joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eduard Laugaste

Eduard Laugaste (kuni 1935 Eduard Treu; 22. mai 1909 Taagepera vald, Karjatnurme – 30. august 1994 Tartu) oli eesti folklorist.

Haridus
Ta õppis aastail 1918–1920 Karjatnurme algkoolis, aastail 1920–1922 Helme kihelkonnakoolis ja aastail 1922–1927 Tõrva gümnaasiumis. 1936. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli cum laude, 1937. aastal sai sealsamas magistrikraadi. 1970. aastal sai ta filoloogiadoktori kraadi.

Töökäik
Ta töötas õpetajana mitmes koolis, alates 1944. aastast rahvaluule õppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis, seejuures 1944–1973 dotsendina, 1973–1991 professorina. Aastail 1944–1947 oli ta rahvaluule kateedri juhataja, 1949–1950 ajaloo-keeleteaduskonna prodekaan, 1951–1954 ja 1967–1971 dekaan. 

Laugaste oli Akadeemilise Kirjandusühingu, Akadeemilise Rahvaluule Seltsi, Õpetatud Eesti Seltsi, Eesti Kirjanduse Seltsi ja EYS Veljesto liige, Eesti Noorsoo Karskusliidu peasekretär 1930–1936, Eesti Kirjanduse Seltsi abijõud rahvalaulude antoloogia koostamisel 1936–1937, gümnaasiumiõpetaja. 1943–1944 oli ta Eesti Rahva Muuseumi vanemassistent. 1946–1973 oli ta TRÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri dotsent ja professor 1973–1991. Oli ka ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluule sektori juhataja 1947–1952 ja vanemteadur-konsultant 1971–1975..

Tunnustus
 1975 Nõukogude Eesti preemia

Teoseid
 "Die estnischen Vogelstimmendeutungen", Helsinki: Suomalainen Tiedeakatemia, 1931
 "Nõia ja nõiduse nimetusi eesti murdeis", Tartu: Eesti Keele Arhiiv, 1937
 "Eesti kirjandus karikatuuris", Tartu: Akadeemiline Kirjandusühing, 1939.
 "Eesti kirjanduse ajalugu. 1. kd., Eesti rahvaluule", toimetanud Karl Taev, Tartu: Teaduslik Kirjandus, 1946
 "Eestin kansanrunouden kysymyksiä", Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1958
 "Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu. 1", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1961
 "Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu. [1]: valitud tekste ja pilte", Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963 
 "Loenguid eesti rahvaluule üldkursusest", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1965
 "Harjutusmaterjale rahvaluulepraktikaks", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1970
 "Eesti rahvaluule", Tallinn: Valgus, 1975 (2. parandatud ja täiendatud trükk 1977, 3. parandatud ja täiendatud trükk 1986)
 "Eesti rahvaluuleteaduse ajalugu. 2: valitud tekste ja pilte", Tallinn: Eesti Raamat, 1980
 "Eesti rahvakalendri ning rahvaastronoomia terminoloogia", Tartu: Tartu Riiklik Ülikool, 1982

Viited

Välislingid
 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti folkloristid
Eesti karskustegelased
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
EYS Veljesto liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1909
Surnud 1994
Sirutiškise mõis

Sirutiškise mõis (leedu Sirutiškio dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Surviliškise valla Sirutiškise külas.

Ajalugu

Algselt kandis mõis Panevėžysi mõisa nime. XVIII sajandil sai mõisa omanikuks Simonas Sirutis; tema järgi sai mõis ka oma nime. Nime Sirutiškise mõis kasutati esimest korda aastal 1760. XIX sajandi lõpus läks mõis Komarowskite suguvõsa valdusse, kes rajasid ka praeguse mõisakompleksi. Tol perioodil oli ümbruskonnas veel kolm mõisa; esimene neist kuulus Stankiewiczitele, teine Sworonowiczitele, kolmas Macenowiczitele, aga nende ehitised pole tänapäevani säilinud.

Mõisakompleks 

Mõisakompleksist on säilinud kahekorruseline uusklassitsistlik peahoone. Seda iseloomustab rikkalik dekoor, ent hoone on üsna halvas seisukorras. Risaliit on asümmeetriline, hoone katusel on vaatetorn. Hoone ja mõisakompleksi rajas kruusakarjääri kaldale A. Komarowski. Pärast seda, kui nõukogude võim oli mõisa võõrandanud, asusid hoones põhikool, kultuurimaja, raamatukogu, elektriseadmete tehas ja koduloomuuseum. Hoone omanik on tänapäeval Viktor Uspasskihh.

Ülejäänud mõisakompleksist on säilinud vaid üks kuivati ja kuue hektari suurune Nevėžise jõe äärde laskuv park. Pargis kasvavad tammed, saared, vahtrad ja Euroopa lehised. Pargist viib kuuseallee rahulasse, kuhu on maetud mõisa omanikud.

Viited

Välislingid

Sissekanne Leedu mõisate saidil; skeem (leedu keeles)
Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Video Sirutiškise mõisast
Fotoreportaaž Sirutiškise mõisast (leedu keeles)

Kėdainiai rajooni mõisad
Apytalaukis

Apytalaukis on küla Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai vallas. Küla asub Nevėžise jõe kaldal. Apytalaukises asuvad aianduskooperatiivid, vaatamisväärsusteks on Apytalaukise mõis, aastal 1635 ehitatud kirik ja selle juures asuv kohaliku kihelkonna kalmistu.

Asulat on esmakordselt mainitud 1371. aastal Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas (Opitelake), kuigi paikkond on olnud asustatud alates XI sajandist. XV sajandil miniti esimest korda Apytalaukise mõisa. Aastal 1635 ehitati Apytalaukise kirik.

Pilte

Viited

Välislingid 

Kėdainiai rajoon
Leedu külad
Jaanilinna linnaasundus

Jaanilinna linnaasundus (vene keeles Ивангородское городское поселение) on omavalitsusüksus (linnaasundus) Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajooni lääneosas. Piirneb idas Bolšoi Lutski külaasundusega, põhjas Kuzjomkino külaasundusega, läänes Eestiga. 

Selle pindala on 65,04 km² ja elanike arv 10 510 (seisuga 1. jaanuar 2016). Elanike arv moodustab rajooni elanike arvust 13,29% ning on rajooni omavalitsusüksuste seas elanike arvult 2. kohal. Rahvastiku tihedus on 161,59 in/km². 

Elanike arv on olnud:
2002: 11 209 (rahvaloendus)
2006: 10 900
2010: 9865 (rahvaloendus)
2011: 9845
2012: 10 138
2013: 10 453
2014: 10 698
2015: 10 744
2016: 10 510
2017: 10 547
2019: 9827

Linnaasunduses on kolm asulat: Jaanilinna linn, Orehhovaja Gorka küla ja Popovka talu. 

Halduskeskus on Jaanilinn. Linnaasunduse pea on 2016. aastast Svetlana Nerušai.

Jaanilinna linnaasundus moodustati 1. jaanuaril 2006 Leningradi oblasti seadusega nr 81-оз 28. oktoobrist 2004 "Munitsipaalmoodustise Kingissepa munitsipaalrajoon ja selle koosseisus olevate munitsipaalmoodustiste piiride kindlaksmääramisest ja vastava staatuse andmisest"; selle koosseisu läksid Ivangorodi linna territoorium ja 2 endise Bolšoi Lutski valla asulat..

