joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valeri Zorkin

Valeri Dmitrijevitš Zorkin (vene keeles: Валерий Дмитриевич Зорькин; sündinud 18. veebruaril 1943, Konstantinovkas, Oktjabrski rajoonis, Primorje krais Vene NFSV-s, NSV Liidus) on Vene kohtunik, jurist. Ta on Venemaa Konstitutsioonikohtu esimees 1991–1993 ja alates 2003. aastast. Juriidiliste teaduste doktor, professor. Venemaa Föderatsiooni teeneline jurist (2000).

Ta sündis aastal 1943, Konstantinovkas, Oktjabrski rajoonis, Primorje krais sõjaväelase perekonnas.

Venemaa juristid
Venemaa õigusteadlased
Sündinud 1943
Pooljuhtelektroonika

Pooljuhtelektroonika on elektroonika, mis põhineb pooljuhtmaterjalide kasutamisel.

Juba lampelektroonika laialdase kasutamise ajal 20. sajandi esimesel poolel hakati pooljuhtmaterjale kasutama peamiselt dioodde valmistamiseks, seda kohati lausa kodustes tingimustes (näiteks nn detektorvastuvõtjas). Väga laialdase leviku osaliseks said kuproks- ja seleenalaldid.

Pooljuhtmaterjalidest hakati valmistama mitmesugused sensoreid (temperatuuri, valguse, kiirguste, magnetvälja).

Tõeliselt laia leviku sai pooljuhtide kasutamine aga koos bipolaartransistori leiutamisega 1947. aastal. Peamise materjalina oli alguses kasutusel germaanium (Ge), kuid peagi vahetas räni (Si) selle välja.

Kuigi välitransistori kui elektronlambi analoogi (n-ö kütteta lambi) mõte ise on palju vanem (Lilienfeld, 1925), jõuti pn-siirdega välitransistori praktilise teostamiseni alles 1950. aastatel, ja siis jäi see tulemus suuresti bipolaartransistori kiire leviku varju.

Üksiktransistoridelt integraalskeemidele üleminekul 1960. aastatel jäi välitransistor samuti varju (Darlingtoni transistorid, kuuldeaparaatide võimendid, diferentsiaalpaarid, operatsioonvõimendid). Välitransistor (FET) isoleeritud paisuga versioonina (nn MOSFET transistor) ja komplementaarsel kujul (CMOS ehk n- ja p-kanaliga transistorid samal kristallil) tõrjus seejärel paarikümne aastaga bipolaartransistori integraalskeemidest praktiliselt välja, alguses laiatarbelistest digitaalskeemidest, seda eriti mikroprotsessortehnikas ja arvutitehnikas üldse, seejärel aga ka laiemalt, kaasa arvatud analoogmikroskeemidest.

Tänapäeva pooljuhtelektroonika on submikromeetriline (mäluseadmed) ja isegi nanotehnoloogiline, ning sellega on saavutamas füüsikalist piiri (üheaatomitransistor).

Eestis on pooljuhtseadiseid ja mikroskeeme toodetud alates 1958. aastast Tallinna Pooljuhttakistite Tehases, mida hiljem kutsuti pooljuhtseadiste tehaseks, ametlikult Hans Pöögelmanni nimeliseks Elektrotehnika Tehaseks, hiljem Tondi Elektroonikaks.

Viited

Elektroonika
Jānis Bojārs

Jānis Bojārs (12. mai 1956 – 5. juuni 2018) oli läti kuulitõukaja. 

Suurvõistlustel esindas ta Nõukogude Liitu.

Läti kergejõustiklased
Sündinud 1956
Surnud 2018
Kuulitõukajad
BBC Wildlife

BBC Wildlife, ka Wildlife Magazine, on Suurbritannias igakuuselt ilmuv loodusajakiri. Väljaandja Immediate Media Company.

Ajakiri, esialgse nimega Animals Magazine, hakkas ilmuma 1963. aastal. Alates 1974. aastast ilmub nime all Wildlife ja 1983. aastast nime all BBC Wildlife.

1965. aastal asutas ajakiri metsiku looduse aastafotograafi konkursi ("Wildlife Photographer of the Year"), millest sai maailma üks mainekamaid loodusfotode konkursse.

Viited

Välislingid
Koduleht. discoverwildlife.com

Loodusajakirjad
Suurbritannia
Seekelid

Seekelid (ungari keeles székelyek; rumeenia keeles Secuii; eesti keeles esinenud ka nimekuju seekäid) on ungarlaste etniline rühm Rumeenias Transilvaania idaosas (põhiliselt Harghita, Covasna ja Mureși maakondades). Umbes pooled Transilvaania ungarlastest peavad ennast seekeliteks. Seekelite üldarv maailmas on hinnanguliselt  845 000. Rumeenias on seekelite arv 665 000. Vähesel määral elab seekeleid ka Ungaris ja Serbias Vojvodinas. 

Ajaloolistes ürikutes mainitakse seekeleid esmakordselt 12. sajandil. Tõenäoliselt toodi nad Transilvaaniasse piirikaitserahvastikuks.

Vaata ka
Seekelite ajalugu
Seekelimaa

Viited

Transilvaania
Oskar Vahtra

Oskar Vahtra (kuni 5. augustini 1936 Oskar Rudolf Valdmann; 3/16. veebruar 1906 Tallinn – 16. november 1992 Tallinn) oli eesti poksija.

Vahtra oli keskkaalus (kuni 72,6 kg) Eesti meister (1926) ja poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) Eesti meister (1930).

Vahtra osales poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) 3. Euroopa meistrivõistlustel 1930. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise tehnilise nokaudiga esimeses raundis. Tema vastane Thyge Petersen (Taani) oli Pariisi olümpiamängudel 1924. aastal poolraskekaalu (kuni 79,4 kg) hõbemedalivõitja ja Euroopa 1925. aasta meister. Petersen sai hiljem I koha ja Euroopa meistri tiitli.

Viited

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 410

Välislingid
"Poksija Oskar Vahtra". Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum, ESM F 105:23/A 1498
Oskar Vahtra (Valdmanni) sporditulemused
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti poksijad
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1906
Surnud 1992
Ladismith

Ladismith on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas, Kannalandi valla halduskeskus.

Ladismith paikneb põllumajanduslikus piirkonnas keskmiselt 550 meetri kõrgusel merepinnast. Linna vahetus läheduses asub 2198 meetri kõrgune Towerkopi mägi.

Asula on rajatud 1852. aastal ja sai linnaõigused 1862. aastal. Ladismith sai nime Kapi koloonia kuberneri Harry Smithi naise Juana María de los Dolores de León Smith'i järgi. 1879. aastal muudeti linna esialgne nimi Ladysmith Ladismithiks, et vältida segiajamist Natalis asuva Ladysmithiga.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ladismithi elanikest värvilisi 81,3%, valgeid 11,5%, mustanahalisi aafriklasi 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,7% inimestest, inglise keelt 1,9% ja teisi keeli 2,4%.

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Viki linnus

Viki linnus (rootsi Viks slott või Wiks slott) on keskaegne kivilinnus Rootsis Uppsala lääni Uppsala valla Balingsta osavallas liigendatud Mälareni järve Ekolni sopi põhjakaldal, 20 km Uppsala linnast edelas. Vana ajaloolise haldusjaotuse järgi jäi linnus Upplandi maakonna Hagunda kihelkonna Balingsta valda.

Nimekujud

 1303 – Vihk,
 1521 – Vik,

Vanem nimetus on olnud ka Wik või Wijk ("lahesopp" vanagermaani keeles).

