joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Bruck an der Mur

Bruck an der Mur ehk Bruck Muri ääres on linn (Stadt) Austrias Steiermargi liidumaal. 

Bruck an der Mur asub Muri jõe ääres umbes 50 kilomeetrit Grazist põhja pool. Ka Mürzi jõgi voolab linnast läbi ja ühineb Brucki kohal Muriga. Linn on samanimelise maakonna pealinn. Bruck an der Muri pindala on 38,4 km² ja selle keskmine kõrgus merepinnast on 491 meetrit. Linna kõrgem punkt on Rennfeldi mägi (1629 m).

Muri mainiti esimest korda 20. novembril 860 Ludwig Sakslase ürikus Prukka nime all. Tollal asus seal Salzburgi peapiiskopi mõis. Täpsemalt asus mõis tänapäeva St. Ruprechti linnaosas, tänapäeva linnasüdame asukohta nimetati tollal Mürzi suubumiskohaks (Mürzgemünd). 18. mail 982 kinnitas Saksa-Rooma keiser Otto II Bruck an der Muri omandiõigust käsitleva dokumendi, kasutades seal juba nimekuju Bruck.

1792 tabas linna tohutu tulekahju. Selles hävis nii Landskroni loss kui 164 maja (üksnes 2 maja jäi alles). Üks neist oli 15. sajandil Pankraz Kornmessi rajatud veneetsia stiilis hoone (Kornmesserhaus), mis on tänapäeval linna peamine arhitektuuriline vaatamisväärsus.

1804. aastal elas Bruck an der Muris 1204 inimest. Elanike arv suurenes pidevalt kuni 1971. aastani, mil linnas oli 16 530 elanikku. Sellest ajast on linlaste arv järjest vähenenud.

Bruck an der Muris elas 2007. aastal 13 304 elanikku. Rahvastiku tihedus oli 2001. aastal 350 elanikku/km². Elanikest 5,5% oli välismaalasi, kellest suurim osa on horvaadid. 

Bruck an der Mur on tähtis Austria liiklussõlm. Linna raudteejaamas peatuvad nii Viinist Villachi kui Grazi suunduvad rongid.

Välislingid
 Bruck an der Muri kodulehekülg

Viited 

Austria linnad
Steiermargi liidumaa vallad
Väravavaht (jalgpall)

Väravavaht on jalgpallis mängija, kelle ülesanne on oma väravat kaitsta, nii et vastasmeeskond ei suudaks palli üle väravajoone lüüa (postide vahele ja lati alt). Selleks peab väravavaht palli teele tulema ja selle kas kinni püüdma või kõrvale suunama.

Väravavahi alas võivad väravavahid kasutada käsi. Nad on (kui audi sissevise välja arvata) ainsad jalgpallurid, kes tohivad mänguväljakul palli käega puudutada.

Väravavahid sooritavad lööke värava juurest ning juhatavad oma meeskonna, eriti selle kaitsemängijate paiknemist nurgalöökide, vabalöökide ja karistuslöökide korral. Väravavahil on tähtis roll mängustrateegia valimisel, sest neil on piiramatu ülevaade kogu mänguväljakust.

Väravavahid ei pea kogu mängu ajal olema karistusalas. Nad võivad lüüa penalteid lüüa ja on isegi juhtunud, et lõpuminutitel jookseb väravavaht vastasmeeskonna karistusalasse, et luua seal arvuline ülekaal, kuigi see on haruldane, sest jätab oma värava kaitseta.

Kui väravavaht saab vigastada või punase kaardi, siis teeb tema meeskond vahetuse. Üks väljakumängijatest (tavaliselt ründaja) võetakse välja ja tema asemele pannakse varuväravavaht. Kui see ei ole võimalik (näiteks kui varuväravavahti ei ole), siis asub üks mängijatest (tavaliselt kaitsemängija) väravasse ja muutub väravavahiks.

Väravavaht on jalgpallis kõige tähtsam positsioon ja samuti on selles kõige keerulisem meistriks saada. Sellepärast on tavaline, et meeskonnad vahetavad väravavahte harva. Näiteks Petr Čech on FC Chelsea esiväravavaht ja Iker Casillas Madridi Reali esiväravavaht juba rohkem kui 9 aastat ning Casillas on Hispaania jalgpallikoondise esiväravavaht juba 10 aastat. Kuid teisalt ei ole väravavahitöö füüsiliselt nii nõudlik kui väljakumängijal ja sellepärast on väravavahi mängijakarjäär pikem, ulatudes vahel isegi 40. eluaastatesse.

Riietus 

Väravavahid peavad kandma riietust, mis eristab neid selgelt teistest mängijatest ja ka kohtunikest. Mõned mängijad on oma riietusega tuntuks saanud, näiteks Lev Jašin, keda tema üleni musta riietuse tõttu hüüti mustaks ämblikuks.

Enamik väravavahte kannab kindaid, et parandada haaret palli ümber ja ühtlasi kaitsta oma käsi vigastuse eest. Tänapäeval on mõnikord kinnastel piki iga sõrme plastist ribi, mis aitab vältida sõrmede kahekorra minekut, kui väravavaht kiiresti liikuvat palli püüab. Kuigi kinnaste kandmine pole kohustuslik, väravavahid seda tavaliselt teevad. 2004. aasta EM-i veerandfinaali lõpetanud penaltiseerias Inglismaa ja Portugali jalgpallikoondise vahel sai Portugali väravavaht Ricardo Pereira kuulsaks muuhulgas sellega, et võttis enne penaltiseeriat kindad käest. Ta tõrjus kaks penaltit ja lõi ise sisse otsustava penalti, mis viis Portugali poolfinaali.

Mõned väravavahid kannavad nokkmütsi, mis kaitseb silmi ereda päikese eest.

Jalgpall

da:Fodboldpositioner#Målmand
de:Torwart#Torwarte im Fußball
Sextus Empiricus

Sextus Empiricus (ca 160–210) oli kreeka filosoof.

Ta oli skeptitsismi esindaja.

Teosed
Säilinud on kaks tema raamatut — "Matemaatikute vastu" (osaliselt) ja "Pyrrhoni põhiteesid".

Viited

Vanakreeka filosoofid
Sündinud 2. sajandil
Surnud 3. sajandil
Masahiko Kimura

Masahiko Kimura (jaapani keeles 木村 政彦 Kimura Masahiko; 10. september 1917 – 18. aprill 1993) oli jaapani judoka.

Kimurast sai 1935. aastal noorim (18-aastane) 5. dani musta vöö saanud judoka. Ta kaotas karjääri jooksul vaid neli matši, kõik 1935. aastal. Ta tuli Jaapani meistriks 1937 ja jäi võitmatuks 13 aasta jooksul.

Jaapani sportlased
Sündinud 1917
Surnud 1993
Judokad
István Sándorfi

István Sándorfi (prantsuspäraselt Étienne Sandorfi; 12. juuni 1948 Budapest – 26. detsember 2007 Pariis) oli ungari maalikunstnik.

Elukäik
Ta hakkas joonistama 8-aastaselt. 1956. aastal lahkus ta perekond Ungarist, esialgu siirduti Austriasse ja siis Saksamaale. 1958 kolis perekond Prantsusmaale. Sándorfil oli kaks tütart: Ange (*1974) ja Eve (*1979). Ta suri Pariisis kiire kuluga haiguse tõttu. Ta on maetud oma soovi kohaselt Budapesti.

Kunst
Algul ta tegeles joonistamisega, 12-aastaselt hakkas aga maalima õlimaale. 1970. aastatel kasutas ta modellina iseennast, sest ei tahtnud, et keegi teda töötamas näeks. Tema esimene näitus toimus väikeses Pariisi galeriis. Sándorfi näitused toimusid Kopenhaagenis, Roomas, Münchenis, Brüsselis, New Yorgis, Los Angeleses ja San Franciscos. 1970. ja 1980. aastatel kasutas ta oma maalidel enamasti sinist ja lillat tooni või nende külmi kombinatsioone. 1988. aastast maalis ta peamiselt naisi.

