joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Viiuldajate loend

''Siin on loetletud viiuldajaid.

A
Eivind Aadland
Harald Aasa 
Hugo Alfvén
Moissei Alperten 
Birgitte Alsted
Vladimir Alumäe 
Kaul Annuk 
Leopold Auer 
Hubert Aumere
Zelia Aumere
Emilie Autumn
Rudolf Avasalu

B
Arve Moen Bergset
Ernest Bloch

C
Camille Camille
Sarah Chang
Ornette Coleman
Arcangelo Corelli

D
Eugen Dachsenberg
Ferdinand David
Taylor Davis
Gustavo Dudamel

E 
Kristel Eeroja-Põldoja
Lemmo Erendy
Raivo Erendi

F 
Aleksandr Fisch

G
David Garrett
Anu Gehlert
Jüri Gerretz
Ivri Gitlis
Stéphane Grappelli
Arthur Grumiaux

H 
Andrus Haav
Ruth Haav
Kristjan Hallik
Johan Halvorsen
Tiiu Heinsalu-Peäske
Feliks Herman

J
Lasse Joamets
Liis Joamets
Melissa Jõesaar
Anu Järvela
Riho Järvi

K
Ülo Kaadu 
Maie Kalaus
Mihkel Kerem
Natali Ketšek
Katariina Maria Kits
Dmitri Kogan
Leonid Kogan
Pavel Kogan
Johanna Marie Kork
Juhan Kotkas
Fritz Kreisler
Gidon Kremer
Kristina Kriit
Elar Kuiv
Mati Kuulberg
Mati Kärmas

L 
Herbert Laan 
Emil Laansoo
Leena Laas
Arvo Leibur 
Vilma Lepiksoo
Evi Liivak 
Eero Liives 
Endel Lippus 
Kalle Loona
Aleksei Lvov

M
Lorin Maazel 
August Milli 
Rudolf Milli 
Viktorija Mullova
Mikk Murdvee
Niina Murdvee
Andres Mustonen
Rein Mälksoo
Maano Männi

N
Toomas Nestor

P
Niccolò Paganini
Rudolf Palm 
Indrek Palu
Alfred Papmehl 
Johannes Karl Paulsen
Robert Peenemaa 
Alfred Pisuke
Jocelyn Pook
Eduard Poolakene 
Karmen Prii

R
Ines Rannap 
Tõnu Reimann
Ottorino Respighi
Silvestre Revueltas  
Olev Roomet 
Helmut Rosenvald
Alexander Rybak

S
Artur Saat 
Anna Samsonova
Vladimir Sapožnin
Pablo Sarasate
Hugo Schütz 
Juhan Schütz
Juta Schütz
Jaak Sepp
Raimund Sepp
Olavi Sild
Ingmar Simson-Valtin
Baiba Skride
Saulius Sondeckis
Hendrik Soon
Isaac Stern
Mari-Katrina Suss
Eduard Sõrmus
Niina Särev

Š
Jossif Šagal

Z
Anna Zielińska
Wojciech Żywny

T
Hillar Taamal 
Eeva Talsi
Mari Tampere 
Mare Teearu
Jacques Thibaud 
Valdur Tiikvee
Eivin Toodo
Harry Traksmann
Robert Traksmann
Patricia Tuckwell
Evald Turgan

U
Mati Uffert

V
Meelis Vahar
Vanessa-Mae
Maksim Vengerov
Helmi Viitol
Olga Voronova
Urmas Vulp 
Artur Värik

Õ
Villem Õunapuu

Muusikute loendid
Estonia poistekoor

Rahvusooper Estonia Poistekoor on poistekoor Eestis.

Koor alustas tegevust 1971. aastal RAMi poistekoorina ja kandis üle 10 aasta Eesti Poistekoori nime. Alates 1997. aastast kuulub koor Rahvusooper Estonia koosseisu. Koori asutaja, professor Venno Laul juhtis laulukollektiivi tegevust 30 aastat. 

2001. aastal asus koori kunstilise juhi ja peadirigendina tööle Hirvo Surva. Estonia poistekoor töötab kooristuudiona, millel on kolm koosseisu: põhikoor ja kaks õppekoori, kus vokaalkunsti omandavad kokku 140 noort lauljat.

Ajalugu

RAM-i poistekoor 
Koori asutas 1971. aastal Venno Laul, kes oli koori peadirigent kuni 1990. aastani (kogu koori tegevusaja vältel), kui koor nimetati ümber Eesti Poistekooriks. 

1976. aastal esines RAM-i poistekoor koos RAM-i meeskooriga NLKP 25. kongressi kontserdil Moskva Kremli Kongresside Palees. 1978. aastal esines koor Moskva Suures Teatris kirjanik Anton Hansen Tammsaare 100. sünniaastapäeva kontserdil. Traditsiooniks kujunesid RAM-i kolme põlvkonna kontserdid koos meeskoori ja noortekooriga ning suurvormide esitused aastalõpukontsertidel Estonia kontserdisaalis.

1988. aasta juunis käis koor esimesel kontserdireisil USAs. 11. septembril 1988 laulis RAM-i poistekoor laulva revolutsiooni ühel tippüritusel "Eestimaa Laul ’88". 1988 detsembris esineti Austraalias ESTO päevadel. 1989. aasta novembris-detsembris andis RAM-i poistekoor koos ERSOga Kanadas ja USAs 16 kontserti.

1990. aastal nimetati koor ümber Eesti Poistekooriks ja koori dirigendiks sai Hirvo Surva, 2001. aastal sai Eesti Poistekoorist Rahvusooper Estonia poistekoor.

RAM-i poistekoori koormeistri ja dirigendina on töötanud Ene Lillepärk ja Lydia Rahula. Koori kontsertmeistriks oli Reet Laul, koori õpetaja-administraatorina töötas Tiina Tšatšua.

RAM-i poistekooris on laulnud hilisem ooperilaulja ja Estonia teatri ooperijuht Mart Mikk, koorijuht ja Nõmme Muusikakooli direktor Indrek Vijard, Estonia solist ja lastelaulude autor Villu Valdmaa, RAM-i solist ja Savonlinna ooperikoori laulja Aivar Kaldre, ERSO viiuldaja Tarmo Truuväärt jt.

Tunnustus
2006 – Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (aktiivse kontserttegevuse ja kõrgete kunstiliste saavutuste eest)
August 2006 – kuldmedal kuuendal Cantemuse noortekooride festivalil Ungaris Nyíregyházas.

Vaata ka
Eesti kooride loend

Viited 

Tallinna koorid
Eesti poistekoorid
Rahvusooper Estonia
Kagu Kabujalakõsõ

Kagu Kabujalakõsõ on rahvatantsurühm Põlva maakonnast. 

Rühm ühendab 1998. aastast kogu maakonna õpilasi alates põhikooli 7. klassist. Põhijuhendaja on Maido Saar.

Alates 2003. aastast korraldab Kagu Kabujalakõsõ rahvusvahelist noorte rahvatantsufestivali Vikkel-Fest, mis toimub iga kahe aasta tagant.

Välislingid 
Rahvatantsurühma kodulehekülg

Eesti rahvatantsurühmad
Põlva maakond
Pyrrhos

Pyrrhos (kreeka keeles Πύρρος; umbes 318 eKr – 272 eKr) oli vanakreeka väejuht ja riigivalitseja.

Ta sai Epeirose väikeriigi kuningaks 12-aastaselt aastal 306 eKr. 5 aasta pärast tõukas vend ta troonilt ning saatis Pyrrhose pantvangiks Aleksandriasse.

Seal hakkas Pyrrhos sõjaväge looma. Ta oli tugev väejuht. Rooma armee vastu astus tema poolel umbes 22 000 jalaväelast, 3000 ratsaväelast ja sõjaelevandid.

