joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Heino Uuetalu

Heino Uuetalu (kuni 1935 Ottoson; 16. juuli 1930 – 5. august 2013) oli eesti ehitusinsener ja muinsuskaitsja.

Ta lõpetas aastal 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina.

Aastast 1957 kuni väga kõrge eani vastutas ta mitmetel ametipostidel meie ehitatud pärandi käekäigu eest. Tema eest 1960-ndatel ja 1970-ndatel Lihula, Juuru ja Ambla kiriku tornikiivrid ning tema tehniliste lahenduste ja järelevalve all sai uue tornikiivri 2002. aasta tulekahjus kannatanud Tallinna Püha Vaimu kirik. Tema loomingulised lahendused on aidanud mitmete linnuste, nagu Maasilinna, Toolse ja Haapsalu linnuse, aga ka Narva bastionimüüride kindlustamisel. Tema kätt on tunda ka Viljandi, Karksi, Vastseliina, Vasknarva ja Põltsamaa linnuse ning Padise kloostri ennistamisel. Uuematest töödest on tuntuimad Tallinna Ingeri bastioni käigud. Väga olulisel kohal oli tema töös Eesti kirikute kaitse, kust tuleb esile tõsta Tartu Jaani kirikut ja Narva Aleksandri Suurkirikut, aga ka Tallinna Issanda Muutmise Peakirikut, Kursi, Puhja ja Avinurme kirikut. Samuti on tal teeneid Eesti tuletornide ja maa-arhitektuuri väärtustamisel ja hoidmisel.

Ta õpetas tudengeid nii Eesti Kunstiakadeemias kui Tallinna Tehnikakõrgkoolis.

Tunnustused
2007 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus
Sirp, 9. august 2013 (nekroloog)

Välislingid
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti ehitusinsenerid
Eesti muinsuskaitsjad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2013
Auk

Auk on avatud tühimik või süvend mingis materjalis, esemes, maapinnas või mujal. Materjali või eset läbistavat auku nimetatakse ka avaks ehk avauseks ehk mulguks.

Vaata ka

Must auk
Valge auk
"Auk nr 8"
Asundus

Asundus ehk uusasula on uus (maa-)asula; Eestis olnud ka asula liike. 

Asundusteks on nimetatud ka siirdlaste (st lähtemaalt väljarännanute) asulat: näiteks ajalooliselt talurahva ümberasumisega Eesti alalt väljapoole (Siberisse, Kaukaasiasse) loodud asulaid.

Mõnikord on ka kolooniat või asumaad nimetatud asunduseks.

Asunduste ajalugu Eestis
Eestis tekkisid asundused (asundustalude kogumid) 1920ndatel maareformi tulemusena, kui Vabadussõjast osavõtnutele, mõisamoonakatele ja teistele maatameestele antud mõisamaadele või uudismaakohtadele. 

Asundustegevuse korraldamise määruse alusel moodustati 1930ndatel planeerimiskavade alusel terviklikke ja tiheasustusega asundusi riigi varumaale. Sinna rajati asundus- ehk uudismaatalusid.

Asundus kui asulaliik kaotati Eesti NSV ajal pärast aastatel 1975–1976 toimunud maa-asulate arvestuse korrastamist.

Viited 

Asulad
20. sajand Eestis
Ayşenur Alpaslan

Ayşenur Alpaslan (sündinud 30. juulil 1953 Bursas) on Türgi diplomaat, aastatel 2009–2013 Türgi Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Eestis.

1975. aastal lõpetas ta Ankara Ülikooli politoloogiateaduskonna bakalaureusekraadiga.

Veebruaris 1976 alustas ta tööd Türgi välisministeeriumis. Tema esimeseks ametikohaks välismaal oli teise sekretäri ametikoht Türgi saatkonnas Suurbritannias aastatel 1978–1981. Hiljem on ta töötanud Türgi välisesindustes Egiptuses, Austrias ja Itaalias. Ta on juhatanud Türgi välisministeeriumis aastatel 1996–1998 Balkani maade osakonda.

1. detsembril 2001 nimetati ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Tšiilisse. 1. jaanuarist 2006 viidi ta üle Türgi välisministeeriumi peadirektoriks, kelle vastutusvaldkonda kuulus Türgi tutvustamine ülemeremaadel ja kultuurisuhted. 1. oktoobril 2009 nimetati ta täievoliliseks ja erakorraliseks suursaadikuks Eestis. Volikirjad andis ta Eesti presidendile Toomas Hendrik Ilvesele üle sama aasta 29. oktoobril.

Ayşenur Alpaslani ametiajal on toimunud Eesti ja Türgi kultuurisuhete elavnemine. Tema toetusel on Eestis korraldatud mitmeid Türgit ja türgi kunsti tutvustavaid näitusi, 2011. aastal osales aga Saaremaa Ooperipäevadel peakülalisena Ankara Riiklik Ooperi- ja Balletiteater.

Proua Alpaslan valdab inglise, hispaania ja prantsuse keelt. Ta on abielus ja ühe lapse ema.

Välislingid

Elulugu saatkonna veebilehel (inglise keeles, vaadatud 15.08.2013)

Türgi diplomaadid
Välismaa suursaadikud Eestis
Sündinud 1953
Karoly Stern

Karoly Stern (13. juunil 1921 Budapest – 30. august 1975 Tallinn) oli Tallinna loomaaia direktor aastail 1961–1975.

Ungari juurtega Karoly Stern asus koos perega Eestisse 1935. aastal. Stern kogus oma eluajal ühe tähelepanuväärsema tervikliku animalistikakogu Eestis. Karoly ja tema venna, tuntud animalistliku kunstniku Sándor Sterni armastus kunsti vastu pärines ilmselt emalt Alma Allimannilt, kes oli sugulussidemetes muuhulgas animalistikat viljelenud Burmanite kunstnikeperekonnaga. Tähenduslik oli ka lapsepõlvekodu Budapestis loomaaia vahetus läheduses. Stern kogus eeskätt antikvariaatides leidunud Euroopa vanameistrite ja oma kaasaegsete nõukogude kunstnike loomingut. Isa rajatud kogu on pühendunult ja süstemaatiliselt täiendanud kardioloogist poeg Aleksander Stern.

Karoly Stern suri 30. augustil 1975 ja ta maeti 4. septembril Metsakalmistule.

Pere
Tema vend oli kunstnik Sándor Stern.

Viited

Välislingid
Kaal, Mati 2011. Nädala juubilar Karoly Stern 90. Kesknädal.

Eesti zooloogid
Eesti ungarlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 1975
Hullumeelsus (täpsustus)

Hullumeelsus tähendab mõistuse kaotust, aga rumalat, meeletut ning arulagedat tegevust.

Filmid 
"Hullumeelsus" on Kaljo Kiisa film Jüri Järvetiga peaosas 1968. aastast.
"Hullumeelsus" (inglise keeles "The Wackness") on 2008. aasta USA draamakomöödia, režissöör Jonathan Levine, peaosades Josh Peck, Ben Kingsley, Famke Janssen ja Olivia Thirlby.
Auna tänav

Auna tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Auna tänav algab Ristiku tänavalt, ristub Söödi ja Aru tänavaga ning lõpeb Sõle tänaval. Auna tänav on ligikaudu 360 meetri pikkune.

Tänava nimed
Esialgu oli tänava nimi Muru tänav (alates 26. oktoobrist 1932). Korduvate tänavanimede kaotamisel aga tänava nimi muudeti ja 25. septembril 1959 sai Auna tänav oma praeguse nime.