Ungari maalikunstnikud
Sündinud 1948
Surnud 2007
Boriss Grõzlov

Boriss Grõzlov (vene keeles Борис Вячеславович Грызлов; sündinud 15. detsembril 1950 Vladivostokis) on Venemaa poliitik, siseminister (2001–2003) ja Riigiduuma esimees 2003–2011. Ühtlasi on ta võimupartei Ühtne Venemaa üks juhte.

Riigiduumasse valiti Grõzlov esmakordselt 1999. aastal.

Lõpetanud Leningradi Elektrotehnika Instituudi, töötanud raadioinsenerina.

13. detsembril 2006 kohtus ta Moskvas Edgar Savisaarega, kes oli siis majandus- ja kommunikatsiooniminister. 

Abielus, kaks last: poeg Dmitri ja tütar Jevgenija.

Viited 

Venemaa poliitikud
Sündinud 1950
Deltaplaan

Deltaplaan ehk lohelennuk on ülikerglennunduses kasutatav õhusõiduk. 

Deltaplaani piloot stardib enamasti jalgadelt. Enamik tänapäeva deltaplaane kujutab endast tiiba, mille kangas on pingule tõmmatud alumiiniumist või süsinikkiust raamile. Piloot on kinnitatud rakmetesse, mis on omakorda kinnitatud tiiva külge. Piloot juhib tiiba, suunates keharaskuse vastassuunas kolmnurksele juhtraamile ehk trapetsile. Tänapäeva deltaplaanidel kasutatakse vahel ka lennukitelt pärinevaid tiivapindade juhtimissüsteeme.

Spordiala algusaegadel kujutasid lennud endast lühikest allaliuglemist väikeselt künkalt. Tänapäeva deltaplaanid võimaldavad pilootidel lennata tunde, tõusta kerkivate soojade õhuvoolude abil tuhandete meetrite kõrgusele, teha vigurlendu ja lennata sadade kilomeetrite kaugusele.

Eestis kontrollib deltaplaani pilootide lennutegevust Eesti Lennuspordi Föderatsioon.

Vaata ka
purilend
tiibvari

Välislingid 
 Drachenfliegen - Startrampe Feuerkogel seit 1977

Õhusõidukid
Wolmar Yxkull

Wolmar Yxkull (ka Waldemar Yxkull või Woldemar Yxell; u 1579 – maetud 5. augustil 1627) oli Rootsi õukonnaametnik ja esimene Üxküllide aadlisuguvõsa esindaja Rootsis. 

Ta oli kuningas Johan III kammerjunkur ja seejärel Karl IX õuemarssal.

Ta sai naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja immatrikuleeriti 1625 Rootsi rüütelkonda Yxkull nime all (nr 76). 

Talle kuulusid Kasti mõis (Kasti vasallilinnus) Märjamaa kihelkonnas Eestimaal, ning Djursnäsi, Ogesta ja Körunda mõisad Stockholmi lääni Ösmo kihelkonnas Rootsis. 

Ta maeti 5. augustil 1627 Ösmo kirikusse Södermanlandis.

Perekond
Tema vanemad olid Eestimaa maanõunik ja Nissi kihelkonna Russalu mõisnik Dietrich Yxkull (Didrik Woldemarsson von Yxkull; surnud 1602) ja Võnnust pärit Anna Titfer (Tidtfer, Tittuver), kes oli Johan Hansson Titferi ja Adelheid Tuve (Taubede Edise- Malla harust) tütar.

Ta abiellus Helena Gyllenhielmiga (1572–1630), kes oli Östergötlandi ja Dalslandi hertsog Magnuse ja Anna von Haubitzi tütar. Abielust sündisid: 

Johan Yxkull (1605–24. november 1654), Dalregementeti ooberst, maetud 1655, Hannula ja Louhisaare mõisast pärit Elisabet Hermansdotter Flemingu (1615–1685) abikaasa; Kasti ja Bäddarö (Upplandi Löti kihelkonnas) mõisniku kapten Claes Yxkulli isa
Conrad Yxkull (sünd. u 1605)
Didrik Yxkull (u 1607–1637), Ogesta (Ogstad) mõisnik, ihukaitse ooberst, Beata Olofsdotter Oxehufwudi abikaasa, Lage Yxkulli (u 1633–1699; 1679. aastast vabahärra Meijendorff von Yxkull), Didrik Yxkulli (1637–1667) ja Helena Yxkulli (–1691) isa, šoti päritolu Rootsi vabahärra Gustaf Duwalli (1630–1691) äi. 
Wolmar Yxkull (1609 – 14. jaanuar 1649), Djursnäsi ja Sarlaxi (Sarslax) mõisnik, ooberst, 1644. aastast Nyköpingi lossi komandant ja rügemendiülem; Henrik Flemingi ja Ebba Bååti tütre Helena Flemingu (sünd. 1611) esimene abikaasa.
Conrad Yxkull (sünd. u 1611)
Elisabeth Yxkull (sünd. u 1613), 1635. aastast Håkan Larsson Skytte abikaasa, kes oli Lars Skytte poeg ja Johan Skytte vennapoeg.

Sugupuu

Viited 

Wolmar
Eestimaa aadlikud
Rootsi õuemarssalid
Surnud 1627
Ülikooli tänav

Ülikooli tänav on tänav Tartu kesklinnas.

Tänav on ca 650 m pikk.

Ülikooli tänava ääres asuvad Tartu Ülikooli peahoone, kohvik Werner, Soome Instituut koos raamatukoguga, von Bocki maja, Tartu raekoda, Tõnissoni plats, Pirogovi plats, Barclay plats, Barclay hotell, Tartu Jaani kirik, teater Vanemuine jpm.

Pildid

Vaata ka
Poola koridor Tartus

Viited

Välislingid 

 Kristiina Kruuse: "Kuidas Ülikooli tänavast sai Silicon Alley" Tartu Postimees, 14. oktoober 2011

Tartu tänavad
Kesklinn (Tartu)
Iivo Nei

Iivo Nei (sündinud 31. oktoobril 1931 Tartus) on eesti maletaja ja maletreener.

Ta lõpetas aastal 1949 Tartu 5. Keskkooli ja aastal 1954 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna.

1972. aastal oli ta male maailmameistrivõistluste tiitlimatšil NSV Liitu esindanud Boriss Spasski üks lähedasemast abilisest, kuna Nei on mustade malendite kasutamisel valmistanud Spasskile probleeme. Neil tuli Spasski abilisena käsitsi analüüsida 900 Robert Fischeri partiid. KGB ei soosinud Nei osalust. Spasski kui NSV Liidu ainus lootus nõudis Nei osalust. Neil lubati osaleda. Neil ja Spasskil oli kokkulepe, et konjakit juuakse maailmameistrivõistluse ajal ainult Nei nõusolekul. Spasski ja Nei kohtusid paar aastat hiljem Riias ning 2007. aastal tollase Tallinna linnapea Jüri Ratase juures.

Neile pakuti pärast tiitlimatši lõppu Islandile emigreerumist. Nei keeldus sellest kodu tõttu.

Filmis "Etturi ohverdus" mängib Iivo Nei rolli Aleksandr Gortškov.

2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta IRLi nimekirjas.