Ajalugu

1289 suri linnuse kohal olnud mõisa esimene teadaolev omanik Israel Andreasson And (Andide suguvõsast), Tiundalandi rüütel ja foogt.

1303 kuulus Vik Israeli tütrele Ramborg Israelsdotter Andile. 1315 elas seal ka Ramborgi abikaasa rüütel ja riiginõunik Arvid Gustavsson (Sparre av Vik), kes hertsogite Eriku ja Waldemari teenistuses olevana tapeti Nyköpingi vaenuses 1317. aastal.

1380 jõudis mõis pärandamiste kaudu viimaste pojatütre ja tema mehe Bielke valdusse. Sellal arvatakse olevat alustatud ka linnuse ehitust. 

1450nda aasta paiku arvatakse olevat linnus valminud.

1470ndatest resideeris Vikis Nils Klausson (Sparre av Ellinge).

1505 võttis valduse üle tema poeg Knut Nilsson (Sparre av Ellinge).

1521 piiras kroonik Peder Swarti sõnul kuningas Gustav Vasa "väikest Viki nimelist maja Hagundas" (ett litet hus i Hagunda benämnt Vik). Linnust kaitses rüütel Knut Nilsson, piiramine kestis tulemusteta üle aasta. Keskajal oli see üks tugevamaid kindlusi Mälari orus.

1600nda aasta paiku oli lossi valdaja Sigrid Bielke. XVII sajandi algul ehitati keskaegne kivilinnus ümber Prantsuse stiilis lossiks.

1638 päris Viki Bielke abikaasa Rootsi riiginõunik ja Liivimaa kindralkuberner Gustaf Carlsson Horn af Björneborg (Gustaf Horn).

Seejärel läks kinnisasi järeltulijate kaudu Liewenite perekonnale, sealt edasi Essenitele.

1858–1860 toimusid lossis restaureerimistööd arhitekt Fredrik Wilhelm Scholandersi juhtimisel.

1912 müüdi valdus esmakordselt selle ajaloos. Enam kui 600 aasta jooksul oli seal elanud pärimise kaudu järjepanu 24 põlvkonda. Uueks omanikuks sai 125 000 krooni eest pankur Alfred Berg. Seejärel ostis selle ajakirjanik Carl Sigfrid Dahlin.

1923 müüs skandaalse ajakirja Fäderneslandet toimetaja lossikinnistu Uppsala lääni Maanõukogule (Landsting).

Ehitus
Pealinnus kujutab ennast kõrget neljakandilist ristkülikukujulise põhiplaaniga majalinnust, mis on varustatud ka 4 nurgaripptorniga. Linnusel arvatakse olevat olnud kõrgust isegi kuni 9 või 11 korruse jagu. Sealhulgas on kolm võlvitud keldrikorrust, mis on praegugi alles. Ilmselt on pealinnust ümbritsenud ka lisakaitsemüür.

Praegune seisukord
Pea- ehk majalinnusest on säilinud hoonekehand u 6–7 korruse ulatuses. Sealjuures on 3 ülemist korrust keskajaga võrreldes tugevalt ümber ehitatud. Hoone on arhitektuurimälestis ja riikliku kaitse all ning kuulub Uppsala lääni Landstingile (Maanõukogule). Seda kasutatakse erinevate kursuste ja konverentside korralduspaigana. Ülemistel korrustel asub 7 suurt saali. See on üks paremini säilinud keskaegseid linnuseid Rootsis.

Viited

Rootsi keskaeg
Tõnis Erilaid

Tõnis Erilaid (sündinud 26. septembril 1943) on eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppes eesti keele ja kirjanduse erialal. 

Töötanud Eesti Raadios ja töötab kevadest 1971 Õhtulehes. Aastail 1992–1996 oli Õhtulehe peatoimetaja.

Eesti Raadios juhtis Erilaid palju aastaid muusikasaadet "Soovid, soovid, soovid".

Kuku Raadios toimetas ta saateid "Lahe laupäevahommik" ja "Tagasivaade".

Tunnustus
 1989 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik
 2013 – Kuldmikrofon

Isiklikku
Tõnis Erilaid on kolm korda abiellunud ja kaks korda lahutanud. Tema kolmas abikaasa on ajakirjanik Helgi Erilaid.

Viited

Välislingid 
 Tõnis Erilaid andmebaasis ISE
 "Miks raadiohääl Tõnis Erilaid telesse tööle ei läinud?" reporter.postimees.ee, 18. detsember 2013
 "Helgi ja Tõnis Erilaid meenutasid oma kultussaadet" ETV, 16. detsember 2016
 Einar Ellermaa. "Tõnis Erilaid: „Soovid, soovid soovid“ võeti linti neljapäeviti" Elutark, 20. detsember 2016

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Sündinud 1943
Wellington (LAV)

Wellington on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Drakensteini vallas.

Wellington on asutatud 1840. aastal. Linn on saanud nime Wellingtoni hertsogi Arthur Wellesley'i järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wellingtoni elanikest värvilisi 67,33%, mustanahalisi aafriklasi 16,18%, valgeid 15,43%, India või Aasia päritolu inimesi 0,42% ja teisi 0,65%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 81,22%, koosa keelt 10,68% ja inglise keel 5,95%.

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Euroopa U20 meistrivõistlused kergejõustikus

Euroopa U20 meistrivõistlused kergejõustikus; ka Euroopa kuni 20-aastaste meistrivõistlused kergejõustikus (ametlikult European Athletics U20 Championships) on kuni 20-aastaste vanuseklassi Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus. Võistlused toimuvad ametlikult alates 1970. aastast, kuid selle eelkäija – Euroopa Juunioride Mängud (European Junior Games) peeti esimest korda 1964. aastal.

Toimumisajad ja -kohad

Eestlaste võidetud medalid

Välislingid
European Athletics

 
Noorte sport
Raaga

Raaga  (hindi keeles राग (rāg), sanskriti keeles रागः (rāgaḥ), tamili keeles ராகம் (rāgam) on India klassikalises muusikas "kõlalaad", millele vastab kindel helirida.
Velddrif

Velddrif on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis West Coasti ringkonnas Bergrivieri vallas. Linn asub Atlandi ookeani rannikul Bergi jõe suudmes.

Velddrif sai linnaõigused 1946. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Velddrifi elanikest värvilisi 57,13%, valgeid 29,59%, mustanahalisi aafriklasi 12,22% ja teisi 0,58%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 83,52%, koosa keelt 8,68% ja inglise keelt 5,76%.

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Robertson

Robertson on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas Langebergi vallas.

Robertson on asutatud 1853. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Robertsoni elanikest värvilisi 60,8%, mustanahalisi aafriklasi 23,2%, valgeid 14,7%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 1,0%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 75,1%, koosa keelt 15,6%, inglise keelt 3,2% ja teisi keeli 3,9%.,

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Hans-Christian Hausenberg

Hans-Christian Hausenberg (sündinud 18. septembril 1998) on eesti kümnevõistleja. Märtsis 2015 püstitas ta  noorte maailma tipptulemuse seitsmevõistluses (5873 punkti).

Ta on püstitanud paarkümmend Eesti noorte vanuseklasside rekordit või muud tipptulemust. Hausenberg on Tartu SS Kalevi õpilane ja tema treener on Tõnu Kaukis. Tema treeneriteks on olnud ka vanaema Karin ja Andrei Nazarov.

2013. aasta Euroopa noorte suveolümpiafestivalil Utrechtis saavutas ta teivashüppes tulemusega 4.82 teise koha. 2014. aasta noorte olümpiamängudel Nanjingis pääses ta kaugushüppes paremuselt teise tulemusega 7.33 A-finaali, kuid lõppvõistlus ebaõnnestus ja tulemust kirja ei saanud.

