joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Wildsee (Seefeld)

Wildsee, mida aeg-ajalt ka Seefelder Seeks ("Seefeldi järveks") nimetatakse, on järv Austria Seefeldi kuurordi lähedal Gschwandtkopfi (1495 m) jalamil. Selle pindala on 6,1 ha ja maksimaalne sügavus 5,1 m. Suurem osa järvest kuulub Seefeldi vallale, selle lõuna- ja läänekallas on Reith bei Seefeldi osa.

Järve toidavad Haglbach, mis algab Seefelder Jochi sadula alt ja suubub järve kagust, ning Reither Moori raba ja teiste väikeste ojade vesi. Selle valgla on veidi alla 7 km². Järve tühjendab põhjasuunas Seebach, mis suubub Isarisse. Järve idakaldal on väikesed pilliroo- ja lõikheinapeenrad; läänekaldal ulatub järveni segamets. Järvest lõunas on Reither Moori raba, mis on tekkinud Wildsee settimisest, kus kasvavad mägimännid. Lõunakallas ja Reither Moor on looduskaitsealad.

Wildsee andis tõenäoliselt oma nime Seefeldi külale, mida on esmakordselt mainitud 1022. aastal. Keiser Maximilian I kasutas seda kalakasvatuseks ja lasi sisse viia silmud, mistõttu kandis järv ka Lampretensee nime. Sel ajal hinnatud delikatessiks peetud kala aretus kestis siiski vaid paar aastakümmet. Täna on Wildsee populaarne suplusjärv kahe rannaga. Limnoloogiliste uuringute kohaselt on toitainete sisaldus järves väike või keskmine. Järve rabalaadse iseloomu tõttu on nähtavus vaid umbes 1-3 m. 2013. aastal klassifitseeriti vee kvaliteet suurepäraseks.

Wildseed ähvardab Haglbachi toodud setete tõttu mudastumine. Tulevikus kaevatakse Innsbrucker Straßest ida poole setete kinnipüüdmiseks tiik. Kaalutakse ka järve laiendamist.

Galerii
Arilena Ara

Arilena Ara (sündinud 17. juulil 1998 Shkodëris), tuntud ka kui lihtsalt Arilena, on Albaania lauljatar. Ta osales 2012. aastal talendisaates "X Factor Albania" ning saavutas esikoha. Ta pidi esindama 2020. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Albaaniat lauluga "Fall from the Sky", kuid võistlus jäi koroonapandeemia tõttu ära.

Diskograafia

Singlid

Auhinnad

Festivali i Këngës

Kënga Magjike

Astana Dausy

Videofest

Viited

Albaania lauljad
Albaania esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Festivali i Këngësi võitjad
Sündinud 1998
Archibald Hill

Archibald Vivian Hill (26. september 1886 – 3. juuni 1977) oli Briti füsioloog ja biofüüsika teerajaja. 

Hill sündis Mehhikos ja omandas hariduse Cambridge'i Ülikooli Trinity College'is. 1909. aastal asus ta tegelema füsioloogiaga. 

Esimese maailmasõja ajal teenis ta laskurina Briti armees. 1915. aastal määrati ta arendama õhutõrjet. 1918. aastal sai Hill Briti impeeriumi ordu ohvitseriks.

1922. aastal sai Hill koos Otto Fritz Meyerhofiga Nobeli meditsiiniauhinna lihaste soojuse tekkemehhanismi uurimise eest. Aastatel 1923–1925 oli ta University College Londoni füsioloogiaprofessor ning aastatel 1926–1952. aastani biofüüsikalabori direktor.

Tunnustus

 1918 Briti impeeriumi ordu ohvitser
 1918 Londoni Kuningliku Seltsi liige
 1922 Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind
 1946 Aurüütlite ordu liige
 1948 Copley medal
 1952 Briti Teadusühingu president

Viited

Suurbritannia arstid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1886
Surnud 1977
Thomas Thwaites

Thomas Thwaites (sündinud 1980) on Briti disainer ja kirjanik. Tema tööd on muu hulgas käsitlenud inimese, teaduse ja tehnoloogia suhet.

Haridus 
 2004 bakalaureusekraad, humanitaarteadused, University Colledge London
 2009 magistrikraad Disaini interaktsiooni (design interaction) erialal, Londoni Kuninglik Kunstiakadeemia

Teoseid

Looduslikust toorainest valmistatud röster 

2009. aastal kaitses Thwaites Londoni Kuninglikus Kunstiakadeemias disaini interaktsiooni (design interaction) erialal magistritöö "The toaster project". Ta üritas ehitada rösterit tööstuslikest toorainetest, kaevandades ise metallimaaki, hankides murrust vilgukivi jne. Töö põhitees oli uurida inimese ja tehnoloogia vahelist suhet ning avada olmeseadmete näilise lihtsuse taga peituvat tehnoloogilist keerukust.

Thwaites otsustas ehitada rösteri, sest see oli kõige odavam olmeseade, mille ta kohaliku poe kataloogist leidis. Hiinas valmistatud röster maksis kataloogis 3,94 naelsterlingit. Thwaites avastas odavat rösterit lahti võttes, et see koosneb ligi 400 komponendist ja ligi 100 materjalist. Rösteri primitiivne koopia töötas enne hävimist 5 sekundit ja selle materjalikulu hind oli 1187,54 naelsterlingit.

Rösteri ehitamisel kasutas Thwaites kaasaegseid abivahendeid, näiteks lehepuhureid, mikrolaineahju, pliiti, interneti otsingumootoreid jne. Ta põhjendas abivahendite kasutamist sellega, et muidu ei oleks olnud võimalik projekti teostada. Juba sünteetilisest kangast särgi ja kaasaegsete jalanõude kandmine oleks nn reeglite rikkumine.

Rösteri ehitamisest kirjutas Thwaites raamatu "The Toaster Project", millest on ilmunud kolm trükki.

"Kitsmees" 
2016. aastal kehastus Thwaites kitseks ja elas 3 päeva koos kitsekarjaga Alpi aasadel Šveitsis. Thwaites on öelnud, et tema projekti eesmärk oli puhata inimeseks olemisest ning leida tehnoloogilisi viise kehastuda loomaks. Lisaks on ta öelnud, et kitseks kehastumine avardas tema jaoks hetkes elamise tunnet.

Thwaites käis aasadel ringi käpukil, kandes käte ja jalgade otsas erilisi proteese, mille ta ise disainis ja valmistas. Proteesid pidid disaineri kõnnaku ja oleku tegema võimalikult kitsesarnaseks. Ta kandis kõhu all nn lisamagu, kuhu sülitas muru, mida ta aasalt oma hammastega haaras ja mälus. Õhtuti keetis ta lisamao sisu survekatlas pehmeks ja sõi ära. Thwaites kandis peas kiivrit, et kaitsta ennast kitsedega peapoksi eest.

Kitseks kehastumise teekonnast ja kitseks olemisest kirjutas disainer raamatu "GoatMan How I Took a Holiday from Being Human". Selle töö eest pälvis Thwaites ka pila-Nobeli auhinna bioloogias.

Viited
Litoolrubiin BK

Litoolrubiin BK (tuntud ka nimede all Pigment Rubine, Carmine 6B, Brilliant Carmine 6B, litoolrubiin) on punakas sünteetiline värvaine, koostiselt asovärv, mida kasutatakse trükitööstuses, kosmeetikas ja toiduainetetööstuses.

Värvainete indeksis kannab litoolrubiin tähist PR57:1 (Pigment Red 57:1), toiduvärvina on ta tuntud e-aine tähise E180 all.

