joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peredelkino kalmistu

Peredelkino kalmistu (vene keeles Переделкинское кладбище) on kalmistu Moskvas Novomoskovski ringkonnas Peredelkino asula lähedal.

Külakalmistuna oli Peredelkino kalmistu olemas juba 17. sajandil. 1935. aastal rajati lähedusse kirjanike asula. 1960. aastatel kujunes Peredelkino kalmistu kirjanike nekropoliks.

Alates 2012. aastast asub Peredelkino kalmistu linnapiiride laiendamise tulemusel Moskva linna territooriumil.

Maetuid
Margarita Aliger
Valentin Asmus
Jefim Geller
Jevgeni Jevtušenko
Boriss Pasternak
Robert Roždestvenski
Arseni Tarkovski
Leon Toom
Kornei Tšukovski
Mihhail Volkonski

Vaata ka
Kuntsevo kalmistu
Novodevitšje kalmistu
Trojekurovo kalmistu
Vagankovo kalmistu
Vostrjakovo kalmistu

Viited

Moskva
Moskva kalmistud
Kurt Blecha

Kurt Blecha (25. veebruar 1923 Ústí nad Labem – 1. märts 2013 Berliin) oli Saksa DV partei- ja riigitegelane.

1941. aasta septembris astus Kurt Blecha Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse ja mobiliseeriti Wehrmachti. 1943. aastal langes ta Nõukogude sõjavangi, võttis osa Rahvuskomitee Vaba Saksamaa tegevusest ja õppis antifašistlikus koolis. 1945. aastal pöördus ta Saksamaale tagasi. Ta õppis parteikõrgkoolis ajakirjandust ja astus 1946. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1947–1952 oli ta ajalehe Schweriner Volkszeitung toimetaja. 1953–1958 töötas ta Saksa DV Ministrite Nõukogu juures asuva pressiameti juhataja asetäitjana. 1958. aastast kuni 1989. aasta novembrini oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu juures asuva pressiameti juhataja. Lisaks oli ta aastatel 1958–1989 Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomitee liige. 1959–1989 oli ta ka Saksa DV Ajakirjanike Liidu Keskeestseisuse presiidiumi liige.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei poliitikud
Sündinud 1923
Surnud 2013
Sirje Aitsen

Sirje Aitsen (sündinud 26. märtsil 1952 Kohtla-Järvel) on Eesti jurist, endine kohtunik.

Aitsen lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õiguse eriala. Aastatel 1975–1987 töötas ta Kohtla-Järve linna täitevkomitees juristina, instruktorina ja osakonnajuhatajana. 1987–1993 oli Aitsen Ida-Viru Maakohtu kohtunik.

19. augustil 1993 nimetas Vabariigi President Lennart Meri Sirje Aitseni Riigikohtu üldkogu ettepanekul teise astme kohtunikuks Viru Ringkonnakohtusse. 25. augustil nimetati ta ka Viru Ringkonnakohtu juhatajaks (esimeheks).

11. juulil 2008 vabastas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves Sirje Aitseni kohtuniku ametikohalt tema enda soovil alates 1. jaanuarist 2009.

Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.

Tunnustus 
 2002 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited 

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti kohtunikud
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1951
Peter Florin

Peter Florin (2. oktoober 1921 Köln – 17. veebruar 2014 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane ja diplomaat.

Peter Florini isa Wilhelm Florin oli metallitööline ja Saksamaa Kommunistliku Partei Poliitbüroo liige ning Riigipäeva liige. 1933. aastal emigreerus perekond Prantsusmaa kaudu Nõukogude Liitu. Moskvas õppis Peter Florin Karl Liebknechti koolis ja seejärel ülikoolis keemiat. 1. veebruaril 1937 võeti talt ära Saksamaa kodakondsus. Ta kuulus Komsomoli ja võttis osa Rahvuskomitee Vaba Saksamaa tegevusest.

1945. aastal pöördus ta Saksamaale tagasi ja töötas ajalehtede Volkszeitung ja Freiheit toimetajana. Alates 1949. aastast töötas ta Saksa DV Välisministeeriumis. 1953–1966 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee välissuhete osakonna juhataja. 1954. aastast alates oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 1954–1963 oli ta Rahvakoja väliskomisjoni esimees ja 1963–1967 väliskomisjoni esimehe asetäitja.

1967–1969 oli Peter Florin Saksa DV suursaadik Tšehhoslovakkias. 1973–1982 oli ta Saksa DV alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis. 1982–1989 oli ta Saksa DV välisministri asetäitja. 1958–1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige.

Viited

Saksa DV Rahvakoja liikmed
Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei poliitikud
Saksa DV diplomaadid
Sündinud 1921
Surnud 2014
Helen Türk

Helen Türk (sündinud 17. novembril 1987 Paides) on eesti foneetik.

Haridus 
2007 lõpetas ta Paide Ühisgümnaasiumi.

2010 omandas ta Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi ning 2013 magistrikraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses. 2019 kaitses ta doktorikraadi väitekirjaga "Consonantal quantity systems in Estonian and Inari Saami" 'Konsonandikeskne vältesüsteem eesti ja inarisaami keeles'.

Teadustöö 
2017–2019 töötas ta Tartu Ülikoolis nooremteadurina, alates 2019 töötab samas foneetika teadurina.

Uurimisvaldkonnad: foneetika, fonoloogia.

Emakeele Seltsi, Liivi Sõprade Seltsi ja International Speech Communication Associationi (ISCA) liige.

Viited 

Eesti keeleteadlased
Eesti fennougristid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Saami keeled
Sündinud 1987
Videniškiai

Videniškiai on küla (endine alev) Leedus Molėtai rajoonis, Videniškiai valla halduskeskus. Küla asub Siesartise jõe kaldal. 

Videniškiais on põhikool, postkontor ja raamatukogu, seal tegutseb metsamajand. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1620 ehitatud katoliku kirik; endise kloostri ruumides asub muuseum.

Aastal 1955 sündis külas leedu kirjanik ja näitleja Alvydas Šlepikas.

Elanikkond

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud aastal 1373 Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas.  Aastail 1373 ja 1375 rüüstasid sealset piirkonda ristisõdijad. Asula kuulus XIII sajandil leedulaste Nalšia muinasmaakonda, mida valitses Daumantas; tema rajas tõenäoliselt sinna ka linnuse. Hiljem rajati sealsele linnamäele mõis, mis kuulus Giedraitistele.

Aastal 1618 rajas Martynas Giedraitis Videniškiaisse kloostri, mille juurde püstitati kaks aastat hiljem ka sealne katoliku kirik. Sealses kloostris elasid augustiinlased, hiljem nendega seotud kanoonikute rühmitus, mille juht Mykolas Olševskis ka sealses kloostris elas. Klooster tegutses aastail 1618-1783, kuigi ametlikult suleti see alles aastal 1823. Aastal 1714 sai asula alevi staatuse. XVIII sajandi teisel poolel hakkas sealse kloostri ruumides tegutsema ka kohalik kihelkonnakool.

Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Видзинишки.

Leedu vabadussõja ajal vallutasid alevi 28. oktoobril 1920 poolakad, kuid hiljem tõrjusid leedu väed nad alevist välja. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Asula Poola geograafilises sõnastikus
Küla portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu külad
Pettunud Kodanik

Pettunud Kodanik on 2019. aastal asutatud Eesti Post-punk ansambel.