Vaata ka 
Pyrrhose võit

Vanakreeka inimesed
Monarhid
Sündinud 310. aastatel eKr
Surnud 270. aastatel eKr
Eesti jõed

Eesti jõed on Eesti territooriumil asetsevad või seda läbivad vooluveekogud. Veelahkmete järgi on jõed jaotatud nelja vesikonna vahel:
 Narva-Peipsi vesikond (15 620 km²)
 Soome lahe vesikond (9942 km²)
 Väinamere – Riia lahe vesikond (14 468 km²)
 Saarte vesikond (4140 km²)

Eesti jõed on suhteliselt lühikesed ja veevaesed. Üle 100 km pikkusi jõgesid on 11, neist pikim on Võhandu jõgi (165 km), millele järgnevad Pärnu jõgi (145 km), Põltsamaa jõgi (136 km), Pedja jõgi (125 km), Kasari jõgi (115 km), Keila jõgi (112 km), Pirita jõgi (107 km), Ahja jõgi (104 km), Piusa jõgi (104 km), Õhne jõgi (103 km) ja Navesti jõgi (102 km).

Üle 1000 km² valglaga jõgesid on Eestis 15. Suurim on Narva jõe valgla (56 200 km²), millele järgneb Emajõe valgla.

Eesti jõgede liigitus 
Troofsuse ja orgaaniliste ühendite sisalduse alusel jaotatakse Eesti jõed Arvi Järvekülje järgi kaheksasse hüdrobioloogilisse tüüpi:
 oligohumoossed-oligotroofsed jõed,
 polühumoossed-oligotroofsed,
 oligohumoossed-mesotroofsed,
 polühumoossed-mesotroofsed,
 oligohumoossed-eutroofsed,
 polühumoossed-eutroofsed,
 oligohumoossed-hüpertroofsed,
 polühumoossed-hüpertroofsed.

Vaata ka 
 Eesti jõgede loend
 Eesti jugade loend

Viited

Välislingid 
 Lühiülevaade Eesti jõgedest Keskkonnaministeeriumi kodulehel
 Eesti jõed Eesti Entsüklopeedias
 Eesti Maaülikooli hüdrobioloogide Eesti jõgede ja järvede pildigalerii maakondade kaupa
Kudruküla

Kudruküla on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Narva jõe ääres, Narva-Jõesuust vahetult kagus.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.

1920. aastal liideti Peetri valla Kudruküla, Vahatküla .ja Schmetske suvituskoht ning  Narva valla Magerburgi küla, mis üle Narova jõe, Narva-Jõesuu aleviga.

Tänapäeval hõlmab Kudruküla ka hävinud Riigiküla alad. Sealt leiti 1951. aastal kolm kiviaja asulakohta. 

Kuni Teise maailmasõjani kõneldi Kudrukülas kirderannikumurde Vaivara murrakute hulka klassifitseeritavat isuripärast Kudruküla murrakut.

Viited

Narva-Jõesuu linn
Ida-Viru maakonna külad
Järva-Jaani

Järva-Jaani on alev Järva maakonnas Järva vallas

Järva-Jaani oli aastatel 1991–2017 Järva-Jaani valla halduskeskus.

Asulat läbib Tartu–Jõgeva–Aravete maantee (varasema nimega Piibe maantee). Järva-Jaani ja Kuusna küla vahel on 1798. aasta atlases Piibe maantee ääres Tamme kõrts. Järva-Jaanist hargneb tee Karinu küla suunas.

Asulas on ajaloomälestisena arvele võetud Järva-Jaani Vabadussõjas langenute matmispaik.

Alevi alal on Järva-Jaani järv.

Alevi järgi on nime saanud siluri Järva-Jaani kihid, sealne paemurd on ka nende kihtide stratotüüp.

Ajalugu 
Alev tekkis 19. sajandi lõpul Piibe maantee äärde Järva-Jaani kirikumõisa (1798. aasta atlases St. Johannis), Keika küla (Ludwig August Mellini koostatud 1798. aasta atlases Keika, varem Keitise) ja Orina mõisa (1798. aasta atlases Orgena) maadele.

Aastal 1920 avati asulas Türi-Paide-Tamsalu raudtee Järva-Jaani raudteejaam, mis suleti aastal 1972.

Järva-Jaani oli alev 1945–1987. Alevi õigused taastati 2. juunil 2005. Vahepeal oli tegemist alevikuga.

Vaata ka 
 Järva-Jaani kirik
 FC Järva-Jaani
 Järva-Jaani kirikumõis
 Järva-Jaani Kasekopli staadion
 Järva-Jaani Tuletõrjemuuseum
 Järva-Jaani Tuletõrje Selts
 Kolhoosi Aktivist
 Järva-Jaani pastoraat
 Järva-Jaani Raamatukogu
 Järva-Jaani Gümnaasium
 Järva-Jaani kultuurimaja

Viited

Välislingid 

Eesti alevid
Eesti endised alevikud
Järva vald
Rohtla-soomusloom

Rohtla-soomusloom (Manis temminckii) on soomusloomalaste sugukonda soomuslooma perekonda kuuluv imetaja.

Rohtla-soomusloom elab Lõuna- ja Ida-Aafrika savannides . Aafrikas elab 4 liiki soomusloomi, aga Ida- ja Lõuna-Aafrikas üksnes rohtla-soomusloom.

Tema tüvepikkus on ligi 50 cm, saba pikkus 35 cm . Tal on ebaproportsionaalselt väike pea, väikesed esikäpad ja võimsad tagakäpad. Tal on võimsad küünised, mida vajab sipelga- ja termiidipesade lõhkumiseks.

Rohtla-soomuslooma kere on kaetud suurte soomustega . Neid ei ole tal ainult kõhul. Hädaohu korral rullib ta end kokku kõvaks palliks, mida inimene ei suuda lahti kangutada. Soomusloom võib vaenlasi ka sabaga lüüa. Kui ta keras ei ole, pole sabasoomused päris üksteise vastas. Sabasoomused on teravad ja kui loom sabaga virutab, siis ta nagu lööks mitmekümne noaga.

Ta liigub mööda maapinda ja on öise eluviisiga . Ta on üksnes maismaa-elanik. Üldiselt on ta aeglane loom. Käib ta neljal jalal, toetudes mitte esijalgade peopesadele, vaid sõrmenukkidele, et mitte oma väärtuslikke küüsi murda. Kui on vaja kiiremini liikuda, jookseb ta tagajalgadel, hoides sabaga tasakaalu. Joostes võib ta arendada kiirust 3,5–6 km/h, mis ei ületa inimese kõndimise kiirust.

Ta sööb peamiselt sipelgaid ja termiite. Selleks on ta hästi kohastunud. Tal on väga pikk, kuni poole meetri pikkune kleepuv keel, mis tavaliselt on tema suus olevas taskus. Soomuslooma sülg meelitab putukaid ligi.

Rohtla-soomusloom suudab endale ka ise uru kaevata, aga ta eelistab elada tüügassea või tuhniku kasutamata koopas või lihtsalt lamada tihedas taimestikus. See, et tal ei ole kindlat elupaika, teeb tema jälgimise veelgi raskemaks.

Emane toob ilmale korraga ühe poja. Kaksikuid on väga harva.

Praegu peetakse teda ohualtiks liigiks, kuna hoolimata tema laiast levikualast on liigi arvukus salakaubanduse tõttu kahanemas.

Rohtla-soomuslooma kirjeldati teaduslikult esimest korda 1832. Siis anti talle ka teaduslik nimi. Selle sai ta hollandi zooloogi Coenraad Jacob Temmincki järgi.

Viited 

Soomusloomalised
Tursk

Tursk ehk atlandi tursk ehk kabeljoo (Gadus morhua) on tursklaste sugukonda kuuluv kalaliik.

Tursal on Eesti vetes elutsevatest kaladest uimi kõige rohkem – kogunisti 10 (3 selja-, 2 päraku-, 2 rinna-, 2 kõhu- ja sabauim). Värvuselt on küljed kaetud rohekate, pruunikate või punakate laikude ja täppidega, kõhupool on seljast heledam.

Eesti vetes elutseb Läänemerele omane tursa alamliik läänemere tursk (Gadus morhua callarias), kes kasvab harilikult 40–60 cm pikkuseks ja kuni 1,5 kg raskuseks, suurimad isendid võivad olla ka üle meetri pikad.