1. märtsil 2015 püstitas Hausenberg Tallinnas noorte sisemaailmarekordi seitsmevõistluses (5873 punkti), lüües valgevenelase Andrei Krautšanka 2003. aasta tipptulemust 82 punktiga.

2015. aastal Calis toimunud noorte maailmameistrivõistlustel võitis ta 7657 punktiga pronksmedali.

Aastatel 2014 ja 2015 valiti ta A-klassi arvestuses Eesti aasta kergejõustiklaseks.

2016. aastal Bydgoszczis toimunud juunioride maailmameistrivõistlustel sai ta 7370 punktiga 11. koha.

2019. aasta U23-vanuseklassi Euroopa meistrivõistlustel osales kaugushüppes. Eelvõistlusel hüppas lubatust tugevama taganttuulega 7.98 ning finaalis 7.86, millega sai neljanda koha.

Haridus
Haridusteed alustas ta Tartu Karlova Gümnaasiumis. Pärast kaheksandat klassi otsustas õppima minna Ülenurme Gümnaasiumi.

Isiklikud rekordid 
Allikas: IAAF
Seisuga 19. märts 2022
Väljas

Sees

Viited

Välislingid 
 

Eesti kümnevõistlejad
Eesti kaugushüppajad
Sündinud 1998
Taavi Tšernjavski

Taavi Tšernjavski (sündinud 4. märtsil 1995) on eesti kümnevõistleja.

Isiklikud rekordid

Välistingimustes (14.06.2022 seisuga)

Välislingid 
 

Eesti kümnevõistlejad
Sündinud 1995
Vintpüsside ja karabiinide loend

Automatgevär m/42
 Arisaka Tüüp 30
 Arisaka Tüüp 38
 Arisaka Tüüp 44
 Arisaka Tüüp 97
 Arisaka Tüüp 99
 Arisaka Tüüp 2
Carcano
Gew71 
Jarmann M1884
Kammerlader
Krag–Petersson
Krnka
M1867 Werndl-Holub
Mannlicher–Schönauer
 Mondragon
Mossin-Nagant
 Murata Tüüp 13
 Murata Tüüp 18
 Murata Tüüp 22
Remington M1867
Vetterli 
Wänzl  
Relvade loendid
Ivan Belõhh

Ivan Belõhh (Иван Ильич Белых, komi keeles Илля Вань; 23. september 1946 Ivadori küla, Palevitsõ külanõukogu, Sõktõvdini rajoon – 30. november 2014 Sõktõvkar) oli komi kirjanik ja ajakirjanik.

Ivan Belõhh lõpetas 1965. aastal keskkooli ja asus õppima Komi Riikliku Pedagoogilise Instituudi ajaloo-keeleteaduskonnas. Instituudi lõpetamise järel töötas ta ajakirjanikuna ajalehe Jugõd Tui (hilisema nimega Komi Mu) toimetuses. 1994–1997 oli ta Komi raamatukirjastuse direktori asetäitja ja 1997–1999 peatoimetaja. 2000–2004 töötatas ta ajalehe Jölöga toimetuses ja seejärel jälle Komi Mu toimetuses.

Tema esimene jutustus ilmus ajakirjanduses 1968. aastal. Seejärel avaldas ta jutustusi ajalehtedes ja ajakirjades ning ühiskogumikes. 1997–2012 avaldas Belõhh viis proosaraamatut.

Eesti keeles on avaldatud Ivan Belõhhi jutustus "Seal kaugel-kaugel" 2011. aastal ilmunud kogumikus "Seal kaugel-kaugel : valik komi proosat : 30 lugu 27-lt autorilt aastatest 1924–2010."

Viited

Komi kirjanikud
Sündinud 1946
Surnud 2014
Ristlaadimine

Ristlaadimine (inglise keeles cross-docking) on laotöötoiming, mis hõlmab kaupade vastuvõttu, sorteerimist ja lähetamist. Toimingu eesmärk on saavutada veo- ja ladustamiskulude kokkuhoid. Ristlaadimine suurendab küll veidi käsitsemiskulusid, kuid aitab säästa veokulusid mitu korda.

Ristlaadimise ajalugu

Ristlaadimise ajalugu ulatub 1930. aastatesse, kui maanteetranspordi ettevõtted alustasid osakoormate käitlemist . Ristlaadimist kasutatakse paljudes valdkondades. Transpordis seisneb ristlaadimine erinevate kaubasaatjate täiskoormast väiksemateks saadetisteks konsolideerimises, et saavutada mastaabisäästuefekt. Jaekaubanduses tähendab ristlaadimine toodete vastuvõttu paljudelt tarnijatelt ja nende sorteerimist väljuvateks saadetisteks, mis lähetatakse kauplustesse. Ristlaadimise integreerimisel töösse väheneb või kaob ettevõtetel vajadus hoiustada laovarusid. Ristlaadimise efektiivsusesse usub ka maailma suurim jaekaubanduskett Walmart, kes alustas nimetatud toiminguga opereerimist oma ladudes 1980. aastate lõpus.

Ristlaadimise kirjeldus

Ristlaadimine algab saadetiste saabumisega laoterminali tarnijatelt. Terminali saabunud saadetistele tehakse vastavuskontroll, mille eesmärk on teha kindlaks tellimuse õigsus. Vastavuskontrolli läbinud sorteerimata kaubad toimetatakse sorteerimisalale. Sorteerimisalal jaotatakse saadetised vastavalt tellimustele ümber. Pakkeühikud paigutatakse kaubaalustele ning mähitakse pakkekilesse. Valmis saadetis kaalutakse veo tarbeks ning varustatakse transpordietikettidega. Sorteeritud kaubad lähetatakse igasse kauplusesse sellisel viisil, et igale kliendile lähetatav saadetis sisaldab tooteid mitmelt tarnijalt.

Ristlaadimise tõhususe eeldused  

 Saabuvad pakkeüksused peavad olema korralikult markeeritud 
 Edasisaatmise dokumendid peavad olema töö alustamiseks korralikult ette valmistatud 
 Pakkeüksused sorteeritakse tarneaadresside järgi 
 Pakkeüksused sorteeritakse veoringide põhiselt 
 Saadetised toimetatakse lähteterminalist sihtterminali lühikese ajavahemiku jooksul 
 Saadetised toimetatakse sihtterminalist klientidele lühikese ajavahemiku jooksul 
 Tööalal on jäetud ristlaadimise toiminguteks piisavalt vaba põrandapinda

Viited
Jakovlev Jak-42

Jakovlev Jak-42 (vene keeles Яковлев Як-42; NATO koodnimi Clobber) on 100/200 reisijakohaga kolme turboventilaatormootoriga reisilennuk, mis projekteeriti Nõukogude Liidus 1970. aastate keskel selleks, et asendada tehniliselt vananev lennuk Tupolev Tu-134. See on esimene Nõukogude Liidus sarjana ehitatud reaktiivlennuk, millel olid turboventilaatormootorid suure kahekontuursuse astmega.

Ajalugu 
Lennuki loomine sai alguse 1972. aastal kui oli tekkinud vajadus lennuki järele, mis asendaks Iljušin Il-18 ja Tupolev Tu-134. Valiti kolme mootoriga lennuki kontseptsioon, mis oli sarnane Jak-40 ja Tu-154 kontseptsiooniga. 