Liikmed 

Franz Joosep Antson - vokaal  (2019-tänaseni)
Karl Korts - kitarr, klahvpillid, trummimasin, taustavokaal  (2019-tänaseni)
 Taaro Tiisel - bass  (2019-tänaseni)

Diskograafia 

2019 "Pettumust Valmistavad Demod" (EP)
2020 "Täna jälle on rõõmus päev" (singel) 
2020 "Täna pole tuju meil" (singel)

Viited 

 Pettunud Kodanik avaldab uue singli floppy-diskil, Postimees, 11. jaanuar 2020
Pettumus - optimismi tasuta kaasaanne, Postimees, 13. jaanuar 2020
Pettunud Kodanik avaldas naistepäeval järjekordse singli floppy diskil, Postimees, 9. märts 2020
Pettunud Kodanik saidil Bandcamp
Suginčiai

Suginčiai on küla Leedus Molėtai rajoonis, Suginčiai valla halduskeskus.

Suginčiais on keskkool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1910 ehitatud katoliku kirik.

Elanikkond

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud aastal 1554. XVI sajandi keskpaiku kuulus see Vilniuse piiskop Povilas Alšėniškisele, kuid tegemist oli eravalduse, mitte ametimõisaga. Hiljem kuulus sealne mõis Sventickitele, Suginčiustele ja Marcinskitele.  Aastail 1584–1731 kuulusid mõisale ka Siesartise järv ja Dūriai. Järved müüdi aga maha perioodil, mil sealne mõis kuulus Šolkovskistele. Aastal 1740 ostis sealse mõisa Mikalojus Petkevičius. Aastail 1761–1782 kuulus Suginčiai Janovičitele.

Aastal 1773 rajati Suginčiaisse kabel, mis kuulus algselt Molėtai kihelkonda, aastast 1850 oli aga Utena kihelkonna abikirikuks. Aastail 1795–1881 kuulus Suginčiai mõis Michailovskitele, seejärel ostis selle Józef Piłsudski ema Maria Piłsudska, kes aga selle aasta hiljem Vilniuse maapangale müüs. Toona kuulus mõisale  1108,67 tiinu maad. Aastal 1890 ostis mõisa Olga Markova. Aastal 1906 läks mõis Vikentijus Pekarskise valdusesse. Aastal 1910 ehitati Suginčiaisse kirik, mis Esimese maailmasõja ajal põles mõisa peahoone maha. Aastal 1925 sai küla omaette kihelkonna keskuseks.

Viited

Välislingid 

Asula Poola geograafilises sõnastikus
Küla portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu külad
Martin Gropius

Martin Carl Philipp Gropius (11. august 1824 Berliin – 13. detsember 1880 Berliin) oli saksa arhitekt.

Ta oli Preisi Teaduste Akadeemia ja Austria Teaduste Akadeemia liige, Ungern-Sternbergi palee arhitekt.

Elukäik 
Õppis Berliini Ehitusakadeemias (Berliner Bauakademie).

1862. aastal tegi ta esimesed reisid Kreekasse ja Itaaliasse, kus tutvus antiikarhitektuuriga.

1865 alustas Martin Gropius õpetamist Berliini Ehitusakadeemias ning 1866 sai temast seal professor. 1866. aastasse jäi ka ühise büroo avamine koos Heino Schmiedeniga, kellega koos valmisid mitmed suuremad avalikud ehitised.

Looming 
Gropiust on peetud klassitsistlikku stiili esindanud Karl Friedrich Schinkeli töö parimaks jätkajaks.

Tema esimeste tööde sekka kuulusid Berliini linnavillad, millest aga ühtegi säilinud pole. 1860. aastate algusse jäid ka mitmed renessanss- ja barokkstiilis losside ümberehitused.

1865 valimis tema käe all Ungern-Sternbergi palee projekt ehk tänane Eesti Teaduste Akadeemia maja.

Gropiuse peateosteks võib pidada Berliini Kunstikäsitöömuuseumi hoonet ja Berliini Friedrichshaini haiglakompleksi. Samuti on kõrgelt hinnatud Kieli Ülikooli raamatukogu ja sealne zooloogiamuuseumi hoone.

Isiklikku 
Tema vanemad olid Carl Gropius (1781–1854) ja Berta Wahnschaffe (1799–1873).

Tema esimene abikaasa oli teoloog Hermann Altgelti tütar Elisabeth Altgelt (1828–1863) ja teine abikaasa Julie de Greiff (1837–1889). Neist kahest abielust oli Martin Gropiusel seitse tütart. Tema tütar Käthe Gropius (1870–1911) abiellus kunstnik Martin Körtega ja tütar Frieda Gropius (1873–1963) klassikalise filoloogi Alfred Körtega.

Tema nõbu Karl Wilhelm Gropius (1793–1870) oli maalikunstnik. Gropius oli ka Bauhausi rajaja Walter Gropiuse (1883–1969) vanaonu.

Saksamaa arhitektid
Sündinud 1824
Surnud 1880
Toliejai

Toliejai on küla Leedus Molėtai rajoonis, Čiulėnai valla halduskeskus.

Toliejais on raamatukogu, Čiulėnai postkontor ja Čiulėnai põhikool.

Elanikkond

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud aastal 1554, mil see kandis nime Aiginčiai ja kuulus Balninkai mõisale.  Selle küla kohale on kujunenud tänapäevane Toliejai. Tänapäevast nime on esmakordselt kasutatud aastal 1664 (Talic). XVII-XIX sajandil asus seal riigimõis.

Nõukogude perioodil ehitati Toliejai välja kui Čiulėnai kolhoosi keskasula. Toona rajati sinna suur seakasvatuskompleks.

Viited

Välislingid 

Asula Poola geograafilises sõnastikus
Küla portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu külad
Leonīds Kalniņš

Leonīds Kalniņš (sündinud 13. veebruaril 1957 Tomski oblastis) on Läti sõjaväelane, kindralleitnant. Ta on aastast 2017 Läti Kaitseväe ülem.

Ta sündis aastal 1957 Tomski oblastis Pervomaiskoje rajoonis. Ta lõpetas aastal 1975 Dobeles keskkooli. Seejärel lõpetas ta Vilniuse Kõrgema Õhukaitse Raadiotehnilise Kooli ja aastal 1990 Harkivis Marssal Govorovi nimelise Õhukaitse Raadiotehnilise Inseneride Sõjaväeakadeemia.

Aastal 1997 alustas ta teenistust Zemessardze 51. pataljonis. 2003. aastal määrati ta luurekoolituse keskuse ülemaks. Aastatel 2003–2005 töötas ta juhtimisõppe juhtimises. 2011. aastal lõpetas ta Ameerika Ühendriikide peastaabi armeekomando kolledžis peastaabi ohvitseride kursuse. 2013. aastal läbis ta kõrgema juhtimiskursuse Balti Kaitsekolledžis Eestis.

27. jaanuaril 2017 määrati ta Läti Riiklike Relvajõudude ülemaks.

Läti sõjaväelased
Sündinud 1957
Karel Koplimets

Karel Koplimets (sündinud 14. mail 1986) on eesti kunstnik.