Vaata ka 
 "Tursasõda"

Viited

Välislingid 

 

Tursk TÜ Loodusteadusliku veebipõhises õpikeskkonnas

Tursklased
Eesti kalad
Faust

Faust on saksa legendide ning kirjandusteoste tegelane, kuradiga liidu sõlminud õpetlane.

Tema prototüüp oli alkeemik Johann Faust.

Tuntuim Faustist jutustav teos on Johann Wolfgang von Goethe värssdraama "Faust". Sellel põhineb muuhulgas Charles François Gounod' ooper "Faust".

Folkloristika
Mütoloogia
Nõva

Nõva (kohalikus murdes Növa) on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Soome lahe ääres.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Nõva valla halduskeskus.

Nõva küla (Neyve) on esmakordselt mainitud 1402. aastal ja kuulus siis Lääne-Nigula kihelkonda. Toona läks küla Lihula kloostri valdusest Padise kloostrile.

1559. aastast on teateid Nõval asunud Nõva mõisa (Newe) kohta. 1653. aastast arvati Nõva Harjumaa Risti kihelkonda.

18. sajandi kaartidel on kasutatud kirjakuju Newwa. Aastal 1977 liideti Nõvaga Ärita.

Nõval asub Mandri-Eesti vanim puukirik (Nõva kirik, ehitatud 1740–1750). Kirikus tegutseb Nõva Püha Olevi kogudus. Kirikuaed ja seal asuv vabadussõja mälestussammas on muinsuskaitse all.

XIX sajandi 70. aastatel oli Nõval köstriks ja koolmeistriks Friedrich Brandt.

Küla nimi võb pärineda mitmest sõnast: soome neva tähistab sood, eesti nõva kraavi.

Külas on Nõva ja Laimi bussipeatused.

Küla läänepiiril voolab Nõva jõgi, idapiiril Veskijõgi. Küla piires Soome lahe ääres asub Nõva rand. Mereäärne luiteline rannamännik kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.

2000. aastal oli elanike arv 161, 2010. aastal 136 ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 112.

1920. aastast tegutses Nõva mõisa härrastemajas Nõva kool. 2002. aastal hoone majavammi tõttu lammutati ja selle asemele ehitati uus, mis jäljendab endisaegset härrastemaja.

Vaata ka
Harju-Risti kihelkond
Niine kraav
Nõva raamatukogu

Viited

Lääne-Nigula valla külad
Harju-Madise kihelkond
Risti kihelkond
Suliko Liiv

Suliko Liiv (kuni 1978 Valdsoo; sündinud 25. juulil 1953 Valgas) on inglise filoloog. 

1971. aastal lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina.

Ta töötas aastatel 1976–1987 Tallinna Pedagoogilises Instituudis inglise keele õpetajana, 1987–1993 oli Pedagoogikaülikoolis dotsent. 1993. aastast on ta Tallinna Ülikooli professor. Aastatel 1986–1989 ja 2004–2007 oli ta filoloogiateaduskonna dekaan. 

Avaldanud sõnastikke, vestmikke ja muid keeleteaduslikke teoseid.

Tunnustus
2011 Tallinna Ülikooli teenetemärk

Isiklikku
Suliko Liivi harrastused on muusika ja sport.

Suliko Liiv on abielus Anti Liiviga. Neil on tütar Signe Rosenberg (aastani 2009 Signe Liiv) ja poeg Innar Liiv, kes töötavad Tallinna Tehnikaülikooli õppejõududena.

Viited

Välislingid

"Suliko Liiv: Kas eesti keel hääbumas?" Eesti Päevaleht, 21. september 2006

Eesti pedagoogid
Tallinna Ülikooli professorid
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1953
Vasak- ja parempoolne liiklus

Vasakpoolne liiklus ja parempoolne liiklus on hoidumine liiklemisel vastutulevatest jalakäijatest või sõidukitest vastavalt vasakule või paremale. 

Ühe riigi piires on tavaliselt kokku lepitud, kas sõiduteedel (eeskätt maanteedel ja tänavatel) kasutatakse sõidukite liiklemisel vasak- või parempoolset liiklust. Mõnikord on ühe riigi piires erandeid. 

Sageli on sõidutee jaotatud kaheks pooleks kummaski suunas liikuvate sõidukite jaoks. 

Jalakäijate puhul kõnniteedel, kangialustes, koridorides ja muudes jalakäijate liiklemiseks ette nähtud kehtib tavaliselt samasugune kokkulepe nagu sõidukite puhul maanteedel ja tänavatel. See kokkulepe ei ole tavaliselt normatiivaktidega sanktsioneeritud.

Ajalugu

Algselt asus liiklusvahendi juhi koht keskel.

Parempoolne liiklus

 Vastutulev liiklus möödub sõiduvahendi vasakult küljelt
 Juhiiste on tavaliselt sõiduki vasakul poolel
 Vasakpöördel lõikub sõiduki tee otse liikuva liiklusega
 Enamik liiklusmärke asub paremas teeservas
 Ringteel liigutakse vastupäeva
 Kui jalakäija ületab kaherealist sõiduteed, peaks kõigepealt vaatama vasakule.

Vasakpoolne liiklus

 Vastutulev liiklus möödub sõiduvahendi paremalt küljelt
 Juhiiste on tavaliselt sõiduki paremal poolel
 Parempöördel lõikub sõiduki tee otse liikuva liiklusega
 Enamik liiklusmärke asuvad vasakus teeservas 
 Ringteel liigutakse päripäeva
 Kui jalakäija ületab kaherealist sõiduteed, peaks kõigepealt vaatama paremale.

Liiklussuuna vahetus

Paljudel juhtudel tuleb piiriületusel muuta ka liiklemise suunda, näiteks Afganistani ja Pakistani, Laose ja Tai ning Sudaani ja Uganda piiril. Tais kehtib vasakpooolne liiklus, aga 90% (4357 km) riigist piirneb parempoolse liiklusega riikidega, ainsaks erandiks on vasakpoolse liiklusega Malaisia.

Vasak- ja parempoolse rooliga sõidukid

Paljudes riikides on keelatud kasutada sõidukeid, mille rool asub "valel pool".

Austraalia – vasakpoolse rooliga uued autod on lubatud ainult Austraalia pealinna alal.
Euroopa Liit – põhimõtteliselt võib Euroopa liidus kasutada mõlemasuunaliselt ehitatud autosid, kuigi riigiti on erandeid. Esituled peavad olema reguleeritud nii, et need ei pimestaks vastutulevaid autosid.
Filipiinid
Kambodža
Lääne-Aafrika
Põhja-Korea
Singapur
Tai
Taiwan
Trinidad ja Tobago
Uus-Meremaa

Rongid

Parempoolne rongiliiklus:

 Ameerika Ühendriigid
Eesti
 Holland
 Kanada
 Norra
 Poola
 Rumeenia
 Saksamaa
 Soome
 Taani
 Ungari
 Venemaa

Vasakpoolne rongiliiklus:

 Argentina
 Austraalia
 Belgia
 Hispaania
 Hongkong
 India
 Iirimaa
 Itaalia
 Jaapan
 Portugal
 Prantsusmaa
 Rootsi
 Singapur
 Sloveenia
 Suurbritannia
 Šveits
 Taani
 Taiwan

Laevad
Üldjoontes on veeliiklus parempoolne.

Parempoolse liiklusega maad

Vasakpoolse liiklusega maad

Vaata ka
 Dagen H

Liiklus
Transport
Los Angelese Eesti Maja

Los Angelese Eesti Maja on eestlaste kultuurimaja ja kogunemiskoht Los Angeleses.

Maja asub aadressil 1306 W24th St, Los Angeles, CA 90007.

Majas tegeletakse koorilaulu, rahvatantsu, teatri ja täienduskoolitusega.

9.–12. augustil 2007 toimusid Los Angeleses XXVIII Lääneranniku Eesti päevad.