1977. aastal oli Jak-42 välja pandud Prantsusmaal  toimuval  Pariisi lennundusnäitusel Le Bourget lennuväljal. Jak-42 seerias ehitamine algas 1977. aastal. Regulaarsed liinilennud reisijatega lennukil Jak-42 algasid NSV Liidu reisilennuettevõttes Aeroflot 1980. aasta lõpus. 

Jak-42 lennukiga juhtunud lennuõnnetuse tõttu 28. juunil 1982 katkestati selle lennuki ehitamine kaheks aastaks. 

1988. aastal algas täiustatud Jak-42D ehitamine, täiustused andsid lennukile suurema lennukauguse ja lendutõusu kaalu. Lennukit Jak-42 ostsid ka Hiina ja Kuuba.

Kokku ehitati 183 Jak-42-te. Lennuk on 2017. aasta andmetel mõnes Venemaa reisilennufirmas siiani kasutusel.

Konstruktsioon 
Lennukil on kolmepunktiline telik: telik ninaosas ja kaks tiivaalust telikut. Teliku sissetõmbamine ja väljalaskmine ning rataste pidurdamine toimib hüdrauliliselt. Lennukis on kaks hüdrosüsteemi: peamine ja avariisüsteem.

Hüdrosüsteem tagab: 

 teliku väljalaskmise ja sissetõmbamise;
 rataste pidurdamise;
 stabilisaatori kohtumisnurga muutmise; 
 spoilerite juhtimise. 

Revers mootoritel D-36 puudub, kuid  väikse maandumiskiiruse tõttu on lennukit võimalik ka rataste ja spoilerite abil pidurdada.

Lihtne kütusesüsteem koosneb kolmest tiivas paiknevast paagist: üks keskne ja kaks külgmist. Igasse paaki mahub 6170 kg kütust. Kütusekulu on 2300–3100 kg tunnis.

Modifikatsioonid

Eksplutatsioon 

Kasutusel on 35 lennukit (2017. aasta seisuga), sealhulgas:

 Saratov Airlines – 5 lennukit
 KrasAvia – 9 lennukit 
 Izhavia – 10 lennukit

Hiina Rahvavabariigi Rahvavabastusarmee lennuvägi  –  2 lennukit (2016. aasta andmete järgi).

2015. aasta oktoobris peatas lennuettevõte Gaspromavia kõikide Jak-42 lennud (umbes 7 lennukit).

Eksport 

 Iraan – liising 
 Hiina – 8 lennukit
 Kuuba – 4 lennukit
 Pakistan – liising

Tehnilised andmed

Viited

Välislingid 
Ametlik veebilehekülg  A.S. Yakovlev Design Bureau

Nõukogude Liidu lennukid
Reisilennukid
Cēre vald

Cēre vald (läti keeles Cēres pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kandava,  Pūre ja Zentene vallaga ning Talsi piirkonna Balgale ja Strazde vallaga.

Valla pindala on 47 km². 2016. aasta seisuga elas seal 564 inimest. Valla keskus on Cēre küla, vallavanem on Maija Jēce.

Ajalugu 

Cēre vald loodi Cēre ja Oksle mõisade maale. Valla vana saksakeelne nimetus oli Zehren. Aastal 1935 oli selle pindala 106 km². Aastal 1945 moodustati vallas  Cēre ja Oksle külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1959 liideti  Cēre külanõukoguga likvideeritav Oksle külanõukogu. Aastal 1961 liideti  kolhoosi «Dzintars» maad Pūre külanõukoguga. Aastal 1977 Cēre külanõukogu likvideeriti ja selle maad liideti Zentene külanõukoguga.

Aastal 1990 eraldus Cēre vald Zentene vallast. Aastal 1996 liideti nii Cēre kui ka Kandava valdade maad Kandava linnaga, kus need muudustasid Kandava linna maaterritooriumi. 2009. aastal vald taastati kui Kandava piirkonda kuuluv administratiivüksus. 2021. aastal liideti vald Tukumsi piirkonnaga.

Loodus 

Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Raibāji keskaegne kalmistu. Looduskaitse all on Cēre park ja mitmed sealsed põlispuud (kaks läänepärna, kolm mägivahert ning harilik pöök), lisaks veel mõned põlised nimetud puud.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 488 lätlast, 12 venelast, 2 valgevenelast, 2 ukrainlast, 16 poolakat ja 8 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Tukumsi piirkond
Cēre

Cēre on küla (vidējciems) Lätis Tukumsi piirkonnas, Cēre valla halduskeskus. Küla asub  merepinnast 95 meetri kõrgusel, endisest piirkonna keskusest Kandavast 10 ja Riiast 94 kilomeetri kaugusel.

Cēret mainiti esmakordselt aastal 1352. Praegune küla tekkis endisaegse Cēre mõisa (Zehren) keskuse juurde. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi  keskasulaks.

Asulas on postkontor, raamatukogu ja põhikool.

Looduskaitse all on Cēre park  ja seal kasvavad mägivahtrad (esimese ümbermõõt 2,2 ja kõrgus 17 meetrit, teisel ümbermõõt 2,44 ja kõrgus 18 meetrit, kolmandal ümbermõõt 2,78 ja kõrgus 10 meetrit). Väljaspool parki on looduskaitse all kaks läänepärna (esimese ümbermõõt 3,02 ja kõrgus 25 meetrit, teise ümbermõõt 2,95 ning kõrgus 21 meetrit) ja Cēre haab.

Aastal 2018 oli külas 161 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 144.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Mil Mi-26

Mil Mi-26 (NATO nimi Halo) on Nõukogude ja Venemaa raske mitmeotstarbeline transpordikopter. 

Esimene lend toimus 14. detsembril 1977 ja tootmine sai alguse 1980. aastal.

Sõjaväehelikopterid
Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
Julia Levtšenko

Julia Andriivna Levtšenko (ukraina keeles Юлія Андріївна Левченко; sündinud 28. novembril 1997 Bahmutis) on Ukraina kergejõustiklane (kõrgushüppaja).

2014. aastal võitis ta noorte suveolümpiamängudel Nanjingis kuldmedali isikliku rekordiga 1.89.

Juba 17-aastasena osales ta 2015. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Pekingis, kus ta kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud.

2016. aastal võitis ta juunioride maailmameistrivõistlustel Bydgoszczis 1.86-ga pronksmedali. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros ületas ta kvalifikatsioonis 1.92, kuid finaali ei pääsenud.

Väga edukaks kujunes aasta 2017. Märtsis võitis ta 2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Belgradis pronksmedali, püstitades isikliku rekordi 1.94. Juulis tuli ta Poolas Bydgoszczis Euroopa alla 23-aastaste meistriks. Augustis võitis ta maailmameistrivõistlustel Londonis hõbemedali, ületades isiklikku rekordit tähistava 2.01.

2017. aastal valiti ta Euroopa kergejõustiku tõusvaks täheks.

2018. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis jäi ta 1.89-ga viiendaks.

Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.02, mis on püstitatud Euroopa - USA võistkondlikul maavõistlusel Minskis 2019. Sisetingimustes on tema isiklik rekord 1.97, mis on püstitatud 10. jaanuaril 2018 Kiievis.

Viited

Välislingid 
 

Ukraina kõrgushüppajad
Sündinud 1997
Nadine Visser

Nadine Visser (sündinud 9. veebruaril 1995 Hoornis) on Hollandi kergejõustiklane (tõkkejooksja ja seitsmevõistleja).

10. juunil 2018 püstitas ta Teemantliiga etapil Stockholmis Hollandi rekordi 12,71, ületades 1989. aastast Marjan Olyslagerilt kuulunud rekordi kuue sajandikuga. Isiklikku rekordit parandas ta seitsme sajandikuga.

