joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Røros

Røros (lõunasaami keeles Plassje) on linn Norras Sør-Trøndelagi maakonnas, Rørosi valla keskus.

Linn on nimetatud kunagise Rørosi (1530. aasta paiku nimetatud Røraasiks) talu järgi, mille maadele on linn asutatud. Linna nimi tuleb Røa jõe nimest, millele liitub sõna "os", mis tähendab norra keeles jõesuud. Linnas suubub Røa jõgi Norra kõige suuremasse ja pikemasse Glåma jõkke. Kuid see, mida tähendab Røa jõe nimi, on teadmata. Samuti pole seletust asula saamikeelsele nimele Plassje.

Elanike arv on 3761 (2015).

Rørosi ametlik nimi on 'mägilinn' (bergstad), sest Røros on vana kaevanduslinn. 17. sajandi keskelt kuni 20. sajandini kaevandati seal algul ainult vasemaaki, pärast lisaks vasele ka tsinki. Esimene kaevandus rajati 1644. Vase ja tsingi hinna languse tõttu maailmaturul ning kaevanduste ammendumise tõttu suleti viimane kaevandus 1977 pärast 333 aasta pikkust tegutsemist. Kogu linn kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Rootslased põletasid Skåne sõja ajal 1678 ja 1679 linna maha. 1718 vallutas linna kolmandat korda kindral De la Barre. Kuid sama aasta 30. novembril hukkus Karl XII Fredriksteni all ning De la Barre otsustas linna maha jätta ja taanduda peavägede juurde põhja poole. See lõppes kohutavalt: üle 3000 halvasti ettevalmistatud sõduri hukkus karmi ilma tõttu Rørosi lähedal mägedes (Karoliinide surmamarss).

Tänapäeval korraldatakse igal talvel linnas Rørosmartnani laata. Sealt käib igal aastal läbi 50–70 tuhat turisti. Laat algab iga veebruari viimasel teisipäeval ja kestab 5 päeva. Alates 1994 etendatakse laada ajal vabaõhuetendust, millega mälestatakse tuhandete Rootsi sõdurite surnukskülmumist.

Røros on Norra üks kõige külmemaid linnu. Linna madalaim õhutemperatuur –50,4 °C mõõdeti 13. jaanuaril 1914. Kui 2010. aasta talvel tabas Euroopat külmalaine, mõõdeti seal –42 °C. Talvel on tingimused suusatamiseks ülihead, eriti veebruarist aprillini, kui päike käib kõrgemalt ja päevad on pikemad kui varatalvel. 2008. aasta juulis püstitati Rørosi uus soojarekord +30,7 °C. Aastane keskmine sademete hulk on umbes 500 mm. Kõige kuivem periood on veebruarist maini.

Tööstuses on valdavad puidutöötlemine ja mööblitööstus. Linnas käib palju turiste.

Rørosi läbib raudtee (Rørosbanen) ja linnal on püsilennuühendus Osloga.

Linnas on kaevandusmuuseum ja 1784. aastal ehitatud Rørosi kirik.

Ilmuvad ajalehed Arbeidets Rett ja Fjell-Ljom.

Norra linnad
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Norras
Satyricon (ansambel)

Satyricon on Norra black metal'i ansambel, mis algul tegutses nimega Eczema.

Satyriconi asutasid Czral (Carl-Michael Eide) ja Wargod 1990. aastal. Haavard (Ulver) ühines nendega hiljem. 

Ansambli esimene album "Dark Medieval Times" näitas bändi seost keskajaga. Nende teine album "The Shadowthrone" jätkas keskaja vaimu. Satyriconi kolmas album "Nemesis Divina" avaldati aastal 1996. 

"Rebel Extravaganza", Satyriconi neljas album, ilmus 1999. aastal. See sisaldas rohkem industriaalmetalit kui eelmised albumid. 

2000. aasta aprillis ja mais tuuritas Satyricon ansambliga Pantera.

Praegused liikmed
Satyr (Sigurd Wongraven) – laulja, kitarr, süntesaator, bass (1990—) 
Frost (Kjetil-Vidar Haraldstad) – trummid (1992—)

Endised liikmed
 Kveldulv (Ted Skjellum – tuntud ka kui Nocturno Culto Darkthrone'ist) – kitarr (1996)
 Lemarchand (Håvard Jørgensen) – kitarr (1990—1992)
 Samoth (Tomas Thormodsæter Haugen) – bass (1993—1996)
 Wargod (Vegard Blomberg) – bass (1990—1993)
 Exhurtum (Carl-Michael Eide) – trummid (1990—1992)

Diskograafia

Stuudioalbumid
Dark Medieval Times (1993)
The Shadowthrone (1994)
Nemesis Divina (1996)
Rebel Extravaganza (1999)
Volcano (2002)
Now, Diabolical (2006)
The Age of Nero (2008)

EP-d
Megiddo (1997)
Intermezzo II (1999)
My Skin is Cold (2008)

Singlid
K.I.N.G. (2006)
The Pentagram Burns (2006)
Black Crow on a Tombstone (2008)

Kogumikud
The Forest Is My Throne / Yggdrassil (1995)
The Box Set (3 LP-d) (1998)
Ten Horns – Ten Diadems (2002)

Demod
All Evil (1992)
The Forest Is My Throne (1993)

Videograafia
Mother North (1996)
Roadkill Extravaganza (2001)

Märkused

Välislingid
 Ametlik koduleht (inglise keeles)
 Fännileht (inglise ja vene keeles)

Norra ansamblid
Nea

Nea on jõgi Norras Trøndelagi maakonnas Tydali ja Selbu vallas. Selle pikkus on 80 km.

Nea lähe on Sylsjøeni järves, sealt voolab jõgi 3 km kuni suubub Nesjøeni järve, pärast mida läbib see Vessingsjøeni järve. Tydali vallas suubub Neasse Tya jõgi. Edasi voolab jõgi Tydaleni orus. 15 km enne seda, kui Nea ise suubub Selbusjøeni järve, liitub sellega Rotla jõgi. 

Nea kuulub Nea-Nidelvvassdrageti valglasse.

Norra jõed
Trøndelagi maakond
Keskpunkt

Keskpunkt ehk kese ehk tsenter võib tähendada
 kera, sfääri ringi või ringjoone keskpunkti,
 korrapärase hulknurga keskpunkti,
 lõigu keskpunkti.

Vaata ka
Kõveruskeskpunkt
Punkt (matemaatika)

Geomeetria
Meeri Säre

Meeri Säre (14. juuli 1929 Tartus – 4. mai 2009 Tallinnas) oli eesti teatrikunstnik.

Elukäik
Meeri Säre õppis 1945–1948 Tartu Muusikakoolis, lõpetas 1948 Tartu 2. Keskkooli ja 1954 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas 1954–1955 Estonias ja 1955–1957 Eesti Televisioonis.

Üle 40 aasta (1957–1998) töötas Meeri Säre Vanemuise teatris. Aastatel 1967–1991 oli ta Vanemuise peakunstnik. Tema töödest äratasid enim tähelepanu kujundused Ülo Vilimaa balletilavastustele 1960–1980. aastatel.

Meeri Säre oli üks Tartu Mänguasjamuuseumi algatajatest ja käimalükkajatest. Ta kogus ja valmistas nukke ning on eksponeerinud neid näitustel nii Eestis kui ka Soomes.

Lavastused
Meeri Säre lavakujunduste nimekirjas on enim muusika- ja balletilavastusi, vähem draamalavastuste kujundusi.