Omadused 
Ühendit kirjeldasid esmakordselt 1903. aastal R. Gley ja O. Siebert. Aine on tahkel kujul praktiliselt lahustumatu punane pulber, lahustub vähesel määral kuumas vees, külmas vees on lahustumatu, samuti etanoolis. Lahustatuna dietüülformamiidis on ühendi absorptsioonimaksimum u 442 nm. Tavaliselt kasutatakse litoolrubiini kaltsiumisoola kujul. Väga vastupidav nii valgusele kui ka kuumutamisele.

Litoolrubiini asokompleksi soolad teiste metallidega on tuntud nende nimetuste ja tähiste all:
 Naatriumisool on litoolrubiin B, "D&C Red No. 6", PR57 (Pigment Red 57), C.I. 15850
 Baariumisool on "D&C Red No. 6 Barium Lake", PR57:2 (Pigment Red 57:2), C.I. 15850:2

Kasutamine 
Litoolrubiin kuulub kõige enam ja mitmekülgsemat kasutust leidnud orgaaniliste pigmentide hulka. Seda saab kasutada plastikute, värvide ja trükitintide värvimiseks, samuti tekstiilitrükiks. Iseloomuliku värvuse tõttu kasutatakse seda kolme- ja neljavärvitrükis ühe protsessvärvi magentana.

Litoolrubiini kasutatakse ühe värvainena juuksevärvides. 

Litoolrubiini on lubatud toiduainetetööstuses kasutada ainult söödava juustukooriku värvimiseks.

Terviseriskid 
Litoolrubiini ADI (Acceptable Daily Intake) ehk aktsepteeritav päevane tarbimiskogus on 1,5 mg kehakaalu kilogrammi kohta. Võib tekitada terviseprobleeme neil, kes on allergilised bensoehappe või salitsüülhappe ja nende derivaatide suhtes, samuti ei soovitada astmaatikutele ja allergikutele.

Viited 

Asovärvid
Toiduvärvid
John James Richard Macleod

John James Richard Macleod (6. september 1876 – 16. märts 1935) oli šoti biokeemik ja füsioloog.

Macleod õppis Aberdeeni Ülikoolis meditsiini ja sai 1898. aastal doktorikraadi. Macleod õppis aasta Leipzigi Ülikoolis biokeemiat ning sai 1902. aastal Londoni Haigla Meditsiinikooli õppejõuks. 1920. aastal emigreerus ta Ameerika Ühendriikidesse ja töötas Ohios ülikooli õppejõuna. Pärast I maailmasõda sai ta Toronto Ülikooli õppejõuks, õpetades füsioloogiat. 1928. aastal naasis Macleod Šotimaale ja asus tööle Aberdeeni Ülikooli.

Macleod sai 1923. aastal koos Frederick Bantinguga Nobeli meditsiiniauhinna insuliini avastamise eest. Macleodile auhinna andmine oli tol ajal vastuoluline, sest Banting väitis, et Macleodi panus insuliini avastamisel oli väike. Banting ja Macleod läksid seetõttu tülli ning nad ei suhelnud enam kunagi. 1954. aastal läbi viidud sõltumatu uurimine leidis, et Macleodi panus oli Bantingu väidetust oluliselt suurem.

Viited

Šoti arstid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1876
Surnud 1935
Hallpapagoi

Hallpapagoi (Psittacus erithacus) on liik papagoilasi.

See on üks kahest hallpapagoi perekonna liigist. 

Elab troopilises Aafrikas.

Vaata ka
tuhkpapagoi

Papagoilised
Hallpapagoi (perekond)

Hallpapagoi (Psittacus) on perekond papagoilasi.

Perekonnas on kaks liiki:
Psittacus erithacus – hallpapagoi
Psittacus timneh – tuhkpapagoi

MÕlemad elavad troopilises Aafrikas.

Papagoilised
Kooreprotsent

Kooreprotsenti  väljendatakse sageli koore mahtu suhtarvuna puu tüve koorega mahust.  Koore paksus ja maht oleneb puu liigist, vanusest, puu genotüübist ja kasvukohast. Puukoore osakaalu teadmine oluline näiteks vineeripakkude puhul.

Viited

Metsandus
Timothy Castagne

Timothy Castagne (sündinud 5. detsembril 1995 Arlonis) on Belgia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Leicester City ja Belgia jalgpallikoondises. Ta mängib põhiliselt paremkaitsja positsioonil, kuid võib mängida ka vasakkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Belgia klubis Genk, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Belgia kõrgliigas hooajal 2014–15.

Aastatel 2017–2020 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta.

2020. aasta septembris siirdus ta Leicester Citysse, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 13. septembril 2020 mängus West Bromwich Albioni vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta sai sellega viiendaks Belgia mängijaks, kes on oma Premier League'i esimeses mängus värava löönud.

Belgia jalgpallikoondises debüteeris Castagne 7. septembril 2018 sõprusmängus Šotimaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. juunil 2019 EM-i valikmängus Kasahstani vastu.

Viited 

Belgia jalgpallurid
KRC Genki jalgpallurid
Atalanta BC mängijad
Leicester City FC mängijad
Serie A mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1995
Ühisvaral põhinev koosloome

Ühisvaral põhinev koosloome (Commons Based Peer Production) on uus sotsiaalne majandusmudel, mis põhineb ülemaailmselt võrgustunud vabatahtlike ühisel panusel ühisesse eesmärki. Selle mudeli tekkimise aluseks on info- ja sidetehnoloogia areng. Mõiste võttis kasutusele USA Harvardi ülikooli juuraprofessor Yochai Benkler.

Ühisvaral põhineva koosloome ühed suuremad näited on Vikipeedia, Apache serveritarkvara, Linuxi operatsioonisüsteem jne. Koosloomest on ka mitte-tarkvaralisi näiteid. Näiteks liidab vabatahtlik arvutivõrgustik SETI@home (Search for Extraterrestrial Intelligence) omavahel suure hulga arvutite arvutusvõimsuse, et otsida raadioteleskoopide andmemassiividest maavälise elu märke. Ühisvaral põhineva koosloome üks vormidest on ka ühisvaralised õpikogukonnad, nt The Little Tree nimeline õpikogukond eelkooliealistele lastele Kreekas.

Täpsem kirjeldus

Ülevaade 
Benkler argumenteerib, et ülemaailmne võrgustumine on loonud võimaluse inimestel seniolemata viisil ühineda ja tööd teha. Ta lisab, et sellise töö väärtus on vooruslik ning võimaldab panustada nn. kõrgemasse ühisesse eesmärki. Ühisvaral põhinevat koosloomet ei oma keegi, samas üksikute panuste autoriõigused jäävad nende loojatele. Üldiselt puudub taolistel projektidel keskne juhtimine ning otsused võetakse vastu ühistes aruteludes. Enamasti puudub ühisvarasse panustamisel rahaline tasu.

Benkler toob esile kolm põhilist koosloodud ühisvara tunnust:

 Modulaarsus – ühisprojekt peab olema jagatav ajaliselt sõltumatuteks osadeks. See võimaldab projekti kaasautoritel töötada erinevatel aegadel ning panustada vastavalt võimekusele;
 Granulaarsus – ühisprojekti moodulid peavad olema granulaarsed, so. koosnema nii väikestest osadest, et nendesse panustamine on üksikisiku jaoks võimalik ja innustav;
 Integratsiooni odavus – loomeprojekti graanulitest ja moodulitest terviku koostamine peab olema odav ja lihtne, lisaks peab töötama järelevalve panustatava sisu suhtes.