Viited

Välislingid
Ametlik koduleht

Leningradi oblast
Kingissepa rajoon (Leningradi oblast)
Juhan Käosaar

Juhan Käosaar (sündinud Joann Käosaar, kuni 1935 Johann Käosaar; 13. september 1909 Soosaare vald, Kolga-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 7. märts 1986 Kääriku) oli Eesti folklorist ja kirjandusteadlane. 

Ta lõpetas 1930. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1931–1937 ning lõpetas filosoofiateaduskonna cum laude. Ta oli EYS Veljesto liige.

Ta kaitses 1937. aastal väitekirja "Laste ahellaul "Kits kile karja" eesti rahvatraditsioonis" ning sai magistrikraadi, mis arvestati 1949. aastal ümber filoloogiakandidaadi kraadiks. 

Ta oli aastatel 1937–1941 Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetaja ja Tartu Õpetajate Seminari soome keele õpetaja. Ta oli Saksa ajal 1941-1942 kolm kuud vangistatud poliitilistel põhjustel. Aastatel 1942–1944 oli ta gümnaasiumiõpetaja Rakveres. 

Ta põgenes 1944. aastal Soome ja oli aastatel 1944–1945 Helsingi Ülikooli eesti keele lektor ja Soome Kirjanduse Seltsi teadur. Ta pöördus Eestisse tagasi 1945. aastal, oli aastatel 1945–1958 Tartu Riikliku Ülikooli eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri õppejõud ning dotsent. 

Ta töötas aastatel 1945–1948 Kirjandusmuuseumis teadurina, aastatel 1947–1953 Tartu Õpetajate Instituudi eesti keele ja kirjanduse kateedri juhatajana ning aastatel 1961–1969 Keele ja Kirjanduse Instituudis teadurina.

Ta uuris peamiselt eesti vanemat kirjandust ja kirjanikke, 1950. aastatel keskendus Eduard Vilde elule ja loomingule.

Teoseid
1947 - "Soome keele lugemik". Tartu 1947
1961 - "Gustav Maltsi käsikiri "Ajalugu Maltsveti usust ja Krimmi rändamisest"". // Keel ja Kirjandus 2/ 1961
1966 - "Eduard Vilde sõnas ja pildis". Eesti Raamat. Tallinn 1966. Toimetaja ja teksti autor

Viited

Kirjandus
1986 - Maie Kalda. "Mis järele jääb". Nekroloog // Keel ja Kirjandus 6/ 1986
1994 – Album Academicum Universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994. Lk 79
2005 – "Käosaar, Juhan". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj-M. Tallinn 2005. Lk 228

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Portreefoto, 6. aprill 1935. Eesti Rahvusarhiivi Ajalooarhiivi kogu
"Filoloogiakandidaat Juhan Käosaar tuntud Ed. Vilde loomingu uurija, hiljuti Krimmist leitud möödunud sajandi Eesti ühiskonnategelase Gustav Maltsa käsikirja uurimas. Maltsa käsikirja kasutas Ed. Vilde romaani Mahtra sõda kirjutamisel". Foto: G. Paas, oktoober 1960. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiivi kogu
Juhan Käosaar Eesti biograafilises andmebaasis ISIK

Eesti folkloristid
Eesti kirjandusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetajad
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
EYS Veljesto liikmed
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1986
I Eesti sõjaväelaste kongress

I Eesti sõjaväelaste kongress oli Eesti sõjaväelaste koosolek (kongress), mis toimus 18.–22. juunil (vkj 1.– 5. juulil) 1917 Tallinnas. 

Kongressil oli delegaatide kaudu hääleõigus üle 50 000 Eesti sõjaväelasel. Kongressil valiti Eesti rahvusväeosade kõrgeim võimuorgan: Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee, mille juhatajaks sai Konstantin Päts.

Kongressi toimumine lepiti kokku 19. aprillil 1917 Tallinnas toimunud Eesti sõjameeste organisatsioonide konverentsil.

Vaata ka
II Eesti sõjaväelaste kongress
Eesti Sotsialistlikkude Sõjaväelaste Kongress

Välislingid
Pilt kongressil osalejatest FOTISes

1917. aasta Eestis
Eesti sõjandus
Kongressid
Dimitri Payet

Dimitri Payet (; sündinud 29. märtsil 1987) on Prantsusmaa jalgpallur, ründav poolkaitsja. Ta mängib Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique ja kuulub ka Prantsusmaa jalgpallikoondisesse.

Marseille Olympique'is mängis ta esmakordselt aastatel 2013–2015. Aastal 2015 valiti ta Marseille Olympique'i hooaja parimaks mängijaks. 2015. aasta juunis liitus Inglismaa Premier League'i klubiga West Ham United. Hooajal 2015–16 lõi ta Inglismaa kõrgliigas üheksa väravat ning valiti liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja West Ham Unitedi hooaja parimaks mängijaks.

2017. aasta jaanuaris naasis Payet Marseille Olympique'i.

Prantsusmaa jalgpallurid
FC Nantes'i jalgpallurid
AS Saint-Étienne'i jalgpallurid
Lille OSC mängijad
Marseille Olympique'i jalgpallurid
West Ham Unitedi mängijad‎
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1987
André-Pierre Gignac

André-Pierre Christian Gignac (; sündinud 5. detsembril 1985) on Prantsusmaa jalgpallur. 

Ta mängib Mehhiko liiga Liga MX klubis Tigres UANL ja kuulub Prantsusmaa jalgpallikoondisesse. Enamasti mängib ta ründaja kohal, kuid ka äärtel.

Aastatel 2007–2010 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigas Toulouse'is. Hooajal 2008–09 lõi ta Prantsusmaa liigas 24 väravat, millega oli liiga hooaja suurim väravakütt. Samal hooajal valiti ta lisaks liiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Aastatel 2010–2015 mängis ta  Marseille'i ridades. Hooajal 2014–15 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 21 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravakütt. Liigas oli ta Marseille'i suurim väravakütt ka kahel eelmisel hooajal, kui ta lõi vastavalt 13 ja 16 väravat. 2014. aastal valiti Gignac Marseille'i hooaja parimaks mängijaks.

Tigres UANL-is mängib ta alates 2015. aasta juunist. Ta on tulnud klubiga neli korda Mehhiko meistriks. Kahel hooajal on ta olnud Mehhiko liiga suurim väravakütt ja on valitud viiel hooajal liiga sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta augustis sai Gignac Tigres UANL-i läbi aegade suurimaks väravakütiks.

Saavutused 
Marseille
Coupe de la Ligue: 2010–11, 2011–12
Tigres UANL
Liga MX: Apertura 2015, Apertura 2016, Apertura 2017, Clausura 2019
Campeón de Campeones: 2017, 2018
Campeones Cup: 2018

Välislingid 

Prantsusmaa jalgpallurid
FC Lorienti jalgpallurid
Toulouse FC jalgpallurid
Marseille Olympique'i jalgpallurid
Tigres UANL-i jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1985
Siarhiej Alejnikaŭ

Siarhiej Alejnikaŭ (sündinud 7. novembril 1961) on Valgevene endine jalgpallur, poolkaitsja. Suurema osa karjäärist mängis ta Minski Dinamos. Aastal 1990 tuli ta Torino Juventuse koosseisus UEFA ja Itaalia karikavõitjaks.

Koondisekarjäär
Nõukogude Liidu jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1984–1991 73 mängu ja lõi 6 väravat, Sõltumatute Riikide Ühenduse jalgpallikoondises 1992. aastal 4 mängu ja 0 väravat ning Valgevene jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1992–1994 4 mängu ja 0 väravat.