Tunnustus

2001 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
2002 Tallinna teenetemärk
2016 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali elutööpreemia (Kerese pärandi edasikandja – enam kui 60 aastat aktiivselt Eesti maleelus osalenud rahvusvaheline meister, kes on juhendanud treenerina nii maailmameistreid kui ka Tallinna Malekooli pisikesi poisse ja tüdrukuid, ning mälestusväärse telesaate „Malekool“ eestvedaja)

Teosed
"Maleõpik" (Heino Hindre, Iivo Nei, Raul Renter ja Isai Rozenfeld, Eesti Riiklik Kirjastus, 1955)
"Avangute teooria" (koos Isai Rozenfeldiga; Eesti Riiklik Kirjastus 1962)
"Üld- ja agrometeoroloogia" (Autorid: Heinrich Aruksaar, Helene Liidemaa, I. Martin, Herman Mürk, Iivo Nei ja Karl Põiklik, Eesti Raamat 1964)
"Maleaabits". (koos Paul Keresega; 1. trükk "Eesti Raamat" 1969; 2. trükk "Eesti Raamat" 1978;  3. trükk Kirjastus Ilo, 2008. ISBN 9789949170074)
"4x25. Robert Fischer, Boriss Spasski, Viktor Kortšnoi, Bent Larsen" (koos Paul Keresega; Eesti Raamat, 1975. Raamat on tõlgitud ka prantsuse ja hispaania keelde.)

Isiklikku
Ta on aastast 1955 abielus arst Helgi Neiga (neiuna Helgi Brok), nende pojad on keemik Lembit Nei ja Toomas Nei. Vend Mati Nei on samuti maletaja.

Viited

Välislingid 
Toivo Tukk, Iivo Nei: "Noorte malepidu õnnestus.", Õhtuleht, 21. august 1997
Iivo Nei juhib halduskogu, Õhtuleht, 20. november 1999
Iivo Nei kutsus külalised Malemajja, Õhtuleht, 1. november 2001
 

Eesti maletajad
Eesti malefunktsionäärid
Eesti maletreenerid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1931
Henry Hudson

Henry Hudson (umbes 1570 – umbes 1611) oli inglise maadeavastaja.

Ta sooritas mitu reisi Kirdeväila leidmiseks ja uuris piirkonda praeguse New Yorgi ümbruses, et leida lühimat teed Aasiasse. Ta uuris jõge, mis hiljem nimetati tema auks Hudsoni jõeks. Selle ääres asuvad ka tema järgi nimetatud Hudsoni maakond New Jerseys ja Hudsoni linn New Yorgi osariigis.

Viimane ekspeditsioon 

Hudsoni viimase ekspeditsiooni eesmärk oli leida Loodeväil. Selle käigus avastas ta väina ja lahe, mis hiljem nimetati tema auks Hudsoni väinaks ja Hudsoni laheks. Laevale olid pandud suured lootused, et ta suudab Loodeväila läbida.

Sellel reisil seilas ta Inglismaa lipu all, sest ekspeditsiooni rahastasid Virginia Kompanii ja Briti Ida-India Kompanii (eelmist, 1609. aasta reisi rahastas Hollandi Ida-India Kompanii). Laevaks oli 1602 valminud 20-tonnise veeväljasurvega purjelaev "Discovery".

Laev jõudis 11. mail Islandile ja 4. juunil Lõuna-Gröönimaale. Ta sõitis ümber Farveli neeme Labradori merre ja jõudis 25. juunil Hudsoni väina. 2. augustil jõudis laev Labradori poolsaare põhjatipuni, milleks on Wolstenholme'i neem. Sealt edasi pöördub rannik järsult lõunasse ja algab Hudsoni laht. Järgmised kuud veetis Hudson, uurides ja kaardistades lahe kaldaid, aga edasipääsu Aasiasse seal ei olnud. Novembris jäi laev lahe lõunasopis Jamesi lahes jäässe kinni ja meeskond läks kaldale talvituma.

1611. aasta kevadel soovis Hudson uuringuid jätkata, aga meeskond tahtis koju. Juunis hakkas meeskond mässama. Nad panid Hudsoni, tema teismelise poja Johni ja veel 6 meeskonnaliiget, kes olid kas haiged, ei toetanud mässu või olid Hudsonile lojaalsed, väikesesse sõudepaati ja jätsid nad rannikule. Mässulised jätsid neile püssirohtu ja püssikuule, mõned odad, raudpoti, toitu ja muid esemeid, sealhulgas riietust. Mahajäetuid ei nähtud enam iialgi ja nende saatus on teadmata.

13 mässulisest saabus Inglismaale 8. Nad vahistati ja neid süüdistati Hudsoni tapmises. Kohus otsustas, et kogenud meremehe jätmine rannikule, mis polnud inimtühi ega elukõlbmatu, ei ole tapmine ja kõik mässulised mõisteti õigeks. Kui neid oleks süüdistatud mässus, oleks nad kindlasti süüdi mõistetud ja vähemalt osa neist hukatud. Oletatavasti taheti nad ellu jätta, sest nad olid väärtuslikud infoallikad.

Vaata ka
Giovanni da Verrazzano

Välislingid

Inglismaa maadeavastajad
Sündinud 1560. aastatel
Surnud 1610. aastatel
Kanada inimesed
Suurbritannia polaaruurijad
Alfonso Portillo

Alfonso Antonio Portillo Cabrera (sündinud 24. septembril 1951) on Guatemala poliitik. Aastatel 2000–2004 oli ta Guatemala president.

Alfonso Portillo õppis sotsiaalteadusi Mehhikos, kus hiljem õpetas ülikoolis politoloogiat. Mehhikos elades tappis ta selgusetuks jäänud asjaoludel kaks üliõpilast; ise väitis ta, et enesekaitseks. Süüdistust talle ei esitatud.

Aastal 1989 pöördus ta Guatemalasse tagasi ning astus esialgu sotsiaaldemokraatlikku parteisse, veidi hiljem aga kristlike demokraatidega. Aastatel 1992–1994 oli ta sotsiaalteaduste instituudi direktor. Alates 1995. aastast kuulub ta parempoolsesse parteisse Guatemala Vabariiklik Rinne. Ta kandideeris presidendiks juba 1995. aastal, kuid kaotas teises voorus napilt Álvaro Arzúle. Aastal 1999 võitis ta teises voorus Óscar Bergeri ja valiti presidendiks.

Alfonso Portillot süüdistati korruptsioonis ja ulatuslikus rahapesus. Pärast seda, kui ta 2004. aastal oma puutumatuse kaotas, põgenes ta Mehhikosse. Aastal 2008 andis Mehhiko ta Guatemala nõudmise peale välja. Märtsis 2010 otsustas Guatemala omakorda Portillo välja anda Ameerika Ühendriikidele. Mais 2014 mõistis New Yorgi kohus talle 2,5 miljoni USA dollari altkäemaksu võtmise eest viie aasta ja kaheksa kuu pikkuse vangistuse.

Viited

Guatemala presidendid
Sündinud 1951
Eesti Betooniühing

Eesti Betooniühing on Eesti mittetulundusühing, mille eesmärk on betooni tutvustamine ja selle kasutamise edendamine.

Eesti Betooniühing asutati 2004. aastal. Ühingusse kuulub nii ehitusmaterjalide tootjaid, ehitusettevõtteid, projekteerijaid kui ka õppe- ja teadusasutusi ning eraisikuid.

Betooniühing tähistab igal aastal 17. märtsil betoonipäeva ning kuulutab välja aasta betoonehitise, mille valimise algatasid 2000. aastal Eesti Ehitusmaterjalide Tootjate Liit ja AS Kunda Nordic Tsement.

Välislingid
 Eesti Betooniühingu koduleht

Eesti mittetulundusühingud
Maria Artemtšuk

Maria Artemtšuk (sündinud 27. septembril 1979 Kohtla-Järvel) on Eesti kirjandusteadlane.

Ta õppis 1986–1997 Jõhvi Vene Gümnaasiumis ning 1997–2004 Tartu Ülikoolis vene ja slaavi filoloogia erialal, mille ta lõpetas magistrikraadiga. Alates 2006. aastast õpib ta Alberta Ülikooli doktorantuuris.