Eelised 
Benkleri väitel on turumajanduslikes ühingutes tavaks otsustusprotsesse kasumlikkuse eesmärgil lihtsustada ja siluda. See pärsib kaastööd ning selle mitmekesisust. Seevastu ühisvaral põhinevas koosloomes võivad panustada pea kõik soovijad üle kogu maailma, mis loob suurema andmerikkuse ning loomingulise mitmekesisuse. Lisaks on saab ühisvarasse panustaja valida endale meelepärase teema ning panustamiseks sobiva aja, koha ja töö mahu.

Seadusandlik tugi 
Ühisvara koosloome projektidele on loodud mitmeid toetavaid õiguslikke raamistikke. Neist kaks tuntumat on Creative Commons ja GNU General Public License.

Kriitika 
Michel Bauwens (P2P Foundation Netherlands) ja Alekos Pantazis (Tallinna Tehnikaülikool) väidavad, et ühisvaral ja loomel põhineva uue majanduse tekkimist pärsib selle sõltuvus turumajandusest. Ühisloome ei ole piisavalt kaitstud kapitalistliku ärakasutamise eest ning ühisloojaid piirab ühisloomesse panustamise suhteliselt väike rahaline tasuvus.

Viited 

Majandus
Platvormimajandus

Platvormimajandus (inglise keeles platform economy) on majanduslik või sotsiaalne tegevus, mille võimaldajaks on (digi)platvorm. Platvorm toimib kontaktide loojana või tehnoloogilise raamistiku võimaldajana. Kõige tuntumad platvormid on kontaktide loomisele orienteeritud (match-making) platvormid, näiteks Airbnb, Amazon, Uber, Baidu. 

Kuigi esialgu räägiti platvormimajandusest kui uudsest fenomenist, eristub see üha vähem tavamajandusest. Digitehnoloogiate areng on toonud kaasa ka tavapärase ettevõtluse üha suurema platvormistumise. Platvormimajanduse eripäraks on digiplatvormide roll vahendajana, võrguefekti olulisus ja uudsed ärimudelid. Platvormimajandus on hakanud üha rohkem muutma seda, kuidas inimesed suhtlevad, töötavad, ostlevad ja majanduses väärtust loovad.

Platvormimajanduse mõistega seostuvad teemad on sageli jagamismajandus, digimajandus, platvormitöö.

Digiplatvormide tüübid ja ärimudelid 
Platvormimajandus on asendanud mitmed seni toiminud ärimudelid. Näiteks on filmide ja sarjade levikule keskendunud digiplatvormid Netflix ja Hulu asendanud traditsioonilise videolaenutusäri. Samamoodi on platvormistunud taksoäri ning puhkemajandus. 

Kolm põhilist platvormitüüpi on:

 Tehinguplatvormid ehk digitaalsed kontaktiloojad loovad väärtust digitaalse turuplatsi või kohtumispaigana. Tuntuimad tehinguplatvormid on Facebook.com; Amazon.com ja Etsy.com
 Innovatsiooniplatvormid, mis võimaldavad klientidele tehnoloogilise raamistiku ning mida saab kohaldada oma vajadustele vastavaks. Näiteks Microsoft ja Oracle. 
 Integratsiooniplatvormid, mis ühendavad tehinguplatvormi ja innovatsiooniplatvormi omadused. Näiteks veebirakenduste müügiplatvormid Apple App Store ja Google Play. 

Kenney & Zysman (2016) jagavad digiplatvormide peamised tüübid järgnevalt:  

 Platvormid platvormide jaoks
 Platvormid, mis muudavad digitööristad veebis kättesaadavaks ja toetavad teiste platvormide loomist
 Töövahendusplatvormid
 Jaemüügiplatvormid
 Teenusplatvormid

Majanduslikud järelmid 
Platvormimajanduse esilekerkimine muudab seda, kuidas majanduses väärtust luuakse. Digiplatvormid on üles ehitatud uudsele ärimudelile. Levinuimad digiplatvormide ärimudelid on:

 kuulutuse avaldamise eest tasu võtmine (sellist ärimudelit kasutab näiteks eBay, Alibaba ja Amazon); 
 teenuse tarbijalt ja pakkujalt tasu võtmine ehk 2-poolne platvormimudel (näiteks kasutab seda mudelit AirBnb platvorm); 
 mitme osalejaga platvormimudel, milles osalevad lisaks teenuse ostjale ja pakkujale ka olulise infrastruktuuri või vahendite pakkujad (näiteks Wolt)
 tellimistasu mudel, kus platvorm kasseerib kasutajatelt tasu teatud regulaarsusega, näiteks igakuiselt (näiteks Netflix)
 Kasutatud materjal
Platvormitöö

Platvormitöö on digiplatvormi vahendusel tehtav töö, mille käigus osutatakse isikult-isikule teenust või isikult-ettevõttele teenust. Platvormitöö on esile kerkinud olulise platvormimajanduse osana. Kõige tuntumad platvormitööd vahendavad digiplatvormid maailmas on näiteks sõidujagamisteenust vahendav Uber ja tööotsi vahendav TaskRabbit. Eestis on suurima turuosaga tööplatvormid ka Bolt ja Wolt. Igasugust platvormitööd võib nimetada virtuaaltööks. Platvormitöötajad tegutsevad iseseisva lepingupartnerina, see tähendab, et nad ei ole platvormide poolt palgatud töötajatena. Platvormitöötajate õiguslik staatus on tekitanud maailmas poleemikat, sest neile ei laiene töötajatele ette nähtud sotsiaalsed garantiid ja nad kannavad ettevõtjatele omaseid riske. Samal ajal on platvormitöötajate sissetulek sõltuv digiplatvormide hinnapoliitikast ning neil on sageli ette määratud  töötingimused. Platvormitöötajaid peetakse seetõttu sageli majanduslikult sõltuvalt töötegijateks. 

Sõltuvalt töö iseloomust ja eeldatavast oskustasemest saab platvormitöö jagada neljaks platvormitöö tüübiks: 

 väheseid oskuseid vajav füüsilist kohalolu eeldav platvormitöö - näiteks pisitööd (koristus, remont), sõidujagamine
 spetsiifilisi teadmisi ja oskusi vajav füüsilist kohalolu eeldav platvormitöö - näiteks koduõpetaja
 väheseid oskuseid vajav virtuaalselt tehtav platvormitöö - näiteks klikitöö (clickwork)
 spetsiifilisi teamisi ja oskusi vajav virtuaalselt tehtav platvormitöö - näiteks graafiline disain, programmeerimine

Platvormitöö Eestis 
2018. aasta esindusliku valimiga küsitlusuuringu andmete põhjal selgus, et platvormitöö on saanud eestlaste seas oluliseks sissetulekuallikaks, aga see ei ole enamjaolt nende põhitöö. Uuringust selgus, et 8,2% Eestimaalastest teeb platvormitööd iganädalaselt, kuid vaid 4,2% platvormitöötajate jaoks on see põhiline sissetulekuallikas.

Viited
Lamapuit

Lamapuit (deadwood, lying tree) on tormiheite, tormimurru või mõnel muul põhjusel maapinnale kukkunud puu, mille tüve puit ei ole oluliselt pehkinud, mistõttu puit on vähemalt küttepuiduna realiseeritav. Takseerimise käigus hinnatakse vaid lamapuidu tüvede mahtu. Puistute loodusväärtuse hindamisel käsitletakse lamapuiduna ka täielikult pehkinud puu tüvesid.

