joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eesti Kodukaitse Ajaloo Selts

Eesti Kodukaitse Ajaloo Selts on avalikes huvides tegutsev mittetulundusühing, mis kogub Eesti Kodukaitse ajaloolist pärandit ning korraldab üritusi ja Eesti Kodukaitse endiste liikmete tunnustamist.

Selts tegutseb Tallinnas.

Välislingid
Koduleht

Eesti seltsid
Eesti sõjandus
Haapsalu linnavolinike loend 1939

15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Siseministri poolt 3. novembril 1939 kinnitati Haapsalu linnavolinikeks alates 1. detsembrist 1939 (RTL 1939, 101):

Hans-Otto-August Alver
Taavet Avarmaa, lahkus omal soovil, tema asemele kutsutud Adolf Korris (19. veebruar 1940, RTL 1940, 18)
Konstantin Donner
Ernst-Gottfried Evald
Valter-Osvald Kaarneem
Eduard Laine
Johannes Lipstok
Boris Melts
Edgar Piik
Hermann-Carl Prignitz
August-Hermann Prikk
Eduard Simson

7. detsembril 1939 valiti linnapeaks neljandat korda senine linnapea Hans Alver 8 poolt- ja 1 vastuhäälega, ühtlasi suurendati linnapea palka 160 kroonilt 210-le.

Viited 
 

Haapsalu ajalugu
Eesti linnavolinike loendid
Haapsalu linnavolikogu liikmed
1939. aasta Eestis
Paide linnavolinike loend 1939

15. ja 16. oktoobril 1939 valiti ja Siseministri poolt 3. novembril 1939 kinnitati Paide linnavolinikeks (RTL 1939, 101):

Peeter Naaris (683 häält)
Hans Leeman (679)
Johann Kapp (660) 
Nikolai Sihvart (556)
Rein Viita (496)
Märt Ulk (491)
Martin Saar (460)
Gerhard Pärli (412), lahkus omal soovil, tema asemele astus Jaan Tootsi (8. detsember 1939, RTL 1939, 108)
Herbert Rünne (394)
Osvald Laube (376)
Hugo Juhvelt (362)
Alfred Valdmaa (324)

1771 valimisõiguslikust kodanikust käis valimas 1351 (76%). 12 kohale oli 29 kandidaati.

Paide ajalugu
Eesti linnavolinike loendid
Peggy Sue

Peggy Sue Wright (neiupõlvenimi Peggy Sue Webb; sündinud 24. märtsil 1943) on USA kantrilaulja ja laulukirjutaja, kelle hiilgeajad jäävad 1960. aastate lõppu ja 1970. aastate algusesse.

Tema õed on tuntud kantrilauljad Loretta Lynn ja Crystal Gayle.

Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1943
Eerik Hiisjärv

Eerik Hiisjärv (varem Erich Hindrikson; 30. aprill 1913 Tartu – 20. mai 1995 Tallinn) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1931 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Teenis seejärel Kaitseväes. Aastatel 1933–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Torma ja Tartu Peetri koguduses. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1949 Kodavere Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1949–1975 oli ta Haapsalu Püha Johannese koguduse õpetaja, olles aastatel 1968–1975 Lääne praostkonna praost; lisaks hooldas ta aastatel 1949–1956 Ridala Püha Maarja Magdaleena kogudust, aastatel 1968–1975 Martna Püha Martini kogudust ja aastatel 1972–1975 Noarootsi Püha Katariina kogudust; veel oli ta aastatel 1966–1990 konsistooriumi assessor. Aastatel 1975–1990 oli ta Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse õpetaja ja aastatel 1976–1986 Tallinna praostkonna praost. Aastatel 1986–1987 oli ta peapiiskopi kohusetäitja. Jäi aastal 1990 emerituuri.

Viited

Välislingid 
https://eelk.ee/elulood/hiisjarv_erik.html

Kodavere Mihkli koguduse vaimulikud
Lääne praostid
Tallinna praostid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1906
Surnud 1987
Narõm

Narõm on küla Parabelski rajoonis Tomski oblastis.

2008. aasta seisuga elas külas 995 inimest.

1941. aasta küüditamiste käigus saadeti mitmed väljasaatmisele määratud perekonnad Narõmi piirkonda. 1912. aastal oli Vene Keisririik samasse piirkonda asumisele saatnud Jossif Stalini, Narõmi on nimekatest NSV Liidu riigitegelastest asumisele määratud ka näiteks Jakov Sverdlov.

Venemaa külad
Tomski oblast
Parvīz Zeydvand

Parvīz Zeydvand (sündinud 16. augustil 1980 Khorramshahris) on Iraani Kreeka-Rooma maadleja. Ta alustas maadlemist 1990. aastal.

Ta on kahekordne Aasia meister Kreeka-Rooma maadluses.

Ta saavutas 2000. aastal olümpiamängudel 16. koha, 2004. olümpiamängudel peale kahte eelringides saadud matšivõitu ta diskvalifitseeriti.

1996. aastal saavutas ta kadettide Kreeka-Rooma maadluse maailmameistrivõistlustel esikoha.

Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Kristjan Press, kes kaotas 2004. aasta olümpiamängude Kreeka-Rooma maadluse valikturniiril punktidega 4-6.

Välislingid
 

Iraani sportlased
Maadlejad
Sündinud 1980
Alfred Tammiko

Alfred Tammiko (aastani 1931 Alfred Prunn; 11. juuni 1903 Peterburi – 25. detsember 1981) oli eesti vaimulik.

Aastal 1920 mängis ta ühe mängu Eesti jalgpallikoondises. 

Ta lõpetas aastal 1927 Tallinna Õhtugümnaasiumi. Aastatel 1931, 1934–1940 ja 1942–1943 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust. Ta oli EÜS Põhjala vilistlane. Ordineeriti 16. detsembril 1945 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1945–1946 Kihelkonna Mihkli koguduse õpetaja, aastatel 1945–1949 Kaarma ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja. Aastatel 1946–1950 hooldas ta Muhu Katariina kogudust, aastatel 1946–1954 oli ta Mustjala, Valjala ja Püha Jakobi koguduse õpetaja. Aastatel 1954–1961 oli ta Rõuge Maarja koguduse õpetaja, aastatel 1961–1974 Nissi Maarja koguduse õpetaja.

Alfred Tammiko suri 25. detsembril 1981 ja ta maeti 30. detsembril 1981 Liiva kalmistule.

Kuigi ta mängis ajaloolise esimese mängu Eesti koondises, oli tema kohta vähe teada. Aastaid tunti teda ekslikult kui Artur Prunn, ning kuna ta muutis aastal 1931 oma perekonnanimeks Tammiko, siis on selge miks oli tema kohta raske midagi leida – inimesed otsisid Artur Prunni kuid tema nimi oli Alfred Tammiko.

Viited 

Kihelkonna Mihkli koguduse vaimulikud
Kuressaare Laurentiuse koguduse vaimulikud
Muhu Katariina koguduse vaimulikud
Mustjala Anna koguduse vaimulikud
EÜS Põhjala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1903
Surnud 1981
Hüdrostaatiline nivelleerimine

Hüdrostaatiline nivelleerimine on meetod, millega määratakse näiteks kahe reeperi vaheline kõrgusvahe, kasutades ühendatud anumate põhimõttel töötavat voolikloodi.

Hüdrostaatilist nivelleerimist kasutatakse eelkõige suurrajatiste (nt hüdroelektrijaamade paisude) juures. 

Eestis on Eesti NSV ajal meetodit edukalt viljelenud Tartu Astrofüüsika Observatooriumi juures tegutsenud Lembit Tamme töörühm.

