joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Puškin

Puškin (vene Пушкин) on linn Venemaal, Peterburi eeslinn. Kuulub Peterburi haldusalasse ja asub Peterburist 20 km lõunas.

Linn nimetati 1937 ümber Aleksandr Puškini järgi, kes käis seal koolis. Enne seda kandis aastani 1918 nime Tsarskoje Selo ja aastail 1918–1937 Detskoje Selo.

Esimest korda mainiti praeguse linna kohal olevat küla Novgorodi allikates Vadja viiendiku koosseisus. Venekeelne nimi Sarskaja mõza on läänemeresoome päritolu. Boriss Godunovi jaoks tehtud kaartidel on Saritsa-nimeline koht. Hiljem kasutati nime Saarskoje Selo ja siis Tsarskoje Selo. Kohalikud ingerisoomlased on paika kutsunud nimega Saari.

24. juunil 1710 kinkis Peeter I küla oma kallimale Marta Skawronskale, kellega 1712 abiellus ja kellest hiljem sai Katariina I. 1716. aastast alates rajati sinna tsaarile mõeldud paleede kompleks. Romanovite dünastia kasutas seda oma suveresidentsina.

1837. aastal rajati Peterburi ja Tsarskoje Selo vahele Venemaa esimene raudtee.

Elanike arv on 84 600 (2003).

Vaata ka 
 Katariina park
 Puškini lennujaam

Välislingid
Keila vald

Keila vald oli omavalitsusüksus Harjumaal.

Vald paiknes Lääne-Harjumaal Soome lahe kaldal, piirnes läänes Padise valla ja Paldiski linnaga, idas Harku valla, Keila linna ja Saue vallaga, kagus Kernu valla ja lõunas Vasalemma vallaga. Vald hõlmas suure ajaloolise Keila kirikukihelkonna tuumikalasid.

Valla keskus asus Keila linnas, mis ise valla koosseisu ei kuulunud.

Ajalugu 
Vald moodustati 1992. aasta 10. septembril.

Juulis 2017 otsustas valitsus liita Keila valla, Padise valla, Vasalemma valla ja Paldiski linna ühtseks Lääne-Harju vallaks, mis alustas tegevust pärast oktoobris 2017 toimunud kohalikke valimisi.

Asustus

Alevikud
Karjaküla, Klooga, Keila-Joa.

Külad 
Illurma, Keelva, Kersalu, Kloogaranna, Kulna, Käesalu, Laoküla, Laulasmaa, Lehola, Lohusalu, Maeru, Meremõisa, Nahkjala, Niitvälja, Ohtu, Põllküla, Tuulna, Tõmmiku, Valkse.

Rahvastik

Vallas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 5318 inimest. Neist 4100 (77,1%) olid eestlased. Külades elas 3381 ja alevikes 1937 inimest. Külaelanikest oli eestlasi 90,7% ja alevike elanikest 53,4% 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 3847, neist eestlasi 2582 ehk 67%.

Haridus ja kultuur

Keila vallas tegutses viimastel aastatel kaks põhikooli (Laulasmaal ja Kloogal), üks algkool (Leholas) ning kolm lasteaeda (Laulasmaal, Kloogal ja Karjakülas). 2017. aastal Keila vallas läbi viidud haridusreformiga koondati kõik vallas tegutsevad haridusasutused Laulasmaa Kooli alluvusse. Uus struktuur jõustus 1. septembril 2017.

Keila vallas oli kolm raamatukogu – Klooga raamatukogu, Laulasmaa raamatukogu ja Lehola raamatukogu.

Endise Keila valla aladel Laulasmaal asub Arvo Pärdi Keskus. Keila-Joa alevikus asuvas Keila-Joa lossis tegutsevad muuseum, hotell ja restoran. Suveperioodil toimub mitmeid kultuuriüritusi Laulasmaa ja Kloogaranna vahel asuvas Kõltsu mõisas. Lohusalu sadamas toimuvad juba aastaid suvel laupäeviti tantsuõhtud.

Loodus

Järved
Klooga järv - Soodajärv

Jõed
Humala oja - Huntaugu peakraav - Keila jõgi - Klooga oja - Kloogajärve oja - Lehola oja - Maeru oja - Ohtu peakraav - Treppoja - Tuulna oja - Türisalu oja - Vasalemma jõgi

Vallavanemad

 1990–1995 Lembit Puusepp
 1995–1996 Vello Toomik
 1996 Peeter Ello
 1996–1997 Vello Toomik
 1997–2003 Tiit Mae
 2003–2005 Lea Papp
 2005–2009 Kadri Kreisman
 2009–2010 Kadri Tillemann
 2010–2011 Jaan Alver
 2011–2013 Kalev Laast
 2013–2014 Peeter Schneider
 2014–2017 Jaan Alver

Viited

Välislingid 
 28. jaanuar 2014, Enam kui pooled Keila linna ja valla elanikud pooldavad ühinemist, City24.ee
 22. märts 2016, Keila vald kutsub Nõva valla liitumiskõnelustele, Lääne Elu
 31. märts 2016, Harjumaa suurim omavalitsus tulekul? Keila vald teeb Keila ja Paldiski linnale ning ümberkaudsetele valdadele ettepaneku ühinemiseks, delfi.ee

Eesti endised vallad
Parempoolsus

Parempoolsus on termin poliitikas, mida seostatakse erinevate ideoloogiatega nagu näiteks konservatism, uusliberalism, monarhism, natsionalism jm. ideoloogiad, mis vastandavad end tihtipeale vasakpoolsusele. Termin ise on pärit juba Prantsuse revolutsiooni aegadest, kui monarhistid, kes toetasid vana režiimi, istusid juhataja kõnetoolist vaadatuna rahvusassamblee saalis paremal pool ja need, kes toetasid revolutsiooni, istusid vasakul. Parempoolsed on veendunud, et inimolendid on juba loomupäraselt erinevad ja ebavõrdsed ning et teatavad hierarhiad ühiskonnas on loomulik nähtus. Tänapäeva parempoolsed pooldavad turumajandust ja on vastu riigi liigsele sekkumisele majandusse.

19. sajandil nimetati parempoolseks konservatiivset suunda ja vasakpoolseks liberaalset suunda. Näiteks Norra konservatiivset parteid (asutatud 1886) nimetatakse Høyre (tõlkes: parempoolsus) ja Norra Liberaalne Partei (asutatud 1884) kannab tänaseni nimetust Venstre (tõlkes: vasakpoolsus) olles praegu parempoolne ehk uusliberaalne partei. 

Üha enam aga hakkasid end vasakpoolsetena määratlema sotsiaaldemokraatlikud parteid, mille tulemusena sattusid liberaalid vasakpoolsete (sotsialistide) ja parempoolsete (konservatiivide) keskele. Seetõttu said neist tsentri- ehk keskerakonnad. Samal ajal toimus ka liberaalide mõju pidev nõrgenemine, nad kaotasid mitmel pool oma poolehoidjaid nii vasakule kui paremale.

Liberaalide toetajate vaesem osa hakkas hääletama reformistlikumaks muutunud sotsialistide poolt. Teisalt läks osa üle konservatiivide poolele, sest need olid omaks võtnud mitmed liberaalidele omased põhimõtted (isikuvabadus, demokraatia, rahvuslus).

20. sajandi alguseks kujunes poliitilisel maastikul välja kolm põhisuunda: parem-, kesk- ja vasakerakonnad. Nii on see peaaegu kõigis Euroopa maades jäänud tänaseni. USA kujutab endast selles suhtes erandit, sest seal tähendab liberaal endiselt sotsialisti ja kahest suurparteist (vabariiklased ja demokraadid) pole kumbki ei vasakpoolne ega sotsialistlik. 

