joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bad Gandersheim

Bad Gandersheim on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Linna pindala on 90,48 km². 31. detsembril 2019 elas seal 9623 inimest. Bad Gandersheimis on palju vahvärkmaju. Linnas on ka lennuväli.

Bad Gandersheimi linn asub Leineberglandi, Weserberglandi ja Harzi vahel, Gande jõe orus, millesse linna territooriumil suubub lisajõgi Eterna. Põhjas asub Heberi kõrgustik. Territoorium on valdavalt künklik. Harz algab umbes 10 km linnast idas ja 5 km läänes on Leine kraav (Leinegraben).

Ajalugu 

Linn pärineb aastast 852, kui naabruses Brunshausenis loodi Saksimaa hertsog Liudolfi ja tema naise Oda poolt Gandersheimi klooster. Esimene kloostrikirik (Stiftskirche) linnas alustati 856. aastal. 990. aastal sai klooster turu- ja maksuõigused. 10. sajandi jooksul oli Gandersheim üks olulisemaid Saksimaa linnu; esimene saksa luuletaja Hrotsvit elas ja töötas seal 973. aastani. 1159. aastal on Gandersheimi esmakordselt linnana mainitud.

Kui 1240. aastal avastati mineraalveeallikas, algatas paavst Gregorius IX Püha Vaimu haigla püstitamise. 1330. aasta paiku ehitasid Braunschweigi hertsogid linnuse kloostrikirikule ilmalikuks vastukaaluks. Tänapäeval on selles hoones magistraadi kohus ja noorte paranduskeskus.

19. sajandi lõpus sai linn tuntuks mineraalveeallikate ravivõime poolest ja 1932. aastal sai Gandersheim nende allikate tõttu ametliku õiguse kutsuda end kuurordiks, seega Bad Gandersheim.

1926. aasta suvel oli kolmepäevane "Roswitha mälestuspidustus 1000-aastases Gandersheimis". See oli esimest korda, kui keskaegset autorit kasutati linna sümboolse tegelasena. Sarnased pidustused toimusid 1930. ja 1933. aastal; need olid puhtalt natsiteemalised: "saksa kultuur" versus "juudi-kommunismi dekadents".

Teise maailmasõja ajal, 1944. aasta oktoobrist 1945. aasta aprillini, oli linnas Buchenwaldi koonduslaagri alamlaager, kus toodeti lennukiosi.

1952. aastal tähistas linn 1100 aasta möödumist kloostri asutamisest Liudolfi poolt. Turuplatsil etendati ajaloost pajatavat "Gandersheimi laulu". See oli mitteametlik eelmäng suvefestivalile Gandersheimer Domfestspiele, mida esitatakse 1959. aastast igal aastal kloostrikiriku ees platsil. Sellest ajast alates on see kujunenud Alam-Saksimaa suurimaks suveteatrifestivaliks. 2006. aastal käis selle nelja põhilavastust vaatamas umbes 55 000 inimest.

Sõpruslinnad 
 Rotselaar, Belgia
 Skegness, Ühendkuningriik

Tuntud inimesi 
 Hrotsvit (935–973), esimene saksa luuletaja
 Wilhelm Keitel (1882–1946), Natsi-Saksamaa välimarssal, hukati sõjakuritegude eest
 Bodewin Keitel (1888–1953), kindral, Wilhelm Keiteli vend
 Herbert Otto Gille (1897–1966), Waffen-SS kindral
 Wolfgang Liebe (1911–2005), lennukiinsener, aerodünaamika, tiivavõre leiutaja
 Helmuth Schneider (1946–), ajaloolane ja Pauly-Wissowa kaastoimetaja

Viited

Välislingid 
 www.bad-gandersheim.de

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Northeimi kreis
Sotsiaalne kaasatus

Sotsiaalne kaasatus (ingl social inclusion) on erinevate inimrühmade sihipärane ja otstarbeline koostöö, mille eesmärk on vähendada inimeste tõrjutust ühiskondlikul tasandil. Kõige olulisem vahend, et neid eesmärke saavutada, on sotsiaalne ja tunnetuslik tugi. Sotsiaalse kaasamise tulemina peaks vähenema ebavõrdse positsiooniga inimrühmade (vaesed, töötud, erivajadustega inimesed, vähemused, eakad jne) vaheline lõhe ja kaasatud inimrühmade enesehinnang ning sotsiaalne positsioon peaks paranema.

Tulemuste saavutamisel tuleb kaasajatel silmas pidada kaasatavate sotsiaalset ja kultuurilist identiteeti ja väärtusi. Kaasamise protsess ja tulem toetub suuresti sotsiaalseid rühmi ühendavatele väärtustele ja eesmärkidele. Neid vaateid silmas pidades on sotsiaalsel kaasamisel pikemaajalisem ja kasulikum sotsiaalne mõju.

Euroopa 2020. aasta strateegia
Euroopa 2020. aasta strateegia on plaan Euroopa Liidu majanduskasvuks. See võimaldab Euroopa Liidul jõuda jätkusuutliku majanduseni. Strateegia edukus sõltub paljudest olulistest sammudest erinevates valdkondades, mis on omavahel seotud. Tegevuskava aitab saavutada Euroopa Liidu liikmesriikidel suurema tootmisvõime, suutlikkuse tööturul ja ühiskondliku ühtekuuluvuse.

Strateegia „Euroopa 2020“ populariseerib sotsiaalset kaasatust, et vähendada inimeste vaesusriski ja sotsiaalset tõrjutust. Strateegia eesmärk on parandada elujärge vähemalt 20 miljonil inimesel.

Sotsiaalset tõrjutust ja sellega seotut saab mõõta ning hinnata Laekeni indikaatorite kaudu. Need annavad ülevaate, millised sotsiaal-majanduslikud jooned on iseloomulikud inimestele, kes on sotsiaalselt tõrjutud olukorras. Indikaatorid hõlmavad nelja peamist mõõdet, mille eesmärk on anda ülevaade kindlate näitajate järgi. Nendesamade tulemuste alusel saavad Euroopa riigid enda tulemusi teiste omadega võrrelda. Eestis mõõdetakse erinevaid näitajaid vanuse, hariduse ja tööhõive järgi.

Sotsiaalne kaasatus Eestis 
Eesti esimene sotsiaalse kaasatuse riiklik tegevuskava valmis aastal 2004. See koondas eri riskirühmadega tegutsevate valdkondade tegevuskavad ning ühendas need tervikuks, et võidelda sotsiaalse tõrjutuse vastu.

"Eesti 2020" on Eesti konkurentsivõime parandamiseks loodud uuenduste kava. Selle kaks keskset eesmärki on tootlikkuse ja tööhõive suurendamine. Lähiaastatel keskendutakse pikka aega tööturult eemal olnud inimeste ja noorte tööturule sisenemiseks vajalike oskuste arendamisele ning selle raames ka sihtrühma töötuse vähendamisele.

Viited 

Sotsiaalpoliitika
Vaalwater

Vaalwater on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Waterbergi ringkonnas Modimolle vallas.