Viited

Kasutatud kirjandus
EE 12. köide, 2003.

Hüdrostaatika
Geodeesia

de:Nivellement#Das hydrostatische Nivellement
Karl Kiisk

Karl Kiisk (25. märts 1909 Tartu – 19. oktoober 1974 Lakewood) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1928 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1933 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Korporatsiooni Sakala vilistlane. Prooviaastal oli ta Pärnu Eliisabeti koguduses. Ordineeriti 2. septembril 1934 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1934–1944 Karula koguduse õpetaja.

Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Aastatel 1944–1951 oli ta vaimulikuks DP-laagrites. Aastal 1952 lahkus ta Saksamaalt USA-sse. Ta oli aastatel 1953–1960 Portlandi ja Seattle koguduse õpetaja; aastatel 1960–1966 oli ta Chicago ja Seabrooki koguduse õpetaja.

Viited 

Karula koguduse vaimulikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1909
Surnud 1974
Edgar Vaalgamaa

Edgar Vaalgamaa (läti keeles Edgars Vālgamā; 14. september 1912 Kūoštrõg – 20. detsember 2003 Soome) oli liivi päritolu Soome vaimulik ja tõlkija.

Ta sündis Liivi rannas Kūoštrõgi külas kaluri peres. Ta lõpetas Ventspilsis gümnaasiumi. Hõimuliikumise mõjul asus ta aastal 1934 Helsingi Ülikooli usuteadust õppima. Kuid peale ülikooli lõpetamist 1939. aastal ei saanud ta alanud Teise maailmasõja tõttu pöörduda tagasi kodukohta.

Jätkusõja ajal tegutses ta Soome sõjaväevaimulikuna. Pärast sõja lõppu teenis ta Iittis (Kymenlaakso maakonnas) luterliku vaimulikuna.

Looming
Ta on tõlkinud soome keelde Andrejs Pumpursi eepose "Lāčplēsis" ("Karutapja"). Samuti kirjutas ta raamatu liivlaste ajaloost: "Valge liiva rahvas" (Edgar Vaalgamaa. Valkoisen hiekan kansa: Liiviläisten historiaa ja kulttuuria. Jälkisanat Valda Šuvcāne. Jyväskylä: Atena, 2001). Samuti oli ta seotud Uue Testamendi liivi keelde tõlkimisega.

Isiklikku
Tema poeg Lauri Vaalgamaa on luteri vaimulik Lemis (Lõuna-Karjala maakonnas).

Liivlased
Soome vaimulikud
Soome tõlkijad
Helsingi ülikooli vilistlased
Sündinud 1912
Surnud 2003
Košrags

Košrags (ka Košragciems, liivi Kūoštrõg) on küla (mazciems) Kuramaal Lätis. Küla asub Talsi piirkonnas ja Kolka vallas.

Pitragsi ja Košragsi vahel asub Pitragsi-Košragsi kalmistu.

Aastal 1680 koostatud Piltene piiskopilinnuse vakuraamatus Košragsi ei mainita, küll on seal mainitud aga üksikut talu nimega Kūkiņi. Aastal 1745 moodustas see koos Žoki taluga Košragsi küla. Aastaks 1754 oli lisandunud veel kolmaski majapidamine – Dīķi. Aastaks 1870 oli majapidamisi viis. Aastal 1826 oli külas 78 elanikku. Aastal 1832 asutati sinna kool, mis oli esimene liivlaste külakool. Küla oli ka laevaehituskeskus; suviti käisid paljud saarlased seal tööl. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Sealsed liivlased olid aastaks 1923 asutanud oma laulukoori.

Küla vanem osa on riikliku kaitse all olev ehitusmälestis. Külas asuvkošragsi keskaegne kalmistu ehk Katkuhauad on kohaliku mälestisena muinsuskaitse all.Kaitsealusesse kompleksi kuuluvad aastal 1931 ehitatud Valdamo elumaja ja majapidamishooned. Virgo talul on omapäraned nikerdatud puidust ümara põhiplaaniga elumaja. Filmaņist on kaitse all kaks elumaja, mis rajati aastal 1906. Anduļi on küla vanim talukoht, mis kandis aastani 1896 nime Kūkiņi. Seal on kaitse all aastal 1830 valminud ait (kuulus varem teisele talule, ent läks aastal 1930 rannavööndi jagamisel Anduļi valdusesse), elumaja aastast 1909, rehi aastast  1905 ja laevavrakkide tükkidest meisterdatud suitsutuskoda. Tilmačis on kaitse all majapidamissektsiooniga 19. sajandil valminud elumaja, ait ja aastal 1902 valminud neljaosaline üürnike maja. Norpiedagis on kaitse all aastal 1906 valminud aidahoone. Silkalnis aga samal aastal valminud elumaja. Tilmačist läbi küla keskuse randa viiva tänava ääres kasvavad aastal 1912 istutatud puud. Rannas asub aastal 1938 valminud muul, mille rajas külla sadama ehitamist juhtinud Didriķis Volganskis.

1935. aasta rahvaloenduse põhjal elas külas 115 elanikku. Aastal 2010 oli elanikke 13. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.

Viited

Välislingid 
 Küla kaart

Talsi piirkonna külad
Liivi külad
Kuusekorgik

Kuusekorgik (Antrodia serialis) on korgiku perekonda kuuluv seen.

Seen on üheaastane või elab paari aasta vanuseks, liibuv, poolliibuv või harva väikeste kübaratena. Sitke, kuivalt kõva.
Ülapind algul valge, hiljem keskkohas ookerkollane, veidi ebatasane. Liibuva osa serv lainjas. 

Eestis esineb kõigis metsatüüpides kuuse, harvem männi lamatüvedel ja kändudel. On leitud ka puitrajatistelt ja harva ka majaseenena. Viljakehad tekivad alates juulist.

Kirjandus
Tuomo Niemelä, Torikseened Soomes ja Eestis, Tartu: Eesti Loodusfoto, 2008.

Välislingid
 

Eesti torikulaadsed
Joseph Kony

Joseph Kony (hääldus IPA transkriptsioonis [koɲ]; sündinud u 1961 Odekis, Ugandas) on Uganda sektantliku geriljarühmituse Issanda Vastupanuarmee juht. Ehkki Issanda Vastupanuarmee oli algselt populaarne, pöördus see omaenda toetajate vastu, püüdes väidetavalt atšolite rahvusrühma "puhastada" ning teha Ugandast teokraatia.

Kony on kuulutanud ennast Jumala esindajaks ning meediumiks, kes vahendab eelkõige Püha Vaimu, kes Issanda Vastupanuarmee uskumuste kohaselt avaldub paljudes vormides. Ideoloogiliselt on rühmitus sünkretistlik segu müstitsismist, atšoli rahvuslusest ja kristlikust fundamentalismist Rühmituse eesmärk on rajada teokraatlik riik, mis põhineb Kümnel käsul ja kohalikul acholide traditsioonil..

Kony käsul on Issanda Vastupanuarmee röövinud arvukalt lapsi, kes muudeti seksiorjadeks ja lapssõdureiks. Kokku on Issanda Vastupanuarmee tegevuse tulemusel 1986. aastast saati saanud sõdureiks 66 000 last ning 2 miljonit inimest on sunnitud kodudest lahkuma. 2005. aastal mõisteti Kony sõjakuritegudes süüdi Hollandis Haagis asuvas Rahvusvahelises Kriminaalkohtus, kuid siiani on ta kinnivõtmist vältinud. Issanda Vastupanuarmee tegutseb Ugandas, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Lõuna-Sudaanis ja Sudaanis.