Tunnustus
2002 – Juri Lotmani stipendiumi laureaat

Välislingid
Koduleht

Sündinud 1979
Eesti kirjandusteadlased
Antonov An-26

An-26 (NATO koodnimega Curl) oli Nõukogude Liidu sõjaväe transpordilennuk, mida ehitati sarjana aastail 1969–1986.

Õnnetused 
18. märtsil 2010 tegi Ülemiste järve jääle hädamaandumise Poolale kuuluv An-26 tüüpi lennuk, mille lastiks oli DHL-i postisaadetised. Lennuki pardal oli kuus inimest, neist üks, piloot, sai kergelt viga.

Vaata ka 
 Antonov

Viited

Välislingid 

 An-26

Militaartranspordilennukid
Nõukogude Liidu lennukid
Antonov
Hõbepall

Hõbepall on iga-aastane auhind, mis antakse Eesti Jalgpalliajakirjanike Klubi hääletuse tulemusena Eesti jalgpallikoondise mängijale ilusaima koondisevärava löömise eest. Esimest korda anti see välja 1995. aastal. Rekordiliselt kuus korda on auhinna võitnud Konstantin Vassiljev.

Alates 2005. aastast valmistab auhinda klaasikunstnik Eeva Käsper, esimesel kümnel aastal valmistas keraamik Kadri Jäätma.

Võitjad

Vaata ka
Annika (auhind)

Viited

Välislingid
Eesti jalgpalliajakirjanike klubi hakkab välja andma auhinda Annika Delfi, 19. detsember 2020
Tänavu on nii Hõbepalli kui Annika puhul võimalikke võitjaid viis Soccernet, 31. detsember 2021

Eesti jalgpall
Jalgpalliauhinnad
Balti turniir

Balti turniir (rahvusvahelise nimega Baltic Cup) on Eesti, Läti ja Leedu võistkondade või ka individuaalsportlaste osavõtul peetav või peetud spordivõistlus mõnel spordialal. Aeg-ajalt on olnud kaasatud ka teiste riikide sportlasi. Nii osalesid Nõukogude perioodil võistlustel sageli Valgevene NSV või ka Leningradi oblasti sportlased.

 Balti turniir (jalgpall) (mehed)
 U21 Balti turniir
 U19 Balti turniir
 U17 Balti turniir
 Naiste Balti turniir
 Naiste U19 Balti turniir
 Naiste U17 Balti turniir
 Naiste U15 Balti turniir
 Baltic Futsal Cup, saalijalgpalli turniir
 Balti turniir (male)
 Balti turniir (kabe)
 Balti turniir (iluuisutamine)
 Baltic Challenge Cup (jäähoki)
 Baltic Cup (käsipall) (ka Balti Cup), naiste käsipalli turniir
 Baltic Cup (ratsasport)
 Baltic Cup (sõudmine), Läänemere-äärsete riikide noorsõudjate turniir (alla 18-aastastele)
 NeilPryde Baltic Cup, purjelaua- ja lohesurfivõistlus
 Balti jalgpallimeistrite turniir (2006–2011)

Vaata ka
 Balti liiga (täpsustusleht)
 Baltic Sea Basketball Cup (korvpall)
 Balti karikavõistlused jäähokis
 Baltimaade meistrivõistlused ujumises
 Balti meistrivõistlused sulgpallis
 Balti meistrivõistlused males
 Läti presidendi karikavõistlused (Balti meistrivõistlused kergejõustikus)
 Läänemere mängud
 Balti heitealade maavõistlus
 Balti noorte mitmevõistluse meistrivõistlused
 Balti noorte meistrivõistlused kergejõustikus
 Balti murdmaajooksu võistkondlikud meistrivõistlused
 Triatloni Balti karikasari (ka Baltic Cup), mille raames toimuvad ka Baltimaade Meistrivõistlused triatlonis
 Ratastoolitennise Balti karikavõistlused
 Orienteerumise Balti meistrivõistlused
Timur Guzairov

Timur Guzairov (sündinud 9. septembril 1977) on kirjandusteadlane.

Ta on uurinud Vassili Žukovski loomingut.

Tunnustused
2003 Juri Lotmani stipendiumi laureaat

Välislingid
 

Filoloogid
Sündinud 1977
Rahvapartei

Rahvapartei on partei mitmes riigis:
 Rahvapartei, partei Abhaasias
 Rahvapartei, partei Austrias
 Rahvapartei, partei Burundis
 Rahvapartei, partei Hispaanias
 Rahvapartei, endine partei Lätis
 Rahvapartei, partei Montenegros
 Rahvapartei, partei Panamas
 Rahvapartei, partei Ukrainas
Route 66

U.S. Route 66, ka Will Rogers Highway, oli maantee USA-s, mis algas Chicagost ning läbis Illinoisi, Missouri, Kansase, Oklahoma, Texase, New Mexico, Arizonase ja California osariigi ning lõppes enne Los Angelest. Route 66 kogupikkus oli 2448 miili (3940 km).

Route 66 valmis novembris 1926.

Route 66 järgi on tehtud filme ja seriaale. Selle juures on peetud mitmesuguseid muusikaüritusi.

Route 66-l on tehtud mitmeid teeparandusi ja ümberkorraldusi, mis muutsid tee kogupikkust. Paljud trassimuudatused vähendasid liiklusummikuid. Kõige suurem ümberkavandamine oli Los Angelese juures Santa Monica linnas.

Seoses sellega, et tee läheb läände, oli Route 66-l palju immigrante. Kõige rohkem oli neid 1930-ndatel.

Kui 1956. aastal kirjutas president Dwight Eisenhower alla Interstate-kiirteede rajamise aktile, hakkas Route 66 tähtsus langema. Kui Põhja-Carolina osariigis algav Interstate 40 jõudis Oklahoma Cityni ja sealt lääne poole, ehitati see (ning paljud teised Interstate'id peamiselt olemasolevast teest üle, kuid mõnedes kohtades ehitati see ka ümbersõiduna (näiteks Arizona lääneosas on paralleelselt Interstate 40-ga ligi 111-miiline lõik läbi Peach Springsi, mis aga Interstate 40st jääb linnulennul vähemalt 23 miili kaugusele. 1980ndate keskel valmis Arizonas I-40 viimane lõik, mispeale paljud Route 66 juures asuvad seni elavad linnakesed muutusid kummituslinnadeks.

See võeti Ameerika Ühendriikide maanteede süsteemist maha 27. juunil 1985. Pärast seda pandi maantee nimeks "Ajalooline Route 66". Veel on sellele nimeks pandud "Main Street of America", "Suur Diagonaaltee" ja praegune mitteametlik nimi "Will Rogers Highway" .

Praegu kulgeb mööda Route 66 marsruuti Chicagost Saint Louiseni I-55, Saint Louisest Oklahoma Cityni I-44, Oklahoma Cityst Barstow'ni I-40, Barstow' – San Bernardino lõik on I-15 ja lõpuosa San Bernardinost Santa Monicani moodustab I-10.

Ameerika Ühendriikide maanteed
RWD-8

RWD-8 oli Poola lennukitüüp, mida toodeti aastail 1934–1939 RWD lennukikonstrueerimisbüroo poolt.

1933-1934 ehitasid Rein Neudorf (peale eestindamist Rein Tooma), Otto Org ja Voldemar Post Poola litsentsi alusel Eesti Õhu- ja Gaasikaitse lennukitetöökojas ühe õppe-treeninglennuki. Lennuk registreerimismärgiga ES-RWD valmis lennupäevaks, mida tähistati enne Teist maailmasõda 15. septembril.

Viited

Välislingid 
 RWD-8. Latvian Aircraft - 1918-1940

Video 
 RWD-8 preview of model for FSX. Youtube.com

Militaarõppelennukid
Poola lennukid
Voodoo

Voodoo on mitmetähenduslik sõna.

