiooni Kuubal ei olnud. Enne Marrerot oli viimati peaminister Fidel Castro.

Marrero kuulub Kuuba Kommunistlikusse Parteisse ning oli aastatel 2004 kuni 2019 riigi turismiminister. Tema ametiajal taastus riigi turismisektor jõudsasti.

Ta on varem olnud arhitekt ning töötanud Gaviotas, Kuuba sõjaväe turismiharus, kus ta oli auastmelt kolonel.

Viited

Kuuba poliitikud
Sündinud 1963
Şabāḩ al-Khālid aş-Şabāḩ

Şabāḩ al-Khālid aş-Şabāḩ (araabia keeles صباح الخالد الحمد الصباح, läänepäraselt Sabah Al Khalid Al Sabah; sündinud 3. märtsil 1953) on Kuveidi diplomaat ja poliitik, kes oli 19. novembrist 2019 kuni 19. juulini 2022 Kuveidi peaminister. Ta on pikaaegne riigitegelane, kes on olnud mitmes ministriametis. Lisaks kuulub ta Kuveiti valitsevasse aş-Şabāḩi dünastiasse.

Viited

Sündinud 1953
Kuveidi poliitikud
Hõbepuu

{{Taksonitabel
| nimi = Hõbepuu
| pilt = Elaeagnus commutata 2019 09 21 Kumpula 0160.jpg
| pildi_laius = 
| pildi_seletus = '| värvus = taimed
| riik = Taimed Plantae
| hõimkond = Õistaimed Magnoliophyta
| klass = Kaheidulehelised Magnoliopsida
| selts = Roosialaadsed Rosales
| sugukond = Hõbepuulised  Elaeagnaceae
| sugukonna_autor = 
| perekond = Hõbepuu Elaeagnus
| levikukaart = 
| sünonüümid = 
}}Hõbepuu' (Elaeagnus) on õistaimede perekond hõbepuuliste sugukonnast.

 Levik 
Pärinevad Hiinast ja Kesk-Aasiast. Kasvab loodusikult liivasel mullal, mäekülgedel ja kaljudel.

 Liigid 

 Rohkeõieline hõbepuu (Elaeagnus multiflora)
 Sarik-hõbepuu (Elaeagnus umbellata)
 Ahtalehine hõbepuu (Elaeagnus angustifolia)
 Läikiv hõbepuu (Elaeagnus commutata'')

Sümbioos 
Hõbepuude juuremügaras asuvad aktinobakterid, mis on lämmastikku fikseerivad sümbiondid.

Kasutamine

Puuviljanduses 
Läikiva hõbepuu viljad ei sünni süüa, kuid söödavad on ahtalehise, rohkeõielise ja sarik-hõbepuu viljad.

Iluaianduses 
Eestis kasutatakse haljastuses läikivat hõbepuud.

Meetaimena 
Hõbepuud sobivad kasvatamiseks meetaimena.

Ravimtaimena 
Hõbepuu vilju kasitatakse seedehäirete raviks. Need on toniseeriva ja põletikuvastase toimega.

Viited 

Hõbepuulised
Prószków

Prószków (saksa Proskau) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Opole maakonnas, Prószkówi valla halduskeskus. Prószków asub Opolest umbes 11 km lõunaedelas.

Asulat on esmakordselt mainitud 1250. aastal, linnaõigused sai 1560. aastal, kuid kaotas need 1915. aastal. Kuni 1945. aastani oli Prószków Saksamaa koosseisus. Linnaõigused sai Prószków tagasi 2004. aastal.

Linna olulisim vaatamisväärsus on Prószkówi loss, mis omandas praeguse kuju ümberehituse käigus aastatel 1677–1683.

Viited

Opole vojevoodkonna linnad
Naeriliblikas

Naeriliblikas (Pieris napi) on põualibliklaste sugukonda kapsaliblika perekonda kuuluv liblikas.

Levila 
Naeriliblikas on levinud kogu Euroopas, aga ka Põhja-Aafrikas, suures osas Aasiast ja Põhja-Ameerikas.

Viited

Välislingid 

 

Põualibliklased
Eesti liblikalised
Szprotawa

Szprotawa (saksa Sprottau) on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Żagańi maakonnas, Szprotawa valla halduskeskus. Szprotawa asub Żagańist umbes 16 km idakagus.