Viited

Kesk-Aafrika Vabariik
Kongo Demokraatlik Vabariik
Lõuna-Sudaan
Sudaan
Sõjakurjategijad
Uganda
Usujuhid
Sündinud 1961
Peeter (Pähkel)

Peeter (kodanikunimega Peeter Pähkel; 31. detsember 1875 Käina vald – 20. august 1948 Arljuki vangilaager, Jurga rajoon, Kemerovo oblast) oli eesti õigeusu vaimulik (Tartu ja Petseri piiskop), märterpiiskop.

Piiskop Peeter on piiskop Platoni järel teine pühakuks kuulutatud eesti rahvusest õigeusu piiskop.

Peeter Pähkel lõpetas 1897. aastal Riia Vaimuliku Seminari, pärast õppis Doni-äärsesse Rostovisse evakueeritud Varssavi ülikoolis. 4. märtsil/17. märtsil 1901 pühitses Riia ja Miitavi piiskop Agafangel ta diakoniks ja seejärel preestriks.

Aastatel 1897–1901 oli ta tütarlastekooli vene keele ja matemaatika õpetaja Kuramaal, aastatel 1901–1903 oli ta Karula Jumalaema Kaitsmise koguduse preester, aastatel 1903–1908 Nõo Püha Kolmainu koguduse preester, aastatel 1908–1909 Reomäe Apostel Andrease koguduse preester, aastatel 1909–1911 Mustjala Prohvet Eelia koguduse preester; kõrvuti preestriametiga pidas ta algkooli juhataja ametit. Aastatel 1914–1916 oli ta lauaülem Riia konsistooriumis ja usuõpetaja Lerchi eragümnaasiumis, 1916–1923 usuõpetaja Taganrogis, hiljem ülempreester ja praost Azovis. Aastatel 1924–1933 ladina keele ja usuõpetaja Valga gümnaasiumides; samuti oli ta aastatel 1924–1927 Helme-Tõrva koguduse preester ja Suislepa koguduse asetäitja preester. Alates 1. augustist 1933 oli ta Petseri vaimuliku seminari ja Petseri 1. algkooli õpetaja. Aastatel 1941–1943 oli ta Petseri Varvara koguduse preester.

25. juulil 1943 pühitses metropoliit Aleksander ta Tartu ja Petseri piiskopiks. Moskva patriarhaat ei tunnistanud seda pühitsust ja piiskop Peeter teenis aastatel 1944–1945 Petseri Varvara koguduse preestrina. 

Arreteeriti 26. juunil 1945 ja mõisteti Pihkva oblasti Siseasjade rahvakomissariaadi (NKVD) vägede sõjatribunali otsusega 14. septembril 1945 §58 alusel 10 aastaks vangi. Suri 20. augustil 1948 Arljuki vangilaagris Kemerovo oblastis Jurga rajoonis.

Tunnustused

1943 Püha Piiskop Platoni II järgu orden

Pühakuks kanoniseerimine
9. jaanuaril 2019 tunnistas Konstantinoopoli Õigeusu Kiriku Püha Sinod oma otsusega nr 21 pühakuks kaheksa Eesti inimest, kes surmati või hukkusid Nõukogude Liidu vangilaagrites aastatel 1944–1955, teiste seas piiskop Peetri. Märtrite ühiseks mälestuspäevaks seati 20. august, piiskopmärter Peetri taevane sünnipäev, mis on samas ka Eesti taasiseseisvumispäev.

Viited

Välislingid 
Vaimulike andmebaas

Eesti õigeusu piiskopid
Eesti õpetajad
Riia Vaimuliku Seminari vilistlased
Püha Piiskop Platoni ordeni kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Õigeusu pühakud
Sündinud 1875
Surnud 1948
Eesti punane raamat

Eesti punane raamat ehk punane nimestik on Eesti riigi territooriumil leitud looduslike liikide andmestik, mis annab hinnangu liikide ohustatusele ehk nende väljasuremise tõenäosusele. Eesti punase raamatu eesmärgiks on Eesti ala asustavate elustikuliikide ja madalamate taksonite ning koos sellega kogu looduse seisundi hindamine, tähelepanu pööramine liigilise mitmekesisuse vähenemise ohule, üleskutse esitamine selle ohu ärahoidmiseks ning alusteadmiste andmine looduskaitselise tegevuse suunamiseks ja korraldamiseks.

Punaste nimestike pidamise algatus on pärit Rahvusvahelisest looduskaitseliidust, mis peab ohustatud liikide andmestikku ülemaailmselt ohustatud liikide kohta.

Ajalugu

Esimese Eesti punase raamatu koostamist alustati 1975. aastal Eerik Kumari eestvedamisel Eesti Teaduste Akadeemia looduskaitse komisjonis. Raamatu teaduslik käsikirjaline variant (neljas eksemplaris) valmis 1979. aastal, autoriteks olid peamiselt Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) teadlased ja raamat sisaldas andmeid 259 liigi kohta. 1982. aastal ilmus laiale lugejaskonnale mõeldud Eerik Kumari koostatud kõvaköiteline raamat . 

Teise Eesti punase raamatu koostamist juhtis Arvi Järvekülg, 1988. aastaks sai valmis 315 liiki käsitlev andmestik, kuid need jäid raamatuna ilmumata Eesti ühiskonnas toimunud suurte muutuste tõttu. Nimestikud avaldati 1993. aastal.

Kolmanda Eesti punase raamatu koostaja ja toimetaja oli Vilju Lilleleht. Andmeid koondasid 25 Eesti loodusteadlast, kokku käsitleti 1312 liigi andmeid ning trükis ilmus TA looduskaitse komisjoni väljaandena 1998. aastal Keskkonnaministeeriumi ja Keskkonnafondi toetusel. 2002. aastal valmis esmakordselt Eesti punase raamatu veebiväljaanne, mis kajastas 1998. aastal ilmunud trükitud raamatu andmeid .

2006. aastal hakkas TA looduskaitse komisjon uut punast raamatut koostama. 2008. aasta lõpus valmis uus Eesti punane (raamat) nimestik, mille koostamise aluseks võeti uued IUCN-i nõuded. See kajastas parimal moel ajakohaseid teadmisi liikide seisundist Eesti looduses ja moodustab liikide õigusliku kaitse korralduseks, kaitsemeetmete kavandamiseks ja rakendamiseks teadusliku aluse. Uus punase nimestiku andmebaas asub eElurikkuse kodulehel.

Viited 

Looduskaitse
Mägigorilla

Mägigorilla (Gorilla beringei beringei) on üks kahest idagorilla alamliigist.

Vaata ka
Dian Fossey
Karisoke uurimiskeskus

Viited 

Inimlased
Suitsik

Suitsik (Bjerkandera) on kandseente perekond. Sellesse kuulub kaks liiki seeni. Need seened on laialt levinud põhjapoolkera parasvöötmes.

Teaduslikult kirjeldas suitsikut esimesena soome mükoloog Petter Adolf Karsten 1879.

Liigid

Bjerkandera adusta - harilik suitsik 
Bjerkandera fumosa - pruun suitsik

Välislingid
 Suitsik andmebaasis eElurikkus.

Torikulaadsed
Tagel

Tagel (Trametes) on torikulaadsete seltsi torikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Taglad on laialt levinud ja neid on poolsada liiki.

Esimesena kirjeldas takla teaduslikult rootsi mükoloog ja botaanik Elias Magnus Fries 1835.