Välislingid
National Football Teams
RSSSF

Valgevene jalgpallurid
Torino Juventuse mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1961
Ramón Díaz

Ramón Ángel Díaz (sündinud 29. augustil 1959) on Argentina endine jalgpallur, ründaja.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on Díaz tegutsenud treenerina. Ta on juhendanud muuhulgas Argentina suurklubi River Plate (1995–2000, 2001–2002 ja 2012–2014) ning Inglismaa klubi Oxford United (2004–2005). Aastatel 2014–2016 oli ta Paraguay jalgpallikoondise peatreener. Alates 2021. aasta veebruarist on ta Araabia Ühendemiraatide klubi Al-Nasr peatreener.

Koondisekarjäär
Argentinat esindas ta koondiseses aastatel 1979–1982 kokku 22 korda ja lõi 10 väravat.

Välislingid
 

Argentina jalgpallurid
Argentina jalgpallitreenerid
Club Atlético River Plate'i jalgpallurid
SSC Napoli mängijad
ACF Fiorentina mängijad
Milano Internazionale mängijad
AS Monaco FC jalgpallurid
Serie A mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1959
Baltazar Maria de Morais Júnior

Baltazar Maria de Morais Júnior (tuntud ka lihtsalt nime all Baltazar; sündinud 17. juulil 1959 Goiânias) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.

Aastatel 1979–1982 mängis ta Grêmios. Klubiga võitis ta aastatel 1979 ja 1980 Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlused Campeonato Gaúcho ning tuli 1981. aastal Brasiilia meistriks.

1983. aastal tuli ta Brasiilia meistriks Flamengoga.

Aastal 1985 suundus ta mängima Euroopasse. Aastatel 1985–1988 esindas ta Hispaania klubi Celta de Vigo. Seejärel mängis ta 1988–1990 Madridi Atléticos Hooajal 1988/89 oli ta 35 väravaga 36 mängus Hispaania kõrgliiga La Liga suurim väravakütt ja pälvis sellega Pichichi trofee.

Aastatel 1990–1991 mängis ta Portugali klubis Porto, mille meeskonnas võitis hooajal 1990/91 Portugali karikavõistlused Taça de Portugal.

Hiljem mängis ta veel aastatel 1993–1995 Brasiilia klubis Goiás, mille koosseisus võitis 1994. aastal Goiási osariigi meistrivõistlused Campeonato Goiano.

Karjääri läks ta lõpetama Jaapani klubisse Kyōto Sanga FC.

Ta kuulus Brasiilia koondisse 1989. aasta Copa Américal, mil tuldi neljandat korda Lõuna-Ameerika meistriks.

Koondisekarjäär
Brasiilia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1980–1989 kuus mängu ja lõi kaks väravat.

Välislingid
National Football Teams

Brasiilia jalgpallurid
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense mängijad
Clube de Regatas do Flamengo mängijad
Sociedade Esportiva Palmeirase mängijad
Botafogo de Futebol e Regatase mängijad
Celta de Vigo mängijad
Madridi Atlético mängijad
FC Porto mängijad
Stade Rennais FC jalgpallurid
Sündinud 1959
Grigori (Krug)

Grigori (vene keeles Григорий; kodanikunimega Georgi Krug, ka Georg Krug, vene keeles Георгий Иванович Круг; 23. detsember 1907 (ukj 5. jaanuar 1908) Peterburi – 12. juuni 1969 Püha Vaimu skiita Mesnil-Saint-Denis lähedal Prantsusmaal), oli rootsi päritolu vene kunstnik, õigeusu kiriku munk, ikooni- ja freskomaalija.

Elulugu
Georg Krug sündis Peterburis rootslasest isa ja venelasest ema perekonnas. Isa oli luteri-, ema õigeusku, poega kasvatati luteri usus. Õppis aastatel 1916–1917 Peterburi Karl May Gümnaasiumis. Pärast Eesti kodakondsusse astumist 1921. aastal asus perekond Eestisse Narvasse, kus Georg lõpetas 1926. aastal Narva Vene Gümnaasiumi. Gümnaasiumiõpingute ajal võttis ta akvarellmaalitunde. 

17-aastasena huvitus Georg religioonist. Ta ühines õigeuskliku Vene Üliõpilaste Kristliku Liikumisega Eestis, külastas korduvalt Petseri kloostrit ja võttis 19-aastasena vastu õigeusu. Samal ajal hakkas ta huvi tundma ikoonimaali vastu. 

1926. aastal läks Georg Krug kunsti õppima Tallinna: joonistamist Klara Zeidleri ja Eduard Verberi juures ja graafikat Riigi Kunsttööstuskoolis Günther Reindorffi juhendamisel. Krug lõpetas kursuse parimate seas, Eesti Rahva Muuseum omandas diplomitööde näituselt kaks tema oforti. Aastatel 1928–1930 õppis ta maalimist Tartus Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Ado Vabbe ja Nikolai Triigi maaliateljeedes. Ta äratas kunstnikuna, eriti joonistajana, tähelepanu. Temast loodeti väljapaistvat noort jõudu graafikapõllule. 

1931. aastal läks Georg Krug Pariisi ja jätkas maalimist äsja rahaliste raskuste tõttu suletud Academie Russe de Peinture'i õpilaste rühmas, keda juhendas Nikolai Milioti. Seal sai ta tuttavaks Leonid Uspenskiga, sõprus temaga kestis elu lõpuni.

Tallinnas osales Krug neljal korral Sihtkapitali näitustel, välismaal Prahas 1935, Pariisis 1936 Salon d'Automne'i näitusel. Veel täiendas Krug end ikoonimaalimises, pühendudes sellele täielikult ning astudes mungaks.

1932., 1934. ja 1937. aastal osales ta Konstantin Somovi suvistel joonistusstuudiumitel Alam-Normandias Granville'is. Ta sai lähedalt tuttavaks avangardistlike kunstnike Natalja Gontšarova ja Mihhail Larionoviga ja töötas nende ateljees.

Viited

Välislingid 
 Georg Krugi looming EKM-i digikogus
 orthodoxwiki.org

Eesti graafikud
Eesti maalikunstnikud
Prantsuse kunstnikud
Sündinud 1908
Surnud 1969
Babėnai

Babėnai on Leedu linna Kėdainiai põhjapoolne linnaosa. Linnaosa asub  Nevėžise jõe kaldal Kėdainiai raudteejaamast põhja pool.

Ajalugu
Piirkonda on esmakordselt mainitud 1372. aastal Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas (Babyne). Taas mainiti piirkonda XV sajandil.  Aastal 1923 liideti sealsed kaks küla (Babėnai I ja Babėnai II) Kėdainiai linnaga.

Babėnai I

Babėnai I on suures osas tööstuspiirkond. Seal asuvad Lukoili naftaterminal, viljaelevaator ja mitmed põllumajandustehnikaga tegelevad ettevõtted. Varem kaevandati seal kruusa ja liiva; kaevandamisest jäänud Babėnai karjäär on tähtis veelindude pesitsuspaik. Babėnai I ja Babėnai II vahel asub suur Babėnai parkmets, mil pikkust 5, laiust aga 1,5 kilomeetrit ja mis ulatub Sirutiškise külani.

Babėnai II

Babėnai II asub Babėnai I ja raudteejaama vahel. Nevėžise jõe kaldal asuvad aianduskooperatiivid, seal asuvad ka kolmekorruselised korterelamud. Babėnai II aladel kasvab looduskaitsealune  väidetavalt XVI sajandi keskpaigas Mikalojus Daukša poolt istutatud tamm, mille kõrgus on 18, ümbermõõt aga 5,4 meetrit. Tamme ümber asus varem Babėnai kalmistu.