Metsandus
Thurni kuru

Thurni kuru (1274 m) on mäekuru Austrias Kitzbüheli Alpides. See ühendab Kitzbüheli Tiroolis ja Mittersilli Salzburgi liidumaal.

Jochberger Ache läte on mäekuru lähedal. Rida turbasoid mäekuru lähedal on 2004. aastast kaitsealused Ramsari märgalad.

Tõstukid 

Mäekurus on mitu tooltõstukit ja pinnatõstukit. Gondeltõstuk, mis ühendab Hollersbach im Pinzgau ja Thurni kuru suusakuurordi, avati 2005. aasta detsembris. 2005. aastal ühendas gondeltõstuk Hollersbachi piirkonna Kitzbüheli suusapiirkonnaga. Aga 2011. aasta suvel asendati Resterhöhe kaksiktooltõstuk ja Moseralmi pinnatõstuk uue moodsa kuue-inimese eemaldatava tooltõstukiga, millel oli ilmamull ja istmesoojendus. Need tõstuki täiustused on osa suurest tõstuki parandamise kavast, mis algasid juba 2004. aastal. Sellest ajast alates on 15 uut gondel- ja tooltõstukit asendanud vanemad kogu suusakuurordis.
Metsapõlv

Metsapõlv (forest generation).  Erinevateks metsapõlvkondadeks jaotatakse samas rindes olev puuliik vanuse erinevuse alusel. Kui elemendi vähemalt 10% üksikpuude vanused erinevad ülejäänutest enam kui kaks vanuseklassi (vastavalt puuliigile 20 (lehtpuud) või 40 (okaspuud) aastat),  moodustavad nad eri põlvkonnad.

Vaata ka
 Puistu vanus
Frederick Gowland Hopkins

Sir Frederick Gowland Hopkins (20. juuni 1861 – 16. mai 1947) oli inglise biokeemik.

Hopkins õppis meditsiini King's College Londonis, mille lõpetas 1894. aastal. 1901. aastal avastas ta aminohappe trüptofaani. 1914. aastal sai ta Cambridge'i Ülikooli biokeemia professoriks.

1929. aastal sai ta vitamiinide avastamise eest koos Christiaan Eijkmaniga Nobeli meditsiiniauhinna.

Viited

Suurbritannia keemikud
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1861
Surnud 1947
Brixental

Brixental ("Brixeni org") on umbes 30 km pikkune Tirooli Alam-Inni oru kagupoolne kõrvalorg Austrias. Wörgli juures (513 m) Brixentali ja Inntali orud kohtuvad. Brixental kuulus 1312. aastast Salzburgile ja ühendati Tirooliga 1816. aastal, kui jõustus uus Euroopa kord.

Org asub Kitzbüheli Alpides ja selle peamine jõgi on Brixentaler Ache. Lauge mäekuru taga Brixen im Thale juures ulatub see Kitzbüheli suusakuurordini, mis on ühtlasi ringkonna keskus ja asub liidumaanteel (Bundesstraße) Salzburgi. 1875. aastast on orus ka Salzburgi–Tirooli raudtee.

Brixentali maastikku iseloomustavad siledad, peamiselt metsased mäed. Kaks tippu ulatuvad peaaegu 2000 m kõrgusele: Hohe Salve (1828 m, ka "Tirooli Rigi"), mis on kaugelt nähtav, ja Gampenkogel (1957 m).

Peamine asula on Hopfgarten im Brixental (623 m), kus org muudab suunda 70°. Teisi suuri külasid ei leidu enne ülemist orgu, sest seal on oru põhi laiem (vaata pilti): Brixen im Thale (794 m), kus ühineb mitu jõe lähet, ja eriti Kirchberg in Tirol (837 m), kus Spertental ühineb Brixentaliga mitte kaugel Kitzbühelist.

Oru alumises otsas – Westendorfi ja Hopfgarteni vahel – voolab Ache läbi kitsa kuristiku, läbi mille lookleb vaid Bundesstraße – raudteeliin hargneb niinimetatud Windau kurvis. Teine kitsas lõik on uure Itteri küla lähedal.

Selle suuremad kõrvalorud on (loetletud Wörglist ülesvoolu):

 alumises otsas Nasenbachtal Söllist, Luechertal (Bruckhäusli lähedal) ja Bruggtal (Griesi lähedal);
 Schönbachtal Hopfgarteni lähedal ja 2 pikka orgu tulemas lõunast, Kelchsauer Ache ja Windauer Ache;
 laias ülemises otsas (oru laius üle 1 km) on esialgu vaid väikesed külgojad; alles siis, kui Brixenisse sisenevad lähteojade orud: Lauterbach, Schleicherbach ja Brixenbach. Mitte kaugel sadulast Kitzbüheli suunas avaneb Kirchbergi lähedal Spertental, kuigi orograafiliselt nõrgub see põhja suunas.

Brixentaler Ache valgla katab umbes kolmandiku Kitzbüheli ringkonnast, millest suurema osa moodustavad Windauer ja Kelchsauer Ache lisajõed. Brixentaler Ache suubub Inni Wörglis.

Panoraam

Vaata ka 

 Brixen im Thale
 Lauterbach
Mudelpuu

Mudelpuu (sampletree) on puistust kas juhuslikkuse meetodil või subjektiivselt  väljavalitud puu, mille mõõtmisandmeid statistiliselt töödeldes leitakse puistu vajalikud takseertunnused puistu tüvemahu määramiseks. Tuntakse mitmeid mudelpuude valimismeetodeid (keskmise mudelpuu, Draudti jne.). Määrangud mudelpuude juures tuleb teha suure täpsusega, et võimalikult vähendada üldistuses tehtavat viga.
Pehmelehtpuud

Pehmelehtpuud. Meie vabariigis enamlevinud puuliikidest on nendeks kask, haab, hall- ja sanglepp, pärn, remmelgas, paju. Seda klassifikatsiooni kasutatakse näiteks boniteerimismudeli puhul.

Vaata ka
kõvalehtpuud

Viited

Metsandus
Lamborghini

Automobili Lamborghini S.p.A. () on Itaalia kaubamärk ning luksuslike sportautode ja maasturite tootja asukohaga Sant'Agata Bolognese. Ettevõtte omanikuks on Volkswagen Grupp tütarettevõtte Audi kaudu.

Itaalia tootmismagnaat Ferruccio Lamborghini asutas 1963. aastal Automobili Ferruccio Lamborghini S.p.A., et konkureerida väljakujunenud kaubamärkidega, sealhulgas Ferrariga. Legendi kohaselt oli Ferruccio Lamborghini endale 1958. aastal ostnud Ferrari 250 GT, kuid avastas selle juures mitmeid puudusi, näiteks avastas ta, et auto sidur oli sama mis Lamborghini traktoritel. Kui Lamborghini läks Ferrari omanikule Enzo Ferrarile kaebama, olevat too Lamborghinile vastu öelnud, et tema ei teadvatki autodest midagi ja soovitanud tal edaspidi traktoritega sõita, mispeale otsustas ta ise hakata sportautosid ehitama.

Ettevõte paistis silma taga-keskmootori ja tagaveolise paigutuse kasutamisega. Lamborghini kasvas esimesel kümnendil kiiresti, kuid müük langes pärast 1973. aasta ülemaailmset majanduslangust ja naftakriisi. Firma omanik muutus pärast 1973. aastat kolm korda, sealhulgas oli 1978. aastal pankrot. American Chrysler Corporation võttis 1987. aastal Lamborghini üle kontrolli ja müüs 1994. aastal Malaisia investeerimisgrupile Mycom Setdco ja Indoneesia kontsernile V'Power Corporation. 1998. aastal Mycom Setdco ja V'Power müüs Lamborghini Volkswageni kontsernile, kus see anti kontserni Audi divisjoni kontrolli alla.