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
Pelgulinna asum
Medal

Medal (prantsuse keeles medaille, ladina keelest metallum 'metall') on väike, enamasti metallist või sulamist valmistatud, tavaliselt ümar, lame mälestusese või autasu. 

Medaleid vermitakse mingi sündmuse mälestuseks, juubelikuupäeva puhul, autasuks sõjalise vapruse eest ning teaduse, tehnika, kultuuri, spordi, õppe- või mistahes töö alal saavutatud väga heade tulemuste eest jne.

Eristatakse medali esikülge (avers), tagakülge (revers) ja serva.

Medalite liigid 
 riiklikud medalid
 juubelimedalid
 asutuste medalid
 ühiskondlike organisatsioonide medalid
 usuorganisatsioonide medalid
 poliitiliste erakondade medalid
 koolimedalid
 spordimedalid

Eesti medalid 
Mäleslutsmedal "10 aastat taastatud Kaitseväge" 
Mälestusmedal "10 aastat taastatud piirivalvet"
Eesti füüsika seltsi aumedal
Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal
Eesti Rahva Tänumedal
Suur Ignatsi Jaagu medal
Ignatsi Jaagu medal
Järvamaa teenetemedal
Konrad Mäe medal
Kreutzwaldi mälestusmedal
Maarja medal
Mente et Manu (Tallinna Tehnikaülikooli teenetemedal)
Oskar Rütli medal
Rahvusvahelistes rahuoperatsioonides osalenute medal
Rahvusvahelistes sõjaoperatsioonides osalenute medal
Johan Skytte medal
Suur Kuldtukat
Tallinna raemedal
Tartu medal

Eesti Teaduste Akadeemia medalid 
Eesti Teaduste Akadeemia medal
Nikolai Alumäe medal
Paul Ariste medal
Karl Ernst von Baeri medal
Harald Kerese medal
Wilhelm Ostwaldi medal
Karl Schlossmanni medal
Paul Kogermani mälestusmedal (1983–1991)

Tartu Ülikooli medalid 
Tartu Ülikooli suur medal
Tartu Ülikooli väike medal
August Rauberi medal
Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal

Nõukogude Liidu medalid 
Kuldtähe medal
Vapruse eest
Lahinguteenete eest
Töövapruse eest
Eeskujuliku töö eest
Isamaasõja partisani medal
Leningradi kaitsmise eest
Suure Isamaasõja võidu medal
Vapra töö eest Suures Isamaasõjas
Uudismaade ülesharimise eest
Emamedal
Tööveterani medal

Juubelimedalid 
20 aastat võidust
30 aastat võidust
40 aastat võidust
Medal Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks

Norra medalid 
Aftenposteni kuldmedal

Prantsusmaa medalid 
Médaille militaire
Saint Helena medal

Rootsi medalid 
Illis quorum

Saksamaa medalid
Gottfried Wilhelm von Leibnizi medal
Kroonprints Rupprechti medal
Medal "Talvelahing Idas"

Suurbritannia medalid 
Balti medal
Võidu medal

Ameerika Ühendriikide medalid 
Kongressi kuldmedal
Medal of Honor

Venemaa medalid
Medal Teenete eest Isamaa ees
Georgi medal

Medalid teadusliku töö alal

Bioloogias 
Akadeemik Sergei Vavilovi medal

Füüsikas 
Endel Lippmaa medal
Max Plancki medal
William Murray medal

Keemias 
Thomas Burr Osborne'i medal

Matemaatikas 
Fieldsi medal

Meditsiinis 
Ernst Homéni medal
Ludvig Puusepa medal

Rahvusvahelised medalid 
Balti assamblee medal
Balti teaduste akadeemiate medal
IEEE aumedal

Viited

Välislingid 

 
Tarbekunst
Lafayette Benedict Mendel

Lafayette Benedict Mendel (5. veebruar 1872 Delhi, New York – 9. detsember 1935 New Haven, Connecticut) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. 

Ta uuris A-vitamiini, B-vitamiini, lüsiini ja trüptofaaniga seotut. Lafayette Benedict Mendelit peetakse A-vitamiini kaasavastajaks (1913).

Lafayette Mendel oli alates 1921. aastast Yale'i Ülikooli Sterlingi professor.

Karjäär
1891 lõpetas ta Yale'i Ülikooli. Kuni doktorikraadi saamiseni oli ta Russell Henry Chittendeni assistent;
1893 anti Mendelile doktorikraad;
1893–1895 töötas ta Yale'i Sheffieldi Teaduskoolis (Yale's Sheffield Scientific School) instruktorina;
1896. aastal määrati Mendel Yale'i Chittendeni laboratooriumi abiprofessoriks;
1903 määrati ta Yale'i Meditsiinikooli, Yale Graduate Schooli ja Sheffieldi Teaduskooli professoriks; 

Lafayette Mendel valiti 1911. aastal The American Society For Biochemistry and Molecular Biology presidendiks.

Teadus
1909 alustas Mendel koostööd Connecticuti Põllumajanduskultuuride Katsejaama keemiku Thomas Burr Osborneiga uurimaks seemnevalkude toitumuslikke omadusi.
Mendeli laboratoorium paiknes Sheffieldi linna häärberi kunstigalerii ruumides kuid toitumiseksperimente viis ta koos Osborneiga läbi Connecticuti Põllumajanduskultuuride Katsejaamas.
Eksperimentide käigus "valguvaba piimapulbri" jpt toitainetega ning sünteetiliste preparaatidega, sai neile selgeks, et looduslikes toitainetes on asendamatud toitumisfaktorid, nad rääkisid ka vesilahustuvast faktorist B; 
1913 avastas ta koos Thomas Burr Osborne'iga võirasvas lisatoitumisfaktori, mis hiljem nimetati ümber A-vitamiiniks.
1928. aastaks sai neile selgeks, et albiino rottide sünteetilises toiduratsioonis omavad aminohapped trüptofaan ja lüsiin essentsiaalset rolli loomade kasvamisel, vaatamata asjaolule, et rottide organism suudab teatud aminohappeid sünteesida.

Publikatsioonid
Some Historical Aspects of Vegetarianism ..., 1904
Animal Experimentation and Nutrition, 1909
Lafayette Benedict Mendel koos Thomas Burr Osbornei ja Edna L. Ferryga, Feeding experiments with isolated food-substances Veebiversioon (vaadatud 16.08.2013) Washington D.C., 1911, Carnegie Institution of Washington, Publication No 156
The Action of Salts of Choline on Arterial Blood Pressure, 1912
Viewpoints in the Study of Growth, 1914
koos Thomas Burr Osborneiga, Acceleration of Growth After Retardation, 1916
koos Martha Richardson Jonesiga, Studies on Carbohydrate Metabolism in Rabbits, 1920
The Beaumont Medical Club, 1922
Nutrition: The Chemistry of Life, 1923
koos Marion Fay`ga, Nitrogen and Sulfur Metabolism in the Dog, 1926
koos Martha Koehne`ga, The Utilization of Fatty Oils Given Parenterally, 1929

Tunnustused 
Lafayette Benedict Mendel valiti 1913. aastal USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks.

Aastal 1916 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Mendel pälvis 1927. aastal American Institute of Chemistsi väljaantava kuldmedali.

Isiklikku
Lafayette Mendel abiellus 29. juulil 1917 Alice R. Friendiga.

Viited 

Ameerika Ühendriikide teadlased
Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Sündinud 1872
Surnud 1935
Hagudi tänav

Hagudi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Hagudi tänav algab Pärnu maantee viadukti juurest ja lõpeb Kauba tänaval. Hagudi tänav on lääneloode-idakagu suunaline ning ligikaudu 250 meetri pikkune.