Muusikalavastused
Pietro Mascagni "Talupoja au" 1963
Giacomo Puccini "Madame Butterfly" 1964 ja 1975
Gustav Ernesaksa "Tormide rand" 1968
Enn Vaiguri, Kaarel Irdi ja Veljo Tormise "Külavahelaulud" 1972
Šantõri "Pickwick-klubi" 1978
Eduard Tubina "Reigi õpetaja" 1979
George Gershwini "Porgy ja Bess" 1983
Raimo Kangro "Ohver" 1983 
Peter Abrahami "Victoria ja tema husaar" 1995

Balletilavastused
"Kontrastid" 1967 
"Maalid" 1969
"Käed" 1973
Adolphe Adami "Giselle" 1970
Lydia Austeri "Tiina" 1984
Eugen Kapi "Kalevipoeg" 1985
Lydia Austeri "Bambi" 1987

Draamalavastused
Juhan Smuuli "Lea" (1960) 
Juhan Peegli ja Kaarel Irdi "Ma langesin esimesel sõjasuvel" 1979 
Olev Antoni "Laudalüürika" 1980

Tunnustus
1970. aastal pälvis ta Eesti NSV teenelise kunstniku ja 1982. aastal Eesti NSV rahvakunstniku aunimetuse.

Eesti teatrikunstnikud
Eesti NSV rahvakunstnikud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1929
Surnud 2009
Fantoft

Fantoft on põhiliselt aedlinnast koosnev elurajoon Bergeni lõunaosas, 5 km kaugusel kesklinnast  Fana ja Årstadi linnaosas Løvstakkeni mäe ja Byfjellene vahel. Ta piirneb Paradisi, Fjøsangeri, Storetveiti ja Nattlandiga. Umbes 15 km edelas on Fleslandi lennujaam ja kümneminutise jalgsimatka kaugusel on Nordåsvatnet, mille sopis on kuningliku perekonna residents Gamlehaugen, mida ümbritsevad avalikkusele avatud suured aiad.

Seal on üliõpilaste ühiselamuid (Fantoft Studentboliger) ja maju vallalistele. 

Aastal 1978 avati Chr. Michelseni Instituudi labori- ja halduskompleks. 

Fantoftis on Fantofti püstpalkkirik. 

Bergeni kiirtrammil tuleb Fantoftis peatus.

19. sajandil oli Fantoft oma piirkonnas haruldase lopsaka loodusega bergenlaste armastatud väljasõidukoht, kus oli võimalik metsas piknikku pidada. 20. sajandil istutati ümbritsevad mäed kunstlikult täis. Seal oli ka nüüdseks hävinud Birkelundi restoran. Fantofti lähedal Landåsis oli Edvard Griegi perekonna häärber.

Nimi tuleb vanapõhja sõnadest forn 'vana' ja tuft 'jäätmaa'.

Välislingid
Store norske leksikon

Bergen
Priit Potisepp

Priit Potisepp (sündinud 30. juunil 1968) on Eesti riigiametnik, 2004–2012 Statistikaameti peadirektor.

Haridus  
Priit Potisepp lõpetas 1986. aastal Kilingi-Nõmme Keskkooli ning 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna tootmise ökonoomika ja juhtimise eriala. Lisaks on ta õppinud Kieli Rakenduskõrgkooli majandusteaduskonnas investeerimis- ja finantsanalüüsi ärijuhtimise erialal.

Töökäik 
 1995–1999 AS Eesti Kindlustus, elukindlustuse direktor, juhatuse liige
 1999–2002 Hansapanga Kindlustuse juht
 2002–2004 Hansapanga kontori- ja müügivõrgu juht
 2004. aastast 2012. aasta oktoobri lõpuni Statistikaameti peadirektor

Isiklikku 
Priit Potisepp on abielus ja kahe lapse isa. Ta räägib eesti, inglise, saksa ja vene keelt.

Viited

Välislingid 
 Priit Potisepp statistikaameti kodulehel
 Liina Leiten "Priit Potisepp pereisa rollis" Äripäev, 21. september 2001 (intervjuu)
 "Statistikaameti uus juht on Priit Potisepp" Postimees, 6. detsember 2004

Eesti riigiametnikud
Sündinud 1968
Hendrik Soo

Hendrik Soo (19. mai 1879 Tihemetsa vald, Pärnumaa – 27. september 1939 Pärnu) oli Pärnu linnapea.

Õppis Voltveti-Kuusalama algkoolis (1888–1890) ja Saarde kihelkonnakoolis, seejärel Pärnu linnakoolis, mille lõpetas 1898. aastal. 1899–1912 töötas Pärnu maakonna politseivalitsuses. 1912. aastal sooritas eraadvokaadi eksami.

Aastatel 1912–1916 töötas Pärnus advokaadina. 1917 sai ta Pärnu miilitsaülemaks, 1918–1921 ja 1933–1936 oli ta Pärnu linnanõunik ning 1920–1924 ja 1936–1939 Pärnu linnapea. Ta oli ka Eesti Linnade Liidu juhatuse liige. Majaomanikkude Koja juriidilise toimkonna liige.

Tunnustus
Eesti Punase Risti teenetemärgi III klass, 1938
Valgetähe teenetemärgi III klass, 1939

Viited

Pärnu linnapead
Eesti advokaadid
Majaomanikkude Koja liikmed
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Pärnu Alevi kalmistule maetud
Sündinud 1879
Surnud 1939
Sammalhabe

Sammalhabe on tegelane Eno Raua lasteraamatust "Naksitrallid".

Ta on väikest kasvu rohekate riiete ja kübaraga mehike, kellel on pehmest samblast habe, kus kasvavad ilusad punased pohlad.

Sammalhabe on naksitrallidest kõige tasakaalukam ja rahulikum. Ta tunneb end tugevalt seotud olevat loodusega, näiteks ei maga ta metsas ööbides kunagi kusagil mujal kui otse maapinnal lõkkeaseme ääres. Ta tunneb hästi loodusravi (põdrasamblatee Kingpoole köha vastu, rassi-nimeline taim rottide vastu) ning suhtleb hoolivalt loomadega (rästik Rudolf, linnupesa valvamine oma habemes jm).

Tema motoks võib pidada lauset "Looduses peab valitsema tasakaal."

Sammalhabe sai nime Eno Raua kunagise pseudonüümi Eno Sammalhabe järgi.

Kirjandusteoste tegelased
Eno Raud
Aarne Pung

Aarne Pung (kuni 1939 Arnold Puns; 30. juuni 1909 Kõnnu vald, Harjumaa – 14. august 1994 Tallinn) oli eesti agronoom ja põllumajandusteadlane.

Pung õppis 1932. aastast Tartu Ülikoolis agronoomiat, lõpetades ülikooli 1938. 1946. aastal sai ta samas teaduste kandidaadi kraadi agronoomias (väitekiri "Tõuaretustöö aluseid Eesti NSV piimakarja taastamisel") ning 1953 doktorikraadi agronoomias (väitekiri "Eesti veisetõugude kujunemine ja teed nende parandamiseks"). Ta oli korporatsioon Rotalia vilistlane.

Aastatel 1936–1939 töötas Aarne Pung Tartu Ülikooli Zootehnika Katsejaama abiassistendina ja 1939–1941 Konjunktuurinstituudis. 1941–1944 teenis Pung Punaarmees. Hiljem oli ta Tartu Riikliku Ülikooli ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppejõud, professor (1954) ja akadeemik (1969).

Tunnustus
1977 – Eesti NSV teeneline teadlane

Eesti agronoomid
Eesti põllumajandusteadlased
Eesti Maaülikooli professorid
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti NSV IV Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV V Ülemnõukogu liikmed
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Rotalia liikmed
Eesti NSV teenelised teadlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1994
Eduard Marguste

Eduard Marguste VR II/3 (7. märts 1897 Viljandi vald, Viljandimaa – 28. mai 1942 Juhnov, Kaluuga oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

1939–1940 Kuperjanovi partisanide pataljoni ülem.

