joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tallinna Muusikakool

Tallinna Muusikakool on lastemuusikakool Tallinnas.

Tallinna Muusikakool on Tallinna Haridusameti hallatav munitsipaalhuvialakool.

Muusikakooli tegevuse eesmärkideks on laste ja noorte muusikavõimete avastamine ja kavakindel arendamine ning kutseõppeks tarviliku ettevalmistuse andmine.
Lisaks pillimänguoskuse arendamisele annab kool lapsele esinemiskogemusi ja iseseisva töö oskusi. Muusikakooli ülesandeks on ka muusikat austava kontserdipubliku kasvatamine.

Õppetöö toimub tunniplaani järgi 45-minutiliste individuaal- ja rühmatundidena ning sisaldab korrapärase töö kõrval ka arvestusi, eksameid ja loomingulist praktikat. Õppetöö kestus muusikakoolis on sõltuvalt erialast ja õpilaste vanusest reeglina 7 aastat, mis soovi korral võimaldab edasi õppida keskastme muusikakoolis.

Ajalugu

Muusikakool asutati 1944. aastal Tallinna Konservatooriumi juures, kui otsustati alustada ka laste muusikainstrumendiõpetust. Ühine koolimaja asus Kaarli puiesteel, kus õpetasid konservatooriumi õppejõud. Algastmele anti Laste Muusikakooli nimi.

1954. aastal eraldus Laste Muusikakool konservatooriumist. Esimeseks direktoriks sai Ellen Kansa.

1958 kolis kool Narva maantee 28 esinduslikku paekivimajja, kus asub senini.

2020. aastal lõpetas muusikakooli 70. lend.

Kuulsad vilistlased

Tallinna Muusikakoolis on alustanud oma muusikuteed Eri Klas, Urve Lippus, Ada Kuuseoks, Peep Lassmann, Matti Reimann, Uno Loop, Mati Kuulberg, Lepo Sumera, Arvo Volmer, Jüri Gerretz, Tõnu Reimann, Toomas Velmet, Arvo Pilliroog, Mart Siimer, Raivo Kõrgemägi, Tiia Järg, Gunnar Graps, Mare Väljataga, Hedvig Hanson, Maarja-Liis Ilus, Hanna Pruuli, Nele-Liis Vaiksoo jpt muusikutena tuntud inimesed.

Muusikakooli nimed
1944–1958 Tallinna Laste Muusikakool
1958–1991 Tallinna Lastemuusikakool
alates 1991 Tallinna Muusikakool

Ühised direktorid konservatooriumiga
1944–1948 Vladimir Alumäe
1948–1951 Bruno Lukk
1951–1952 Georg Ots
1952–1954 Eugen Kapp

Hilisemad direktorid
1954–1981 Ellen Kansa
1981–1986 Andres Kelder
1986–2010 Toots Normann
2010–2012 Valdo Rüütelmaa
2012–... Kadi Katariina Sarapik

Osakonnad, õpetatavad erialad

Klaveriosakond – klaveri eriala (individuaalõpe)
Keelpilliosakond – viiuli, tšello, kitarri eriala (individuaalõpe)
Puhkpillide, löökpillide osakond – flöödi, oboe, fagoti, saksofoni, trompeti, metsasarve ja löökpillide eriala (individuaalõpe)
Akordion – akordioni eriala (individuaalõpe)
Kannel – kromaatilise kandle eriala (individuaalõpe)
Muusikateoreetiliste ainete osakond – solfedžo, muusikalugu, elementaarteooria (rühmaõpe)
4. klassis lisandub ansambel või orkester.

Välislingid

Koduleht
Tallinna muusikakooli ähvardab peavarjuta jäämine, Postimees, 23. jaanuar 2008
Millal saab kool uue maja?, Klassikaraadio saade "Delta. Tallinna Muusikakool 70". 2014.
Muusikakooli detailplaneering sai kehtestamisküpseks, Pealinn, 15. detsember 2014

Tallinna koolid
Eesti muusikakoolid
Dingolfing

Dingolfing on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal, Dingolfing-Landau kreisi keskus. Asub Isari jõe ääres.

Dingolfingi on mainitud esmakordselt 833. aastal. 1251 sai linnaõigused.

