joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Spýros Samáras

Spyrídon Filískos Samáras; ka Spýros Samáras (Σπυρίδων Φιλίσκος Σαμάρας; ka Σπύρος Σαμάρας; 29. november(17. november vkj) 1861 Korfu – 7. aprill 1917 Ateena) oli kreeka helilooja, olümpiahümni muusika autor.

Spýros Samáras sündis 29. novembril 1861 Korfu saarel. Muusikaõpinguid alustas helilooja Spyrídon Xýndase juhendamisel. Aastail 1875–1882 õppis ta Ateena konservatooriumis itaalia helilooja Federico Bolognini, Angelo Mascheroni ja Enrico Stancampiano käe all. Aastail 1882–1885 jätkas õpinguid Pariisi konservatooriumis, kus tema juhendajaks oli Jules Massenet, Léo Delibes, Charles Gounod ja Théodore Dubois.

Tema esimene 1882. aastal valminud ooper pole säilinud.

Aastail 1885–1911 elas ja töötas Itaalias. 1886. aastal debüteeris Milano ooperiteatris La Scala ooperiga "Flora Mirabilis". Aastal 1888 tuli Costanzi teatris Roomas esmaesitlusele ooper "Medgé". Peaosas oli Emma Calvé. Suurema tuntuse saavutas Samáras 1894. aastal Luigi Illica libretole kirjutatud ooperiga "La martire".

Kui tuli otsus taaselustada olümpiamängud ja pidada esimesed nüüdisaja olümpiamängud 1896. aastal Ateenas, siis Samáras kirjutas Kostís Palamáse sõnadele muusika ja esmakordselt kanti see ette olümpiahümnina 1896. aasta Ateena mängudel. 1958. aastal Roomas toimunud Rahvusvahelise Olümpiakomitee 55. istungjärgul kinnitati see ametlikuks olümpiahümniks .

Aastast 1911 elas ja töötas Kreekas. Spýros Samáras suri 55-aastasena 7. aprillil 1917 Ateenas.

Looming

Ooperid 
 "Olas" (1882; pole säilinud)
 "Flora mirabilis" (1886; libreto Ferdinando Fontana)
 "Medge" (1888; libreto Ferdinando Fontana)
 "Messidor" (1891; pole säilinud). 
 "Lionella" (1891) 
 "La martire" (1894; libreto Luigi Illica)
 "La furia domata" (1895)
 "Storia d’amore o La biondinetta" (1903; libreto Paul Milliet)
 "Mademoiselle de Belle-Isle" (1905; libreto Paul Milliet)
 "Rhea" (1908; libreto Paul Milliet)
 "Tigra" (1911; jäi lõpetamata)

Operetid 
 "Pólemos en polémo" (1914)
 "I pringípissa tis Sassónos" (1915)
 "I Kritikopoúla" (1916)

Kreeka heliloojad
Sündinud 1861
Surnud 1917
Giórgos Kolokythás

Giórgos Kolokythás (kreeka keeles Γιώργος Κολοκυθάς; 2. november 1945 – 2. märts 2013) oli kreeka korvpallur.

Ta suri 67-aastasena müokardi infarkti tagajärjel.

Kreeka sportlased
Sündinud 1945
Surnud 2013
Eesti Erastamisagentuur

Eesti Erastamisagentuur (lühend EEA; inglise keeles Estonian Privatisation Agency) oli Eesti valitsusasutus, mis korraldas riigivara erastamist. EEA tegutses 1993–2001. Pärast EEA tegevuse lõpetamist läksid pooleli olnud asjad Majandusministeeriumi kätte.

EEA moodustati Riigivaraameti ja Erastamisettevõtte ühendamisel nende kahe õigusjärglasena ja EEA moodustamise aluseks oli "Erastamisseadus".

EEA tegevus
EEA tegevuse vältel (1991–2001) laekus riigile umbes 12 miljardit krooni, millest erastamisväärtpabereid (EVP-sid) umbes 7 miljardit krooni. EEA korraldas 40 ettevõtte aktsiate avalikku müüki, millest laekus 2,3 miljardit EVP-d.

Viited

Kirjandust
Erastamine Eestis: ideoloogia, läbiviimine, tulemused, 1999

Eesti valitsusasutused
Eesti majandus
Surnud 13. juulil

Siin loetletakse 13. juulis surnud tuntud isikuid.

 1399 – Peter Parler, saksa arhitekt
 1645 – Mihhail I Fjodorovitš, Vene tsaar, Romanovite dünastia rajaja
 1793 – Jean-Paul Marat, Prantsuse revolutsionäär, "rahva sõber"
 1890 – Johann Voldemar Jannsen, eesti kirjanik ja ajakirjanik, rahvusliku liikumise tegelane
 1894 – Moritz von Harten, Saaremaa arst
 1896 – Friedrich August Kekulé, saksa keemik
 1924 – Alfred Marshall, inglise majandusteadlane
 1941 – Ilmar Raud, eesti maletaja
 1941 – Aleksander Saluoja, Eesti sõjaväelane
 1944 – Jānis Fogelis, läti rahvusest Nõukogude Liidu sõjaväelane
 1946 – Alfred Stieglitz, Ameerika fotograaf ja moodsa kunsti promootor
 1951 – Arnold Schönberg, Austria-ameerika helilooja
 1954 – Frida Kahlo, Mehhiko maalikunstnik
 1960 – Helmi Kurrik, eesti etnoloog
 1960 – Hans Loch, saksa jurist ja Saksa DV riigitegelane
 1972 – Juri Gorgonijev, vene orientalist ja filoloog
 1980 – Seretse Khama, Botswana poliitik, riigi president aastatel 1966–1980 
 1985 – Charles Kasiel Bliss, Austria semiootik, blisskirja looja
 1986 – Jaak Tamleht, eesti näitleja
 1995 – Matti Pellonpää, soome näitleja
 2001 – Kalju Kudu, eesti füüsik
 2003 – Toivo Kurmet, eesti helilooja ja ettevõtja
 2006 – Red Buttons, USA koomik ja näitleja
 2006 – Stanislao Nievo, itaalia kirjanik
 2006 – Charles Dakin, briti helilooja
 2007 – Otto von der Gablentz, Saksa diplomaat ja teadlane
 2008 – Gerald Wiggins, USA džässpianist
 2008 – Peter Durack, Austraalia senaator ja kindralkuberner 1977–1983
 2008 – Bronisław Geremek, Poola sotsiaalajaloolane ja poliitik, välisminister 1997–2000
 2009 – Giuseppe Alessi, Itaalia poliitik
 2009 – Beverly Roberts, USA näitleja
 2009 – Bill Young, Uus-Meremaa poliitik ja diplomaat
 2009 – Amīn al-Ḩāfiz̧, Liibanoni poliitik
 2009 – Vince Powell, Briti stsenarist 
 2009 – Nilu Phule, India näitleja
 2009 – Uma Aaltonen, Soome kirjanik, ajakirjanik ja poliitik
 2009 – Neil Munro, Kanada näitleja ja lavastaja
 2009 – Dash Snow, USA kunstnik
 2012 – Ginny Tyler, USA näitleja
 2012 – Richard Zanuck, USA filmiprodutsent
 2012 – Jerzy Kulej, Poola poliitik ja endine poksija
 2013 – Cory Monteith, Kanada näitleja ja laulja
 2013 – Ingeburg Lange, Saksa DV riigitegelane
 2014 – Nadine Gordimer, Lõuna-Aafrika Vabariigi kirjanik, 1991. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat
 2014 – Lorin Maazel, USA dirigent ja helilooja
 2015 – Philipp Mißfelder, Saksamaa poliitik
 2015 – Martin Litchfield West, Suurbritannia klassikaline filoloog
 2015 – Ildikó Schwarczenberger, ungari vehkleja
 2017 – Liu Xiaobo, hiina inimõiguslane

Juuli, 13.
Surnud 14. juulil

Siin loetletakse 14. juulil surnud tuntud isikuid.