Kuigi firma toodab kiireid sportautosid, otsustas Ferruccio Lamborghini juba varakult, et erinevalt Ferrarist, Lamborghini tehasetiimi ei tule, pidades mootorisporti liiga kalliks ja firma ressursse raiskavaks. Samas on Lamborghini näiteks tarninud mootoreid Vormel 1 sarja tiimidele aastatel 1989-1993.

Ettevõtte aastakahjum on 2030. aastaks 450 miljonit dollarit.

Tooted

Autod

Alates 2018. aastast koosneb Lamborghini autode sortiment kolmest mudelist, millest kaks on keskmootoriga kaheistmelised sportautod ning kolmas eesmootoriga nelikveoline linnamaastur.

Lamborghini Huracán 
5,2-liitrise V10-mootoriga Huracáni mudelivalik sisaldab praegu nelikveolist LP 610-4 kupeed ja spyderit, odavat tagaveolist LP 580-2 kupeed ja spyderit ning võimsaimat ringrajale orienteeritud LP 640-4 Performanté kupeed ja spyderit.

Lamborghini Aventador 
6,5-liitrise V12-mootoriga Aventadori mudelivalikus on kupee LP 740–4 Aventador S ja roadster.

Lamborghini Urus 
Eesmärgiga 2019. aastaks oma müügimahtu kahekordistada, lisas Lamborghini oma valikusse ka Uruse nimelise linnamaasturi, millel 4,0-liitrine topeltturboga eesasetusega V8 mootor ja pidev nelikvedu.

Laevamootorid
Motori Marini Lamborghini toodab suurt V12 tüüpi laevamootoriplokki, mis on mõeldud kasutamiseks World Offshore Series 1 klassi mootorpaatides. Lamborghini kaubamärgiga meremootor töömahuks on umbes 8171 cm3 (8,2 l) ja võimsus on umbes 700 kW (952 hj).

Lamborghini kaubamärgiga kaubad 
Lamborghini annab oma kaubamärgi litsentsi kasutamiseks tootjatele, kes toodavad mitmesuguseid Lamborghini kaubamärgiga tarbekaupu, sealhulgas automudeleid, rõivaid, aksessuaare, kotte, elektroonikat ja sülearvuteid.

Autotootjad
Automargid
Itaalia ettevõtted
Looduslik puistu

Looduslik puistu on peale häiringut juurevõsudest, kännuvõsudest või vabalt levivatest seemnetest kasvama hakanud puistu. Puistu tekkimise kiirendamiseks kasutatakse looduslikule uuendusele kaasaaitamist (mineraliseeritud ribade ja lappide tekitamist) ja  seemnepuude jätmist.
Arnold Georg Eggers

Arnold Georg Eggers (1/14. veebruar (ukj) 1791 Tallinn – 24. veebruar/9. märts (ukj) 1851 Tallinn) oli baltisaksa kaupmees, Tallinna Suurgildi oldermann ja tööstur. 

Arnold Georg Eggers asutas Tallinnas 1813. aastal Tallinnas laenuraamatukogu ja 1819. aastal raamatukaupluse ning  1822. aastal alustas ta kirjastamist, hiljem laiendas tegevust ka Peterburi avades seal raamatukaupluse «Eggers & С» Nevski prospektil majas nr 8. G. A. Eggersi raamatukaupluse rentis 1835. aastal Franz Ferdinand Kluge ning  1848. aastal ostsid F. Kluge ja Carl Ströhm, G. A. Eggersi raamatukaupluse. Äri sai nimeks Kluge & Ströhm.

1830. aastal asutas ta keemiatehase (valmistas pliiatsetaati, äädikat ja värvaineid), 1838. aastal tuletikumanufaktuuri ja 1840. aastate alguses Clementinenthali suvemõisas lubjatehase. 

1849. aastal omandas ja moderniseeris Juhkentali paberivabriku (hilisema Põhja Paberi- ja Puupapivabrik).

Vaata ka 
Alexander Heinrich Eggers (1867 Tallinn – 1937 Berliin), 1906–1910 Tallinna Toomkooli direktorAlexander Eggers (1867 – 1937), EEVA

Viited

Välislingid 
Eggers, Arnold Georg* (1791-1851), BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital
Georg Eggers (1791 – 1851)

Sündinud 1791
Surnud 1851
Tallinna linnaelanikud
Eesti ettevõtjad
Benevento Calcio

Benevento Calcio on Itaalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Campania maakonnas Beneventos. See mängib Itaalia kõrgliigas Serie A.

Klubi asutati 1929. aastal nime all Associazione Calcio Benevento. Praegusel kujul loodi klubi 2005. aastal.

Hooajal 2016–17 osales Benevento esmakordselt Itaalia esiliigas. Kohe esimesel hooajal jõuti play-offi, kus pärast Spezia, Perugia ja Carpi alistamist kindlustati pääs Itaalia kõrgliigasse. Esimene hooaeg Itaalia kõrgliigas kujunes Beneventole raskeks. Liigas kaotati neliteist esimest mängu, mis märkis Euroopa viie suurima kõrgliiga negatiivset rekordit. Esimene punkt saadi 3. detsembril 2017, kui viigistati AC Milaniga 2:2. Viigivärava lõi mängu viiendal lisaminutil Benevento väravavaht Alberto Brignoli. Kuigi Benevento kogus hooaja lõpuks kuus võitu ja 21 punkti, jäädi liigas viimaseks ja langeti tagasi esiliigasse. 2019. aastal sai klubi peatreeneriks Filippo Inzaghi ja hooajal 2019–20 võitis Benevento kindlalt esiliiga (teisele kohale jäänud Crotonet edestati 18 punktiga) ja tõusti taas kõrgliigasse.

Klubi kodustaadion on 16 867 pealtvaatajat mahutav Stadio Ciro Vigorito.

Praegune koosseis 
Seisuga 5. oktoober 2020

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Itaalia jalgpalliklubid
Gaisberg

Gaisberg on mägi Austrias, Salzburgist idas, kõrgusel 1288 m üle merepinna. See kuulub Salzkammerguti mägede hulka, mis on Põhja-Lubjakivialpide ahelik. Mägi on üks Salzburgi Hausbergidest, populaarne puhkeala, pakkudes maalilisi vaateid linnale ja Berchtesgadeni Alpidele läänes. Mäe tipus on kaugele nähtav Gaisbergi saatja.

Geograafia 

Mägi on üks Osterhorni rühma eelmägesid Lammertali oru ja Wolfgangsee vahel, moodustades Salzburgi vesikonna idaserva. Kühbergi kannusega läänenõlvad ulatuvad Salzburgi linna piiridesse, külgnevad osad kuuluvad naabruses olevatesse Koppli ja Elsbetheni valdadesse. 1988. aastast on väike osa metsamaast määratud kaitsealaks.

Gaisberg on olnud Salzburgi päevareisijatele populaarne sihtkoht juba 18. sajandil. Aastatel 1887–1928 pakkus ratasajamiga raudtee Gaisbergbahn linnast mäetippu kerget ligipääsu, kuni see 1929. aastal maanteega asendati. Täna ühendab Mirabellplatzi väljakult algav avalik bussiliin tipuplatoo parklat, mis on alguspunktiks talispordile, matkamisele, maastikujalgrattasõidule ja tiibvarjuspordile, kesklinnaga. Gaisbergi saatja, 100 m kõrgune FM-raadio ja televisiooni saatejaam mäe tipus püstitati 1956. aastal.
Brixentaler Ache

Brixentaler Ache on jõgi Tiroolis Austrias, Inni parempoolne lisajõgi. See läbib Kitzbüheli ja Kufsteini ringkonnad. See on üks suuremaid Inni lisajõgesid Tiroler Unterlandis.