20. sajandi lõpul said uusliberaalsed erakonnad täiendust NSV Liidu lagunemise tagajärjel uutes tingimustes tekkinud erakondadest ja see on muutnud neid üldiselt tsentrierakondadest pigem paremerakondadeks ja seda põhiliselt, kuna nad pooldavad riigi osaluse vähenemist majanduses ja seetõttu on viinud Ida-Euroopas läbi reforme, nagu erastamine, mille tulemusel toimib turumajandus paljudes Euroopas klassikaliselt riigi pärusmaaks peetavatel aladel nagu infrastruktuurid ning inimeste sotsiaal- ja raviteenused ja seeläbi pooldavad ka maksude vähendamist.

Euroopas mõeldakse 21. sajandil liberalismi all pigem majanduslikku vabadust ehk uusliberalismi, mis pooldab maksude vähendamist ja vastandab ennast sotsialistidele ja on seega parempoolne. Paljud sotsiaaldemokraadid nagu näiteks Saksamaal on vasakerakondadest jällegi nihkunud paremale ja võtnud liberaalide positsioonid tsentris.

Vaata ka 
Vasakpoolsus
Paremäärmuslus
Poliitiline spekter

Välislingid 
 Aro Velmet: "Millest me räägime, kui räägime parempoolsusest?" ERR, 5. august 2020

Poliitika
Poliitiline filosoofia
Penza

Penza (varasem eestikeelne nimekuju Pensa; vene Пенза) on linn Venemaal, Penza oblasti keskus. Asub kohas, kus Penza jõgi suubub Sura jõkke.

Ajalugu 
Penza on asutatud 1663. aastal vahipostina Venemaa kagupiiril, 1796. aastast kubermangukeskus. 19. sajandil oli suur tööstuskeskus, seal töötas umbes 160 tehast ja vabrikut.

Tänapäeval on Penza masinatööstuse keskus.

Penza lähedal asub keemiarelvade ladu, kus hoitakse 7000 tonni närvigaasi. Linna ümbrus on tugevasti saastatud (arseen, dioksiin).

Elanike arv on 512 900 (2005).

Linn jaguneb 4 rajooniks:

 Железнодорожный район (Raudteerajoon)
 Ленинский район (Lenini rajoon)
 Октябрьский район (Oktoobrirajoon)
 Первомайский район (Esimese mai rajoon)

Loodus

Geograafiline asend 
Penza asub Volga kõrgustikul 629 km Moskvast kagus.

Kliima 
Penzas on mandriline paraskliima külma talve ja palava suvega. Veebruari keskmine õhutemperatuur on –10,0 °C ja juuli keskmine õhutemperatuur on 19,2 °C. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum on 41 °C (augustis) ja absoluutne miinimum –40 °C (detsembris ja veebruaris).

Haridus ja kultuur 
Linnas asub Penza kunstikool, mis 1955. aastast kannab Konstantin Savitski nime. Samuti asub seal K. A. Savitski nimeline Penza maaligalerii.

Viited

Välislingid 

Penza linnavalitsuse ametlik koduleht

Venemaa linnad
Penza oblast
New Mexico

New Mexico on Ameerika Ühendriikide osariik 1912. aastast alates. Põhjas piirneb Colorado osariigiga, kirdenurgas Oklahomaga, idas Texasega, läänes Arizonaga, lõunas Texase ning Mehhiko Chihuahua ja Sonora osariigiga.

Levinud on arvamus, nagu oleksid New Mexico ametlikud keeled inglise keel ja hispaania keel. Tegelikult osariigil ametlikku keelt ei ole.

Osariigi suurim linn on Albuquerque.

Rahvastik 
2016. aasta seisuga oli valgeid osariigi rahvastikust 82,6%, põlisameeriklasi 10,6%, mustanahalisi 2,5%, aasialasi 1,7%, Ladinaameeriklaste osakaal rahvastikust oli riigi suurim – 48,5%.

Inglise keele kõnelejaid on 64%, hispaania keele kõnelejaid 28% ja navaho keele kõnelejaid 4%.

Suurimad linnad

Haldusjaotus 
Osariik jaguneb 33 maakonnaks.

Vaata ka 
 New Mexico kummituslinnade loend

Viited

Välislingid 
 New Mexico osariigi koduleht
 New Mexico Magazine
 New Mexico Tourism Department

Ameerika Ühendriikide osariigid
Santorin

Santorin on vulkaan Thíra saarestikus Nea Kaimeni saarel. Kõrgus 127 meetrit.

Viimase pooletuhande aasta jooksul on suurimad pursked toimunud ajavahemikes 1570–1573, 1650, 1707–1711, 1866–1870, 1925–1926 ja 1939–1941. Viimane väiksem purse oli 1950. aastal.

Viited 

Tegevvulkaanid
Oregon

Oregon on Ameerika Ühendriikide osariik 1859. aastast. Asub USA loodeosas Vaikse ookeani rannikul. Põhjas piirneb Washingtoni osariigiga, lõunas California ja Nevadaga ning idas Idahoga. Suurim linn on Portland.

Oregoni põlisasukad on bannokid, tšinukid, klamatid, sahaptinid ja mitmed väiksemad indiaani suguharud.

Loodus 
Oregonis asub USA sügavaim järv Crater Lake.

Kõrgeim mägi on Mount Hood (3429 m).

Rahvastik 
2012. aastal elas Oregonis 3 899 353 inimest.

Suuremad linnad

Haldusjaotus 
Osariik jaguneb 36 maakonnaks.

Haridus ja teadus 
Oregoni Ülikool asub Eugene'is.

Vaata ka 
 Oregoni kummituslinnade loend

Viited

Välislingid 
 Oregoni osariigi koduleht

 
Ameerika Ühendriikide osariigid
Nevada

Nevada [nev'aada] (inglise keeles [nəˈvædə]) on Ameerika Ühendriikide osariik, mis moodustati 1864. aastal. Läänes piirneb California osariigiga, põhjas Idaho ja Oregoni, idas Utah' ning kagus Arizona osariigiga.

Rahvastik 
2010. aastal elas Nevada osariigis 2 700 551 inimest.

Elanikud jagunesid päritolult 2008. aastal järgmiselt:
 13,2% saksa
 10,7% iiri
 9,4% inglise
 6,4% itaalia
 4,1% ameerika
 4,0% skandinaavia (1,7% norra, 1,5% rootsi ja 0,8% taani).

1950. aasta rahvaloenduse järgi oli Nevada osariigi rahvaarv 160 083, millega oli Nevada kõige väikseima rahvaarvuga osariik. 20. sajandi lõpus kasvas Nevada plahvatuslikult, olles USA kõige kiiremini kasvav osariik, tänu osariigis hasartmängude legaliseerimisele ja vägagi liberaalsetele abielu- ja lahutusseadustele. Lisaks on Nevada ainus USA osariik, kus on prostitutsioon legaalne (kolmes suurimas maakonnas (Clarki (Las Vegas), Washoe (Reno) ja Carson City linnas) on prostitutsioon keelatud). 2000. aastal elas osariigis juba peaaegu kaks miljonit inimest.

Nevada osariigi rahvaarv on alati kasvanud just sisserände tõttu. 1900. aastal oli Nevada elanikest osariigis sündinud 37%, 2000. aastal ainult 21%, 2012. aastal 25%. Kõige suurem sisseränne Nevada osariiki toimub California osariigist, 2012. aasta seisuga oli 19% Nevada elanikest sündinud Californias.

Ligi 91% Nevada elanikest elab osariigi kolmes suuremas linnastus – Las Vegases, Renos ja Carson Citys. Kaguosas Clarki maakonnas elas 2010. aasta rahvaloenduse andmeil 1 951 269 inimest, mis moodustab Nevada osariigi kogurahvaarvust 72%.