1824 – Kamehameha II, Hawaii kuningas
1827 – Augustin-Jean Fresnel, prantsuse ehitusinsener ja füüsik
1854 – Raimund Pacht, baltisaksa geoloog
1883 – Svend Grundtvig, taani kirjandusajaloolane ja etnograaf
1910 – Marius Petipa, Prantsuse-Vene ballettmeister ja tantsija
1944 – Emil Fjellström, rootsi näitleja
 1944 – Romans Suta, läti maalikunstnik, graafik, keraamik ja sisekujundaja
1956 – Maret Suits-Elson, eesti luuletaja 
1967 – Tudor Arghezi, rumeenia luuletaja, proosakirjanik ja kirjanduskriitik
1968 – Konstantin Paustovski, vene kirjanik
1972 – Olavi Virta, soome laulja
1976 – Nikolai Ekk, vene filmirežissöör, teatrilavastaja, stsenarist ja näitleja
 1976 – Liis Käbin, eesti agronoom, ajakirjanik ja naisliikumistegelane
1984 – Zossima Šaškov, Nõukogude Liidu riigitegelane
1985 – Lisl Lindau, eesti näitleja
1988 – Aino-Helgi Paivel, eesti botaanik
1993 – Väino Kaljuvee, eesti põllumajandustegelane, majandijuht ja rahvasaadik
1996 – Elmar Anderson, eesti advokaat
1998 – Karl Schirdewan, Saksa DV riigitegelane
2000 – Alla Balter, Vene näitleja
2000 – Meredith MacRae, USA näitleja ja laulja
2002 – Joaquín Balaguer, endine Dominikaani Vabariigi president
2002 – Yousuf Karsh, Kanada fotograaf
2003 – Éva Janikovszky, ungari lastekirjanik
2003 – Roberto Bolaño Ávalos, Tšiili kirjanik
2004 – Julius Raudsepp, eesti jäähokimängija
2006 – Heinrich Heidersberger, saksa fotograaf
2006 – Carrie Nye, USA näitleja
2006 – Eduards Pāvuls, läti näitleja
2006 – Andres Stolovitš, Eesti füüsik
2006 – Aleksander Wojtkiewicz, poola päritolu USA maletaja
2006 – Uno Varik, eesti õpetaja ja koolidirektor
2007 – William LeMessurier, USA arhitekt
2007 – Terje Matsik, eesti vasaraheitja
2008 – Henki Kolstad, norra näitleja
2008 – Peet Horma, eesti tehnikateadlane
2008 – Richard Mills, Põhja-Iirimaa fotograaf
2009 – Dallas McKennon, USA näitleja
2009 – Pat Brady, USA jalgpallur
2009 – Phyllis Gotlieb, Kanada kirjanik
2009 – Heinrich Schweiger, Austria näitleja
2009 – Zbigniew Zapasiewicz, poola näitleja ja lavastaja
2009 – Sam Church, USA ametiühingutegelane
2009 – John Fautenberry, USA sarimõrvar
2011 – Otia Ioseliani, gruusia kirjanik
2012 – Sixten Jernberg, rootsi suusataja 
2013 – Vladimir Zahharov, vene koreograaf
2014 – Alice Coachman, USA kergejõustiklane
2016 – Astrid Saare, eesti maalikunstnik ja kunstipedagoog
 2016 – Péter Esterházy, ungari kirjanik
2017 – Heimar Peremees, eesti majandusteadlane ja teadusorganisaator
2021 – Mamnoon Hussain, Pakistani poliitik ja ettevõtja, riigi president aastatel 2013–2018
2022 – Ivana Trump, tšehhi päritolu Ameerika Ühendriikide ettevõtja, moelooja ja modell
 2022 – Nikolai Krogius, Venemaa maletaja, malekohtunik ja maleliteraat

Juuli, 14.
Türi Gümnaasium

{{Mitte segi ajada| kaasaegse endise Türi Majandusgümnaasiumiga, mis oli Türi 2. Keskkooli õigusjärglane.}}

Türi Gümnaasium on endine gümnaasium Türil. 2011. aastal kool likvideeriti. Põhikooliosa läks Türi Põhikooli, gümnaasiumiosa Türi Ühisgümnaasiumi.

Kooli ajalugu ulatub aastasse 1872, mil loodi Türi kihelkonnakool''. Hiljem kandis kool nimesid
Türi Algkool (aastast 1913)
Türi Aiamajandusgümnaasium (aastast 1924)
Türi Majandusgümnaasium (aastast 1932)
Türi Gümnaasium (aastast 1941)
Türi 1. Keskkool (nimetatud ka Türi Keskkool) (aastast 1944)
aastast 1994 Türi Gümnaasium.

Viited

Türi ajalugu
Eesti endised koolid
Surnud 15. juulil

Siin loetletakse 15. juulil surnud tuntud isikuid.

 1609 – Annibale Carracci, itaalia maalikunstnik
 1890 – Gottfried Keller, Šveitsi kirjanik
 1904 – Anton Tšehhov, vene kirjanik
 1916 – Ilja Metšnikov, vene bioloog
 1916 – Jüri Dreimann, eesti raamatukaupmees ja kirjastaja
 1919 – Indriķis Zīle, läti dirigent, orelimängija ja helilooja
 1929 – Hugo von Hofmannsthal, Austria kirjanik
 1939 – Eugen Bleuler, Šveitsi psühhiaater
 1944 – Jakob-Aleksander Rennik, eesti helilooja
 1961 – Aadu Leissar, eesti näitleja
 1969 – Marta Sillaots, eesti tõlkija ja kirjanik
 1974 – Gert Helbemäe, eesti kirjanik
 1980 – Erich Ülevain, eesti balletitantsija
 1980 – Leo Ruumet, eesti matemaatik ja tehnikateadlane
 1982 – Romulus Tiitus, eesti karikaturist ja följetonist
 1983 – Laimonis Kamara, läti luuletaja ja tõlkija
 1986 – Jevgeni Dubrovin, vene kirjanik
 1989 – Aleksandr Altunin, Nõukogude Liidu sõjaväelane
 1990 – Oleg Kagan, Vene viiuldaja
1990 – Enn Roos, eesti skulptor
1990 – Margaret Lockwood, inglise näitleja
 1994 – Norbert Żaba, poola-eesti-rootsi päritolu Poola diplomaat ja ühiskonnategelane
 1996 – Paul Maidre, eesti vaimulik
1996 – Dana Hill, USA näitleja
 1997 – Mare Leet, eesti näitleja
1997 – Gianni Versace, Itaalia moekunstnik
2000 – Koit Muru, eesti sulgpallitreener
 2002 – Lauri Honko, soome folklorist ja usuteadlane
 2004 – Elmar Vasar, Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professor
 2006 – Kenneth Lochhead, kanada maalikunstnik
2006 – Robert H. Brooks, USA restoraniketi Hooters omanik
 2006 – Andrew Sudduth, USA sõudja
 2006 – István Pálfi, Ungari poliitik, Euroopa Parlamendi liige
2007 – Kieron Moore, iiri näitleja
 2007 – Schelto Patijn, Hollandi poliitik, Amsterdami linnapea 1994–2001
2008 – Heino Kulvere, eesti näitleja ning lavastaja
 2008 – Gennadi Volnov, vene korvpallimängija, kuldmedal 1972. aasta suveolümpiamängudelt
 2008 – György Kolonics, ungari kanuusportlane, kuldmedal 1996. ja 2000. aasta suveolümpiamängudelt
 2008 – Gionata Mingozzi, itaalia jalgpallur
2009 – Julius Shulman, USA fotograaf
 2009 – Avraham Ahituv, Iisraeli luurejuht 
 2009 – Brian Goodwin, inglise bioloogiateoreetik
 2009 – Natalja Estemirova, vene inimõiguslane
2011 – Donara Mkrttšhjan, armeenia näitleja
2012 – Celeste Holm, USA näitlejanna
2013 – Meskerem Legesse, etioopia jooksja
2014 – Andrei Rõbakin, vene ajakirjanik
 2014 – Johann Ruus, eesti põllumajandusteadlane
2016 – Hardi Tooming, eesti ehitus- ja restaureerimisettevõtja
2017 – Martin Landau, USA filmi- ja seriaalinäitleja ning produtsent
2020 – Kaalu Kirme, eesti kunstiteadlane
 2020 – Igor Tšernõhh, vene filmioperaator 
 2020 – Carlotta Barilli, itaalia näitleja 
 2020 – Toke Talagi, Niue poliitik ja diplomaat 

Juuli, 15.
Läänemaa Ühisgümnaasium

Läänemaa Ühisgümnaasium on Lääne maakonnas Haapsalus Wiedemanni tänav 15 asuv riigigümnaasium.