Välislingid
Los Angeleses elavate eestlaste infoleht 
Lääneranniku Eesti päevade infoleht

Eesti Maja
Eesti Majad
Kaerepere

Kaerepere on alevik  Rapla maakonna Kehtna vallas. Asub Raplast 5 km kagus.

Kaereperet on esmakordselt kirjalikult mainitud 1412. aastal (Kagervere). Nõukogude perioodil asus Kaereperes Valtu kolhoosi keskus.

Kaereperes tegutsevad Valtu Põhikool ja Valtu raamatukogu.

Viited

Eesti alevikud
Kehtna vald
Johannes Nittim

Johannes Nittim (4. jaanuar 1918 Tallinn – 21. mai 2006) oli Eesti sporditegelane, kauaaegne spordiseltsi Kalev esimees.

Tunnustus
1969 – Eesti NSV teeneline sporditegelane
1997 – Eesti Punase Risti medaliklassi teenetemärk
1997 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (ühiskondlik spordiaktivist)
1998 – Tallinna teenetemärk

Viited

Välislingid 
 

Eesti sporditegelased
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eesti NSV teenelised sporditegelased
Eesti Punase Risti medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Eesti Spordiajaloo Seltsi auliikmed
Sündinud 1918
Surnud 2006
Eidapere

Eidapere on alevik Rapla maakonnas Kehtna vallas. 

Läbi Eidapere kulgeb laiarööpmeline Lelle–Pärnu raudtee ja Lelle–Vändra maantee. Alevikus asus kuni 2018. aasta detsembrini Eidapere raudteepeatus (14 km Lellest), kus peatusid viimati Elroni reisirongid liinil Tallinn–Pärnu.

Eidaperet on esmakordselt kirjalikult mainitud 1530. aastal. 1828. aastal rajati Eidaperre karjamõis, mis 1885. aastal muudeti rüütlimõisaks. Rüütlimõisast on nüüdisajaks säilinud park tiikidega.

Aleviku keskele on metskond viimastel aastakümnetel istutanud liigirohke pargi, mida ilmestavad väikesed veesilmad.

Eidapere klaasivabrik 
19. sajandi algupoolel (1812–1815) ehitas Lelle mõis Eidapere mõisa Saarepõllu küla maadele Eidapere klaasivabrik. 1853. aastal ehitati Eidaperre kivist vabrikuhoone aknaklaasi ja õllepudelite tootmiseks, mis oli oma aja kohta harukordne – kauni arhitektuuriga kompleks oli Eesti suurim klaasivabrik, mille toodangu moodustasid pudelid ja eriti suur sortiment klaasnõusid. 1920. aastal moodustati Eesti Klaasitööstuse Osaühisus „EKO” (kaubamärk EKO). Suurosanike hulka kuulusid Johan Laidoner, Johan Kull, Karl Lausson ja Johan Rumberg. 

Eidapere oli ainuke paik Eestis, kus koolitati klaasipuhujaid. Vabrikul oli oma söökla, vabriku territooriumil oli oma raudtee ja depoo. Raudtee Tallinnast ehitati just klaasivabriku tõttu ja esialgu ainult Eidapereni, hiljem edasi Pärnuni. Klaasivabrikus toodeti ajavahemikul 1921–1929 üle 400 tooteartikli: pudelid, purgid, vaasid, lambikuplid, joogi- ja napsiklaasid, taldrikud, alused jne. 1929. aastal klaasivabrik pankrotistus. Praegu meenutab olnut mälestuskivi.

Alevikus tegutsevad Eidapere Kool ja Eidapere raamatukogu.

Eidapere lähedal Mukre rabas asub ka Eidapere järv.

Pildid

Vaata ka
Eidapere Kool

Viited

Välislingid

Eidapere Raamatukogu
Eidapere Virtuaalmuuseum

Eesti alevikud
Kehtna vald
Mauretaania

Mauretaania oli vanaaja paikkond Loode-Aafrikas Numiidiast läänes tänapäeva Alžeeria ja Maroko põhjaosas.

Mauretaaniat asustasid berberi hõimud, rannikuala koloniseerisid foiniiklased ja kartaagolased. Alates 406 eKr varustas Mauretaania Kartaagot palgasõduritega.

105 eKr andis Mauretaania kuningas Bocchus I Roomale välja Jugurtha ja sõlmis Roomaga sõpruslepingu.

Aastail 20–40 oli Mauretaania kuningaks Antoniuse ja Kleopatra pojapoeg Ptolemaios. Caligula kutsus ta Rooma linna ja laskis ta seal mõrvata.

Seejärel, aastal 40 muudeti Mauretaania kaheks Rooma provintsiks: Mauretania Tingitana ja Mauretania Caesariensis. Tingitana sai nime oma pealinna Tingise (tänapäeval Tanger) järgi ja see vastab tänapäeva Marokole, aga arvati Hispania provintside hulka. Caesariensise pealinn oli Caesarea (tänapäeva Cherchell), see vastas Lääne-Alžeeriale ja see arvati Aafrika provintside hulka.

Mauretaania alistamata hõimud ründasid Rooma Aafrika provintse mitu korda, näiteks Valerianuse ja Diocletianuse ajal.

Mauretaaniast pärines üks Rooma keiser: Macrinus. Ta kuulus sõdurkeisrite hulka ja haaras võimu pärast Caracalla tapmist 217, kuid juba järgmisel aastal sai lahingus lüüa Elagabaluselt ja hukati.

420. aastatel vallutasid Mauretaania vandaalid ja liitsid selle oma riigiga. Bütsantsi väepealik Belisarios vallutas vandaalide riigi Vandaali sõjas 533–534 ja ühendas Bütsantsiga. Suurema osa 7. sajandist oli Bütsantsi võim Mauretaanias üksnes nimeline. 700. aastatel vallutasid Mauretaania maa-ala moslemid.

Mauretaania järgi on nime saanud Mauretaaniast lõunas asuv riik Mauritaania.

Viited 

 
Aafrika ajaloolised riigid‎
Vana-Rooma provintsid
Põhja-Aafrika ajalugu
Hanila

Hanila on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.

Esmakordselt mainiti seda kirjalikult aastal 1154 (Anhel). Külas asus Rapla–Virtsu raudtee Hanila raudteepeatus. Küla piiridesse jääb ka Laelatu bioloogiajaam.

Hanila külas asuvad Hanila Pauluse kirik ja August Tampärgi nimeline Hanila Muuseum. Muinsuskaitse all on Hanila muistsed põllud, ohvrikivi ja Hanila külakooli hoone, samuti Hanila kalmistu ja seal asuvad vennaskalmud, kuhu on maetud aastal 1944 Saaremaa ja Muhu saare pärast peetud lahingutes hukkunud nõukogude sõdurid.

1977. aastal liideti Hanila külaga Kaitu.

Vaata ka
Hanila kalmistu
Hanila kihelkond
Hanila kirik
Hanila kirikumõis
Hanila muuseum
Hanila oja
Hanila vald
Kasse laht

Viited

Välislingid 
Hanila muuseum

Lääneranna valla külad
Kullamaa

Kullamaa on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas. Küla vanem, saksakeelne nimi on Goldenbeck (beck või becka tähendab alamsaksa keeles jõge, seega võis vanem nimi tähendada Kullajõge).

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Kullamaa valla halduskeskus.

Külas asub Kullamaa kirik ja Kullamaa kirikuaed. Kirikuaias on muu hulgas Rudolf Tobiase haud. Kiriku lähedal on Kullamaa kalmistu. Külas on veel Kullamaa Vabadussõja mälestussammas.

Kullamaal tegutseb Kullamaa Keskkool.

Külas on veel Kullamaa linnus, Kullamaa vesiveski, Kullamaa pastoraadi hooned.

Asulat läbib Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.

Veekogudest asub külas Kullamaa järv. Küla lõuna ja idapiiril voolab Liivi jõgi, mis moodustab Kullamaa kirdenurgas Kullamaa paisjärve.