E. Marguste oli korp! Ugala vilistlane.

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941.

Välislingid
Ohvitseride andmebaas

Kuperjanovi Jalaväepataljoni ülemad
4. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Korporatsioon Ugala liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1897
Surnud 1942
Surnud 2. augustil

Siin loetletakse 2. augustil surnud tuntud inimesi.

686 – Johannes V, paavst aastatel 685–686
1560 – Franz von Lipperheide, Liivi ordu rüütelvend
1745 – Jacques-Étienne Montgolfier, prantsuse paberivabrikant, õhupalli loojaid
1884 – Paul Abadie, prantsuse arhitekt
1919 – Oskar Rootsman, eesti luuletaja
 1919 – Tibor Szamuely, juudi rahvusest Ungari kommunistlik poliitik ja ajakirjanik
1921 – Enrico Caruso, itaalia ooperilaulja (tenor)
1922 – Alexander Graham Bell, šoti päritolu ameerika teadlane, leiutaja ja õpetaja
1923 – Warren Harding, Ameerika Ühendriikide 29. president, ametis aastatel 1921–1923.
1934 – Paul von Hindenburg, Saksamaa sõjaväelane ja riigitegelane, president 
1937 – Artur Sirk, Eesti advokaat ja poliitik
1940 – Allo Koik, Eesti sõjaväelane 
1941 – Oskar Köster, Eesti poliitik
1945 – Pietro Mascagni, itaalia helilooja ja dirigent
1946 – Andrei Vlassov, Nõukogude Liidu sõjaväelane
1955 – Aleksander Paikre, Eesti poliitik
1961 – Heinrich Luiga, Eesti kohtunik
1965 – František Langer, juudi rahvusest Tšehhi kirjanik, sõjaväearst, kirjanduskriitik ja esseist
1967 – Ādolfs Ābele, läti helilooja, dirigent, organist ja muusikapedagoog
1969 – Bernhard Jürgens, eesti arst ja arstiteadlane
1972 – Karl Kaur, eesti lastearst
1974 – Vootele Meipalu, eesti akušöör-günekoloog
1976 – Fritz Lang, Austria-Saksa-USA filmirežissöör, stsenarist ja näitleja
1977 – Kustas Põldmaa, eesti õpetaja, kirjanik ja loodushoidja
1979 – Kaarel Karm, eesti näitleja
1980 – Gene Weltfish, Ameerika antropoloog ja keeleteadlane
1982 – Gunnar Bärlund, Soome ja Ameerika Ühendriikide poksija
1988 – Valle Resko, soome poksija ja pesapallur, spordipedagoog ja -tegelane
1989 – Anton Kaber, eesti advokaat
1997 – James Krüss, saksa luuletaja ja proosakirjanik
1998 – Roland Kriit, eesti klarnetist
2003 – Kalev Koger, eesti haridustegelane ja ajaloolane
2004 – Heinrich Mark, Eesti Vabariigi peaminister presidendi ülesannetes 1990–1992
2006 – Ferenc Szusza, ungari jalgpallur (82) 
 2006 – Holger Börner, Saksamaa poliitik, Hesseni liidumaa peaminister 1976–1987 (75) 
2007 – Holden Roberto, Angola poliitik ja vabadusvõitleja (84) 
 2007 – Igor Plehhanov, vene motosportlane, kolmekordne NSV Liidu meister (74)
 2007 – Evan Enwerem, Nigeeria poliitik, senati president aastal 1999 (71)
2008 – John F. Seiberling, USA poliitik (89) 
 2008 – Helga Gitmark, Norra poliitik (78) 
 2008 – Fujio Akatsuka, jaapani mangakunstnik (72) 
 2008 – Pérez Celis, Argentina kujur (69) 
 2008 – Gerard McDonnell, iiri kaljuronija (37) 
 2008 – Rolf Bae, Norra kaljuronija (33) 
2009 – Billy Lee Riley, USA rockabilly''-muusik
2011 – Andrei Kapitsa, vene geograaf 
2012 – Sir John Keegan, Briti sõjaajaloolane 
 2012 – Mihaela Ursuleasa, rumeenia pianist 
2014 – Barbara Prammer, Austria poliitik 
2015 – Johannes Virm, Austraalia eesti poksija 
 2015 – Valentin Bukin, vene näitleja 
 2015 – Cilla Black, inglise laulja ja näitleja 
 2015 – Natalja Moltšanova, vene sukelduja 
 2015 – Anders Hugger, taani poksija 
2017 – Jim Marrs, ameerika uudistereporter, kolledžiõpetaja ja kirjanik
2020 – Žaksõlõk Üškempirov, kasahhi rahvusest Nõukogude Liidu maadleja

August, 02.
Hellenurme mõis

Hellenurme mõis (saksa keeles Hellenorm) oli rüütlimõis Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Tänapäeval kuulub mõisasüda Elva valda Tartu maakonnas.

Ajalugu
Hellenurme mõisa on esmakordselt mainitud 1641. aastal, mil see kuulus Wrangellidele. Põhjasõja järel kuulus mõis Dückeritele ja Bruiningkitele.

1850. aastal ostis mõisa Theodor Johann von Middendorff. Seal elas ja töötas ka tema poeg, tuntud looduseuurija ja akadeemik Alexander Theodor von Middendorff.

Hellenurme mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli ornitoloog Ernst von Middendorff.

Varia
1865–1866 oli Hellenurme mõisas koduõpetajaks Jakob Hurt.

Pildid

Vaata ka
Hellenurme mõisa kalmistu

Kirjandus
Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 96-7.
 lk.134-135
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 412 .

Välislingid

Hellenurme mõisast Eesti mõisaportaalis
Hellenurme mõisast Palupera valla kodulehel

Liivimaa fideikomissmõisad
Tartumaa mõisad
Elva vald
Rõngu kihelkond
Uderna mõis

Uderna mõis (saksa keeles Uddern) oli rüütlimõis Rõngu kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Elva valda Tartu maakonnas.

Ajalugu
Uderna mõisa on esmakordselt mainitud 1486. aastal, mil see kuulus Tiesenhausenitele. Läbi ajaloo on mõisal olnud hulk omanikke. Uderna mõis on kuulunud nii Volskytele, Sbinskytele kui ka Günsterbergidele.

Viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Oskar Matthias Fuchs.

Kirjandus
Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 90–91.
 lk.135-137
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 412 .

Välislingid 
Uderna mõisast Eesti mõisaportaalis

Tartumaa mõisad
Elva vald
Rõngu kihelkond
Heckmondwike

Heckmondwike (hääldatakse nii, et riimub sõnaga "like", kohalik hüüdnimi on Hecky) on linn Inglismaal West Yorkshire'is Kirkleesi ringkonnas. 

See asub 14 km Leedsist edelas.

2011. aastal elas seal 16 986 inimest.

Suurbritannia linnad
West Yorkshire
Gustav Pihlakas

Gustav Pihlakas (17. veebruar 1864 Kiiu vald, Harjumaa – 4. juuli 1937 Tallinn) oli eesti kirjastaja ja raamatukaupluse omanik.

Ta õppis ühe aasta Sompa vallakoolis, seejärel läks 15-aastasena Tallinna, kus sai tööd rändava raamatukaupmehena ja rändas raamatuid müües mööda Eestit. 

Ta oli aastatel 1885–1931 tegutsenud omanimelise kirjastuse omanik ja juht.