Kulg 

Brixentaler Ache algab Brixenbachina Brixen im Thale territooriumil ja voolab läbi Brixentali läände, mis on Alam-Inntali kagupoolne kõrvalorg. Westendorfi ja Hopfgarten im Brixentali (peamine küla orus) vahel oru põhi kitseneb. Kohe pärast seda kitsaskohta suubub Windauer Ache lõunast Brixenbachi. Siit alates on Brixenbach tuntud kui Brixentaler Ache. Umbes 1 km järel suubub (samuti lõunast) suurem Kelchsauer Ache. 26 km pikk Kelchsauer Ache kuivendab kogu Kelchsau piirkonna.

Hopfgarteni ja jõelõigu, mis moodustab Kirchbichli ja Wörgli vahelise piiri, vahel sunnitakse Brixentaler Ache taas läbi kuristiku, enne kui see laskub Inntal tasandikule. Kuristikust väljumisel takistab Brixentaler Achet suur pais ja osa veest suunatakse kanalisse, mis viib väikese Tiroler Wasserkrafti käitatava elektrijaamani. Paisust allpool suubub Sölli suunast põhjast jõkke Luecher Bach. Pärast oma suurtelt lisajõgedelt lisavee saamist domineerib Brixentaler Ache nüüd laia ja tihedalt asustatud Brixentali oru maastikul. Pärast seda, kui nüüd umbes 16 m laiune Brixentaler Ache on läbi Wörgli voolanud, suubub ta lõunast Inni.

Jõe valgla on suhteliselt suur, eriti selle lisajõgede Windauer Ache ja Kelchsauer Ache tõttu, ning katab umbes kolmandiku Kitzbüheli ringkonna territooriumist.
Kühnerti aed

Kühnerti aed oli haljasala Tallinnas 19. sajandil ja 20. sajandil, Tatari ja Sakala tänava ning Pärnu maantee nurgal. Kunstaia rajas Tallinna metsaülem Wilhelm Kühnert (1819–1891).

Wilhelm Kühnert omandas kinnistu 1862. aastal ja 1880ndaks aastaks rajas aia, mis oli jagatud nii otstarbe (majandushoov, köögiviljaala, viljapuude ala, puukool koos võõrliikide kohanemise katseaiaga ja arboreetumiga), kui ka puude (okaspuud, pärnad) ja põõsaste (ebajasmiinid, sirelid, roosid) rühmitamise alusel. Aia loodeosa oli kujundatud korrapärases prantsuse stiili meenutavas stiili ja aia kagupoolne kolmandik oli  jaotatud geograafilisel põhimõttel, kus kasvasid  eri piirkondadele omased puittaimed.

Kunstaias oli palju viljapuid ja osa neist olid ka väga haruldased.  

Kühnertite aed Tallinnas oli tol ajal tuntumaid aedu, kus tegeleti mitmete ilupuude kasvatamisega. 1913. aastal otsustati tollast Ahju tn pikendada ja E. Kühnertilt osteti seks puhuks osa aiast 7909 rubla ja 75 kopika eest. Ernst istutas hõlmikpuu ümber tema praegusesse asukohta Vana-Pärnu maantee ja P. Süda tänava nurgal 1913. aastal.

Wilhelm Kühnerti surma järel 1891, hoolitseid aia ees tema poeg Constantin Herman Heinrich Kühnert ja pojapoeg arhitekt Ernst Gustav Kühnert. 1940. aastal lahkusid Kühnertid Eestist.

Tänapäeval on aiast säilinud ligi 30 erinevat nimetust puid ja põõsaid.

Viited

Kirjandus 
Heldur Sander, Ei lähe meil meelest üks puuke seal Tallinna linnas, www.sirp.ee, 17.01.2020

Tatari
Tallinna pargid
Sudeedisakslaste väljasaatmine

Peale teise maailmasõja lõppu korraldati Tšehhoslovakkias ulatuslik sudeedisakslaste väljasaatmine.

30. septembril 1938 sõlmisid Suurbritannia, Prantsusmaa, Itaalia ja Natsi-Saksamaa Müncheni kokkuleppe, millega Tšehhoslovakkia kohustas loovutama peamiselt sakslastega asustatud Sudeedimaa Saksamaale. Juba peale Sudeedimaa okupeerimist hakkas Tšehhoslovakkia president Edvard Beneš ja hilisem Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus kavandama tulevikus Tšehhoslovakkia taastamist Müncheni kokkuleppe eelsetes piirides ning sakslaste väljasaatmist Tšehhoslovakkiast.

Tšehhoslovakkia esimese vabariigi aegsest paljurahvuslikkuse poliitikast otsustati loobuda, kuna seda nähti ohuks riigile ja demokraatlikule riigikorrale. Selle asemel otsustati riik vähendada kahe või kolme rahvuseni - tšehhide, slovakkide ja algselt ka ruteenlaste riigiks. Kuna enamus sakslasi ja ungarlasi olid saanud peale Tšehhoslovakkia okupeerimist kas Saksamaa või Ungari kodakondsuse, sai seda õigustada kui võõramaalaste väljasaatmist.

22. juunil 1942, kui plaanid sudeedisakslaste väljasaatmiseks tulid avalikuks, saatis Londonis eksiilis olnud Tšehhoslovakkia Vabariigi Saksa Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei juht Wenzel Jaksch Benešile protestikirja.

Algselt plaaniti välja saata vaid mõnisada tuhat sudeedisakslast - peamiselt need, keda nähti Tšehhoslovakkiale ebalojaalsetena ja kes olid Beneši ja Tšehhoslovakkia avaliku arvamuse kohaselt käitunud "Hitleri viienda kolonnina". Saksa okupatsioonivägede julmuste tõttu aga soovisid tšehhi vastupanuliikurühmad ja Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus üha rohkemate sakslaste väljasaatmist, kohale pidid lõpuks jääma vaid ligi 160 000 kuni 250 000 teatud antifašisti ja tööstuse jaoks vajalikku isikut.

Suurbritannia peaminister Winston Churchill ja välisminister Anthony Eden toetasid sakslaste väljasaatmist, 1942. aastal sai Tšehhoslovakkia eksiilvalitsus Suurbritannia toetuse plaanile. Märtsis 1943 saavutas Beneš ka Nõukogude Liidu toetuse, ning juunis 1943 reisis ta Washingtoni, kus sai ka USA president Franklin D. Roosevelti toetuse. Lõpliku kokkuleppeni lääneliitlastega jõuti alles 2. augustil 1945 Potsdami konverentsi lõppfaasis.

Toonase kaootilise olukorra ja kohaliku keskvalitsuse puudumise tõttu pole täpselt teada, kui palju sakslasi elas Tšehhoslovakkias sõja lõpus. Schiederi komisjon on välja arvutanud toidutalongide järgi, et jaanuaris 1945 võis okupeeritud Sudeedimaal elada umbes 3 070 899 inimest (kaasa arvatud tšehhid ja teised mittesakslased). Vahetult enne sõja lõppu evakueeriti Heinrich Himmleri käsul Böömi- ja Määrimaale ligi 100 000 karpaadisakslast, lisaks põgenes aprillis-mais ka ligi 1.6 miljonit sakslast Poola Sileesiast läheneva Punaarmee eest. On arvatud, et mais 1945 võis Böömi- ja Määrimaal elada ligi 4.5 miljonit sakslast.