Pilte

Viited

Kėdainiai
Apytalaukise mõis

Apytalaukise mõis (leedu Apytalaukio dvaras) on endine mõis Leedus Kėdainiai rajoonis Vilainiai valla Apytalaukise külas.

Ajalugu

Apytalaukise mõisa on esimest korda mainitud XV sajandil. Toona kuulus mõisale ka osa Kėdainiai linnast. Mõis on kuulunud Šiukstatele, Karpistele, Tyszkiewiczitele ja Zabielodele. Aastal 1812 avati mõisa juures kool.

Mõisakompleks

Zabielod lasid aastal 1850 rajada mõisa kolmekorruseliste risaliitidga uusklassitsistliku kahekorruselise peahoone, mille ees asub bassein, selle ümbruses aga tiigid. Peahoone põles Teise maailmasõja ajal, aga aastal 1954 see taastati. Osa hoonesse jäänud mööblist anti üle Kėdainiai muuseumile. Kuni aastani 1976 asus seal psühhoneuroloogiadispanser. Hoone kuulub Kėdainiai vanadekodule, ent on lagunemas.

Säilinud on mitu kõrvalhoonet: kaks teenijatemaja, torn ja lindla. Mõisa ümber asub aastal 1819 rajatud 10,8 hektari suurune inglise park. Kogu kompleks on kultuurimälestisena kaitse all.

Viited

Välislingid
Sissekanne Leedu mõisate saidil; skeem (leedu keeles)
Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Video Apytalaukise mõisast
Fotoreportaaž Apytalaukise mõisast (leedu keeles)

Kėdainiai rajooni mõisad
IOS 10

iOS 10 on kümnes iOS-i väljalase, mis on Apple Inc. väljastatud operatsioonisüsteem ning mille väljalase toimus 13 september 2016. iOS 10 on iOS 9 järglane, ning sellest järgmine versioon on iOS 11.

Ajalugu 
iOS 10 tutvustati WWDC-l 13. juunil 2016. Esimene beeta tutvustati arendajatele kohe pärast Apple Inc. Keynote'i.
iOS seadmete kasutajatel on võimalik ennast registreerida tarkvara testjateks selle suve keskel.

Uued võimalused 
 Kasutajatel on võimalik nüüd deinstallida operatsioonisüsteemiga kaasas olevaid vaikimisi rakendusi.
 Messages rakenduses on nüüd võimalik vaadata otse Youtube ja muide veebilehtede videoid, ilma et veebibrauserit peaks avama.
 Home rakendusest saab nüüd kasutaja tulesid põlema panna, uksi lukustada ja teha ka muid asju.
 Maps nüüd õpib, kuidas iOS seadme kasutaja käitub.
 Kui kasutaja tõstab telefoni, siis ekraan läheb automaatselt põlema.
 Uus lukustus avakuva.
 Uus Mail rakendus.
 Uus klaviatuur.
 Uued heliefektid.
 Uus kaamera rakendus iOSile.
 Uus Safari.

Toetatud seadmed

iPhone 
iPhone 5
iPhone 5C
iPhone 5S
iPhone 6
iPhone 6 Plus
iPhone 6S
iPhone 6S Plus
iPhone SE IPhone 7, IPhone 7 Plus

iPod 
iPod Touch (6 generatsioon)

iPad 
iPad 4
iPad Air
iPad Air 2
iPad Pro
iPad Mini 2
iPad Mini 3
iPad Mini 4

Viited 

Apple'i operatsioonisüsteemid
Arlentin Laisaar

Arlentin Laisaar (sündinud 11. juunil 1933 Kingissepas Leningradi oblastis) on Eesti füüsik.

Elukäik
Ta lõpetas 1952. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsikuna. Aastatel 1960–1963 oli ta TRÜ aspirant, kaitses 1966. aastal väitekirja "Влияние высокого гидростатического давления на спектральные характеристики кристаллофосфоров" ("Kõrge hüdrostaatilise rõhu mõju kristallfosfooride spektraalkarakteristikutele") ning sai füüsikakandidaadi kraadi.

1957. aastast on ta töötanud Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudis, kus alustas tööd mehaanikuna ja lõpetas vanemteadurina.

Teadustöö
Laisaare uurimisvaldkond on olnud aine optilised omadused kõrgetel (mitu tuhat atmosfääri) hüdrostaatilistel rõhkudel.

Tunnustus
 1997 Eesti Füüsika Seltsi aastapreemia

Viited

Kirjandus 
2000 – "Laisaar, Arlentin". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 222
2005 - "Laisaar, Arlentin". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. II kd, Kj - M. Tallinn 2005. Lk 288-289

Välislingid
Arlentin Laisaar Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti füüsikud
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1933
Morgan Schneiderlin

Morgan Schneiderlin (sündinud 8. novembril 1989 Zellwilleris Bas-Rhini departemangus) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsja kohal Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nice. Ta on kuulunud ka Prantsusmaa jalgpallikoondisesse.

Aastatel 2008–2015 mängis ta Inglismaa klubis Southampton. Hooajal 2012–13 valiti ta Southamptoni hooaja parimaks mängijaks.

Saavutused 
Manchester United
FA Cup: 2015–16
FA Community Shield: 2016

Prantsusmaa jalgpallurid
RC Strasbourgi jalgpallurid
Southampton FC mängijad
Manchester United FC mängijad
Everton FC mängijad
OGC Nice'i jalgpallurid
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1989
Lorenzo Staelens

Lorenzo Staelens (sündinud 30. aprillil 1964 Lauwes) on Belgia endine jalgpallur (kaitsev poolkaitsja/kaitsja).

Belgia meistriks tuli ta neljal korral Club Bruggega ja ühel korral Anderlechtiga. Hooajal 1993/94 valiti Staelens Belgia aasta jalgpalluriks.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud jalgpallitreenerina.

Koondisekarjäär
Belgia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1990–2000 kokku 70 mängu ja lõi 8 väravat. Ta kuulus Belgia koondisse kolmedel maailmameistrivõistlustel (1990, 1994, 1998) ning 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Välislingid
 
RSSSF

Belgia jalgpallurid
RSC Anderlechti mängijad
Sündinud 1964
Tiibrakett

Tiibrakett (inglise keeles cruise missile) on sõjanduses kasutatav lõhkelaenguga varustatud mehitamata, programmjuhtimisega lennuaparaat (ka robotlennukmürsk), peamiselt maapealsete (pind - pind, õhk-pind) sihtmärkide hävitamiseks.

Selline ühekordselt kasutatav lennuaparaat erineb taktikalistest ja ballistilistest rakettidest lennutrajektoori ja lennukestuse poolest. Robotlennuk (eesti keeles juurdunult tiibrakett) püsib õhus aerodünaamilist tõstejõudu tekitava tiiva toel, lennukiiruse annab tavaliselt turboreaktiivmootor, mis vajab mõistetavalt tööks õhku. Lõhkepeaks võib olla ka tuumalaeng. Pärast konteinerist väljatulistamist kui lennukmürsk on saavutanud vajaliku kiiruse, asetuvad lennuasendisse klapitav tiib, stabilisaatorid ja reaktiivmootori õhukanali suue,  tühjakspõlenud mittevajalik rakettkiirendi eraldub ning heidetakse kõrvale. Tiibraketi lennukiirus on tavaliselt alla helikiiruse, kuid arendamisel on juba ka ülehelikiiruselised uusarendused.