Ta avas 1899. aastal Tallinnas raamatu- ja kirjutustarvete äri ning hiljem asutas selle juurde köitekoja ja paberilao, 1922. aastal ka kartonaažitöökoja. Pihlaka kirjastuses ilmus nii õpperaamatuid kui ka ilukirjandust. 

1912. aasta detsembris kolis Pihlakas oma äri Jaani tänav 6 (praegu Pärnu mnt 10) ruumesse.

Ta tegi annetusi kultuuri ja heategevuse jaoks, näiteks andis ta 1 000 000 marka Tallinna konservatooriumile maja ehitamiseks.

Gustav Pihlakas on koos perekonnaga maetud Tallinna Vana-Kaarli kalmistule. Matmispaika tähistab monumentaalne hallist graniidist hauasammas.

Viited 

Eesti kirjastajad
Eesti majaomanikud
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1864
Surnud 1937
Johannes Aavik (politseinik)

Johannes Aavik (9. november 1888 Sõmeru vald, Virumaa – 15. jaanuar 1944 Kraslagi vangilaager, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti õpetaja ja politseinik.

Töötas 1907–1920 õpetajana Palal Vohnja vallas, Rägaveres ja Viru Roelas, alates 1920 politseis, alates 15. märtsist 1921 oli Sõmeru rajooni konstaabel. 

Arreteeriti NKVD poolt Molotovi oblastis Venemaal. Suri nõukogude vangilaagris.

Viited

Eesti politseinikud
Eesti õpetajad
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1888
Surnud 1944
Berneray

Berneray (gaeli Beàrnaraidh) on saar Välis-Hebriidides.

2001. aastal elas saarel 123 inimest. Pindala on 10,1 km².

Atlandi ookeani saared
Šotimaa saared
Ants Lusti

Ants Lusti (sündinud 10. veebruaril 1968) on eesti turundustegelane ja koolitaja.

Haridus 

 Režii ja näitejuhtimine (Tallinna Pedagoogikaülikool, 1990)
 Diplomaatia ja rahvusvahelised suhted (Eesti Diplomaatide Kool, 1993)
 Turundus (Markkinointi Instituutti, 1999)
 Rahvusvaheline ärijuhtimine Executive MBA (Estonian Business School, 2005)

Töökohad (1989–2012) 

 Eesti Televisiooni saate "Miljon miksi" saatejuht
 Eesti Raadio reporter-saatejuht
 VAT Teatri näitleja
 Välisministeerium attaché
 Inorek Marketingu tegevdirektor, juhataja
 B2B offer.com juhataja
 Leo Express juhatuse esimees
 Kontuur Leo Burnetti juhatuse esimees
 Eesti Eco klastri arendusjuht

Liikmesus 

 Identity OÜ (http://identity.ee/) juhataja ja konsultant;   
 Creative Union AS (http://creativeunion.com/) juhatuse liige;   
 Mobile Digital OÜ (http://mdigital.ee/) juhatuse liige;
 Kultuurituur MTÜ (http://kultuurikoor.ee/) juhatuse liige;   
 Vaba Lava SA (http://vabalava.ee/) nõukogu liige;   
 Kuressaare Ametikooli (http://www.ametikool.ee/) nõunik;   
 Tallinna Ülikooli Avatud Akadeemia (https://www.tlu.ee/et/Avatud-akadeemia/Avatud-akadeemia) nõukoja liige.  
 Eesti Reklaamiagentuuride Liidu (ERAL) asutajaliige (1998)  
 Ühenduse R.A.A.A.M. asutajaliige (2000)  
 Kultuuriministeeriumi Etendusasutuste rahastuskomisjoni liige 2008–2011

Avalikud tunnustused 

Kontuur Leo Burnett – aasta agentuur Eesti Kuldmuna 2003 konkursil;
Leo Express – Media Agency of the Year – auhind rahvusvahelisel Golden Hammer 2004 konkursil Riias;
Identity – Golden Hammer otseturunduse kategoorias rahvusvahelisel Golden Hammer 2008 konkursil Riias;
Identity – Silver Hammer kõige innovaatilisema idee eest reklaamikampaaniate kategoorias rahvusvahelisel Golden Hammer 2008 konkursil Riias;
Identity – Grand Prix rahvusvahelisel Golden Hammer 2008 konkursil Riias; 
Identity – Creative Agency of the Year – auhind rahvusvahelisel Golden Hammer 2008 konkursil Riias;
Kontuur Leo Burnett – aasta agentuuri nimetus Eesti Kuldmuna 2009 konkursil;
Identity – Aasta Innovatsioonilahendus Eesti Kuldmuna 2009 konkursil; 
Kontuur Leo Burnett – Äripäeva Turunduse TOP 2009 võitja reklaamiagentuuride seas; 
Identity (koostöös Ruumilabori ja Allianss Arhitektidega) – Eesti paviljoni idee ja teostus – Eesti paviljoni 30 parima vaatamisväärsuse hulka valimine Shanghai EXPO 2010-l;
Identity – Shanghai EXPO 2010 Eesti paviljoni koorikaraoke kontseptsioon "Singing Saturdays" – parim kliendipromotsiooniüritus Eesti Kuldmuna 2011 konkursil;
Identity – parim näitus (koostöös Ruumilaboriga) Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemiakonkursil, 2013;  
 Identity – (koostöös partneritega) Eesti Aasta Turundustegu ja Grand Prix – Retro FM rebränding (Sky Media) 2014;  
 Identity – parim disainilahendus Maiasmoka kohvik – White Square Festival, Minsk 2014;
 Identity – parim logo Loomelabor (ADCE/Eesti Disainiauhind 2015);
 Identity – parim näitus Riigikogu 95. aastapäeva näitus (Eesti Sisearhitektide Liidu Aastapreemiad 2015).

Eesti inimesed
Sündinud 1968
Eesti majandustegelased
Ashiya

Ashiya (jaapani 芦屋) on linn Jaapanis Hyōgo prefektuuris.

Ta asub Hyōgo prefektuuris Ōsaka ja Kōbe vahel. Ta piirneb läänes Kōbe ja idas Nishinomiyaga. Halduspiires on linna lindala 18,47 km² ja 2009. aasta seisuga elab seal 93 094 inimest.

Esitatud tulumaksudeklaratsioonide põhjal on Ashiya elanike keskmine sissetulek suurem ükskõik missuguse teise Jaapani linna elanike keskmisest sissetulekust. Suure hulga rikaste ja kuulsate elanike tõttu on Ashiyat nimetatud Jaapani Beverly Hillsiks. Ashiyas elab ka Ryōji Nayori, kes pälvis 1991. aastal Nobeli keemiaauhinna.

Ashiya asutati alevina 1871. 20. sajandi algul määrati see linnalise asustuse piirkonnaks. See põhjustas Osaka lahe äärsetele mäenõlvadele suurte ühepereelamute ehitamise, mille juurde kuulusid tenniseväljakud, ujulad, teemajad jne. Linnaks sai Ashiya 10. novembril 1940.

1945 keelustati Ashiyas hasartmängud ja meelelahutusasutused ning väikesed tootmisettevõtted. Need seadused kehtivad tänapäevani ja üheski teises Jaapani omavalitsuses ei ole sääraseid ettekirjutusi.

Alates 24. maist 1961 on Ashiya sõpruslinnaks Californias asuv Montebello.

1964 avati Ashiya ülikool, 1991 Ashiya kunsti- ja ajaloomuuseum.

1991 valisid linlased linnapeaks 11. juulil 1928 sündinud Harue Kitamura. Ta oli esimene naine Jaapanis, kellest sai suure linna linnapea. Kitamura oli linnapea ka 17. jaanuaril 1995 toimunud Kobe maavärina ajal.