Ta sai 2009. aastal Eesti Kunstiakadeemias bakalaureusekraadi fotograafias ja 2013. aastal samas magistrikraadi.

Koplimets töötab narratiivsete installatsioonide kallal ning teda huvitavad sellised teemad nagu vandenõuteooriad, kuritegevus, hirmumehhanismid, paranormaalsed fenomenid ja paranoiad.

Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumi, Kiasma nüüdiskunstimuuseumi ja Musée de l'Elysée kogudes.

Ta pälvis aastateks 2020–2022 kunstnikupalga.

Tunnustus 

 2018 Eerik Haameri nimeline kunstiauhind

Viited

Välislingid
 Koduleht

Eesti kunstnikud
Sündinud 1986
Paul Kuimet

Paul Kuimet (sündinud 3. detsembril 1984) on eesti kunstnik.

Kuimet töötab fotograafia vallas ja 16mm filmiga. Talle pakuvad huvi tänased ja endised ikoonilised modernistlikud hooned ja objektid.

Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias, Helsingi Kunsti- ja Disainiülikoolis, Balti filmi- ja meediakoolis ning Ida-Londoni ülikoolis.

Ta pälvis aastateks 2020–2022 kunstnikupalga. 

2018. aastal osales ta mainekas WIELSi kunstiresidentuuris Brüsselis ning ISCP kunstiresidentuuris New Yorgis.

Tunnustus 
 2011 – Eduard Wiiralti nimeline stipendium
2012 – Sadolini kunstipreemia
2016 – Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (läbitöötatud esteetilise, ent sisutiheda loomingu ja lennuka aasta eest näitustega Espace Photographique Contretype'is Brüsselis,Tallinna Linnagaleriis, festivalil Kilomeeter Skulptuuri Rakveres ning suurejoonelise ruumiinstallatsiooni eest Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumis)

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti kunstnikud
Sündinud 1984
Ilze Tālberga

Ilze Tālberga (sündinud 1. juunil 1985) on läti keele õppejõud ja tõlkija.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis eesti ja soome-ugri keeleteadust (bakalaureuseõpe 2005–2008, doktoriõpe 2013–2020) ning etnoloogiat (magistriõpe 2008–2011). Aastal 2020 kaitses ta doktoritöö "Läti verbiprefiksite vastetest eesti keeles", mille juhendajaks oli Birute Klaas-Lang.

Tālberga on õpetanud läti keelt Tartu Ülikoolis, Tartu Keeltekoolis, Miina Härma Gümnaasiumis ja kunstikoolis Pallas.

Tõlked 

 Zane Zusta "Öku otsib kodu" (2022), Rahva Raamat
 Zane Zusta ja Diāna Zande "Prussakad minu peas" (2020), Helios kirjastus
 Rvīns Varde "Mis siin toimub" (2020), kirjastus Mina Ise
 Andris Zeibots "Kompromisside inimene" (2020), Akadeemia nr. 10
 Ieva Melgalve "Kirjandusakadeemia" (2019), Värske Rõhk (8−9). SA Kultuurileht
 Agnese Rutkēviča "Must ülikond" ja luulevalik ning Madara Rutkēviča "Paus" (2019), koos Contraga. Tartu Ülikooli maailma keelte ja kultuuride kolledž, Balti regiooni keelte osakond
 Nora Ikstena "Emapiim" (2018), koos Contraga. Kirjastus Hunt

Toimetatud tõlked:
 Inga Grencberga "Armunud saatusesse" (2022, tlk Merle Vare)
 "Läti muinasjutud" (2019, tlk Contra)
 Luīze Pastore "Jakobi väga hästi õnnestunud plaan" (2019, tlk Margus Konnula)
 Alvis Hermanis "Päevik" (2018, tlk Contra)
 Pēteris Šmits "Läti Lumivalgukeste muinasjutte. Neliteist Lumivalgukese muinasjutu läti varianti" (2018, tlk Merle Vare)

Tunnustus 
 2015 Balti Assamblee medal
 2020 Eesti-Läti keeleauhind

Viited

Välislingid 
 
 "Minu elu eestilätlasena". Sirp, 16. november 2018
 "Ilze Talberga: Lätis ei ole pingviinide paraadi". ERR kultuur, 19. november 2019

Läti tõlkijad
Eesti lätlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1985
Aula Palatina

Aula Palatina ehk Konstantinuse basiilika on Saksamaal Trieris asuv Rooma basiilika, mille lasi ehitada 4. sajandi alguses Constantinus I (306–337).

Hoone kuulub ühena Trieris asuvatest Rooma mälestistest UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Praegu on basiilika kasutusel kirikuna, kuid selle sisemus on väga sarnane Rooma-aegsele basiilikale. Arvukad aknad, mille küljes on säilinud kunagiste maalingute riismeid, suurendavad avaruse muljet. Katus ja osa seinu pole algsed, kuid need taastati 19. sajandil püüeldes originaalilähedust ja hoolikalt järgides eeskujuks võetud San Paolo fuori le Mura kirikut Roomas, mis on samuti Constantinuse ehitatud. Avatud on hoonete jäänused, mis ümbritsesid basiilikat – sissekäigu cryptoporticus basiilikast lõunas ja loode pool esimesest ja neljandast sajandist pärit majade alused osalistelt säilinud must-valgete mosaiikidega.

Ajalugu 
Basiilika ehitati 310. aastal suurema paleekompleksi osana, isegi selle ehituskivide tegijate nimed on teada – Capio ja Adiutex (tegid telliseid ka Köln-Altenburgis asuva Rooma kindluse jaoks). Basiilika juurde kuulusid algselt eeskoda, vestibüül ja mõned kõrvalruumid. Hoonet köeti hüpokaustahjudega, mille avad asusid seintes ja põrandas. Ehitise pikkus on 67 meetrit, laius 26,05 meetrit ja kõrgus 33 meetrit. Selles saalis võttis keiser vastu oma külalisi ja korraldas koosviibimisi. Sulpicius Severuse kirjutatud püha Martini elulugu jutustab, et pühak kohtus selles hoones keiser Magnus Maximusega 384. aastal.

Keskajal oli basiilika Trieri piiskopi residents. Sel ajal oli apsiid ümber ehitatud mitmeks väikeseks eluruumiks ja müüriharjadele lisatud fiaalid. 17. sajandil ehitas Trieri peapiiskop Lothar von Metternich oma palee just Aula Palatina kõrvale ja ühendas suuri ümberkujundusi ette võttes basiilika lossiga.

Alles 19. sajandil tellis Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV hoone taastamise selle algses roomalikus väljanägemises. Taastamistöid juhtis arhitekt Carl Schnitzler. 1856. aastal hakkas hoonet kasutama protestantlik kirik. Teise maailmasõja ajal, 1944. aastal põles ehitis liitlaste õhurünnakus ja selle sisustus hävis. Kui basiilika pärast sõda taastati, ei rekonstrueeritud 19. sajandi dekoori, vaid jäeti tellisseinad näha ja nii on see tänapäevani.

Viited

Välislingid 
23.3 The Basilica or Aula Palatina at Trier. Roman Architecture (Yale'i ülikooli videoloeng)

Vana-Rooma ehitised
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Saksamaal
Borislava Borisova

Borislava Borisova (bulgaaria keeles Борислава Борисова; sündinud 27. veebruaril 1951  Popovos Tărgovište piirkonnas) on bulgaaria päritolu Rootsi maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1974).