Esimeseks reaalselt kasutuses olnud tiibraketiks võib pidada Saksamaal konstrueeritud ja Teises maailmasõjas kasutatud "lendavat pommi" V1, mille lennusuunda hoidis gürokompass ja mis võis pulsatsioon-reaktiivmootori jõul lennata kuni 250 km kaugusele.

Tänapäevaseid kõrgtehnoloogilisi tiibrakette tulistatakse rakettkiirendi abil välja maapinnalt, laevadelt nii vee alt kui ka pinnalt ning heidetakse lendu lennukeilt. Robotlennukmürskude navigatsiooniseadmed: madalal lendamiseks maastikureljeefi jälgimise radar, raadiokõrgusmõõdik, mälusse sisestatud lennuteekonna digitaalkaart, satelliitnavigeerimine (GPS) jne., parda-arvuti on varustatud tarkvaraga optimaalseks lennuks madalal kõrgusel (100 m - 15 m) ning maapealsete radarite jälgimispiirkondadest kõrvalt mööda lendamiseks.

Tiibrakettide lennukaugus ulatub mitme tuhande kilomeetrini, lennuaeg tundideni. Sihtmärgi tabamise täpsus on suur (kõrvalekalle mõni meeter). Näiteks 7. oktoobril 2015 tulistati Venemaa sõjalaevalt Kaspia merelt 26 tiibraketti 1500 km kaugusele Süüria aladele sealse sõjategevuse piirkonna sihtmärkide pihta.

Viited

Laske- ja lahingumoon
Richard Witschge

Richard Witschge (sündinud 20. septembril 1969) on Hollandi endine jalgpallur, poolkaitsja.

Koondisekarjäär
Hollandi jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1990–2000 31 mängu ja lõi 1 väravat.

Saavutused

Klubid 
Barcelona
 Euroopa karikas: 1991–92
 Euroopa superkarikas: 1992
 La Liga: 1991–92, 1992–93
 Ajax
 UEFA karikavõitjate karikas: 1986–87; Hõbemedalist 1987–88
 Eredivisie: 1995–96, 1997–98
 KNVB beker: 1986–87, 1997–98, 1998–99
 Johan Cruijff Schaal: 2002
 Bordeaux
 UEFA karikas: Hõbemedalist 1995–96

Viited

Välislingid

 

Hollandi jalgpallurid
Amsterdami Ajaxi mängijad
FC Barcelona mängijad
Bordeaux' Girondinsi jalgpallurid
Blackburn Rovers FC mängijad
Deportivo Alavési mängijad
La Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1969
Sanni

Sanni Mari Elina Kurkisuo (esinejanimega Sanni; sündinud 26. mail 1993 Lohjas) on soome laulja, laulutegija ja näitleja. Ta sai kuulsaks naispeaosatäitjana filmis "Miss Farkku-Suomi". Ta on osalenud telesaates "Vain elämää / Laula mu laulu" neljandal hooajal aastal 2015 ning aastal 2017 sügishooajal. Praeguse seisuga on ta üks Soome tänapäeva populaarsemaid lauljaid.  

Sanni elab koos oma tüdruksõbra, Soome modelli ja raadiosaatejuhi Shirly Karvineniga Soomes Helsingis.

Albumid
 2013 – "Sotke mut"
 2015 – "Lelu"
 2016 – "Sanni"

Tuntumad laulud
 "2080-luvulla"
 "Että mitähän vittua"
 "Me ei olla enää me"
 "Supernova"
 "Jos mä oon oikee"
 "Pojat (feat. Tippa-T)"
 "Vahinko"
 "Prinsessoja ja astronautteja"
 "Kakara ku cara"
 "Lähtisitkö (feat. VilleGalle)"
 "Dementia"
 "Kelpaat kelle vaan" (feat. Apocalyptica)
 "Kran Turismo"
 "Moukari"
 "Söpö" (feat. Hank Solo & Kasmir)
 "Ku kanye, kanyee" (feat. Cheek)
 "Ei"
 "Málagaan"
 "Timantit on ikuisia"
 "Sanni"
 "Levoton tyttö"
 "Oo se kuka oot" (feat. Paperi T)
 "Hakuna matata"
 "Kuka sen opettaa"
 "Trampoliini"
 "Oon voimissain"
 "Tyttöystävä"
 "Tahdon rakastella sinua"

Preemiad
 Aasta 2013 uustulnuk Soomes – Emma Gaala 2014
 Aasta 2013 naisartist Soomes – Emma Gaala 2014
 Aasta 2015 laul Soomes "2080-luvulla" – Emma Gaala 2016
 Aasta 2015 naisartist Soomes – Emma Gaala 2016

Filmirollid
 2012 – Miss Farkku-Suomi (Pike ehk Pirjo)

Soome lauljad
Soome näitlejad
Sündinud 1993
Lukáš Hrádecký

Lukáš Hrádecký (sündinud 24. novembril 1989 Bratislavas) on Slovakkia päritolu Soome jalgpallur, väravavaht. Ta kuulub Bundesliga klubi Leverkuseni Bayeri koosseisu.

Aastatel 2013−2015 mängis ta Taani kõrgliiga klubis Brøndby IF. 2013. aastal valiti ta Taani liiga parimaks väravavahiks.

Aastatel 2016, 2017 ja 2018 on ta valitud Soome aasta jalgpalluriks. Jaanuaris 2021 valiti ta 2020. aasta Soome aasta sportlaseks.

Tema vennad Tomáš Hrádecký ja Matej Hrádecký on samuti jalgpallurid.

Saavutused 
Esbjerg fB
Taani esiliiga: 2011–12
Taani karikas: 2012–13

Eintracht Frankfurt
DFB-Pokal: 2017–18

Viited

Välislingid 
 Profiil Eintracht Frankfurti kodulehel

Soome jalgpallurid
Brøndby IF jalgpallurid
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Leverkuseni Bayeri mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1989
Annelis Kimmel

Annelis Kimmel (neiupõlvenimi Annelis Trübsand; sündinud 7. juulil 1934 Hausdorfis) on endine Saksa DV ametiühingu- ja riigitegelane.

Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1949–1952 mehaanikuks. Alates 1949. aastast oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise ja Saksa Vaba Noorsoo Liidu liige. 1952–1961 töötas ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu funktsionäärina. 1953–1954 õppis ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Noorsookõrgkoolis "Wilhelm Pieck" Bogensees. Alates 1954. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. 1958–1959 õppis Annelis Kimmel Moskvas Komsomoli Kõrgkoolis. 1962–1964 oli ta Ida-Berliini Linnavalitsuses noorsooküsimuste osakonnajuhataja. Alates 1964. aastast oli Annelis Kimmel parteitööl. 1964–1966 õppis ta Berliin-Lichtenbergis Insenerikoolis masinaehitust. 1969–1973 oli Kimmel Berliini Treptow' linnaosa Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei piirkonnaorganisatsiooni sekretär. 1976. aastal lõpetas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Parteikõrgkooli "Karl Marx" ühiskonnateadlasena. 1977–1979 töötas ta Berliinis hõõglambivabriku "Rosa Luxemburg" parteialgorganisatsiooni sekretärina.

1979–1989 oli Annelis Kimmel Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Ida-Berliini piirkonnaorganisatsiooni esimees, Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Eestseisuse ja selle presiidiumi liige ning Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonnajuhatuse sekretariaadi liige. 1981. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige, kus ta oli kaubanduse ja varustuse komisjoni esimene aseesimees.