Alates 2008 on Ashiyas keelustatud väiksema kui 4269 m² suuruse kinnisvara ostmine, müümine ja rajamine.

Ashiyat teenindab neli raudteejaama. Keskne raudteejaam on Ashiya JR West. Linnas on ka Hanshini Ashiya ja Uchide raudteejaamad, rahulikumas põhjaosas on Hankyu Ashiyagawa jaam.

Linna tunnuspuu on jaapani must mänd ja tunnuslill on asalea.

Elanike arv
 2008 – 93 100
 2009 – 93 500

Viited

Välislingid 

Ashiya koduleht (jaapani ja inglise keeles)

Hyōgo prefektuuri linnad
Marit Tarkin

Marit Tarkin (sündinud 21. septembril 1968) on eesti õpetaja.

Ta õpetas aastatel 1994–2021 Kuressaare Gümnaasiumis eesti keelt ja kirjandust. Alates 2021. aastast töötab Marit Tarkin Saaremaa Gümnaasiumis kogukonnajuhina.

Marit Tarkin oli Saare maakonna aasta õpetaja aastal 2003. 8. mail 2009 nimetas Naiskodukaitse Saaremaa ringkond Marit Tarkini maakonna aasta emaks.

Tunnustus
 2003 Saare maakonna aasta õpetaja 
 2009 Saare maakonna aasta ema
 2018 Eesti Väitlusseltsi tunnustus – aasta väitlusõpetaja
 2019 Saare maakonna aasta gümnaasiumiõpetaja

Välislingid
 "Peakorraldaja Marit Tarkini hinnang suurele teatriõhtule" Meie Maa, 27. november 2007
 Raul Vinni, "Aasta ema on Marit Tarkin" Oma Saar, 9. mai 2009
 Raul Vinni, "Aasta ema tahaks olla nagu vihmavarjuga Mary Poppins" Oma Saar, 9. mai 2009
 Ene Kallas, "Aasta ema Marit Tarkin: see tiitel kuulub kõigile Saaremaa naistele" Meie Maa, 9. mai 2009

Eesti õpetajad
Sündinud 1968
Kollane ülane

Kollane ülane (Anemone ranunculoides) on ülase perekonda kuuluv taimeliik. 

Tegemist on mitmeaastase taimega, mis on levinud Mandri-Euroopas ja Väike-Aasias, veidi vähem Vahemere aladel. Kasvab leht- ja segametsades, metsaservadel, põõsastikes jõe- ja ojakallastel. Levikut takistavad varisevad lehed ja tihe samblakiht.

Kasv ja ehitus 
Kollane ülane õitseb märtsist kuni maini.

Taim kasvab 5–15 sentimeetri kõrguseks, õie läbimõõt võib olla kuni 1,5 sentimeetrit. Kroonlehed õiel puuduvad, selle asemel on viis kuni kaheksa tupplehte. Taimel leidub palju tolmukaid ja emakaid.

Õiest pisut allpool asuvad ainsad varrelehed. Kollase ülase lehed on peaaegu ilma kaitsekihtideta, kuna taim vajab neid vaid paaril kuul – lehed on suureks ahvatluseks putukatele ja seentele. Vili on kollasel ülasel kõvera nokaga, karvane, umbes 4 mm pikkune pähklike.

Paljunemine 
Kollane ülane paljuneb nii seemnetega kui ka vegetatiivselt – risoomi abil. Seemnete peamiseteks levitajateks võib lugeda sipelgaid. Risoomi külgharudest arenevad uued taimed, kuid vaid juhul, kui risoomiharu kaotab ühenduse emataimega.

Mürgisus 
Kollane ülane on mürgine taim ning pärast taime korjamist ei tohiks kindlasti käega silmi või nägu hõõruda. Mürgistuse võib saada isegi sellest, kui taime kaua käes hoida, kuna taimemahl pääseb kätele. Peamiselt põhjustavad nad nahal vesiville, mis lõhkevad mõne aja pärast ja tekitavad väga raskesti paranevaid haavu. Eriti mürgine on risoom, millega kunagi surmati isegi loomi.

Kasutus rahvameditsiinis 
Kollase ülase mürke on kasutatud juba mõnda aega. Eestlased on ravinud nende mürkidega eelkõige reumat ja peavalu – pannes välispidiselt nahale värskeid taimeosi. Kollane ülane on väidetavalt aidanud ka teisi haigusi ületada nagu näiteks: astma, rahhiit, silmahaigused, läkaköha, halvatus, vesitõbi, süüfilis jt. Samuti on kollase ülase lehti tarvitatud higistamist soodustava vahendina ning neerude ja kopsude töö tugevdajana.

Ravimisega peab olema muidugi ettevaatlik, sest mürgise taimega võib endale kasu asemel ka suurt kahju tekitada.

Viited

Välislingid 
 

Tulikalised
Eesti tulikalaadsed
Mürgised taimed
Bedfordshire

Bedfordshire on krahvkond Inglismaal East of Englandi regioonis. 

Bedfordshire jaguneb 3 tervikomavalitsuseks: 

 Bedford
 Kesk-Bedfordshire
 Luton

Viited 

Inglismaa krahvkonnad
Kesk-Bedfordshire

Kesk-Bedfordshire on tervikomavalitsus Inglismaal Bedfordshire'i krahvkonnas. See moodustati Mid Bedfordshire'i ja South Bedfordshire'i liitmisel 1. aprillil 2009.

Valimised omavalitsuse nõukogusse toimusid 4. juunil 2009. Nõukogusse valiti 66 liiget.

Välislingid 

http://www.centralbedfordshire.gov.uk/default.aspx 

Inglismaa tervikomavalitsused
Oxfordshire

Oxfordshire on krahvkond Inglismaal. 

Praegustes piirides on krahvkond alates 1974. aastast.

Oxfordshire jaguneb 6 omavalitsusüksuseks: 

 Oxford
 Cherwell
 South Oxfordshire
 Vale of White Horse
 West Oxfordshire

Suuremad linnad on Oxford (155 000), Banbury (52 000) ja Abingdon (36 000).

Välislingid 

http://www.oxfordshire.gov.uk/

Inglismaa krahvkonnad
Süsteemsüsteem

"Süsteemsüsteem" on Chalice'i 2005. aasta stuudioalbum.

Lood
 Ekskursioon (Tee-pilt-ära-kodus-vaatad versioon)
 Hitimeistrid
 Peremeesorganismid (8nda Märtsi paraad)
 Üks linn Eestist (I osa)
 Loll ja hingest tükki andes
 Kõik on võimalik (Vsje vas mosno) (koos Skazoga)
 I begin to Singin'
 Härri Potterid minu keldris ja Vibu rünnak
 Masterplan
 A.U.S.
 Siuh (koos Mäxiga)
 Õekesele
 Kodutee ja koduteel (koos Hannaliisaga)
 Obsession ja SX
 Ku tempel
 Kuidas küll (Koos Maianiga)
 Elagu! (koos DJ Rein Karnatsiooniga)
 Esimesed triibulised

Albumi pikkus 72min 29sek

Välislingid

Muusika24

2005. aasta albumid
Rikassaare relvaleid

Rikassaare relvaleid on peitleid, mis leiti 1969. aastal Paide rajoonist Rikassaare külast Prandi jõe kaldalt.

Drenaažikraavi kaevates avastati 10–15 cm sügavuselt 54 odaotsa ning 7 võitlusnuga. Relvad olid asetatud otsad vastamisi. Säilinud oli ka varte puitosi, mis lubab oletada, et relvad olid algselt varretatud.