Liike
Trametes cinnabarina (endine punapoorik)
Trametes gibbosa – kühmtagel
Trametes hirsuta – vill-tagel
Trametes ochracea – vööt-tagel
Trametes pubescens – pehme tagel, samettagel
Trametes suaveolens – pajutagel
Trametes versicolor – libliktagel, kirju tagel

Torikulised
Uus Ilm

Uus Ilm (inglise keeles The New World) oli Ameerika Ühendriikides New Yorgis 1909–1989 välja antud sotsiaaldemokraatliku ja hiljem kommunistliku suunitlusega ajaleht. Juba 1930. aastatel oli lehel väga vähe tellijaid, enamik eksemplare jagati tasuta laiali. Teise maailmasõja sündmuste ajal toetas ajaleht NSV Liidu liini. Leht kajastas Eesti elu NSV Liidu vaatepunktist lähtuvalt ning käsitles marksismi ja USA eestlastest tööliste probleeme.

Lehel oli kümmekond toimetajat, nende hulgas 1933–1938, 1940–1944 ja 1947–1989 Mihkel Nukk.

1935 aastal joonistas ajalehele karikatuure USA karikaturist Syd Hoff (pseudonüümiga A. Redfield).

Ajalehe ilmumine lõppes 1989. aastal Ameerika eestlaste huvi puudumise tõttu.

Viited

Kirjandus 
Uus Ilm 70: Ameerika eestlaste edumeelse ajalehe Uus Ilm 70. aastapäevale pühendatud teadusliku konverentsi materjalid. Koostanud Ülo Koit ja E. Rebane. Kirjastus Perioodika, 1980 
Eesti ajakirjanduse analüütiline bibliograafia, Uus Ilm
Ajalehest Uus Ilm Rahvusarhiivi blogis

Väliseesti ajalehed
Ameerika Ühendriikide ajalehed
Kommunism
Sotsiaaldemokraatia
Geokrüoloogia

Geokrüoloogia on teadus külmunud kivimitest, nende omadustest, koostisest, kujunemisest ja nendega seotud protsessidest. Geokrüoloogia oluline uurimisobjekt on igikelts.

Geokrüoloogiat jagatakse üld- ja ehituskrüoloogiaks.

Teadusharuna eristus 1920ndail.

Vaata ka
Krüobioloogia
Krüoloogia
Krüosfäär

Viited

Kasutatud kirjandus
EE 3. köide, 1988.
Mihhail Šeljakin

Mihhail Šeljakin (vene keeles Михаил Алексеевич Шелякин; 19. detsember 1927 Brjanski oblast, Venemaa – 21. september 2011 Tartu) oli vene keeleteadlane Eestis. 

Ta on olnud vene keele professor Tartu Ülikoolis. Aastail 1975–1993 oli Šeljakin vene keele õppetooli juhataja.

Tartu Ülikooli professorid
Sündinud 1927
Surnud 2011
Henry seadus

Henry seadus on üks gaaside seadustest, mille 1803. aastal sõnastas inglise keemik William Henry. See ütleb et: gaasi lahustuvus vedelikus on jääval temperatuuril võrdeline gaasi rõhuga (või gaaside segu korral komponendi osarõhuga). 

Henry seadust väljendab avaldis , kus
 on gaasi rõhk (osarõhk) vedeliku kohal,
 on Henry konstant,
 on gaasi kontsentratsioon lahuses.

Henry seadus kehtib ainult madalate ja mõõdukate rõhkude puhul.

Vaata ka
Osarõhkude seadus (Daltoni seadus)

Viited

Kasutatud kirjandus
EE 3. köide, 1988.

Füüsikaseadused
Aleksei Heints

Aleksei Heints (1899 Põltsamaa – 1971) oli eesti päritolu nõukogude sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.

Aleksei Heints liitus kommunistliku liikumisega 1917. aastal ning osales bolševike võimu kehtestamisel Punakaardis. 

Eesti Vabadussõjas oli ta Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 5. Võru Eesti kommunistliku kütipolgu roodu- ja 2. pataljoni komandör. Lahinguliste teenete eest autasustati teda Punalipu ordeniga. A. Heints astus VK(b)P liikmeks 1919. aastal.

Pärast Eesti Vabadussõja ja Vene kodusõja lõppu lõpetas ta NSV Liidus Sõja-meditsiini Akadeemia.

1924. aastal suunati ta illegaalsele tööle Eestisse, kus osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel ning oli ühe rünnakrühma (I pataljoni) komandör. (Vaata 1. detsembri riigipöördekatse).

A. Heints represseeriti 1930. aastate lõpus ning viibis kuni 1955. aastani, mil ta rehabiliteeriti, Siberis vangilaagrites, kus ta töötas arstina.

Viited

Välislingid
Heints, Aleksei Georgi p., võttis osa 1924. aasta 1. detsembri riigipöördekatsest Tallinnas, pääses. Portree.

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Sündinud 1899
Surnud 1971
Amar'e Stoudemire

Amar'e Carsares Stoudemire (sündinud 16. novembril 1982 Lake Walesis) on USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 14 hooaega, neist enamiku Phoenix Sunsis ja New York Knicksis.

NBA karjäär
Stoudemire valiti 2002. aasta NBA draft'ist üheksandana Phoenix Sunsi, kelle eest ta mängis kokku kaheksa aastat, tuues oma parimal, 2004/05. hooajal keskmiselt 26 punkti ja 8,9 lauapalli mängus.

2010. aasta suvel siirdus Stoudemire neljaks ja pooleks hooajaks New York Knicksi, kus tõi esimesel hooajal keskmiselt 25,3 punkti, 8,2 lauapalli, karjääri parimad 2,6 korvisöötu ja 1,9 viskeblokeeringut mängus.

2015. aasta veebruaris loobus Knicks Stoudemire'i teenetest, misjärel liitus ta pooleks hooajaks Dallas Mavericksiga. Hooajal 2015/16 esindas Stoudemire Miami Heati, misjärel lõpetas 14 aastat kestnud NBA karjääri ja suundus mängima Iisraeli kõrgliigasse.

Saavutused
 6 korda valitud NBA tähtede mängule (2005, 2007–2011)
 1 kord valitud NBA sümboolsesse 1. viisikusse (2007)
 4 korda valitud NBA sümboolsesse 2. viisikusse (2005, 2008, 2010, 2011)
 NBA aasta uustulnuk (2003)
 NBA uustulnukate esiviisik (2003)
 2-kordne Iisraeli kõrgliiga meister (2017, 2020)
 Iisraeli kõrgliiga finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2020)
 Iisraeli karika võitja (2019)

Rahvuskoondis
2004. aasta olümpiamängudel võitis Stoudemire USA korvpallikoondisega pronksmedali.

Välislingid
 Amar'e Stoudemire – NBA.com
 Amar'e Stoudemire – Basketball-Reference.com

Ameerika Ühendriikide korvpallurid
Sündinud 1982
Aleksander Toots

Aleksander Toots (sündinud 1969 Kohtla-Järvel) on Kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja. 

Toots alustas oma karjääri Ida-Viru politseiprefektuuris kriminaalpolitseinikuna. Alates 1993. aastast on ta töötanud kaitsepolitseis erinevatel ametikohtadel. Virumaa osakonna politseidirektoriks nimetati ta 2002. aastal. Aleksander Toots asus kaitsepolitseiameti peadirektori asetäitja kohuseid täitma alates 2008. aasta 1. märtsist. Toots on lõpetanud Paikuse politseikooli, Eesti Sisekaitse Akadeemia Nõmme filiaali ja Sisekaitseakadeemia politseikolledži.