Linnad

Haldusjaotus 
Nevada osariik jaguneb 16 maakonnaks ja üheks maakonnavabaks linnaks:

Kaitsealad 

 Humboldti metsakaitseala
 Toiyabe'i metsakaitseala
 Inyo metsakaitseala
 Mount Charleston Wilderness
 Surmaoru rahvuspark
 Suure nõo rahvuspark

Vaata ka 
 Nevada kummituslinnade loend

Viited

Välislingid 
 Nevada osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
 Nevada
Surmaorg

Surmaorg (inglise keeles Death Valley) on Ameerika Ühendriikide California osariigis Mojave kõrbes asuv org. Seal asub USA madalaim punkt (86 m merepinnast madalamal) ja seal registreeriti 10. juulil 1913 maailma kõrgeim õhutemperatuur looduses (56,7 °C). Org on ka väga sademetevaene, keskmine aastane sademetehulk on alla 50 mm.

Surmaoru põliselanikeks on tümpisa (panamint šošoni) indiaanlased.

Välislingid 
 'Highest temperature on Earth' as Death Valley, US hits 54.4C, BBC News, 17. august 2020

Orud
California geograafia
Kansas

Kansas on osariik Ameerika Ühendriikide keskosas.

Osariigi pindala on 213 096 km², mille järgi on ta suuruselt 15. osariik USA-s. Kansase keskmine kõrgus on 610 meetrit merepinnast, kõrgeim tipp Mount Sunflower (1232 m). Ka osariigi hüüdnimi on The Sunflower State ('päevalilleosariik') ja sümbol päevalill.

Osariigi pealinn on Topeka ja suurim linn on Wichita.

Ajalugu 
Kansas on osariik alates 1861. aastast.

Nimi 
Osariik on nime saanud kansa indiaanihõimu järgi. Kansade omanimetus on kaáⁿze.

Asukoht 
Põhjas piirneb Nebraska osariigiga, lõunas Oklahomaga, läänes Coloradoga ja idas Missouriga.

Majandus 
2009. aastal oli Kansase osariigi SKP 123,3 miljardit USA dollarit.

2011. aasta märtsis oli töötus 6,8%.

Rahvastik 

2010. aastal elas Kansase osariigis 2 853 118 inimest.

Suuremad linnad

Haridus 
Osariigi suurim ülikool on Kansase Ülikool.

Vaata ka 
 Veritsev Kansas

Viited

Välislingid 

 Kansase osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Yellowstone'i rahvuspark

Yellowstone'i rahvuspark asub Ameerika Ühendriikides Wyomingi, Montana ja Idaho osariigi alal. See on asutatud 1872. aastal ja on maailma esimene rahvuspark. Pindala on 8987 km². Park on saanud nime Yellowstone'i jõe järgi, mis voolab läbi rahvuspargi.

Seal on umbes 300 geisrit ja umbes 10 000 kuumaveeallikat.

Kuumaveeallikad
Kuumaveeallikad on kõrge temperatuuriga väikesed järvekesed. Temperatuur on kohati isegi keemistemperatuuril. Kasutatakse ravimineraalveena, kuna vesi sisaldab mitmeid lahustunud aineid ja mineraalsooli.

Loomad
Rahvuspargis leidub koiotte, piisonikarju, põtru, lumelambaid, grislikarusid, kopraid, baribale, hunte ja nelja liiki hirvi.

Grand Prismaticu kuumaveeallikas
Grand Prismaticu kuumaveeallikas on madalpõhjaline allikajärv. See särab kõikides vikerkaarevärvides. Järves elutseb palju baktereid ja vetikaid, kes vajavad elutegevuseks aineid, mida allikavesi maapõuele sügavustest toob.

Old Faithful ehk Vana Ustav
Old Faithful on Yellowstone'i rahvuspargi kuulsaim geiser. See purskab iga 35–120 minuti tagant ja purse kestab 2–5 minutit kuni 30 meetri kõrgusele. Mida kauem purse kestab, seda pikem on ka kahe purske vaheline ajavahemik.

Juriidiline pädevus
Kuigi Yellowstone'i rahvuspark jääb kolme osariigi territooriumile, siis kuulub ta tervikuna Wyomingi kohturingkonna jurisdiktsiooni alla. See teeb Wyomingi ringkonnakohtust ainsa ringkonnakohtu, kelle pädevus ületab ühe osariigi piire.

Välislingid

Ameerika Ühendriikide rahvuspargid
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Ameerika Ühendriikides
Idaho
Montana
Wyoming
Utah

Utah (hääldus eesti keeles [j'uuta], inglise keeles [ʼjuːtɑː]) on Ameerika Ühendriikide osariik USA Kesk-Läänes.
Põhjas piirneb Utah Idaho ja Wyomingi osariigiga, läänes Nevadaga, idas Coloradoga, lõunas Arizonaga ning kagunurgas on lühike piir New Mexico osariigiga.

Utah on 45. osariik, mis moodustati 4. jaanuari 1896.

Nimi 
Osariik on nime saanud juute indiaanirahva järgi. Ingliskeelne Utah [ʼjuːtɑː] on laenatud hispaania keele vahendusel 17. sajandil mõnest juutede naaberrahva keelest (nt. hopi yóta, komantši yú’hta, lõunapaiuute yuutaaci jmt.); sõna tähendus on teadmata. Juutede endanimetus on núučI, mis tähendab juutet, indiaanlast või laiemas tähenduses lihtsalt inimest.

Loodus 
Utah' kõrgeim tipp on Kings Peak.

Rahvastik 
Umbes 80% Utah' 2 763 885 elanikust elab Wasatch Fronti linnastus osariigi põhjaosas Wasatchi mäeaheliku läheduses, peamiselt osariigi pealinnas Salt Lake Citys. Seetõttu on suured alad Utah's praktiliselt asustamata, samas kui osariik tervikuna on urbaniseerumise poolest USAs kuues.

USA statistikaameti andmetel oli Utah 2008. aastal USA kiireimini kasvava rahvaarvuga osariik.

Utah's asuv St. George oli 2000–2005 USA kiireimini kasvav linnastu.

Utah on USA üks usuliselt homogeensemaid osariike. Ligikaudu 60% Utah' elanikest kuuluvad Viimse Aja Pühade Jeesuse Kristuse Kirikusse. See asjaolu mõjutab suuresti Utah' kultuuri ja igapäevaelu.

Majandus 
Osariigi majanduses domineerivad transport, infotehnoloogia, riigisektor, mäetööstus ja turism.

Haldusjaotus 

Osariik jaguneb 29 maakonnaks.

Vaata ka 
 Utah' kummituslinnade loend

Viited

Välislingid 
 Utah' osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Ohio

Ohio [oʊˈhaɪ.oʊ] on Ameerika Ühendriikide osariik.

Asukoht 
Põhjas piirneb Ohio Erie järve ning Michigani osariigiga, lõunas Kentuckyga, läänes Indianaga, idas Pennsylvaniaga ning kagus Lääne-Virginiaga.

Ajalugu 
Ohio on Ameerika Ühendriikide osariik 1803. aastast alates.

Rahvastik 

2010. aasta rahvaloenduse järgi elas Ohios 11 536 504 inimest. Elanike arvult on Ohio Ameerika Ühendriikides seitsmes osariik.

Suuremad linnad

Haldusjaotus 
Osariik jaguneb 88 maakonnaks.

Viited

Välislingid 

 Ohio osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Põhja-Dakota

Põhja-Dakota on Ameerika Ühendriikide osariik 1889. aastast alates. Põhjas piirneb Kanada Saskatchewani ja Manitoba provintsiga, lõunas Lõuna-Dakota osariigiga, läänes Montanaga ning idas Minnesotaga.

Osariigi suurim linn on Fargo.

Haldusjaotus 

Osariik jaguneb 53 maakonnaks.