Dingolfingis asus autootja Glas. Tänapäeval on samas kohas suurim BMW tehas, mis annab tööd 23 000 inimesele.

Viited

Välislingid 

Dingolfingi koduleht

Baieri linnad
Baieri vallad
Eesti muusikakoolide loend

Siin on loetletud Eesti muusikakoole.

Abja Muusikakool
Ahtme Kunstide Kool
Alatskivi Kunstide Kool
Antsla Muusikakool
Aruküla Huvialakeskus Pääsulind
Cyrillus Kreegi nimeline Haapsalu Muusikakool
Elva Muusikakool
Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool
Heino Elleri Muusikakool
Häädemeeste Muusikakool
Iisaku kunstide kool
Ilmatsalu Muusikakool
Jõgeva Muusikakool
Jõhvi Muusikakool
Kadrina kunstide kool
Karksi-Nuia Muusikakool
Muusika- ja kunstikool KAUR
Kehra kunstide kool
Kehtna kunstide kool
Keila Muusikakool
Kiili kunstide kool
Kilingi-Nõmme Muusikakool
Kiviõli kunstide kool
Koeru Muusikakool
Kohtla-Järve kunstide kool
Kose Muusikakool
Kreenholmi Muusikakool
Kuressaare Muusikakool
Kuusalu Muusikakool
Käina kaunite kunstide kool
Kärdla Muusikakool
Kärla Muusikakool
Lasnamäe Muusikakool
Lihula muusika- ja kunstikool
Loksa Muusikakool
Maardu kunstide kool
Mustvee Muusikakool
Märjamaa muusika- ja kunstikool
Narva Muusikakool
Narva Koorikool
Nõmme Muusikakool
Nõo Muusikakool
Orissaare Muusikakool
Otepää Muusikakool
Paide Muusikakool
Põltsamaa Muusikakool
Põlva Muusikakool
Pärnu Muusikakool
Pärnu-Jaagupi Muusikakool
Rae huvialakool
Rakvere Muusikakool
Rapla Muusikakool
Räpina Muusikakool
Saku Muusikakool
Saue Muusikakool
Sillamäe Muusikakool
Sindi Muusikakool
Tabasalu Muusikakool
Tallinna Muusikakeskkool
Tallinna Muusikakool
Tapa Muusikakool
Tartu I Muusikakool
Tartu II Muusikakool
Tartu valla muusikakool
Tarvastu kunstide kool
Toila muusika- ja kunstikool
Tootsi muusika- ja kunstikool
Tõrva Muusikakool
Türi Muusikakool
Valga Muusikakool
Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakool
Vastseliina Muusikakool
Viimsi Muusikakool
Viljandi Muusikakool
Viru-Nigula valla muusikakool
Võhma Muusikakool
Võru Muusikakool
Väike-Maarja Muusikakool
Vändra Muusikakool
Värska Muusikakool
Ülenurme Muusikakool

 Eesti muusikakoolide loend
Eesti hariduse loendid
Eesti muusika loendid
Muusikakool

Muusikakool on muusikaharidust andev õppeasutus.

Muusikakoolid jagunevad muusikalist algharidust (lastemuusikakool), keskharidust (muusikakeskkool) ja kõrgharidust (muusikakõrgkool) andvateks koolideks.

Eesti muusikakoolid

Muusikalist keskharidust andvad koolid Eestis
Georg Otsa nimeline Tallinna Muusikakool
Heino Elleri Muusikakool
Tallinna Muusikakeskkool

Muusikalist kõrgharidust andvad koolid Eestis
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia
Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia
Tartu Ülikooli Õpetajate Seminar

Vaata ka
Eesti muusikakoolide loend
Muusikapedagoogide loend
:Kategooria:Eesti muusikapedagoogid
Jõgeva Muusikakool

Jõgeva Muusikakool on lastemuusikakool Jõgeva maakonnas Jõgeva linnas.