Sakslaste ja ungarlaste väljasaatmine kinnitati Beneši dekreetidega.

Piirialadelt saadeti sakslased välja juba 1945. aasta lõpuks. 1946. aastal saadeti ligi 1.3 miljonit sakslast välja USA okupatsioonitsooni ja 800 000 NSVL okupatsioonitsooni. On arvatud, et väljasaatmise käigus ligi 15 000-16 000 hukkus.
Corneille Heymans

Corneille Jean François Heymans (28. märts 1892 – 18. juuli 1968) oli Belgia füsioloog.

Heymans sai 1920. aastal doktorikraadi Genti Ülikoolist. Pärast ülikooli lõpetamist töötas Heymans Collège de France'is, Lausanne'i Ülikoolis ja Viini Ülikoolis. 1922. aastal sai ta Genti Ülikooli farmakodünaamika õppejõuks ning 1930. aastal sai ta oma isa, Jean-François Heymansi järel farmakoloogia professoriks.

Heymans avastas, kuidas keha mõõdab vererõhku ja hapnikusisaldust veres ning edastab need ajju. 1938. aastal sai Heymans selle eest Nobeli meditsiiniauhinna.

Viited

Belgia inimesed
Füsioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1892
Surnud 1968
Kokkuveotraktor

Kokkuveotraktorid konstrueeriti  metsamaterjali ja tüveste kokkuveoks. 

Eesti NSV-s oli väga levinud linttraktorid ТДТ-40, ТДТ-55 ja ka põllumajanduses kasutatavad ratastraktorid Т-40, Т-42, МТЗ-50, МТЗ-52, МТЗ-80, МТЗ-82, millele lisati vintsiga  trosskokkuveoseade. 

Tänapäeval kasutatakse forvarderereid.

Viited
Pillerseetal

Pillersee org (saksa: Pillerseetal) on org Kitzbüheli ringkonnas Austria Tirooli liidumaal, piiril Salzburgi liidumaaga.

Asukoht ja maastik 

Pillersee orgu iseloomustab sarnaselt selle naaberorgudega kokkuvõtlik orupõhja veelahe Sankt Jakob in Hausi lähedal, kus kaks Pillerseetali jõeorgu kohtuvad:

Põhjapoolne haruorg viib oma veed Grieselbachi, Pillersee ja Loferbachi (Haselbach) ojade kaudu Saalachi/Salzachi, ning seda piirab Öfenschluchti kuristik (Teufelsklamm), mis on osa Loferbachi oja Strubtali orust Waidringi lähedal.

Lõunas loetakse kogu Rothache ja Fieberbrunner Ache (Pillersee Ache) jõgede ida–lääne suunaline org Grießeni kurust idas Fieberbrunni ja Sankt Johann in Tiroli vahelise kihelkonnapiirini läänes samuti Pillersee oru osaks. Sankt Johann, kus Fieberbrunner Ache suubub Großachesse (Kitzbühler-/Kössenerache, millest lõpuks saab Inni lisajõgi Tiroler Ache), on ühenduskoht Großache jõe Leukentali oruga. Grießeni kuru üleminekukoht itta Salzburgi Leogangi. 

Pillersee orgu piiravad Loferer Steinberge mäed ja Leoganger Steinberge idapoolsed eelmäed (Kirchel, Buchensteinwand) idast ning Kirchbergstock (samuti osa eelpoolnimetatutest) läänest. Lõunas piiritlevad oru serva Kitzbüheli Alpid. Selle tulemusena asub Pillersee org Põhja-Lubjakivialpide ja grauvaki liivakivist Kiltkivi-Alpide (Tirooli "rohumäed") vahelisel geoloogilisel piiril.

Omavalitsusüksused Pillersee orus 

 Fieberbrunn
 Hochfilzen
 St. Ulrich am Pillersee
 Sankt Jakob in Haus
 Waidring

Transport 

Hochkönigstraße (B 164) ja Salzburgi-Tirooli raudtee (mõlemad kulgevad Saalfeldenist läbi oru lõunaosa; esimene Sankt Johanni, teine Kitzbühelisse–Wörglisse). Põhjas on Pillerseestraße ühendusteeks Loferer Straßega (B 178, Deutsches Eck–Wörgl).

Panoraam
Sölllandl

Sölllandl (ka Söllandl või Sölland) on org ja geograafiline piirkond Tiroolis Austrias, mis hõlmab Sölli, Scheffau am Wilden Kaiseri, Ellmau ja Going am Wilden Kaiseri külad Tiroler Unterlandis Wörgli ja Sankt Johann in Tiroli vahel.

Sölllandl hõlmab Sölli lähedal jõgedevahelise veelahkme: Inn ja Großache ühelt poolt ning Kitzbühler Ache teiselt poolt. Sölllandl eraldab Pölveni Lubjakivialpid ja Wilder Kaiseri põhjas Kitzbüheli Alpide Grauwackenzone kiltkivi mägedest ja Hohe Salvest eemal läänes.

Weißache jõgi, mis tuleb lõunast Ellmaust, voolab läbi Sölllandli keskpiirkonna, pöördub veidi enne Sölli põhja Inni suunas, saatjaks Eibergi maantee. Lääneosas voolab Luecher Bach enne ühinemist Brixentaler Achega Wörgli kohal. Reither Ache, mis tuleb lõuna poolt ja mida toidab Wochenbrunneri Alpidest laskuv Goinger Hausbach, suubub Sankt Johannis Leukentalis Großachesse.

Maastik on oluline ida-lääne lüli, mille kaudu kulgeb Loferer Bundesstraße (liidumaantee).
Leukental

Leukental on org Põhja-Tiroolis Austria Kitzbüheli ringkonnas. Leukental kulgeb põhjast lõunasse Thurni kurust Baieri piirini, kuid ei ole määratletud ainult peaoruna, vaid hõlmab mitmeid väiksemaid külgorgusid. Leukentali kaudu voolav jõgi on selle lähtest Thurni kurul kuni Kitzbühelini tuntud kui Jochberger Ache, siis Kitzbühelist kuni Sankt Johann in Tirolini kui Kitzbühler Ache ja alates kokkujooksust Fieberbrunner Achega Sankt Johann in Tiroli lähedal kui Großache. Pärast Leukentalist ja Tiroolist lahkumist on jõgi Baieris tuntud kui Tiroler Ache kuni suubumiseni Chiemsee järve ning selle org on tuntud kui Achental. Vallad Leukentalis on: Jochberg, Aurach bei Kitzbühel, Kitzbühel, Oberndorf in Tirol, Sankt Johann in Tirol, Kirchdorf ja Kössen.

Nimi "Leukental" võis 20. sajandiks peaaegu ununeda, sest 19. sajandi keskpaigast oli nimi "Großachental" muutunud tavaliseks. Seda peamiselt seetõttu, et see oli aeg, mil keiserlik-kuninglik monarhia soovis täpset ülevaadet kõigist kroonimaadest ja riigimõõtjad, kes olid peamiselt pärit Böömimaalt, ei saanud alpi murretest sageli päris hästi aru ja paljud nimed kanti kaartidele ilma uurimata.

Näiteks oru nime ekslikku muutmist jõe nimeks võiks seletada sellega, et riigimõõtja võis küsida jõe nime ja talle oleks öeldud "see on große Ache". Seetõttu esineb ka tänapäeval enamikul kaartidel nimi "Großachental".