Asulat on esmamainitud 1000. aastal, linnaõigused sai 1260. aasta paiku. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

Linna olulisemad vaatamisväärsused on 16. sajandil rajatud kahe torniga raekoda ja gooti stiilis Püha Neitsi Maarja Taevamineku Kirik.

Viited

Lubuszi vojevoodkonna linnad
Schröcken

Schröcken on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Geograafia 

Schröcken asub Austria Alpides 1269 m kõrgusel. 12,4 % alast on metsane, 39,4% on alpiala.

Ajalugu 

Schröckeni ümbruse ala asustati esmakordselt 1300. aasta paiku saksakeelsete walserite poolt, kes tulid Austriasse Berni Oberlandist, mis asub Šveitsis Berni kantoni lõunaosas. Linn tehti 1806. aastal piirkondliku haldusala Tannbergi osaks.

Linn asub Šveitsi, Austria ja Saksamaa vahelise piiri lähedal. Aastatel 1805-1814 kuulus linn Baierile. Seejärel jälle Austriale. Aastatel 1945-1955 oli Schröcken Prantsuse okupatsioonitsooni osa Austrias.

Nimi 

Algne nimi oli "Girsboden". "Schröcken" ilmus esmakordselt 17. sajandi alguses.

Vaatamisväärsused 

Jumalaema palvetamise kirik, esimene kirik ehitati Schröckenisse 1639. aastal. Kirik suurendas oma liikmeskonda aastatel 1726-1732, kuid hoone põles 1863. aastal maha. Ülesehituskavatsus toimus aastatel 1864-1867 ning kirik taaspühitseti. Kiriku ümber on müüriga kalmistu.

Kuulutuse kabel, 18. sajandi uusgooti kabel ehitati 1779. aastal.

Vaata ka 

 Horizon Field

Viited 

Vorarlbergi liidumaa vallad
Igor Matovič

Igor Matovič (sündinud 11. mail 1973 Trnavas) on Slovakkia poliitik. Ta oli 21. märtsist 2020 kuni 1. aprillini 2021 Slovakkia peaminister.

Ta lõpetas aastal 1997 Bratislava Comeniuse Ülikooli juhtimisteaduskonna.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe lapse isa.

Slovakkia peaministrid
Slovakkia poliitikud
Sündinud 1973
Mīshāl ʻAwn

Mīshāl Naʻīm ʻAwn (araabia keeles ميشال نعيم عون‎; sündinud 18. veebruaril 1935) on Liibanoni sõjaväelane ja poliitik, alates 31. oktoobrist 2016 Liibanoni president. Liibanoni parlament valis ta ametisse alles 46. istungil ning sellega lõppes 29 kuud kestnud patiseis. Ta on maroniidi kristlane ning erakonna Vaba patriootlik liikumine asutja.

Mīshāl ʻAwn nimetati 1984. aastal Liibanoni relvajõudude juhatajaks. Ta oli aastatel 1988–1990 Liibanoni peaminister, ʻAwni nimetas valitsusjuhiks ning ajutiseks peaministriks ametist lahkuv president Amīn al-Jumayyil. Vastuoluline käik põhjustas korraga kahe konkureeriva valitsuse tekkimise, lisaks kindral ʻAwni valitsusele tegutses ka peaminister Salīm al-Ḩuşşi valitsus.

ʻAwn kuulutas 14. märtsil 1989 Süüria armee vastu "vabadussõja". Süüria väed vallutasid 13. oktoobril 1990 mitmeid ʻAwni territooriume, kaasaarvatud Baabdas asuva Baabda presidendipalee. Lahingutes hukkus sadu Liibanoni sõdureid ja tsiviilisikuid. ʻAwn pages Beirutis asuvasse Prantsusmaa saatkonda. Prantsusmaa rahuldas tema asüülitaotluse ning ta oli seal eksiilis 15 aastat, kuni 2005. aastani.

ʻAwn naasis kodumaale 7. mail 2005, 11 päeva pärast Süüria vägede riigist lahkumist. Aastal 2006 sõlmis ta Vaba patriootliku liikumise (VPL) juhina Hezbollahiga "Vastastikuse mõistmise memorandumi", millega pandi alus senikestvale liidule. Hoolimata ʻAwni ja Ḩāfiz̧ al-Asadi vahelisest verisest ajaloost külastas ʻAwn 2009. aastal Hafizi poja Bashshār al-Asadi juhitavat Süüriat.