Kool moodustati 2013. aastal Haapsalu Gümnaasiumi ja Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi põhjal. Läänemaa Ühisgümnaasium on Lääne maakonna suurim gümnaasium. Samanimeline kool töötas selles majas ka aastatel 1923–1938.  Kooli esimene direktor oli Leidi Schmidt, kes juhtis kooli aastatel 2013–2018. Kooli uus direktor on Ain Iro. 

Koolis tegutseb väga aktiivne õpilasomavalitsus VÕLV (Võluvate Õpilaste Loominguline Valitsus). VÕLV-i eesmärkideks on korraldada mitmesuguseid kooliüritusi, kaasa rääkida koolielus ning muuta kooli silmapaistvamaks.

Kooli hoone 
Wiedemanni tänaval asuvas koolihoones on õppetöö toimunud juba 200 aastat, mis teeb sellest ühe Haapsalu vanima kooli. 1805. aasta 22. juulil avati Haapsalu kreiskool. Kooli vanem, Kalda tänava poolne osa on ehitatud 18. sajandil, uusim osa aga 1928. aastal. Hoone renoveeriti täielikult aastatel 2012–2013, enne seda asus hoones Haapsalu Wiedemanni Gümnaasium, mis oli nime saanud keeleuurija ja -teadlase Ferdinand Johann Wiedemanni järgi. 

Tegemist on kvartalisuuruse hoonetekompleksiga, millesse kuulub mitu eri ajal ehitatud hooneosa. Kompleksi vanim osa on klassitsistlik endine elumaja. 1831. aastal ehitati maja ümber. Seoses uue gümnaasiumihoone ehitusega aastatel 1926–1927 muudeti hoone uuesti elamuks ning esimesele korrusele tehti koolijuhataja elu- ja tööruumid. Hoone välisarhitektuuri ei muudetud. Hoonel on suhteliselt kõrge kivikatus, fassaad on sümmeetriline ja sellel on viilumotiiv. 19. sajandi lõpust pärinev kahekorruseline juurdeehitis on kivist. 20. sajandi I poolel ehitatud gümnaasiumihoone on mõõdukast juugend-klassitsismist juhinduv kolmekorruseline hoone, mille sümmeetrilist fassaadi ehivad kolmnurkfrontoon ja kaheksa joonia pilastrit. Maja esimesel korrusel on kaaraknad, teisel korrusel saali osas on esifassaadil kõrged jaotistega vertikaalaknad. Nende alumist rida ääristab balustrimotiiv. Lihtsalt ornamenteeritud karniis ümbritseb hoone katuseäärt ning frontooni viiluvälja. Hoonel on kõrge kivikatus ning seda kroonib kaunite proportsioonidega tähetorn. Hoone plaanilahendus on otstarbekas ja loogiline, maja läbib tsentraaltreppide süsteem. Gümnaasiumikorpus on orgaaniliselt liidetud vanemate koolihoonetega. 1972. suvel oli hoones tulekahju, milles sai kannatada hoone katus ja hävis saali stukkdekooriga kaunistatud interjöör.

Koolist 
Läänemaa Ühisgümnaasiumis õpivad ainult 10.–12. klassi õpilased. Õppeaasta on jagatud viieks perioodiks ning õppetunni pikkus on 75 minutit. Gümnaasiumi astudes peavad õpilased valima soovitud süvaõppesuuna. 2019. aasta seisuga on koolis neli süvaõppesuunda: loodus-reaal-, majandus, humanitaar- ja sotsiaalsuund. Varem on koolis olnud ka ühiskonnaainete suund, reaalsuund ning spordi ja tervise suund. Lisaks suunakursustele on õpilastel võimalik valida ka ülekooliliste valikainete vahel.

Viited

Välislingid
 Kooli koduleht

Lääne maakonna koolid
Haapsalu
Lääne maakonna kultuurimälestised
Eesti riigigümnaasiumid
Tartu Ülikooli majandusteaduskond

Tartu Ülikooli majandusteaduskond on Tartu Ülikooli üks teaduskondi.

Teaduskond alustas iseseisvana tegevust 1. jaanuaril 1938. 1. jaanuarist 2016 kuulub majandusteaduskond Tartu Ülikooli sotsiaalteaduste valdkonda. 

Teaduskonna õppetöö toimub valdavalt Oeconomicumis.

Viited

Välislingid 
TÜ majandusteaduskonna koduleht

Majandusteaduskond
Eesti majandus
Surnud 16. juulil

Siin loetletakse 16. juulil surnud tuntud isikuid.

 1747 – Giuseppe Crespi, itaalia maalikunstnik
 1857 – Pierre-Jean de Béranger, prantsuse luuletaja
 1896 – Edmond Huot de Goncourt, prantsuse kirjanik, kriitik ja kirjastaja
 1910 – Albert Anker, Šveitsi kunstnik
 1912 – David Otto Wirkhaus, eesti dirigent ja muusikategelane
 1937 – Paul Karu, Eesti sõjaväelane
 1942 – August Traksmaa, Eesti sõjaväelane ja diplomaat
 1943 – Mihhail Bernatski, majandusteadlane ja Venemaa rahandusminister
 1943 – Dmitri Uljanov, vene revolutsionäär, parteitegelane ja arst
 1954 – Pjotr Leštšenko, vene laulja
 1958 – Birger Eriksen, Norra sõjaväelane
 1964 – Johannes Saal, eesti maalikunstnik
 1970 – Elsa Triolet, prantsuse kirjanik
 1972 – Heino Paltser, eesti alpinist
 1977 – Edgar Velbri, eesti arhitekt, ruumikujundaja ja mööblikunstnik
 1980 – Hubert Jedin, katoliku kiriku ajaloolane Saksamaalt
 1985 – Heinrich Böll, saksa kirjanik, Nobeli kirjandusauhind 1972
 1989 – Herbert von Karajan, austria dirigent
 1990 – Mihhail Matussovski, vene luuletaja
 1991 – Robert Motherwell, Ameerika Ühendriikide maalikunstnik ja kunstiteoreetik
 1992 – Tatjana Peltser, vene näitleja
 1995 – Mordekhay Gur, Iisraeli sõjaväelane ja poliitik
 1996 – Jüri Parre, eesti loomaarstiteadlane
 2000 – Mati Klooren, eesti näitleja
2000 – Jaak Olep, eesti kunstiajaloolane ja -kriitik
 2002 – Oleksandr Koltšinski, Nõukogude Liidu Kreeka-Rooma maadleja
 2003 – Jüri Vetemaa, eesti maletaja
 2003 – Arvo Niitenberg, Eesti tehnikateadlane, poliitik ja diplomaat
 2006 – Rosa Reichert, saksa mägisuusataja
2006 – Endel Mändmaa, eesti majandustegelane, Eesti NSV rahandusminister 1979–1990
2006 – Harold Scott, USA näitleja ja dramaturg
2006 – Winthrop Paul Rockefeller, USA miljonär ja poliitik
2006 – Kevin Hughes, Briti poliitik
2006 – Aleksandr Goldstein, vene kirjanik ja esseist
 2007 – Rita Tasa, eesti tõlkija
2007 – Mihhail Kononov, vene näitleja
2007 – Dmitri Prigov, vene luuletaja ja kunstnik
 2008 – Paul Michalke, saksa päritolu Austria filosoof
2008 – Rut Berggren, rootsi kirjanik
2008 – Jo Stafford, USA poplaulja
 2009 – Otto Heino, USA keraamik
2009 – D. K. Pattammal, India laulja
2009 – Angelo Rizzo, itaalia piiskop
2009 – Charles Gonthier, Kanada jurist
2009 – Paulo Lopes de Faria, Brasiilia piiskop
2009 – Jerry Holland, Kanada muusik
 2011 – Pēters Brūveris, läti luuletaja ja tõlkija
 2012 – Kitty Wells, USA kantrilaulja
2012 – Stephen Covey, USA juhtimiskonsultant
2012 – Jon Lord, inglise helilooja ja klahvpillimängija
 2013 – Alex Colville, Kanada maalikunstnik
2013 – Torbjørn Falkanger, norra suusahüppaja
2013 – Juri Prohhorov, vene matemaatik
2013 – Virge Soomer, eesti matemaatik
2013 – Todd Bennett, Briti kergejõustiklane
2013 – Talia Castellano, USA meigikunstnik ja blogija
 2016 – Nate Thurmond, USA korvpallur
 2016 – Bonnie Brown, Ameerika Ühendriikide laulja
 2021 – Sandra Reinvald, eesti korvpallur
 2022 – Georgs Andrejevs, Läti arst, diplomaat ja poliitik