Tänava nimed ja ajalugu
Tänav rajati 1899. aastal seoses Tallinn-Viljandi kitsarööpmelise raudtee ehitamisega ja sai nimeks Viljandi tänav (saksa keeles Felliner-Strasse, vene keeles Феллинская улица). Viljandi raudteel avati liiklus 25. juunil 1900. 25. septembril 1959 nimetati Viljandi tänav ümber Hagudi tänavaks Viljandi maanteega äravahetamise vältimiseks.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Alevi tänav (Tallinn)

Alevi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Alevi tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Tondi tänaval.

Alevi tänav on kagu-loodesuunaline ja ligi 150 meetri pikkune.

Alevi tänav sai nime 1912. aastal. Tänav rajati linna agulis asunud maa-ala tükeldamisel. Tänava saksakeelne nimi oli Vorstadtstrasse ja venekeelne Форштатская улица.

Aastatel 1927 kuni 1936 läbis tänavat trammitee, kuni ringteed pikendati Tondi raudteejaamani.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Barney versioon (film)

"Barney versioon" on 2010. aasta Kanada komöödia-draamafilm, mille lavastajaks on Richard J. Lewis. Linateose aluseks on Mordecai Richleri samanimeline raamat. Film oli nomineeritud Kuldlõvile 67. Veneetsia filmifestivalil.

Sisu 
Barney Panofsky elab oma sõbra Boogiega Roomas. Ta abiellub seal Clara Charnofskyga, kelle mentaalne seisund pole raske lapsepõlve tõttu just korras, ent Clara väidab, et ta on rase ning see on Barney laps. Kuigi hiljem saab Barney teada, et nii see ei ole ja nõuab lahutust. Clara teeb enesetapu ja endast väljas Barney otsustab oma koju, Montréali tagasi lennata.

Barney saab kiiresti tööd ning kohtub oma tulevase naisega. Nende juudi traditsioone järgivas pulmas kohtub Barney Miriam Granti ja armub temasse silmapilkselt. Kui Miriam lahkub jookseb Barney talle järele, ent naine ei soovi temaga elama asuda, tuues ettekäändeks Barney äsjast abielu. Vaatamata sellele saadab Barney Miriamile pidevalt lilli ja kingitusi. Ent kui Barney toob oma vana sõbra, Boogie, võõrutusravilt mõneks päevaks oma suvekottu, kuhu saabub ka tema naine ja leiab nad ühiselt voodist on Barney ülirõõmus. Naine lahkub ja nõustub lahutusega. Ent Barney hakkab kahtlema Boogie teguviisis. Ühises kähmluses, kus mõlemad on purjus, komistab Barney, püstol käes, oma paadisillal ning Boogie kukub vette, saades kuuliga pihta. Barney ei usu, et Boogie uppus ja terve filmi loodab, et Boogie tuleb tagasi. Juhtumit uuriv detektiiv loodab küll Barneylt informatsiooni välja peksta, ent Barney isa Izzy sekkub. Ning kuna politsei ei suuda surnukeha leida jääb uurimine pooleli.

Kui Barney lõplikult senisest naisest lahutab, kutsub ta Miriami välja.

2010. aasta filmid
Stephen Sondheim

Stephen Joshua Sondheim (/ˈsɒnd.haɪm/; 22. märtsil 1930 – 26. november 2021) oli tunnustatud Ameerika helilooja ja laulusõnade kirjutaja. Ta oli muusikateatris tegev üle 50 aasta. Sondheim võitis oma elu jooksul ühe Oscari (ingl Academy Award), kaheksa Tony auhinda (rohkem kui ükski teine helilooja), kaasaarvatud Tony eriauhinna elutöö eest teatris, kaheksa Grammy auhinda, Pulitzeri preemia ja Laurence Olivier' auhinna. Ajalehes New York Times kirjeldati teda kui Ameerika muusikateatri suurimat ja tõenäoliselt tuntumat artisti.

Viited

Ameerika Ühendriikide heliloojad
Sündinud 1930
Surnud 2021
Vene-Pärsia sõda (1804–1813)

Vene-Pärsia sõda oli sõda Venemaa keisririigi  ja Pärsia vahel aastatel 1804–1813.

Sõja tulemusel vallutas Venemaa keisririik Kaspia mere ääres asunud ja Pärsiale kuulunud Dagestani, Gruusia Kharthli, Kahhethi, Samegrelo, Imerethi, Guria piirkonnad Gruusias ja Abhaasia.

Venemaa sai oma valdusse ka osa tänapäeva Aserbaidžaani territooriumi ja Bakuu, Karabahhi, Gəncə, Širvani, Derbenti ja Quba khaaniriigid. Venemaa valdusesse läksid sõja tulemusel ka osa Talõši khaaniriigist.

Venemaa saavutas ainuõiguse omada Kaspia merel Venemaa keisririigi sõjalaevastiku laevu.

Venemaa keisririigi sõjandus
Gruusia ajalugu
Aserbaidžaani ajalugu
Pärsia
Abhaasia ajalugu
Kaukaasia ajalugu
Gustav Linquist

Gustav Linquist (13. jaanuar 1884 Kolga vald, Harjumaa – 19. jaanuar 1936 Tallinn) oli eesti tulundustegelane.

Gustav Linquist lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja seejärel 1910 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Gustav Linquist praktiseeris Vene riigipanga Tallinna osakonnas, töötas seejärel riigipanga Tveri osakonnas, oli Tallinna linnasekretäri abi, Eesti Maavalitsuse toitlusosakonna juhataja ja iseseisvuse alul Siseministeeriumi kantseleiülem ja Siseministeeriumi hobuste sõjaväkke võtmise peakomisjoni esimees. 

1923. aastal andis valitsus piirituse müügi ainuõiguse üksikisikust ettevõtjale Gustav Linquistile (Harju panga juhatuse liige), kes pidi tagama piirituse vedamise Venemaale. 1922. aastal ulatus Venemaale veetud piirituse kogus 250 000 liitrini.

Kuni 1925. aastani oli ta Harju Panga direktor, kaotas seejärel oma varanduse, oli vanglas ja tegutses siis muudel ärialadel.

Gustav Linquist oli Tallinna Meestelaulu Seltsi asutajaliige aastal 1916 ja seltsi esimees 1923–1924. 

Ta maeti 21. jaanuaril 1936 Rahumäe kalmistule.

Kirjandus
"Gustav Linquisti matused". Rahvaleht, 22. jaanuar 1936, nr 10, lk 3

Eesti inimesed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1884
Surnud 1936
Rahumäe kalmistule maetud
Stephen Kiprotich

Stephen Kiprotich (sündinud 27. veebruaril 1989) on Uganda pikamaajooksja. 

Kiprotich võitis Londoni olümpiamängudel 2012 maratonijooksu ajaga 2:08.01. Kiprotichi olümpiakuld oli Uganda esimene olümpiamedal pärast 1996. aastat ja esimene kuldmedal pärast 1972. aastat. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis ta maratoni ajaga 2:09.51.

2012. aasta Tōkyō maratonil saavutas Kiprotich kolmanda koha ajaga 2:07.50.

Kiprotichi rekord maratonijooksus on 2 tundi 6 minutit ja 33 sekundit, mis on joostud 2015. aasta veebruaris Tōkyō maratonil. Tema eelmine rekord maratonis oli 2:7.20 sekundit, mille ta püstitas 2011. aastal samuti Tōkyō maratonil.