ʻAwn valiti 2005. aastal parlamendi liikmeks. Ta juhtis parlamendis lisaks VPL-le ka suuremat, 27-liikmelist plokki Reformi ja muutuse plokk, mis oli sellel ajal parlamendis suuruselt teine liit. Ta kandideeris 2014. aasta presidendivalimistel, kus tema peamised rivaalid olid Samir Geagea, Suleiman Frangieh Jr. ja Henri Helou. Üle kahe aasta veninud valimised lõppesid 2016. aastal ʻAwni võiduga ning ta nimetati Mīshāl Sulaymāni mantlipärijaks.

Viited

Liibanoni peaministrid
Liibanoni presidendid
Sündinud 1935
Vilius Šapoka

Vilius Šapoka (sündinud 14. detsembril 1978 Šiauliais) on Leedu rahandustegelane ja poliitik.

Ta omandas Vilniuse Ülikoolis 2001. aastal bakalaureusekraadi rahanduse erialal ja 2003. aastal magistrikraadi panganduse erialal. 2012. aastal omandas ta Baltic Management Institute'is rahvusvahelise magistrikraadi ärijuhtimise erialal. 1999–2001 töötas ta Leedu Hoiupangas konsultandi, analüütiku ja klienditeeninduse osakonna juhatajana. 2002–2006 töötas ta Leedu rahandusministeeriumis vanemspetsialisti, peaspetsialist ja finantsturgude poliitika osakonna juhatajana. 2006–2012 oli ta Leedu väärtpaberikomisjon aseesimees ja seejärel esimees. 2012–2016 oli ta Leedu Panga finantsteenuste ja -turgude osakonna juhataja.

Alates 13. detsembrist 2016 kuni 11. detsembrini 2020 oli Vilius Šapoka Leedu rahandusminister.

Viited

Leedu poliitikud
Rahandusministrid
Sündinud 1978
Hommik (ajaleht, 1914)

Hommik : teine õhtune väljaanne, oli ajaleht, mis ilmus (20. november – 20. detsember 1914) aastal Tallinnas.

Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Mihkel Rumba. Kontor asus Tallinnas, Suur-Karja nr 8 II korrusel.

Ajalehel oli neli lehekülge ja ilmus iga päev, kokku ilmus 27 numbrit. Lehe hind oli 2 kopikat. Laupäevasel lehel oli kaasas ka ajaleht "Kilk".

Trükiti J. Topmanni trükikojas, Müürivahe tn 17

Viited 
Eesti endised ajalehed
Infodeemia

Infodeemiaks on liigse teabe esitamine probleemi kohta, mis muudab selle esmavajaliku lahendamise tunduvalt keerukamaks. Infodeemiana võib näiteks käsitleda COVID-19 pandeemia ajal tekkinud väärinformatsiooni või ka vandenõuteooriate kiiret levikut maailma rahvastike seas. Nõndanimetatud infodeemia põhiliseks meediumiks on internet, mis pakub andmeedastusele ja selle viraalseks muutumisele soodsa infokeskkonna.
Anže Logar

Anže Logar (sündinud 15. mail 1976 Ljubljana) on Sloveenia poliitik, ta kuulub Sloveenia Demokraatlikku Parteisse.

Ta lõpetas Ljubljana ülikooli majandusteaduskonna 2000. aastal, magistrikraadi sai sealsamas 2006. aastal ja doktorikraadi 2016. aastal. 

2000. aastast kuni 2003. aasta jaanuarini töötas ta SKB Panga turundusosakonnas. Kuni 2006. aastani töötas ta Europarlamendis fraktsiooninõunikuna. Seejärel oli ta Sloveenia valitsuse kommunikatsioonibüroo juhataja. Aastatel 2014–2018 oli ta Sloveenia parlamendi liige.

Alates 13. märtsist 2020 kuni 1. juunini 2022 oli Anže Logar Sloveenia välisminister.

Viited

Sloveenia välisministrid
Sündinud 1976
Matej Tonin

Matej Tonin (sündinud 30. juunil 1983) on Sloveenia poliitik, ta kuulub erakonda Uus Sloveenia.

Matej Tonin õppis politoloogiat Ljubljana ülikoolis, kus omandas magistrikraadi 2010. aastal. 

Poliitikas osaleb ta alates 2001. aastast, mil astus erakonda Uus Sloveenia. 2006. aastast kuulus ta Kamniki linna volikogusse. 2007–2008 oli ta erakonna Uus Sloveenia parlamendinõunik. 2008–2011 oli ta firma Vizija juht. Alates 2011. aastast oli ta Sloveenia parlamendi liige. 2018. aastal valiti ta erakonna Uus Sloveenia esimeheks. 2018. aasta 22. juunist kuni 23. augustini oli ta Sloveenia parlamendi esimees.