Aleksander Tootsi peetakse Eesti parimaks vastuluurespetsialistiks. Toots on riigireetur Herman Simmi tabamise üks peamisi korraldajaid. Samuti on Toots endise Kaitsepolitseiameti juhtivspetsialisti Aleksei Dresseni ja juhtivspetsialisti Indrek Põderi paljastamise taga. 

Varem Narvas töötanud Tootsi kutsus Tallinna tööle Kaitsepolitsei uueks peadirektoriks saanud Raivo Aeg. 

Aleksander Toots on saanud kaks Kotkaristi teenetemärki – 1998. aastal Kotkaristi raudristi ja 2008. aastal Kotkaristi IV klassi teenetemärgi.

Viited

Eesti politseinikud
Kaitsepolitseiameti töötajad
Eesti ametnikud
Kotkaristi raudristi kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1969
Aleppo koodeks

Aleppo koodeks on 10. sajandil kirjutatud Tanahi käsikiri, mis on tavaliselt tänapäevaste Vana Testamendi väljaannete aluseks võetud .

Koodeks on tõenäoliselt parim näide masoreetide tekstist. Masoreedid olid keskaegsed piibliteksti toimetajad, kes lisasid heebreakeelsele konsonant-tekstile vokaalimärgendid. 
 
Koodeks oli umbes saja aasta jooksul pärast valmimist Jeruusalemma kogukonna valduses. Esimese ristisõja ajal rüüstati sealne sünagoog ja koodeks viidi Egiptusse. Seda hoiti Kairos. Juudi õpetlased üle maailma käisid Egiptuses Aleppo koodeksit uurimas ja täpse heebreakeelse teksti osas selgust saamas. Arvatakse, et 1375 viidi koodeks Alepposse. 

Koodeks jäi Süüriasse pooleks aastatuhandeks. 1947. aastal põles sünagoog, kus seda hoiti. 1958. aastal, pärast Iisraeli smugeldamist, tutvustati koodeksit Yits'ẖak Ben-Tsvile. Kui koodeks oli Iisraeli jõudnud, avastati, et umbes kolmandik sellest on kadunud.

Aleppo koodeks on küll vanem kui Leningradi koodeks, kuid mingid osad Aleppo koodeksist on kadunud pärast 1947. aastat. Nii on Leningradi koodeks vanim tänapäevani terviklikult säilinud käsikiri.

Aleppo koodeksis on ketuvimi järjekord selline: Saamueli, Kuningate ja Ajaraamatud, Psalmid, Iiobi raamat, Õpetussõnad, Ruti raamat, Ülemlaul, Koguja, Jeremia, Estri, Taanieli, Esra ja Nehemja raamat.

Viited

Välislingid
 Aleppo Codex - Mikraot Gedolot Haketer (heebrea)

Vana testament
Keskmine tihedus

Keskmine tihedus on keha tihedus, mis iseloomustab mitteühtlase tiheduse jaotusega kehi. See arvutatakse keha massi jagamisel keha ruumalaga.

Nt kuigi laeva mõne osa tihedus on vee omast suurem, siis laeva väiksema keskmise tiheduse tõttu vee suhtes, see ujub.

Viited

Kasutatud kirjandus
Pärtel, E., 2010. Füüsika mõisted gümnaasiumile (eesti-vene-eesti sõnastik). Tartu Ülikooli Kirjastus.

Füüsika
Seisundidiagramm

Seisundidiagramm ehk olekudiagramm on infotehnoloogias kasutatav diagramm, mis kirjeldab süsteemis toimuvate sündmustega põhjustatud objekti seisundi muutmist.

Välislingid 
 http://maurus.ttu.ee/ained/IDU0220_2012/doc/11/Modelleerimine_IDU0220_2012_ver_2_14.pdf , lk. 49
Infotehnoloogia
Voldemar Puss

Voldemar Puss (1886 Järve küla Kohtla vald Virumaa – 21. november 1932) oli eesti päritolu nõukogude sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.

Voldemar Puss oli Eesti Vabadussõjas Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 6. Eesti kommunistliku kütipolgu ja 1. Tallinna Eesti kommunistliku kütipolgu polgukomandör. V. Puss astus VK(b)P liikmeks 1918. aastal.

Pärast Eesti Vabadussõda osales Punaarmee koosseisus Vene kodusõjas, oli 7. Ukraina polgu ja 7. kütipolgu komandör ja osales lahingutes Lõuna-Venemaal Aleksandr Koltšaki, Peter von Wrangelli ja Nestor Mahno vägede vastu.

1924. aastal suunati ta illegaalsele tööle Eestisse, kus osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel ning oli ühe rünnakrühma (II pataljoni) komandör. (Vaata 1. detsembri riigipöördekatse), kuni 1925. aastani juhtis ta põrandaalust parteitööd Eestis, hiljem teenis sõjaväelasena Punaarmee sõjaväeluures NSV Liidus Leningradis.

Välislingid
Foto Puss (varjunimi Haamer), Voldemar

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Sündinud 1886
Surnud 1932
Remo Gramigna

Remo Gramigna (sündinud 25. veebruaril 1981) on itaalia semiootik.

Ta on Tartu Ülikooli semiootika osakonna doktorant.

Teosed
Gramigna, Remo 2010. Augustinuse pärand zoosemiootika ajaloos. Hortus Semioticus 6. vt
Gramigna, Remo 2010. Update from Tartu: the MA program in semiotics after one year. SemiotiX xn-2. vt

Tunnustused
2012 Juri Lotmani stipendiumi laureaat

Välislingid
Remo Gramigna UTube'is kõneleb Tartust ja semiootikast, sama UTTV-s.

Sündinud 1981
Itaalia semiootikud
Leo Karupää

Leo Karupää (kuni 1935. aastani Leonid Vulff; 22. aprill 1911 Vana-Otepää vald, Tartumaa – 18. august 1995 Stockholm) oli eesti agronoom ja poliitik.

Ta õppis aastail 1931–1936 ja 1940 (lõpetas) Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, Korporatsioon Rotalia vilistlane.

1944. aastal põgenes ta Rootsi, oli Rahvusliku Koostöö Keskuse ja Rootsi Eestlaste Esinduse esimees. 

Urn Leo Karupää põrmuga on maetud Otepää uuele kalmistule.

Isiklikku 
Tema isa oli Gustav Wulff-Õis. Tütar Mari-Ann Karupää on olnud Bonnieri meediagrupi ettevõtte Ahlen&Akerlund ajakirjanik ja tegelenud Rootsis vanurite hooldusõpetusega. Pärast Eesti taasiseseisvumist kolis ta tagasi Eestisse ja asus juhtima Gustav Wulff-Õie Muuseumi.

Välislingid 
TÜ üliõpilased

Eesti agronoomid
Eesti poliitikud
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Rotalia liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1911
Surnud 1995
Leo Vool

Leo Vool (aastani 1937 Leo Vohl; 31. detsember 1909 Tartu – 1976) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1928 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1928–1930 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, aastatel 1931–1934 põllumajandusteaduskonnas ja aastatel 1934–1939 usuteaduskonnas. Ta oli EÜS Ühendus vilistlane. Ordineeriti 6. oktoobril 1940 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1943–1946 Hanila ja Karuse Margareeta koguduse õpetaja, aastatel 1945–1946 hooldas ta ka Lihula ja Varbla Püha Urbanuse kogudust.

Leo Vool suri aastal 1976.

Viited

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Karuse Margareeta koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
EÜS Ühenduse liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1909
Surnud 1976
Nikolai Kokla

Nikolai Kokla (18. detsember 1912 Tallinn – 2. juuni 1983) oli eesti õigeusu vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1933 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1933–1940 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ta oli Korporatsiooni Fraternitas Tartuensise vilistlane. Ta pühitseti 12. jaanuaril 1936 diakoniks ja 26. jaanuaril 1936 preestriks.