Borisova tuli 1976. aastal Bulgaaria naiste malemeistriks, kuid 1976. aastal naiste maleolümpial Haifas ta ei mänginud, sest idabloki riigid poliitilistel põhjustel ei osalenud.

Alates 1978. aastast esindab ta rahvusvahelistel malevõistlustel Rootsit. Ta on esinenud Rootsi naiskonna koosseisus seitsmel naiste maleolümpial (1978–1984, 1988, 1992, 1994). Seejuures mängis ta  1978. ja 1980. aastal naiskonna esimesel laual, 1982. aastast teisel laual. 

Borisova pääses kahel korral mängima naiste maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisele turniirile: 1979. aastal Rio de Janeiros tuli ta kümnendaks ja 1982. aastal Bad Kissingenis jagas 12.–13. kohta. 1985. aastal Eksjös ja 1987. aastal Gausdalis peetud MM-i tsooniturniiril jäi ta kolmandaks ja ei kvalifitseerunud tsoonidevahelisele turniirile.

Välislingid

Borislava Borisova FIDE andmebaasis

Rootsi naismaletajad
Bulgaaria naismaletajad
Sündinud 1951
Kimmo Pohjonen

Kimmo Pohjonen (sündinud 16. augustil 1964) on soome akordionist, kes on tuntud oma avangardilise ja eksperimentaalse loomingu poolest, mida ta esitab eritellimusel valmistatud elektrilisel ja kohandatud pillil. Kimmo Pohjonen on avaldanud üheksa heliplaati ja käinud paljudel kontsertreisidel Euroopas, samuti esinenud Jaapanis ja Põhja-Ameerikas.

Ta salvestab muusikat ja annab kontserte nii sooloartisti kui ka kaasartistina teiste muusikutega, viimaste hulka kuuluvad näiteks Kronos Quartet, löökpillimängija Pat Mastelotto ja King Crimsoni kitarrist Trey Gunn. Kontsertreiside vahelisel ajal elab Pohjonen Soomes. Ta on esinenud oma tütre Saanaga, kes mängib trummi.

Haridus 

Ta käis Sibeliuse Akadeemias, kus ta õppis klassikalist ja folkmuusikat. Pohjonen alustas karjääri kohe pärast kooli lõpetamist.

Karjäär 
Pohjonen alustas muusikukarjääri 1980ndatel. Pärast kooli lõpetamist tegi ta koos Arto Järveläga muusikat ja alustas folkmuusika kirjutamist.

Soolokarjääri alustas Pohjonen 1996. aastal ja avaldas oma esimese plaadi „Kielo" aastal 1999. Seejärel, 2000. aastatest peale on ta käinud kontsertreisidel Euroopas, kodumaal Soomes ja Jaapanis.

Tavaliselt tegeleb ta samal ajal mitme esinemiskavaga, soolokavade ja ka koostöökavadega. Üks tema märkimisväärsemaid koostöid on olnud Samuli Kosmineni ja kahe King Crimsoni liikmega, löökpillimängija Pat Mastelotto ja kitarristi Trey Gunniga. Nad neli mängivad bändis KTU ja on teinud mitu kontsertreisi üle Euroopa. Nad tegid koos heliplaadi „Eight-Armed Monkey".

Lisaks muusikale on Pohjonen osalenud ka mitmes filmis ja telesaates.

Diskograafia 

 1999 „Kielo" (Soome: Rockadillo Records, Jaapan: P-Vine Records)
 2002 „Kluster" (Soome: Rockadillo Records, Saksamaa: Westpark Music)
 2002 „Kalmuk" (Westpark Music) koos Tapiola sümfooniaga
 2004 „Iron Lung" (Venemaa: Soyuz Music)
 2005 Kimmo Pohjonen ja Eric Echampard – „Uumen" (Soome: Rockadillo Records, Saksamaa: Westpark Music)
 2005 KTU – „8 Armed Monkey" (Soome: Rockadillo Records, Saksamaa: Westpark Music, Põhja-Ameerika: Thirsty Ear Recordings, Jaapan: Besection Inc.)
 2009 KTU – „Quiver" (Soome ja Euroopa: Eockadillo Records ja Westpark Music, Jaapan: Disk Union, Ameerika: 7dMedia)
 2011 Kimmo Pohjonen, Samuli Kosminen ja Kronos Quartet – „Uniko" (Ondine Records)
 2011 Kimmo Pohjonen, Samuli Kosminen ja Kronos Quartet – „Uniko" DVD (C Major Records)
 2012 Heikki Laitinen, Kimmo Pohjonen – „Murhaballadeja" CD (Siba Records)
 2015 „Sensitive Skin" (Octopus Recordings / Ondine Records)

Viited

Välislingid 

 KimmoPohjonen.com

Soome muusikud
Sündinud 1964
Mindūnai

Mindūnai on küla Leedus Molėtai rajoonis, Mindūnai valla halduskeskus. Küla asub Molėtaist 10 kilomeetrit idas Stirniai järve kaldal.

Mindūnais on postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne endise koolimaja ruumides asuv kalapüügimuuseum.

Elanikkond

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud aastal 1661. XVIII sajandil kuulus küla Pabaiskase pastoraadile. 

Aastal 1913 avati külas algkool, mis aastal 1937 muudeti põhikooliks.  Nõukogude perioodil kujunes küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Toona rajati külla ka hoone kultuurimaja tarbeks, ent elanike vähesuse tõttu jäi kultuurimaja siiski avamata.

Aastal 1988 avati koolimaja juures muuseum, kus kajastatakse kalapüüki järvedes. Aastal 2004 sealne kool suleti.

Viited

Välislingid 

Küla kodulehekülg
Küla portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu külad
Inturkė

Inturkė on küla Leedus Molėtai rajoonis, Inturkė valla halduskeskus. Küla asub Galuonai järve kaldal. 

Inturkės on postkontor, kultuurimaja, põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1868. aastal ehitatud õigeusu kirik ja 1855. aastal valminud katoliku kirik.

Elanikkond

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud aastal 1373 Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas. XVI sajandil rajati sinna Leedu suurvürstide mõis. Aastal 1555 püstitati külla esimene kirik.

Aastal 1834 asutati Inturkėsse kool. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1855. Aastal 1868 valmis ka tsaarivalitsuse raha eest ehitatud õigeusu kirik. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Интурки.

Teise maailmasõja ajal rüüstasid küla Armia Krajowa võitlejad. Saksa okupatsiooniväed hukkasid aastal 1941 Inturkė juudid. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu külad
Joniškis (Molėtai)

Joniškis on alev Leedus Molėtai rajoonis, Joniškise valla halduskeskus. Alev asub Arinase järve ääres. 

Joniškises on keskkool ja postkontor. Vaatamisväärsuseks on sealne XVIII sajandil ehitatud katoliku kirik.

Elanikkond

Ajalugu 

Joniškist on esmakordselt mainitud XVII sajandi keskel. XVIII sajandi alguses läks asula jesuiitide valdusse, kes rajasid sinna ka kiriku. Kiriku juures hakkas tegutsema ka kihelkonnakool.

Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Янишки.

Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed üle 100 Joniškises elanud juudi. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku sovhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu alevid
Marko-Matteus Langel

Marko-Matteus Langel (2008. aastani Marko Elias; sündinud 11. veebruaril 1999 Valgas), on Eesti ujuja. 

2018. aastal lõpetas Audentese spordigümnaasiumi ja läks õppima Tallinna Tehnikakõrgkooli teedeehituse erialale.

2008. aastal hakkas ujumist treenima Tartus Ujumise Spordiklubis Jaana Abneri ja Kaja Haljaste juures. 2013. aastal jätkas ta treeninguid Audenteses Siiri Põlluveeri ja Kaja Aljandi juhendamisel. 2018.–2019. aastal treenisid teda Riho ja Martti Aljand ja 2020. aastal jätkas ta treenimist Kalevi Ujumiskoolis Martti Aljand ja Kaire Indriksoni juhendamise all.

2015. aastal tuli ta Põhjamaade noorte meistriks teateujumises. 2020. aasta seisuga on ta kuuekordne Eesti meister. 2014. aastast kuulunud Eesti koondisse.

Isiklikud rekordid

25 m bassein
 50 m vabalt 22,66
 100 m vabalt 48,79
 200 m vabalt 1.47,09
 50 m selili 25,44
 100 m selili 54,69
 200 m kompleksi 2.00,98

50 m bassein
 50 m vabalt 23,40
 100 m vabalt 51,02
 200 m vabalt 1.53,33
 50 m selili 26,93
 100 m selili 58,56

Eesti ujujad
Sündinud 1999
Looduses välja surnud

Looduses välja surnud liikideks kutsutakse looma-, kala-, linnu- või taimeliike, kes ei ole looduses elus. Sellised liiki loomi hoitakese tihti loomaaias. 

Looduses välja surnud ja väljasurnud on kaks erinevat asja erinevalt sarnastest nimedest.

Looduses välja surnud liike
Havai vares
Miilu
Mõõksarv-orüks
Kuldne skiffia
Mikroneesia safiirlind
Beloribitsa
Giedraičiai

Giedraičiai on alev Leedus Molėtai rajoonis, Giedraičiai valla halduskeskus. Alev asub Molėtaist 21 kilomeetrit edelas Kiementase järve ääres. 

Giedraičiais on gümnaasium, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1809 ehitatud katoliku kirik, selle XIX sajandi keskpaigast pärinev kellatorn ja kalmistul asuv Graužiniste suguvõsa hauakabel.

Elanikkond

Ajalugu 

Giedraičiaid on esmakordselt mainitud aastal 1338 ristisõdijate kroonikates nime all Gedereiten. Aastail 1373 ja 1375 rüüstasid sealset piirkonda ristisõdijad. Tegemist oli ühe tähtsama Giedraitiste vürstisoole kuulunud asulaga.

Aastal 1410 ehitati sinna esimene kirik, mis ehitati ümber aastail 1443 ja 1676. Aastal 1515 nimetati Giedraičiaid aleviks. XVIII sajandi alguseks oli praktiliselt kogu alev läinud kiriku valdusesse. Aastail 1777–1782 tegutses seal kihelkonnakool. 

Novembriülestõusu ajal aastal 1831 hõlvasid asula ülestõusnute väed. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Гедройце. Jaanuariülestõusu ajal ründasid A. Minskise juhitud ülestõusnud tsaariarmeed;  järgnenud lahingus kaotas elu 15 ülestõusnut ja 45 neist vangistati.

17--21 novembril 1920 toimus Giedraičiais lahing leedukate ja Lucjan Żeligowski vägede vahel, mis lõppes leedulaste võiduga.

Teise maailmasõja ajal hukati suvel 1941 alevis elanud juudid. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku liha- ja piimakarja kasvatusele orienteeritud sovhoosi keskasulaks. Toona rajati sinna ka Molėtai juustuvabriku tsehh.

Tuntud elanikke
Maria Wojciechowska – Poola esimene leedi aastail 1922-1926
Juozapas Arnulfas Giedraitis –  Žemaitija piiskop
Merkelis Giedraitis –  Žemaitija piiskop

Viited

Välislingid 

Alev Poola geograafilises sõnastikus
Alev portaalis vietoves.Lt

Molėtai rajoon
Leedu alevid
Ion Chicu

Ion Chicu (sündinud 28. veebruaril 1972 Pîrjoltenis) on Moldova poliitik. Ta oli 14. novembrist 2019 kuni 31. detsembrini 2020 Moldova peaminister.

Ta sündis aastal 1972 Călărași rajoonis Pîrjoltenis. Ta lõpetas aastal 1994 Moldova Majandushariduse Akadeemia.

Ta oli aastatel 2005–2006 Moldova Vabariigi majandus- ja kaubandusministeeriumi struktuurireformide peavalitsuse direktor, esimese asepeaministri Zinaida Greceanîi nõunik. Aastatel 2006–2008 oli ta Moldova aserahandusminister. 4. aprillist 2008 kuni 9. septembrini 2009 oli ta peaministri Zinaida Greceanîi nõunik majandus- ja välispoliitika küsimustes. 2. jaanuarist 2018 kuni 12. detsembrini 2018 oli ta Moldova rahandusministeeriumi peasekretär (eesti mõistes kantsler).

10. detsembrist 2018 kuni 8. juunini 2019 oli ta Moldova rahandusminister. Juulist novembrini 2018 oli ta Moldova presidendi Igor Dodoni nõunik majandusküsimustes.

14. novembrist 2019 oli ta Moldova peaminister. 23. detsembril 2020, päev enne uue presidendi Maia Sandu ametisse vannutamist, teatas ta oma tagasiastumisest.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa. Ta valdab rumeenia, vene, inglise ja prantsuse keelt. Usu poolest on ta õigeusklik.

Moldova peaministrid
Moldova poliitikud
Rahandusministrid
Sündinud 1972
Mari Poll

Mari Poll (sündinud 16. novembril 1987 Tallinnas) on eesti muusik (viiuldaja).

Viiuliõpinguid alustas ta 5-aastaselt Nõmme Muusikakoolis, õpingud jätkusid aastani 2004 Tallinna Muusikakeskkoolis. 
Polli edasine haridustee jätkus Inglismaal Chethami Muusikakoolis (Chetham School of Music) ja Londoni Kuninglikus Muusikakolledžis, kus ta omandas aastal 2010 bakalaureusekraadi ja 2012 magistrikraadi. Lisaks on Mari Poll osalenud mitmetel meistrikursustel, näiteks New Virtuosi Mastercourse ja Lausanne Duo meistriklass. 

Aastatel 2014–2019 töötas Poll Norras Stavangeri Sümfooniaorkestri teise kontsertmeistrina, samuti on ta olnud külaliskontsertmeister Kristiansandi Sümfooniaorkestris, Norrbotten NEO ansamblis, Norra Kammerorkestris, Bodo Sinfoniettas ning abikontsertmeister Stockholmi Filharmooniaorkestris. Alates hooajast 2019/2020 töötab Mari Poll Rahvusooper Estonia kontsertmeistrina. Samast hooajast on ta ka Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia viiulilektor. Mari Poll mängib Eesti Pillifondi poolt talle kasutada antud Nicolaus Gagliano viiulil (1723).