Vaata ka 
Kullamaa käsikiri
Kullamaa maastikukaitseala
Kullamaa mõis
Kullamaa vasallilinnus
Piirsalu kogudus
Kullamaa kolhoos
Kullamaa Ühispank
Kullamaa Muusika Selts

Viited

Lääne-Nigula valla külad
Vatla

Vatla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.

Vatlas asub Vatla mõis ja Vatla mõisa park. Mõisa härrastemajas tegutses Vatla Põhikool ja tegutsevad Vatla Raamatukogu ja külaselts.

Vaatamisväärsusi 
Vatla mõisahoone 
Vatla mõisa park
väikeselohulised kultusekivid
Vatla maalinn

Vaata ka 
Vatla maalinn
Vatla asulakoht
Vatla ohvriallikas
Saue kraav
Vatla raamatukogu

Viited

Välislingid 
Vatla küla info Hanila valla veebilehel
Vatla mõis Eesti mõisaportaalis
Vatla mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris

Lääneranna valla külad
Juuru

Juuru on alevik Rapla maakonna Rapla vallas.

Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli alevik Juuru valla halduskeskus.

Asub 15 km Raplast kirdes ja 55 km Tallinnast lõunas.

Juurut on esmakordselt kirjalikult mainitud 1241. aastal. Asula järgi on nime saanud siluri Juuru lade. Ladmeme algne stratotüüpne Juurus asunud paljand on hävinud, selle neostratotüüp on aga Juuru puurauk, mis on ka Varbola kihistu laiendatud stratotüüp.

Alevikus asuvad Juuru tammed ning Juuru kirik koos kirikuaia, kirikuaia kabeli ja kalmistuga. Juurus asub ka suletud ja lagunev õigeusu kirik koos õigeusu kalmistuga.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Juurus 509 inimest. Neist 499 (98,0%) olid eestlased.

Vaata ka
Atla-Eeru kõrts
Juuru palvemaja
Juuru rahvamaja

Viited 

Eesti alevikud
Rapla vald
Viljandi vapp

Viljandi vapp on Viljandi maakonnas asuva Eesti linna Viljandi vapp.

Vapp on kinnitatud 20. mail 1992.

Vapi kirjeldus 
Viljandi linna vapiks on helesinine (koobaltsinine) kilp, mille keskel asub heraldiline "Valge roos". Roosil on hõbedased õielehed, mille vahelt ulatuvad välja kuldsed karikalehed ja tolmukad. Vapil on kaks kuju, vapp kilbita ning vapp kilbiga. 

Pantone värviskaala järgi on vapil kasutatud sinine PMS 299-C (läikiv), 299-U (matt), kuld PMS 873-4 ning hõbe PMS (Coolgray 3-4).

Põhjendus 

Linna suure pitsati (Maarjaga) esimene teadaolev kujutis pärineb aastast 1465, kuid arvatavasti kasutati seda juba aastal 1429. Roosiga väike pitsat oli kasutusel hiljemalt 1432. aastal. Mõlemat pitsatipilti on nimetatud Viljandi vapiks ja neid omavahel kombineeritud, kuid praegu kasutatakse Viljandi vapina ainult roosiga vappi. Raekoja pargis kasvab 720 valget roosi, mis istutati linna aastapäeval 2003. aastal. Roosipeenraid on kogu linnas ning suvel peetakse Viljandis Valge roosi päeva.

Vana roosiga pitseri legendis on vapikilbi ülemise nurga kohal risti kujutis. Hiljem on seda peetud vapi juurde kuuluvaks ja sellele esoteerilisi tähendusi omistatud.

Vapi kasutamise kord 
Vappi kasutatakse:
Kilbiga ja kilbita, värvides või must-valgena linnavolikogu, linnavalitsuse, linnavalitsuse ametite ja osakondade ning munitsipaalasutuste dokumentidel, siltidel, trükistel, suveniiridel jne.
Kilbita vappi kasutatakse linnavolikogu, linnavalitsuse, linnavalitsuse ametite ja osakondade ning munitsipaalasutuste pitsatitel.
Muudel juhtudel võib kasutada linna vappi linnavalitsuse loal.
Vapi must-valgel kujutamisel tähistatakse värve vastavalt heraldikareeglitele.

Vapi kasutamine etalonist erineval kujul kuulub igakordsele läbivaatamisele ja kinnitamisele linnavalitsuse poolt kehtestatud korras. Vapi loata või etaloni järgimata kujutise kasutamise eest kohaldatakse haldusõiguserikkumiste seadustiku sätteid.

Vaata ka 
 Viljandi lipp

Viited

Välislingid 
"Viljandi vapp ja roos" Loodusesõber nr 5/2011
 Ilmar Ermus. Viljandi linna vapp
 Viljandi linna vapp (1935)

Eesti vapid
Viljandi
Korvpalli maailmameistrivõistlused

Korvpalli maailmameistrivõistlused (FIBA maailmameistrivõistlused) on kord nelja aasta tagant peetav korvpalliturniir meeste rahvusmeeskondadele.

Kuni 1974. aastani ei peetud play-offe, võistkonnad mängisid eelringile järgnenud lõppfaasis omavahel vaid ühe korra ning selle põhjal selgus lõppjärjestus.

Turniirid

Edukad meeskonnad

Välislingid 
 2014. aasta korvpalli maailmameistrivõistluse ametlik koduleht
 Korvpalli maailmameistrivõistluste ajalugu (inglise keeles)
Syracuse

Syracuse [s'irekjuus] on linn USA-s New Yorgi osariigis, Onondaga maakonna keskus.

Linnas asub Syracuse'i  ülikool.

Transport 
Linn asub raudteede ja maanteede (interstate 81 ja 90) ristumiskohas Onondaga järve kaldal New Yorgi osariigi keskosas.

Linnas asub Hancocki rahvusvaheline lennujaam.

Ajalugu 
18. sajandi keskel paiknes Syracuse'i alal Onondaga järve ääres Irokeesi hõimuliidu keskus. Esimesed eurooplased, jesuiidi misjonärid, saabusid sellesse piirkonda 17. sajandil, kuid nende mõju jäi väikeseks. Eurooplased hakkasid onondaga indiaanlaste maid endale haarama pärast 1775–1783 toimunud Ameerika iseseisvussõda. Syracuse'i linn tekkis järk-järgult 19. sajandi esimestel kümnenditel seoses soolatööstusega lähedalasuvate soolaveeallikate juures ning Erie kanali ehitamisega 1817-1825. Linn sai nime Syracuse aastal 1820. 1839 jõudis linna raudtee.

Soolatööstus kaotas oma tähtsuse Ameerika kodusõja järel, 1860-70ndatel. Aastal 1870 loodi linna ülikool, Syracuse University.

Linna rahvaarv saavutas maksimumi, 221 000 elanikku, 1950ndatel. Edasi on linna elanike arv hakanud kahanema, osalt tänu New Yorgi osariigi keskosa üldisele majanduslikule stagnatsioonile, ja osalt eeslinnastumisele.  Kesklinna allakäigule on aidanud kaasa ka suurte ostukeskuste teke äärelinnades.

Syracuse'i linna suurimaks tööandjaks ülikool, kus õpib ligi 19 000 üliõpilast.

Syracuse'i sõpruslinnad on Chiayi Taiwanil ja Tampere Soomes.

Syracuse'is on sündinud Tom Cruise.

Välislingid 

 Syracuse'i koduleht

New Yorgi osariigi linnad
Elbiku

Elbiku ehk Ölbäck on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.

Küla kohta kasutati aastal 1539 nime Elbeke, aastal 1565 Elebecken by, aastal 1613 Ellebeck, aastal 1627 Ölebeck ja aastal 1798 Oelbek. Aastail 1977-1997 oli Elbiku osa Tuksi külast. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.