Viited

Välislingid 
 

Uganda sportlased
Maratonijooksjad
Sündinud 1989
Pikamaajooksjad
Bohdan Bondarenko

Bohdan Bondarenko (ukraina keeles Богдан Бондаренко, sündinud 30. augustil 1989 Harkivis) on Ukraina kergejõustiklane (kõrgushüppaja), maailmameister (2013) ja Euroopa meister (2014).

Juunioride maailmameistrivõistlustel 2006 võitis Bondarenko pronksmedali tulemusega 226 cm. 2008. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel võitis ta taas tulemusega 2.26 kuldmedali. Alla 23-aastaste Euroopa meistrivõistlustel 2011 võitis Bondarenko kuldmedali tulemusega 230 cm. Daegu maailmameistrivõistlustel 2011 Bondarenko finaali ei jõudnud hüpates kvalifikatsioonis 228 cm. Londoni olümpiamängudel 2012 saavutas Bondarenko finaalis 229 cm ületamisega seitsmenda koha. Bondarenko võitis maailmameistrivõistlustel Moskvas 2013 kuldmedali 241 cm ületamisega.

2014. aastal tuli ta Zürichis Euroopa meistriks.

2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 2.33ga hõbemedali.

2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 2.33-ga pronksmedali.

Tema isiklik rekord on 2.42, mis on püstitatud 14. juunil 2014 New Yorgis, millega ta jagab kõigi aegade edetabelis kolmandat kohta.

Viited

Välislingid 
 

Ukraina kõrgushüppajad
Sündinud 1989
Öölaulupidu

Öölaulupidu on õhtul ja öösel peetav laulupidu.

Eesti ajaloos on tähelepanuväärsed Eesti taasiseseisvumise eelsed öölaulupeod Tallinna lauluväljakul. Esimesed neist toimusid spontaanselt 1987. aasta juunis Tallinna vanalinna päevade ajal – alustati Raekoja platsil, kuid suure osavõtjate hulga tõttu koliti peagi lauluväljakule. Meediakajastus puudus, rahvas kogunes suust suhu levinud info põhjal.  

Lähtudes neist aastatagustest kogemustest olid öölaulupeod 1988. aasta juunis juba ametlikult Vanalinna päevade programmi lülitatud. 1988. aasta öölaulupidude ajal lehvitati just äsja "lubatuks" muutunud sinimustvalgeid lippe. Öölaulupeod leidsid kajastust ka raadios. Mõne inimese meenutusel kandis raadio neid laulupidusid eetris üle. Soe ja kuiv ilm neil öödel soodustas rahva rohket osavõttu. Need öölaulupeod läksid ajalukku rahvusliku meeleavaldusena ning neist ajendatult sündis ka mõiste "Laulev revolutsioon". 

Toonaste öölaulupidude meenutamiseks on korraldatud öölaulupidusid ka hiljem. Neist pikima traditsiooniga on Tartu tudengipäevade kevadfestivalil aset leidev öölaulupidu, mis sai alguse 2003. aastal Kassitoome orust, kuhu kogunesid tuhanded üliõpilased, et üheskoos öösse laulda.

Lisaks on toimunud 2008. aasta 19.–20. augustil Tallinnas öölaulupidu "Märkamisaeg" ja 2013. aasta 19.–20. augustil Tartus "Järjepidevus".

Viited

Laulupeod
Öölaulupidu "Järjepidevus"

Öölaulupidu "Järjepidevus" oli Eesti Vabariigi 95. juubeliaasta tagasivaatav kontsert Tartu lauluväljakul, mis algas 19. augustil 2013 kell 20 ja lõppes kell 2 20. augusti varahommikul. Laulupidu tähistas ka 25 aasta möödumist Tartu X Muusikapäevadest, kus esmakordselt kõlasid tervikuna Alo Mattiiseni viis isamaalist laulu.

Öölaulupeole registreerus üle 40 koori kokku umbes tuhande lauljaga. Teiste hulgas astusid üles Tartu Ülikooli meeskoor, Tartu Ülikooli kammerkoor, Riiklik Akadeemiline Meeskoor, Emajõe Laulikud ja kammerkoor A. Le Coq. Muusikutest esinesid muuhulgas Lenna Kuurmaa, Siiri Sisask, Peeter Volkonski, Hardi Volmer, Tõnis Mägi, Liisi Koikson, Ott Lepland ja Riho Sibul, ansamblitest The Sun, Ultima Thule, Pantokraator, Justament, Jäääär, Singer Vinger ja Jääboiler. Osalesid ka Big Band Tartu ja Vanemuise sümfooniaorkester.

"Järjepidevuse" programm oli üles ehitatud muusikalisele järjepidevusele: tuntud Eesti laule esitati kõrvuti algupärasel kujul ja uues seades noorte lauljate esituses.

Lauluöö kavas oli laule alates regilaulust kuni kaunimate ja armsaks lauldud koorilauludeni ("Kaunimad laulud", "Ärkamise aeg", "Ta lendab mesipuu poole" jne), paarikümne aasta tagustest isamaalistest menulugudest ("5 isamaalist laulu", "Ei ole üksi ükski maa") punklaulude ja tänapäevaste noorte heliloojate-solistide loominguni välja. Laulude taustaks näidati foto- ja filmimaterjali 1988. aasta olulisematest sündmustest. Lisaks lauludele esitati Veljo Tormise muusikale seatud videoid Eesti muinasjuttude teemal. Öölaulupeolisi tervitas Eesti Vabariigi president Toomas-Hendrik Ilves.

Ürituse korraldamiseks kulus 215 000 eurot.

16. augustil ilmus Postimehe vahel öölaulupeo laulik, kus olid kaasalaulmiseks trükitud 27 laulu sõnad. Öölaulupeost oli otseülekanne Eesti Televisioonis, režissöör Anna Stepanova, saatejuhid Piret Järvis ja Rasmus Kagge. Laulupeo korraldas SA Eesti Teatri Festival eesotsas Margus Kasterpaluga, kes lavastas viis aastat varem ka öölaulupeo "Märkamisaeg". Öölaulupeo kunstnik oli Taavi Varm.

Viited

Välislingid 
 Öölaulupidu Järjepidevus Facebookis
 Öölaulupeost Postimehes
 Merilyn Säde "Järjepidevus kutsub kokku öölaulupeole" Postimees, 19. august 2013
 "Kuula veelkord - Ott Leplandi "Kuula" läks öölaulupeol kordamisele" ERR, 19. august 2013
 "Galerii: Tartus toimus öölaulupidu Järjepidevus" Postimees, 20. august 2013
 "16. augustil ilmus Postimehe vahel öölaulupeo "Järjepidevus" laulik" Postimees, 15. august 2013

Laulupeod
2013. aasta Eestis
2013. aasta muusikas
21. sajand Tartus
Anneli

Anneli on naisenimi.

2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Anneli 3437 naisel. Anneli on populaarsuselt 30. naisenimi.

Anneli nime kandja on keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus on 44). Kõige populaarsem on eesnimi Anneli vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 92,15.

Kõige populaarsem on eesnimi Anneli Järva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 35,94.

Nimi on väga levinud ka Soomes, kus see on Maria, Helena ja Johanna järel levikult kõigi aegade neljas naisenimi.

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Anneli 2 inimesel.