Tõenäoliselt asetati relvad 6. või 7. sajandil otse maapinnale kuid ajapikku kattis Prandi jõgi need setetega.

On oletatud, et relvad asetati maha mingi lepingu sõlmimise tähistamiseks või piiride märkimiseks.

Rikassaare relvaleid on Eesti suurim relvaleid.

Viited

Välislingid
Odaotsad Rikassaare peitleiust (foto)
Võitlusnoad Rikassaare peitleiust (foto)

Eesti arheoloogia
Türi vald
Peitleiud
1969. aasta Eestis
Parima võõrkeelse filmi Oscar

Parima võõrkeelse filmi Oscar (inglise keeles Academy Award for Best International Feature Film) on Oscari filmiauhind. Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia tunnustab auhinnaga eelneva aasta parimat filmi, mille dialoog ei ole inglise keeles. Esmakordselt kuulutati parim võõrkeelne film välja 1948. aastal. 

Aastatel 1948–1956 puudus eraldi võõrkeelse filmi kategooria ning filmid pärjati austusauhinnaga. Samuti kuulutati algusaastatel võitja välja ilma varem teisi kandidaate esitamata. 1954. aastal parimat võõrkeelset filmi välja ei kuulutatud. Eraldi võõrkeelse filmi Oscarit antakse välja 1957. aastast.

Alates 2006. aastast kuulutatakse välja eelvalik, kus oli algselt oli üheksa, siis kümme ja alates 2020. aastast 15 filmi. Eesti filmidest on eelvalikusse pääsenud Tõde ja õigus 2019. aastal.

Auhinnatud filmid

Välislingid 

 Oscari auhindade koduleht 
 Oscari auhindade andmebaas 

Oscar
Filmiauhinnad
Ameerika filmiauhinnad
Herman Liikane

Herman Liikane (17. juuni 1891 Lobi küla, Vihula vald, Virumaa – 6. veebruar 1983 Södertälje, Stockholmi lään, Södermanland, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kaptenleitnant).

Varajane elu
Sündis rannarahva seitsmelapselise pere kuuenda lapsena (4 venda ja 2 õde). Kõik lapsed elasid üle 60 aasta. Neljast vennast kolm olid samuti meremehed. 1915 lõpetas Gattšina lipnikekooli. 1919 lõpetas Käsmu merekooli, kaugsõidu tüürimehe kursused (koos temaga ka hilisem merejõudude juhataja Johannes Santpank ning samas koolis ka Joosep Pruun).

Tsaariarmees
06.08.1914 määratud 2. Eesti Družiina luurajate komandosse

01.06.1915 Tschudo polgu õppekomandos  

06.12.1915 määratud 106. diviisi

10.01.1916 määratud 422. Kolpino polgu noorohvitseriks ja hiljem rooduülemaks

05.10.1917 ülendatud alamleitnandiks

(Andmed saadud riigiarhiivist)

Teenistuskäik Eesti mereväes 
22.12.1917 tuli üle Eesti sõjaväelaste ülemkomitee käsutusse

04.01-05.04.1918 oli ajutiselt ka jalaväe 8. polgu nooremohvitser ja hiljem ka roodu ülem

15.01.1920 Merejõud, juhataja käsutusest määratud Mereväe ekipaaži komandöriks. 

21.04.1920 alamleitnandist leitnandiks, tööpost: Mereväe ekipaaži komandör.  

22.02.1924 mereväeleitnandist vanemleitnandiks, tööpost: Läänemere laevastiku divisjon.  

10.04.1924 auaste vanemleitnant (auastme vanuse täpsustamine) tööpost:Läänemere laevastiku divisjon.
 
01.06.1924 Läänemere laevastiku divisjonist -> k/l "Lembit", komandöri abiks. 

25.11.1925 ülendati vanemleitnandist kaptenmajoriks, tööpost: S/l. "Lembit". 
 
15.06.1937 määrati Mereväe õppekompaniist Mereväe aspirantide ettevalmistamise erialakursuse ülemaks.

01.09.1939 seisuga oli ta torpeedopaadi "Sulev" komandör

Ta oli ka selle torpeedopaadi komandör "Orzeli juhtumi" ajal, mis valvas just seda Poola allveelaeva sadamas.
 
16.02.1940 kaptenmajorist ülendati kaptenleitnandiks, Merelaevastiku divisjon.  

Saksa okupatsiooni ajal töötas natsionaliseeritud laevadel.

Edasine tegevus
1944. aastal põgenes koos abikaasaga Rootsi.

Kuni 1972. aastani töötas ta Rootsis Sergo laevafirma laevadel kapteni ja tüürimehena.

Tunnustus 
Eesti Vabadussõja mälestusmärk
20.02.1935 – Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Suurtükipaadi Lembit meeskond
8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1891
Surnud 1983
Nikolai Jõeste

Nikolai Jõeste (kuni 18. juunini 1935 Nikolai Jegorov, 17. mai 1887 Petroskoi – aprill 1942 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja loomaarst.

Hariduskäik
Lõpetas Olonetsi Vaimuliku Seminari ja 1913 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna.

Teenistuskäik
19. august 1921 – teenis 1. Suurtükiväepolgus, ülendatud leitnandiks
22. veebruar 1923 – ülendatud kapteniks
22. veebruar 1924 – ülendatud majoriks
16. veebruar 1940 – teenis 1. Suurtükiväegrupis, ülendatud kolonelleitnandiks

Tunnustus
Püha Anna III järgu orden
Püha Stanislause III järgu orden
Eesti Vabadussõja mälestusmärk, 1939

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Kirjandus
Vello Salo. EV kaadriohvitseride saatus 1938-1996. Tartu 1996

1. Suurtükiväegrupi koosseis
Eesti loomaarstid
Loomaarstide Koja liikmed
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1887
Surnud 1942
Johannes Pals

Johannes Pals VR I/3 (21. aprill 1903 – 14. detsember 1941 Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor, 1940).

Teenistuskäik 
 25. juuli 1923 – ülendatud nooremleitnandiks
 20. veebruar 1928 – teenis Sidepataljonis, ülendatud leitnandiks
 21. veebruar 1933 – ülendatud kapteniks
 16. juuni 1939 – teenis Merekindluste Staabis, ümber nimetatud vanemleitnandiks
 16. veebruar 1940 –  ülendatud kaptenmajoriks

Sidepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Sündinud 1903
Surnud 1941
Kronborgi loss

Kronborgi loss (taani keeles Kronborg) on loss Helsingøri lähedal Sjællandil Taani ja Rootsi vahelise Øresundi väina kõige kitsama koha ääres: seal on väin 4 km lai. Seetõttu oli lossil minevikus tähtis osa Läänemere kaubavoogude kontrollimises.

Kronborgi loss on üks olulisimaid renessansslosse Põhja-Euroopas. 30. novembril 2000 kanti loss UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Maailmas on Kronbergi loss tuntud William Shakespeare'i näidendi "Hamlet" tegevuskohana. Näidendis ei nimetata lossi Kronborgiks, vaid Helsingøri (Elsinore) lossiks. Loss ehitati Shakespeare'i eluajal; ajal, millest "Hamleti" sündmustik räägib, polnud seda veel olemas, kuid nüüd nimetatakse lossi mitteametlikult ka Hamleti lossiks.

Ajalugu
1420. aastatel laskis Taani kuningas Erik Pommerist ehitada Krogeni linnuse, et kontrollida väina kaudu toimuvat laevaliiklust ja nõuda väina läbivatelt laevadelt makse.

1585. aastal lasi Frederik II linnuse ehitada ümber renessansslossiks ja nimetas selle Kronborgiks.