Mari Poll on andnud kontserte nii solisti kui ka kammermuusikuna Euroopas, Venemaal, Uus-Meremaal ja USA-s. Ta on teinud koostööd mitmete orkestrite ja ansamblitega, nagu Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Tallinna Kammerorkester, Pärnu Linnaorkester, Liverpooli Mozarti orkester, Trondheimi Sümfooniaorkester ja Norra Raadio orkester. Ta on üles astunud Kuressaare Kammermuusika Päevadel, Leigo Järvemuusika festivalil, Pärnu Muusikafestivalil jt. Tihedat koostööd teeb Mari Poll oma pianistist venna Mihkel Polliga.

Auhinnad

Mari Poll on pälvinud tunnustust paljudel konkurssidel: ta on võitnud III preemia ja Robert Casadesuse esiauhinna Vibrarte rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Prantsusmaal (2011); neli eripreemiat Heino Elleri nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil (2008); eripreemia Louis Spohri nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Saksamaal (2007) ja V preemia Schöntali kloostri rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Saksamaal (2005). Aastal 2012 andis Londoni Kuninglik Muusikakolledž Mari Pollile Tagore Kuldmedali – auhinna, mis antakse igal aastal kolledži kahele väljapaistvaimale üliõpilasele. Aastal 2013 pälvis Poll Londoni City Music Foundation auhinna, mida antakse perspektiivikatele noortele kutselistele muusikutele karjääri edendamiseks.

Mari Pollil on koos pianist Mihkel Polliga ilmunud plaat „Ensecu. Poulenc. Schönberg. Tüür“ (2017).

Isiklikku
Tema ema on Kadri Hunt, isa oli pianist ja muusikapedagoog Siim Poll (1965–2014), vend pianist Mihkel Poll.

Eesti viiuldajad
Eesti muusikud
Sündinud 1987
Irina Vlah

Irina Vlah (gagauusi keeles İrina Vlah; sündinud 26. veebruaril 1974 Comratis) on Moldova poliitik. Ta oli aastatel 2005–2009 ja 2014–2015 Moldova parlamendi liige. Ta on 15. aprillist 2015 Gagauusia pealik (Baškan).

Ta sündis aastal 1974 Comratis bulgaarlannast ema ja gagauusist isa tütrena. Ta lõpetas aastal 1996 Comrati Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 2008 kaitses ta Moldova Teaduste Akadeemias doktoriväitekirja.

Ta oli aastatel 1996–2003 Gagauusia maksuinspektsiooni jurist. Aastatel 2003–2005 oli ta Gagauusia täitevkomitee õigusosakonna juhataja.

Ta on olnud Moldova Vabariigi Kommunistide Partei ja on Moldova Vabariigi Sotsialistide Partei liige.

Isiklikku 
Tema ema on bulgaarlanna ja isa gagauus. Ta on tütre ema. Usu poolest on ta õigeusklik.

Välislingid 
Irina Vlahi kodulehekülg

Moldova juristid
Moldova poliitikud
Õigusteadlased
Sündinud 1974
Victor Gaiciuc

Victor Gaiciuc (sündinud 12. märtsil 1957 Pepenis) on Moldova sõjaväelane (brigaadikindral), diplomaat ja poliitik. Ta oli 19. aprillist 2001 kuni 15. oktoobrini 2004 Moldova kaitseminister. Teist korda oli ta Moldova kaitseminister alates 14. novembrist 2019 kuni 16. märtsini 2020. Kolmandat korda oli ta Moldova kaitseminister alates 9. novembrist 2020 kuni 6. augustini 2021.

Ta sündis aastal 1957 Pepenis Sîngerei rajoonis. Ta lõpetas aastal 1978 Harkovi Kõrgema Sõjalennukooli ja aastal 1989 Lenini nimelise Sõjaväe Poliitilise akadeemia. Aastal 1997 lõpetas ta NATO kolledži Roomas.

Viited

Moldova poliitikud
Moldova diplomaadid
Kaitseministrid
Nõukogude Liidu lendurid
Sõjaväelased
Sündinud 1957
Gorizia

Gorizia on linn Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas, 2017. aastani Gorizia provintsi keskus. Linn asub Julia Alpide jalamil Sloveenia piiri ääres. Teisel pool piiri asub Sloveenia linn Nova Gorica.

2017. aasta lõpu seisuga oli linnas 34 411 elanikku.

1921. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna umbes 47 000 elanikust 45,5% sloveenikeelseid, 33% itaaliakeelseid ja 20,5% friuulikeelseid.

Viited

Välislingid 

Itaalia linnad
Kristina Pärtelpoeg

Kristina Suuroja-Pärtelpoeg (sündinud 2. märtsil 1994) on Eesti blogija ja suunamudija. 

Ta on töötanud baaridaamina kokteilibaaris Shooters, löönud kaasa Piradose ridades, olnud teenindaja restoranis Controvento ja piletimüüja klubis Studio. 
13. mail 2022 avas ta Keilas endale kuuluva restorani Jää. 

Ta on osalenud Eesti räpparite muusikavideotes ja olnud Eesti räppari Uku Aropi mänedžer. Ta on mänginud teleseriaalides ja Vene Disneys  ning tal on olnud pearoll Saksamaa telereklaamis .

Isiklikku 
Ta elas aasta aega Inglismaal Birminghamis.

Kristina elukaaslane on Siim Suuroja. 19. novembril 2019 said nad tütre vanemateks. Tütre nimeks pandi Khelani, mida kannab veel vaid üks inimene maailmas. Nii haruldase nime panemisest algul keelduti, kuid perekonnaseisuametist saadeti nime registreerimise taotlus Eesti Keele Instituuti, kust ka kooskõlastus saadi.

Kristina hakkas pidama beebiblogi, mida saab vaadata TV3Play-st.

Tunnustus 
2018. aastal sai ta Eesti sotsiaalmeedia auhinnagalal aasta snapchatter'i auhinna.

Viited 

Suunamudijad
Eesti blogijad
Alan Axelrod

Alan Axelrod (sündinud aastal 1952) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, ajaloo-, ärindus- ja juhtimisteemaliste raamatute autor.

1979. aastal kaitses ta Iowa Ülikoolis doktorikraadi inglise filoloogias. Ta on töötanud õppejõu ja konsultandina.

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1952
Miss Grand International

Miss Grand International on iga-aastane iludusvõistlus. Esimene konkurss toimus 2013. aastal Tais, võistluse korraldajaks Miss Grand International Organization; ja võitja oli Miss Puerto Rico Janelee Chaparro.

Võitjad

Võitjate kataloog

Esindajad Eestist

Vaata ka
 Miss Universum
 Miss Baltic Sea
 Eesti Miss Estonia

Viited

Välislingid 

 Ametlik veebilehekülg
 Miss Grand International Facebookis
 Miss Grand International Instagramis
 Miss Grand International Twitteris
 Miss Grand International kanal Youtube'is

Grand International
Poliitiline korruptsioon

Poliitiline korruptsioon on poliitilise mandaadi kasutamine isiklike või kildkondlike  huvide realiseerimiseks viisil, mis on vastuolus avalike huvidega ning neid kahjustav.