1989. aasta 2. novembrist kuni 9. detsembrini oli Annelis Kimmel Saksa Vabade Ametiühingute Koondise esimees.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksa DV poliitikud
Ametiühingutegelased
Sündinud 1934
Peter-Michael Diestel

Peter-Michael Diestel (sündinud 14. veebruaril 1952 Proras Rügenil) on saksa jurist ja endine Saksa poliitik.

Peter-Michael Diestel on pärit ohvitseri perekonnast. Gümnaasiumi lõpetamise järel ei lubatud tal esialgu poliitilistel põhjustel ülikoolis edasi õppida ja ta töötas ujumisõpetajana, loomakasvatajana ja muudel töökohtadel. 1974. aastal asus ta Leipzigi Ülikoolis õigusteadust õppima. Ülikooli lõpetas ta 1978. aastal. Ta oleks tahtnud töötada advokaadina, kuid poliitilistel põhjustel tal seda tol ajal Saksa DVs ei võimaldatud ja Diestel asus tööle Delitzschi Agraartööstuskoondises juristina. Doktoritöö kaitses ta 1986. aastal.

1989. aasta detsembris oli Peter-Michael Diestel üks Saksamaa Kristlik-Sotsiaalse Partei asutajaid. 1990. aasta jaanuaris võttis Diestel Leipzigis osa Saksa Sotsiaalse Liidu asutamisest. Ta oli kuni 1990. aasta juunini Saksa Sotsiaalse Liidu peasekretär. 1990. aasta juunis astus ta Saksa Sotsiaalsest Liidust välja ja liitus sama aasta augustis Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liiduga. 1990. aasta märtsist kuni oktoobrini oli Peter-Michael Diestel Rahvakoja (parlamendi) liige. Lisaks oli ta 1990. aasta aprillist kuni oktoobrini Saksa DV peaministri asetäitja.

1990. aasta 12. aprillist kuni 2. oktoobrini oli Peter-Michael Diestel Saksa DV siseminister. Ta oli viimane Saksa DV siseminister.

1990. aasta oktoobrist kuni 1994. aastani oli Peter-Michael Diestel Brandenburgi Maapäeva liige. Alates 1993. aastast töötab ta advokaadina.

Viited

Saksamaa juristid
Saksamaa poliitikud
Saksa DV siseministrid
Saksa DV Rahvakoja liikmed
Sündinud 1952
Toomas Jürgenstein

Toomas Jürgenstein (sündinud 23. juulil 1964 Pärnumaal Ridalepa külas) on Eesti õpetaja ja poliitik, XIII Riigikogu liige, mitme õpiku autor ja kaasautor.

Haridus 
Toomas Jürgenstein on lõpetanud 1979. aastal Jõõpre 8-klassilise Kooli ja 1982. aastal Pärnu 1. Keskkooli. Ta on lõpetanud 1989. aastal Tartu Ülikooli bioloogia erialal ning 1996. aastal usuteaduskonna teoloogia erialal ja 1997. aastal sama teaduskonna religioonipedagoogika erialal.

Töökäik 
Bioloogiaõpingute ajal töötas Jürgenstein Zooloogia ja Botaanika Instituudi laborandi ja insenerina ning aastatel 1989–1992 Krabi Põhikooli bioloogia-, keemia- ja geograafiaõpetajana. 1996. aastast on ta filosoofia ja usundiloo õpetaja Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Filosoofiat on ta õpetanud ka Miina Härma Gümnaasiumis ja Jaan Poska Gümnaasiumis. Ta on lugenud loengukursusi Tartu Ülikoolis, Kõrgemas Usuteaduslikus Seminaris, EMK Teoloogilises Seminaris, EELK Usuteaduse Instituudis ja Tartu Teoloogia Akadeemias.

Poliitiline tegevus 
Jürgenstein on 2001. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. 2005. aastal valiti ta Tartu linnavolikokku, kus ta kuulus hariduskomisjoni. 2013. aastast kuni 2016. aasta juunini oli ta volikogu hariduskomisjoni esimees. 2015. aastal kandideeris ta Riigikogu valimistel Tartu linnas, kuid ei osutunud 817 saadud häälega valituks. Võimalus töötada Riigikogus avanes Toomas Jürgensteinil peale Mihkel Raua Riigikogu liikme kohast loobumist 2016. aasta juunis. Riigikogu liikme ametivande andis ta 16. juunil.

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Tartu linnavolikokku ning osutus 195 häälega valituks.

Ta on avaldanud erialaseid ja poliitilisi artikleid Eesti ajakirjanduses.

Tunnustus
Eesti Kirikute Nõukogu aastapreemia usuõpetuse valdkonnas (2002) 
Tartu Aasta Õpetaja (2006)
Hugo Treffneri Gümnaasiumi elutööpreemia (2014)

Isiklikku  
Tal on tütred Ann Tuulikki ja Leelo Aino ning poeg Joonas Anton. Jürgensteini hobideks on lugemine, looduses käimine ja tervisesport.

Raamatud ja kirjutised  
"Piibliõpik ja dogmaatika alused" (Koolibri 1997)
"Tohuvabohu ja teised" (EELK Pühapäevakooliühendus 1998)
"Kiriku ajalugu ja tänapäev" (Koolibri 1999; koos Riina Ruudu ja Tiina-Erika Friedenthaliga)
"Rääkides religioonist" (Avita 2001)
"Usundimaailma suured küsimused" (Koolibri 2011; koos Olga Schihalejeviga)
"Kes Sa oled taevas: avatud uskliku aabits" (Otto Wilhelm 2019)
"Kus Sa oled taevas: avatud uskliku apokriivad" (Otto Wilhelm 2020)
kolumnid ajalehele Eesti Kirik http://www.eestikirik.ee/author/toomas-jurgenstein/

Viited

Välislingid 
 http://toomasjyrgenstein.blogspot.com.ee
 Tutvustus Riigikogu lehel
 http://www.postimees.ee/teema/toomas_jürgenstein

Eesti õpetajad
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetajad
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
Sündinud 1964
Lucas Digne

Lucas Digne (; sündinud 20. juulil 1993 Meaux's) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. 

Ta võib vajadusel mängida ka vasaku poolkaitsja positsioonil.

Klubikarjäär

Barcelona 
2016. aasta suvel liitus Digne Hispaania kõrgliiga klubiga Barcelona.

Oma esimese värava lõi ta Copa del Rey avavoorus Hérculesi vastu, Barcelona võitis 7:0.

2016–17 hooajal tuli ta klubiga Hispaania karika võitjaks, kui Barcelona alistas finaalis Alavési 3:1.

Everton 
2018. aasta augustis sõlmis ta Evertoniga viie aasta pikkuse lepingu. 2019. aastal valiti ta Evertoni aasta mängijaks.

Aston Villa 
2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Aston Villa.

Saavutused

Meeskondlikud 
Paris Saint-Germain
 Ligue 1: 2013–14, 2014–15
 Coupe de France: 2014–15
 Coupe de la Ligue: 2013–14, 2014–15
 Prantsusmaa superkarikas: 2013, 2014, 2015
Barcelona
 La Liga: 2017–18
 Copa del Rey: 2016–17 2017–18
 Hispaania superkarikas: 2016
Prantsusmaa
 Hõbemedalist 
 Euroopa meistrivõistlused: 2016

Viited

Välislingid 

Prantsusmaa jalgpallurid
Lille OSC mängijad
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
AS Roma mängijad
FC Barcelona mängijad
Everton FC mängijad
Aston Villa FC mängijad
Ligue 1 mängijad
Serie A mängijad
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1993
Edgar Lawrence Doctorow

Edgar Lawrence Doctorow (tuntud peamiselt kui E. L. Doctorow; 6. jaanuar 1931 Bronx, New York – 21. juuli 2015 Manhattan, New York) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.