2006. aastal anti linnale uueks nimeks Mabatlane, kuid kuna ametlikku nimevahetusprotseduuri ei olnud jälgitud, anti 2007. aastal linnale endine nimi tagasi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vaalwateri elanikest mustanahalisi aafriklasi 87,44%, valgeid 11,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,25%, värvilisi 0,05% ja teisi 0,45%. Pedi keelt pidas emakeeleks 64,31% inimesi, afrikaani keelt 11,34%, tsonga keelt 7,92%, tsvana keelt 6,71%, sotho keelt 2,68% ja inglise keelt 1,44%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Jeppes Reef

Jeppes Reef (afrikaani keeles Jeppesrif) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Nkomazi vallas.

Jeppes Reef asub Svaasimaa piiri vahetus läheduses. Linnas on piiripunkt.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jeppes Reefi elanikest mustanahalisi 99,71%, värvilisi 0,20%, India või Aasia päritolu inimesi 0,07% ja valgeid 0,02%. Svaasi keelt pidas emakeeleks 96,51% inimesi, suulu keelt 0,93% ja inglise keelt 0,91%.

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Carla Juri

Carla Juri (sündinud 2. jaanuaril 1985 Locarnos) on šveitsi näitleja. Ta on mänginud sellistes filmides nagu 180°, Wetlands, Finsterworld ja Blade Runner 2049.

Filmograafia

Televisioon

Viited

Välislingid 

 

Šveitsi näitlejad
Sündinud 1985
Bodenfelde

Bodenfelde on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 20 km². 31. detsembril 2017 elas seal 3100 inimest. Vald asub Weseri paremkaldal, umbes 35 km Kasselist põhjas ja 30 km Göttingenist loodes Solling-Vogleri looduspargi edelapiiril.

Ajalugu 

Bodenfeldet on esmakordselt mainitud Ludwig Vaga 833. aastal allkirjastatud dokumendis. Kõrgkeskajal oli Bodenfelde Dasseli krahvkonna osa. Amelith, Nienover, Polier ja Wahmbeck on Bodenfelde naaberkülad, mis liidendati 1974. aastal.

Bodenfeldes oli varem juudi kogukond. Natsirežiimi ähvardaval survel nad lahkusid. Olles müüdud 1937. aastal talunikule, elas puitsünagoog 1825. aastast Kristalliöö üle, kuna omanik kaitses seda vandaalide eest. 21. sajandi alguses vahvärkmaja lammutati ja ehitati täpselt üles naabruses Goettingenis, mille juudi kogukond vajas sünagoogi (kohalik hävitati Kristalliöö ajal).

2008. aastal mõisteti süüdi mõrvar hüüdnimega Must lesk. Paarikümne aasta jooksul oli ta võrgutanud ja tapnud või surmanud neli eakat meest raha pärast.

Tuntud inimene 

 Jacob Freudenthal, filosoof

Viited

Välislingid 

 www.bodenfelde.de

Alam-Saksi vallad
Northeimi kreis
Buysdorp

Buysdorp on küla Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Vhembe ringkonnas Makhado vallas.

Buysdorp on asutatud 1888. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Buysdorpi elanikest värvilisi 56,92% ja mustanahalisi aafriklasi 43,24%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 56,76%, pedi keelt 12,24%, sotho keelt 8,74%, venda keelt 6,84%, inglise keelt 6,36% ja ndebele keelt 1,59%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Sub (telekanal)

Sub (endine TVTV! ja Subtv) on Soome telekanal, mis alustas tööd 1. augustil 2001. Kanali omanik on Telia.

Soome telekanalid
Jakub Vrána

Jakub Vrána (sündinud 28. veebruaril 1996 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Detroit Red Wings ründajana vasakäärel.

Ta alustas karjääri Rootsi kõrgliiga klubis Linköpings, tehes kõrgliigas debüüdi hooajal 2012–13.

2014. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draftis 13. valikuna. Põhja-Ameerikas mängis ta alguses Capitalsi noorteklubis Hershey Bears American Hockey League'is. NHL-is tegi ta Capitalsi meeskonnas debüüdi 1. detsembril 2016 mängus New York Islandersi vastu. Esimese värava lõi ta 9. detsembril Buffalo Sabresi vastu.

2018. aastal tuli ta Capitalsiga Stanley karika võitjaks, kui karikafinaalis alistati Vegas Golden Knights. Finaalseeria viimases, viiendas mängus, kus Capitals alistas Knightsi tulemusega 4:3, lõi Vrána mängu avavärava.

2021. aasta aprillis siirdus ta Red Wingsi.

2014. aastal võitis Vrána Tšehhi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Kaheksa väravaga oli ta turniiri suurim väravakütt. Tšehhi jäähokikoondise koosseisus osales ta 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Jakub Vrána NHL.com lehel
 Jakub Vrána hockeydb.com lehel

Tšehhi jäähokimängijad
Washington Capitalsi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Sündinud 1996
Avontuur

Avontuur on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas.

Avontuur on asutatud 1765. aastal.

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Michal Kempný

Michal Kempný (sündinud 9. septembril 1990 Hodonínis) on Tšehhi jäähokimängija. Ta mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals.

Ta alustas karjääri hooajal 2007–08 Slovakkia kõrgliiga klubis HK 36 Skalica. Seejärel mängis ta seitse hooaega Tšehhi klubides, sealhulgas HC Kometa Brnos.

2015. aasta aprillis sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Omski Avangard. Hooajal 2015–16 sai ta Omski üheks põhikaitsjaks, skoorides 59 mängus kokku 21 punkti.

2016. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. NHL-is tegi ta debüüdi 12. oktoobril 2016. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 30. detsembril mängus Carolina Hurricanesi vastu.

Capitalsiga liitus ta 2018. aasta veebruaris. Samal hooajal tuli ta klubiga Stanley karika võitjaks.

Kempný on kuulunud Tšehhi jäähokikoondisse 2016. ja 2017. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 

 Michal Kempný NHL.com lehel
 Michal Kempný hockeydb.com lehel

Tšehhi jäähokimängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Washington Capitalsi mängijad
Omski Avangardi mängijad
Sündinud 1990
Zentene vald

Zentene vald (läti keeles Zentenes pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Pūre, Sēme,  Engure, ja Cēre vallaga ning Talsi piirkonna Mērsragsi, Ķūļciemsi, Balgale ja Lauciene vallaga.

Valla pindala on 122,6 km². 2016. aasta seisuga elas seal 532 inimest.  Valla keskus on Zentene küla. Vallavanemaks on Silvija Rabkēviča (ühine Sēme vallaga).

Ajalugu

Vald on kujunenud Dzirciemsi mõisa (Selgerben), Rindzele mõisa (Rindzeln) ja Zentene mõisa (Senten) maadele. Valla vana saksakeelne nimekuju oli Senten.

Aastal 1935 oli Zentene valla pindala 131,5 km²  ja seal oli 2108 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Zentene ja Balgale külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1961 liideti Zentene külanõukoguga Dzirciemsi külanõukogu kolhoosi Rosība maad, aastal 1965 aga kogu Dzirciemsi külanõukogu. Aastal 1975 liideti Zentene külanõukoguga osa Balgale külanõukogu alasid, osa külanõukogu maid liideti aga Pūre ja Balgale külanõukogudega. Aastal 1977 liideti Zentene külanõukoguga  Cēre külanõukogu.  Aastal 1990 moodustati Zentene külanõukogust  Cēre ja  Zentene vald. 2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.