Vaata ka 
 1920. aasta Põhja-Dakota lumetorm

Viited

Välislingid 

 Põhja-Dakota osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Lõuna-Dakota

Lõuna-Dakota on Ameerika Ühendriikide osariik alates 1889. aastast. Põhjas piirneb see Põhja-Dakota, lõunas Nebraska, läänes Montana ja Wyomingi ning idas Minnesota ja Iowa osariigiga.

Lõuna-Dakota pindala on 199,729 km² ja elanike arv oli 2019. aasta seisuga 884 659. Lõuna-Dakota on pindala poolest USA osariikidest 17. kohal, aga niihästi rahvaarvult kui rahvastiku tiheduselt tagantpoolt viiendal kohal.

Osariigi suurim linn on Sioux Falls (187 200 elanikku) ja pealinn Pierre (13 900 elanikku). Pierre on elanike arvult Lõuna-Dakota linnadest kaheksas ja USA osariikide pealinnadest eelviimane (ainult Vermonti pealinn Montpelier on veel väiksem).

Lõuna-Dakota sai nime sealkandis elavate siuu indiaanlaste dakotade järgi. Tänapäeval moodustavad indiaanlased Lõuna-Dakota elanikest eri andmetel umbes 9%, kuid elussündide poolest 13–17%.

2. novembril 1889 moodustati senise Dakota territooriumi põhjal kaks osariiki: Lõuna- ja Põhja-Dakota. Nad said USA 39. ja 40. osariigiks. Pärast allkirjastamist segas president Benjamin Franklin osariigi õiguse andmise dokumendid ära, et keegi ei teaks, kumb enne osariigiks sai.

Missouri jõgi (selle idakaldal asub ka Pierre) jagab osariigi kaheks umbkaudu võrdseks osaks, mida rahvasuus kutsutakse Idakaldaks ja Läänekaldaks. Need erinevad üksteisest tugevasti. Idakallas on tasasem ja paraskliimaga, seal tegeldakse põllumajandusega ja Idakallas on arenenum. Läänekallas on mägisem ja kuivema kliimaga, seal valitseb poolkõrb. Põllumajanduse asemel tegeldakse seal pigem mäenduse ja karjakasvatusega.

Välislingid 

 Lõuna-Dakota osariigi ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Jalg

Jalg on loomade kulgemiselund: jäse, mis kannab looma keha ja aitab tal liikuda.

Enamasti on jalg pikergune ning jala alumise otsa kuju aitab keharaskust laiemalt jaotada. Selgroogsetel  ühendub jalg kerega puusaliigese abil. Enamikul loomadest on paarisarv jalgu, kuid tigudel on jalgu üksainus ja paljudel, näiteks ainuraksetel ja vaaladel, pole üldse jalgu.

Paljudel loomarühmadel on jalgade arv tähtis eristustunnus. Näiteks tetrapoodide ülemklass on saanud nime sellest, et enamasti on sellesse kuuluvatel loomadel 4 jalga. Putukatel on 6 jalga, ämblikulaadsetel 8. Kahelõpuseste alamklass jagatakse kaheksahaarmeliste ja kümnehaarmeliste seltsi.

Juhtub, et loomarühma nimes on mainitud teistsugune jalgade arv ,kui sellesse kuuluvatel loomadel tavaliselt on. Sajajalgsetel võib olla vähem kui 20 või rohkem kui 300 jalga, kõige tuntumatel sajajalgsetel skolopendritel on 42–46 jalga. Tuhatjalgsetel on alati vähem kui 1000 jalga, ehkki neil võib olla jalgu kuni 750.

Imetajad on üldiselt nelja jalaga. Kuid nende hulka kuuluv inimene loetakse kahejalgseks. Inimese eellastel olnud esijalad on muundunud käteks, mida teistel imetajatel üldiselt ei esine. Käed on kohastunud objektide haaramiseks ja hoidmiseks ning väga täpseteks liigutusteks ega toimi kulgemiselundina.

Lindude ja nahkhiirte esijalad on moondunud tiibadeks. Sellistena on need säilitanud esialgse kulgemiselundi otstarbe, ehkki nad on kohastunud kulgema mitte maad mööda nagu tetrapoodid enamasti, vaid läbi õhu.

Inimese jalad on alajäsemed.

Vaata ka
reis
säär 
põlv 
kand 
kannakõõlus 
labajalg 
hüppeliiges 
varvas 
küüs

Viited 

Jäsemed
Õhk

Õhk on Maa atmosfääri moodustav gaaside segu. 

Õhk koosneb (mahult) peamiselt lämmastikust (78%), hapnikust (21%), argoonist (0,9%) ja süsinikdioksiidist (0,04%).

Õhu hapnikusisaldus võimaldab Maal aeroobsete organismide elu. Taimed kasutavad õhus leiduvat süsinikdioksiidi fotosünteesiks.

Värske õhk on lõhnatu ja värvitu, sisaldab niiskust ja aerosoole.

Õhu suhteline dielektriline läbitavus on 1,0006, tihedus merepinna tasemel 1,226 kg/m³

Vaata ka

 Atmosfäär
 Tuul
 Õhusaastus

Meteoroloogia

en:Atmosphere of Earth#Composition
New Jersey osariik

New Jersey [njuu džöösi] on Ameerika Ühendriikide osariik 1787. aastast alates. Ta piirneb idas Atlandi ookeaniga, põhjas New Yorgi osariigiga, läänes Pennsylvaniaga ja lõunas Delaware'i lahega, mille vastaskaldal asub Delaware'i osariik.

Osariigi suurim linn on Newark.

Haldusjaotus 
Osariik jaguneb 21 maakonnaks: Atlanticu maakond, Bergeni maakond, Burlingtoni maakond, Camdeni maakond, Cape May maakond, Cumberlandi maakond, Essexi maakond, Gloucesteri maakond, Hudsoni maakond, Hunterdoni maakond, Merceri maakond, Middlesexi maakond, Monmouthi maakond, Morrise maakond, Oceani maakond, Passaici maakond, Salemi maakond, Somerseti maakond, Sussexi maakond, Unioni maakond, Warreni maakond.

Vaata ka 
 Jersey City

Välislingid 
 New Jersey osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Rhode Island

Rhode Island on Ameerika Ühendriikide osariik 1790. aastast alates. Asub Atlandi ookeani rannikul, kuulub Uus-Inglismaa regiooni ja on pindalalt USA väikseim osariik. Põhjas ja läänes piirneb Massachusettsiga, idas Connecticutiga ning lõunas Atlandi ookeaniga. Osariigi pindalast kolmandiku moodustab vesi (1295 km²).

Osariik jaguneb halduslikult viieks maakonnaks: Bristoli maakond, Kenti maakond, Newporti maakond, Providence'i maakond, Washingtoni maakond. Kuigi osariigist üle poole on metsa all, on osariik vägagi urbaniseerunud ning on elanike tiheduselt USA-s teine (2238 in/km²). Osariigi pealinn ja suurim linn on Providence; teised olulisemad linnad on Warwick, Cranston, Pawtucket ja Newport.

Rhode Islandi koloonia rajas inglise teoloog Roger Williams (1603–1683) 1636. aastal, kui ta Massachusettsi Bay puritaanidest juhtide poolt tema "uute ja ohtlike vaadete" levitamise eest kolooniast pagendati. Seepeale rajas ta Providence'i koloonia väikesele maa-alale Narragansetti neeme tipus, mille talle annetasid Narragansetti ja Pequoti indiaanihõimud. 1638. aastal saabusid Williamsi nõusolekul kohalikelt indiaanlastelt ostetud Aquidnecki saarele teised religioossed dissidendid. William ja Anne Hutchinson rajasid seal Portsmouthi asula. Saare lõunaosas rajasid aga William Codington ja John Clarke 1639. aastal eraldi Newporti asula. 1644. aastal ühinesid Providence, Portsmouth ja Newport – Rhode Islandi ja Providence'i Istanduste Kolooniaks, ning said Inglismaa Pikalt parlamendilt selleks märtsis 1644 harta. 1648. aastal liitus kolooniaga Warwick, mille rajas Samuel Gorton 1642. aastal indiaanlastelt ostetud maale.