Teoseid
 1960 – "Welcome to Hard Times" (raamatu põhjal valmis 1967 film "Welcome to Hard Times")
 1966 – "Big As Life"
 1971 – "The Book of Daniel" (raamatu põhjal valmis 1983 film "Daniel")
 1975 – "Ragtime" (eesti keeles 1981, Tallinn: Eesti Raamat, tõlkinud Enn Soosaar; raamatu põhjal valmis 1981 film "Ragtime" ja 1998 Broadway muusikal "Ragtime")
 1980 – "Loon Lake"
 1985 – "World's Fair"
 1989 – "Billy Bathgate" (eesti keeles 1996, Tallinn: Tuum, tõlkinud Enn Soosaar; raamatu põhjal valmis 1991 film "Billy Bathgate")
 1994 – "The Waterworks"
 2000 – "City of God"
 2005 – "The March"
 2009 – "Homer & Langley"
 2014 – "Andrew's Brain"

Välislingid
 http://www.eldoctorow.com/

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1931
Surnud 2015
Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

Eesti meistrivõistlused kergejõustikus on iga-aastased Eesti meistrivõistlused kergejõustikus, mida peetakse alates 1917. aastast.

Peetud võistlusi

Välislingid
Kõik Eesti meistrivõistluste esikolmikud
Üldhoolekandekolleegium

Üldhoolekandekolleegium (ka üldise järelevalve prikaas, üldise hüveolu kolleegium; vene Приказ общественного призрения, saksa Kollegium Allgemeiner Fürsorge) oli Vene keisririigi kubermangudes (sh Eesti alal) hoolekande-, tervishoiu- ja haridusküsimustega tegelev kubermanguvalitsuse asutus (kolleegium).

Keisririigis asutati esimesed kolleegiumid 1775 Katariina II ajal. Liivi- ja Eestimaal asutati esimesed kolleegiumid (vene k. Эстляндскій Приказъ Общественнаго Призренія) 1783 asehalduskorra oludes. Kui Eesti alal asehalduskord kadus, siis kolleegiumite töö jätkus. Eesti alal tegutsesid Eestimaa kubermanguvalitsuse Eestimaa ja Liivimaa kubermanguvalitsuse Liivimaa Üldhoolekandekolleegium.

Kolleegiumi esimees oli vastava kubermangu kuberner ja liikmed vastava kubermangu kohtute esindajad: igast kohtust (ülemaakohus, kubermangumagistraat, ülemkorrakohus) kaks liiget. Kolleegium allus vahetult Venemaa keisrile ja Valitsevale Senatile.

Kolleegiumite ülesannete seas oli rahvakoolide (kuni 1802. aastani), haiglate, vaestemajade, hullumajade, lastekodude, töö- ja parandusmajade rajamine, hoolekandmine ja nende üle järelevalve tegemine.

Haridusasutused 
Tartu õpperingkonna asutamiseni oli hoolekandekolleegiumi halduses kool Tallinnas ja maakonnakooliasutused Paldiskis, 
Lihulas, ja Haapsalus

Priihospidal 
Ühiskondliku hoolekande kolleegiumid olid kohustatud hooldama koole, vaestemaju, orbude kodusid ja eraisikuile määratud raviasutusi, milleks kolleegium palkas 1784. aastal ühe arsti ja ühe kirurgi vaeste arstimiseks nende kodudes. Aasta hiljem võeti ametisse ka teine kirurg ja üüriti üks eramaja Karja värava ees, milles organiseeriti 12 voodikohaga haigla. Seda raviasutust juhatas komissar, majandusküsimustega tegeles virtin, haigeid ravis alamkirurg ja talitajaiks olid naised. Et arstimine toimus tasuta, hakati raviasutust rahva seas kutsuma Priihospidaliks. Priihospidal juhiks oli Georg Ludvig Knobloch, kes tegi ravikorraldusi, tööle võeti ka kirurg Mihhail Albrecht. Kui Mere- ja Maaväehospidalid ühendati, ostis Eestimaa kubermangu Ühiskondliku Hoolekande Kolleegium Tallinna sadamavalitsuse käest praeguse haiglakrundi koos hoonetega. 1796. aastal avati raviasutuses eraldi Priihospidali vaimuhaigete osakond.

1917. aastal võttis Eestimaa Üldhoolekandekolleegiumi ülesanded üle Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu.

Eestimaa Üldhoolekandekolleegiumi järelevalve all olid ka maakonnahaiglas Rakveres, Paides ja Haapsalus.

Viited

Välislingid
Üldhoolekandekolleegiumist Ajalooarhiivi fondiloendis

Venemaa Keisririik
Eestimaa kubermang
Liivimaa kubermang
Eesti hoolekandeasutused
Eesti tervishoiuasutused
Samuel Umtiti

Samuel Umtiti (sündinud 14. novembril 1993 Yaoundés Kamerunis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib  keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Barcelona

Klubikarjäär

Lyon 
Umtiti tegi oma debüüdi Lyoni meeskonnas 8. jaanuaril 2012 mängus linnarivaaliga Lyon-Duchère. Ta mängis kõik 90 minutit ja aitas oma klubil võita 3:1 . 

Umtiti mängis esimese hooajal Lyoniga kõikide sarjade peale 18 mängu.

2012–13 hooajal mängis ta Lyoni meeskonnas 32 kohtumist ja lõi kaks väravat. Esimene värav tuli 12. jaanuaril 2013 Troyese'i vastu.

Hooajal 2015–16 valisid Lyoni Olympique toetajad ta klubi hooaja parimaks mängijaks Alexandre Lacazette'i ees.

Barcelona 
30. juunil 2016 siirdus Umtiti mängima Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Klubi maksis ta eest 25 miljonit eurot..

17. augustil debüteeris ta Hispaania superkarikafinaalis Sevillaga, kui Barcelona võitis kahe mängu kokkuvõttes 5:0. Umtiti lõi esimese värava klubi meeskonnas 4. märtsil 2017 Celta Vigo vastu, katalaanid võitsid kodus 5:0.

27. mail 2017 aitas ta Barcelonal alistada Copa del Rey finaalis Alavési 3:1.

Koondisekarjäär

Noortekoondised 
2010. aastal mängis ta Prantsusmaa U17 koondises Euroopa meistrivõistlustel Liechtensteinis.

2013. aastal tuli ta Prantsusmaa U20 koondisega oma vanuseklassi Euroopa meistriks.

Täiskasvanute jalgpallikoondis 
Umtiti kutsuti Prantsusmaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlusteks mängima vigastatud Jérémy Mathieu asemel.

Debüütmängu pidas ta turniiri veerandfinaalis Islandiga, Prantsusmaa võitis 5:2. Samuti mängis ta ka poolfinaalis Saksamaaga ja finaalis Portugaliga, kui Prantsusmaa kaotas lisaajal 0:1.

13. juunil 2017 lõi ta sõpruskohtumises Inglismaaga oma koondise debüütvärava, prantslased võitsid 3:2.

2018. aasta maailmameistrivõistluste poolfinaalis alistas Prantsusmaa Umtiti väravast 1:0 Belgia. Finaalis alistati Horvaatia ja tuldi teist korda maailmameistriks.