1629. aastal põhjustas kahe töömehe ettevaatamatus suure tulekahju, millest jäi puutumata vaid lossikabel. Christian IV alustas renoveerimistöid ja 1639. aastaks suudeti taastada välisilme, kuid interjööri ei saadudki taastada.

1658. aastal vallutasid Kronborgi rootslased Carl Gustaf Wrangeli juhtimisel. Seetõttu ehitati aastatel 1688–1690 lossi ümber fort, lisati täiendav kaitseliin ja mitu kaitsevalli.

Mööduvad laevad pidid maksma tolli, mille väärtus sõltus kapteni deklareeritud lastiväärtusest. Taani kuningal oli õigus kogu last deklareeritud summa eest ära osta. Nii takistati kapteneid liiga väikest summat deklareerimast.

Aastail 1739–1900 kasutati forti vanglana ning vange rakendati kindlustustöödel. Vangid jagati kahte rühma: need, kes kandsid kergemat karistust ja võisid töötada väljaspool lossimüüre, ning need, kes kandsid raskemat karistust ja võisid töötada vaid müüride vahel. Vastavalt nimetati vange ausateks ja aututeks. Mõlema rühma vangid pidid kandma ahelaid ja magama külmades rõsketes vangikongides.

17. jaanuarist 30. aprillini 1772 hoiti lossis vangis kuninganna Caroline Mathildet (George III õde).

Aastail 1785–1922 oli loss sõjaväe juhtimise all ning nende aastate jooksul viidi lõpule hulk renoveerimistöid.

Esimest korda etendati Shakespeare'i näidendit "Hamlet" Kronborgi lossis Shakespeare'i 200. surma-aastapäeval 1806. Esinemispaik oli lossi lõunatorn ja näitlejad olid kindluse garnisoni sõdurid. Sellest ajast on lossis korduvalt "Hamletit" etendatud. 1964 filmiti lossis näidendi televersioon.

Kronborgi loss ja Eesti
Kui 1963. aasta suvel filmis Lenfilmi võttegrupp (režissöör Grigori Kozintsev, peaosatäitja Innokenti Smoktunovski) Türisalu panga astangutel ja Vääna-Jõesuu rannas "Hamletit", ehitati filmivõteteks sinna ka Kronborgi lossi makett. Kohta hakati rahvasuus Hamletimäeks kutsuma. Lossi makett jäi sinna veel mitmeks aastaks, kuni meretuul ja Keila-Joa raketibaasi sõdurid lossi jäänused lammutasid.

Viited

Välislingid

Kronborgi loss UNESCO veebilehel 
Taani linnused
Taani lossid
Taani militaarehitised
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Taanis
Ruut Aarelo

Ruut Aarelo (kuni 22. maini 1935 Rudolf Adorv, 23. oktoober 1907 Tallinn – 21. märts 1959 Göteborg) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1934).

Haridus
1926–1929 (lõpetas) õppis Sõjakoolis, 1942–1943 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Teenistuskäik 
Ülendatud nooremleitnandiks 1929, teenis 1929–1940 7. Jalaväerügemendis rühmaülemana. Mobiliseeritud 1941 Punaarmeesse, naasis Eestisse. 1942–1943 teenis Julgeolekupolitseis, 1943 Soome, teenis 200. jalaväerügemendis. 1944 Rootsi.

1934 abiellus Võrus Aurelie (alates 1936 Aime) Hiieloga.

Välislingid 
 Ohvitseride andmekogu

7. Jalaväerügemendi koosseis
Soome 200. jalaväerügemendi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1907
Surnud 1959
Svitlana Loboda

Svetlana Loboda ((ka Svetlana Loboda; ukraina Світлана Сергіївна Лобода), vene Светлана Сергеевна Лобода; sündinud 18. oktoobril 1982 Kiievis) on Ukraina laulja ja helilooja. Tema emakeel on vene keel.

Ta esindas 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ukrainat lauluga "Be My Valentine". Finaalkontserdil sai ta 76 punktiga 12. koha.

Diskograafia
"Ты Не Забудешь" (2005)
"Черный Ангел - Remixes" (2006)
"Постой, МуЩина!" (2006)
"Не Ма4о" (2008)
"F*ck The Macho" (2008)
"H2Lo" (2017)

Välislingid
Svetlana Loboda koduleht (vene keeles)

Ukraina lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1982
Intars Busulis

Intars Busulis (sündinud 2. mail 1978 Talsis) on läti laulja.

Ta esindas Lätit 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas lauluga "Probka". Oma poolfinaalis jäi laul 7 punktiga viimasele, 19. kohale.

Isiklikku
Ta on abielus ja kahe lapse isa.

Välislingid
Intars Busulise koduleht (inglise, läti, vene keeles)

Läti lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1978
Mart Lang

Mart Lang (7. juuni 1862 Kõo vald – 15. juuli 1936) oli Eesti ühistegelane.

Ta oli Viljandimaal Loopre mõisa mõisavalitseja, 1895–1912 Pilistvere mölder, seejärel Kihnu talu omanik.

Võhma Ühispanga ja Eksporttapamaja asutaja ja juhatuse liige, valiti korduvalt Kõo vallavanemaks.

Kirjandus 
Võhma ühistegelane Mart Lang suri. Uus Eesti, 15. juuli 1936, nr. 188, lk. 1.

Liivimaa inimesed
Eesti vallavanemad
Sündinud 1862
Surnud 1936
Eha Masing

Eha Masing (kuni 1939 Eha Gnadenteich, 1939. aastal Eha Tuulemaa; 8. detsember 1912 Tartu – 6. mail 1998 Tartus) oli Uku Masingu abikaasa alates 1939. aastast. 

Ta õppis Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas 1935–1940 ja filosoofiateadukonnas 1940–1945. Akadeemiliselt oli ta ENÜS Ilmatari liige.

Eha Masing oli mitme Uku Masingu luulekogu koostaja ning Uku Masingu Kolleegiumi asutaja.

Pärast Teist maailmasõda andis Iisraeli holokaustimuuseum Yad Vashem Uku ja Eha Masingule aunimetuse "Õiglane maailma rahvaste seas", sest nad varjasid Saksa okupatsiooni ajal Uku Masingu õpilast, hilisemat tuntud folkloristikaprofessorit Isidor Levinit. Jeruusalemmas asuva Yad Vashemi Õiglaste alleel on Uku Masingu nimeline puu ja plaat numbriga 1561.

Isiklikku 
Tema vanavanaonu pojapoeg oli Tapa Jakobi koguduse õpetaja Jaan Gnadenteich.

Viited

Välislingid
Raivo J. Raave. "Uku Masing ja naised". Eesti Ekspress, 23. august 2007
Iisraeli suursaadik tänas Eha Masingut juutide aitamise eest
Uku ja Eha Masingu mälestuskivi Yad Vashemis 

Eesti inimesed
Uku Masing
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Ilmatar liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1998
Aẖino'am Nini

Aẖino'am Nini ehk Noa (kasutatud ka nimekuju Achinoam Nini; heebrea אחינועם ניני [ahhin'oam n'ini]; sündinud 23. juunil 1969 Tel Avivis) on Iisraeli laulja ja laulukirjutaja.

Ta esindas 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel koos araablasest lauljatari Mīrā ‘Awaḑiga Iisraeli  lauluga "There Must Be Another Way". Finaalkontserdil sai laul 53 punktiga 16. koha.

Ta on viimase aastakümne üks Iisraeli edukamaid lauljaid Euroopa lavadel.