Usundid
Haiti voodoo
New Orleansi voodoo
Lääne-Aafrika vodun
Vaata ka: Afroameerika usundid

Lennukid
 McDonnell F-101 Voodoo, ülehelikiirusel lendav Ameerika päritolu hävitaja
 McDonnell CF-101 Voodoo, Kanada F-101 tüüpi hävitaja
 McDonnell XF-88 Voodoo, prototüüpne lennumasin, F-101 eellane

Muusika
 Voodoo Amplification, käsitsi tehtud kitarrivõimendite tootja
 Voodoo Experience, USA-s Louisianas New Orleansis toimuv iga-aastane kontsert

Albumid
"Voodoo" (D'Angelo album)

Muu meedia ja meelelahutus
 "Voodoo" (film), 1995. aasta õudusfilm
 Voodoo (pornofilmi näitleja)

Taimed
'Voodoo', fuksiasort

Vaata ka
 Hoodoo
Roman Schatz

Roman Schatz (sündinud 21. augustil 1960 Überlingenis, Lääne-Saksamaal) on saksa päritolu saksa- ja soomekeelne kirjanik, televisioonireporter ja režissöör. 

Ta tutvus oma praeguse abikaasaga Lääne-Berliinis ja asus 1986 elama Soome. Ta elab Helsingis.

Teosed

Soome keeles
Suomesta, rakkaudella (2005)
Rakasta minut (2006)
€ (2007)
Osta vokaali. Runoja A:sta Ö:hön (2008)

Saksa keeles
Der König von Helsinki (2008)
Telewischn! (2009)

Välislingid
Roman Schatzi koduleht
Roman Schatz IMDb's

Soome kirjanikud
Sündinud 1960
Mõkola Azarov

Mõkola Azarov (venepäraselt Nikolai Azarov; ukraina keeles Микола Янович Азаров, varasema nimega Nikolai Pahlo; sündidud 17. detsembril 1947 Kaluugas Vene NFSV-s) on Ukraina poliitik. Ta oli Ukraina peaminister 11. märtsist 2010 kuni 28. jaanuarini 2014, Regioonide Partei juht alates aastast 2010. 

Azarovi nime võttis ta endale ise, aga ei ole teada, millal ja miks. Tema vanaema neiupõlvenimi oli Azarova, samuti kasvas Nikolai üles Azarovo külas. On oletatud, et ta võttis Ljudmila Azarovaga abielludes endale abikaasa nime. Tema isa Jaan Pahlo oli eestlane ja pärit Laiuselt Tartumaalt.

Azarov lõpetas Kaluga 5. keskkooli kuldmedaliga. 1971 lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli, kus õppis geoloogiat ja geofüüsikat.

Azarov töötas 1971–1976 kombinaadis "Tulaugol" trustis "Tulašahtoossušenije" osakonnajuhataja ja hiljem peainsenerina. 1976–1984 Tuula oblastis Novomoskovskis Moskva-lähedase kivisöe teadusliku uurimise ja projekteerimis-konstrueerimisinstituudis algul laboratooriumi- ja pärast osakonnajuhatajana. 1984 asus ta tööle Ukrainasse Donetskisse, kus töötas Ukraina kivisöetööstusministeeriumi geoloogia, geomehaanika ja kaevandamise teadusliku uurimise ja projekteerimis-konstrueerimisinstituudis algul direktori asetäitjana ja pärast direktorina.

1986 kaitses Azarov doktorikraadi teemal "Šahtide geofüüsika". 1991 sai ta professoriks. 1997. aastast on ta akadeemik (Ukraina Riikliku Akadeemia maateaduste osakonna kirjavahetajaliige). 2009 sai ta Moskva Riikliku Ülikooli audoktoriks.

Azarov on 112 teadustöö autor või kaasautor. Ta on kahe raamatu kaasautor: "Ukraina kilbi ja Donbassi kullamaardlate asukoha geoloogilised mudelid" ja "Kõik võlgadest". 2004 pälvis ta Ukraina riikliku preemia "uudsete organisatsioonilis-majanduslike ja infosüsteemide väljatöötamise ja juurutamise eest Ukraina ametkondlikku süsteemi".

Ta valiti Ukraina Ülemraada liikmeks 1994. aastal. Ülemraadas valiti ta juhatuse liikmeks. 1995. aasta septembrist 1996. aasta oktoobrini juhatas ta eelarvekomisjoni. Samuti kuulus ta piirkondadevahelisse saadikurühma, mis toetas presidenti Leonid Kutšmad. Ülemraadas oli Azarov üks kolmest kõige sagedamini sõna võtnud saadikust. 1995–1998 oli ta Ukraina valitsuse valuuta- ja krediidinõukogu liige.

2002—2005 ja 2006—2007 oli ta esimene asepeaminister ja rahandusminister.

Viited 

Ukraina teadlased
Ukraina peaministrid
Akadeemikud
Sündinud 1947
Alex Song

Alexandre Dimitri Song Billong (sündinud 9. septembril 1987 Doualas) on Kameruni jalgpallur, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis Sion.

Klubikarjäär

Bastia 
Song liitus 2003–04 hooajal Bastia noortekoondisega. 

Esindusmeeskonnas mängis ta esimesel hooajal 32 mängu. Klubi mängis toona Prantsusmaa kõrgliigas.

Arsenal (laenul) 
11. augustil 2005 liitus Song laenulepingu alusel Inglismaa kõrgliiga klubiga Arsenal. 

Ta tegi oma debüüdi Arsenalis 19. septembril 2005 Evertoni vastu, Arsenal võitis kohtumise 2:0.

Arsenal 
2006. aasta juunis kirjutas Song Arsenaliga alla neljaaastasele lepingule. 

Ta lõi oma debüütvärava Arsenali meeskonnas 9. jaanuaril 2007 Liverpooli vastu, Arsenal võitis 6:3.

Arsenalis mängis ta kuue aasta jooksul 195 mängu ja lõi 10 väravat.

Charlton Athletic (laenul) 
30. jaanuaril 2007 kinnitati, et Song on laenutatud 2006–07 hooaja lõpuni klubisse Charlton Athletic.

Barcelona 
20. augustil 2012 siirdus Song Hispaania kõrgliiga klubisse Barcelona. Üleminekusummaks oli 15 miljonit eurot. 

Oma debüüdi Barcelona meeskonnas tegi ta 2012. aasta Hispaania superkarikavõistlustel Madridi Reali vastu. 

2012–13 hooaja mängis ta La Ligas 20 kohtumist, kui Barcelonal tuli Hispaania meistriks.

Song mängis Barcelona meeskonnas kokku 65 kohtumist ja lõi ühe värava.

West Ham (laenul) 
Barcelona laenutas Songi 30. augustil 2014 Inglismaa kõrgliiga klubisse West Ham United. 

Ta tegi oma debüüdi West Hamis 15. septembril Hull City vastu, mäng lõppes 2:2 viigiga.

Kaasani Rubi 
1. augustil 2016 liitus Song Venemaa kõrgliiga klubiga Kaasani Rubin.

Koondisekarjäär 
Song tegi oma debüüdi Kameruni jalgpallikoondises 2005. aastal. 

Ta esindas rahvusmeeskonnas Kameruni 2008. ja 2010. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta alagrupimängus Horvaatiaga Mario Mandžukićile tehtud ebasportliku vea eest punase kaardi, Kamerun kaotas mängu 4:0 ja langes turniirilt välja.

Song lõpetas koondisekarjääri 2014. aastal, ta mängis koondises kokku 49 mängu.

Saavutused

Klubid 
 Barcelona
 La Liga: 2012–13
 Hispaania superkarikas: 2013

Rahvuskoondis 
 Kamerun
 Aafrika U-17 meistrivõistlused: 2003

Individuaalne 
 Aafrika rahvaste karika turniiri sümboolne meeskond: 2008, 2010

Isiklikku 
Song abiellus 18-aastasena ja ta on kahe lapse isa.