Loodus

Vald paikneb Rannikumadaliku Engure tasandikul, edelaosas ka Põhja-Kurzeme kõrgustikul. Vallas leidub savi, liiva ja kruusa. Kirdes ulatub vald Engure järveni, vallas asuvad veel 27,1 hektari suurune Dzirciemsi järv ja 22,1 hektari suurune Vaskaris.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Zentene mõisa park, piirdemüür, kaks majandushoonet ja häärber oma fassaadi vapi reljeefkujutise, kamina, ahju ja kahe laega, Dzirciemsi kiriku kantsel ja Ernests Birznieks-Upītise suguvõsa maja. Kohaliku kaitse all on Ēmi muinaskalmed ja Turķi keskaegne kalmistu. Looduskaitse all on Ezerpilsi tamm ja Zentene lossi jugapuud. Lisaks on seal looduskaitse all arvukalt nimetuid põlispuid. Valla põhjaosa jääb Engure järve maastikukaitsealale.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 528 lätlast, 9 venelast, 2 valgevenelast, 1 ukrainlane, 2 poolakat ja 19 leedulane.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Tukumsi piirkond
Kei Mouth

Kei Mouth (afrikaani keeles Keimond) on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Amathole ringkonnas. Kei Mouth asub India ookeani rannikul Suure Kei jõe suudmes.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kei Mouthi elanikest valgeid 91,41%, mustanahalisi aafriklasi 7,56%, India või Aasia päritolu inimesi 0,69% ja teisi 0,34%. Inglise keelt pidas emakeeleks 63,93% inimesi, afrikaani keelt 28,93% koosa keelt 4,29% ja 1,07%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
East Driefontein

East Driefontein (afrikaani keeles Oos-Driefontein) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis West Randi ringkonnas.

East Driefonteinis asub kullakaevandus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli East Driefonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,66%, valgeid 0,62%, värvilisi 0,52%, India või Aasia päritolu inimesi 0,10% ja teisi 0,10%.

Viited

Gautengi provintsi linnad
Nyckelharpa

Nyckelharpa on Rootsi päritolu traditsiooniline keelpill. 

Heli tekitatakse poognaga. Keelte allasurumiseks ja heli kõrguse muutmiseks on pilli kaela küljes klahvide süsteem, mis toimib sarnaselt rataslüüra mehhanismiga. Mängija vajutab klahvidele, mis omakorda suruvad alla keele, muutes heli kõrgust.

Keelpillid
Rahvapillid
Anton von Schönfeld

Vabahärra Anton Maria Emmerich Wilhelm von Schönfeld (3. juuli 1827, Praha - 7. jaanuar 1898, Viin) oli Austria-Ungari sõjaväelane, viimane suurtükiväekindral (Feldzeugmeister) ja keiserlik-kuningliku armee Generaltruppeninspektor. Ta pärines von Schönfeldide aadlisuguvõsast Böömimaalt.

Sõjaväeline karjäär

Tunnustused
Austria Raudkrooni ordeni I klass (18. juuni 1879)
Austria keiserliku Leopoldi ordeni suurrist (1889)
Austria sõjateenistusmedal, punane pael (detsember 1892)
Preisi Punase Kotka ordeni suurrist (1892)
Preisi kuningliku Krooniordeni II klass
Prantsuse Auleegioni suurohvitser
Serbia kuningliku Takovo ordeni suurrist
Rumeenia Tähe ordeni suurrist
Pärsia Päikese ja Lõvi ordeni II klass (suurohvitser)
Preisi Düppeler Sturmkreuz
Preisi Alsenkreuz
Mecklenburg-Schwerini sõjateenistusrist

Schönfeldi marss
Kindral Schönfeldile pühendas Austria helilooja Carl Michael Ziehrer teose pealkirjaga "Schönfeld-Marsch", Op. 422. Selle esmaettekanne toimus 16. oktoobril 1890.

Viited

Välislingid 
Schönfeld, Anton Freiherr von, Planet-Austria (PDF; 88 kB)
Schönfeld-Marsch, Planet-Vienna

Austria-Ungari inimesed
Austria sõjaväelased
Auleegioni suurohvitserid
Sündinud 1827
Surnud 1898
NATO strateegilise kommunikatsiooni kompetentsikeskus

NATO Strateegilise Kommunikatsiooni Kompetentsi Keskus (NATO StratCom COE – NATO Strategic Communications Centre of Excellence) on mitut riiki hõlmav, NATO poolt akrediteeritud rahvusvaheline organisatsioon, mis ei ole osa NATO struktuurist, ega allu ühelegi NATO üksusele.

Riias, Lätis asuv NATO StratCom COE aitab kaasa alliansi ja liitlaste riikide strateegiliste kommunikatsiooni võime parandamisele. Strateegiline kommunikatsioon on alliansi poliitiliste ja sõjaliste eesmärkide saavutamiseks tehtavate jõupingutuste lahutamatu osa, seetõttu on järjest olulisem, et allianss suhtleks asjakohaselt, õigeaegselt, täpselt ja kindlalt oma muutuvatest rollidest, eesmärkidest ja missioonidest.

Keskuse ülesanne on anda panus NATO, NATO liitlaste ja NATO partnerite strateegilistesse kommunikatsiooni võimekuste arendamisse. Keskuse tugevus põhineb rahvusvahelise ja sektoritevaheliste võimekuste, nii tsiviil- kui sõjaväe-, era- kui ka akadeemiliste kogemuste sidumine  tänapäevaste tehnoloogiate kasutamisega, sealhulgas virtuaalsete vahendite kasutamine analüüsiks, uuringuteks, kui ka järelduste tegemiseks.

NATO StratCom COE keskuse moodustavad mitmekülgse taustaga rahvusvahelised eksperdid, kelle hulgas on nii sõjaväe, valitsuse kui ka  akadeemilise taustaga eksperte - koolitajad, õpetajad, analüütikud ja teadlased.

Keskust mehitavad ja rahastavad selles osalejad riigid ja ka partnerid. NATO StratCom COE asutajaliikmed on Läti, Eesti, Saksamaa, Itaalia, Leedu, Poola ja Ühendkuningriik. Holland, Soome, Rootsi ja Kanada ühinesid hiljem, lisaks on Prantsusmaa ja Slovakkia lõpetamas keskusega liitumise protseduuri.

Välislingid
 NATO Strategic Communications Centre of Excellence
Kovõlkino

Kovõlkino on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Kovõlkino rajooni halduskeskus. 

Linn asub Mokša jõe ääres, 116 km Saranskist läänes. 

Linn tekkis mokša küla Voskressenskaja Lašma lähedale 1892. aastal rajatud raudtee jaama juurde. 1919. aastani kandis nime Arapovo. Linnaõigused sai 1960. aastal.

Venemaa linnad
Mordva
Olaf Eisen

Olaf Eisen (28. aprill 1920 Tartu – 14. märts 1989 Tallinn) oli eesti keemik.

Haridus
Lõpetas 1947. aastal TPI keemia-mäeteaduskonna; kaitses 1952 keemia kandidaadi kraadi.