Ajalugu

Jõgeva Laste-Muusikakool alustas tööd 1957. aastal 51 õpilasega, keda asus juhendama 6 õpetajat. Muusikakool asus kõigepealt tolleaegse apteegimaja teisel korrusel. Ajapikku tuli juurde nii õpilasi, õpetajaid kui ka erialasid ning ruumioludki läksid lahedamaks: esimese õppeaasta neljandaks veerandiks kolisid Kingissepa (praegu Suur) 12 üürnikud välja ning muusikakool sai maja enda kätte. 1960. aastal ehitati sellele külge mitu korda ruumikam juurdeehitis, mille alumine korrus läks raamatukaupluse ja ülemine muusikakooli käsutusse. 1992 sai maja põhjalikult rekonstrueeritud ning muusikaõpinguteks kohandatud. 2008. aastal liideti muusikakooliga Jõgeva kultuurikeskuse huvikool ning moodustati muusikakooli huviõppeosakond, kus saab õppida laulu, tantsu ja pillimängu. 

2011. aasta 22. aprillil avati koolis Alo Mattiiseni klaveriklass.

2012. aasta sügisel õppis muusikakoolis 175 õpilast, neist 94 põhiõppe- ja 81 huviõppeosakonnas. 2012. aasta seisuga oli kooli lõpetanud 51 lendu ja välja antud 486 lõputunnistust.

Erialad
Jõgeva Muusikakoolis saab õppida järgmistel erialadel: klaver, viiul, kitarr, akordion, flööt, plokkflööt, saksofon, klarnet, eufoonium, löökpillid. Koolis tegutsevad rahvamuusikaansambel ja puhkpilliorkester.

Kooli direktorid

1957–1986 Elvi Kotkas
1986–1996 Enno Heinmaa
1996–1997 Marina Vou
1997–2000 Kersti Varrak
alates 2000 Merike Katt

Tuntud vilistlasi

Jõgeva Muusikakooli lõputunnistuse nr 1 sai hilisem muusikateadlane Ene Pilliroog. Kooli igast lennust on võrsunud neid, kes praegu on muusikamaailmas tegevad õpetajate, interpreetide või muusikateadlastena. Jõgeva Muusikakoolis õppinutest on Eesti muusikaelus tuntud näiteks Heiki Kalaus, Vello Sakkos, Olavi Sild, Valter Jürgenson, Endel Nõgene, Margit Peil, Raul Vaigla, Kalle ja Indrek Tetsmann, Raul Rink, Tiit Käosaar, Alo Mattiisen ja Hele Kõrve.

Viited

Välislingid

Koduleht

Eesti muusikakoolid
Jõgeva
Laurie Aarons

Laurence Aarons (Laurie Aarons; 19. august 1917 – 7. veebruar 2005) oli Austraalia poliitik, Austraalia Kommunistliku Partei rahvuslik sekretär 1965–1976.

Ta imetles Palmiro Togliattit ning pooldas Nikita Hruštšovi ja Alexander Dubčeki reforme. 1970ndatel sai temast eurokommunist.

Elulugu
Ta sündis Sydney kommunistliku partei tegelase ja Hispaania kodusõja veterani  Sam Aaronsi pojana. Ka Laurie vend Eric Aarons oli juhtiv kommunist. Aaronsite perekond oli Saksa juudi päritolu. 

Laurie astus teismelisena kommunistlikku parteisse ja temast sai aktiivne ametiühingutegelane. 

Teise maailmasõja ajal jäeti Aarons julgeolekukaalutlustel sõjaväeteenistusse võtmata. Selle asemel tegutses ta sõjaväes teenivate kommunistliku partei liikmete büroos.  

Sõjaaeg ja sõjajärgsed aastad olid Austraalia Kommunistliku Partei õitseaeg. Parteid juhtis Lance Sharkey, kes oli ametisse pandud Kominterni poolt 1930. 1950ndatel hakkas liikmete arv vähenema ning Sharkey vananedes hakati teda kritiseerima. Aarons juhtis nooremate parteifunktsionääride gruppi, kes pooldasid juhivahetust ja partei joone muutust. Nad imetlesid Itaalia Kommunistliku Partei juhti Palmiro Togliattit ja said tuntuks "itaallaste" nime all.   