20. sajandil tekkis ka ebaõige veendumus, et Leukental kulgeb Inntalist Wörgli lähedal Sölli ja Ellmau kaudu Sankt Johanni, nii et jaama Bruckhäusli lähedal (Wörglis) kutsuti veel mõni aasta tagasi "Söll-Leukental". 1875. aastal, kui jaam ehitati, arvati, et selles jaamas võiks maha tulla ja jätkata teekonda Sölli ning siis Ellmau ja Goingi kaudu siseneda Leukentali. Aastakümnete jooksul püsis viga selles, et Leukental kulges Wörglist Sölli, Scheffau, Ellmau ja Goingi kaudu Sankt Johanni.

Kohalik Kitzüheli ajaloolane Peter Brandstätter, kes suri 2008. aasta novembris, andis Leukentalile selle nime tagasi, tõstes kirjade ja väljaannete kaudu riigiasutustes sellealast teadlikkust. Ta suutis veenda Österreichische Bundesbahnen muutma jaama nimi "Söll-Leukentalist" "Bruckhäusliks".
Meier

Meier on saksa päritolu perekonnanimi.

2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Meier 565 inimesel: 267 mehel ja 298 naisel. Perekonnanimede levikult oli Meier meeste puhul 177. kohal ja naiste puhul 175. kohal. Levinuim oli see Võru maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 8,65.

Nime kandjaid
Maaris Meier, eesti jalgrattur (1983–)
Mart Meier, nõukogude sõjaväelane (1902–1939)
Max Meier, Šveitsi poksija (1936–) 
Rudolf Meier, Šveitsi poksija (1939–2018)
Vilho Meier, eesti muusik (1983–)

Viited

Välislingid
 

Saksa perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Viru värava bastion

Kõrge Viru värava bastion oli 16. sajandi teisel poolel, pärast Vene-Liivimaa sõja puhkemist rajatud kaitserajatis Viru värava eesvärava ees.

Aastatel 1471–1473 ehitati Viru värava eesväravate ette esimene suurem muldkindlustus, kahekordse valli ja kraaviga Suur zwinger. Kindlustusehitise põhjanurka ehitati kaitsetorn ja esimene Tallinna vallivärav, kust viis tõstetav sild üle uue vallikraavi. Liivi sõja alguses ehitati zwinger ümber Uueks Rondeeliks.

Kõrge Viru värava bastion kujundati Viru värava ette kuhjatud kõrgest vallist ja rondeelist. Bastion ulatus üle praeguse Viru tänava, sulgedes täielikult keskaegse Viru värava. 

Viru tänava pikendamisel 1888. aastal, kuni Vene turuni, kaevati bastion läbi. Linnaliiklus kulges 1899. aastani nüüdse Aia tänava ja Vana-Viru tänava nurgal asunud Vallivärava kaudu, mis oli lammutatud 1840. aastal. 

Bastioni suurem lõunapoolne osa kannab tänapäeval nimetust Musumägi (varem Viruvärava mägi), väiksem põhjapoolne osa aga säilinud Viru tänava põhjaküljel olevate Viru tänav 23 majade taga Bastioni aias paikneva künkana ning selle kirdepoolne eskarbimüür (vallikraavi sisemine nõlv)  on eksponeeritud Aia tänav 3 hoone sisemuses.

Vaata ka 
Tallinna vallkindlustused
Tallinna muldkindlustusvöönd

Viited

Kirjandus 
VIRU TN 26, TALLINN, MUSUMÄE TRASSITÖÖDE ARHEOLOOGILINE JÄRELEVALVE, Osaühing Agu EMS, TALLINN 2018

Tallinna muldkindlusvöönd
16. sajand Tallinnas
Tallinna ajaloolised ehitised
Metsaregister

Metsaressursi arvestuse riiklik register on andmebaas, kuhu kogutakse puistute takseerkirjeldused.

Viited

Välislingid

Metsaregistri avaliku teenuse portaal
Sydney Brenner

Sydney Brenner (13. jaanuar 1927 Germiston, Transvaalia provints, Lõuna-Aafrika Liit – 5. aprill 2019 Singapur) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi bioloog.

2002. aastal jagas ta Howard Robert Horvitzi ja John Edward Sulstoniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda elundite arengu geneetilise regulatsiooni ja apoptoosiga seotud avastuste eest.

Lõuna-Aafrika Vabariigi teadlased
Bioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1927
Surnud 2019
Robert Horvitz

Howard Robert Horvitz (sündinud 8. mail 1947 Chicagos Ameerika Ühendriikides) on Ameerika Ühendriikide bioloog.

2002. aastal jagas ta Sydney Brenneri ja John Edward Sulstoniga Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda organite arengu geneetilise regulatsiooni ja apoptoosiga seotud avastuste eest.

Ameerika Ühendriikide bioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1947
Frogatto

Frogatto on platvormimängu sugemetega seiklusmäng, kus donkihhotlik konn on sunnitud ootamatult päästma oma sõbrad hädast. Mäng anti esmakordselt välja juulis 2010 ning leidis kriitikute tunnustuse iseäranis pikseldatud retrodisaini eest. Mäng on mitmeplatvormne, saadaval nii Linuxile, Windowsile, MacOSile kui mitmele tahvelarvutite opsüsteemile, seda käitav mootor on avatud lähtekoodiga, kuigi enamik kujundusest on omanduslik.

Iseloomustus

Mängu peategelane on laisk, kuid terava keelega konn Frogatto, kes ärkab hilisel pärastlõunal oma kodus, kuid satub väljudes sekeldustesse ning on sunnitud näiliselt vastu tahtmist päästma võimukandjate punutud intriigide kütkest oma sõbrad ja kodusaare. Oma teekonnal võitleb konn väiksemate ja suuremate pahalastega, satub nendega pikkadesse ja intellektuaalselt mänglevatesse dialoogidesse, täites kohati lepitava diplomaadi rolli.

Mängu peamine antikangelane on Milgram, kelle käsilasteks on kass-sõdalased, kuid saarel elavatest elukatest nagu kuklased jt putukad on enamik Frogattole ohtlikud. Frogatto peamine relv on tema keel, millega ta napsab kinni eri esemeid ja elukaid, kasutab neid või sülgab kahjutuks tehtuna või ka laskemoonana kasutades välja. Donkihhotlikusse võitlusse sattunud konn kogub mängu käigus münte, aitab hättasattunud sõpru, täidab nende poolt soovitatud ülesandeid ning ostab või saab oma kangelastegude eest autasuks erivõimeid ja teisi abivahendeid, mille abil oma ülesannet paremini täita.

Äriloogika

Frogattot levitatakse nii lähtekoodina kui masinkeeles pakettidena eri platvormidele, ta on saadaval opsüsteemide poodides, 2013. aastast pandi mäng müügile Humble Store'is, mäng on saadaval ka enamiku Linuxi distrote jaoks, sh Ubuntu varamutes.

Arendusmeeskond koosneb osalt Wesnothi lahingu arendajatest, mängu käitav Anura mootor on avaldatud zlibi litsentsiga, osa algsest kujundusest on avaldatud Creative Commons omistuslitsentsi all OpenGameArt portaalis, kuid suurem jagu visuaalsest ja helilistest kujundusest on omanduslik. Mängu on võimalik vabalt tõlkida gettexti tõlkesüsteemi abil, algselt toetati lisaks inglise ja hiina keelele suuremaid Euroopa keeli nagu prantsuse, hispaania, portugali ja saksa keelt.

Välislingid

Frogatto & Friends koduleht
Anura mootor

2010. aasta videomängud
Linuxi mängud
Windowsi mängud
MacOS-i mängud