Alates 13. märtsist 2020 kuni 1. juunini 2022 oli Matej Tonin Sloveenia kaitseminister.

Viited

Sloveenia poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1983
Oleg Țulea

Oleg Țulea (sündinud 31. märtsil 1980 Căușenis) on Moldova poliitik, ta kuulub erakonda Demokraatlik Moldova.

2002. aastal sai ta Moldova Riiklikus Ülikoolis litsentsiaadikraadi poliitikateaduste alal ja 2003. aastal samas magistrikraadi poliitikateaduste alal. 2005. aastal sai ta Bukarestis asuvas kõrgkoolis Ovidiu Șincai magistrikraadi poliitikajuhtimise alal. 

Aastatel 2003–2005 töötas ta Moldova Rahvusliku Noorte Nõukogu rahvusvahelise sekretärina. 

Aastatel 2005–2009 ja 2011–2014 oli ta Moldova parlamendi liige. 

Aastatel 2009–2011 oli ta spordi- ja noorteministri asetäitja.

2016. aastast kuni 15. märtsini 2020 oli ta Moldova suursaadik Ungaris (samaaegselt ka Bosnia ja Hertsegoviinas, Sloveenias ja Horvaatias).

Alates 16. märtsist 2020 kuni 9. novembrini 2020 oli ta Moldova välis- eurointegratsiooni minister.

Viited

Moldova välisministrid
Sündinud 1980
Hommik (ajaleht, 1913)

Hommik oli ajaleht, mis ilmus iga päev (22. detsember 1913/4. jaanuar 1914 – 23. mai/5. juuni 1914) Tallinnas.

Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Mihkel Rumba, Hans Valk oli peatoimetajaks (nr. 19-21) ja tegevtoimetajaks (nr. 18, 22-43).

Ajalehte trükiti J. Topmanni trükikojas, Müürivahe tn 17.

1914 aastal arestis Tallinna trükiasjanduse inspektor ajalehenumbrid 107, 108. Kokku ilmus 111 numbrit.

Peale seda jätkati ajalehega Hommik : teine õhtune väljaanne.

Välislink 
Digar - Hommik 23. mai 1914 nr 111

Viited 
Eesti endised ajalehed
Antotsüaniinid

Antotsüaniinid ehk antotsüaanid on flavonoidide klassi kuuluvad vees lahustuvad pigmentained. Need pigmendid on antotsüanidiinide glükosiidid. Iga antotsüaniin koosneb kolmest osast: hüdroksüülitud tuumast (aglükoon), sahhariidkomponendist ja vastasioonist. Sahhariidideta antotsüaniinide analooge kutsutakse antotsüanidiinideks või lihtsalt aglükoonideks. Põhilised taimedest leitud aglükoonid on tsüanidiin, peonidiin, delfinidiin, petunidiin, malvidiin ja pelargonidiin. Tsüanidiin-3-glükosiid on enim esinev antotsüaniin taimedes. Praeguseks on loodusest leitud üle 600 erineva antotsüaniini.

Olenevalt pH-st, temperatuurist, valgusest ja antotsüaniini struktuurist võivad need pigmendid värvuselt olla punased, lillad või sinised. Antotsüaniine leidub looduslikult paljudes lilledes ja köögi- ning puuviljades. Antotsüaniinide rikkad on näiteks mustikad, must sõstrad ja punased sõstrad, kirsid, viinamarjad, jõhvikad, maasikad, õunad ning pirnid. Köögiviljadest näiteks punapeet, baklažaan ja punane kapsas.

Antotsüaniinide kõik funktsioonid taimes pole veel täpselt teada. Nende pigmentide esinemine viljades ja õites meelitab ligi tolmeldajaid ning aitab kaasa seemnelevikule. Arvatakse, et antotsüaniinid aitavad taimedel toime tulla stessiga, mida põhjustavad näiteks UV-kiirgus või patogeenid.

Kasutus

Antotsüaniine peetakse eelkõige tugevateks antioksüdantideks, millel on võime kehas siduda vabu radikaale. Lisaks on neil antimikroobsed ja põletiku- ning vähivastased omadused. Antotsüaniididele on omistatud veel palju erinevaid tervist parandavaid toimeid, näiteks kaitsevad nad närvirakke, parandavad nägemist ja aitavad võidelda haiguste vastu. 