Viited

Välislingid 

Kameruni jalgpallurid
Arsenal FC mängijad
Charlton Athletic FC jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
West Ham Unitedi mängijad
Kaasani Rubini mängijad
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1987
Alfred Montague

Alfred Montague (sündis 19. sajandi esimesel poolel Londonis) oli inglise koolkonna maalikunstnik. Ta viljeles peamiselt maastiku- ja meremaali.

Teadaolevalt esines ta näitustel aastail 1832–1883.

Välislingid 
 Alfred Montague, (Active 1832–1883) Fineoldart.com veebilehel (Inglise keeles)

Suurbritannia kunstnikud
Sündinud 19. sajandil
Saguenay

Saguenay on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Kanadas Québeci provintsis. Asub Saguenay jõe ääres 180 km Québeci linnast põhja pool.

Linn loodi 2002. aastal Chicoutimi, Jonquière'i ja La Baie linna ning Laterrière'i, Lac-Kénogami ja Shipshaw' valla liitmise teel.

2006. aastal kõneles 98,1% elanikest emakeelena prantsuse keelt.

Viited

Välislingid 

 Saguenay koduleht

Québeci provintsi linnad
Nancy Pelosi

Nancy Patricia D'Alesandro Pelosi (sündinud 26. märtsil 1940 Baltimore'is) on Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku Partei liige ja praegune Esindajatekoja spiiker. Ta oli Esindajatekoja 60. ja esimene naissoost spiiker aastatel 2007–2011, ning on uuesti alates 2019. aastast.

Kongressi kuulub Pelosi 1987. aastast, valituna California osariigist. Aastatel 2002–2003 oli ta Esindajatekoja vähemuse juht (kongressiliige, kellele partei on andnud ülesandeks parteidistsipliini tagamise olulistel hääletustel), aastatel 2003–2007 ja 2011-2019 Esindajatekoja vähemusliider. 2007. aastal valiti ta spiikriks. 2011. aastal võitis Vabariiklik Partei tagasi kontrolli esindajatekoja üle ning Pelosist sai uuesti vähemusliider. Pärast 2018. aasta valimisi, kui demokraadid võitsid tagasi kontrolli koja üle, valiti Pelosi 3. jaanuaril 2019 220 häälega spiikriks tagasi. 

Pelosi isa Thomas D'Alesandro oli Marylandist Demokraatliku partei esindajana valitud Esindajatekoja liige (1939–1947) ning Baltimore'i linnapea (1947–1959). Pelosi vend Thomas D'Alesandro III oli aastatel 1967–1971 samuti Baltimore'i linnapea.

Pelosi on abielus, peres on viis last.

Tunnustus 
 2022 - Vürstinna Olha orden III järk

Viited 

Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liikmed
Sündinud 1940
Raivo Vare

Raivo Vare (sündinud 11. mail 1958) on Eesti ettevõtja ja riigitegelane, transiidi- ja majandusekspert.

Raivo Vare on Eesti Arengufondi nõukogu esimees, Eesti Koostöö Kogu nõukogu aseesimees, Presidendi mõttekoja, Tartu Ülikooli kuratooriumi ja mitme ettevõtte nõukogu liige. Vare kuulub ka Trilateraalsesse komisjoni.

Lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna magna cum laude (1980), Estonian Business Schooli magistriõppe cum laude (2003). 

Oli riigiminister üleminekuvalitsuses aastatel 1990–1992 ning Eesti teede- ja sideminister aastatel 1996–1999. 

Raivo Vare on olnud Tallinna Panga direktor ning Pakterminali juhatuse esimees ja peadirektor. Ta on töötanud Eesti Raudtee arendusjuhina ning tegutsenud konsultandi ja lektorina.

Seisukohti
2018. aasta kevadel väitis Raivo Vare seoses 400 kirjaga, et Rail Balticu vastased, "sealhulgas humanitaarid, ei jaga Excelist nagunii suurt midagi" ning vastandumine projektile on nende võimalus oma emotsionaalset frustratsiooni kaotatud ühiskondliku mõju pärast välja elada.

Tunnustus
 2002 – Riigivapi IV klassi teenetemärk
 2006 – Riigivapi II klassi teenetemärk

Isiklikku
Raivo Vare isa oli kindralmajor Vello Vare. Lapsepõlves oli Raivo Vare iluuisutamise olümpialootuste kooli kasvandik.

Viited

Välislingid 
 

Eesti ettevõtjad
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1958
Robert Helenius

Robert Gabriel Helenius (sündinud 2. jaanuaril 1984 Stockholmis) on Soome poksija. Tal on ka Rootsi kodakondsus.

Amatöörina

Helenius võistles aastatel 1999–2008 amatöörina. Ta osales 144 kohtumisel, millest võitis 105 ja kaotas 38 ning ühel kohtumisel jäi paremus otsustamata.

Ta on neljakordne Soome meister üliraskekaalus (üle 91 kg, aastatel 2003–2005 ja 2007).

2000 saavutas ta Euroopa U17 meistrivõistlustel Kreekas Patrases pronksmedali, kaotades Horvaatia sportlasele Mario Preskarile. 2001 tuli ta Euroopa juunioride meistrivõistlustel taas pronksmedalile, kaotades Venemaa poksijale Islam Timurzijevile.

2005. aasta MM-il Hiinas Mianyangis alistas ta Suurbritannia poksija David Price'i punktidega, aga kaotas siis Usbekistani poksijale, olümpiapronksmedalist Rustam Saidovile, kes aga ei jõudnud poolfinaaligi.

Ta sai Bulgaarias Plovdivis toimunud 2006. aasta EM-il üliraskekaalus (üle 91 kg) teise koha. Kui maha arvata endine NSV Liit ja korraldajamaa, ei saanud ülejäänud Euroopa ühtki kulda ja ainult kaks hõbedat, neist ühe Helenius. Kuni finaalini oli Helenius kõik kohtumised võitnud nokaudiga, aga seal kaotas taas Timurzijevile.

2008. aasta suveolümpiamängudele ei õnnestunud tal kvalifitseeruda, sest mõningase üllatusena kaotas ta Horvaatia poksijale Marko Tomasovićile ja Leedu poksijale Jarosław Jaksztole. Mõlemad nimetatud kaotasid aga olümpiamängude poksivõistlusel juba avaringis.

Elukutselisena

2008. aastal hakkas ta elukutseliseks. Ta on seni (seisuga 15. oktoober 2022) pidanud 35 kohtumist ning on neist võitnud 31 (neist 20 nokaudiga) kohtumist ja kaotanud 4 kohtumist (neist 3 nokaudiga).

Kohtumisi
21. augustil 2010 sai ta võidu Prantsusmaa meistri Gregory Tony üle tehnilise nokaudiga 6. raundis. See kohtumine peeti Euroopa meistri vabaks jäänud tiitlile.

28. novembril 2010 kaitses Helenius edukalt tiitlit Rootsi poksija Attila Levini vastu, võites teda tehnilise nokaudiga 2. raundis. Ühtlasi võitis ta WBO vabaks jäänud tiitli.

2. aprillil 2011 kaitses Helenius WBO tiitlit Nigeeria poksija Samuel Peteri vastu, võites teda 9. raundis nokaudiga. Ühtlasi võitis ta WBA vabaks jäänud tiitli. Pärast seda pole Peter enam poksinud.

28. augustil 2011 kaitses Helenius WBO, WBA ja Euroopa meistri tiitlit Valgevene poksija Siarhiej Liachoviči vastu, võites teda tehnilise nokaudiga 9. raundis.

3. detsembril 2011 kaitses Helenius WBA, WBO ja Euroopa meistri tiitlit Suurbritannia poksija Dereck Chisora vastu. Kohtumine kestis 12 raundi ja kohtunikud andsid võidu Heleniusele, kuid võitja suhtes oli ka olulisi lahkarvamusi.