Ta oli aastatel 1929–1936 Tartu Püha Georgi (Jüri) koguduse koorijuht. Aastatel 1936–1940 oli ta Laatre Püha Vaimu koguduse preester, aastal 1942 Tallinna Aleksander Nevski koguduse preester, aastatel 1946–1983 oli ta Tallinna Issanda Muutmise koguduse preester, 1952. aastal pühitseti ülempreestriks Tallinna Issanda Muutmise katedraalkirikus  Tallinna ja Eesti piiskop Romani (Tang) poolt ning teenis Tallinna Issanda Muutmise koguduse ülempreestrina 2. juunini 1983 ja ülempreestrina Lelle Püha Kolmainu koguduses 1969 - 6. aprillini 1970.

Isiklikku 
Tema isa Konstantin Kokla oli samuti õigeusu vaimulik. Nikolai Kokla tütar Kiira oli laulja Estonia teatris; tema esimene abikaasa oli helilooja Kustas Kikerpuu, aastal 1984 abiellus ta estofiil Veli Klamiga. Teine tütar Maria on laulja Estonia teatris; tema abikaasa Rostislav Gurjev on samuti laulja Estonia teatris. Tütrepoeg Paul Kikerpuu on basskitarrist. Tema tädipoeg Juhan Kokla oli ajakirjanik.

Viited 

Eesti õigeusu praostid
Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1983
Kristi Tammik

Kristi Tammik (sünninimi Kärmas; sündinud 8. juunil 1941) on endine eesti laulja, eesti ajakirjanik Saksamaal. 

Ta on elu eri etappidel olnud varieteelaulja, raadio-ajakirjanik ja moelooja ning on töötanud ka Inturisti giidina ja Tallinna teeninduskombinaadi Junor juuksurina. 

1968. aastal abiellus ta džässmuusiku, pianisti ja helilooja Raivo Tammikuga. 1975. aastal läksid nad Saksamaale ja jäid sinna. 

Kristi Tammik töötas 20 aastat Vabadusraadio – Raadio Vaba Euroopa eesti saadete toimetuses. Tema autorisaate oli seal "Vikerkava". 

2011. aasta noortelaulupeol esitati Kristi ja Raivo Tammiku loodud "Öölaulu". 

2012. aastal ilmus Kristi Tammiku mälestusteraamat "Piirilkõndja tee. Nõukogude Eestist Vabasse Euroopasse" Varraku kirjastamisel.

Välislingid

Kristi Tammik «2012» (avaldamata peatükk raamatust "Piirilkõndija tee", Eesti Meel, 30. september 2012

Hanneli Rudi, Kristi Tammik: «Öölaul» tõi meelde selle loomise aja, Postimees, 3. juuli 2011
Kristi Tammiku džässilik tee, Isekiri, 13. märts 2012

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1941
Alfred Ter-Mkrttšhjan

Alfred Ter-Mkrtšjan (sündinud 19. märtsil 1971) on armeenia päritolu Saksamaa maadleja.

Ter-Mkrtšjan on võistelnud NSV Liidu, SRÜ ja Saksamaa maadluskoondises.

1996 Atlantas sai ta Kreeka-Rooma maadluses 9. koha.

2000 Sydneys sai ta Kreeka-Rooma maadluses 5. koha.

Välislingid
 

Armeenia maadlejad
Nõukogude Liidu maadlejad
Saksamaa sportlased
Sündinud 1971
Piraadipartei (Eesti)

Piraadipartei on Eestis tegutsev poliitiline organisatsioon, mille põhikirjaline eesmärk on piraadiliikumise vaimus erakonna moodustamine. Piraadipartei poliitilist tegevust määratlevad ametlike dokumentidena põhimõtted ja põhiväärtused.

Piraadipartei aktivistid osalesid 2013. aasta kohalikel valimistel Tartu valimisliidu Vabakund ridades, mis sai kolm kohta Tartu linnavolikogus.

Eesti Piraadipartei on rahvusvahelise piraadiparteide liidu Pirate Parties International liige ja Euroopa Piraadipartei asutajaliige.

Ajalugu

MTÜ Piraadipartei asutati 2009. aasta juunis Rootsi Piraadipartei eeskujul, erakonna staatust sel veel ei ole. Kuigi mõni kuu pärast MTÜ loomist avaldati oma põhiseisukohad ja kutsuti inimesi liituma, siis kuni 2012. aasta alguseni ei tõustud tegelikult millegagi avalikkuse huviorbiiti ja 2011. aasta domeenireformiga kadus mõneks ajaks ka Piraadipartei koduleht. Siiski kogus MTÜ endale jälgijaid Twitteri ja Facebooki kontodel, kus postitati temaatilisi uudiseid.

6. veebruaril 2012 avaldas Piraadipartei oma seisukohad ACTA kohta ja 18. märtsil 2012 korraldati Tallinna Ülikoolis aruteluüritus, mille eesmärgiks oli tutvustada Eestis "piraadipoliitikat". Üritusel esinesid kõnedega Rootsi Piraadipartei asutaja Rick Falkvinge ja MTÜ liige ning üks ürituse korraldajatest Märt Põder, kõnedele järgnesid arutelud töögruppides.

2013. aasta kevadest on Piraadipartei rahvusvahelise piraadiparteide liidu liige. 2014. aasta kevadel asutas Eesti Piraadipartei koos 16 Euroopa piraadiparteiga Euroopa Piraadipartei.

2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel oli Piraadipartei kandidaat Silver Meikar, kes kandideeris Euroopa piraadiliikumise ühise programmiga. Meikar sai valimistel 6018 häält ega osutunud valituks.

2016. aastal on Piraadipartei tugevdanud koostööd Soome Piraadiparteiga.

2016. aasta Eesti presidendivalimistel toetas Piraadipartei presidendikandidaadina Kaur Kenderit.

2019. aasta Riigikogu valimistel kandideerisid Piraadipartei liikmetest Raul Kübarsepp ja Märt Põder roheliste nimekirjas, kelle programmi viimaseks peatükiks oli lisatud piraatide koostatud IT-programmi osa "Eesti kui infoühiskond".

Viited

Välislingid 
 MTÜ Piraadipartei kodulehekülg
 Piraadipartei erakonnad.info lehel
 Eesti piraadipartei juhatuse avalik kiri partei eesmärkidest @delfi.ee
Peter Kleist

Peter Kleist (29. jaanuar 1904 Marienwerder – 1971) oli Saksa diplomaat.

Teise maailmasõja aastail (1941–1945) töötas ta Okupeeritud Ida-alade riigiministeeriumis. 

Tema raamat "Mahamängitud võit" on ilmunud eesti keeles 1952. aastal.

Vaata ka
Alfred Rosenberg, Okupeeritud Ida-alade riigiministeerium
Ostlandi riigikomissariaat
Hjalmar Mäe, Eesti Omavalitsus

Saksamaa diplomaadid
Sündinud 1904
Surnud 1971
Hendrik Neemekuru

Hendrik Neemekuru (aastani 1935 Karl Heinrich Oksermann; 13. juuni 1906 Vana-Pornuse vald – 14. mai 1943 Irkutski oblast) oli eesti vaimulik.