E. Lagman lähtub küla nime tõlgendamisel nimekujust *Älbäcken, millele viitavad nii XVI sajandi kirjapanekud kui ka säilinud murdekuju Älbicken. Lagman tuletab nime algusosa rootsi sõnast äle ehk lepik. Järelosa on rootsi bäck ehk oja, mis kohapealses murdes hääldus bikk. Älbäcken oleks seega algselt lepikus asuvale ojale viitav loodusnimi. XVII sajandi alguseks näib see algne kuju olevat tõenäoliselt rootsi kirjakeelt kasutanud kirjutajatele arusaamatuks muutunud. Seega on nad nime seostanud sõnaga öl, murdes eel, mis tähistab õlut. Hilisem nime õllega seostamine on tõenäoliselt rahvaetümoloogia.

Elbikul asub Roosta puhkeküla, mis on rajatud külaga liidetud endisesse Roosta külla. Roostal korraldati 1. augustil 1937 eestirootslaste esimene ülemaaline spordipäev. Roosta idaosa tuntakse ühe hajatalu järgi Proostana (rootsi Prosta, varem Prostad).

Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.

Külas on Elbiku bussipeatus, Rooslepa ja Elbiku piiril ka Spithami tee bussipeatus.

Viited

Lääne-Nigula valla külad
Pürksi

Pürksi ehk Birkas on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Noarootsi valla halduskeskus.

Pürksi küla koosseisus on ka ajaloolise Kulani küla maad.

Pürksis asuvad muu hulgas Noarootsi Gümnaasium, Noarootsi Kool, lasteaed, vallavalitsus, postkontor ja pood. Seal on ka Pürksi ja Farmi bussipeatused..

"Katkukalmistu", Pürksi kalmistu, Pürksi mõisa park, Pürksi mõisa ait-kelder, ait, kaev ja peahoone on muinsuskaitse all. Pürksi mõisa park on ka looduskaitse all, lisaks on kaitse all pargis kasvav pöökpuu.  Osa Pürksist kuulub Silma looduskaitseala koosseisu.

Pood
Pürksi Pood OÜ (varem Österby Talupood OÜ) asutati 5. märtsil 2013. Pood läks pankrotti aprillis 2016.

30. mail 2016 avas uus rentnik Kuther Kaubandus OÜ Noarootsi Poolsaare poe. Poes oli muuhulgas pandipakendite vastuvõtt. Pood suleti novembris 2019. 

2020 aastal avati pood uues asukohas Pürksi keskus 8, värskelt renoveeritud Noarootsi kõrts ja pood hoones.

Vaata ka 
 Pürksi külanõukogu
 Pürksi põllutöö- ja rahvaülikool
 Pürksi kõrts
 Noarootsi raamatukogu

Viited

Lääne-Nigula valla külad
Kapi

Kapi on küla Saare maakonnas Muhu vallas.

Vaata ka
Kapi mõis
Eesti külade loend

Viited

Muhu vald
Saare maakonna külad
Tamse

Tamse on küla Saare maakonnas Muhu vallas.

Tamse naaberkülad on Mõisaküla, Rebaski, Külasema ja Rannaküla.

Hoolimata sellest, et Viira–Nõmmküla maantee ääres asub Tamse bussipeatus, ei lähe tee tegelikult Tamsest läbi.

Vaata ka
Tamse mõis
Eesti külade loend

Viited

Kirjandus
Helve Saartok, Õie Tüür. Tamse ajalugu, Kuressaare 2002
Helve Saartok. Tamse kooli ajalugu, Tallinn 2007

Välislingid
Tamse kaks aardeleidu

Muhu vald
Saare maakonna külad
Sepa

Sepa nime kannab Eestis mitu kohta:

 Sepa on küla Saare maakonnas Saaremaa vallas
 Sepa on küla Tartu maakonnas Tartu vallas
 Sepaküla on küla Lääne maakonnas Haapsalu linnas
 Sepaküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas

 Sepa oli küla Saare maakonnas Pihtla vallas, mis 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus liideti küla Salavere külaga.

Vaata ka
 Sepa järv asub Rapla maakonnas Märjamaa vallas
 Sepa oli Vana-Egiptuse jumalus
Xuchang Shi

Xuchang (haldusüksusena 许昌市 (Xuchang Shi, Xǔchāng Shì)) on linn ja linna koos selle ümbrusega hõlmav  haldusüksus (ringkonna õigustega linn) Hiina Rahvavabariigis Henani provintsi keskosas.

Keskasula 

Linn asub 75...80 km Henani provintsi keskusest Zhengzhoust lõuna pool.

Rahvastik 
Elanike arv:
 1953: 58 000 (rahvaloendus)
 1970: pisut üle 100 000
 1990: 212 854 (rahvaloendus) või 295 890
 1991: 208 815
 297 200, kellest  16% olid kristlased.
 2000: 354 822	(rahvaloendus)
 2004: 371 000
 2006: 471 177

Aastal 1984 avati kirik.

Majandus 
Linnas on raudteejaam Pekingi–Guangzhou raudtee ääres. Zhengzhoust on raudteeühendus Wuhani kaudu.

Xuchangi linnas on üks Hiina suuremaid tubakavabrikuid.

Ajalugu 

Pärimuse järgi on linn saanud vanaaja Xu riigi järgi. Seda riiki valitses Zhou dünastia chunqiu shidai ajajärgul. Vanaajal oli linnal Kesk-Hiinas strateegiline asukoht.

Xuchang oli kolmevalitsuse ajal sõjapealik Cao Cao faktiline pealinn. Cao, kes leidis Hani dünastia pealinna  Luoyangi sõjas rüüstatuna, viis keisri õukonna ja keisri 196 üle praegusesse Xuchangi. Öeldakse: "Kui tahad teada kolmevalitsuse aegseid sündmusį siis mine Xuchangı".

Aastal 220 kuulutas Cao Cao poeg ja järglane Cao Pi linna ametlikult vastrajatud Wei riigi pealinnaks. Linnale anti nimeks Xuchang ('Xu tõusmas'). Wei riigi keiserlik õukond jäi Xuchangi, kuni 220ndatel viidi pealinn üle Luoyangi.

Haldusüksus 
Kogu haldusüksuse pindala on 4996 km² (teistel andmetel 4949 km²) ja seal elab 4,45 miljonit inimest (2001. aasta andmetel 3,433 miljonit).

Haldusjaotus 
Ringkonna õigustega linn Xuchang haldab 1 linnarajooni, 2 maakonna õigustega linna ja 3 maakonda:

 Weidu linnarajoon (魏都区)
 Yuzhou linn (禹州市)
 Changge linn (长葛市)
 Xuchangi maakond (许昌县)
 Yanlingi maakond (鄢陵县)
 Xiangchengi maakond (襄城县)

Majandus 
Sisemajanduse kogutoodang on 8153 jüaani inimese kohta (2002).

Xuchangi linnas on üks Hiina suuremaid tubakavabrikuid. On ka söē ja farmaatsiatööstus. Toodetakse ka parukaid jm juuksetooteid.

Kasvatatakse nisu ja puuvilla.

Kohalikud eritooted on muuhulgas Changge flanell ja Yanlingi maakonna lilled.

Rahvastik 
Elanikud on põhiliselt hiinlased.

Haridus

Kõrgkoole 
 Xuchangi Ülikool

Tähised 
Suunakood on 374.

Vaatamisväärsused 
Tähtsamad vaatamisväärsused on Balingi sild ja Chunqiu torn.

Hani dünastia ajast pärineb müüride varemeid, kanal ja sild. On ka teisi Hani dünastiast ja kolmevalitsuse ajast pärinevaid arheoloogiamälestisi.

Välislingid 
  Xuchangi pulm

Hiina ringkonna õigustega linnad
Henan
Riesa

Riesa on linn Saksamaa idaosas Saksimaal Meißeni kreisis. Asub Elbe jõe vasakul kaldal 40 km kaugusel Dresdenist.

Ajalugu 

Riesat on mainitud esmakordselt 1119. aastal. 1623 sai linnaõigused.

Linnaosad 
Riesa, Böhlen, Canitz, Gostewitz, Gröba, Jahnishausen, Leutewitz, Mautitz, Mergendorf, Merzdorf, Nickritz, Oelsitz, Pausitz, Pochra, Poppitz ja Weida.