Pärast Hiina-Nõukogude lõhet 1960ndate alguses lõhenes ning Aaronsist sai Nõukogude-meelse enamuse juht. Aastal 1965 astus Sharkey lõpuks tagasi ning Aaronsist sai tema järel partei rahvuslik sekretär. Ta toetas Nikita Hruštšovi liberaliseerimispoliitikat Nõukogude Liidus ning pärast Hruštšovi kukutamist oli ta Nõukogude juhtkonna poliitika suhtes aina kriitilisem. Aastal 1968 tervitas ta Alexander Dubčeki "Praha kevadet" Tšehhoslovakkias ning kritiseeris ägedalt Tšehhoslovakkia okupeerimist augustis 1968. Maailma kommunistlike parteide nõupidamisel pidas ta kõne, mis oli väga kriitiline Tšehhoslovakkiasse sissetungi ja Leonid Brežnevi aegse Nõukogude Liidu poliitika suhtes üldse. 

1970ndatel hakkas Austraalia Kommunistlik Partei pooldama eurokommunismi, loobus leninismist ja demokraatlikust tsentralismist ning püüdis moodustada Vietnami sõja vastases liikumises osalevate vassakjõudude ühisrinnet. Parteil ei õnnestunud siiski 1960ndate ja 1970ndate uute vasakpoolsete seast palju uusi liikmeid ning selle liikmeskond ja mõjujõud kahanesid jätkuvalt. Aastal 1976 astus Aarons rahvusliku sekretäri kohalt tagasi, kuid jäi partei mõjukaks liikmeks kuni partei laialiminekuni 1991.

Vanaduspõlves Maianbaris Uus-Lõuna-Walesis lõi Aarons vaatamata halvale tervisele kaasa kohalikus poliitikas ning kirjutas raamatuid ja artikleid.

Isiklikku
Aastal 1944 abiellus ta Carole Arkistalliga, kellega tal sündis kolm poega: kommunistliku partei tegelane Brian Aarons, tuntud ajakirjanik Mark Aarons ja John Aarons.

Välislingid
Eric Aaronsi nekroloog

 

Austraalia poliitikud
Sündinud 1917
Surnud 2005
Burgose provints

Burgose provints on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna kirdeosas. See piirneb Palencia, Kantaabria, Biskaia, Álava, La Rioja, Soria, Segovia, ja Valladolidi provintsiga.

Peale Burgose linna on provintsis ainult kaks suurt asulat ja tööstuspiirkonda: Aranda de Duero ja Miranda de Ebro. Paljud provintsi 371 vallast on vähem kui 100 elanikuga ja ainult 26 on enam kui 1000 elanikuga.

Burgose provints on jagatud järgmisteks maakondadeks:
 Alfoz de Burgos
 Arlanza
 La Bureba
 Ebro
 Merindades
 Montes de Oca
 Odra-Pisuerga
 Páramos o Sedano y Las Loras
 Ribera del Duero
 Sierra de la Demanda

Kliima 

Burgose aastane keskmine temperatuur on +9,9 °C, jaanuaris +2,6 °C, augustis +18,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 573 mm, sealhulgas jaanuaris 56 mm ja augustis 25 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2215 tundi, sealhulgas jaanuaris 89 ja augustis 300 tundi.

Viited 

Hispaania provintsid
Segovia provints

Segovia provints on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna kesk-lõunaosas. Provints piirneb Burgose, Soria, Guadalajara, Madridi, Ávila ja Valladolidi provintsiga.

Kliima 

Segovia provintsi aastane keskmine temperatuur on +11,8 °C, jaanuaris +4,1 °C, augustis +21,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 461 mm, sealhulgas jaanuaris 44 mm ja augustis 16 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2464 tundi, sealhulgas jaanuaris 118 ja augustis 327 tundi.

Viited 

Hispaania provintsid
Castilla-León
Soria provints

Soria provints on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna idaosas.

Provints piirneb La Rioja, Guadalajara, Segovia, Zaragoza ja Burgose provintsiga.

Soria provints on Hispaania kõige hõredamalt asustatud provints. 41% elanikest elab halduskeskuses Sorias.

Provintsis on 183 valda.

Kliima 

Soria provintsi aastane keskmine temperatuur on +10,5 °C, jaanuaris +2,9 °C, augustis +19,5 °C.

