Babrujsk

Babrujsk (ka Babruisk; valgevene Бабруйск) on oblastilise alluvusega linn Valgevenes Mahiloŭ oblastis, Babrujski rajooni halduskeskus. Elanike arv on 219 100 (2006).

Linn asub Biarezina jõe ääres, 110 kilomeetri kaugusel oblasti keskusest Mahiloŭ linnast. Linn on tähtis raudteesõlm, sealt hargnevad raudteed Asipovičy, Žłobini ja Akciabrski suunas. Babrujskis asub ka jõesadam.

Aastast 1970 tegutseb Babrujski linnas teater. Linnas on neli raamatukogu ja kaks kino ning koduloomuuseum. Vaatamisväärsusteks on veel Babrujski vanalinn (säilinud osaliselt), aastal 1901 valminud sünagoog, aastail 1807–1836 valminud kindlus, õigeusu kirikud (valmimisajad 1905–1907 ja 1892) ning katoliku kirikud (valmimisajad 1746–1780 ja 1906).

Babrujski linna on oma loomingus kasutanud mitu kirjanikku. Neist tuntumad on Ilf ja Petrov (linna on mainitud ka romaanis "Kuldvasikas"). Babrujskis asub ka üks maapealseid sidejaamu seriaalis "Star Trek: Uus põlvkond".

Ajalugu 

Arheoloogiliste andmete põhjal rajati Babrujski kohale asula V–VI sajandil pKr. Sealt leitud ohtrad kivist tööriistad viitavad aga võimalusele, et seal asus asula ka juba kiviajal.

Linn Leedu suurvürstiriigis 

Esimesed kirjalikud teated Babrujski linna kohta pärinevad 27. aprillist 1387. Aastast 1392 hakkas see kuuluma Vytatutasele. Samast aastast pärinevad ka esimesed teated sealse lossi ja linna omavalitsuse kohta.

XV sajandil – XVI sajandi algul rüüstasid linna korduvalt tatarlased. Samuti käisid Babrujskit rüüstamas Mihhail Lvovits Glinski juhitud Moskva väed 1507.-1508. aasta sõjas. Taas rüüstasid venelased Babrujskit viienda Moskva-Leedu sõja ajal.

Seoses territoriaal-administratiivse reformiga hakkas linn kuuluma Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Aastal 1618 tulid Niasvižist Babrujskisse jesuiidid, kes rajasid sinna kooli. Aastal 1626 oli linnas kaks õigeusu kirikut ja üks katoliku kirik. Seda ümbritses puittaraga palistatud muldvall, mida tugevdasid kahekorruselised tornid. Linnamüüris oli viis väravat. Aastal 1639 sai Babrujsk õiguse pidada kaks korda aastas laata.

Aastal 1648 rüüstasid linna kasakad. Nendega liitusid ka kohalikud ülestõusnud, koos purustati linna kaitsnud väed ja uputati kohalik staarost Biarezina jõkke. Aastal 1649 vallutasid Rzeczpospolita väed linna tagasi. Ka uputuse ajal rüüstasid kasakad korduvalt linna, põletades selle aastail 1655 ja 1665 ka maha.

XVII sajandi teisel poolel sai laastatud Babrujskist alev. Aastal 1692 kaotas sealne loss sõjalise tähtsuse. Asula kannatas ka Põhjasõjas, mil sealt suundusid läbi nii Vene kui ka Rootsi väed. Aastal 1772 toodi sinna üle venelaste hõivatud Rečyca arhiiv ja valitsusasutused.

Linn Venemaa koosseisus 

Aastal 1793 läks alev Poola teisel jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Linn hakkas kuuluma Minski kubermangu. Aastal 1794 hõivasid Babrujski mõneks ajaks Poola ülestõusust osavõtjad. Aastal 1800 loodi plaan Babrujski ülesehitamiseks. Aastal 1810 alustati sealse kindluse rajamist. Aastal 1812 toimus osaliselt valminud kindluse juures lahing, seejärel piirasid prantsuse väed kindlust neli kuud, suutmata seda vallutada.

Kindluses paiknenud väeosas, 9. jalaväediviisis, teeninud ohvitseridest olid paljudel head sidemed dekabristidega. Sealse väeosa abil kavatseti aastal 1823 kinni võtta tsaar Aleksander I. Hiljem see plaan hüljati.