20. jaanuaril 2012 tehti Heleniusele operatsioon. Sellest taastumine võttis oodatust rohkem aega ja sellepärast jäi ta Euroopa meistri tiitlist ilma. 5. mail 2012 toimunud tiitlimatšis alistas Bulgaaria poksija Kubrat Pulev Saksamaa sportlase Aleksandr Dimitrenko ja tõusis Euroopa meistriks.

Välislingid

Robert Helenius lehel BoxRec. Inglise keeles
Robert Helenius lehel Boxing.fi. Soome keeles

Soome poksijad
Sündinud 1984
Lembit Michelson

Lembit Michelson (25. veebruaril 1960 Tamsalus) on Eesti fotograaf. 

Lembit Michelson on töötanud aastatel 1981–1995 ETA ja TASS-i fotograafina. Alates 1995. aastast on ta foto- ja disainistuudio Akriibia omanik ja fotograaf.

Isikunäitused 
 "EIKELLEGIMAA"
 "10 aastat tagasi Moskvas"
 "Mäleta 91. aasta augustit"
 "Loodusfoto interjööri elemendina" koos Meelis Adamsoniga
 "Eestimaa – põlislooduse pärl", 2009
 "Pehmed pildid"
 "Kuressaare 450", 2013

Autasud 
 "Eestimaa Turismifoto" 1999, 2001, 2002 eripreemia
 "Eestimaa Turismifoto", 2000 peapreemia
 Fotokonkurss "Naeratused", 2001 ÜRO Arenguprogramm II preemia
 Fotokonkurss "Naine fotokunstis" I koht, 2004
 "Väikeste majade Haapsalu", 2004 eripreemia Haapsalu Linnavalitsus
 Fotokonkurss "Meri ja laine", 2006 peapreemia hotell Laine
 Jõuluvalgusfoto konkursi võitja, 2007 Tallinna Linnavalitsus
 “Kuidas õppida vaatama”, 2009 Pokumaa
 Fotokonkurss “720 minutit Paides”, I koht “Paas – eriline ja tavaline”, 2011

Välislingid 
 Lühitutvustus Akriibia fotostuudio lehel

Eesti fotograafid
Sündinud 1960
Philip Hauge Abelson

Philip Hauge Abelson (27. aprill 1913 Tacoma, Washingtoni osariik – 1. august 2004 Bethesda, Maryland) oli USA füüsik ja keemik.

Aastal 1940 assisteeris ta Edwin Mattison McMillanit uraani aatomite pommitamisel neutronitega. Tulemusena saadi senitundmatu keemiline element neptuunium. Nii osales ta esimeses keemilise elemendi sünteesimises.

Abelson osales Manhattani projektis. Ta töötas välja termoforeesiprotsessi uraani rikastamiseks, kasutades lähteainena uraanheksafluoriidi. Sellega lõi ta eeldused tuumareaktorite ja tuumarelvade konstrueerimiseks.

Aastatel 1962–1984 oli Abelson ajakirja Science peatoimetaja.

Abelson tegeles ka tuumaallveelaevade kavandamisega ja propageeris radioaktiivsete isotoopide rahumeelset kasutamist. Näiteks kasutas ta meetodit, mis võimaldas tõestada aminohappeid mitmesuguse vanusega fossiilides ning rasvhappeid üle miljardi aasta vanuses kivimis.

Tunnustused
Philip Hauge Abelson valiti 1961. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Ameerika Ühendriikide füüsikud
Ameerika Ühendriikide keemikud
Sündinud 1913
Surnud 2004
Jõhvi FC Phoenix

Jõhvi FC Lokomotiv on Eesti jalgpalliklubi, mis mängib 2015. aastal II liigas. Klubi kodustaadion on Jõhvi linnastaadion. Kuni 2011. aasta hooajani kandis klubi nime Jõhvi JK Orbiit.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Viited

Välislingid
 Koduleht fcphoenix.ee
 Koduleht fclokomotiv.eu
 Klubi andmed EJL lehel

Eesti jalgpalliklubid
Jõhvi
Fugett

Fugett ehk fugetta (it. fughetta) on väike fuuga, millel võib puududa fuuga arendusele omane rangus, arendus võib piirduda imitatsiooniga.

Muusikažanrid
Aleksandr Skrjabin

Aleksandr Skrjabin (6. jaanuar 1872 (vkj 25. detsember 1871) – 27. aprill 1915) oli vene helilooja ja pianist, kelle looming oli Chopini helikeelest inspireerituna väga lüüriline. Võrdlemisi sõltumatult Arnold Schönbergist töötas Skrjabin välja isikupärase helikeele, mis ennetas dodekafooniat ja serialismi. 

Skrjabin on mõjutanud selliseid heliloojaid nagu Sergei Prokofjev ja Igor Stravinski.

Skrjabin on üks uuenduslikumaid ja vastuolulisemaid varajase modernismi heliloojad.

Venemaa heliloojad
Venemaa pianistid
Sündinud 1872
Surnud 1915
Balti liiga (võrkpall)

Võrkpalli Balti liiga on Balti riikide võrkpalliliiga. Liiga toimub alates 2005. aastast. Osalejateks on Eesti ja Läti võrkpalliklubid. Varem on osalenud ka Leedu klubid.

Hooajal 2022–23 osalevad liigas 7 meeskonda – 4 Eestist (Bigbank Tartu, Pärnu VK, Selver/TalTech ja Barrus Võru VK) ning 3 Lätist (RTU Robežsardze/Jurmala, Ezerzeme/Daugavpils Universitāte ja Jēkabpils Lūši).

Ajalugu
 Schenker Liiga (Schenker League) (2005–2015)
 Saja Liiga (League of Hundred) (2015/2016)
 Credit24 Meistriliiga (Credit24 Champions League) (2016–2022)
 Võrkpalli Balti liiga (Baltic League) (2022–)

Tulemused

Vaata ka
Eesti meistrivõistlused võrkpallis

Välislingid
 Ametlik koduleht
 Võrkpalli Balti liiga Eesti Võrkpalli Liidu kodulehel
 CEV koduleht

Spordivõistlused
Võrkpall
Eesti võrkpall
Läti sport
Eesti spordivõistlused
Leedu sport
Baltimaade spordivõistlused
Louis Höflinger

Georg Ludwig Friedrich Höflinger oli kunstnik ja fotograaf.

Höflinger pärines Hesseni suurhertsogkonnast ja sündis arvatavasti 1827. aastal.

Ei ole täpselt teada, millal ta Eestisse jõudis. Küll on aga tõendeid, et ta tegutses Pärnus mõnda aega kreisikooli võimlemisõpetajana. Tartu ajakirjanduses on teda esimest korda mainitud detsembris 1853, kui ta lubas järgmise aasta algul Tartu aastalaadale pildistama tulla. Teadaolevalt asus ta Tartusse alles 1857. aastal.

1857. aastal omandas ta Georg Friedrich Schlateri litograafiatöökoja ning asus tööle ka fotograafina. Ta töötas koos joonistaja Eduard Ivansoniga (Iwansohn).

Höflingeri ateljees õppis fotograafiat esimene eestlasest fotograaf Reinhold Sachker. Mõnda aega töötas Höflingeri käe all joonistajana ka Carl Schulz, kes asutas aga peagi omaenda konkureeriva litotöökoja.

1864–1866 tegutses Höflinger eelnevale lisaks kaubanduse vallas ning taas alates 1872. aastast. Juba 1875. aastal oli ta müünud oma litokoja edasi kirjastajale ja trükikojaomanikule Heinrich Laakmannile. Viimase kasuks lõpetas ta hiljemalt 1876. aastal ka tegevuse litografistina.

Höflinger pankrotistus 1886. aastal ning on arvatud, et ta võis pärast seda Tartust lahkuda.