Juuli, 16.
Hariduse tänav

Hariduse tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Tõnismäe asumis. Hariduse tänav algab Tõnismäe tänavalt ja lõpeb Pärnu maanteega ristudes. Hariduse tänav on ligikaudu 300 m pikkune.

Hoonestus
Hariduse tänav 2 // Tõnismägi 3, 1938. aastal arhitekt Richard Falkenbergi projekti järgi ehitatud Peeter Kooritsa maja. Hoone on kasutusel elamuna, I korrusel äriruumid. Efektse nurgalahendusega silmapaistev esindustraditsionalistlik maja.

Hariduse tänav 3, Herbert Johansoni projekteeritud 1936–1937 ehitatud funktsionalistlik Tallinna Prantsuse Lütseumi hoone. Hoones tegutses kuni 1996. aastani Tallinna 7. Keskkool. Praegu on seal Tallinna Prantsuse Lütseumi peahoone, kus toimub 6.–12. klassi õppetöö.
Hariduse tänav 4 // Tõnismägi 3a (algselt Tõnismägi 5), endine August Naarise maja, valmis 1938. aastal, arhitekt Eugen Sacharias
Hariduse 6 // Tõnismägi 5, algne Tallinna Ühise Haigekassa hoone. Valmis 1939. aastal, arhitekt Elmar Lohk. Tänapäeval Ida-Tallinna Keskhaigla Tõnismäe polikliinik ja Tõnismäe apteek
Hariduse tänav 8, 1939. aastal valminud, algselt Eesti Naisliidu Kodumajanduse Instituudi hoone (arhitekt Arthur Jürvetson), hoones on asunud ka Tööstuslik Naiskutsekool. Nõukogude ajal ühendati kõrvalhoonega ja selles hoones asus osa Tõnismäe Haiglast. Hoones toimub praegu Tallinna Prantsuse Lütseumi 1.–5. klassi õppetöö.
Hariduse tänav 11, 1937. aastal valminud, Eugen Habermanni projekteeritud korterelamu. 
Hariduse tänav 13, viiekorruseline korterelamu äripindadega.  Ehitatud 1937. aastal arhitekt Viktor Tretjakevitši projekti järgi.

Ajalugu 
Praegune Hariduse tänav oli osa Vaestepatuste tänavast. Praegune nimi anti tänavale 16. detsembril 1936. Saksa okupatsiooni ajal kasutati ka saksakeelset nime Bildungstraße.

Vaata ka
Tõnismäe Antoniuse kabel
Vaestepatuste tänav

Viited

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad
Tolli tänav

Tolli tänav on tänav Tallinna vanalinnas. Tolli tänav jääb Pika ja Laia tänava vahele. Tolli tänava pikkus on umbes 75 m. 

Tänav sai nime praeguse aadressiga Tolli 8 majas 1786–1873 tegutsenud tollihoone järgi.

Hoonestus
Tolli 1 // Pikk 69. Kinnistu kuulus Hetlingite perekonnale, 1889. aastast kuulus aga Tallinna Katariina II kõrgemale linnakoolile. Aastatel 1935–1944 tegutses hoones Tallinna Linna Vene gümnaasium ja progümnaasium, Tallinna Linna 6. Gümnaasium ja 6. progümnaasium, Tallinna 6. gümnaasium. Kuni 1993. aastani tegutses hoones Tallinna õmbluskool.
 Tolli 2 // Pikk 71 nurgal, hoonestu Kolm Õde
 Tolli 3
 Tolli 4, kus asub 1989. aastast Tallinna Linnaarhiiv
 Tolli 6, kus asub 1973. aastast Tallinna Linnaarhiiv
 Tolli 8 // Lai 54, kus asub 1989. aastast Tallinna Linnaarhiiv

Galerii

Ajalugu
Tänav sai nime praeguse Tolli tn 8 majas 1786–1873 tegutsenud tollihoone järgi, mis ehitati Eestimaa kubermangu arhitekti Johann Caspar Mohri projekti järgi. 1843. aastal koostatud Tallinna aadressiraamatus olid Tolli 3 kinnistu on pandud Laia tänava alla. Tolli tänavat on esmakordselt nimetatud 1865. aastal Eestimaa kubermangu maamõõtja J. H. Schmidti koostatud Tallinna kinnisvarade hindamise atlases. Varem tänaval nime polnud ning seda nimetati lihtsalt põiktänavaks või väikeseks põiktänavaks. 

Tänav viis linna peatänavalt Tallinna linnamüüri ääres asunud, ühe linna vanima ehitise – hobuveski juurde. Linna ülemineku järel Venemaa võimu alla, ehitati tänava äärde Peeter I linnapalee, mis ehitati oletatavalt 1713. aastal ja põles maha 29. juunil 1757 ning mille varemeile ehitatigi 1786. aastal tollihoone.

Viited

Välislingid

Tallinna vanalinna tänavad
Piiri tänav (Tallinn)

Piiri tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme ja Rahumäe asumis. Piiri tänav algab Rahumäe teest ja lõppeb Vana-Pärnu maantee ristumisel. Piiri tänav on ligikaudu 650 m pikkune.

Piiri tänav sai nime 27. oktoobril 1922. Saksa keeles oli tänava nimi Grenzstrasse ja vene keeles Пограничная улица. Tänav sai nime selle järgi, et ta oli rajatud omaaegsele Tallinna linna ja Nõmme alevi piirile.

Viited

Välislingid 

Nõmme linnaosa tänavad
Limburgi hertsogkond (1839–1867)

Limburgi hertsogkond loodi ja moodustati Limburgi provintsi idaosast Londoni lepinguga aastal 1839. Aastani 1866 oli see ka Saksa Liidu liige, seda esindas Hollandi kuningas. Limburgi hertsogkonda ei tohi segi ajada varasema Limburgi hertsogkonnaga, mis lakkas olemast aastal 1794.

Ajalugu

Rajamine 

Viini kongressil aastal 1815 loodud Saksa Liit oli 39 Saksa riigi lõtv liit liikmesriikide majanduste koordineerimiseks. Selle põhisaavutus oli tolliliidu loomine, mida arendati aastatel 1818 ja 1834 ja mis sätestas oma liikmesriikidele ühisturu. Kuigi olemata Saksa Liidu osa selle asutamisel, sai Limburg sellega ühineda aastal 1839 Belgia revolutsiooni järel. Aastal 1830 ühendasid mitmed prantsuskeelsed, katoliiklikud ja liberaalsed grupid jõu ja kuulutasid välja Belgia sõltumatuse, mille territoorium enne seda moodustas osa Madalmaadest. 