2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Torunis jooksis ta 60 meetri tõkkejooksu Hollandi rekordi 7,77 sekundit ning võitis kuldmedali. Sama aasta 9. septembril jooksis ta Zürichis 100 meetri tõkkejooksus Hollandi rekordi 12,51.

Isiklikud rekordid 
Seisuga 22. august 2022

Välisrekordid

Siserekordid

Viited

Välislingid 

 Ametlik koduleht
 

Hollandi kergejõustiklased
Seitsmevõistlejad
Tõkkejooksjad
Sündinud 1995
Matteo Salvini

Matteo Salvini (sündinud 9. märtsil 1973 Milanos) on Itaalia poliitik, ta kuulus paremtsentristlikku valimiskoalitsiooni Lega Nord. Ta on 1. juunist 2018 Itaalia siseminister ja samaaegselt Itaalia asepeaminister. 2004–2018 oli ta Euroopa Parlamendi liige.

Ta on õppinud Milano ülikooli ajalooteaduskonnas, kuid ta pole ülikooli lõpetanud.

Itaalia poliitikud
Itaaliast valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1973
Vera Leonova

Vera Aleksandrovna Leonova (vene keeles Вера Александровна Леонова; sündinud 23. novembril 1980 Moskvas Nõukogude Liidus) on Venemaa munitsipaalpoliitik, Moskva omavalitsustegelane ja urbanist.
 
Ta lõpetas 2003. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli kiitusega erialal "lingvistika ja kultuurivaheline kommunikatsioon", 2005. aastal Pariisi Ülikooli magistrantuuri kiitusega erialal "keskaja kirjandus" ning 2010. aastal Oxfordi Brookesi Ülikooli kiitusega. Viimasest sai ta magistrikraadi ärijuhtimises (MBA) erialal "kinnisvara ja linna arendamine".
 
Ta töötas aastatel 2005–2011 Moskva kinnisvaraarendusfirmas RDI Group projektijuhina ja 2013–2014 Moskvas asuva konsultatsioonifirma Strelka projektidirektorina. 

Aastatel 2014–2015 töötas ta linnaehituse, arhitektuuri, linnade majanduse ja strateegilise juhtimise valdkonnas iga-aastasi rahvusvahelisi konverentse korraldava mittetulundusühingu Moskva Urbanistikafoorum tegevdirektorina. 

2015. aastast on Leonova Kõrgema Majanduskooli Võssokovski-nimelise kõrgema urbanistikakooli asedekaan.

Moskva kohalikud valimised (2017)
Leonova kandideeris kohaliku omavalitsuse valimistel Moskva Zamoskvoretšje rajoonis 5-mandaadilises valimisringkonnas ja tuli 33 kandidaadi seas häältearvult esimeseks. Kandidaadiks esitas teda poliitiline partei Jabloko. Leonovast sai üks Zamoskvoretšje munitsipaalringkonna kümnest saadikust (6 saadikukohta said Ühtse Venemaa ja 4 Jabloko esindajad). Mandaat kehtib kuni järgmiste valimisteni 2022. aastal.

Isiklikku
Leonova valdab vene, inglise, prantsuse ja hispaania keelt. Tema hobide seas on klassikaline muusika.

Viited

Välislingid
Vera Leonova ja Dmitri Gudkov saatekülalistena Vabadusraadio Vene toimetuse eetris Moskva linna teemal. youtube.com, 8. juuni 20118

Venemaa poliitikud
Urbanistid
Sündinud 1980
Miljööteraapia

Miljööteraapia ehk keskkonnateraapia on psühhoteraapia vorm, mida viiakse läbi terapeutilises keskkonnas. Tegemist on ööpäevaringse asutusepõhise miljööterapeutide läbiviidava rehabilitatsiooniteenusega.

Ajalugu 
Termin "miljööteraapia" (inglise keeles milieu therapy) võeti kasutusele 1900ndatel Saksamaal, et kirjeldada uut tüüpi haiglaravi, mille puhul võttis haiglapersonal psühhiaatria patsientidega suheldes varasemast aktiivsema rolli. 1920–30ndatel rõhutas Harry Stack Sullivan skisofreenia-haigete ravis keskkonna ning kogu meditsiinilise personali rolli olulisust. Olulise panuse miljööteraapia arengusse on oma teostega andnud Fritz Redl, Bruno Bettelheim ja Donald Winnicott.  Miljööteraapiat on edukalt rakendatud Skandinaavia riikides. Rootsi üks esimesi miljööteraapilisi ravikodusid Barnbyn Skå asutati 1947. aastal Stockholmis ning see oli mõeldud kõige keerulisemates oludes kasvavate laste ja noorte aitamiseks.

Miljööteraapia olemus 
Miljööteraapia on lähedalt seotud psühhodünaamilise psühhoteraapiaga. Selline teraapia sobib lastele ja noorukitele, kellel on keeruline toime tulla iseenda ja end ümbritsevate sotsiaalsete oludega (nt kiindumussuhte- ja koostoimimishäirega lapsed ja noored). Miljööteraapias abistatakse neid pöörates tähelepanu eelkõige koostoimimisele ja sotsiaalsete suhete toimimismustritele. Miljööteraapia lähtub seisukohast, et kellelgi ei ole võimalik teist inimest terveks teha. Muutuda ja areneda on võimalik ainult iseendal. Et aidata lastel ja noortel muutuda ja areneda, on vaja teha ümberkorraldusi keskkonnas.

Miljööteraapia keskendub turvalise, stabiilse ja lihtsa keskkonna loomisele ja välisele motivatsioonile. MIljööteraapia puhul luuakse professionaalne korraldus, mis võimaldab lastel ja noortel ise tegeleda oma arengu ja muutustega. Teraapiline keskkond peab mõjutama ja toetama last ja noorukit sel moel, et nad ise julgeksid oma probleemide ja raskustega tegeleda. Oluline on hoiduda nende probleemide ise ära lahendamisest, sest see takistab laste arengut.

Miljööteraapilises asutuses pakutava ravi põhiülesanne on luua lapsele järgmised võimalused:

1. oskus saavutada teatud sõltumatus (eneseregulatsioon);

2. oskus näha erinevaid valikuvõimalusi ja langetada otsuseid (olukorra mõistmine ja enesetunnetamine);

3. koostoimimisoskus inimestega enda ümber (sotsiaalne kompetentsus, ümberolijatega täpsem arvestamine ja suhestumine).

Miljööteraapia rakendamine Eestis 
Eestis on miljööteraapiat rakendatud alates 2014. aastast, kui Tartu Herbert Masingu Kooli juurde rajati Pepleri miljööteraapiline ravikodu, mis pakub 12–17-aastastele psüühikahäiretega noortele ööpäev läbi toetavat, turvalist, kena ja hubast keskkonda. Pepleri ravikodusse võetakse lapsed, kelle perel ei ole selliseks abistamiseks oskusi või võimalust ning noored viibivad ravikodus vähemalt kolm kuud.

Viited

Välislingid 
 Tartu Herbert Masingu Kooli Pepleri Ravikodu
 Liina Metsküla, Lastepsühholoog miljööteraapiast: oluline on see, et üks täiskasvanu suudab ja jaksab noortesse uskuda – Õhtuleht, 21. detsember 2014.

Psühhoteraapia
Phoenix Sky Harbori rahvusvaheline lennujaam

Phoenix Sky Harbori rahvusvaheline lennujaam (IATA: PHX, ICAO: KPHX, FAA LID: PHX) on tsiviil- ja militaarlennujaam, mis asub umbes 4,8 kilomeetrit Phoenixi kesklinnast, Maricopa maakonnas Arizonases Ameerika Ühendriikides. Lennujaam on Arizonase suurim ja kõige reisijate rohkeim lennujaam, ja tegu on Ameerika Ühendriikides suurima kommertslennujaamaga.