Ta sündis Halliste kihelkonnas Vana-Pornuse vallamajas vallasekretäri pojana. Ta õppis aastatel 1914–1917 Vana-Pornuse vallakoolis, aastatel 1917–1921 Halliste kihelkonnakoolis. Kihelkonnakoolis õppides võttis ta saksa keele eratunde, samuti sai juhatust klaverimängus, nii et võis koolipidudel esineda. Aastatel 1921–1926 õppis ta Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi humanitaarharus; ta õppis seal vabatahtliku ainena ka usuõpetust, mida andsid pastorid Frey ja Westren-Doll. Kuna veebruaris 1925 suri tal isa, teenis ta elatist klaverimänguga. 

Seejärel asus õppima (asudes koos ema ja õega Tartusse) kunstikooli "Pallas". Vahepeal teenis ta kaitseväes, kus ta omandas velskri kutse, seejärel jätkas ta kunstiõpinguid, mille lõpetas aastal 1932. Seejärel õppis ta aastatel 1932–1937 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tartu Pauluse koguduses, Artur Võõbuse juures. Ordineeriti 22. oktoobril 1939 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1940 Saaremaa praostkonna praosti Hermann Theodor Mähle adjunkt, aastatel 1940–1941 oli ta Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja ja aastal 1941 Anseküla Maarja koguduse hooldajaõpetaja.

Neemekuru arreteeriti 8. augustil 1941 Saaremaal Torgu vallas ja ta määrati kaheksaks aastaks Irkutski oblastisse vangilaagrisse, kus ta suri 14. mail 1943.

Viited

Välislingid 
 Lühike valus saatus - Hendrik Neemekuru "Eesti Kirik" 23. juuni 2006
 https://eelk.ee/elulood/neemekuru_hendrik.html

Anseküla Maarja koguduse vaimulikud
Jämaja Kolmainu koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1906
Surnud 1943
Eele Õunapuu-Pikas

Eele Õunapuu-Pikas (kuni 2013 Eele Õunapuu; sündinud 31. jaanuaril 1984) on eesti bioloog. 

Tema tegevusalaks on puude ökofüsioloogia.

Õunapuu lõpetas 2005 Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe bioloogia erialal (cum laude) ning 2007 magistriõppe taime- ja seeneteaduse erialal (cum laude). 2014. aastal sai ta Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudist doktorikraadi tööga lehe hüdraulilise juhtivuse ruumilis-ajalisest varieeruvusest puittaimedel ning selle ökofüsioloogilisest tähtsusest (juhendaja Arne Sellin).

Tunnustused
2010 Olevi Kulli stipendium

Viited

Välislingid

Eesti bioloogid
Sündinud 1984
Krista Lõhmus

Krista Lõhmus (sündinud 5. novembril 1948) on eesti metsateadlane, Tartu Ülikooli rakendusökoloogia professor. 

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis matemaatikat. Ta tegevusalaks on olnud statistiliste mudelite rakendamine ökoloogias ning puujuurte ökofüsioloogia. Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudis ning teinud tööd Vooremaa metsaökoloogia jaamas.

Välislingid

Eesti ökoloogid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1948
Kaspar (auruvedur)

L-3297 Kaspar on 1953. aastal Vorošilovgradi Veduritehases ehitatud L-tüüpi auruvedur.

Tööd alustas vedur algselt Kuibõševi raudteel. Tehnilistest dokumentidest selgub, et veduri koduks sai 14. novembril 1953 Uljanovski veduridepoo ning esimesed töösõidud tehti Ufa raudteel.

Jõudmine Eestisse
1967. aasta veebruaris saabus vedur Valga depoosse, kus asus tollal suur veduribaas.

1996. aastal anti vedur Eesti Raudtee Tapa veduridepoo omandist Edelaraudteele ja toodi Valga tsehhist üle Türile. 
1997. aastal toimetati masin remondiks Mõisakülla. Katsesõidud teostati mais 1998 Pärnu–Mõisaküla raudteel, koos tsisternvagunitega ka Mõisaküla–Lelle lõigul.  

Vedurile nime leidmiseks korraldati avalik konkurss. Parimaks tunnistati Mehis Helme pakkumine Poola päritolu mehe Kaspar Krzizanowski järgi, kes oli Eesti esimene kitsarööpmelise raudtee ülem. Nime andmise ristsed peeti koos meeskooriga Kiisa raudteejaamas.

1998. aasta suvel toimus värskelt “Kaspariks” ristitud veduril esimene suurem sõit: Eesti Rahvusmeeskoori kontserditurnee „Hei-hei-hei, tule jaama!”, mille raames vedas Kaspar mööda Eestit ringi rongi koosnedes neljast elamis- ja söögivagunist, lahtisest lavavagunist ja muuseumvagunist (külastati muuhulgas ka Võrut, Mõisakülat ja Haapsalut).

1998. aastal oli Kaspari läbisõiduks 1510 km, 1999. aastal 1563 km ja 2000. aastal 500 km. 

Seoses Haapsalu raudtee 95. sünnipäevaga toimus 2000. aasta novembris erirongi väljasõit Tallinnast Haapsallu, veduriks L-3297 Kaspar. 

Pärast 2001. aastat jäi vedur mitmeks aastaks kasutult Türile seisma. 2005. aastal avastati, et veduri katla ressurss hakkab otsa saama.

Veduri uus elu
Auruvedur L-3297 Kaspar restaureeriti veel kord AS Edelaraudtee, Eesti Raudteekultuuri Sihtasutuse ja vabatahtlike abiga Edelaraudtee Türi töökodades 2010. aastal. Auruveduri taastamine läks maksma 200 000 krooni. 

Veduri taastamisjärgne avareis toimus 10. septembril 2010. Kaspar väljus hommikul Balti jaamast, peatus Raplas ning jõudis pärastlõunaks Türile.

2011. aastal koostatud aruande kohaselt oli Kaspari koguläbisõiduks 1 807 202 km.

2012. aasta suvel osales auruvedur rahvusvahelisel raudteelaste vahelisel käsidresiinivõistlusel nimega relsiralli.

2016. aastal kasutati Kasparit filmi "Seltsimees laps" võtetel Võru raudteejaamas. Pärast seda on Baltimaade ainus töökorras laiarööpmelise raudtee auruvedur seisnud Tallinn-Väike depoo territooriumil.

Vaata ka
 Eesti Raudteemuuseum
 Eesti raudteetransport

Viited

Välislingid
 Auruvedur Kaspar; Facebook-i leht
 Auruveduri ja lauluga mööda Eestit; Õhtuleht, 17.04.1998
 Meeskoor müttab raudteel;  Sõnumileht : SL, nr. 67, 23 märts 1999 (DIGAR)
 Raudtee nurjas koori rongisõidu;  Sõnumileht : SL, nr. 103, 5 mai 2000 (DIGAR)
 Edelaraudtee taastatud auruvedur Kaspar teeb avareisi; ERR uudised, 10.09.2010
 Relsiralli 2012 dresiinikolonni ette rakendatakse ajalooline auruvedur Kaspar; Maaleht, 25.07.2012
 Auruvedur Kaspar saadeti Türilt Võrru filmivõtetele; Järva Teataja, 19.09.2016
 Fotod: Võrus osales filmivõtetel 230 vabatahtlikku näitlejat kogu Eestist; ERR uudised, 19.09.2016

Auruvedurid
Kaspar

Kaspar on mehenimi.

Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 1863 Kaspari-nimelist inimest.

1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Kaspar 2195 mehel. Kaspar on Eestis populaarsuselt 78. mehenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Kaspar vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 44,82 ning Lääne maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 23,61. Kaspar oli keskmiselt 18 aasta vanune (mediaanvanus oli 16).