Rahulepinguga 9 aastat hiljem, aastal 1839 loovutas Hollandi kuningas Luksemburgi suurhertsogkonna lääneosa äsjaloodud Belgia riigile. Luksemburg oli olnud Saksa Liidu liikmesriik viimase loomisest ja kaotas oma lääneosa annekteerimisega ligikaudu 150 000 asukat. Preisimaa juhitud Saksa Liit nõudis, et tolliliidu ühisturgu tuleb Hollandi poolt kompenseerida mujal. Kompenseerimiseks asutas Holland Limburgi hertsogkonna (mis koosnes endisest Limburgi provintsist ilma kahe suure linna, Maastrichti ja Venlota, et mitte ületada arvu 150 000).

Lõpetamine ja järelkajad 

Seitsme nädala sõda Austria ja Preisimaa vahel aastal 1866 viis Saksa Liidu kokkuvarisemiseni. Et selgitada Luksemburgi suurhertsogkonna ja Limburgi hertsogkonna seisundit, mis olid Hollandi kuninga valdused, kuid mis olid ka liidu liikmesriigid, kinnitas Teine Londoni leping aastal 1867, et Limburg oli "Hollandi kuningriigi lahutamatu osa", samas Luksemburg oli ja pidi jääma sõltumatuks riigiks personaalunioonis Hollandi kuningriigiga aastast 1839. Seejärel lahkus Limburg Saksa tolliliidust.

Nimetust "Limburgi hertsogkond" kasutati veel mõnes ametlikus toimingus veebruarini 1907.

Hollandi ajaloolised riigid
Vana-Kalamaja tänav

Vana-Kalamaja tänav on tänav Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. 

Vana-Kalamaja tänav algab Kopli tänavalt, ristub Kotzebue tänavaga ja lõppeb Suur-Patarei tänavaga.

Hoonestus 
Vana-Kalamaja tänav 6, 8 ja 10 kinnistutel paikneb, 2019. aastal ehitatud, ühtse terviku moodustav eluhoone, Vana-Kalamaja kvartal. 
Vana-Kalamaja tänav 9 asub Vana-Kalamaja gümnaasium. 
Vana-Kalamaja tänav 9a asub arhitekt Aleksander Vladovski projekti järgi 1928. aastal ehitatud Kalma saun.
Vana-Kalamaja tänav 11 asub 1927. aastal ehitatud kolmekorruseline elamu.
Vana-Kalamaja tänav 17 asub, neljakorruseline elamu äripindadega esimesel korrusel.
Vana-Kalamaja tänav 20a asub Eesti NSV Teenindusvalitsuse tellimusel rajatud elu- ja ärihoone.
Vana-Kalamaja tänav 22/25 asub uusehitis – korterelamu.
Vana-Kalamaja tänav 27 // Soo tn 17 
Vana-Kalamaja tänav 28a asub Kalamaja Lasteaed.
Vana-Kalamaja tänav 32 asub 1885. aastal ehitatud eramu.

Galerii

Ajalugu 

Vana-Kalamaja tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - saksa keeles Alte Fischermaystraße; Große Fischermay-Straße, Fischermaischer Weg, vene keeles Старая Фишермайская ул..

Viited

Välislingid

Põhja-Tallinna tänavad
Kalamaja
Richard Axel

Richard Axel (sündinud 2. juulil 1946) on USA molekulaarbioloog ning Columbia ülikooli professor ja Howard Hughesi Meditsiiniinstituudi teadur. Richard Axel jagas 2004. aastal Nobeli auhinda füsioloogia ja meditsiini valdkonnas koos Linda Buckiga oma teadustöö eest imetajate haistmismeele uurimisel. Richard Axel ja tema tolleaegne järeldoktorant Linda Buck kloonisid esmakordselt imetajate haistmisretseptorid, näidates, et haistmisretseptorid kuuluvad G-valguga seotud retseptorite perekonda. See avastus võimaldas uurida haistmismeele molekulaargeneetilisi ja neurobioloogilisi mehhanisme. Tänapäeval tegeleb Axeli labor haistmisinformatsiooni töötluse uurimisega kõrgemates ajukeskustes.

Richard Axel sündis New Yorgis. Bakalaureusekraadi sai ta 1967. aastal Columbia ülikoolist New Yorgis ja meditsiinidoktori kraadi 1971. aastal Johns Hopkinsi ülikoolist Baltimore'is. 1971. aastal naasis ta Columbia ülikooli, kus ta sai 1978. aastal professoriks.

Tunnustus
1983 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
1983 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks
2003 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
2014 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Viited

Välislingid

Ameerika Ühendriikide bioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1946
Suurtüki tänav

Suurtüki tänav on tänav Tallinna vanalinnas, Kesklinna linnaosas ja Vanalinna asumis. 

Suurtüki tänav algab Põhja puiesteelt, ristub Rannamäe teega ja lõpeb Laial tänaval. Suurtüki tänav on ligikaudu 320 m pikkune.

Suurtüki 12 asub raudtee veetorn.

Ajalugu 
25. mail 1939 liideti Kotzebue tänav Suurtüki tänavaga. 22. aprillil 1960 nimetati kogu Suurtüki tänav Johannes Käsperti järgi ümber Johannes Käsperti tänavaks ja aastatel 1960–1990 kandis Kotzebue tänav koos Suurtüki tänava osaga Johannes Käsperti tänava nime. Suurtüki tänava osa nimi taastati 1987. aastal, kui tänavast lahutati uuesti Kotzebue tänav 03. augustil 1990.

Viited

Välislingid
Küllike Rooväli, Ehitaja rajab linnamüüri äärde omavoliliselt maju, www.postimees.ee, 11. juuni 2003

Kesklinna linnaosa tänavad
Heina tänav

Heina tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Heina tänav algab Telliskivi tänavalt ja lõppeb Luste tänaval. Heina tänav on ligikaudu 1220 m pikkune.

Ajalugu 
Heina tänav on rajatud 18. sajandi teisel poolel, mil Tallinna raad loovutas sealt jõukatele kodanikele suuri heinamaatükke.  Heina tänav sai nime 1882. aastal, saksa keeles Heustrasse, Heustraße ja vene keeles Сенная улица.. Heina tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nime Wiesenstraße

Viited

Välislingid

Põhja-Tallinna tänavad
Pelgulinna asum
Veerenni tänav

Veerenni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis. Veerenni tänav algab Liivalaia tänavalt ja lõpeb Järvevana teega ristumisel. Veerenni tänav on ligikaudu 1700 m pikkune.

Hoonestus 
Veerenni tänav 24, Baltika Kvartal
Veerenni tänav 51 // Varre tänav 1, Würthi esindus
Veerenni tänav 53a, Veerenni Tervisekeskus
Veerenni tänav 65, ESPAKi ehitusmaterjalide keskus

Galerii

Ajalugu 
Veerenni tänav sai nime 1876. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Wasserleitungsstrasse ja venekeelne nimi Водопроводная улица. Veerenni tänav on saanud nime tänavat läbiva linna veevarustuskanali järgi. Veerenni asum kujunes Veerenni tänava ümber, mis on nime saanud keskaegsest Ülemiste veski paistiigist alanud ja vanalinna veega varustanud veerennilt. Tallinna linna joogiveega ja ka linna kaitsekraavide veega varustamiseks vajaliku kanali ehitamiseks andis loa Taani kuningas Valdemar IV 29. septembril 1345. Vesi tuli kraavi Ülemiste järvest, Tiigiveski ja Härjapea jõest ning linnast lõunas ja idasasuvatest jõgedest ja allikatest kanalit pidi. Veekanali pikkus oli ligikaudu 4 km ning see kulges mööda praegust Veerenni tänavat ja Peeter Süda tänavat kuni Harju väravani. Harju värava juurest rajati aga 1,5 km pikkune kanaliosa Tallinna lahte. Tallinna linnamüüri ida poolt haaravale kanalile ehitati 14. sajandil Harju värava juurde Harju, Karja värava juurde Karja ja Viru värava juurde Viru veski.