Rhode Islandi koloonia oli võrreldes naabruses olevate väga puritaanlike Connecticuti, Massachusettsi Lahe ja Plymouthi kolooniatega oma aja kohta väga uuenduslik – koloonias oli usuvabadus, ning nõiaprotsessid, võlgade eest vangistamine ja surmanuhtlus enamiku kuritegude eest olid keelatud.

Rhode Island oli esimene algsest kolmeteistkümnest kolooniast ja nendest viimane, kes ratifitseeris USA konstitutsiooni. Rhode Islandist sai USA osariik 29. mail 1790.

Enamik osariigi ida- ja lõunaosast on rannikumadalik, kõrgendikud jäävad loodeosasse. Kõrgeim punkt on Jerimoth Hill kõrgusega 248 meetrit üle merepinna.

Vaata ka 
 Browni Ülikool

Viited

Välislingid 
 Rhode Islandi osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
New Hampshire

New Hampshire [njuu hämpšir] on Ameerika Ühendriikide osariik alates 1788. aastast. Asub Atlandi ookeani ääres ning kuulub Uus-Inglismaa regiooni. Põhjas piirneb see Kanada Québeci provintsiga, lõunas Massachusettsi osariigiga, läänes Vermonti ja kirdes Maine'iga.

Osariigi suurim linn on Manchester.

New Hampshire on ainus osariik, kus ei ole korraga nii tulu- kui ka käibemaksu. Tulumaksustatud on ainult sissetulekud intressidelt ja dividendidelt.

Haldusjaotus 
New Hampshire jaguneb 10 maakonnaks:

Viited

Välislingid 
 New Hampshire'i osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Mississippi osariik

Mississippi on Ameerika Ühendriikide osariik, mis on nime saanud looduslikuks läänepiiriks oleva Mississippi jõe järgi. Lõunas piirneb osariik Mehhiko lahe, edelas Louisiana, läänes Arkansase, põhjas Tennessee ja idas Alabama osariigiga. Geograafiliselt ja kultuuriliselt kuulub Mississippi lõunaosariikide hulka.

Mississippi pealinn on Jackson.

Ajalugu 
Ajalooliselt on tegu põlise indiaanlaste asualaga, mille kolm linna, Biloxi, Yazoo ja Natchez, on saanud nime piirkonnas elanud indiaani hõimude järgi. Eurooplastest sattusid Mississippi aladele esimesena 16. sajandil hispaanlased Hernando de Soto juhtimisel, kuid esimese püsiva asula lõid prantslased aastal 1699. 1716 asutatud Natcheze linn kujunes aastateks selle piirkonna peamiseks keskuseks.

Pariisi rahulepingu kohaselt läks Mississippi 1783 Ameerika Ühendriikide koosseisu, kuid osariigi õigused anti talle alles 10. detsembril 1817. Majanduslikult oli osariigi peamiseks tuluallikaks puuvill, mille abil kujunes Mississippist 19. sajandi keskpaigaks USA rikkuselt viies osariik.

1861–1865 kuulus Mississippi Ameerika Riikide Konföderatsiooni, kaotas Ameerika kodusõjas 30 000 tööealist meest, laostus seejärel majanduslikult ja on tänaseni üks USA vaesemaid osariike.

Mississippit tuntakse Ameerika Ühendriikides ka Magnooliaosariigi (Magnolia State) ja Külalislahkuse osariigi (Hospitality State) hüüdnimede all. Kultuuriliselt on osariigil olulisi teeneid muusika ja kirjanduse ees. Aastaid oli Mississippi USA gospelmuusika, džässi ja bluusi vaimseks keskuseks. Sealt olid pärit ka tuntud kirjanikud Tennessee Williams ja William Faulkner.

Rahvastik 

Aastal 2005 elas osariigis 2 921 100 inimest, elanikkonna üldine kasv on aeglane, mistõttu kolm aastat hiljem oli elanikkond suurenenud vaid umbes 17 000 inimese võrra. 2009. aastal oli Mississippi elanikkonnast 60% europiide, mustanahaliste osakaal oli 37%. Piirkonna põliselanikke, indiaanlasi, on umbes 0,5%.

2010. aastal elas Mississippis 2 967 297 inimest.

Suuremad linnad

Majandus 
2009. aastal oli Mississippi SKP 95,0 miljardit USA dollarit.

2011. aasta märtsis oli töötus 10,2%.

Poliitika 
Poliitika ja moraali küsimustes peetakse Mississippit üheks USA kõige konservatiivsemaks osariigiks. Poliitilisel maastikul domineerib Vabariiklik Partei, mõjukaim usurühmitus on baptistid.

Osariigi kuberner on 14. jaanuarist 2020 vabariiklane Tate Reeves, Ameerika Ühendriikide Senatis esindavad osariiki vabariiklased Roger Wicker ja Cindy Hyde-Smith.

Haldusjaotus 

Osariik jaguneb 82 maakonnaks.

Viited

Välislingid 
 Mississippi osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Ameerika Riikide Konföderatsiooni osariigid
Mitšurinsk

Mitšurinsk (vene Мичуринск) on linn Venemaal Tambovi oblastis. Asub Lesnoi Voroneži jõe paremal kaldal, umbes 70 km Tambovist läänes. Geograafilised koordinaadid on 52°53′N, 40°29′E.

Linn on asutatud tsaar Mihhail I Fjodorovitši käsul 1635. aastal ja kandis nime Kozlov. 1932. aastal nimetati seal elanud Ivan Mitšurini auks ümber Mitšuriniks.

Mitšurinskis on masina-, aparaadi- ja kergetööstuse ettevõtted, konservitehas ja lihakombinaat.

Mitšurinskile on presidendi ukaasiga antud teaduslinna (наукоград) nimetus.

Linn on auto- ja raudteede sõlmpunkt.

Mitšurinskis on põllumajandusülikool ja pedagoogikaülikool.

Elanike arv on 93 100 (2005).

Fotod

Viited

Välislingid 
 http://adm.michurinsk.net/

Venemaa linnad
Tambovi oblast
Tjumen

Tjumen on linn Venemaal, Tjumeni oblasti keskus. Asub Tura jõe kaldal, Moskvast 2144 km kaugusel. Tjumen on esimene vene linn Siberis.

Linna pindala on 235 km².

Raudteesõlm Siberi raudteel. Rahvusvaheline lennujaam Roštšino.

Tjumeni linna nimetatakse Venemaa nafta- ja gaasipealinnaks.

Kliima 
Tjumenis valitseb parasvöötme mandriline kliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −15,4 °С (minimaalne −46 °С). Juuli keskmine õhutemperatuur on +18,6 °С (maksimaalne +38 °С). Aasta keskmine sademetehulk on 457 mm.

Ajalugu 

Asutatud 1586. aastal tatarlaste Tšimgi-Tura linna kohale. 1885. aastal jõudis linnani Siberi raudtee.

1930. aastatel kasvas Tjumen Lääne-Siberi peamiseks tööstuskeskuseks.

Tjumeni lähedal Pokrovskoje külas on sündinud Grigori Rasputin.

Viited

Välislingid 

 Tjumeni linnavalitsuse koduleht

Venemaa linnad
Tjumeni oblast
Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm

Šeik Muḩammad bin Rāshid Āl Maktūm [muh'ammad bin r'aašid aal makt'uum] (الشيخ محمد بن راشد آل مكتوم; eesti ajakirjanduses on kasutatud nimekuju Mohammed bin Rashid al-Maktoum; sündinud 15. juulil 1949) on pärast oma venna Maktūm bin Rāshid Āl Maktūmi surma (4. jaanuaril 2006) Dubai emiir alates 4. jaanuarist ning Araabia Ühendemiraatide asepresident ja peaminister 5. jaanuarist 2006. Juba varem oli ta Araabia Ühendemiraatide kaitseminister. 