Teenistuskäik
Töötas Tallinna Tehnikaülikoolis aastatel 1943-1956. Oli orgaanilise keemia labor ajutine abijõud; orgaanilise keemia ja pürogeensete protsesside kateedri assistent, noorteadlane; kütuste keemilise tehnoloogia kateedri vanemõpetaja ja dotsent aastatel 1955-1956.
Hiljem töötas Keemia Instituudis teadurina, 1969. aastast professorina ning direktorina aastatel 1978-87.

Tunnustus
Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliige 1972 (orgaaniline keemia)
Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemik 1983
Paul Kogermani mälestusmedal 1985
Eesti NSV Teaduste Akadeemia mälestusmedal 1987 

Eesti keemikud
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1920
Surnud 1989
Nikolai Tomson

Nikolai Tomson (14. veebruar 1898 – 2. aprill 1972) oli eesti arstiteadlane. Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik. 

Eesti arstiteadlased
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1898
Surnud 1972
Nikolai Buzulukov

Nikolai Buzulukov (4. mai 1905 – 15. september 1979) oli vene majandusteadlane, Eesti NSV Teaduste Akadeemia tegevliige (akadeemik) 1951. aastast.

Buzulukov tuli Eestisse 1946. aastal. ÜK(b)P KK Eesti büroo	 likvideerimise järel töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia majanduse instituudis, valmistades ette oma doktoritööd põllumajanduse kollektiviseerimise teemal. 1951. aastal valiti ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia akadeemikuks ja oli 1951–1953 akadeemik-sekretär,.

1953. aastal aga "avastas" EKP Keskkomitee tema teaduslikes töödes "tõsiseid poliitilisi vigu". Tegelikult oli see "süüdimõistmine" seotud	asjaoluga, et Buzulukov oli oma uurimustes tsiteerinud ka selleks ajaks põlu alla sattunud Nikolai Karotamme sõnavõtte. See saigi talle saatuslikuks. 1953. aastal kaotas ta oma koha Eesti NSV Teaduste Akadeemias ja m1955. aastal oli ta üldse sunnitud Eestist lahkuma

Viited 

Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1905
Surnud 1979
Aleksandr Kiur-Muratov

Aleksandr Kiur-Muratov (20. september 1898 – 8. märts 1968) oli vene loomaarstiteadlane.

Ta valiti 1951. aastal veterinaaria alal Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmeks. Kokku valiti sel aastal 11 uut liiget, kellest kümme oli Venemaalt Eestisse saadetud isikud. 

Kiur-Muratov naasis Venemaale juba 1953. aastal.

Viited 

Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1898
Surnud 1968
Gotthard Residents

Gotthard Residents on Tallinna vanalinnas aadressil Pikk 66 asuv keskaegse sisekujundusega hotell.

Ajalugu 
Esmane allikas on aastast 1397. Maja kanti kinnistusse 1415. aastal ja esimene omanik oli laevnik Kerkouwe. 

Tallinnas oli 1433. aastal tulekahju ning suure tõenäosusega sai hoone kahjustusi. Hiljem tehti majale mitmeid renoveerimistöid ja hoone sai oma tänasepäevani säilinud kuju. Vasemale poole jäi elamu, mis oli kolmnurkse viiluga ja keldris paikneva kerisahjuga. Paremale poole jäi aknalaiune kuur. Kolmas objekt oli avar võlv koos hoovi pääseva väravaga.

1535. aastal kosis Hans Hudde peretütre Catharina ja lasi hoones teha hilisgooti stiilis remonttöid ning sellest on säilinud siseportaali silluskivi. 1851. aastal sai tähtis kaupmees Ernst Carl Friedrich Baetge majaomanikuks, kes ühtlasi tegutses Hannoveri kuningriigi konsulina ja kellest sai hiljem Tallinna bürgermeister. Ta hakkas seda maja uuendama. Kolmnurkviil lõhuti ära, tänavapoolne külg sai korrapärased aknaread, mida ääristab ilmekas krohvraamistus. Kõige mitmekesisemalt on kujundatud katuseäärealune krohvkarniis. Kunagine fassaadikujundus on säilinud tänini.

Majas on säilinud 18.-19. sajandist pärit välisuks ja paraadtrepp. 19. sajandi keskpaigas ehitati kardinaalselt ümber klassitsistlikuks elamuks. Esimese korruse peretoas on säilinud maalingud laetaladel. Elamu keldris on alles keskaegsed ehituslikud konstruktsioonid: siseportaalid, talalaed ja kalorifeeri konstruktsioonid. Kunagine majaplaan peegeldub keldritasandil.

1929. aastal müüsid Magda Pezold, Arthur Baetge, Ralf Baetge ja Vanda Hoog maja maha ning sestpeale võeti see kasutusele büroohoonena. 9. märtsil 1929 kinnistati kinnistu omanikeks Ellinor Armsen ja Erna Körber. 1992. aastal enne omandireformi asus majades Pikk 66 ja 68 kirjastus BIT. Pärast BITi väljakolimist jäi 66. maja tühjaks ning linn andis selle Eesti Apostliku Õigeusu Kirikule. Pärast järjekordset omanikuvahetust 2011. aastal renoveeriti maja hotelliks.

Hotell 
Hubane külalistemaja asub Tallinna Vanalinna ajaloolises osas Pikal tänaval, 600 meetri kaugusel turuväljakust.

Hoone renoveerimist alustati 2011. aastal ja 2012. aastal avati Gotthard Residents. Hotelli interjöör on omapärane ja huvitav: käänulised koridorid, madalad laed, vanaaegsed seinad, vanad maalid, ebatavalised võlvid ja sambad, luksuslikud lühtrid.

Gotthard Residents on kujundatud keskaegselt. Hotellis on 63 antiikse interjööriga numbrituba. Akendest avaneb vaade vanalinnale.

Arhitektuuriajalooline väärtus 
Maja on kantud riiklikult kaitstud ehitismälestiste registrisse. 1981. aastal tehtud hindamise järgi kuulub see klassi A (eriti väärtuslik). Kultuurimälestiseks tunnistati hoone 30. augustil 1996.

Viited 

Tallinna hotellid
Vello Tarmisto

Vello Tarmisto (7. jaanuar 1918 Võru – 6. november 1991 Tallinn) oli eesti majandusteadlane ja geograaf.

Vello Grünberg (Tarmisto) sündis koos oma kaksikust venna Üloga Võrus teenistuja perekonnas. 1931. aasta sügisel asusid Vello ja Ülo õppima Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi. Peale lõpetamist 1936. aastal läks Vello edasi õppima Tartu Ülikooli majandusteadust. Õpingud katkestas sõjaväeteenistuse ajateenistus, mis algas 1. juulil 1939. aastal Suurtükiväegrupi noorena Tartus. Pärast kursuse lõpetamist jätkas ta 1. septembrist ajateenistust Tondi Sõjakooli aspirantide suurtükiväeklassis ja hiljem Suures Isamaasõjas, kus osales Punaarmee Eesti Laskurkorpuses vanemleitnandi auastmes. Juba enne demobilisatsiooni jätkas ta õpinguid Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas. Diplom tööstusökonoomika erialal anti Vello Tarmistole 1946. aastal. 1945–1949 aastatel töötas TPI-s ja alates 27. juunil 1949 Majanduse Instituudis. Esialgu oli ta instituudi teadussekretäriks kohakaasluse alusel, jätkates tööd TPIs, ja 1. septembrist 1949 juba põhikohaga, täites ühtlasi sisuliselt nooremteaduri kohustusi rahvamajanduse üldprobleemide sektoris. Kokku töötas ta seal 42 aastat, olles aastatel 1974‒1983 instituudi direktor.