Linn hakkas intensiivsemalt arenema pärast Liibavi-Romno raudtee valmimist XIX sajandi teisel poolel. Babrujskisse tekkisid erinevad tööstusettevõtted, seal hakati valmistama piiritust, õli, telliseid, tekkisid metsatööstusettevõtted. Linn oli ka tähtis trükitööstuskeskus. Aastal 1902 kaotas suures tulekahjus kodu üle 2500 Babrujski pere, pärast seda asendasid tellistest hooned linnas sinna seni valdavalt ehitatud puidust maju. Aastal 1914 jäi linn rindejoonele ja hiljem hõivasid selle korduvalt erinevad väed.

Linn pärast Esimest maailmasõda 

Linn läks ametlikult Valgevene NSV koosseisu aastal 1920. Pärast seda hakati seal intensiivselt tööstust arendama. Sinna rajati mööblivabrik, aastal 1929 valmis seal puitu töötlev vabrik, mis oli suurim omalaadne Euroopas. Aastal 1930 hakkas seal tegutsema Valgevene suurim õmblusvabrik. Teise maailmasõja alguseks oli üks Babrujsk tähtsamaid tööstuslinnu Valgevene NSV territooriumil.

Saksa väed hõivasid linna 28. juunil 1941. Sõjategevus (Smolenski lahing) jätkus linna all siiski ka veel juulis, mil NSV Liit alustas vasturünnakut. Kohe pärast linna okupeerimist rajasid saksa väed sinna kaks sõjavangide laagrit, kus oli kokku 44 000 sõjavangi. Kokku oli linnas neli laagrit, vange üle 100 000. Linnas elanud arvukad juudid sunniti elama sealses getos, suurem osa neist hukkus sõja ajal. Linn vabastati 29. juunil 1944 pärast viis päeva kestnud lahinguid. Linn kaotas sõjas üle poole oma elanikest.

Aastal 1944 sai linnast samanimelise oblasti keskus. Oblast likvideeriti aastal 1954. Aastal 1949 tegi Georgi Malenkov ettepaneku nimetada linn ümber Stalinskiks, aga see ei läinud läbi.

Aastast 2005 tegutseb linnas õigeusu kiriku nunnaklooster.

Rahvastik

1897. aastal oli Babrujskis 34 336 elanikku, kellest 20 795 ehk 60,5% olid juudid. 1939. aastal elas Babrujskis 84 107 elanikku, neist umbes 25 tuhat ehk ligi 30% olid juudid. Teise maailmasõja ajal mõrvasid hitlerlased umbes kakskümmend tuhat kohalikku juuti, kes olid jäänud natsliku võimu kätte. 1999. aasta andmete põhjal oli juutide osa Babrujski elanikkonnast 0,6 protsenti.
 
Vaatamata sellele, et pärast Teist maailmasõda on linna jäänud üsna vähe juute, süüdistas Valgevene president Alaksandr Łukašenka neid linnas kujunenud keerulises olukorras, öeldes, et nad olevat muutnud linna sigalaks. "...Juudid, erinevalt Moskva venelastest, ei armastavat muru niita..."

2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Babrujski elanikest valgevenelasi 83,06%, venelasi 13,22%, ukrainlasi 1,89%, juute 0,27%, poolakaid 0,27% ja muudest rahvustest inimesi 1,29%.

Majandus 

Nõukogude perioodil on Babrujsk arenenud suureks tööstuslinnaks. Linnas on keemiatööstus (AAT «Biełšyna» – suur rehve tootev ettevõte, mille tooteid turustatakse põhiosas Venemaal, üks kahest hüdrolüüsi kasutavast vabrikust Valgevenes), mitu metalli töötlemisega tegelevat ettevõtet (põhiliselt valmistatakse põllumajandustehnikat, kuid ka veoautodele mõeldud pidureid ja traktorite detaile), metsandusettevõtted, puidutöötlemisega tegelevad firmad, kergetööstusettevõtted ja toiduainetetööstuse ettevõtted (kondiitritoodete vabrik, õlle valmistamine).

Haridus 
Linnas on 27 keskkooli, kaks põhikooli ja kolm gümnaasiumit. Lisaks tegutsevad veel 12 spordikooli, kolm muusikakooli ja kunstikool. Tegutseb ka kunstikallakuga kolledž. Keskeriharidust annavad seitse kolledžit ja kaks tehnikumi.

Babrujskis on ka kahe ülikooli filiaalid, kus on võimalik omandada kõrgharidust. Mõlemad annavad majandusalast haridust.

Sõpruslinnad 
Babrujski linnal on sõprussidemed üheksa linnaga. Lisaks on sõlmitud koostöölepe Moskva linna Sokolniki rajooniga.