Olemus
Poliitilist korruptsiooni nimetatakse tinglikult suureks korruptsiooniks (inglise  keeles  on  kasutusel  ka  väljend  corruption  by  greed) eelkõige selle mõju ulatuse ning  tagajärgede tõsiduse tõttu. Poliitilisel korruptsioonil on mitmeid avaldumisvorme ja seda  tuleb vaadelda kui terviklikku kompleksi. Tegemist on erinevate korruptsioonivormide keerulise võrgustiku ning ühtepõimumisega, mis muudab poliitilise korruptsiooni hoomamise ja ohjeldamise tihtipeale keeruliseks ning raskendab ka poliitilise korruptsiooni täpset määratlemist ja  äratundmist. 

Poliitiline korruptsioon on reeglina hästi peidetud ja hõlmab endast nähtusi erakondade varjatud rahastamisest kuni onupoja-poliitikani kõrgete riiklike ametikohtade jagamisel. Samuti on poliitiline korruptsioon tihedalt seotud ärimaailma ja erasektoriga, kuna reeglina motiveerib tegutsejaid poliitilisele korruptsioonile just erasektoris ringlev raha ja selle isiklikuks või erakondlikuks otstarbeks kasutamise soov.

Tulenevad riskid
Poliitiline korruptsioon on korruptsioonivormidest üks ohtlikumaid, kuna poliitilisel korruptsioonil on kalduvus levida teistesse valdkondadesse ning poliitiline korruptsioon loob  soodsad tingimused ka nii-öelda väikese korruptsiooni (inglise keeles corruption by need) tekkeks või süvenemiseks.

Peamised avaldumisvormid
Altkäemaksude nõudmine või võtmine ettevõtetelt, tuginedes ähvardustele või poliitiliste teenete müügile
Nepotism ehk onupojapoliitika riigiametite jagamisel (sh riigiettevõtete juhtorganitesse  erakondlikult ustava, kuid vähese kompetentsiga või huvide konfliktis olevate isikute nimetamine võimu põlistamise või isikliku kasu eesmärgil)
Erakondade varjatud rahastamine, mille käigus lubatakse rahastajatele maksete eest vastuteeneid või poliitilist soosingut (näiteks soosivat seaduseelnõu menetlusprotsessi või mõjupositsiooni riigi äriühingu juhtorganis)
Apoliitiliste ametikohtade politiseerimine teiste korruptiivse tegevuste varjamiseks või avalike ressursside üle kontrolli saavutamiseks, et neid isiklikes või kildkondlikes huvides kasutada
Häälte ostmine ja valimistulemuste võltsimine
Äärmusliku vormina riigi kaaperdamine ehk riigi omastamine (inglise keeles state capture)

Viited

Vaata ka
Korruptsioon
Transparency International
Danske Banki rahapesuskandaal

Danske Banki rahapesuskandaal tekkis aastatel 2017–2018, kui 200 miljardi euro väärtuses kahtlasi tehinguid voolasid Eestist, Venemaalt, Lätist ja muudest allikatest Taanis baseeruva Danske Banki Eesti filiaali kaudu aastatel 2007–2015. Seda on kirjeldatud kui kõigi aegade suurimat rahapesu skandaali Euroopas ja võib-olla suurimat kogu maailma ajaloos. Skandaal hõlmab sissetulevaid rahalisi vahendeid Eestist (23%), Venemaalt (23%), Lätist (12%), Küproselt (9%), Suurbritanniast (4%) ja teistest riikidest (30%, enam kui 150 riigist, millest igaüks moodustab väiksema osa kui Suurbritannia). Väljaminevad rahalised vahendid jaotati Eesti (15%), Läti (14%), Hiina (7%), Šveitsi (6%), Türgi (6%) ja teiste riikide (52%) vahel.

Finantsjärelevalve 
Danske Bank, mille peakontor asub Kopenhaagenis, on Taani suurim pank. Tegevuseks kasutati panga filiaali Eestis, mille Danske Bank soetas 2007. aastal ühinemise käigus Soome Sampo Pangaga. See oli nii Taani Finantsjärelevalve Ameti (peakontori asukoha tõttu) kui ka Eesti Finantsinspektsiooni (filiaali asukoha tõttu) järelevalve all. Eesti finantsinspektsioon viis 2014. aastal Danske Banki filiaalis läbi kohapealse kontrolli ja kohustas panka lõpetama mitteresidentidega seotud äritegevuse oma ettekirjutustes aastatel 2014 ja 2015. 

Hiljem on Taani Finantsjärelevalveamet ja Eesti Finantsinspektsioon teineteist puudujääkides süüdistanud. 

Taani ja Eesti järelevalveasutused andsid hiljem välja ühise pressiteate juhtumiga seotud koostöö ja teabe jagamise kohta. Väidetavalt kritiseeriti mõlemat eelnõus, mille koostas Euroopa Pangandusjärelevalve Asutus, mis korraldab pangaduse järelevalvet Euroopa Liidus, ning mida kontrollivad ELi liikmesriikide riiklikud finantsjärelevalveasutused. EPA lõpetas aga uurimise varakult ega avaldanud leide – otsus, mis ise põhjustas kriitikat.

Eesti Finantsinspektsioon keelas Danske Banki filiaali tegutsemise Eestis oma ettekirjutusega 19. veebruaril 2020.

Vaata ka 
 Deutsche Bank

Viited

Välislingid 
 "AVALIKUSTAME SALAINFO | Varjunimed, võltsdokumendid ja tippklassi näitemäng kolleegide ees – just nii pesid Danske pangatöötajad Tallinna südalinnas kurjategijate miljardeid" Eesti Ekspress, 23. veebruar 2022

Rahandus
Majandussündmused
Kuriteod
Skandaalid
Neumünsteri klooster

Neumünsteri klooster (letseburgi keeles Abtei Neimënster, prantsuse keeles Abbaye de Neumünster) on tänapäeval avalik kohtumispaik ja kultuurikeskus Luxembourgis.

Luxembourg
Luksemburgi ehitised
Sutta Piṭaka

Sutta Piṭaka (paali keeles ‘suutrate korv’) on theravaada traditsioonis paali kaanoni ehk Tipiṭaka teine osa, mis koosneb viiest suurest kogumikust ehk nikaajast (sanskriti ja paali keeles nikāya ‘kogumik’, mahajaanas 'aagama'), mis sisaldavad kokku ligi 10 000 teksti, mida peetakse Buddha sõnaks.

Sutta Piṭaka (sanskritipäraselt Sūtrapiṭaka) jaotub nikaajadeks ehk aagamateks järgmiselt:

 «Pikkade õpetussõnade kogu» Dīgha-nikāya (sanskriti keeles dīrgha-āgama), 
 «Keskmiste õpetussõnade kogu» Majjhima-nikāya (madhyama-āgama), 
 «Ühendatud õpetussõnade kogu» Saṃyutta-nikāya (saṃyukta-āgama),
 «Üks-rohkem õpetussõnade kogu» Aṅguttara-nikāya (ekottara-āgama),
 «Väikeste õpetussõnade kogu» Khuddaka-nikāya (kṣudraka-āgama).

Vaata ka 

 Vinaya Piṭaka
 Abhidhammapiṭaka

Viited

Välislingid 

 Sutta Piṭaka. Suttas from the Pāli Canon, translated by Ṭhānissaro Bhikkhu

Tipitaka
Primitiivne veesõiduk

Primitiivne veesõiduk on lihtsa konstruktsiooniga, lihtsalt käsitsetav, kaitstud veekogul piisavalt ohutult kasutatav ja ühtlasi registreerimisele mitte kuuluv veesõiduk.