Louis Höflingeri litograafia "Das Universitätsgebäude" (1860) on suurendatult kujutatud von Bocki maja välisseinal Tartus.

Loomingu näiteid

Viited

Välislingid

Tema pilte Tartu Ülikooli Raamatukogus

Eesti fotograafid
Eesti kunstnikud
Heinrich Laakmann

Heinrich Laakmann (7. oktoober 1802 Lübeck – 14. juuni 1891 Tartu) oli Tartus tegutsenud saksa päritolu trükkal, kirjastaja ja raamatukaupmees. 

Ta õppis trükiasjandust Lübeckis, Frankfurdis (Maini ääres) ja Pariisis.

Siirdus raamatutrükkalist sõbra Montagi kutsel 1832 Tallinna. Töötas aastail 1833–1836 Moskvas koduõpetajana, asus 1836 uuesti Tallinnas juhtima Lindforsi pärijate trükikoda, mille hiljem rentis endale. Asutas 15. septembril 1837 Tartus selle trükikoja osakonna. 1839. aastal Tallinna ja Tartu ärid lahutati ning 1840. aastal sai Tartu trükikoda Heinrich Laakmanni omaks.

1840–1880 trükiti Laakmanni trükikojas umbes 800 eestikeelset raamatut, mis moodustasid üle kolmandiku eestikeelsest raamatutoodangust. Samuti trükiti seal suur osa eestikeelseid ajalehti ja ajakirju (näiteks Eesti Postimees, Eesti Põllumees, Meelejahutaja), kalendritest ("Maa-rahva kasuline Kalender“) ning rahvusliku liikumise silmapaistvamate kirjameeste teoseid.

1867. aastal avas ta Tartu esimese eestikeelsete raamatute kaupluse. 1875. aastal omandas Louis Höflingeri litograafiatöökoja ja suurendas kirjatüüpide valikut. 1880. aastal jätkas Laakmanni tegevust tema poeg Carl Heinrich Leopold Laakmann (1844–1908), kes 1887. aastal omandas veel W. Justi trükikoja. Pärast Carl Laakmanni surma sai trükikoja omanikuks tema lesk Leontine Laakmann, ettevõtet juhtis aga edasi ärijuht.

1917. aasta teisel poolel jäi ettevõte praktiliselt seisma, töötas ainult köitmiskoda ja litograafiatöökoda, osa trükikoja seadetest hävines, kuid 18. aprillil 1918 alustas trükikoda uuesti tööd. 1920–1931 kandis trükikoda nime Graafiline kunstiasutus H. Laakmann. 1930. aastal läks trükikoda pankrotti.

1931. aasta sügisest kuni 1933. aasta alguseni töötas ettevõte H. Laakmanni trükikoja nime all, müüdi aga hiljem maha. Kokkuleppel Laakmanni pärijatega moodustati osaühing Ilutrükk, millega liideti ka Bergmanni trükikoda. Trükikoda hävis 1944. aastal.

Ta oli lauluseltsi Vanemuine auliige (1867), Tartu Käsitööliste Seltsi ja Õpetatud Eesti Seltsi liige.

Viited

Välislingid
 Elulugu

Trükkalid
Tartu linnaelanikud
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Sündinud 1802
Surnud 1891
Vassili Berezutski

Vassili Berezutski (vene keeles Василий Владимирович Березуцкий; sündinud 20. juunil 1982 Moskvas) on Venemaa jalgpallur.

Ta mängib Moskva CSKAs kaitsemängija positsioonil. Venemaa koondises on ta mänginud alates 2003. aastast ja löönud 81 mängus 4 väravat (seisuga 27. juuni 2014).

Venemaa jalgpallurid
Moskva CSKA mängijad
Sündinud 1982
Anderson Luís de Abreu Oliveira

Anderson Luís de Abreu Oliveira (tuntud nime Anderson all; sündinud 13. märtsil 1988 Porto Alegres) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi esiliiga klubis Adana Demirspor.

Ta on oma karjääri jooksul mänginud muuhulgas Grêmio, FC Porto, Manchester Unitedi ja Internacionali meeskonnas. 

Anderson osales 2008. aasta suveolümpiamängudel ja võitis Brasiilia meeskonnaga pronksmedali.

Saavutused 
Grêmio
Campeonato Brasileiro Série B: 2005
Porto
Primeira Liga: 2005–06, 2006–07
Taça de Portugal: 2005–06
Supertaça Cândido de Oliveira: 2006
Manchester United
Premier League: 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2012–13
Football League Cup: 2008–09
FA Community Shield: 2011, 2013
UEFA Meistrite Liiga: 2007–08
Klubide maailmameistrivõistlused: 2008
Internacional
Campeonato Gaúcho: 2015

Brasiilia jalgpallurid
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense mängijad
FC Porto mängijad
Manchester United FC mängijad
ACF Fiorentina mängijad
Sport Club Internacionali mängijad
Coritiba Foot Ball Clubi mängijad
Primeira Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1988
Guillermo Ochoa

Francisco Guillermo Ochoa Magaña (sündinud 13. juuli 1985 Guadalajaras) hüüdnimega Memo on Mehhiko jalgpallikoondise ja Mehhiko kõrgliiga klubi América väravavaht.

Klubikarjääri jooksul ta varem mänginud Prantsusmaa Ligue 1 klubis Ajaccio, Hispaania klubides Granada ja Málaga ning Belgia kõrgliiga klubis Standard Liège.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Mehhiko rahvuskoondises tegi Ochoa 14. detsembril 2005 sõprusmängus Ungari vastu.

Ta on tulnud Mehhiko koondisega CONCACAF Gold Cupi võitjaks aastatel 2009, 2015 ja 2019. 2019. aastal valiti ta turniiri parimaks väravavahiks.

2006. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta Mehhiko koondise teine varuväravavaht ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel koondise esimene varuväravavaht.

2014. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta Mehhiko koondise põhiväravavaht. Maailmameistrivõistluste debüüdi tegi ta esimeses alagrupimängus 13. juunil Kameruni vastu, mille Mehhiko võitis 1:0. Teine alagrupimäng 17. juunil lõppes Mehhiko ja Brasiilia vahel väravate viigiga. Ochoa tegi mängus mitu silmapaistvat tõrjet ja valiti mängu parimaks mängijaks. Viimase alagrupimängu 23. juunil võitis Mehhiko Horvaatia vastu 3:1. 29. juunil toimunud kaheksandikfinaalis võitis Holland Mehhikot hiliste väravate toel 2:1. 

Ta kuulunud Mehhiko koondisse veel ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2007. aasta CONCACAF Gold Cupil, 2007. aasta Copa Américal, 2016. aasta Copa América Centenariol ning 2013. ja 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.

Lisaks kuulus ta 2004. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Mehhiko olümpiakoondisse.

Saavutused 
América
Primera División: Clausura 2005
CONCACAF-i Meistrite Liiga: 2006
InterLiga: 2008
Campeón de Campeones: 2005
Standard Liège
Belgia karikas: 2017–18

Viited

Välislingid 

Mehhiko jalgpallurid
Club América mängijad
Málaga CF mängijad
Granada CF mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1985
Prom Night

"Prom Night" on mitme filmi (originaal)pealkiri:

"Lõpuballi mõrvad" (originaalpealkiri "Prom Night") on Paul Lynchi lavastatud Kanada 1980. aasta slasher-film.

Filmile on tehtud ka kolm järge:
 Hello Mary Lou: Prom Night II  (1987)
 Prom Night III: The Last Kiss (1990)
 Prom Night IV: Deliver Us from Evil (1992)

"Lõpupidu" (originaalpealkiri "Prom Night") on USA-Kanada 2008. aasta õudusfilm, mille lavastajaks on Nelson McCormick. Film on 1980. aasta  filmi uustöötlus, millel on aga originaaliga suhteliselt vähe ühist.