Veerenni tänav 2a asus Tallinna 2. Algkool, Veerenni tänava koolimaja hävis 1944. aasta märtsipommitamisel.

1909. aastal rajati Veerenni asumisse evangeeliumi kristlaste Tallinna Evangeelse Koguduse Tallinna Veerenni kirik, mis oli pärast ümber- ja juurdeehitamist 1918. aastal üks Mandri-Euroopa suuremaid puitkirikuid. 1929. aastal ostsid kiriku endale metodistid ning edaspidi tunti seda metodistikirikuna. See hoone hävis 1944. aasta märtsipommitamises. Algne aadress oli Veerenni tänav 4a, mis asus umbes tänapäevaste hoonete Vana-Veerenni tänav 4 ja 6 vahel.

1928. aastal asutati Veerenni 24, Haim Karshensteini eestvõttel vihmakuubede töökoda, mis kandis kuni 1940. aastani nime Gentleman. Veerenni 29 tegutses Tallinna Mehaaniline Kudumisvabrik. Veerenni 28 tegutses UÜ „Kudur".

Veerennis pikka aega tegutsenud  ettevõte Baltika, kandis aastail 1946–1960 nime Tallinna Õmbluskombinaat ja läbi ajaloo nimetusi Moela, Tallinna Õmbluskombinaat, Õmblusvabrik Baltika ja õmblustootmiskoondis Baltika. 1960. aastal ühendati ettevõttega Tallinna Õmblusvabriku 1. tsehh ja Veerenni tänaval alustas tööd uus tootmishoone. Veerenni tänav 29 tegutses Eesti NSV Kergetööstusministeeriumi Vabrik Tekstiil. 1987. aastal hakati vabriku seadmeid uuendama, et ettevõttel oleks võimalik suurendada lääne turule müüdava kauba osakaalu. Praegu kuulub ettevõttele 5 rõivabrändi: Monton, Mosaic, Baltman, Bastion ja Ivo Nikkolo. Baltika Grupp tähistas 2013. aastal oma 85. tegevusaastat.

Veerenni tänav 49 ja Paldiski mnt 42-a asus O. Varevi betoonitööstus.

Viited

Välislingid 
 Veerenni tn 36 kinnistu ja lähiala detailplaneeringu kehtestamine Kesklinnas, 1. oktoober 2009 nr 196

Kesklinna linnaosa tänavad
Veerenni
Julia Annas

Julia Annas (sündinud 13. juunil 1946) on USA filosoof, kes uurib antiikfilosoofiat ning on esitanud antiikideedel põhineva eetikateooria. 

Ta on Arizona Ülikooli filosoofia Regents Professor. Varem on ta õpetanud Oxfordi Ülikoolis St Hugh's College'is ning Columbia Ülikoolis. Julia Annas rajas ajakirja Oxford Studies in Ancient Philosophy. Ta on olnud Ameerika Filosoofiaassotsiatsiooni Vaikse ookeani divisjoni president.

Publikatsioone
Aristotle's Metaphysics, Books M and N, translated with introduction and notes, Oxford 1976.
Plato and Aristotle on Friendship and Altruism. – Mind, 1977, kd 86, lk 532–554.
An Introduction to Plato's Republic, Oxford 1981.
Julia Annas, Jonathan Barnes. The Modes of Scepticism, Cambridge 1985.
Metaphysics Books M and N, tõlgitud kommentaariga, Oxford: Oxford University Press 1988.
Hellenistic Philosophy of Mind, California 1992.
Platonic Ethics, Old and New, Cornell 1999.The Morality of Happiness, Oxford University Press  1993, ISBN 978-0-19-509652-1, 1995. aasta trükk, ISBN 978-0-19-509652-1. Google'i raamatVoices of Ancient Philosophy: An Introductory Reader, Oxford 2000.Ancient Philosophy: A Very Short Introduction, Oxford 2000.Plato: A Very Short Introduction, Oxford 2003.Intelligent Virtue'', Oxford 2011.

Tunnustused
1992 Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige.

Isiklikku
Julia Annas on abielus David Hume'i uurija David Oweniga.

Välislingid
Koduleht

Ameerika Ühendriikide filosoofid
Sündinud 1946
Lamivudiin

Lamivudiin (3TC) (lamivudinum) on süsteemseks kasutamiseks välja töötatud viirusevastane aine, suukaudselt manustatav keemiline aine, mis kuulub nukleosiid- ja nukleotiid-pöördtranskriptaasi inhibiitorite hulka.

Lamivudiin on ravimi geneeriline nimetus. Ravimi tootenimed on Zeffix, Heptovir, Epivir ja Epivir-HBV. Lamivudiin on retseptiravim.

Nimetused ja tähised

IUPAC-nimetus: 4-amino-1-[(2R,5S)-2-(hydroxymethyl)-1,3-oxathiolan-5-yl]-1,2-dihydropyrimidin-2-one

CAS-i registreerimisnumber on 134678-17-4. PubChemi number on CID 73339.

Sünonüümid: (+)-BCH 189, DSSTox_CID_3194, 2'-deoxy-3'-thiacytidine, 4-amino-1-[(2S,5R)-2-(hydroxymethyl)-1,3-oxathiolan-5-yl]-1,2-dihydropyrimidin-2-one, DSSTox_RID_76917, DSSTox_GSID_23194, 134680-32-3, lamavudine,ent-Lamivudine. 
  
Farmakoterapeutiline rühm: viirusevastased ained süsteemseks kasutamiseks, nukleosiid- ja nukleotiid-pöördtranskriptaasi inhibiitorid, ATC-kood: J05AF05.

Õigusraamistik

Euroopa Liidus tohivad arstid patsientidele lamivudiini välja kirjutada.

Lamivudiin on registreeritud Eesti ravimiregistris:
 ravimiomaduste kokkuvõte (SPC) 
 pakendi infoleht (PIL).

 Tarvitamine 

Lamivudiin leiab rakendust mõne viiruste, nagu B-hepatiidi ja HI-viiruse, vastase ravimina harilikult täiskasvanutel inimestel (suukaudne tablett), katseloomadel ja rakukultuurides.In vitro ja in vivo'' on demonstreeritud, et nukleosiidi ja nukleotiidi analoogid põhjustavad erineva raskusega mitokondrite kahjustust (düsfunktsionaalsust).

Lamivudiini manustamine ei vähenda haigusetekitajate edasikandumist (teiste nakatumist kokkupuutel nakatunuga).

Lamivudiin läbib hematoentsefaalse barjääri ja väikestes kogustes on tuvastatav, manustamise järgselt, ka rinnapiimas.

Ebola viiruse vastu 

2014. aasta Ebola viirushaiguse epideemia ajal manustas Libeeria arst Gorbee Logan 15-le Ebola viirushaigusse haigestunule lamivudiini ja 13 neist tervenes.

Annustamine ja maksumus 

Soovitatav lamivudiini annustamine toimub vastavalt patsiendi diagnoosikoodile.
B-hepatiidi nakkuse korral on ravi aasta(te)pikkune.

150 mg N30 tablettide hind on vahemikus 80,54–168,62 dollarit.

Kõrvaltoimed ja ohud 

Sagedasti esineb B-hepatiidi ägenemist ning veresoonkonna ja lümfi(-immuun)süsteemi häireid.

Paljudel patsientidel tekib lamivudiini pikemaajalisel tarbimisel resistentsus (ravivastuse kadu).