Kirjeldus 
Primitiivse veesõiduki käsitsemiseks või juhtimiseks pole vaja märkimisväärset koolitust. Tavaliselt piisab sellise lihtsa veesõiduki või ujuvvahendi veekogul hõlpsaks käsitsemiseks ja juhtimiseks ühest inimesest. Siiski tuleb ka primitiivse veesõiduki kasutamisel järgida elementaarset ohutust (näiteks kasutada ohutusvesti) ja põhilisi liiklusreegleid veekogul.

Primitiivset veesõidukit ei käsitleta Eestis väikelaevana ega töölaevana ja see ei kuulu seetõttu registreerimisele.

Jagunemine 
Termin pole Eestis otseselt defineeritud, kuid primitiivseteks veesõidukiteks loetakse Eestis Meresõiduohutuse seaduse järgselt näiteks: 
ruhi, 
ruup, 
süst, 
kanuu, 
vesijalgratas. 

Primitiivseks veesõidukiks võib lugeda veel näiteks:
parv,
paat kogupikkusega alla 2,5 m, 
aerupaat paadilaenutuses, mis on mõeldud kasutamiseks vaid laenutuskoha lähiümbruses kaitstud ja tavaliselt piiratud veekogul,
vee-atraktsiooni laev laste lõbustuspargis.

Vaata ka 
Väikelaev
Paat

Välislingid 
Meresõiduohutuse seadus (§ 2 p 3)

Veesõidukid
Bryan Rust

Bryan Peter Rust (sündinud 11. mail 1992 Pontiacis Michigani osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib parema ääreründaja positsioonil NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.

2010. aastal valiti ta NHL-i draftis Penguinsi poolt 80. valikuna. Aastatel 2010–2014 mängis ta neli hooaega Notre Dame'i Ülikooli meeskonnas.

NHL-is tegi Rust debüüdi 13. detsembril 2014 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is kaks päeva hiljem mängus Tampa Bay Lightningu vastu.

Aastatel 2016 ja 2017 on ta Penguinsiga võitnud Stanley karika.

Välislingid 
 Bryan Rust NHL.com lehel
 Bryan Rust hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Sündinud 1992
Tesla Cybertruck

Tesla Cybertruck on elektrimaastur, mida 2021. aasta lõpus planeerib tootma hakata autotootja Tesla, Inc. Avalikustatud on kolm erinevat varianti, mille sõidukaugus ühe laadimisega on 400-800 kilomeetrit ning kiirendus 0-100 km/h 2,9 kuni 6,5 sekundit.

Mudeli eesmärk on pakkuda loodussõbralikumat alternatiivi Ameerika Ühendriikides populaarsetele sisepõlemismootoriga maastikuautodele, mida riigis kokku müüakse päevas umbes 6500.

Tagaveoga mudeli alghind on 39 900 $ (~36 200 €) ning nelikveolite mudelite alghind on 49 900 $ (~45 300 €).

Viited

Elektriautod
Nowe Warpno

Nowe Warpno (saksa keeles Neuwarp) on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Police maakonnas, Nowe Warpno valla halduskeskus. Nowe Warpno asub Szczecini lahe rannikul, Saksamaa piiri vahetus läheduses.

Asulat on esmamainitud 1184. aastal, linnaõigused sai enne 1352. aastat. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

Viited

Lääne-Pomorze vojevoodkonna linnad
Lars Eller

Lars Fosgaard Eller (sündinud 8. mail 1989 Rødovres) on Taani jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Washington Capitals.

Ta alustas karjääri Taani klubis Rødovre Mighty Bulls. 2005. aastal liitus ta Rootsi klubiga Frölunda.

2007. aastal valiti ta NHL-i draftis St. Louis Bluesi poolt 13. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima 2009. aastal. Suurema osa esimesest hooajast mängis ta AHL-i klubis Peoria Rivermen. Bluesi meeskonnas debüteeris ta 5. novembril 2009 mängus Calgary Flamesi vastu.

2010. aasta juunis liitus ta Montreal Canadiensiga. Ta mängis seal kokku kuus hooaega. Alates 2016. aasta juunist mängib Eller Capitalsis. 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Stanley karika finaalmängus, kus Capitals mängis Vegas Golden Knightsi vastu, viskas Eller otsustavas mängus Capitalsi võiduvärava. Ta sai esimeseks Taanis sündinud mängijaks, kes on Stanley karika võitnud.

Taani jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud viitel maailmameistrivõistlustel.

Välislingid 
 Lars Eller NHL.com lehel
 Lars Eller hockeydb.com lehel

Taani jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Washington Capitalsi mängijad
Sündinud 1989
Tyler Ennis

Tyler Foster Ennis (sündinud 6. oktoobril 1989 Edmontonis Alberta provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib vasaku ääreründajana NHL-i klubis Ottawa Senators.

Aastatel 2005–2009 mängis ta neli hooaega WHL-i klubis Medicine Hat Tigers. Hooajal 2006–07 tuli ta klubiga WHL-i meistriks. Aastatel 2008 ja 2009 
pälvis ta liiga kõige spordimehelikumale mängijale antava Brad Hornung Trophy.

2008. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draftis 26. valikuna. Sabresi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 2009–10. Suurema osa hooajast 2009–10 mängis ta Sabresi noorteklubi Portland Piratesi ridades AHL-is. Samal hooajal pälvis ta AHL-i parimale uustulnukale antava Dudley "Red" Garrett Memorial Award'i. Kokku mängis Ennis NHL-is Sabresi ridades kaheksa hooaega, mille jooksul jõudis ta klubiga väljalangemismängudele vaid kahel esimesel hooajal.

Hooajal 2017–18 mängis Ennis Minnesota Wildis ja hooajal 2018–19 Toronto Maple Leafsis. 2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Ottawa Senatorsiga. 2020. aasta veebruaris siirdus ta Edmonton Oilersi. 2021. aasta oktoobris naasis ta Senatorsi.

2009. aastal tuli Ennis juunioride maailmameistriks. 2015. aastal tuli ta Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.

Välislingid 
 Tyler Ennis NHL.com lehel
 Tyler Ennis hockeydb.com lehel

 
Kanada jäähokimängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Minnesota Wildi mängijad
Toronto Maple Leafsi mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Sündinud 1989
Jacob Trouba

Jacob Ryan Trouba (sündinud 26. veebruaril 1994 Rochesteris, Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New York Rangers. Ta on klubi meeskonna kapten.

2012. aastal valis Winnipeg Jets ta NHL-i draftis üheksanda valikuna.

Hooajal 2012–13 mängis ta Michigani Ülikooli meeskonnas. NHL-is tegi ta Jetsi meeskonnas debüüdi 1. oktoobril 2013 mängus Edmonton Oilersi vastu, visates selles mängus ka oma esimese NHL-i värava.

Pärast kuut hooaega Jetsis siirdus Trouba 2019. aasta juunis Rangersi meeskonda. Hooaja 2022/23 eel määrati Trouba Rangersi kapteniks.

2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta USA jäähokikoondisega pronksmedali. Samal aastal tuli ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.

Viited

Välislingid 
 Jacob Trouba NHL.com lehel
 Jacob Trouba hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
New York Rangersi mängijad
Sündinud 1994