Nime kandjaid
 Anneli Ahven, eesti filmiprodutsent
 Anneli Jäätteenmäki, Soome ja Euroopa Liidu poliitik
 Anneli Kadakas, džäss- ja rokktrummar ja hobusekasvataja
 Anneli Palo, eesti botaanik-ökoloog
 Anneli Poska, eesti geoloog
 Anneli Randla, eesti arhitektuuri- ja kunstiajaloolane
 Anneli Saaristo, soome laulja ja näitleja
 Anneli Saro, eesti teatriteadlane
 Anneli Tõevere-Kaur, eesti muusik
 Anneli Uusküla, eesti dermatoveneroloog ja epidemioloog
 Anneli Veegen, eesti malakoloog

Viited 

Naisenimed
Carrie Russell

Carrie Russell (sündinud 18. oktoobril 1990) on Jamaica sprinter ja bobisõitja. 

Ta võitis Jamaica naiskonnaga Moskva maailmameistrivõistlustel 2013 4 × 100 meetri teatejooksus kuldmedali.

2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis osaleb ta bobisõidus kahebobis.

Isiklikud rekordid

Viited 

Jamaica sprinterid
Sündinud 1990
Bobisõitjad
Liptovský Mikuláš

Liptovský Mikuláš (saksa keeles: Liptau-Sankt-Nikolaus, ungari keeles: Liptószentmiklós) on linn Slovakkias, Žilina maakonnas. Asub Váhi paremkaldal 87 km kaugusel Žilinast.

Ajalugu  
Asulat on esmamainitud 1286. aastal nime all possessio Scentmiklos. 1360 andis kuningas Lajos I asulale linnaõigused. 1677 sai Liptó komitaadi halduskeskuseks. 1952. aastani oli linna nimi Liptovský Svätý Mikuláš.

1713 hukati Liptovský Mikulášis röövlipealikust slovaki rahvuskangelane Juraj Jánošík.

19. sajandil muutus linn üheks slovaki rahvusliku liikumise keskustest, kus tegutses evangeelne slovaki intelligents.

1970. aastatel rajati linna lähedale Liptovi paisjärv.

2001. aastal olid 94% elanikest slovakid, 2,3% mustlased ja 2,1% tšehhid.

Linnas asuvad 15. sajandist pärinev Püha Nikolause roomakatoliku kirik, 18. sajandil rajatud evangeelne kirik ja sünagoog. 

Linna läbib Žilina–Košice raudtee.

Välislingid 

Linna koduleht

Slovakkia linnad
Žilina maakond
Ludwik Zamenhof

Ludwik Lazarus Zamenhof (jidišis לײזער לוי זאַמענהאָף — Leizer Leivi Zamenhof, poola keeles Ludwik Łazarz Zamenhof, esperantos Ludoviko Lazaro Zamenhof; 15. detsember 1859, Białystok — 14. aprill 1917, Varssavi) oli Poola juudi päritolu silmaarst ja lingvist, maailma tuntuima ja levinuima tehiskeele esperanto looja.

Esimese raamatu esperanto teemal "Unua Libro" ("Esimene raamat") avaldas Zamenhof 1887. aastal pseudonüümi Doktoro Esperanto ("doktor lootja") all. Selle järgi sai ka keel oma nime.

Ta oli abielus Klara Zamenhofiga. Neil oli kolm last: Adam, Zofia ja Lidia.

Vaata ka
Fundamento de Esperanto
Ludwig Zamenhofi keskus

Keeleteadlased
Esperantistid
Silmaarstid
Poola arstid
Sündinud 1859
Surnud 1917
Brendan Rodgers

Brendan Rodgers (sündinud 26. jaanuaril 1973 Carnloughis) on põhja-iiri jalgpallitreener ja endine jalgpallur.

Aastatel 2012–2015 töötas Rodgers Liverpooli peatreenerina.

Aastatel 2016–2019 juhendas ta Šotimaa kõrgliiga klubi Celtic, kellega tuli kaks korda Šotimaa meistriks.

Alates 2019. aastast on ta Inglismaa kõrgliiga klubi Leicester City peatreener.

Jalgpallitreenerid
Põhja-Iirimaa jalgpallurid
Sündinud 1973
Daniel Day-Lewis

Daniel Michael Blake Day-Lewis (sündinud 29. aprillil 1957 Londonis) on juudi päritolu Inglise näitleja, kel on nii Briti kui ka Iiri kodakondsus. 

Londonis sündinud ja kasvanud Day-Lewis on Suurbritannia poeet-laureaadi Cecil Day-Lewise ja näitleja Jill Balconi poeg ning Ameerika näitekirjaniku Arthur Milleri väimees. Ehkki ta sai klassikalise näitlejahariduse Bristol Old Vicis, peetakse teda meetodinäitlejaks ning ta on tuntud rollide põhjaliku ja pühendunud uurimise poolest. Sageli jääb ta rolli kogu filmimise ajaks, isegi kui see avaldab halba mõju ta tervisele. Ta on ka üks tänapäeva filmitööstuse valivamaid näitlejaid, kes on 1998. aastast osalenud vaid viies filmis, nii et filmide vahele võib jääda kuni viis aastat.

Day-Lewis on oma põlvkonna kiidetumaid näitlejaid, kes on teeninud arvukalt auhindu, sealhulgas kolm Oscarit parima näitleja kategoorias: Christy Browni rolli eest 1989. aasta filmis "Minu vasak jalg" ("My Left Foot"), Daniel Plainview' rolli eest 2007. aasta filmis "There Will Be Blood" ja Abraham Lincolni rolli eest 2012. aasta filmis "Lincoln". Ta on üks kolmest meesnäitlejast, kes on pälvinud kolm Oscarit (teised kaks on Walter Brennan ja Jack Nicholson) ning ainus meesnäitleja, kes on saanud kolm Oscarit peaosas. Day-Lewis on võitnud ka neli BAFTA auhinda parima näitlejana, kolm Screen Actors Guildi auhinda, kolm kriitikute auhinda (Critics' Choice Movie Awards) ning kaks Kuldgloobust.

Filmograafia

Filmid

Teleseriaalid

Viited

Välislingid 

 
 
 Day-Lewise pikem biograafia

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1957
Rand Paul

Rand Paul (täisnimega Randal Howard Paul; sündinud 7. jaanuaril 1963 Pittsburghis Pennsylvanias USAs) on USA senaator Kentucky osariigist. Ta on USA Vabariikliku Partei liige ning endise Texase senaatori ja presidendikandidaadi Ron Pauli poeg. Esmakordselt pälvis ta üleriigilist tähelepanu 2008. aastal, mil ta esines poliitiliste kõnedega oma isa toetuseks, kes kandideeris Vabariikliku Partei presidendikandidaadiks. Rand Paul on esimene USA senaator, kes on olnud Esindajatekojas ametis üheaegselt oma vanemaga.

Duke'i Ülikooli meditsiinikooli lõpetanud Paul töötas silmaarstina Bowling Greenis Kentucky osariigis 1993. aastast ja asutas 2007. aasta detsembris oma kliiniku. 1994. aastal rajas ta Kentucky maksumaksjate ühingu, mida tänini juhib.

2010. aastal kandideeris Paul Vabariikliku Partei liikmena senatisse kohale, mille jättis vabaks pensionile läinud senaator Jim Bunning Kentuckyst. Paul võitis Kentucky osariigi riigisekretäri Trey Graysonit esimeses voorus. Ehkki ta polnud varem olnud ühelgi poliitilisel ametikohal, võitis ta ka Kentucky peaprokuröri Jack Conwayd. Tea Party liikumise pooldajana on ta avalikult toetanud poliitiliste ametikohtade maksimumaegade kehtestamist, tasakaalustatud riigieelarvet ning föderaalkulutuste ulatuslikku kärpimist ja maksude langetamist. Ta on saanud tuntuks sõltumatute seisukohtade poolest paljudel poliitilistel teemadel, vaieldes tihti nii vabariiklaste kui ka demokraatidega.