Pilte

Tuntud elanikke 

Babrujskist on pärit Valgevene popmuusikaansambel Bi-2.

 Aleksandr Bjalozor – Vene õigeusu piiskop
 Mikałaj Azbukin – Valgevene geograaf ja koduloolane
 Siamion Valfson – Valgevene filosoof
 Viera Charužaja – Valgevene partisan
 Eduard Biełahuraŭ – Valgevene kunstnik
 Taciana Arciušyna – Valgevene riigitegelane
 Anatol Hałuza – Valgevene käsipallur
 Andrei Mihnevitš – Valgevene kuulitõukaja
 Alesia – Valgevene lauljanna
 Rusłan Alachno – Valgevene laulja
 Załman Harelik – Valgevene geoloog
 Maksim Neofit Buinitski – Ukraina filmirežissöör
 Dzmitryj Alisiejka – Valgevene jalgpallur
 Alena Amielusik – Valgevene jalgrattur
 Andrej Arłoŭski – Valgevene erinevate võitluskunstide asjatundja
 Isidar Bałocin – Valgevene tenor
 Arciom Bułojčyk – Valgevene jalgpallur
 Michaił Navumavič Hierčyk – Valgevene poeet
 Jevgeni Golant – Vene pedagoog
 Siarhiej Košal – Valgevene jalgpallur
 Ihar Bokij – Valgevene ujuja
 Florian Czarnyszewicz – Poola kirjanik
 Michaś Kukabaka – Valgevene dissident
 Celia Dropkin – USA juudi poeet
 Arkadi Duchin – Iisraeli muusik
 Berl Katznelson – Iisraeli poliitik
 Kadish Luz – Iisraeli poliitik
 Grigorijs Ņemcovs – Läti ajakirjanik
 Jelena Piskun – Valgevene võimleja
 Yitzhak Tabenkin – Iisraeli poliitik
 Gary Vaynerchuk – USA ärimees
 Iryna Miadzviedzieva – Valgevene näitlejanna
 Aleksandr Orlov – Nõukogude salateenistuse agent
 Alaksandr Prakapienka – Valgevene jalgpallur
 Victor Reneischi – Moldova sõudja
 Vladimir Sanin – Nõukogude kirjanik
 Efraim Sevela – Vene kirjanik
 Yosef Tunkel – juudi humorist
 David Shimoni – Iisraeli luuletaja
 Uładzimir Uładamirski – Valgevene näitlejanna
 Michaś Łyńkoŭ – Valgevene kirjanik
 Karl Opperman – Saksa-Vene arhitekt
 Fjodor Konjuhov – Vene rändur ja kirjanik
 Pimien Pančanka – Valgevene luuletaja
 Ritšard Jazvinski – Vene riigitegelane
 Aleksandr Bloh – Vene jurist
 Aron Gaister – Nõukogude riigi- ja majandustegelane
 Barys Mikulič – Valgevene kirjanik
 Dźmitry (Drazdoŭ) – Valgevene õigeusu piiskop
 Źmicier Jackievič – Valgevene ajaloolane
 Ilja Abelev – Vene võimlemistreener
 Biarnard Bychoŭski – Valgevene filosoof
 Uładzimir Ałoŭnikaŭ – Valgevene helilooja
 Andrej Vajciachovič – Valgevene arheoloog
 Isak Davidovič – Valgevene graafik
 Siamion Damarad – Valgevene kunstnik
 Anatol Kalinin – Valgevene matemaatik
 Aron Kastalanski – Valgevene kunstnik
 Mikałaj Łazakovič – Valgevene matemaatik
 Dzianis Lebiedzieŭ – Valgevene jalgpallur
 Alhierd Mališeŭski – Valgevene kunstnik
 Jakaŭ Hordzin – Valgevene kabetaja
 Ruslan Kogan – Austraalia ärimees
 Samuil Lozinski – Vene ajaloolane
 Sergei Sikorski – Vene sõjaväelane
 Viktar Ciemušaŭ – Valgevene ajaloolane
 Sciapan Ciemušaŭ – Valgevene ajaloolane
 Leonid Švab – Vene poeet
 Fjodor Nikitin – Vene sõjaväelane

Viited

Välislingid

Babrujski linnavalitsuse koduleht (vene keeles)
Babrujskist portaalis Radzima.org (inglise, valgevene, vene ja poola keeles)
Babrujsk Valgevene fotoentsüklopeedias (vene keeles)

Valgevene linnad