2017 . aastal läbis PHXi 43 921 670 reisijat, muutes lennujaama 34 . kõige reisijate rohkeimaks lennujaamaks maailmas. Lennujaama läbib päevas rohkem kui 1200 lennuoperatsiooni, rohkem kui 120 000 reisijat ja rohkem kui 800 tonni kargot.

Lennujaam on American Airlinesi kuues kõige suurem kodulennujaam, kust on Americanil rohkem kui 300 väljumist päevas 91 sihtkohta nelja riiki. Americaniga lendab umbes 46% PHXi reisijatest (rohkem kui 20 miljonit reisijat aastas) 2017. aasta detsembri seisuga, ja PHXis töötab umbes 9500 American Airlinesi töötajat, tehes Americani lennujaama kõige suuremaks lennufirmaks ehk vedajaks. Sky Harbor on Southwest Airlinesi üks suurim kodulennujaam, lennujaamast väljub päevas umbes 188 lendu 53 sihtkohta USAs.

Ameerika Ühendriikide lennujaamad
Phoenix
Hartsfieldi-Jacksoni Atlanta rahvusvaheline lennujaam

Hartsfieldi-Jacksoni Atlanta rahvusvaheline lennujaam (IATA: ATL, ICAO: KATL, FAA LID: ATL), tuntud ka kui Atlanta lennujaam, Hartsfieldi või Hartsfield-Jackson, on Ameerika Ühendriikide Georgia osariigis asuv rahvusvaheline lennujaam, mis jääb Atlanta kesklinnast umbes 11 kilomeetri kaugusele. 

Lennujaam on saanud nime Atlanta endiste linnapeade William B. Hartsfieldi ja Maynard Jacksoni järgi.

Alates 1998. aastast on lennujaam olnud maailma kõige suurima lennuliiklusega lennujaam, seda peamiselt siseriiklike lendude tõttu, rahvusvaheliste reisijate arvult on lennujaam seitsmes. Aastas teenindab lennujaam rohkem kui 100 miljonit reisijat. Suure lennuliikluse tõttu ongi lõunaosariikides levinud nali, et ükskõik kas peale surma minnakse taevasse või põrgusse, peab ikka tegema Atlantas vahepeatuse.

Lennujaam on Delta Air Linesi kodujaam.

Ameerika Ühendriikide lennujaamad
Atlanta
Lodjakoda

Lodjakoda on Emajõe kaldal Tartus aadressil Ujula tänav 98 asuv laevaehituskompleks. Lodjakoja omanik on Emajõe Lodjaselts. Lodjakoda on selle seltsi kodusadam. 

Lodjakoda valmis 2004. Emajõe Lodjaseltsi asutasid 2004. aasta 22. aprillil lodjaehituse ja -sõiduhuvilised, et taaselustada lodjasõidutraditsioon Emajõel Peipsi vesikonnas ja rajada Emajõe kaldale lodjapark: Lodjakoda, jõemuuseum ja ajalooliste laevade sadam.

Lodjakojas on ehitatud mitu laeva: lodi Jõmmu, viikingilaev Turm ja viikingipaat Emma. Ajutiseks, pooleteiseks aastaks mõeldud koda oli kasutuses viimaks 14 aastat ja seal valmis neli suurt alust.

Uus lodjakoda 
Uus lodjakoda valmis 2020. aasta augustis, arhitektuurilahenduse autorid olid Maarja Kask, Ralf Lõoke, Ragnar Põllukivi, Marja Viltrop. 2022. aastal pälvis uus lodjakoda arhitektuuripreemia.

Vaata ka 

 lodi Jõmmu
 viikingilaev Turm
 Sisevete Saatkond
 jõelaev Vanemuine
 Priit Jagomägi

Viited

 

Tartu ehitised
Eesti laevandus
Paraboolpeegel

Paraboolpeegel on paraboolne peegel, mis tänu oma kujule koondab valgust.  

Paraboolpeegli leiutas 1668. aastal Isaac Newton oma teleskoobi jaoks. Sellest ajast saadik on paraboolpeeglil põhinevad teleskoobid laialdaselt levinud. Paraboolpeeglil põhinevaid teleskoope nimetatakse ka reflektorteleskoobiks mille nimi on tulnud sõnast reflect (peegeldama). Läätsel põhinevaid teleskoope nimetatakse refraktorteleskoopideks. Reflektorteleskoobi suureks eeliseks refraktorteleskoopide ees on see, et vaadeldava objekti ja teleskoobi vahelise vahemaa suurenedes ei muutu pilt häguseks.

Nõgus ja paraboolpeeglid 
Nõguspeegel ja paraboolpeegel on kaks erinevat tüüpi peegleid mida ei tohiks sassi ajada. Paraboolpeegel erineb nõguspeeglist oma paraboolse kuju poolest. Paraboolne kuju aitab parandada pildi kvaliteeti vähendades nõguspeegli poolt tekitatud "hälbeid".

Kasutus 
Paraboolpeeglit kasutatakse peamiselt teleskoopides. Seda selle "hälbeid" vähendava efekti tõttu. Teleskoopide juures on eriti oluline, et pilt oleks selge ja sellepärast sobib paraboolpeegel selleks tööks väga hästi.
Kolga luited

Kolga luited on luited Pärnu maakonnas Maade ja Rammuka küla alal Kolga jõe mõlemal kaldal. Luited jäävad Kolga looduskaitseala piiridesse.

Luited pärinevad Litoriinamere perioodist.

Viited

Välislingid

Pärnu maakonna geograafia
Jenny Slate

Jennifer Sarah Slate (sündinud 25. märtsil 1982 Miltonis, Massachusettsi osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide koomikud
Sündinud 1982
Margus Kontus

Margus Kontus (sündinud 1987) on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia Kaasaja kunsti õppekava (MA2020). 

Osalenud mitmel grupinäitusel ja valgusfestivalil. Margus Kontuse loomingut iseloomustab magnetismi mõtestamine läbi kunsti. Tema teosed on justkui pisikesed meditatsioonid, mis otsivad seoseid nähtava ja nähtamatu maailma vahel. Aastast 2020 kuulub ta kunstirühmitusse DARKovSKY.

Haridus

2018–2020 Eesti Kunstiakadeemia, vabade kunstide teaduskond, kaasaegne kunst, MA

2015–2018 Eesti Kunstiakadeemia, vabade kunstide teaduskond, graafika, BA

Isikunäitused

2021 Kohtumine Kvantvahuga. Art & Tonic, Tartu

2020 Mälestusi veest. Disainiöö, Põhjala tehas, Tallinn

2019 DARK MATTER/WHITE NOISE. Noblessneri valukoda, Tallinn

Grupinäitused

2021 Tuleviku Toonela. Disainiöö, Põhjala tehas, Tallinn

2021 „Stalker“ Pop-up muuseum. Noblessneri pommivarjend, Tallinn

2021 Nõmbra valgus. Nõmbra

2020 Quantum Critic. Helsingi, Myypäla 2, Soome

2020 Toila Valgus. Toila

2019 As Above, so Below. Jerevan

2019 Zero Waste. Bristol, Bower Ashton Library, UK

2019 Wiiralti preemia näitus. Eesti Rahvusraamatukogu fuajeegalerii, Tallinn

2018 Rahvusvaheline tudengite kunstnikuraamatu biennaal. Belgrad, Studentski grad, Serbia

2018 Külaskäigud. Draakoni galerii, Tallinn

2017 Sült ära värise. ARSi projektiruum, Tallinn

2017 NOARi tudengikonkurss. Kohvik Wabadus, Tallinn

2016 Sugar skull (pop-up kunstinäitus). EKKMi kohvik, Tallinn

2014 The 7th Salon of Humor International. Paraguaçu Paulista, The Salon of Humor, Brasiilia

Performance'id

2017 Haikude õhtu. Raamatupood Puänt, Tallinn

2016 DHMR Presents: Make It Believe Festival. Helikopter, Tallinn

Kaastööd

Alates 2014 karikatuurid ajakirjas Jalka.