Viited

Ameerika Ühendriikide arstid
Ameerika Ühendriikide senaatorid
Silmaarstid
Sündinud 1963
Jan Eliasson

Jan Kenneth Eliasson (sündinud 17. septembril 1940 Göteborgis) on rootsi diplomaat. Alates 1. juulist 2012 kuni 31. detsembrini 2016 oli ta ÜRO asepeasekretär.

Eliasson on Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.

Diplomaatilist karjääri alustas ta 1965. aastal, kui asus Rootsi välisministeeriumi teenistusse. Aastail 1982–1983 oli ta Rootsi peaministri Olof Palme diplomaatiline nõunik, aastail 1983–1987 välisministeeriumi poliitikaasjade peadirektor, aastail 1988–1992 Rootsi Kuningriigi alaline esindaja ÜRO juures, aastail 1992–1994 ÜRO humanitaarasjade asepeasekretär ja hädaolukordade koordinaator, aastail 1994–1999 Rootsi välisministeeriumi alam-riigisekretär, 2000–2005 Rootsi suursaadik Ameerika Ühendriikides.

13. septembrist 2005 kuni 11. septembrini 2006 oli ta ÜRO Peaassamblee president, 24. aprillist kuni 6. oktoobrini 2006 Rootsi välisminister Göran Perssoni valitsuses.

Tunnustused
 1995 Valgetähe I klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

 ÜRO Peaassamblee president

Rootsi välisministrid
Rootsi diplomaadid
ÜRO Peaassamblee presidendid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1940
Jüri Reinson

Jüri Reinson (sündinud 11. septembril 1948 Tõhelas) on eesti poliitik ja majandijuht.

Ta on õppinud Tõhela algkoolis ja Tõstamaa Keskkoolis, mille lõpetas aastal 1967. Pärast teenistust Nõukogude sõjalaevastikus asus ta 1970. aastal õppima Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse, mille lõpetas 1975. aastal agronoom-ökonomisti kvalifikatsiooniga.

Pärast EPA lõpetamist töötas ta lühikest aega zootehnikuna Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis ja osakonnajuhatajana Sootaga sovhoosis. Aastast 1976 on ta pärnakas. Ta töötas Audru sovhoosis vanemagronoomina ja 6 aastat osakonnajuhatajana ning seejärel 4 aastat Pärnu Metsamajandis metsavahina. Seejärel töötas ta 2 aastat Kalevipoja kolhoosis peaökonomistina, seejärel tegid Tõhela inimesed oma kolhoosi ja valisid ta kolhoosi esimeheks, kus ta töötas aastani 1990.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu saadik. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli ka Põhiseaduse Assamblee liige.

Tunnustus
 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
 2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Kirjandus 
 Pärnu Postimees 13. märts 1990 (lk. 3)

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1948
Ahto Levi

Ahto Levi (kodanikunimi Levi Lippu; 18. juuni 1931 Kuressaare – 20. jaanuar 2006 Moskva) oli eesti päritolu kirjanik, kes kirjutas vene keeles.

Ta õppis aastatel 1938–1944 Kaali ja Kuressaare algkoolis. Aastal 1944 viidi Saksamaale, kus seikles Flensburgis ja Augsburgis; 1944–1945 oli ta lennuväe abiteenistuses. Ta istus Brandenburgi vanglas ja repatrieerus aastal 1947 Eestisse.

Aastad 1948–1963 möödusid tal vangilaagrites; ta põgenes korduvalt, istus selle eest Tomski, Kaluga ja Kirovogradi vanglates ja laagrites.

Pärast vabanemist elas ta Moldovas. Aastatel 1965–1967 töötas ta geoloogiaekspeditsioonidel Karpaatides ja 1967–1968 kalurina Sahhalinil.

Looming
Aastast 1968 oli ta kutseline kirjanik Moskvas; samal aastal ilmus tema autobiograafiline romaan (vene keeles, kirjutatud vangilaagris) "Halli hundi päevik", mis ilmus ka eesti (aastal 1968 ja 1973), läti, soome, saksa, gruusia, slovaki, ungari, tšehhi, ukraina, bulgaaria, poola, moldova ja muudes keeltes (kokku 16 keeles). Aastal 1971 valmis Mosfilmis selle romaani põhjal film "Tagasipöördumine ellu". Järgnesid romaanid "Fortuuna naeratus" (1973), "Põgeneda oma varju eest" (1979; läti keeles Riias 1989) ja Tartu-aineline "Poolel teel" (1988); kaks viimast teost valmisid Tartus. Lapsepõlvest jutustab romaan "Niisugune naljakas kuningas" (1988). Kõik need teosed on kirjutatud vene keeles. Aastal 1996 ilmus Tallinnas "Valdemor: lugu varaste elust".

Ahto Levi elas elu lõpus vaheldumisi Tartus ja Moskvas. Ta suri 20. jaanuaril 2006 Moskvas.

Kirjandus
Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011

Venemaa kirjanikud
Eestlased Venemaal
Venemaa kalmistutele maetud
Sündinud 1931
Surnud 2006
Maia Mathiesen

Maia Mathiesen (kuni 1944 Maia Sinberg; 24. august 1919 Tallinn – 10. juuni 2013 Stockholm) oli eesti kunstiteadlane ja Eesti Kultuuri Koondise kauaaegne eestvedaja.

Ta lõpetas 1938. aastal Lenderi tütarlaste gümnaasiumi ja plaanis järgmisel aastal alustada arhitektuuriõpinguid Helsingi Tehnikaülikoolis, kuid see osutus sõja tõttu võimatuks. Selle asemel hakkas ta õppima ehitustehnikat Tallinna Tehnikaülikoolis, kus ta tutvus ka tulevase abikaasaga.

Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.

Kunstiõpingud ja töö
Ta põgenes 1944. aastal Soome kaudu Rootsi. Ta elas Höganäsis, Malmös ja jälle Höganäsis, siis kolis ta 1964. aastal Västeråsi.

Västeråsi perioodil alustas ta ülikooliõpinguid kunstiajaloo ja esteetika alal ning kaitses filosoofiakandidaadi väitekirja. On uurinud Eduard Wiiralti loomingut.

Pärast kolimist Stockholmi 1977. aastal jätkas ta ka õpinguid esteetika doktorandina Uppsala Ülikoolis. Ta kutsuti tööle Eesti Kultuuri Koondisesse, kus ta keskendus aastakümneteks kunstinäituste, kontsertide ja kirjandusõhtute korraldamisele. 

Ta suri 10. juuni 2013 Stockholmis ning maeti 20. aprillil 2014 Brunnby kirikuaeda Höganäsi vallas Skåne läänis.

Isiklikku
Tema isa Toomas Sinberg pärines Krimmi asunike kolmandast põlvkonnast ja töötas Tallinnas Asundusameti juhatajana. Ema Maria (sündinud Orgo) oli pärit Sillamäelt Orgode talust.

Maia Sinberg abiellus Mihkel Mathieseniga 24. juunil 1944. Seejärel põgenes Soome Raumasse ning sealt edasi Põhja-Rootsi. Abikaasa jäi esmalt maha, aga temal õnnestus koos vanematega Kihnu ja Ojamaa kaudu tulla Lõuna-Rootsi järele. Mathiesenid said varakevadel 1945 tööd Höganäsis ning elasid pärast nii Malmös kui jällegi Höganäsis, enne kui elutee neid 1964. aastal Västeråsi ja 1977. aastal Stockholmi viis. 