Antotsüaniinid on ka väga head looduslikud värvaineid. Võrreldes sünteetiliste värvainetega on antotsüaniidid tervislikumad ja selle tõttu leiavad laialdast kasutust ka toiduainetetööstuses.

Viited

Flavonoidid
1. järgu armeekomandör

1. järgu armeekomandör (vene keeles Командарм 1-го ранга) oli Nõukogude Liidu sõjaväeline auaste aastail 1935–1940.

1. järgu armeekomandörid:
20. november 1935: Sergei Kamenev (suri 25. augustil 1936)
20. november 1935: Jona Jakir (hukati 12. juunil 1937, rehabiliteeriti 1957)
20. november 1935: Jeronimas Uborevičius (hukati 12. juunil 1937, rehabiliteeriti 1957)
20. november 1935: Ivan Belov (hukati 29. juunil 1938, rehabiliteeriti 26. novembril 1955)
20. november 1935: Boriss Šapošnikov (alates 7. maist 1940 Nõukogude Liidu marssal, suri 26. märtsil 1945)
20. veebruar 1938: Ivan Fedko (hukati 26. veebruaril 1939, rehabiliteeriti 1956)
14. september 1938: Mihhail Frinovski (hukati 4. veebruaril 1940, ei rehabiliteeritud)
8. veebruar 1939: Grigori Kulik (alates 7. maist 1940 Nõukogude Liidu marssal, hukati 24. augustil 1950, rehabiliteeriti  11. aprillil 1956, Nõukogude Liidu marssali auaste taastati 28. septembril 1957)
8. veebruar 1939: Semjon Timošenko (alates 7. maist 1940 Nõukogude Liidu marssal, suri 31. märtsil 1970)

Kokku anti see auaste üheksale isikule, kellest üks suri loomulikku surma, viis hukati enne 1940. aastat ja kolmele anti Nõukogude Liidu marssali auaste (neist üks hukati omakorda hiljem). Üldse suri selles auastmes olnud isikuist loomulikku surma kolm, ülejäänud kuus hukati ja neist viis hiljem rehabiliteeriti postuumselt.

Nõukogude Liidu sõjaväelised auastmed
Roostehaigused

Roostehaigused on tingitud roosteseentest (Pucciniomycetes), mis kuuluvad kandseente (Basidiomycota) hõimkonda. Roosteseente perekonda kuulub ligi 40 000 liiki. 

Teravilja roosteseened (Puccinia spp) on majanduslikult kõige olulisemad taime patogeenid . Roosteseentel on keerukas elutsükkel, mis koosneb 5 spoori faasist ja vajab ka vaheperemeest. Seen nakatab alguses rohtset peremeestaime, kus see paljuneb ja põhjustab roostehaigusele omaseid kahjusid. Talveks vajab seen vaheperemeest, kus sugulisel teel paljuneda ja talvituda .

Taksonoomia
Kasutatud artikkel: List of Puccinia species

 Puccinia graminis – kõrrerooste
 Puccinia rubi-idaei – vaarikarooste
 Puccinia coronata – kroonrooste
 Puccinia recondita – pruunrooste
 Puccinia porrii – sibularooste
 Puccinia pelargonii-zonalis – pelargoonirooste

Viited
Kartuli-lehemädanik

Kartuli-lehemädanik on levinuim kartuli ja tomati haigus. Seda tekitab ebajahukastelaadsete (Peronosporales) seltsi kuuluv munasseen Phytophthora infestans. Haigus levib eostega õhus, rändeostega vees ja suguliselt tekkinud püsieostega. Haiguse levikut soodustavad vihm ja suur õhuniiskus.