Diskograafia 
 Achinoam Nini and Gil Dor Live (juuli 1991)
 Achinoam Nini and Gil Dor (september 1993)
 Noa (märts 1994)
 Calling (mai 1996)
 Achinoam Nini (aprill 1997)
 Achinoam Nini & the Israel Philharmonic Orchestra (aprill 1998)
 Blue Touches Blue (märts 2000)
 First Collection (märts 2001)
 Now (september 2002)
 Noa Gold (oktoober 2003)
 Noa Live - DVD/Double CD with Solis Quartet (oktoober 2005)
 Genes & Jeans (aprill 2008)

Isiklikku
Abielus lastearst Asher Barakiga ja on kahe tütre ema.

Vaata ka
 Iisrael Eurovisiooni lauluvõistlusel
 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Välislingid 
 Ametlik veebileht
 Iisraeli eurolaulu esitab juudi-araabia duo - Delfi, 03.03.2009. 

Iisraeli lauljad
Iisraeli esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sündinud 1969
Aleksander Aaremäe

Aleksander Aaremäe (kuni 17. veebruarini 1939 Aleksander Arenberg, 24. august 1904 – 6. märts 1966 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Teenistuskäik 
 25. august 1926 – ülendatud nooremleitnandiks
 1. juuli 1930 – üle viidud Vahipataljoni
 17. veebruar 1939 – ülendatud kapteniks

Vahipataljoni koosseis
Eestlased Rootsis
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1904
Surnud 1966
Osvald Saadre

Osvald Villem Saadre (kuni 1935 Oswald Wilhelm Stamm, 8. veebruar 1904 Tartu – 18. august 1975 Tallinn) oli eesti arheoloog.

Elulugu
Osvald Wilhelm Saadre oli käsitöölise Villem Stammi poeg ja geoloog Tõnis Saadre isa.

1923 lõpetas Saadre Tartu Kommertskooli, 1923–1939 õppis TÜ filosoofiateaduskonnas ning 1946–1952 TRÜ ajaloo-keeleteaduskonna ajaloo-osakonnas. 1941–46 oli ta 7.Eesti Laskurdiviisi 354. Laskurpolgu staabiülem (major) , 1946–51 Ajaloomuuseumi direktor, 1951–54 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi nooremteadur, 1954–75 teadussekretär.

Teadustöö
Osvald Saadre peamine uurimisvaldkond oli Eesti esiajalugu.Ta osales arheoloogilistel kaevamistel Valkla (1937) ja Aseri (1951) kivikalmetel, Verepkovo (1937), Olgin Kresti (1937–38) ja Jõuga (1938) kääbaskalmistutel, Iru (1937), Lõhavere (1939), Padise (1963–64) ja Otepää (1950–74) linnustel, Tallinnas Toompeal ja Raekoja platsil (1952–53).

Saadre juhatas koos Susanna Tarakanovaga aastatel 1952–1953 arheoloogilisi kaevamisi Tallinnas, kus püüti tõestada linna muinasaegset päritolu ja väita, et selleaegne keraamika viitab tihedatele sidemetele Vana-Vene riigiga. Hiljem on need väited aga ümber lükatud, Saadre ja Tarakanova avastatud keraamika on dateeritud hoopis hiliskeskaega (15.–16. sajand). Lisaks sellele kaevas Saadre ulatuslikult ka  Otepää linnust, kus ta uuris esialgu muinaslinnust, kuid hiljem pööras suurt tähelepanu ka keskaegsele piiskopilinnusele.

Teoseid
 Ein neuer kaiserzeitlicher Grabtypus aus Nordestland. // Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat (1937)
 Lõhavere linnamägi (kaasautor H. Moora). // Muistse Eesti linnused: 1936.–1938. a. uurimiste tulemused. Tartu, 1939
 Arheoloogilised väliuurimised Eesti NSV-s 1953. aastal. // Eesti TA Toim 3 (1954) 3
 Arheoloogilised väliuurimised Eesti NSV-s 1954. aastal. // Eesti TA Toim 4 (1954) 1
 Tallinnas 1952.–1953. aastal teostatud arheoloogiliste kaevamiste tulemusi (kaasautor S. Tarakanova). // Muistsed asulad ja linnused. Arheol kogumik I. Tallinn, 1955
 Arheoloogilised välitööd Eesti NSV-s 1956. ja 1957. aastal. // Eesti TA Toim. Ühiskonnat 7 (1958) 2
 Padise Vanalinna mägi. // Studia archaeologica in memoriam Harri Moora. Tallinn, 1970

Viited

Kirjandus 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II kd, lk 265
 Tallinna Linnamuuseumi kodu-uurimisringi biograafiline teatmik. Tallinn, 2000, lk 195–196
  
 Haruldasi muinasleide Eestis. Kaja, 17. september 1935, nr 219, lk 3

Eesti arheoloogid
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
EYS Veljesto liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 1975
Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu

Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu (Таллиннский Совет рабочих и воинских депутатов) oli 1917. aasta Märtsirevolutsiooni tulemusena Tallinna ja selle lähema ümbruskonna vabrikutes ja tehastes, sõjaväeosades ning sõjalaevadel valitud tööliste, soldatite ja madruste saadikute esinduskogu. Reeglina valis saadikud iga suurem ettevõte oma töötajate üldkoosolekul.

Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogusse valitud 198 saadikust oli algselt bolševikke vaid 58, esseere 87, menševikke 29 ja parteituid 22 saadikut.. 

Nõukogu liikmete ja esindajate valimise kohta puudus reglement ning nõukogu liikmete ümbervalimisi viidi lähtuvalt poliitilisest situatsioonist, mis võimaldas nõukogu tegevuse ajal, 1917. aasta sügisel, kui sõjaline olukord esimese maailmasõjas halvenes ja Tallinnas asuvate sõjaväelaste, madruste ja tööliste hulgas levisid sõjavastased bolševike toetamise meeleolud valida nõukogu liikmeks enam bolševikke ja seejärel muuta nõukogu bolševike poliitikat toetavaks organisatsiooniks.

1917. aasta augustis oli 258-kohalises Tallinna TSS Nõukogus: 
 102 bolševikku, Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööliste (bolševike) Partei Eesti organisatsiooni liiget 
97 esseeri, Eesti Sotsialistide-Revolutsionääride Partei liiget
36 menševikku Eesti Sotsiaaldemokraatliku Ühenduse liiget, menševikku-internatsionalisti ja anarhisti ning 
23 parteitut.

Tallinna Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu täidesaatev organ oli Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee.

Nõukogu liikmeid:
August Hansen, vasakpoolne Sotsialistide-Revolutsionääride Partei liige
 Stepan Papkov, Venemaa Keisririigi sõjaväelane, 
Stepan Kara, Balti laevastiku Tallinna eskaadri eskaadrimiiniristleja Izjaslavilt, TTSN TK liige ja Kadrioru lossi majandusülema asetäitja (VSDT(b)P);
G. Galkin, Balti laevastiku Tallinna eskaadri miiniristleja Avtroililt;
Jaan Tiideberg (– 28. november 1918 Moskva), välja saadetud Eestist Irboskast
Erna Kuldkepp ja Valter Juhkum, Tallinna Sotsiaaldeemokraatlik Noorte Klubi  
August Eduard Kastra

Vaata ka
Tallinna Tööliste Saadikute Nõukogu (1905), 
Tallinna Tööliste Saadikute Nõukogu (1918), 
Tallinna Linna Töötava Rahva Saadikute Nõukogu (Tallinna Linna TSN), Täitevkomitee (Tallinna Linna TSN TK) (1940–1941), (1944–1977)
Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu (Tallinna Linna RSN), Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee (Tallinna Linna RSN TK) (1977–1990)
Nõukogude Eesti

Viited 

Nõukogude Eestimaa 1917
20. sajand Tallinnas
1917. aasta Eestis