Neil sündisid pojad Toomas Indrek (1946), Mait Mihkel (1949–2005) ja Tiit Ilmar (1957).

Viited

Kirjandus 
"Maia Mathiesen 90-aastane – õnnitleme!". Eesti Päevaleht nr 32, 19. august 2009. Lk 13

Välislingid
Haud Brunnby kirikuaias

Eesti kunstiteadlased
Eestlased Rootsis
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liikmed
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1919
Surnud 2013
Tulbi tänav

Tulbi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. 

Tulbi tänav algab Paldiski maanteelt ja lõpeb Madara tänaval. Tulbi tänav on ligikaudu 145 meetri pikkune. Suurim majanumber on 11.

Tulbi tänav sai nime 26. oktoobril 1932. 

Piirkonna jaoks oluline oli aastakümneid tegutsenud Tulbi tänava saun – nii seda nimetati – aadressil Tulbi 6.

Galerii

Viited

Kristiine linnaosa tänavad
Ülo Niisuke

Ülo Niisuke (sündinud 15. juulil 1935 Jõhvi kihelkonnas) on endine Eesti NSV parteitöötaja.

Ta lõpetas 1948. aastal Pagari 7-klassilise kooli, 1959. aastal agronoomina Olustvere Põllumajandustehnikumi ja 1966. aastal agronoomina Eesti Põllumajanduse Akadeemia.

Ta oli aastal 1952 kolhoosis "Tulevik" brigadir. 

Aastatel 1955–63 oli ta ELKNÜ Rakvere Rajooni Komitee sekretär. Aastatel 1963–73 oli ta EKP Rakvere Rajoonikomitee sekretär, aastatel 1973–79 oli ta Rakvere Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees, aastatel 1979–1988 oli ta EKP Rakvere Rajoonikomitee I sekretär. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.

Aastast 1989 oli ta MTÜ Rakvere Maarahva Liit esimees.

Tunnustus
1987 Eesti NSV teeneline põllumajandustöötaja

Kirjandus
Eesti majanduse biograafiline leksikon 1951–2000. AS Kirjastus Ilo. 2003

Eesti inimesed
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased‎
Eesti NSV IX Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV teenelised põllumajandustöötajad
Sündinud 1935
Aleksander Pahkla

Aleksander Pahkla VR I/3 (sündinud Aleksander Pachel; 10. mai 1888 Tallinn – 20. detsember 1937 Tallinn) oli Omakaitse asutaja ja Vabadussõja veteran.

Ta osales Vabadussõjas laiarööpmelisel soomusrongil nr. 2. 

Aleksander Pahkla uppus Tallinna sadamas, kus ta oli Veeteede Valitsuse sütelao valitseja.

Kirjandus 
Surmalõks sadamas nõudis ohvri. Rahvaleht, 28. detsember 1937, nr. 153, lk. 1.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1888
Surnud 1937
Artur Kapi tänav

Artur Kapi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis. Artur Kapi tänav algab Wismari tänavalt ja lõpeb umbtänavana Artur Kapi 7 asuva maja hoovis.

Artur Kapi tänav on enam-vähem põhja–lõunasuunaline ja ligikaudu 145 meetri pikkune.

Artur Kapi tänav on valdavalt hoonestatud aastatel 1935–1937 ehitatud kolmekorruseliste elumajadega. Artur Kapi 7 asuv üheksakorruseline elamu on aga valminud 1977. aastal.

Tänava esialgne nimi oli Vaestekooli põik, 1935. aastal sai uueks nimeks Wismari põik, 1950. aastal aga Mitšurini põik. Praeguse nime sai Artur Kapi tänav 25. septembril 1959 eesti helilooja Artur Kapi mälestuseks.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Kassisaba (Tallinn)
Kaulbarsi palee

Kaulbarsi palee on hoone Tallinnas Toompeal aadressil Kohtu tänav 8.

Maja ehitati aastatel 1809–1814 Reinhold August von Kaulbarsile esindushooneks. 

Tänapäeval asub hoones õiguskantsleri kantselei.

Ajalugu
Hoone esimene omanik oli Reinhold August von Kaulbars (1767–1846) Venemaa keisririigi sõjaväelane, maanõunik, Mõdriku ja Rägavere mõisnik. Peahoone arhitekt oli Carl Ludvig Engel, tiibhooned projekteeris 1811. aastal arhitekt C. J. Jänichen. Maja esikülg Kohtu tänaval on kahe- ja Pika jala poolne tagakülg kolmekorruseline. 

1850. aastast oli hoone omanik leitnant Alexander von Benckendorff, kelle valduse ajast on hoone parema tiiva välisuksel Benckendorffide suguvõsa vapp. 1871. aastast kuulus hoone Vera von Stenbockile ja 1899. aastast kuni 1904. aastani Kose-Uuemõisa mõisa omanikule paruness Natalie von Uexküllile.

Eesti iseseisvumise järel oli hoone Eesti valitsusasutuste valduses: alates 1920. aastatest paiknesid hoones mitmesugused ministeeriumid, Rahandusministeerium ja Majandusministeerium.

Alates 2004. aastast asub hoones Eesti Vabariigi Õiguskantsleri Kantselei.

Pildid

Vaata ka
Kaulbars

Välislingid
Maja ajalugu, Õiguskantsleri Kantselei, 4. oktoober 2011
 

Toompea
Kesklinna linnaosa ehitised
Kaulbarsid
Vineeri tänav

Vineeri tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni ja Uue Maailma asumis. Vineeri tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Vana-Lõuna tänaval.

Vineeri tänav on enam-vähem lääne-idasuunaline ja ligikaudu 190 meetri pikkune.

Tänava esialgne nimi oli 23. veebruarist 1882 Kivi tänav (saksa keeles Steinstrasse, vene keeles Каменная улица). Selle nime sai tänav Vana-Lõuna tänava nurgal paiknenud linna sillutuskivide lao ja killustiku valmistamise koha järgi. 23. septembril 1959 sai Vineeri tänav praeguse nime läheduses asunud Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi järgi.

Pildid

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Aru tänav

Aru tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Aru tänav algab Kolde puiesteelt, ristub Maisi, Auna, Taime, Nisu ja Rukki tänavaga ning lõpeb Kaera tänaval.

Aru tänav on lõunakagu-põhjakirdesuunaline ja ligikaudu 600 meetri pikkune.

Aru 10 asub Eesti Standardikeskus.

Aru tänav sai nime 26. oktoobril 1932.

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
Pelgulinna asum
Pidage varas kinni!

"Pidage varas kinni!" on James Williamsoni poolt Suurbritannias 1901. aastal loodud tummfilm. Tegemist on esimese tagaajamisfilmiga.

Film esilinastus samaaegselt filmiga "Tulekahju!".

Välislingid
 "Pidage varas kinni!" YouTube'is

Suurbritannia filmid
Tummfilmid
1901. aasta filmid
Tulekahju! (film 1901)

"Tulekahju!" on James Williamsoni poolt Suurbritannias 1901. aastal loodud tummfilm. 

Väidetavalt oli film üheks eeskujuks Edwin A. Porterile "Ameerika tuletõrjuja elu" (1903) lavastamisel.

Film esilinastus samaaegselt filmiga "Pidage varas kinni!"

Viited

Välislingid

 "Tulekahju!" YouTube'is

Suurbritannia filmid
Tummfilmid
1901. aasta filmid
Roman Maksimuk

Roman Maksimuk (sündinud 2. mail 1987) on Eesti näitleja.