Nime kandjaid
Kaspar, Zweibrückeni ja Veldenzi pfaltskrahv 
Kaspar Aus, koreograaf ja videokunstnik
Kaspar von Fürstenberg, Liivi ordu rüütelvend
Kaspar Jancis, animaator ja muusik
Kaspar Kadastik, helilooja ja muusik
Kaspar Kalluste, muusik
Kaspar Anton Kettler, Eesti vaimulik
Kaspar Kokk, murdmaasuusataja
Kaspar Kolk, klassikaline filoloog
Kaspar Koppel, kitarrist
Kaspar Taimsoo, sõudja
Kaspar von Tiesenhausen, Liivimaa päritolu Rootsi sõjaväelane
Tarvo Kaspar Toome, helilooja ja muusik

Vaata ka
Caspar

Viited 

Eesti mehenimed
Aksel Linkhorst

Aksel Linkhorst (1. veebruar 1912 Albu vald, Järvamaa – 4. detsember 1980 New York) oli Eesti diplomaat.

Ta õppis aastail 1931–1936 (lõpetas) Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas, oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.

Aastail 1937–1938 oli Aksel Linkhorst Pariisi ja 1938–1940 Stockholmi saatkonna atašee. Alates 1967. aastast oli ta Eesti konsul New Yorgis.

23. detsembril 1939 abiellus ta Tallinnas Maimu Maistega.

Viited

Välislingid 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti diplomaadid
Eesti konsulid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1912
Surnud 1980
Georg-Voldemar Klaus

Georg-Voldemar Klaus (26. august 1907 Moskva – 9. mai 1983 Kloogaranna) oli eesti vaimulik.

Tema isa oli Simunast pärit, aastal 1904 Moskvasse elama asunud rätsep; ema oli Moskvas sündinud eestlanna. Alghariduse sai ta Moskva Peeter-Pauli luteri usu gümnaasiumi algkoolis. Aastal 1920 asusid ta vanemad Eestisse. Ta lõpetas aastal 1925 Tallinna Reaalkooli. Aastal 1926 käis ta leeris Tallinna Toompea Kaarli koguduses õpetaja Artur Sommeri juures. Pärast sõjaväeteenistust õppis ta aastatel 1929–1936 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Tallinna Pauluse koguduses õpetaja Rein Uhke juures ja Keila Miikaeli koguduses praost Ado Köögardali juures. Ordineeriti 19. detsembril 1937 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1937–1938 Tallinna Toomkoguduse õpetaja kohusetäitja. Aastatel 1938–1939 oli ta Tallinna Pauluse koguduses õpetaja Rein Uhke isiklik adjunkt, aastatel 1939–1943 oli ta Tallinna Kopli koguduse õpetaja, aastatel 1943–1945 Randvere koguduse õpetaja. Aastatel 1945–1978 oli ta Nõmme Rahu koguduse õpetaja; lisaks oli ta aastatel 1949–1972 Tallinna praostkonna praost ja konsistooriumi assessor.

Aastal 1978 jäi ta emerituuri. Ta suri aastal 1983.

Viited

Välislingid
Rita Puidet  Eeskujudest innustunud Georg Voldemar Klaus "Eesti Kirik", 29. august 2007

Nõmme Rahu koguduse vaimulikud
Tallinna Pauluse koguduse vaimulikud
Tallinna praostid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Revelia liikmed
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1907
Surnud 1983
Balti ja Rahvusvaheline Merendusnõukogu

Balti ja Rahvusvaheline Merendusnõukogu (inglise keeles The Baltic and International Maritime Council, varasema nimega The Baltic and International Maritime Conference; lühendatult BIMCO) on suurim rahvusvaheline valitsusväline mereveoorganisatsioon, mis esindab laevaomanikke ja teisi kaubandusliku meresõiduga seotud isikuid ja organisatsioone. 

BIMCO asutati 1905. aastal. Organisatsiooni peakorter asub Kopenhaagenis. 

BIMCOs on kolme liiki liikmeid: laevaomanikud, brokerid ja klubid.

Kasutatud kirjandus
Eidast, A., 2009. Inglise-eesti meretranspordi kommertsterminite leksikon. Tallinn. Eesti Mereakadeemia. 230 lk.

Välislingid
BIMCO ametlik veebileht

Rahvusvahelised organisatsioonid
Laevandus
Eduard Teiter

Eduard Teiter (vene keeles Эдуард Юрьевич Тейтер; 1886–1937) oli eesti päritolu NSV Liidu sõjaväelane ja 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtnu.

Eduard Teiter astus VK(b)P liikmeks 1917. aasta veebruaris. Eduard Teiter oli 1917. aastal pärast Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee poolt Tallinnas võimu haaramist Tallinna linna kaitse komissariaadi komissar. 25.–27. oktoobril 1917 toimunud Eestimaa Nõukogude II kongressil Tallinnas valiti Eduard Teiter EN Täitevkomitee liikmeks.

Pärast Eesti okupeerimist Saksa keisririigi vägede poolt 1918. aasta kevadel taganes Teiter koos nõukogude asutustega Petrogradi, kus ta valiti 15. oktoobril 1918 Eestimaa Ajutise Revolutsioonikomitee koosseisu. EARK ülesandeks oli ette valmistada ja koordineerida Eesti bolševike tegevust Nõukogude Venemaa Punaarmeega Eesti vallutamisel.

1918. aasta 22. novembril juhtis ta Kulgu lahingus ja 28. novembril Narva lahingus Viljandi kommunistlikku kütipolku ning pärast Punaarmee poolt Narva vallutamist ja Eestimaa Töörahva Kommuuni väljakuulutamist oli Eduard Teiter ETK Sõjaväe Valitsuse asjaajaja.

Eesti Vabadussõjas oli ta Nõukogude Venemaa Punaarmee poolel Eesti iseseisvuse vastu sõdinud Eesti kütivägede 1. Eesti Kütidiviisi koosseisus 2. Viljandi Eesti kommunistliku kütipolgu polgukomandör, 1. Petrogradi diviisi staabiülema abi, Hanko rinde ülem Soomes ja Eesti diviisi staabiülema abi.

Pärast Eesti Vabadussõda töötas Petrogradis Eesti Haridusmaja juhatajana.

1924. aastal suunati ta illegaalsele tööle Eestisse, kus osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel ning oli ühe rünnakrühma (III pataljoni) komandör. .

Isiklikku
Sündinud Viljandimaal Tarvastu vallas Mustla külas Jüri Teiteri ja Mari Lilientali peres. 19. sajandi lõpupoole kolinud koos perega Tartusse, kus isa pidas juuksuriäri.

Õppis Hugo Treffneri gümnaasiumis, koos noorema venna Georgiga osales 1905. aasta rahutustes. Poegade liigse agaruse tõttu oli pere sunnitud kolima Helsingisse. Koos vennaga töötasid isa Helsingi juuksuriärides. Osalesid eestlastest sotsiaaldemokraatide Helsingi organisatsiooni töös.

Rindeohvitserina võttis osa Esimesest maailmasõjast, oli autasustatud kahe ordeniga.

Eduard Teiteri vend Georg Teiter oli samuti Soome sotsiaaldemokraatliku, hiljem Eesti pagulaste kommunistliku liikumise aktivist (EKP Keskkomitee liige).

Mõlemad vennad arreteeriti 1936. aastal süüdistatuna Nõukogude-vastases spionaažis, saadeti laagritesse ning 1937. aastal lasti maha.

Välislingid
Eesti biograafiline andmebaas ISIK, Teiter, Eduard

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Nõukogude Liidu sõjaväelased
Eestlased Venemaal
Sündinud 1886
Surnud 1937