Skandha

Skandhad ehk kogumikud (sanskriti keeles स्कन्ध  skandha ‘kuhelik, kuhjatis, kogum’, paali keeles khanda; tiibeti keeles phung po; hiina keeles 蘊 yun; jaapani keeles un; inglise keeles aggregates) on budismis isiksust moodustavad tegurid ehk isiksuse koostisosad. 

Isiksust moodustavad tegurid loovad enesetunnetuse ja nende mõjul tajutakse end isiksusena. Nendesse kiindumine ja kippumine võib põhjustada kannatusi.

Allikad 

Isiksuse koostisosade ehk nende kogumike kirjeldamisele on pühendatud Buddha teine jutlus "Isetuse õpetus" (Anattalakkhaṇa Sutta), mis leidub paali kaanoni Saṃyutta-nikāyas (SN 21.59 või SN 22.59). 

Skandhade käsitlused on koondatud peamiselt Saṃyutta-nikāya kolmandasse jaotusse Khandha-vagga (SN peatükid 22 – 34).
Neid on kirjeldatud ka Khajjanīya-suttas (SN 22.79),, "Kogumike suttas" (Khandha-sutta SN 22.48), Upādānaparipavatta-suttas (SN 22.56), Vinayapiṭakas jm.

«Dhammapadas» öeldakse: 
 Abhidhamma tekstid sisaldavad klammerdumiskogumike süstematiseeritud ja analüütilist koondit. 

Hilisemas Mahajaana filosoofilises tekstis "Südasuutra" rõhutatakse nii klammerdumiskogumike kui dharmade tühjust:

Loetelu 

Isiksuse koostisosad ehk viis kogumikku on järgmised:

 keha (kõik kehalised nähtused) – vormi- ehk mateeriakogumik (rūpa-kkhandha),
 tunded – tunnetekogumik (vedanā-kkhandha),
 ideed (nimetamine ehk mõtestamine) – tajudekogumik (saññā-kkhandha),
 tahtmised (tahtelised tegevused) – moodustistekogumik (saṅkhāra-kkhandha), 
 meel (eneseteadvus) – teadvusekogumik (viññāṇa-kkhandha).

Keha 

Vormikogumik (paali: rūpakkhandha; sansk: rūpaskandha) on nii neli suurt elementi kui ka neljast suurest elemendist tulenenud vorm. Toite/toidu tekkimisel tekib vorm (āhārasamudayā rūpasamudayo) ja toite/toidu lakkamisel lakkab vorm (āhāranirodhā rūpanirodho). Vormi toit/toide lakkab aaria kaheksaosalise tee (ariya aṭṭhaṅgika magga) teostamise kaudu.

Tunded 

Tundekogumik (paali: vedanākkhandha; sansk: vedanāskandha) koosneb kuuest tunde kogust (vedanākāyā) milleks on: (1) silmakontaktile vastav tunne, (2) kõrvakontaktile vastav tunne, (3) ninakontaktile vastav tunne, (4) keelekontaktile vastav tunne, (5) kehakontaktile vastav tunne ja (6) meelekontaktile vastav tunne. Kontakti tekkimisel tekib tunne (phassasamudayā vedanāsamudayo), kontakti lakkamisel lakkab tunne (phassanirodhā vedanānirodho) ning tunde lakkamise teeks on aaria kaheksaosalise tee. Tunnetada saab läbi tundemeelte – kuulmise, puudutamise, nägemise, maitsmise, haistmise – või meele endaga – mõteldes, kujutledes, mäletades jne, misläbi tuntakse kas õnnetunnet (sukhāvedanā), dukkha- ehk kannatusetunnet (dukkhāvedanā) või ei dukkha- ega õnnetunne  (adukkhamasukhavedanā) kuid nad pole püsivad ja võivad pidevalt muutuda.

Ideed 

Tajukogumik (paali: saññākkhandhā) on seotud kuue sisemise tajualuse (ajjhattikāni āyatanāni) ja neile vastavate väliste tajualuste (cha bāhirāni āyatanāni) ehk objektide tajumisega. Nagu tundedki, ilmnevad kuus taju kontakti (phassa) kaudu. Taju tunneb ära nii füüsilise kui mentaalse objekti. Kuus taju on (1) silmakontaktile vastav taju (cakkhusamphassajā saññā), (2) kõrvakontaktile vastav taju (sotasamphassajā saññā), (3) ninakontaktile vastav taju (ghānasamphassjā saññā), (4) keelekontaktile vastav taju (jivhāsamphassajā saññā), (5) kehakontaktile vastav taju (kāyasamphassajā saññā) ja (6) meelekontaktile vastav taju (manosamphassaja saññā). Khajjanīya suttas toodud Buddha selgituse kohaselt nimetatakse taju (saññā) tajuks kuna see tajub (sañjānātīti) sinist, rohelist, kollast, punast, valget.

Tahtmised 

Moodustistekogumik (paali: saṅkhārākkhandhā; sansk: saṃskārāskandha) moodustub vastavalt tajule (saññā). Abhidhamma kohaselt on moodustised 52 meeletegurit (cetanā), Suttade kogumikus (Suttanta) on moodustised määratletud kui vormiga kaasuv tahe (rūpa-sañcetanā, või cetanā). Buddha selgituse kohaselt nimetatakse moodustisi moodustisteks (saṁkhāra), kuna need on moodustunud moodustistest (saṅkhatamabhi-saṅkharontīti); need moodustavad vormuva vormi, tuntava tunde, tajutava taju, moodustuvad moodustised ja teadvustava teadvuse. Tahtel põhinevad moodustised ehk tegu või valmistamine (paali: saṅkhārakkhandha ) on dharmade sõltuvusliku tekkimise liikuma panemine. Sankhārad on meelekujundid ehk kujutlused, motivatsioonid ehk meeleolud ehk (sõna-sõnalises tõlkes) “kokkutehtused”. Need on tegutsemise aluseks olevad tegurid, ajendid, tungid ja motiivid, mis tekivad mõistetest ja tunnetest ning põhjustavad tegevusi, liigutusi, ettevõtmisi jne, olles samuti ebapüsivad ja muutlikud. Nende hulka kuuluvad ihad, himud, tahtmised, soovid, kiindumused jmt.