Ta sündis kolmandana šeik Rāshid bin Şa‘īd Āl Maktūmi neljast pojast.

Haridus
Nelja-aastasena hakkas ta saama araabia keelele ja islamile orienteeritud koduõpetust. Aastal 1955 asus ta õppima Al Ahmedia kooli. Kümneaastaselt läks ta üle Al Shaabi kooli ning kaks aastat hiljem Dubai keskkooli. Augustis 1966 õppis ta koos oma nõo šeik Muhammad bin Khalifah Āl Maktūmiga Cambridge'i keeltekoolis Bell School of Languages.

Äri
Ta oli hotelli Burj al-‘Arab ehituse tellija.

Isiklikku
Ta on tuntud hobusteomanik ja talle meeldib ratsutada. 

Tema esimene abikaasa on šeika Hind bint Maktūm bin Juma Al Maktūm, kellega ta abiellus 1979. 

Tema teine abikaasa on printsess Hayā bint al-Ḥusayn, Jordaania kuninga Ḥusayn II tütar ning praeguse Jordaania kuninga ‘Abdullāh II poolõde, kellega ta abiellus 10. aprillil 2004. Abielulepingule kirjutati alla ‘Ammānis Bayt al-Barkati palees. Kohal viibisid printsessi vend ‘Alī bin al-Ḥusayn, printsessi poolvennad kuningas ‘Abdullāh II ning printsid Fayşal bin al-Ḥusayn, Ḥamzah bin al-Ḥusayn ja Hāshim bin al-Ḥusayn, kuninganna Rāniyah ning printsess Hayā emapoolsed onud ‘Alā' ja ‘Abdullāh Ţūqān.         

Šeik Muḩammadil on 16 last: seitse poega ja üheksa tütart.

19. septembril 2015 suri südamerabandusse Maktūmi vanim poeg Rāshid ibn Muḩammad Āl Maktūm.

Välislingid
Ametlik koduleht mitmes keeles
Fotod teise abielu sõlmimiselt

Araabia Ühendemiraatide inimesed
Sündinud 1949
Performans

Performans ehk taideetendus ehk performance (inglise keeles performance, ka performance art)  on tegevuskunsti liik, milles kunstniku juhatusel (vahel ka publiku osalusel) luuakse (improvisatsiooniline) etendus.

Performansi korraldavat või esitavat kunstnikku nimetatakse etenduskunstnikuks.

Kontseptuaalkunsti liigina hakati performansi viljelema 1970. aastate alguses.

Vaata ka
 etluskunst
 häppening
 environment
multimeedium
 tegevuskunst

Viited

Kunstivoolud
Tsirkus

Tsirkus on lõbustusasutus, kus etendatakse jõudu, julgust ja osavust nõudvaid ning koomilisi vaatemänge, mustkunsti ja akrobaatilisi trikke ning näidatakse dresseeritud loomi.

Tsirkusehooneks on telk või sõõrja põhiplaani, kupli, ümmarguse areeni ja selle ümber paiknevate pingiridadega ehitis.

Ajalugu 

Vanas Roomas oli tsirkus piklik kaarjate otste ja võidusõidurajaga väljak, kus korraldati võiduajamisi 4–12 kaarikuga ning pidulikke rongkäike. Väljaku ümber asusid istmeread, tribüün ja loož, väljastpoolt ümbritses tsirkust sammaskoda. Tsirkus oli peamine rahva lõbustuskoht ja avaliku elu keskpunkt. Sellepärast toimus seal sageli ühiskondlikke kokkupõrkeid ja moodustati isegi tsirkuseparteisid.

Rooma vanim ja suurim tsirkus Circus Maximus oli 600 m pikk ja 150 m lai. KeiserAugustuse ajal mahutas see 60 000, hilisema ümberehituse järgselt 185 000 pealtvaatajat.

Tänapäevane tsirkus arenes välja Inglismaal kunstratsutajate ühingutest.

Esimese alalise tsirkusehoone avas 1767. aastal Pariisis J. Bates.

Loomade kohtlemine 

Loomakaitseorganisatsioonid on registreerinud palju juhtumeid, kus tsirkuses on loomi dresseerimise käigus julmalt koheldud. Loomade õiguste eest võitlev rühmitus PETA kinnitab, et tsirkustes peetavaid loomi sunnitakse sageli alluma peksu abil ja julmus on alati olnud üks tsirkuseloomade dresseerimise meetoditest. PETA kinnitusel kasutatakse USA tsirkustes tänapäevani elektrišokirelvi ja piitsasid, kuigi juba 1966. aastal vastu võetud loomade heaolu seadus keelas nende kasutamise loomade kohtlemisel.

1998. aastal uuris Suurbritannia parlamendi töörühm loomade elu- ja kohtlemistingimusi oma maa tsirkustes ning jõudis üksmeelele, et loomade kaitseks on vaja muuta seadusi. Töörühma juht, konservatiivne parlamendisaadik Roger Gale teatas BBC-le: "See on ebaväärikas. Tingimused, milles neid peetakse, on murettekitavalt ebakohased. Puurid on liiga väikesed, nende elukeskkond pole sobiv ja paljud meist usuvad, et on tulnud aeg see tava lõpetada."

2007. aastal uuris olukorda Suurbritannia keskkonna-, toidu- ja maa-ameti töörühm. Vahepeal olid loomapidamise tingimused tsirkustes paranenud ning töörühm ei võtnud kindlat seisukohta.

Austria, India, Costa Rica, Rootsi, Singapur, Soome, Šveits ja Taani on seadustega piiranud loomade kasutamist meelelahutuses. Vastuseks avalikkuse üha suuremale teadlikkusele loomade halva kohtlemise võimalikkusest on maailmas üha enam levinud tsirkused, kus loomi ei kasutata. 2009. aastal võttis Boliivia vastu seaduse, millega keelustati täielikult loomade esinemine tsirkustes.

Tsirkused
Tsirkus Finlandia

Vaata ka
Monte Carlo rahvusvaheline tsirkusefestival
Sotsiaalne tsirkus

Viited 

Meelelahutus
Piirivalve

Piirivalve on riiklik relvastatud organisatsioon või struktuur, mille põhiülesanne on riigipiiri valve-, esmase kaitse- ja piiriületuskorra (piirirežiimi) tagamine.

Kuuluvus 
Rahuajal kuulub piirvalve enamikus riikides siseministeeriumi valitsemisalasse. Näiteks Nõukogude Liidus kuulus piirivalve Riikliku Julgeoleku Komitee valitsusalasse. Mõnes riigis on piirivalve sõjaväe valitsusalas. 

Mõnes riigis täidab piirivalve ka tollikontrolli ülesandeid.

Piirivalve koosseisus võib olla eraldi rannavalve või merepiirivalve.

Tegevus 
Piirivalve põhiülesanded: 
 valvata ja kaitsta riigipiiri maismaal, piiriveekogudel ja õhuruumis,
 takistada riigipiiri vägivaldset muutumist, 
 takistada riigipiiri ebaseaduslikku ületamist, 
 takistada kauba ebaseaduslikku toimetamist üle riigipiiri, 
 tagada piirirežiim, teostada piirikontrolli, 
 kontrollida välismaalaste riigis viibimise seaduslikkust, 
 koguda ja analüüsida teavet illegaalse migratsiooni ja piiriületuste tõkestamiseks, 
 korraldada, teostada ja juhtida otsinguid ja päästetöid merepäästepiirkonnas,
 avastada, lokaliseerida ja likvideerida merereostust, 
 täita vajadusel riigikaitselisi ülesandeid.