Eesti kunstnikud
Eesti karikaturistid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1987
Mihhail Trunin

Mihhail Trunin (vene keeles Михаил Владимирович Трунин; sündinud 1. augustil 1985) on Eesti humanitaarteadlane, kelle erialaks on vene filoloogia.

Ta lõpetas 2007. aastal Moskva Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse teadusosakonna. Aastatel 2007–2010 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli vene kirjanduse õppetooli aspirant.

2011. aastast ta töötab Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudis teadurina. Ta on spetsialist Tartu-Moskva semiootikakoolkonna ajaloo alal. 

Ta sai doktorikraadi Moskva Riiklikus Ülikoolis 2010. aastal väitekirjaga "Mihhail Longinovi kirjanduslik reputatsioon 1850.–1870. aastatel ("Литературная репутация М.Н.Лонгинова: 1850-е - 1870-е годы") (juhendaja Aleksandr Iljušin).

Tunnustus
2017 – Sirbi laureaat

Viited

Välislingid
CV ETISes
Konto academia.edu portaalis

Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1985
Harjumaa Keelpilliorkester

Harjumaa Keelpilliorkester on keelpilliorkester, mis ühendab Harju- ja Raplamaa muusikakoolides õppivaid noori keelpilliõpilasi ja nende õpetajaid.

Orkestri peamine eesmärk on orkestrimängu oskuse arendamine, seoses millega on esinetud mitmel pool üle Eesti ja välismaal (näiteks Austrias, Ungaris, Rootsis, Venemaal, Itaalias ja Prantsusmaal). 

Orkester alustas tegevust 2003. aastal ja esimene dirigent oli Hando Põldmäe. 

Orkestril on kaks koosseisu: 2003. aastal alustanud põhikoosseis, mille dirigent on 2017. aastast Imre Rohuväli, ning 2006. aastal loodud ettevalmistuskoosseis, mille dirigent on selle loomisest saati Tekla Tappo.

Viited

Välislingid
 Video YouTube'is: "Kitarrikontsert "Contcerto semplice" II ja III osa, Tõnu Kõrvits, HKO
 Video YouTube'is: Harjumaa Keelpilliorkestri sügiskontsert Keilas
 Galerii. "Noorte stuudios" esines Harjumaa Keelpilliorkester
 Harjumaa Keelpilliorkester Itaalias; Harju Elu, 02.08.2019
 Harjumaa Keelpilliorkester

Eesti orkestrid
Rassul Hamzatov

Rassul Hamzatovitš Hamzatov (avaari keeles ХӀамзатил Расул, IPA: [ħamzatil rasul]; vene keeles Расул Гамзатович Гамзатов Rasul Gamzatovitš Gamzatov; 8. september 1923 Tsada küla, Hunzahhi rajoon, Dagestan – 3. november 2003 Moskva) oli arvatavasti kõige kuulsam avaari keeles kirjutanud luuletaja. 

Tema luuletuste hulgas oli ka "Žuravali" (vene keeles «Журавли»), millest sai Nõukogude Liidus Jossif Kobzoni esituses tuntud laul Suurest Isamaasõjast.

Tunnustus
2003 – Püha apostli Andreas Esmakutsutu orden (nr 10)

Teosed
 Minu Dagestan [jutustus]. Vene keelest tõlkinud M. Maksing, värsid tõlkinud Kalju Kangur. Tallinn : Eesti Raamat, 1975. 440 lk.

Dagestan
Püha Andreas Esmakutsutu ordeni (Venemaa Föderatsioon) kavalerid
 Venemaa inimesed
 Luuletajad
 sündinud 1923
 surnud 2003
Zemīte vald

Zemīte vald (läti keeles Zemītes pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Zante, Vāne, Kandava, Viesatase, Irlava ning Jaunsāti vallaga.

Valla pindala on 99 km². 2016. aasta seisuga elas seal 772 inimest. Valla keskus on Zemīte küla, vallavanem on Rita Diduha.

Ajalugu 

Zemīte valla aladel asusid varem Grenči ja Zemīte mõisade maad. Valla vana saksakeelne nimekuju oli Samiten. Aastal 1935 oli valla pindala 90 kilomeetrit. Aastal 1945 moodustati vallas Kukši ja Zemīte külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1954 liideti Zemīte külanõukoguga likvideeritav Kukši külanõukogu, aastal 1965 aga likvideeritav Grenči külanõukogu. Samal aastal liideti kolhoosi "Zaļā zeme" alad Abava külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati Zemīte külanõukogust vald. 

Aastal 1997 liideti  Matkule ja Zemīte vallad Kandava linna maaterritooriumiga. Aastal 1999 moodustati Kandava linna maaterritooriumist Kandava piirkond. 2009. aastal vald taastati kui Kandava piirkonda kuuluv administratiivüksus. 2021. aastal liideti vald Tukumsi piirkonnaga.

Kaitstavad mälestised 

Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Lauciņi Puuslikumägi, sealsed muinaskalmed ja hiiepaik, samuti ka Oļa ehk Uļase keskaegne kalmistu (Rootsi kalmistu). Looduskaitse all on Kanduri kalmistu tamm ja Kanduri kalmistu tamm pärn, lisaks veel arvukalt nimetuid põlispuid.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 716 lätlast, 14 venelast, 29 valgevenelast, 9 ukrainlast, 2 poolakat ja 6 leedulast. 
Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Tukumsi piirkond
Zante vald

Zante vald (läti keeles Zantes pagasts) on vald Lätis Tukumsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Vāne, Zemīte ja Viesatase vallaga ning Salduse piirkonna Remte ja Gaiķi vallaga.

Valla pindala on 96 km². 2016. aasta seisuga elas seal 575 inimest. Valla keskus on Zante küla, vallamaja asub aadressil Skolas iela 8. Vallavanem on Jānis Kālis.

Suurim jõgi vallas on Amula. Looduskaitse all on arvukalt nimetuid põlispuid.

Ajalugu 

Zante valla aladel asusid varem Plāņi, Jaundzirase ja Aizupe mõisade maad. Valla vana saksakeelne nimekuju oli Santen. Aastal 1936 oli valla pindala 86,7 kilomeetrit ja seal oli 1800 elanikku; neist 27% moodustasid sakslased. Aastal 1945 moodustati vallas Zante ja Dzirase külanõukogu, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1954 liideti Zante külanõukoguga likvideeritav Dzirase külanõukogu. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald.

2009. aastast kuulus vald Kandava piirkonda, aastal 2021 liideti see aga Tukumsi piirkonnaga.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse Venteri linnamägi ja Venteri muinaskalmed (Kalmemägi või Ohvrimägi). Kohaliku kaitse all on Zante tuulik ja Dārziņi muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu.