Tunnustamine 

 1971. aastal valiti Ungari Geograafia Seltsi auliikmeks.
 1978 omistati ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega Eesti NSV teenelise teadlase aunimetus. 
 1983. aastal autasustati teda Eesti Teaduste Akadeemia kõrgeima autasu Eesti (ENSV) Teaduste Akadeemia medaliga.
 1984. aastal KarlErnst von Baeri mälestusmedal.
 1985. aastal valiti NSV Liidu Geograafiaseltsi auliikmeks. 
 1989. aastast, kui kaotati akadeemia liikmeskonna jagunemine akadeemikuteks ja korrespondentliikmeteks, oli ta akadeemik. 
 1989 valiti ta Eesti Geograafia Seltsi esimeseks auliikmeks.
 1990 Eesti Kodu-uurimise Seltsi taasasutamise koosolekul selle esimeseks auliikmeks.

Kirjandus 
 Kalev Kukk (2018). "Vello Tarmisto ja tema aeg". Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat, 43. köide. Lk 9–53
 Andrus Ristkok (2018). "Vello Tarmisto sõjajärgse kodu-uurimise eestvedajana". Eesti Geograafia Seltsi aastaraamat, 43. köide. Lk 54–61

Viited 

Tallinna Tehnikaülikool
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti Teaduste Akadeemia liikmed
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Eesti NSV teenelised teadlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1918
Surnud 1991
Avicenna (ansambel)

Avicenna oli Eesti džässansambel, mis tegutses 1980. ja 1990. aastatel.

Koosseis
Villu Veski
Sven Kullerkupp
Toomas Rull
Taavo Remmel
Sergei Manukjan
...

Välislingid
Foto ERR Arhiiv

Eesti ansamblid
DVPH

DVPH on Eesti hiphopi ansambel. 

DVPH moodustavad hiphopparid Dragan Volta ja Põhjamaade Hirm. Esinejanimede esitähtedest moodustubki DVPH.

2013. aastal ilmus ansamblil album "Mõtted on mujal".

2014 detsembris lasti välja järg - album "Natuke veel".

Viited
https://dvph.bandcamp.com/album/natuke-veel
Eesti hiphopansamblid
Ruzajevka

Ruzajevka on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Ruzajevka rajooni halduskeskus. 

Linn asub Insari jõe ääres, 25 km Saranskist edelas. 

Asulat on kirjalikes allikates mainitud 1631. aastal.  1937. aastal sai linnaks.

Venemaa linnad
Mordva
Casemiro

Carlos Henrique Casimiro (hüüdnimega Casemiro; sündinud 23. veebruaril 1992 São José dos Camposes) on Brasiilia jalgpallur.

Ta mängib kaitsva poolkaitsjana Hispaania jalgpalliklubis Madridi Real ja Brasiilia koondises.

Klubikarjäär

São Paulo 
Casemiro mängis nooruses oma kodulinnaklubis São Paulo.. 25. juulil 2010 tegi ta debüüdi São Paulo esindusmeeskonnas, kui võõrsil kaotati Santosele. 15. augustil lõi ta oma esimese värava, kui klubi mängis 2:2 viiki konkurentide Cruzeiroga.

Real Madrid 
2013. aasta jaanuaris laenati Casemiro Hispaania jalgpalliklubisse Real Madrid. Esimese mängu pidas ta Reali B-meeskonnas 16. veebruaril, alustades algkoosseisus CE Sabadell FC vastu.
Esindusmeeskonnas tegi Casemiro debüüdi 20. aprillil 2013. Kõik 90 minutit mänginud poolkaitsja aitas oma meeskonnal võita kodus 3-1 Real Betisi. 2. juunil lõi ta oma esimese värava Euroopas, aidates Reali B-meeskonna võidule AD Alcorconi vastu.
Kaheksa päeva pärast ehk umbes pool aastat pärast laenutehingut ostis Real Madrid Casemiro mängijaõigused. Üleminek läks Hispaania pealinnaklubile maksma 6 miljonit eurot.

Porto 
19. juulil 2014 laenati toona 22-aastane Casemiro välja Portugali kõrgliigaklubisse FC Porto.Porto omandas laenuõigused 1 aastaks. Lisaks sellele oli Portugali klubil võimalik osta soovi korral Casemiro mängijaõigused pärast laenu lõppemist jäädavalt. Selle aja jooksul tegi ta kaasa 40 kohtumises lüües kokku 4 väravat.

Tagasitulek Real Madridi 
5. juunil 2015 otsustas Real Madrid aktiveerida mängija tagasiostu klausli. Kaks kuud hiljem pikendas klubi temaga lepingu 2021. aastani.
Kui Rafael Benitezi käe all oli Casemiro pigem vahetusmängija siis uue treeneri Zinedine Zidane hoole all sai Casemirost põhimängija. Samal aastal võitis ta pärast Atletico Madridi alistamist lisaajal Meistrite Liiga.
2016-17 aitas ta klubil peale viie aastast pausi võita koduse meistriliiga. Natuke hiljem lõi ta Meistrite Liiga finaalis Juventus FC vastu värava ja võitis klubiga teist aastat järjest Meistrite Liiga karika.
2017-18 oli mängija jaoks samuti edukas aasta. Kolmandat aastat järjest võideti Meistrite Liiga, kui finaalis võideti 3-1 Liverpool FC. Märkimisväärne on see, et varem polnud suutnud ükski klubi Meistrite Liiga karikat võita rohkem kui ühe aasta järjest.

Saavutused 
São Paulo
Copa Sudamericana: 2012
Madridi Real
La Liga: 2016–17
Copa del Rey: 2013–14
Supercopa de España: 2017
UEFA Meistrite Liiga: 2013–14, 2015–16, 2016–17, 2017–18
UEFA Superkarikas: 2016, 2017
Klubide maailmameistrivõistlused: 2016, 2017, 2018

Viited

Välislingid 

Profiil Madridi Reali kodulehel

Brasiilia jalgpallurid
São Paulo FC mängijad
Real Madrid CF mängijad
FC Porto mängijad
Sündinud 1990
Mkuze

Mkuze on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis, uMkhanyakude ringkonna halduskeskus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mkuze elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,86%, valgeid 4,46%, India või Aasia päritolu inimesi 1,13%, värvilisi 0,45% ja teisi 1,11%. Suulu keelt pidas emakeeleks 91,25% inimesi, inglise keelt 3,09%, ndebele keelt 0,86% ja afrikaani keelt 0,78%.

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Craig Smith

Craig Smith (sündinud 5. septembril 1989 Madisonis Wisconsini osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Boston Bruins ründajana paremäärel.

Ta alustas jäähoki mängimist noorteliiga United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Hooaegadel 2009–10 ja 2010–11 mängis ta Wisconsini Ülikooli meeskonnas.