Vaata ka
brintsidofoviir
BCX4430
favipiraviir
JK-05

Viited

Välislingid 
 Sissekanne PubChem-isis

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Lamivudine seisuga 18.11.2014.

Gastroenteroloogia
Keemilised ained
Ravimid
Viroloogia
Dieter Pfaff

Dieter Pfaff (2. oktoober 1947 – 5. märts 2013) oli saksa näitleja. 

Aastatel 1984–1996 mängis Otto Schatzschneiderit saksa kriminaalseriaalis "Der Fahnder". Eestis on ta tuntud eelkõige kui peategelane Hans Sperling teleseriaalis "Paks boss". On mänginud ka rootsi mängufilmides "Flickan i jordkällaren" ja "Den japanska shungamålningen" politseinik Martin Becki. Õpetas aastatel 1983–1990 Grazi Muusika- ja Näitekunsti Ülikoolis näitlemist.

Pfaffil ja ta naisel Eva Marial on 1979. aastal sündinud kaksikud Johanna ja Maximilan.

2012. aastal diagnoositi tal kopsuvähk, Pfaff suri 5. märtsil 2013 65-aastaselt.

Viited

Välislingid

Saksamaa filminäitlejad
Sündinud 1947
Surnud 2013
ATR 42

ATR 42 on Prantsuse-Itaalia lennukitootja ATR ehitatav kahemootoriline propellerlennuk lühimaareiside teenindamiseks. Lennukil on kuni 52 reisijakohta, juhtimiseks on vaja kaht pilooti. Lennuki nimes sisalduv arv '42' tähistab standardset istmetekombinatsiooni.

Disain ja arendus
ATR 42-300 lennukitüüpi esitleti aastal 1981. Oma esimene lennu tegi ATR42 16. augustil 1984, septembris 1985 sai lennukitüüp litsentseeritud.

Praegune 500-seeria sertifitseeriti juulis 1995. ATR 42-500 iseloomustavad suurem võimsus, mahutavus ja tehniliselt täiustatud reisijate salong.

Detsembri 2012 seisuga on tellijatele üle antud 422 lennukit ATR 42.

Variandid
ATR 42l on 6 peamist versiooni.

ATR 42-200
-200 on ATR42 originaalprototüüp, ainult mõned lennukid ehitati testimisteks. Kaks Pratt & Whitney Canada PW120 mootorit.

ATR 42-300
Standardversioon, mida toodeti aastani 1996. Kaks Pratt & Whitney Canada PW120 mootorit.

ATR 42-320
-320 on edasiarendus versioonist -300. Kaks PW121 mootorit.

ATR 42-400

ATR 42–500

Alates oktoobrist 1995. Kaks PW127E mootorit.

ATR 42-600

-600 seeriat esitleti oktoobris 2007, esimesed lennukid valmisid 2010. aasta teisel poolel. Rohkelt uuendusi: mootoriteks PW127M, mis suurendavad 5% võrra tõusmisjõudu. Reisijate salongi on võimalik lisada 5 laia LCD-ekraani. Salongis on parem valgustus ja salongi mahub rohkem käsipagasit.

Muud variandid
Cargo Variant 
ATR Surveyor

Operaatorid
Suurimad ATR-42 operaatorid on FedEx Express, Airlinair, TRIP Linhas Aéreas ja Aeromar. Lennufirmad, kellel seisuga 2014 on vähemalt 5 lennukit ATR42:
Aeromar 
Air Contractors 
Air Tahiti 
Airlinair 
Calm Air 
DAT Danish Air Transport 
Empire Airlines 
FedEx Express 
First Air 
Mountain Air Cargo 
Pantanal Linhas Aéreas 
Precision Air 
Pakistan International Airlines 
Satena 
Swiftair 
Taimyr Air Company 
TAME 
TAROM 
Trigana Air Service 
TRIP Linhas Aéreas 
UTair Aviation 
West Wind Aviation

Õnnetusjuhtumid
Kokku on juhtunud 23 tõsisemat õnnetust ATR42 lennukitüüpidega.

ATR 42 
 Meeskond: 2
 Suurim kiirus: 556 km/h
 Lennukaugus: 2965 km
 Tiivaulatus: 24,57 m
 Tiivapindala: 54,5 m²
 Pikkus: 22,67 m
 Kõrgus: 7,59 m
 Täismass: 18 700 kg
 Mootorid: kaks turbopropellermootorit Pratt & Whitney Canada PW127E (1,790 kW)

Viited

Kirjandus
 Jackson, Paul. Jane's All The World's Aircraft 2003–2004. Coulsdon, UK: Jane's Information Group, 2003. ISBN 0-7106-2537-5.
 Taylor, Michael J. H. Brassey's World Aircraft & Systems Directory 1999/2000. London: Brassey's, 1999. ISBN 1-85753-245-7.

Välislingid

 Ametlik veebileht

Reisilennukid
Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees

Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu (lühend ENSV MN) juhtiv isik. Eesti NSV Ministrite Nõukogu eelkäija oli Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu (lühend ENSV RKN) ja seda juhtis Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees. Üleminekuajal võeti kasutusele ametinimetus Eesti NSV Valitsuse peaminister.

Rahvakomissaride Nõukogu ja Ministrite Nõukogu esimehed 
Johannes Lauristin, 25. august 1940 – 28. august 1941, ENSV RKN esimees;
Oskar Sepre, 1942–1944, ENSV RKN esimehe kohusetäitja;
Arnold Veimer, 1944–1951, ENSV MN esimees;
Aleksei Müürisepp, 1951–1961, ENSV MN esimees;
Valter Klauson, 1961–1984, ENSV MN esimees;
Bruno Saul, 1984–1988, ENSV MN esimees;
Indrek Toome, 1988–1990, ENSV MN esimees.

Vaata ka
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees

Eesti NSV Ministrite Nõukogu
Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium

Eesti Omavalitsuse Sisedirektoorium oli Eestis Saksamaa okupatsiooni ajal 1941-1944 tegutsenud Eesti Omavalitsuse üks haldusasutusi. Direktoorium asus Tallinnas Pagari tänaval 1. Direktooriumi juhtis sisedirektor, kelleks oli Oskar Angelus.

Direktooriumil oli mitu allasutust:
Sisedirektooriumi üldosakond
Politsei ja Omakaitse Valitsus (1941–1942). 
Vangimajade Valitsus (1941 – 1. juunist 1942. aastal, siis Kohtudirektooriumi alluvuses)
Ehitusvalitsus (1941 – 1. juunist 1942. aastal, siis Tehnikadirektooriumi alluvuses)
Sisedirekooriumi kodifikatsiooniosakond,  (1941 – 1. juunist 1942. aastal, siis Kohtudirektooriumi alluvuses). Juhataja Johan Raid (1. september 1941 –)
Kontrollvalitsus (senise Riigikontrolli asemel)
Asustamisosakond (tegeles sõjapõgenikega)
 Sõjapõgenike Valitsus, ülem kapten J. Neggo, abid lennuväe major E. Adof ja kapten Johannes Unt.
Veterinaarvalitsus  (1942–1944)
Sotsiaalvalitsus (1942–1944)
Tervishoiuvalitsus (1941-1944), juhataja Eduard Pihlak.
Loomatervishoiu Valitsus (toodi üle Põllutöödirektooriumist)
Personaalosakond (toodi üle Haridusdirektoorium, pidas direktooriumide teenistuskirju) 
Eesti Politseivalitsus (1. august 1942–1944)
Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsus muudeti 1. augustil 1942 Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Eesti Politseivalitsuseks eesotsas Eesti Politseidirektoriga.
Eesti Omakaitse Peavalitsus  (9. märts 1943–1944)
Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumile alluv Eesti Omakaitse eraldati Eesti Politseivalitsuse alluvusest, Eesti Omakaitse direktori juhtimisel  9. märtsil 1943.