Asustus 

2011. aastal elas vallas 545 lätlast, 15 venelast, 2 valgevenelast, 3 ukrainlast, 3 poolakat ja 17 leedulast.
Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Tukumsi piirkond
Niangi

Krokodill (gruusia keeles "ნიანგი", inglise keeles Niangi) oli gruusia huumoriajakiri, mis asutati 3. juunil 1923 Tbilisis ja ilmus 2 korda kuus. Aastatel 1924–1930 ilmus väljaanne ajalehes Mush pealkirja "Tartarozi" all. 1931. aastal hakkas ilmuma iseseisva ajakirjana Krokodill.

Ajakirjas avaldati satiirilisi ja humoorikaid lugusid, šarže ja karikatuure. Eri aegadel töötasid Krokodilli toimetajatena Silibistro Todria, Sandro Euli, Grigol Abashidze, Vakhtang Chelidze, Nodar Dumbadze, Zurgan Gemazashvili, Zaur Bolkvadze, Zhani Sikharulidze ja teised. Kaasautoriteks olid tuntud Gruusia kirjanikud, ajakirjanikud, kunstnikud ja karikaturistid – Zaliko Sulakauri, Kemo (Nika Kemularia), Irakli Toidze, Besik Dugashvili, Revaz Jashi, Marika Kandelaki ja paljud teised.

Lisaks ajakirjale ilmus igal aastal huumoriraamatute seeria "Krokodilli raamatukogu", kus avaldati aasta parimaid humoorikaid teoseid. 

1981. aastal oli tiraaž 150 tuhat eksemplari.

1990. aastatel ilmus ajakiri ebaregulaarselt, kuni väljaandmine lõpetati.

2011. aasta juunis taastati ajakirja väljaandmine.

Viited 

Gruusia
Ajakirjad
David Hawkins

David Ramon Hawkins (3. juuni 1927 Milwaukee, Wisconsin – 19. september 2012, Sedona, Arizona) oli USA psühhiaater ja vaimne õpetaja. 

Hawkins töötas New Yorgi osariigis psühhiaatrina ning juhatas suurt psühhiaatriaasutust. Pärast arstitegevusest loobumist 1980 elas ta tagasitõmbunult ning tegeles seitse aastat peamiselt spirituaalsuse ja teadvusega. Aastal 1995 avaldas ta raamatu "Power vs. Force".

Hawkins püüdis edendada inimese spirituaalsust. Tema õpetuse järgi on vaimne kasv kõige sügavam vahend kannatuse leevendamiseks selles maailmas. Hawkinsi järgi elavad inimesed erinevatel teadvuse tasanditel ning võtavad tegelikkust ja tõde vastu vastavalt oma tasandile.

Elukäik 

Hawkins kasvas üles Wisconsini osariigis, õppis Wisconsini meditsiinikolledžis psühhiaatriat ja oli teise maailmasõja ajal lühikest aega sapöör. 

Kuni 1980. aastani juhatas Hawkins New Yorgi osariigis Manhassetis tollal riigi suurimat psühhiaatriasutust North Nassau Mental Health Center. Enda sõnul elas ta 38-aastaselt läbi äkilise valgustumise. Ta tõmbus seitsmeks aastaks tagasi Arizona osariiki Sedonasse, et end erakuna "vaikuses vaimselt täiustada". Pärast ühiskonda naasmist uuris ta teadvust, pidas ettekandeid ja kirjutas raamatuid. Raamatuga "Power vs. Force" sai ta tuntuks. Seda on tõlgitud 15 keelde ning mitmes riigis oli see bestseller.

Teadvuse tasandite kalibreerimine 

Hawkinsi töid läbib kontseptsioon teadvuse tasandite kalibreerimisest, mis põhineb nn rakenduslikul kinesioloogial. Teadvuse tasandeid kalibreeritakse logaritmilisel skaalal vahemikus ühest kuni tuhandeni ning seda rakendatakse nii inimeste, raamatute, õpetuste kui ka organisatsioonide, asutuste ja ettevõtete ning mitmesuguste toodete suhtes, et määratleda nende "tõeväärtust". Tulemuseks on kõikehõlmav "teadvuse kaart", milles igale nähtusele on omistatud kindel arv-väärtus.

Raamatud 

 Power vs. Force ISBN 9781401945077
 The Eye of the I ISBN 9781781807682
 I: Reality and Subjectivity ISBN 9781401945008)
 Truth vs. Falsehood ISBN 9781401945060
 Transcending the Levels of Consciousness ISBN 9781401945053
 Discovery of the Presence of God ISBN 9781401944988
 Reality, Spirituality and Modern Man ISBN 9781401945039
 Healing and Recovery ISBN 9781401944995
 Along the Path to Enlightenment ISBN 9781848504516
 Dissolving the Ego, Realizing the Self ISBN 9781848504202
 Letting Go: The Pathway of Surrender ISBN 9781933885995

Viited

Välislingid

Toetavad 
 Veritas Publishing (Hawkinsi enda kirjastuse koduleht)

Kriitilised 
 spiritualteachers.org
 Sarlo's Guru Rating Service
 The Sceptic's Dictionary

Ameerika Ühendriikide psühholoogid
Vaimsed õpetajad
Sündinud 1927
Surnud 2012
Kustav Soosild

Kustav Soosild (kuni 8. aprillini 1937 Kustav Stolzen; 21. veebruar / 6. märts 1903 Tallinn – 4. veebruar 1944 Białystok, Białystoki ringkond, okupeeritud Poola) oli eesti poksija.

Ta sai Eesti meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 2. koha aastatel 1924 ja 1925. 

Ta osales 1926. aastal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) ühe korra Eesti ja Soome maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise ning ühe korra Eesti ja Läti maavõistlusel, kus kaotas samuti oma kohtumise.

Ta võitles teises maailmasõjas vabatahtlikuna idarindel. Arvatavasti sai ta rindel haavata ning suri 4. veebruaril 1944 Białystokis, mis tol ajal oli kaugel rinde tagalas.

Viited

Kirjandus
Leinakuulutus. Eesti Sõna nr 116, 20. mai 1944. Lk 3
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid
Kustav Soosilla (Gustav Stolzeni) sporditulemused

Eesti poksijad
Tallinna Toompea Kaarli koguduse liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1903
Surnud 1944
Mait Pärt

Mait Pärt (sündinud 12. juulil 1946 Raasiku vallas) on eesti insener ja karikaturist.

Õppis Arukülas koolis, kus pärast seitsmenda klassi lõpetamist läks õppima Tallinna Tehnikakõrgkooli ehituserialale (tollel ajal oli Ehitus-ja Mehaanikatehnikum), mille lõpetas 1964. aastal. Pärast kooli lõpetamist teenis aega Tallinna lähistel piirivalvekordonis.

Peale sõjaväge läks tööle Tallinna Sanitaartehniliste Tööde Valitsusesse meistriks ja töödejuhatajaks, kus töötas viis aastat. Pärast seda töötas kolm aastat osakonnajuhatajana Siseministeeriumi konstrueerimisbüroo insenerina ning kaks aastat tootmiskoondises Mistra juhtiva konstruktorina. Aasta töötas Kultuurimälestiste RPI-s juhtiva insenerina. 1980. aastast asus elama Saaremaale, kus algul töötas Kingissepa rajooni Põllumajandusvalitsuses, hiljem AS Saare Ehitusprojektis vaneminsenerina ja tehnoloogiaosakonna peainsenerina viisteist aastat. Edasi asus tööle Kuressaare veevärki, kus algul oli klienditeeninduse osakonna juhataja, hiljem juhataja asetäitja.

Tema karikatuure on avaldatud ajalehtedes Harju Elu, Kommunismiehitaja ja Meie Maa. Kokku on trükis avaldatud üle 1000 tema karikatuuri.

Viited 

Eesti insenerid
Eesti karikaturistid
Sündinud 1946