Vaata ka 
Eesti Piirivalve
Piiritsoon
Maastikuauto

Maastikuauto ehk maastur ehk džiip on suurendatud maastikuläbimisvõimega sõiduauto, mis on sobib lisaks tavateedele ka raskemates teeoludes või maastikul liiklemiseks .

Maastikuauto iseärasused 

Suurimad erinevused tavaautost: 
võimsam mootor; 
paindlikum vedrustus; 
tugevdatud ülekanne ja vastav käigukasti ehitus, 
põhja kaitstus ja suurem kõrgus maapinnast (kliirens); 
enamasti vähemalt ühe telje diferentsiaal on lukustatav;
tavaliselt üldisest vastupidavam ehitus (kooste) ja mehhanismid.

Maastikuautod on enamasti kaheteljelised, aga on ka kolme teljega eriotstarbelisi masinaid. Veojõud on suunatud kõikidele ratastele (4x4; 6x6). Maastikuautodel kasutatakse tavaliselt eri suuruse ja mustriga rehve. Lisaseadmete hulgas on sageli vints. Neid autosid kasutatakse huvisõitudeks looduses ja läbivusvõimet tõestavatel võistlustel raskel maastikul (offroad). Kombineerimaks maasturi läbivusvõimet tavasõiduauto mugavusega, on hakatud valmistama ka nn poolmaastikusõiduautosid ehk valesti linnamaasturiteks (mõttetu ja ebaloogiline sõna) nimetatud autosid.

Ajalugu 
 Willys Jeep
 HMMWV ja Hummer
 Mercedes-Benz G-klass

Militaarmaasturid 

Militaarmaasturid on reeglina varustatud kinnitustega relvastuse, lahingumoona, sidevahendite või eriseadmete paigaldamiseks ning kohtadega sõitjate välivarustuse paigutamiseks. Militaarmaasturile võivad olla monteeritud maskeeritud või infrapunaseadmega tuled pimedas varjatult liiklemiseks. Sõltuvalt otstarbest võib militaarmaasturi kere olla kaitstud kere külge kinnitatava soomusega ja soomusklaasidega, muutes nad soomustatud autodeks.

Relvajõududes kasutatakse maastureid peamiselt 
 juhtivkoosseisu transpordiks, 
 lahinguluureks ja patrullimiseks, 
 väikeallüksuste transpordiks,
 kullersideks.

Pilte

Vaata ka
SUV
Linnamaastur
Maastikusõiduk (ATV, traktor)
Amfiibsõiduk
Lendauto

Viited 

Autokered
 
Militaarsõidukid

bg:Джип
es:Automóvil todoterreno
eo:Terena aŭtomobilo
hr:Terenac
sh:Terenac
fi:Maastoauto
Henri Barbusse

Henri Barbusse (17. mai 1873 Asnières – 30. august 1935 Moskva) oli prantsuse kirjanik.

Elukäik
Henri Barbusse sündis Pariisi külje all Asnièresi linnakeses. Tema isa Adrien Barbusse oli ajakirjanik, kes kirjutas ka romaane ja näidendeid.

Pärast kooli lõpetamist jätkas ta õpinguid lütseumis ja seejärel Pariisi Ülikoolis.

Looming
1893. aastal avaldas pseudonüümi Lucien Fort all ajalehes Écho de Paris poeemi "Hüvastijätt" ja mõne luuletuse. Need esimesed kastetused köitsid Catulle Mendèsi, luuletaja ja tol ajal ajalehe kirjandustoimetaja, tähelepanu. Tema abiga andis Henri Barbusse välja oma esimese luulekogu "Halisejad".

Teosed
"Halisejad" ("Les pleureuses"; 1895; luulekogu)
"Palujad" ("Les suppliants"; 1903; romaan)
"Põrgu" (1908; eesti keeles 1929; romaan)
"Tuli" ("Le feu"; 1916; eesti keeles 1937, 1954)
"Selgus" ("Clarté"; 1919; eesti keeles 1961)
"Mitmesugust" ("Faits divers"; 1928; dokumentaalnovellide kogu)

Tunnustus
1916 – Goncourti auhind romaani eest "Tuli"

Kirjandus 
 Aleksander Aspel, "Barbusse" – Rünnak 1929, nr 6, lk 172–176; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis; ilmunud ka Aspeli artiklite kogumikus "Kirjad Pariisist", Ilmamaa, Tartu 2000, lk 441–446
 Aleksander Aspel, "Henri Barbusse †" (nekroloog) – Looming 1935, nr 7, lk 830–832; loetav ka digitaalarhiivis
 Aleksander Aspel, "Henri Barbusse †" (nekroloog) – Tänapäev 1935, nr 7, lk 284; loetav ka digitaalarhiivis
 Aleksander Aspel, "Ühe suure rahusõbra surm" – Kevadik 1935, nr 5, lk 67–68; loetav ka digitaalarhiivis
 "20. sajandi väliskirjandus" (kõrgkooliõpik), Valgus, Tallinn 1971, lk 16–17 ja 55–64
 Oskar Kuningas, "H. Barbusse'i ideestiku vastukajadest Eestis" – Looming 1973, nr 5, lk 877–879; loetav ka digitaalarhiivis
 Anatoli Lunatšarski, "Väliskirjandusest", tõlkinud Aleksander Klejnot, Eesti Raamat, Tallinn 1977, lk 297–303 (artikkel "Henri Barbusse. Isiklikke mälestusi") ja kommentaarid lk 359–360

Prantsuse kirjanikud
Sündinud 1873
Surnud 1935
Tarja Halonen

Tarja Kaarina Halonen (sündinud 24. detsembril 1943 Helsingis) on Soome poliitik, Soome president 1. märtsist 2000 1. märtsini 2012. Ta oli Soome esimene naispresident.  

Tarja Halonen on hariduselt jurist. Ta astus 1971. aastal Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 1977–1996 oli ta Helsingi linnanõukogu saadik, 1979–2000 Soome parlamendi liige. 
Aastatel 1987–1990 oli ta teine minister sotsiaal- ja tervishoiuministeeriumis, 1989–1991 Põhjamaade koostöö minister, 1990–1991 justiitsminister ning 1995–2000 välisminister. 

Tema välisministriks oleku ajal astus Soome Euroopa Liitu ja 1999. aasta teisel poolel oli Soome esimest korda Euroopa Liidu eesistujariik.

26. augustil 2000 sõlmis Halonen pärast 15 aastat kestnud suhet abielu Pentti Arajärviga. Tseremoonia oli ilmalik ning selle juures viibisid tunnistajatena Haloneni täiskasvanud tütar Anna ja Arajärvi täiskasvanud poeg Esko.

1. detsembril 2004 promoveeriti Halonen Eesti emakeelse ülikooli 85. aastapäeva aktusel Tartu Ülikooli audoktoriks.

2005. aastal külastas Tarja Halonen Saaremaad ja istutas koos Lennart Merega Kaali kraatri juurde .

Ta kandideeris 2006. aasta Soome presidendivalimistel teiseks ametiajaks ja võitis valimised, kogudes esimeses voorus 46,3% ja teises voorus Sauli Niinistö vastu 51,8% häältest. 

Halonen oskab eesti, inglise ja rootsi keelt.

1960. aastatel lahkus Halonen Soome Evangeelsest Luterlikust Kirikust, kuhu kuulub enamik soomlasi, protestiks kirikuliikmete maksustamise põhimõtete vastu ja kiriku naisvaimulike vastase seisukoha tõttu. Tänapäeval tunnustab Soome Evangeelne Luterlik Kirik naisigi vaimulikena ja Halonen on teatanud, et tal pole isiklikku põhjust, miks ta ei võiks kirikusse naasta, kuid ta eelistab seda mitte teha, sest seda võidaks valesti mõista.