Saavutused

Klubid 
Lyon
 Coupe de France: 2011–12
 Prantsusmaa superkarikas: 2012
Barcelona
 La Liga: 2017–18, 2018–19
 Copa del Rey: 2016–17, 2017–18, 2020–21
 Hispaania superkarikas: 2016, 2018

Rahvuskoondis
Prantsusmaa jalgpallikoondis
 Kuldmedalist 
 Maailmameistrivõistlused: 2018
 Kuldmedalist 
 U-20 maailmameistrivõistlused: 2013
 Hõbemedalist 
 Euroopa meistrivõistlused: 2016

Viited

Välislingid 

 Profiil FC Barcelona kodulehel

Prantsusmaa jalgpallurid
Lyoni Olympique'i mängijad
FC Barcelona mängijad
US Lecce mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1993
Benoît Costil

Benoît Costil (; sündinud 3. juulil 1987 Caenis) on Prantsusmaa  jalgpallur, väravavaht. Alates 2017. aastast esindab ta Ligue 1 klubi Bordeaux' Girondins.

2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel oli ta Prantsusmaa jalgpallikoondise kolmas väravavaht.

Prantsusmaa jalgpallurid
SM Caeni jalgpallurid
Stade Rennais FC jalgpallurid
Bordeaux' Girondinsi jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1987
Goce Sedloski

Goce Sedloski (sündinud 10. aprillil 1974 Golemo Konjaris) on Põhja-Makedoonia endine jalgpallur, kaitsja.

Koondisekarjäär
Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1996–2010 100 mängu ja lõi 8 väravat.

Välislingid
 
rsssf

Põhja-Makedoonia jalgpallurid
Sheffield Wednesday FC jalgpallurid
Zagrebi Dinamo mängijad
Premier League'i mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1974
Tähti Saar

Tähti Saar (30. jaanuar 1944 – 18. juuni 2016) oli eesti arst ja meditsiiniõppejõud.

Ta sündis Viljandis, kuid tema haridustee on kulgenud peamiselt Tartus. 
1962. aastal lõpetas ta kuldmedaliga Tartu 1. Keskkooli (praegune Hugo Treffneri Gümnaasium) ning 1968. aastal cum laude Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 

Olles omandanud anestesioloogi eriala, asus ta tööle Kuressaare Haiglas. 
1971. aastal naasis Saar ülikoolilinna, kus jätkas tööd anestesioloogina Tartu Kliinilises Haiglas. 

Paralleelselt kliinilise tööga pühendus ta ka õppe- ja teadustööle ning oli alates 1979. aastast arst-õppejõud. 
Ta avaldas üle 80 teadustöö, eriti suur on Tähti Saare panus kardioanesteesia ja kardiointensiivravi, samuti pulmonoloogilise intensiivravi ja lasteanesteesia arengusse Eestis.

Tunnustus
 1992 Eesti Vabariigi teaduspreemia 
 2014 Tartu Ülikooli väike medal

Eesti anestesioloogid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1944
Surnud 2016
Rahvamajanduse Saavutuste Näitus

Rahvamajanduse Saavutuste Näitus (vene keeles Выставка достижений народного хозяйства, lühend ВДНХ) on Venemaal Moskvas asuv alaline messikeskus ja lõbustuspark. See on suuruselt teine messikeskus Moskvas ja on maailmas 50 suurima messikeskuse seas. Keskuse pindala on pärast 2014. aasta laienemisi 520 ha, millest paviljonide alla jääb 134 000 m² (13,4 ha).

Keskus ehitati 1935–1954. 1939–1959 kandis see nime Üleliiduline Rahvamajanduse Saavutuste Näitus (vene Всесоюзная сельскохозяйственная выставка, lühend ВСХВ). 1959–1991 kandis nime NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näitus (vene Выставка достижений народного хозяйства СССР, lühend ВДНХ СССР) ja 1992–2014 Üle-Venemaaline Näitusekeskus (vene Всероссийский выставочный центр, lühend ВВЦ).

Vaata ka
Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näitus

Venemaa majandus
Näitused
Vlada Avramov

Vlada Avramov (sündinud 5. aprillil 1979 Novi Sadis) on Serbia endine jalgpallur, väravavaht.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Serbia jalgpallurid
Vicenza Calcio jalgpallurid
ACF Fiorentina mängijad
Cagliari Calcio mängijad
Torino FC jalgpallurid
Atalanta BC mängijad
Sündinud 1979
Atgāzene raudteepeatus

Atgāzene raudteepeatus on raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil Riia linna Atgāzene asumis. 

Igapäevaselt peatub seal kolmkümmend kuus reisirongi; tööpäeviti on seal peatuvate rongide arv nelikümmend viis. Peatus asub Riia raudteejaamast 4,4 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus A tsooni.

Peatus rajati aastal 1928. Algul kandis see Ģimnastikas iela nime. Aastal 1929 sai peatus tänapäevase nime. Aastal 1972 raudtee elektrifitseeriti. Aastal 2007 põles vana jaamahoone maha, selle asemele rajati uus ootepaviljon.

Viited

Välislingid

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Riia raudteejaamad
Raudteepeatus Kõrgem ärikool "Turība"

Biznesa augstskola "Turība" (tõlkes Kõrgem ärikool "Turība") on raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil Riia linna Atgāzene asumis aadressil Laktas iela 5. 

Igapäevaselt peatub seal kolmkümmend kuus reisirongi; tööpäeviti on seal peatuvate rongide arv nelikümmend viis. Peatus asub Riia raudteejaamast 5,2 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus A tsooni.

Peatus avati 29. augustil 2003. Tegemist on kõige uuema peatusega sel liinil, ühtlasi on see ainus peatus, mis Lätis peale taasiseseisvumist on avatud. Peatuse rajamist finantseeris Kõrgem ärikool "Turība".

Viited

Välislingid

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Riia raudteejaamad
Tīraine

Tīraine on küla Lätis Mārupe piirkonnas. Külas asub Riia–Jelgava raudteeliini Tīraine raudteepeatus. 

Külas on põhikool. Tīraine tekkis XX sajandi alguses turbatööstuse töölisasulana.

Viited 

Läti külad
Mārupe piirkond
Baloži raudteepeatus

Baloži raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Jelgava raudteeliinil Olaine piirkonnas Olaine vallas Stūnīši külas. Peatus on nime saanud nelja kilomeetri kaugusel asuva Baloži linna järgi.

Iga päev peatub seal 36 reisirongi; tööpäeviti 45. Peatus asub Riia raudteejaamast 12,8 km kaugusel. Piletihinnalt kuulub peatus A-tsooni.

Peatus rajati 1907. aastal ja algselt kandis see nime Rolbušas platforma. Esimese maailmasõja ajal algas sealt Daugava suunas viiv kitsarööpmeline raudtee. Sel ajal hakkas peatus kandma Dzeņi nime. XX sajandi viiekümnendatel aastatel sai peatusest raudteejaam; sealt algas Baloži turbavabrikusse viiv kitsarööpmeline raudtee. Sel ajal rajati ka silikaattellistest jaamahoone, mis on tänapäeval kasutusel eluhooonena. Aastal 2003 demonteeriti kitsarööpmeline raudtee ja jaamast sai peatus.

Viited

Välislingid

 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
 Peatus vanal kaardil

Läti raudteejaamad
Olaine piirkond
Stūnīši

Stūnīši (ka  Gaismas) on küla Lätis Olaine piirkonnas Olaine vallas Riiast 14 kilomeetri kaugusel. Küla asub merepinnast 9 meetri kõrgusel. Stūnīšis asub Riia–Jelgava raudteeliini Baloži raudteepeatus. 

Külas on raamatukogu. Stūnīši tekkis turbatööstuse töölisasulana; tänapäeval on selle aladele tekkinud arvukad aianduskooperatiivid.

Viited 

Läti külad
Olaine piirkond