Viited

Välislingid 

 Riesa koduleht

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Meißeni kreis
Tuscania

Tuscania (kuni 1911 Toscanella) on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Lazio maakonnas Viterbo provintsis Maremmas. Asub Marta jõe ääres.

Ühe legendi kohaselt asutas Tuscania linna Aineiase poeg Ascanius kohale, kust ta leidis kaksteist koerakutsikat (etruski Tus–Cana).

Tuscana oli omal ajal etruskide tähtsaim keskus, mille Rooma vallutas 300. aastal e.Kr.

Arhitektuurimälestised

 Santa Maria Maggiore kirik Lombardia romaani stiilis asümmeetrilise petikarkaadidega fassaadiga.
 San Pietro kirik, samuti Lombardia romaani stiilis. Interjöör on 8. sajandist. Kiriku all paikneb omapärane maa–alune võlvkäik.

Viited

Välislingid
Tuscania ametlik kodulehekülg itaalia keeles

Itaalia linnad
Kirbla

Kirbla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.

Küla asub Risti-Virtsu maantee ääres Kasari silla lähedal. Kirbla põhjapiiriks ongi Kasari jõgi. Kirbla piirneb Lautna, Hälvati, Allikotsa, Keskküla, Kasari ja Seira külaga. Samuti puutub piir ühes punktis kokku Laikülaga.

Vaatamisväärsusteks on Kirbla astang ja Kirbla kirik. Kirblas asub ka rauaajast pärit Kirbla asulakoht.

Ajalooliselt asus küla Kirbla kihelkonnas.

1931–1968 asus Rapla–Virtsu raudtee ääres Kirbla raudteejaam, jaamahoone hävitati 1980. aastatel.

2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli külas 300 elanikku. 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke vaid 152.

10. jaanuaril 2014 eraldati Kirblast Rannu küla.

Kirbla territooriumile jäi Kasari Kool, mis suleti 2015. aastal.

Kirbla kalmistul on Jüri Uluotsa haud. Sinna maeti ta Rootsist ümber augustis 2008.

Vaata ka
Kasari hüdromeetriajaam
Kirbla vana kalmistu

Viited

 17. juuli 2016, Mati Mandel, 75 aastat tagasi hävitas Punaarmee Kirbla küla

Lääneranna valla külad
Zaporižžja tuumaelektrijaam

Zaporižžja tuumaelektrijaam on Ukraina ja kogu Euroopa suurim tuumaelektrijaam.

Asub Zaporižžja lähedal Kahhovka veehoidla ääres. 

Jaama teenindamiseks asutati 1970. aastal Enerhodari linn. Jaama ennast hakati ehitama 1980. aastal 

Jaamas on 6 surveveereaktorit, millest igaühe võimsus on 950 MW, mis annavad koguvõimsuseks 5700 MW. Esimesed viis reaktorit pandi tööle 1985.–1989. aastal, kuues reaktor 1995. aastal. Jaam toodab umbes poole Ukraina tuumaenergiast ja üle viiendiku kogu Ukrainas toodetavast elektrienergiast.

Avariid ja intsidendid
3.–4. märtsil 2022 sõjas Ukraina vastu ründasid Vene väed tuumajaama ja põhjustasid selle kõrvalhoonete põlengu. Parajasti oli töös üks reaktor. See oli esimene sõda ajaloos, kui sõjategevus toimus tuumajaama alal ja rünnati tuumajaama.

Märtsis hõivasid tuumajaama Venemaa väed, kuid tuumajaamas jätkas tööd endine ukrainlaste personal. Nii Venemaa kui Ukraina süüdistasid üksteist tuumaelektrijaama pommitamises. 11. augustil kogunes ÜRO Julgeolekunõukogu ning ÜRO peasekretär António Guterres tegi avalduse, milles kutsus kohe lõpetama sõjategevust tuumajaama vahetus läheduses ja vägesid tagasi tõmbuma. 42 riiki, sealhulgas kõik EL maad ja USA kutsusid ühisavalduses Venemaad üles otsekohe oma vägesid nii Zaporižžja tuumajaamast kui ka kogu Ukrainast välja viima. Ühisavalduses nõuti ka, et Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur (IAEA) saaks tuumajaamale ligipääsu, veendumaks, et tagatud on kõik vajalikud turvamehhanismid.

25. augustil 2022 toimunud põlengu tõttu katkes jaamas elektriühendus Ukraina elektrivõrguga, tööle hakkasid varugeneraatorid. 26. augustil 2022 kell 14.04 ühendati elektrivõrku üks seisma jäänud tuumajaama jõuplokk, hilisõhtul saadi tööle ka teine reaktor. 

1. septembril 2022 jõudis Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri delegatsioon Zaporižžja tuumaelektrijaama.

5. septembril 2022 teatas Ukraina tuumajaamade operaator Enerhoatom, et Zaporižžja tuumaelektrijaama viimane töös olnud reaktor võeti elektrivõrgust välja tulekahju tõttu, mille põhjustas suurtükituli.

Viited

Välislingid 
Zaporižžja tuumaelektrijaama koduleht
Claudia Allen & Patrick Jackson. Ukraine war: IAEA says Zaporizhzhia nuclear plant out of control. BBC News, 3. august 2022
George Wright. Zaporizhzhia nuclear plant: UN experts make first inspection. BBC News, 1. september 2022

Ukraina tuumaelektrijaamad
Margot Wallström

Margot Elisabeth Wallström (sündinud 28. septembril 1954) on Rootsi ja Euroopa Liidu poliitik.

Ta kuulub Rootsi Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse.

Aastatel 1994–1996 oli ta Rootsi kultuuriminister ja 1996–1998 sotsiaalminister.

Aastatel 1999–2004 oli ta Euroopa Komisjoni volinik keskkonnaküsimuste alal ning 2004–2014 Euroopa Komisjoni institutsioonidevaheliste suhete ja kommunikatsioonistrateegiavolinik ning komisjoni asepresident.

2014. aasta oktoobrist kuni 2019. aasta septembrini oli ta välisminister Stefan Löfveni valitsuskabinetis.

Isiklikku
Margot Wallström on abielus, tal on kaks poega.

Viited

Välislingid 
Koduleht Euroopa Komisjoni portaalis

Rootsi välisministrid
Euroopa Komisjoni volinikud
Sündinud 1954
Tuudi

Tuudi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Lihula valda.

Külast lõunas asub Tuudi raba. Piki küla idapiiri voolab Tuudi jõgi.

Elanike arv 2011. aasta rahvaloenduse andmeil oli 180.
Elanike arv oli 2000. aasta rahvaloenduse andmeil 309.
Elanike arv oli 2010. aasta Rahvastikuregistri andmetel 230.

Külas asus Tuudi algkool, mis lõpetas tegevuse 2012. aastal

Küla läbib Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee, mille kiirust piiratakse Tuudi piires 70 km/h. Samas asuvad ka mõlemal pool teed puust ootekodadega bussipeatused.

Tuudilt saavad alguse Matsalu lahe lõunakaldale viiv Tuudi–Saastna tee ja Tuhu soo poole viiv Tuudi–Risti tee.

Algselt kandis küla Tapuse nime. Kirjalikes allikates mainiti seda esimest korda aastal 1564 (Tappis). Nüüdse nime on küla saanud Tuudi mõisa järgi.

1931–1968 asus Rapla–Virtsu raudtee ääres Tuudi raudteejaam; jaamahoone on säilinud ja kohandatud elumajaks, koos kõrvalhoonetega.

Augustis 1941 toimus Tuudi lahing, kus Natsi-Saksamaa väed sundisid Punaarmee taganema. Nõukogude ajal oli Tuudi kohaliku kolhoosi keskasulaks.

10. jaanuaril 2014 eraldati Tuudist Nurme küla.

Viited

Välislingid
Verine august 1941 Tuudi mail

Lääneranna valla külad
Enrico (Parma hertsog)

Enrico (13. juuni 1873 Warteggi loss – 10. mai 1939 Pianore) oli nominaalne Parma hertsog ja Parma hertsogliku perekonna pea 16. novembrist 1907 kuni surmani.