2009. aastal valiti ta NHL-i draftis Nashville Predatorsi poolt 98. valikuna. NHL-is tegi ta Predatorsi meeskonnas debüüdi 7. oktoobril 2011 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu ja lõi selles mängus ka oma NHL-i karjääri esimese värava.

Pärast üheksat hooaega Predatorsi meeskonnas sõlmis Smith 2020. aasta oktoobris kolmeaastase lepingu Bruinsiga.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta andis turniiril kokku kümme resultatiivset söötu, mille poolest oli turniiri parim mängija.

Välislingid 
 Craig Smith NHL.com lehel
 Craig Smith hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Nashville Predatorsi mängijad
Boston Bruinsi mängijad
Sündinud 1989
Tamara Laas

Tamara Laas (vene keeles Тамара Карловна Лааз; 24. august 1923 Allmäe küla, Aleksandrovski maakond, Stavropoli kubermang, Nõukogude Venemaa – 1. või 7. oktoober 2007 Tallinn, urn maetud Tallinna Metsakalmistule) oli eesti õpetaja, NSV Liidu Ülemnõukogu kolmanda koosseisu saadik aastatel 1950–1954.

Elulugu
Keskkooli lõpetas ta 1941. aasta juunis Leningradis, kus viibis ka Leningradi blokaadi ajal. Ta õppis filoloogiat ja omandas prantsuse keele õpetaja kutse. 1948. aastast töötas ta vene keele õpetajana Tallinnas.

1950. aastal valiti ta Tallinna Mererajooni valimisringkonnast NSV Liidu Ülemnõukogu kolmanda koosseisu saadikuks.

Hiljem töötas ta õpetajana Tallinna Reaalkoolis ja Tallinna 21. Keskkoolis. Ta osales vahetusprogrammides Ida-Saksamaa ja Tšehhoslovakkiaga.

Isiklikku
Tema vanemad olid Karl Laas ja Liisa Väli. Ta ei abiellunud.

Viited

Välislingid
 Kohtumised kandidaatidega (1950). "NSVL Ülemnõukogu saadikukandidaat Tallinna 21. kooli õpetaja Tamara Laas läheb kohtuma Balti mere sõjaväelastega, laeva juhtkond võtab külalise vastu ning ta juhatatakse nõukoguliku sümboolikaga kaunistatud punanurka. Tamara Laas vestleb mereväelastega, lõpuks kuulajad aplodeerivad". Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 7, 10. märts 1950, 2/4 Eesti filmi andmebaas
 Maimo Kalmet. "On, keda meeles kanda". Nõukogude Õpetaja nr 18, 1. mai 1975
 Tallinna 21. kooli 1. lennu lõpupilt (1950), esimeses reas paremalt teine õppealajuhataja Tamara Laas
 Haud Tallinna Metsakalmistul
 Tamara Laas Genis

Eesti õpetajad
Eestlased Venemaal
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Sündinud 1923
Surnud 2007
Tallinna Reaalkooli õpetajad
Natalja Neprjajeva

Natalja Mihhailovna Neprjajeva (vene keeles Наталья Михайловна Непряева; sündinud 6. septembril 1995 Tveris) on Venemaa murdmaasuusataja.

2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta teatesõidus pronksmedali. Teatesprindis sai ta koos Julija Belorukovaga üheksanda kohaga. Parimaks individuaalkohaks jäi klassikasprindis saadud neljas koht.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta suusavahetusega sõidus ja teatesõidus pronksmedali.

2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis võitis ta suusavahetusega sõidus hõbemedali.

MK-sarjas tegi ta debüüdi 1. märtsil 2014 Lahtis toimunud etapil vabatehnikasprindis. Esimest korda jõudis ta poodiumile seal samas 4. märtsil 2018 10 km klassikatehnikas. Esimese etapivõidu sai ta 2018.–2019. aasta Tour de Ski teisel etapil 30. detsembril Dobbiacos 10 km vabatehnikas. Ta tuli Tour de Ski üldvõitjaks hooajal 2021–22, saades kõige esimeseks venelannaks, kes on Tour de Ski võitnud.

Saavutused

Olümpiamängudel 
 2018  Pyeongchangis
  pronksmedal 4×5 km teatesõidus
 2022  Pekingis
  hõbemedal suusavahetusega sõidus

Maailmameistrivõistlustel 
 2019  Seefeldis
  pronksmedal suusavahetusega sõidus
  pronksmedal 4×5 km teatesõidus
 2021  Oberstdorfis
  hõbemedal 4×5 km teatesõidus

Juunioride maailmameistrivõistlustel 
 2013  Liberecis
  hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
 2014  Val di Fiemmes
  maailmameister 5 km klassikas
  hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
 2015  Almatõs
  hõbemedal 4×3,3 km teatesõidus
  pronksmedal 5 km vabatehnikas
  pronksmedal klassikasprindis

Kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel 
 2018  Gomsis
  hõbemedal 15 km suusavahetusega sõidus
  pronksmedal vabatehnikasprindis

Maailma karikavõistlustel 
Natalja Neprjajeva on osalenud individuaalselt (seisuga 6. veebruar 2022) 136 maailma karika etapil ja jõudnud esikolmikusse 24 korral ning võitnud kuus korda.

Maailma karika etappide võidud

Välislingid 
 Natalja Neprajeva FIS-i lehel 

Venemaa murdmaasuusatajad
Sündinud 1995
Silvi Kalda

Silvi Kalda (16. jaanuar 1929 – 21. detsember 2018) oli eesti nahakunstnik.

Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi ja 1956. aastal Eesti Riiklikus Kunstiinstituudi (ERKI) nahkehistöö erialal. 

Seejärel töötas ta Tartu ja Tallinna kunstitoodete kombinaatides teostuskunstniku ja meistrina. 1967–1993 oli ta ERKI nahkehistöö kateedri õppejõud, 1987. aastast dotsent. 1994. aastast oli ta vabakutseline kunstnik.

Tema loomingut iseloomustati järelehüüdes järgmiselt: "Tema loomingus on alati olnud tähtsal kohal kuldamine ja nahavool, kuid eriti iseloomulikuks peetakse kuldaktsente heledal nahal või pärgamendil. Hilisemat perioodi ilmestas rohkete metalldetailide kasutamine."

Silvi Kalda oli Eesti Kunstnike Liidu liige (1959) ja Eesti Nahakunstnike Liidu auliige (2009).

1978. ja 1987. aastal pälvis ta preemiad Eesti vabariiklikul köitekunstinäitusel, 1982. aastal Eesti Kunstnike Liidu tarbekunstinäituse aastapreemia ning 1983. aastal Baltimaade tarbekunstitriennaali medali.

Viited

Kirjandus 
Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996.

Välislingid
 Suri nahakunstnik Silvi Kalda 

Eesti nahakunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia õppejõud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1929
Surnud 2018
Silvi

Silvi on Eestis levinud naisenimi, tuletis nimest Silvia.

2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Silvi 1850 naisel. Silvi oli populaarsuselt 98. naisenimi. Silvi oli keskmiselt 69 aasta vanune (mediaanvanus oli 70). Kõige populaarsem oli eesnimi Silvi vanuserühmas 75–79, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 62,25.