Tunnustus
1995 – Valgetähe I klassi teenetemärk
2000 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk
2004 – Tartu Ülikooli audoktor
2006 – Vürst Jaroslav Targa I järgu orden
2007 – Valgetähe ketiklassi teenetemärk
2019 – rahvusvaheline autasu Balti Täht

Viited

Välislingid 

 "Tarja Halonen eestlastele: tahate või mitte, me oleme teie sugulased, ja vastupidi" ERR, 2. september 2015
 

Soome presidendid
Soome poliitikud
Helsingi ülikooli vilistlased
Tartu ülikooli audoktorid
Valgetähe ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Soome välisministrid
Sündinud 1943
Hadaikum

Hadaikum on mitteametlik kronostratigraafiline üksus, mis vastab ajavahemikule Maa tekkest kuni 3800 Ma.

Ametliku geokronoloogilise skaala järgi on tegemist Arhaikumi vanimasse Aegkonda Eoarhaikumisse kuuluva ajavahemikuga Maa ajaloos.

Termini "Hadaikum" mõtles välja USA geoloog Preston Cloud aastal 1972. Nimi tuleneb kreeka allmaailma jumala Hadese nimest.  Algselt oli Hadaikum mõeldud vanimate leitud kivimite eelse perioodina Maa ajaloos, kuid tänaseks on õnnestunud leida ka Hadaikumis moodustunud kivimeid.

Stratigraafia
Kursk

Kursk (vene Курск) on linn Venemaal, Kurski oblasti keskus. Asub Tuskari ja Seimi jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 51°43'N, 36°11'E.

Kurski nimi on tuletatud Tuskari jõkke suubuva Kuri oja nimest.

Ajalugu 
Kurski kohal asus slaavlaste tugipunkt juba 8. sajandil, kroonikas on Kurski mainitud esmakordselt 1095. aastal. 1237. aastal hävitas linna Batu-khaan. 1360. aastast kuni 15. sajandi lõpuni oli Leedu Suurvürstiriigi koosseisus, seejärel Moskva suurvürstiriigi alluvuses. 17. sajandi alguses ründasid linna korduvalt Poola-Leedu väed, krimmitatarlased ja nogaid. 
Linnaõigused sai 1799. aastal. 1860. aastatest raudteede sõlmpunkt.

Elanike arv on 406 400 (2005).

Viited

Välislingid 

Kurski linnavalitsuse koduleht

Kurski oblasti linnad
Kostroma

Kostroma on linn Venemaal, Kostroma oblasti keskus. 

Kostroma asub kohas, kus Kostroma jõgi suubub Volga jõkke. 

Kostroma on asutatud 12. sajandil ja mainitakse kroonikas esmakordselt 1213. aasta kohal. 13. sajandist alates oli Kostroma vürstiriigi keskus. Kostromast pärinesid Godunovide ja Romanovite dünastiad.

Linnas on palju vanu kirikuid ja kloostreid, ta kuulub Venemaa "kuldse ringi" linnade hulka.

Kostromas tegutseb Nikolai Nekrassovi nimeline Kostroma Riiklik Ülikool.

Kostroma lähistelt pärines Venemaa rahvuskangelane Ivan Sussanin, kellele on linna keskväljakul püstitatud monument.

Lenini kuju Kostromas on rajatud alusele, millele algselt, 1913. aastal püstitati eesti skulptori Amandus Adamsoni loodud mälestusmärk Romanovite dünastia 300. aastapäeva tähistamiseks.

Kostroma on tuntud juustutootmise keskusena, linna järgi on nime saanud Kostroma juust.

Vaata ka
Kostroma mälestusmärkide loend

Viited

Välislingid 

 Kostroma linna koduleht

Kostroma oblasti linnad
Andrei Sahharov

Andrei Sahharov (Андрей Дмитриевич Сахаров) (21. mai 1921 Moskva – 14. detsember 1989 Moskva) oli vene füüsik ja ühiskonnategelane, dissident.

Elukäik 

Andrei Sahharov sündis Moskvas, kuid evakueeriti Teise maailmasõja ajal Türkmenistani, kus ta lõpetas Aşgabati ülikooli.

Andrei Sahharov osales alates 1948. aastast vesinikupommi väljatöötamises. 1953. aastal valiti ta NSVL Teaduste Akadeemia akadeemikuks. Ta osales ka 1961. aastal lõhatud 50-megatonnise Tsaar-pommi väljatöötamises.

1950. aastate lõpus hakkas ta muretsema oma töö tagajärgede pärast ja püüdis tõkestada võidurelvastumist, kirjutades pöördumisi Nõukogude Liidu juhtkonnale. 

1975. aastal pälvis ta Nobeli rahuauhinna, kuid teda ei lubatud seda vastu võtma minna.

1980. aastal ta arreteeriti Afganistani sõja vastu protesteerimise tõttu ja saadeti Gorkisse koduaresti, kus ta elas miilitsa järelevalve all 1986. aastani, mil Mihhail Gorbatšov ta vabastada lasi.

Tunnustus
1975 – Nobeli rahuauhind
1978 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
1984 – Tomalla auhind

Mälestuse jäädvustamine
Sahharovi kuldmedal
Euroopa Parlamendi Sahharovi auhind

Isiklikku 
1943. aastal abiellus Andrei Sahharov Simbirskis sündinud Klavdija Aleksejevna Vihhirevaga (1919–1969), kes suri vähki. Neil oli kolm last: Tatjana, Ljubov ja Dmitri. 

Aastast 1972 oli ta abielus Jelena Bonneriga.

Teosed eesti keeles 
 "Uutmine on paratamatu" (artikkel) – 13 autori artiklikogumikus "Teist teed ei ole", Eesti Raamat, Tallinn 1989, lk 59–76
 "Minu saatus püüdis mu kinni" (intervjuu, küsitles Mark Levin) – Aja Pulss 1989, nr 6, lk 16–18 
 Intervjuu "Vabaduse aste" – Rahva Hääl 9., 10., 11., 12. ja 13. august 1989
 Katkendeid artiklitest – Rahva Hääl 23.–27. juuni 1990
 eessõna raamatule: Grigori Medvedev, "Tšernobõli vihik" (jutustus; tõlkija Sirje Morozova), Perona, Pärnu 1996

Kirjandus 
 Vanda Beletskaja, "Mõistuse kutse" – Maaleht 1989, nr 12, 13 (23., 30. märts) 
 Toomas Sildam, "Andrei Sahharovi ei ole enam" – Noorte Hääl 16. detsember 1989
 David Samoilov, "Lahkunud on pühak" – Reede 22. detsember 1989
 Lembit Valt, "Oma näoga läbi näotu aja" – Sirp 17. mai 1991, lk 2
 Harry Õiglane, "Andrei Sahharov füüsikuna" – samas 
 Mart Niklus, "Ta tegi seda, mida elu temalt nõudis" – samas

Vaata ka 

 Rühma nõukogude kirjanike kiri Solženitsõnist ja Sahharovist

Venemaa dissidendid
Venemaa füüsikud
Nobeli rahuauhinna laureaadid
Stalini preemia laureaadid
Vostrjakovo kalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 1989
Gorki

Gorki on nimi, mis vene keeles on kas Горький ('kibe') või Горки ('mäekesed'). 

 Maksim Gorki (Максим Горький) oli vene kirjanik. 
 Gorki (Горький; kirjanik Maksim Gorki järgi) on Nižni Novgorodi endine nimi.
 Gorki on Gorki Leninskije varasem nimi.
 Gorki (Горки) on paljude asulate nimi või nime osa Venemaal.
 Gorki on asula Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas.

Vaata ka
Bolšije Gorki
Dirinõ Gorki
Horki

de:Hirky