Enrico vanemad olid Itaalia ühinemisliikumise tagajärjel 1859 kukutatud Parma hertsog Roberto I ja Roberto esimene abikaasa hertsoginna Maria Antonia. Kuna Enrico oli vaimselt alaarenenud nagu enamik tema vendi ja õdesid, oli ta kogu elu oma venna Eliase eestkoste all.

Troonipretendendid
Parma Bourbonid
Sündinud 1873
Surnud 1939
Parma hertsogkond
Giuseppe (Parma hertsog)

Giuseppe (30. juuni 1875 Biarritz – 7. jaanuar 1950 Pianore) oli nominaalne Parma hertsog ja Parma hertsogliku perekonna pea 10. maist 1939 kuni surmani.

Giuseppe päris Parma hertsogi tiitli oma vanemalt vennalt Enricolt. Olles samal määral vaimselt alaarenenud, oli ka tema oma venna Eliase eestkoste all.

troonipretendendid
Parma Bourbonid
Sündinud 1875
Surnud 1950
Parma hertsogkond
Roberto I

Roberto I (9. juuli 1848 Firenze – 16. november 1907 Pianore) oli Parma hertsog alates 27. märtsist 1854 kuni 9. juunini 1859.

Itaalia inimesed
Parma Bourbonid
Sündinud 1848
Surnud 1907
Parma hertsogkond
Andris Piebalgs

Andris Piebalgs (sündinud 17. septembril 1957 Valmieras) on Läti poliitik ja diplomaat, kes 2004–2010 oli Euroopa Komisjoni energeetikavolinik ja 2010–2014 Euroopa Komisjoni arenguvolinik. Alates 4. juunist 2016 on Piebalgs erakonna Ühtsus esimees.

Piebalgs lõpetas Läti Riikliku Ülikooli füüsika erialal. Enne poliitikasse siirdumist töötas ta õpetaja ja koolidirektorina Valmiera 1. keskkoolis (kuni 1990) ja haridusministeeriumi osakonnajuhatajana.

Alates 1979 oli Piebalgs NLKP liige. 1993. aastal oli ta liberaal-konservatiivse erakonna Läti Tee asutajate seas. Euroopa tasandil on ta seotud Euroopa Rahvaparteiga.

 1990–1993 Läti haridusminister
 1993–1994 Läti parlamendi eelarve- ja rahanduskomisjoni esimees
 1994–1995 rahandusminister
 1995–1997 Läti suursaadik Eestis
 1998–2003 Läti suursaadik Euroopa Liidu juures
 1. mai – november 2004 Sandra Kalniete (Läti volinik Euroopa Liidu juures) kabineti juht

Ajal, mil Piebalgs oli suursaadik Eestis, määrati kindlaks Läti ja Eesti vaheline merepiir.

Energiavolinikuna väljendas Piebalgs kahetsust selle üle, et Euroopa Liidus ei ole veel mänguruumi energiat ja maagaasi tootvate ettevõtete konkurentsiks. Piebalgs peab väga tähtsaks üleüldise energiakulu vähendamist, sealhulgas hoonete energiatõhususe parandamist, vesinikkütuse kasutamise pikaajalist propageerimist, taastuvenergia konkurentsivõime parandamist majanduslike vahendite abil ning tuumaenergeetika ja ITER-projekti arendamist. Tuumaenergeetika toetamisel on ta ettevaatlik; ta on öelnud, et pooldab tuumaohutuse üleliidulist reguleerivat raamistikku, et muuta seda tööstusharu läbinähtavamaks ja üldsusele vastuvõetavamaks. Ta on ka öelnud, et Euratomi nõuete range rakendamine on enesestmõistetav.

Ametisse kinnitamisel sai Piebalgs väga tugeva toetuse. Sealhulgas toetasid teda rohelised, kes nimetasid tema eelkäija László Kovácsi ametiaega Euroopa Parlamendi solvamiseks.

Tunnustus
1998 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk
2007 Aasta eurooplane Lätis

Isiklikku
Andris Piebalgs on abielus, tal on kolm last.

Ta oskab lisaks läti keelele inglise, saksa, prantsuse ja vene keelt ning vähesel määral eesti keelt.

Välislingid 

Koduleht Euroopa Komisjonis
Koduleht Euroopa Komisjonis (2004–2009)
Piebalgs: Euroopa ümber hekki kasvatada ei saa, Postimees, 15. november 2010

Läti poliitikud
Läti suursaadikud
Välismaa suursaadikud Eestis
Haridusministrid
Rahandusministrid
Läti Ülikooli vilistlased
Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Euroopa Komisjoni volinikud
Sündinud 1957
Võisiku

Võisiku on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Asub Põltsamaa linnast 5 km edelas, Viljandi–Põltsamaa maantee ääres.

Loodus
Võisikul paikneb paisjärv. Läbi järve voolab Riivli oja. Külas on looduskaitsealune Võisiku park (15,0 ha). Edelas ja lõunas piirab küla Soosaare raba, mida kutsutakse ka .

Ajalugu

Võisikut on mainitud esmakordselt 1558. aastal. Kirjalikes allikates on kohta tähistatud nimega Weseke. 

On arvatud, et küla nime aluseks on isikunimi. 

1720. aastal kinkis tsaar Peeter I Võisiku Hamburgist pärit Heinrich von Fickile. See andis olulise tõuke Põltsamaa-Võisiku ümbruse arengule. Võisiku mõisast sai ümbruse rikkaim mõis. Mõisal olid omad karjamõis, piiritusetehas, vesiveskid, meierei, villavabrik, kõrtsid ning lubja- ja tõrvaaugud. Hiljem lisandus klaasivabrik Meleskis. Von Fickidelt liikus mõis päranduse teel Bockidele. 1837. aastal pärisid mõisa Zoege von Manteuffelid ja 1870. aastal Mühlenid. 

Härrastemaja põhiosa pärineb Berend Johann von Bocki ajast 18. sajandi keskelt. Hiljem on seda olulisel määral laiendatud. 1925. aastast paikneb hoones hooldekodu.

1940/41 sügistalve mäletatakse Võisiku ja Kundrussaare külas vennatapu ajana. Selle ohvrid puhkavad Riivli ühishauas. 1948. aasta 24. oktoobril asutati Võisikul kolhoos Kungla, mis muudeti 1976. aastal sovhoosiks.

1977. aastal liideti Võisikuga Kundrussaare küla.

Majandusolud
Võisiku mõisahoones asub Võisiku hooldekodu, kus on ligi 400 hooldealust. Hooldekodu annab tööd umbes 170 töötajale, millega hooldekodu on üks suurimaid tööandjaid Jõgeva maakonnas. Võisiku küla elanikke töötab hooldekodus umbes 40 ümber.

Kohalikku seltsielu edendab Võisiku-Kundrussaare Külaselts EWA.

Huvitavad faktid

 Võisikul on pärisorjade käsitsi kaevatud tiik, mille põhja rajatud suurel malelaual mängiti 27. juulil 1892 esimest korda Eestis malet elavate malenditega. Malendeid juhtisid Võisikul sündinud baltisaksa tööstur ja kultuuriloolane, Rõika-Meleski vabriku kauaaegne direktor Friedrich Amelung ja Peterburi malemeister S. Urussov.
 Kundrussaares asuvale Võisiku mõisa kalmistule on maetud Jaan Krossi romaanist "Keisri hull" tuntud Timotheus Eberhard von Bock ja tema eesti soost abikaasa Ewa.

Vaata ka 
Võisiku mõis
Võisiku hooldekodu
Võisiku mõisa kalmistu
Võisiku-Kundrussaare Külaselts EWA

Viited

Põltsamaa vald
Jõgeva maakonna külad
Jõeküla (Viljandi)

Jõeküla on küla Viljandimaal Viljandi vallas.

Küla asub Tänassilma jõe ja Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee vahel.

Jõekülast on pärit Viivi Luik.

Küla kirdepiiril voolab Joona oja. Külas voolab ja suubub Tänassilma jõkke Kitsipilli kraav.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.

Viited

Viljandi valla külad