Nime kandjaid
 Silvi Ait
 Silvi Kalda
 Silvi Liiva
 Silvi Mets
 Silvi Oja
 Silvi Pilt
 Silvi Roomets
 Silvi Saarlo
 Silvi Salupere
 Silvi Teesalu
 Silvi Tenjes
 Silvi Vare
 Silvi Vrait
 Silvi Väljal

Viited 

Naisenimed
Nörten-Hardenberg

Nörten-Hardenberg on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Northeimi kreisis. Valla pindala on 54,08 km². 31. detsembril 2017 elas seal 8178 inimest.

Vald asub Leine jõe ääres, umbes 10 km Northeimist edelas ja 10 km Göttingenist põhjas. Keskus paikneb Nörtener Waldi jalamil, kuid suured osad vallast on Leinegrabenis, Sollingi ja Harzi vahelisel madalikul.

Ajalugu 

Hardenbergi loss, esmakordselt mainitud 1101. aastal, ehitati Mainzi kuurvürstide poolt. Nende ministeriaalid (või burgmannid) olid Rosdorfi isandad, kes saadeti välja 1287. aastal, nende järglased olid Thüdinghauseni (Moringeni lähedal) isandad, kes võtsid nime Hardenbergi rüütlid (neid ei tohi segi ajada Vestfaali Hardenbergi lossi aadliperekonnaga Velberti lähedalt, kes hääbusid 1450. aastal). Üks haru läks 1340. aasta paiku Taani, hääbus hiljem, Anne Hardenberg kuulus sinna. Perekond omandas veel varandust Nörten-Hardenbergi lähedal, samuti teistes Põhja-Saksamaa piirkondades. 1409. aastast alates jagunes Hardenbergi loss perekonna kahe haru vahel. 1698. aastal äikeses osaliselt hävinuna jäeti loss 1720. aastal maha ja muutus vareks. 1778. aastal krahvideks ülendatud Hardenbergi perekond, kelle kõige silmapaistvamad liikmed olid Preisi peaminister Karl August von Hardenberg ja poeet Novalis, on siiani pärandvara omanik. 1710. aastast elab perekond naabruses mõisahoones. 1700. aastal asutasid nad Hardenberg-Wiltheni piiritusetehase, mis on täna Saksamaa suuruselt teine alkoholitootja.

Viited

Välislingid 

 www.noerten-hardenberg.de

Alam-Saksi vallad
Northeimi kreis
Siim Pohlak

Siim Pohlak (sündinud 14. mail 1985 Tallinnas) on eesti ettevõtja ja poliitik, XIV Riigikogu liige, 2019. aasta maist Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Riigikogu fraktsiooni esimees ja erakonna aseesimees.

Poliitiline tegevus ja seisukohad
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Kose vallavolikogu liikmeks, kogus 54 häält ja osutus valituks.

Ta on alates 2014. aastast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige, 2015. aastast EKRE Harju- ja Raplamaa ringkonna esimees ning alates 2016 erakonna juhatuse liige.

2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Siim Pohlak Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju- ja Raplamaa). Ta kogus 1128 häält, kuid ei osutunud valituks.

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris taas Kose vallavolikogu liikmeks ja osutus vallas suurima toetuse saanud kandidaadina valituks 214 häälega.

2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Siim Pohlak Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas valimisringkonnas nr 4 (Harju- ja Raplamaa). Ta kogus 4152 häält, ja osutus valituks.

On nimetanud tänast Eesti juhtimist "mugavuspoliitikaks". Kutsub üles ette võtma jõulisi samme ääremaastumise lõpetamiseks ja maaelu arendamiseks Eestis. 
Soovitab langetada tööjõumakse ning toetab (välismaiste) suurettevõtete kasumi maksustamist.
Tahab piirata Euroopa liidus võimu koondumist Euroopa komisjoni kätte ning näeb liidu tulevikku iseseisvate rahvusriikide koostöövormina. 

24. veebruaril 2018 Vabaduse väljakul toimunud rahvuskonservatiivide tõrvikurongkäigu üks korraldajatest.

Ettevõtlus ja muu tegevus
Aastatel 1999–2010 tegutses peokorraldaja ja diskorina. Eesti 100 populaarseima DJ valimisel sai 2010. aastal 4. koha Ta on Harjumaa Kose Lauluväljakul toimuva Põhja-Eesti suurima jaanipeo Kose Jaanituli korraldaja.

Aastal 2007 oli Raplamaa kohaliku raadiojaama käivitamise eestvedaja ning on täna regionaalsete raadiojaamade Tre Raadio, Kesk-Eesti Tre raadio, Ring FM ja Ruut FM omanik. Pohlaku sõnul pole tema raadiojaamad ja erakondlik tegevus omavahel seotud ega mõjuta üksteist.

Isiklikku
Siim Pohlaku ja laulja Renate Saluste peres kasvab 3 last. 

Siim Pohlak on õppinud Tallinna Ülikooli Ühiskonnateaduste instituudis.

Viited

Välislingid

Tre Raadio koduleht
Raadio Ring FM koduleht
Siim Pohlak Facebookis
Siim Pohlaku blogi

Siim Pohlaku artikleid
Vabaduse laul ja minu inimesed – Delfi 23.08.2011.
Maksusüsteem peab eelistama eestimaist – Uued Uudised 09.06.2016.  
Maaelu arendamine prioriteediks – Uued Uudised 17.06.2016.
Astudes vastu mugavusele ehitame üles parema riigi Uued Uudised 24.02.2018.
Riigireformist enam ei piisa, vaja on riigiremonti Uued Uudised 30.04.2018.
Mu aadress ei ole Euroopa liit - Uued Uudised 26.10.2018.

Siim Pohlak meedias
Kas Aivar Pohlaku poeg ehitab EKRE raadiovõrku – Eesti Ekspress 23.03.2016 
Tre Raadio omanik Siim Pohlak võttis Ring FM-i üle – Pärnu Postimees 29.01.2016

 Siim Pohlak Tallinna TV saates "Suvemiks" - Tallinna TV 20.06.2016
 Siim Pohlak ETV saates "Foorum" - ETV 25.04.2017

XIV Riigikogu liikmed
Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Sündinud 1985
Dominik Simon

Dominik Simon (sündinud 8. augustil 1994 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Anaheim Ducks.

Ta alustas profikarjääri hooajal 2012–13 Tšehhi kõrgliiga klubis Sparta Praha. Hooajal 2014–15 mängis ta teises Tšehhi kõrgliiga klubis, Plzeňis.

2015. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i draftis 137. valikuna. Esimesed kaks hooaega veetis ta põhiliselt Penguinsi noorteklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins American Hockey League'is. Debüüdi NHL-is tegi ta 13. märtsil 2016 mängus New York Rangersi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 14. jaanuaril 2018, kui mängiti taas Rangersiga.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Calgary Flamesiga. 2021. aasta juulis naasis ta Penguinsi. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta koos  Zach Aston-Reesega Rickard Rakelli vastu Anaheim Ducksi.

Simon kuulus Tšehhi jäähokikoondisse 2015. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Dominik Simon NHL.com lehel
 Dominik Simon hockeydb.com lehel

Tšehhi jäähokimängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Calgary Flamesi mängijad
Anaheim Ducksi mängijad
Sündinud 1994
Amsterdam (LAV)

Amsterdam on  linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas Mkhondo vallas.