Sümptomid 
 Lehemädaniku esimesed sümptomid põllul on väikesed, hele- kuni tumerohelised, ümmargused kuni ebakorrapärase kujuga veega leotatud laigud.
 Need kahjustused ilmnevad tavaliselt kõigepealt alumistel lehtedel.
 Mädaniku kahjustus hakkab sageli arenema lehetipust või servadest.
 Jaheda ja niiske ilmaga laienevad lehemädaniku kolded kiiresti suurteks, tumepruunideks või mustadeks kahjustusteks.
 Mädanikku ümbritseb sageli ka kollane klorootiline halo.
 Nakatunud kohad arenevad leherooni ning uute nakkuste tekkimisel ja olemasolevate nakkuste ühinemisel võivad terved lehed mõne päeva jooksul pruunistuda ja kuivada. 
 Kahjustused võivad esineda ka taime mugulatel ja vartel.
 Jaheda ja märja ilmaga on kahjustuste servas või mööda leheroodu nähtav valge ebajahukaste moodustis või niidistik. 
 Kui ilm muutub soojaks ja kuivaks, muutuvad kahjustatud kohad tuhmiks.
 Nakatunud kohta ümbritseb mõnikord kollane või roheline äär.
 Kui lehemädaniku nakkus põllul suur, on tunda ebameeldivat lõhna. 
 Mugulal olevad haavata saanud kohad muutuvad pruuniks või violetseks, mis võivad olla suuruselt erineva kujuga.

Tõrje 
Lehemädaniku tõrjemeetoditeks võib kasutada haiguskindlamaid sorte, põlluhügieen hoida korras, eelidandamist koos eelneva soojendamisega, varajast kartuli mahapanekut, tõhusat muldamist, seemnematerjali hoolikat sorteerimist ja pidevat uuendamist. Nende nõuete järgimine võib lehemädaniku nakkust edasi lükata ja anda kuni 30% enam saaki. Vaatamata paljudele katsetele ja uurimustele ei ole siiani õnnestunud leida efektiivset vahendit lehemädaniku vastu mitmesugustest taimse, vetikalise või antagonistlikebakterite päritoluga ainetest.

Viited 

Taimehaigused
Vassili Šorin

Vassili Ivanovitš Šorin (26. detsember 1870/7. jaanuar 1871 Kaljazin – 29. juuni 1938 Leningrad) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik, 1916). 

Nõukogude Liidu sõjaväelased
Punalipu ordeni kavalerid
sündinud 1871
Surnud 1938
Muhyiddin Yassin

Muhyiddin bin Haji Muhammad Yassin (jawi kirjas محي الدين بن محمد يسٓ‎; sündinud 15. mail 1947) on Malaisia poliitik, kes oli 1. märtsist 2020 21. augustini 2021 Malaisia peaminister. 

Ta valiti 29. veebruaril 2020 Mahathir Mohamadi mantlipärijaks, kui Mohamad astus 24. veebruaril seoses riigis toimuva poliitilise kriisiga ootamatult tagasi. Muhyiddin esindab Malaisia parlamendis Pagohi ja Johori osariigi parlamendis Bukit Gambiri. Ta on juhtinud valimisliitu Pakatan Harapan ning 2020. aasta seisuga juhib Malaisia Ühendatud Põlisrahvaparteid. Aastatel 2009–2015 oli ta Malaisia asepeaminister, aastatel 2009–2016 valimisliidu Barisan Nasionali (BN) aseesimees ning suurima sellesse kuulunud erakonna Ühendatud Malaide Rahvuslik Organisatsioon asepresident.

Muhyiddin veetis lapsepõlve Johori osariigis ning pärast Malaya ülikooli lõpetamist asus tööle avalikus sektoris. Ta tõusis mitmes riigiettevõttes kõrgele kohale. Aastal 1978 valiti ta Pagohist parlamendi liikmeks. Parlamendis oli ta parlamendi sekretär, seejärel välisminister, föderaalterritooriumide aseminister ning hiljem kaubandus- ja tööstusaseminister. Aastatel 1986–1995 oli ta Johori osariigi menteri besar ehk valitseja.

Ta naasis päevapoliitikasse aastal 1995 ning ta valiti noorte- ja spordiministriks. Järgmiste valimistega sai temast sisekaubanduse ja tarbijaküsimuste minister. Aastatel 2004–2008 oli ta Abdullah bin Ahmad Badawi valitsuses põllumajandus- ja toidutööstusminister ning aastatel 2008–2009 väliskaubandus- ja tööstusminister.

Aastal 2009 nimetas peaminister Najib Razak ta haridusministriks. Haridusministrina lõpetas ta inglise keele kasutamise koolides loodus- ning reaalainete õpetamiseks. Ta tekitas poleemikat, kui vastas opositsiooni palvele kasutada loosungit "Malaisia ennekõike" loosungiga "Malaid ennekõike". Aastal 2015 kõrvaldas peaminister Najib ta ministriametist ning juunis 2016 visati ta Ühendatud Malaide Rahvuslikust Organisatsioonist välja.

Viited

Malaisia peaministrid
Sündinud 1947