Viited 

Eesti Omavalitsus
Sophie Dal

Sophie Burcu Dal (sündinud 17. oktoobril 1981 Berliinis) on Türgi päritolu saksa näitleja.

Tema isa on kirjanik Güney Dal. Ta on mänginud mitmes telesarjas, muu hulgas sarjas "Paks boss".

Välislingid 
 
 

Saksamaa näitlejad
Sündinud 1981
KLM Cityhopper

KLM Cityhopper on KLM Royal Dutch Airlinesi tütarfirma. Lennufirma peakontor asub Hollandis Amsterdami Schipholi lennujaama lähistel. KLM Cityhopper opereerib KLM-i nimel lühiliine Euroopas. Lennufirmal on sõltuvalt hooajast umbes 44 sihtkohta.

Lennufirma kujundus on identsed emafirma, KLMi omaga. Lennukite logo on samasugune nagu emafirmal, lisaks tekst "cityhopper" ning ära on jäetud hüüdlause "The Flying Dutchman" ja "Royal Dutch Airlines". Uut muudetud fonti esitleti 2010. aastal.

KLM Cityhopper opereerib toitelendudel Amsterdami, kust reisijad KLM-iga saaksid edasi lennata nii Euroopasse kui ka laia maailma.

Ajalugu 
Tegevust alustati 1. aprillil 1991, lende alustati samal aastal. KLM Cityhopper tekkis NHL CityHopperi ja Netherlinesi ühinemisel. KLM restruktureerimise plaanidega ühendati KLM-i peamiselt regionaalseid lende tegevad tütarfirmad KLM Cityhopperi nime alla novembris 2002. Selle omanik on 100% KLM ja töökohti on 910 (seisuga märts 2007).

Sihtkohad
Mitut KLM-i Euroopa-sisest liini opereerivad samaaegselt KLM ja KLM Cityhopper, sõltuvalt kellaajast, nädalapäevast ja aastaajast.

Mais 2014 alustati lende uutel liinidel: Bilbaosse (Hispaania), Torinosse (Itaalia) ja Zagrebi. Zagreb pidi olema hooajaline liin, kuid nüüdseks on liin töös aasta läbi.

Pardateenindus
KLM Cityhopper pakub kõikidel reisidel reisijatele tasuta jooke ja einet. Maksuvabu poode pole.

Lennukipark

Praegu 
2014. aasta mais tutvustas KLM Cityhopper muudetud värvilahendust, mida hakatakse kasutama kõigil lennukitel.

Seisuga 9. oktoober 2014 on KLM Cityhopperi lennukipargis 47 lennukit:

Kunagi KLM Cityhopperil lennanud 
Fokker F27
Fokker F28
Fokker 50
Fokker 100
Saab 340

Sihtkohad 
Aastaid tagasi lendas KLM Cityhopper ka Tallinna ja Amsterdami vahet. Sihtkohad on seisuga november 2014.

Õnnetused

4. aprillil 1994 purunes KLM Cityhopperi lennu 433 lennuk Saab 340 Amsterdami Schipoli lennujaamas, hukkus kolm ja raskeid vigastusi sai üheksa inimest.

Viited 

Allikas: ingliskeelne Wikipedia artikkel: KLM Cityhopper

Välislingid

KLM Cityhopper
KLM Cityhopper
KLM Cityhopper
KLM Cityhopper

Hollandi ettevõtted
 Euroopa lennufirmad
Konventsioon

Konventsioon on üks rahvusvahelise lepingu vorm. Konventsioonideks nimetatakse enamasti mitmepoolseid (mitme lepinguosalise riigi vahel sõlmitud) rahvusvahelisi kokkuleppeid, mille on välja töötanud mõni rahvusvaheline organisatsioon. 

Konventsioone on koostanud ja vastu võtnud Ühinenud Rahvaste Organisatsioon, Euroopa Nõukogu, Rahvusvaheline Tööorganisatsioon ja muud rahvusvahelised organisatsioonid. Samad organisatsioonid teostavad siis ka järelevalvet vastuvõetud konventsioonide rakendamise üle lepinguosalistes riikides.

Eesti on ühinenud mitme konventsiooniga, sealhulgas:
 ÜRO lapse õiguste konventsioon
 ÜRO puuetega inimeste õiguste konventsioon
 ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon ja selle Kyōto protokoll
 ÜRO korruptsioonivastane konventsioon
 ÜRO konventsioon naiste diskrimineerimise kõigi vormide likvideerimise kohta
 Euroopa Nõukogu inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioon
 Euroopa Nõukogu dopinguvastane konventsioon
 Euroopa Nõukogu arvutikuritegevusvastane konventsioon
 kohtulikult karistatud isikute üleandmise Euroopa konventsioon
 UNESCO kultuuripärandi kaitse konventsioonid
 Rahvusvahelise tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonid nr. 29, 81, 87, 98, 100, 105, 108, 111, 122, 129, 135, 138, 144, 182
 Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) tubaka tarbimise leviku vähendamise raamkonventsioon
 Läänemere piirkonna merekeskkonna kaitse konventsioon
keemiarelvade keelustamise konventsioon

Laiemas tähenduses on konventsioon igasugune inimestevaheline kokkulepe ja konventsionaalne on selles mõttes lihtsalt kokkuleppeline.

Rahvusvaheline õigus
Elatis

Elatis ehk alimendid on lapse ülalpidamiseks makstav raha, mida peab maksma last mitte kasvatav lapsevanem, kellel on lapse suhtes ülalpidamiskohustus.

Eesti
Elatisele on õigus alaealisel lapsel, aga ka täisealisel lapsel, kui ta jätkab õppimist (kuni 21-aastaseks saamiseni) või kui ta vajab abi (näiteks puude tõttu) ja ei võimeline ennast ise ülal pidama. Kui vanem ei maksa elatist vabatahtlikult, siis on õigus elatis välja nõuda kohtu kaudu .

Vastavalt perekonnaseadusele ei või igakuine elatis ühele lapsele olla väiksem kui pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäärast.

Allikad

Välislingid
 Tarbijaveeb minuraha.ee - Lapsevanemad lähevad lahku. Elatis

Perekonnaõigus
Karksi foogtkond

Karksi foogtkond oli Liivi ordu territoorium (saksa keeles Gebiet) Eestis, mida valitses Karksi foogt. 

Karksi foogtkonda on esmakordselt mainitud 1248. aastal. Foogtkonda kuulusid Karksi, Halliste, Paistu ja Saarde kihelkonna maa-alad. Foogtkonna keskuseks ja foogti residentsiks oli Karksi ordulinnus.

Aastal 1534 liideti Karksi foogtkond ordumeistri valdustega.
Gustav Raudsepp

Gustav Raudsepp (19. juuni 1882 – 23. veebruar 1935) oli eesti koduloolane ja luuletaja, taluperemees.

Ta elas kogu oma elu Võrumaa Urvaste kihelkonna Kärgula mõisapiirkonna (Hänike küla) Lustivere talus. Ta käis vallakoolis, kuid hiljem suur iseõppija. 

Ta kogus kohalikke rahvajutte, ütlusi ning kirjutas luuletusi (nt "Püha Jõe palve", "Keretü" jt).

Isiklikku 
Gustav Raudsepp on majandusprofessor Vambola Raudsepa vanaisa. Ta on maetud Osula kalmistule Prassimäel.

Kirjandus 
 Keretü. Võromaaveere, 12. märts 2014.
 Kodukotus. Karjasoo kaksikud. Sõmerpalu valla aabitsalood.
 Värsiria saa aasta takast. Uma Leht. Radokuu 27.päiv 2020.
 Peretraditsioonid ja kirik. Eesti kirik, 22.aprill 2020.
 Kastepärlis mälestus. Luule- ja pärimustevihik, 24 lk. UT DSpace http://hdl.handle.neti 10062/865120.

Eesti koduloolased
Osula kalmistule maetud
Sündinud 1882
Surnud 1935