Asula on rajatud 1868. aastal, linnaõigused sai 1881. aasta juunis. Esialgu oli linna nimi Roburnia (poeet Robert Burnsi auks). 5. juulil 1882 sai linn Hollandi pealinna järgi uueks nimeks Amsterdam.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Amsterdami elanikest mustanahalisi aafriklasi 90,43%, valgeid 7,43%, värvilisi 0,83%, India või Aasia päritolu inimesi 0,40% ja teisi 0,92%. Suulu keelt pidas emakeeleks 78,63% inimesi, afrikaani keelt 7,97%, svaasi keelt 6,22%, inglise keelt 2,10% ja viipekeelt 1,36%.

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Petro Šelest

Petro Šelest (ukraina keeles Петро Юхимович Шелест, vene keeles Пётр Ефимович Шелест (Pjotr Šelest); 1. veebruar/14. veebruar 1908 Harkovi kubermang – 22. jaanuar 1996 Moskva) oli Ukraina NSV partei- ja riigitegelane. Ta oli aastatel 1963–1972 Ukraina KP Keskkomitee I sekretär, aastatel 1964–1973 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige.

Ta sündis aastal 1908 Harkovi kubermangus Zmijievi maakonnas Andrijivka alevis (praeguse haldusjaotuse järgi Harkivi oblastis Balaklija rajoonis). Tema isa oli kehviktalupoeg, nelja Georgi risti kavaler.

Nõukogude Liidu poliitikud
Ukraina inimesed
Sündinud 1908
Surnud 1996
Svani keel

Svani keelon ligikaudu 14 000 kõnelejaga kartveli ehk Lõuna-Kaukaasia keel. See on lähedane gruusia keele sugulaskeel. Kasutatakse lisamärkidega gruusia kirja.

UNESCO hinnangul on svani keel selgelt ohustatud keel.

Svani keel jaguneb kaheks murdeks: ülem- ja alamsvani murdeks.

Vaata ka
 gruusia keel
 megreli keel
 lazi keel

Viited

Välislingid
http://titus.fkidg1.uni-frankfurt.de/armazi/armaziII/svan/svan.htm

Lõuna-Kaukaasia keeled
Gruusia
Aromuunid

Aromuunid (omakeelne nimetus rrãmãnj või armãnj) on Balkani maade vähemuslik põlisrahvus, kes räägib romaani keelte hulka kuuluvat rumeenia keelega lähedast aromuuni keelt ehk makedooniarumeenia keelt. Tänapäeval elavad nende järeltulijad põhiliselt nii Dobrudža (Ida-Rumeenia) kui ka Kesk- ja Põhja-Kreeka ning vähem Lõuna- ja Kesk-Albaania, Makedoonia, Kosovo ja Edela-Bulgaaria asualadel.

Vaata ka
Meglenorumeenlased

Rahvad
Welled

Welled on ansambel, mis asutati 1964. aastal Järvakandis.

Ansambli on liikmeteks olnud Tauno Vahter, Riho Sibul, Ardo Juhkov jpt. 

Aastal 2014 tähistas ansambel Järvakandis oma 50. sünnipäeva.

Eesti ansamblid
Louwna

Louwna on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Kagisano-Molopo vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Louwna elanikest mustanahalisi aafriklasi 80,66%, valgeid 15,41%, värvilisi 2,95% ja teisi 0,98%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 81,31% inimesi, afrikaani keelt 14,43% ja inglise keelt 2,62%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Jaunsāti vald

Jaunsāti vald (läti keeles Jaunsātu pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Irlava, Pūre, Tume, Kandava ja Zemīte vallaga.

Valla pindala on 95,1 km². 2016. aasta seisuga elas seal 982 inimest.  Valla keskus on Abavnieki küla. Vallavanemaks on Santa Heimane (ühine Pūre vallaga).

Ajalugu

Vald on kujunenud Abava mõisa (Abaushof), Jaunsāti mõisa (Neu-Sahten), Vecsāti mõisa (Alt-Sahten) ja Kukšase mõisa (Kukschen) maadele.

Aastal 1945 moodustati  Grenči vallas Abava külanõukogu, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1960 liideti Abava külanõukoguga Tume külanõukogu kolhoosi Pumpurs maad. Aastal 1965 liideti sellega Zemīte külanõukogu kolhoosi Zaļā zeme territoorium, ent  kolhoosi Druva maad liideti Irlava külanõukoguga. Aastal 1968 nimetati Abava külanõukogu ümber  Jaunsāti külanõukoguks. Aastani 1975 oli külanõukogu keskuseks Vecsāti. Aastal 1975 liideti külanõukoguga osa Aizdzire külanõukogu territooriumist. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald.  2009. aastast kuulub vald Tukumsi piirkonda.

Loodus

Suurimaks jõeks on Abava jõgi. Looduskaitse all on Kīši hiidmänd ja veel viis nimetut põlispuud.

Kaitstavad objektid

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kukšase mõisa  hoonetekompleks, park ja häärber, Vecsāti linnus ja asulakoht.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 890 lätlast, 74 venelast, 21 valgevenelast, 11 ukrainlast, 10 poolakat ja 7 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Tukumsi piirkond
Ignati Kratškovski

Ignati Julianovitš Kratškovski (vene keeles Игнатий Юлианович Крачковский; 16. märts (vkj 4. märts) 1883 Vilno, Vilno kubermang — 24. jaanuar 1951 Leningrad) oli Venemaa ja Nõukogude Liidu arabist, 1921. aastast Venemaa Teaduste Akadeemia (1925. aastast NSV Liidu Teaduste Akadeemia) akadeemik.

Ignati Kratškovski ilmutas juba lapseeas huvi idamaade kultuuride vastu ja õppis iseseisvalt idamaade keeli. Ta õppis aastatel 1901–1905  Peterburi ülikooli idamaade keelte teaduskonnas ja lõpetas seal araabia-pärsia-türgi-tatari keele kursuse. Ta pälvis kuldmedali üliõpilastöö "Kaliif al-Mehdi valitsemine araabia allikate alusel" eest.

Alates 1910. aastast oli ta Peterburi (Leningradi) ülikooli orientalistika teaduskonna eradotsent (1918. aastast professor) araabia luule, araabia kristliku kirjanduse ja araablaste tänapäeva kirjanduse valdkonnas.

Kratškovski oli vene arabistika koolkonna loojaid. Üle 450 teadusliku töö autor.

Ignati Kratškovski on tuntud Koraani vene keelde tõlkijana. Ta oli "1001 öö" esimese täieliku venekeelse väljaande toimetaja. Tema 1945. aastal avaldatud mälestusteraamatu "Araabia käsikirjade kohal" ("Над арабскими рукописями") eest anti talle Stalini preemia (1951). Töö "Araablaste geograafilise kirjanduse ajalugu" ("История географической литературы у арабов") kirjastas Araabia Liiga 1963. aastal.

Töid
 "Очерки по истории русской арабистики" (1950)
 "Введение в ефиопскую филологию" (1955)
 "Арабская географическая литература" (1957)
 "Над арабскими рукописями" (1945)

Viited

Venemaa orientalistid
Sündinud 1883
Surnud 1951