Ta lõpetas 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. Aastatel 2014-2017 töötas näitlejana Vene Teatris. Seejärel on töötanud Vene Nukuteatris.

Rolle 
  Mihhail Bulgakov "Koera süda" (Teine)
 2014 Daniil Harms "Kõuts Pampuši muinasjutud"
 2014 Mihhail Durnenkov "(Kõige) lihtsam meetod suitsetamisest loobumiseks" (Pablo)

Viited

Välislingid
 Roman Maksimuk Vene Teatri kodulehel

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1987
Kaspar Velberg

Kaspar Velberg (sündinud 29. jaanuaril 1989) on eesti näitleja.

2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli näitlejana. Seejärel on töötanud Tallinna Linnateatris näitlejana.

Kaspar Velberg on mänginud filmides "1944" ja "Polaarpoiss".

Rollid

Linnateatris

Mujal teatrilavastused

Filmid

Televisioon

Tunnustus
 2021 Ants Lauteri nimeline auhind

Viited

Välislingid

Tallinna Linnateatri näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1989
Vladimir Sadekov

Vladimir Sadekov (sündinud 29. detsembril 1970) Eesti vandeadvokaat.

Ta on Vladimir Sadekov advokaadibüroo OÜ juhatuse liige.

Sai kuulsaks seoses eduka kaitsega "Pronksiöö" protsessis.

Lisaks Eestile osaleb klientide kaitsjana Prantsusmaal, Saksamaal, Soomes ning Ameerika Ühendriikides.

Eesti advokaadid
Sündinud 1970
Andres Laiapea

Andres Laiapea (sündinud 24. jaanuaril 1981 Viljandis) on Eesti poliitikavaatleja, kultuuriblogija ja ühiskonnategelane.

Laiapea on avaldanud kaks luulekogu, kuid ei pea ennast luuletajaks. Ta on mänginud ka filmides, kuid ei ole näitleja.

Haridus
Laiapea on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Tema kõrvaleriala oli riigiteadus.

Ta on õppinud ka kinomehaanikat ja metsakasvatust.

Poliitiline tegevus
Laiapea kuulub Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liitu (ALDE). Ta on selle üksikisikutest liikmete koordinaator Eestis.

Aastatel 2002–2015 pidas Laiapea poliitikablogi nimega Infopartisan, mis sai alguse vastuseisust Iraagi sõjale.

Aastatel 2012–2013 oli ta Eesti Piraadipartei toetajaliige ja 2013–2015 poliitilise süsteemi kaasajastamist toetanud MTÜ Radikaaldemokraadid juhatuse liige.

2013. aasta kohalikel valimistel oli Laiapea protestikandidaat Viljandi linnas. Ta propageeris valimissüsteemi muutmist, lubades ainult seda, et astub valituks osutumise korral kohe tagasi. Ta kogus 96 häält (1,3% häältest) – rohkem kui neli siis Viljandis kandideerinud Riigikogu liiget.

2021. aasta kohalikel valimistel toetas teda Viljandis 21 valijat.

Isiklikku
Laiapea on abielus, tal on kolm last. Tema isa on Heino Laiapea.

Luulekogud
 "Stereofooniline vaikus. Luuletusi aastaist 1995–2002" (2017)
 "Ebakronoloogiline elu. Luuletusi aastaist 2003–2017" (2017)

Artikleid
Kuidas saada erakondadeülene president? Postimees, 7. september 2016
Tühjad sedelid annaksid uue võimaluse Objektiiv, 21. september 2016
Presidendivalimiste valimiskogusse surumise asemel on lahendus otsevalimised Eesti Rahvusringhääling, 6. oktoober 2016
Kuidas Eesti naised valimisõiguse said Feministeerium, 31. märts 2017
Argumentum ad Hitlerum Telegram, 4. aprill 2019
Hitleri “Mein Kampf” ei olnud mõeldud kõigile rahvastele Kesknädal, 3. august 2019

Viited

Välislingid
 
 Andres Laiapea andmekogus Geni
 Andres Laiapea blogi

 Eesti Piraadipartei poliitikud
Eesti blogijad
Eesti luuletajad
Eesti ühiskonnategelased
Sündinud 1981
Audru Kool

Audru Kooli ajalugu ulatub aastasse 1687, mil B. G. Forseliuse seminari lõpetanud Reinu käe all õppis Audrus 17 poissi. 

8. oktoobril 1939 õnnistati sisse praeguse koolimaja esialgne hoone. Tööd alustas Audru 6-klassiline Algkool, mille direktoriks sai Jakob Tamm. 

Aastatel 1962–1982 tegutses kool kaheksaklassilisena. 1982. aastal muudeti kool keskkooliks. 2013. aastal liideti põhikooliga Audru Huvialakeskus ning samast aastast on kooli nimi Audru Kool. Õppeaastal 2019/2020 õpib Audru Kooli 18 klassikomplektis kokku 300 õpilast, kellele jagab teadmisi 33 õpetajat. Huviharidust omandavaid õpilasi on 176 ning neid juhendab 13 õpetajat.

Juhtkond 
Kooli direktor on Peep Eenraid, õppealajuhataja on Kersti Põllu.

Välislingid
 Audru Kooli koduleht

Pärnu maakonna koolid
Pärnu linn
Eesti muusikakoolid
Sevilla olümpiastaadion

Estadio Olímpico de la Cartuja on staadion Hispaanias Andaluusia autonoomses piirkonnas Sevillas.

Staadioni tribüün mahutab 57 619 pealtvaatajat.

Staadioni ehitamist alustati 1997. aastal 1999. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistluste jaoks.

Staadion avati 5. mail 1999 sõprusmänguga jalgpallis, milles Hispaania jalgpallikoondis võitis 3:1 Horvaatia jalgpallikoondise.

Spordisündmused 
26. mail 1999 toimus staadionil Copa del Rey finaalmäng, milles Valencia CF võitis 3:0 Madridi Atlético.

20.–29. augustil 1999 toimusid staadionil 1999. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlused.

30. juunil 2001 toimus staadionil Copa del Rey finaalmäng, milles Real Zaragoza võitis 3:1 Celta de Vigo.

21. mail 2003 toimus staadionil 2003. aasta UEFA karikavõistluste finaalmäng, milles FC Porto võitis lisaajal 3:2 Celtic FC.

Staadionil on toimunud 2004. ja 2011. aasta Davise karikavõistluste finaalmängud.

Muusikasündmused 
16. septembril 2008 toimus staadionil Madonna maailmatuuri Sticky & Sweet Tour kontsert.

30. septembril 2010 toimus staadionil U2 maailmaturnee U2 360° Tour raames kontsert, millel oli 76 000 pealtvaatajat.

Muu 
Staadioni võimalused on alakasutatud kuna kumbki piirkonna La Ligas mängivatest jalgpalliklubidest ei kasuta staadionit oma koduväljakuna. Sevilla FC mängib Estadio Ramón Sánchez-Pizjuánil ja Real Betis Estadio Benito Villamarínil

Viited

Välislingid 
 kodulehekülg

Hispaania staadionid
Hispaania jalgpallistaadionid
Fairmount

Fairmount on mitme koha nimi Ameerika Ühendriikides:

Fairmount, asula Delaware'is
 Fairmount, linn Georgias
 Fairmount, küla Illinoisis
 Fairmount, linn Indianas
 Fairmount, asula Marylandis
 Fairmount, asula New Yorgi osariigis
 Fairmount, linn Põhja-Dakotas
 Fairmount, asula Tennessees