Meel 

Teadvuskogumik (paali: viññāṇakkhandhā, sansk: vijñānaskandha) sisaldab kõiki teadvusseisundeid ja koordineerib ülejäänud nelja kogumikku. Teadvust nimetatakse teadvuseks seetõttu, et see teadvustab. Abhidhamma kohaselt jaguneb teadvus teo (kamma) vaatenurgast 89 teadvuskogumikuks, mis võivad olla kas oskusliku, mitteoskusliku või neutraalse loomuga, määrates ära tunde, taju ja teadvuse kõlbelised omadused. Kuue kontaktipõhise jaotuse korral eristatakse sarnaselt kuue sisemise tajualusele vastavat teadvust, st silmakontaktile vastav teadvus (cakkhusamphassajāviññāna) jne, või lihtsalt: (1) silmateadvus (cakkhuviññāna); (2) kõrvateadvus (sotaviññāna); (3) ninateadvus (ghānaviññāna); (4) keeleteadvus (jivhāviññāna); (5) kehateadvus (kāyaviññāna); (6) meeleteadvus (manoviññāna). Teadvus (sanskriti keeles vijñāna, paali keeles viññāṇa) on meele aktiivsus mõteldes, kujutledes, teades ja mäletades ning selle avaldumine kuulmismeele, puudutusmeele, nägemismeele, maitsmismeele ja haistmismeelena. Meel loob teadvuses selle, mida ta tunnetab, millest ta mõtleb, mida ta kujutleb või mäletab. Meel loob tegelikkuse, milles ta tegutseb.

Kirjeldused 

Isik ei ole budismis midagi tõelist. Isekus, endast kinni hoidmine, sellesse kiindumine ei lase jõuda virgumiseni. Kippumise kogumikke mainib Buddha kannatuse (dukkha) allikana juba oma esimeses jutluses, Seadmuseratta käimapanemine.

Isiksuse koostisosi on võrreldud banaanipuuga, millel ei ole mingit tõelist südamikku ega tüve ja mis tegelikult ei olegi puu. See on vaid leherootsude kimbust moodustunud kogumik, mida võib pidada ka puuks. Umbes samamoodi võib ka inimese mõtteid, tundmusi, ettekujutusi, mälestusi, harjumusi, hinnanguid ja arvamusi pidada kokku tõeliseks ja päriselt olemasolevaks isikuks, ehkki mingit "tõelist mina" selles ei ole.

Buddha õpetuse kohaselt ei ole olemas muutumatut hinge ega isiksust ega üldse midagi, mis võiks olla püsivalt "ise" (atta).

"Vorm on nagu vahuhunnik, tunded kui veemullid, taju kui miraaž, moodustised kui südamikuta banaanitaime tüvi ja teadvus kui silmamoonutus."

Kogumikud ja kippumiskogumikud  

"Kogumike suttas" (Khandha-sutta SN 22.48) selgitab Buddha, et viis kogumikku (pañca-kkhandhā) ja viis kippumiskogumikku (pañcupādāna-k-khandha) on erinevad. 

Kogumikuks (khandha) nimetatakse näiteks vormi kogumike puhul (rūpa-k-khandha) kõiki vorme – nii minevikus, tulevikus kui olevikus, nii sisemisi kui välimisi, jämedaid kui peeneid, madalaid kui kõrgeid, kaugel kui lähedal. Sama kehtib ka ülejäänud nelja kogumiku suhtes. 

Kippumiskogumikuks (upādāna-k-khandhā) nimetatakse aga vormi puhul kõiki vorme – nii minevikus, tulevikus kui olevikus, nii sisemisi kui välimisi, jämedaid kui peeneid, madalaid kui kõrgeid, kaugel kui lähedal – mis esinevad koos tulvadega (sāsavā) ja on altid kippumisele (upādāna). Nõnda võib siis tegemist olla vormidesse kippumise kogumikuga, tunnetesse kippumise kogumikuga jne. 

Virgunud arahandi puhul on tegemist kogumikega (khandhā), kuid veel mitte virgunu puhul on need kippumiskogumikud (upādāna-k-khandha).

Interpretatsioonid 

Kippumiskogumiku juurpõhjuseks on oskamatu tahe (chandamūla), mis põhjustabki kohapõhise vaate (sakkāyadiṭṭhi) ja minavaate.

Kannatused (dukkha) tekivad ihast (taṇhā) ning kannatused lakkavad siis, kui selle allikaks olevad ihad lakkavad. Ihade lakkamisel lõpeb vormide ja vormideta olemasollu kippumine ning sellega koos uus sünd vormide ja vormideta olemasolus. 
Seeläbi saavutatakse moodustiste lõplik ja igavene vaibumine (nibbāna), mis ongi Buddha õpetuse summum bonum. 

Mahajaana filosoofia kohaselt on kõikide dharmade omaolek tühi ja neil puudub tähendus.

Vaata ka

 Püsitus
 Kannatus
 Isetus
 Isiksus

Viited

Välislingid

 Here a being is viewed as the collection of five aggregates of phenomena.
 Neuroscience backs up the Buddhist belief  that “the self” isn’t constant, but ever-changing.
 Reconstructing and deconstructing the self: cognitive mechanisms in meditation practice. 

Budism