Aastas sajab keskmiselt 541 mm, sealhulgas jaanuaris 46 mm ja augustis 24 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2434 tundi, sealhulgas jaanuaris 117 ja augustis 313 tundi.

Viited

Välislingid 

Hispaania provintsid
Palencia provints

Palencia  provints on provints Hispaanias Castilla-Leóni autonoomse piirkonna kesk-põhjaosas. Provints piirneb Leóni, Cantabria, Burgose ja Valladolidi provintsiga.

Kliima 

Palencia provintsi aastane keskmine temperatuur on +11,7 °C, jaanuaris +4,2 °C, augustis +20,3 °C.

Aastas sajab keskmiselt 348 mm, sealhulgas jaanuaris 34 mm ja augustis 11 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2637 tundi, sealhulgas jaanuaris 111 ja augustis 336 tundi.

Viited 

Hispaania provintsid
Castilla-León
Oss (Holland)

Oss on linn Hollandis Põhja-Brabandi provintsis, Ossi valla keskus.

Hollandi linnad
Põhja-Brabandi provints
Valeri Korb

Valeri Korb (sündinud 3. juulil 1954 Kohtla-Järvel) on Eesti poliitik.

Haridus
Ta lõpetas 1971. aastal Kohtla-Järve 14. Keskkooli ning 1999. aastal Peterburi Teenindusinstituudi majanduse erialal.

2002. aastal andis Peterburi Riiklik Ülikool talle kandidaadikraadi sotsioloogias. Aastal 2015 leiti, et väitekiri, mille eest ta kraadi sai, sisaldab valdavalt plagiaati.

Töökäik
Korb on töötanud Eesti Põlevkivis koristustöölisena 1971–1988 ning Kohtla-Järve Linna Hariduskoondise juhatajana 1988–1990.

Tegevus NLKP-s
Ta lõpetas NLKP liikmena 1984. aastal Leningradi Kõrgema Parteikooli ühiskonnateaduste erialal.

Poliitiline tegevus
Valeri Korb oli Kohtla-Järve Ahtme linnaosa vanem 1993–1996, Kohtla-Järve linnapea aastatel 1990–1991, 1996–1999, 2002–2003 ning abilinnapea 1991–1993. Korb oli Kohtla-Järve Linnavolikogu esimees 1999–2002 ja 2003–2007. Ta oli XI Riigikogu, XII Riigikogu ja XIII Riigikogu liige. 

Korb on Eesti Keskerakonna liige alates 1997.

Tunnustus
2018 Kohtla-Järve aukodanik

Isiklikku
Valeri Korbi poeg Mihhail Korb on Keskerakonna poliitik, Riigikogu liige, endine Tallinna Kesklinna linnaosa vanem ja Kristiine linnaosa vanem.

Viited

Välislingid

Lühitutvustus Riigikogu lehel
Raha loeb Valeri Korbi brigaad
"Kohtu all olev Valeri Korb valiti Kohtla-Järve linnapeaks". Põhjarannik, 15. november 2002
"Kohtla-Järve linnavolikogu esimees sai rekordilist tasu". Postimees, 5. aprill 2007

Eesti Keskerakonna poliitikud
Kohtla-Järve linnapead
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
XIII Riigikogu liikmed
Kohtla-Järve aukodanikud
Sündinud 1954
Tartu I Muusikakool

Tartu I Muusikakool on lastemuusikakool Tartus.

Muusikakoolis töötab 58 õpetajat, direktor on Kaido Otsing.

Tartu I Muusikakoolis saab õppida järgmistel erialadel:

Klaver
Keelpillid (viiul, altviiul, tšello, kontrabass)
Akordion
Puupuhkpillid (flööt, oboe, klarnet, saksofon)
Vaskpuhkpillid (trompet, metsasarv, tromboon, bariton, tenor, tuuba)
Löökpillid (trummikomplekt, ksülofon, vibrafon)
Üldosakond (laul, pop-jazz kitarr)

Koolis tegutsevad sümfoniett- ja puhkpilliorkester.

Välislingid

Koduleht

Eesti muusikakoolid
Tartu koolid
Ülenurme Muusikakool

Ülenurme Muusikakool on lastemuusikakool Kambja vallas Tartu maakonnas.

Ajalugu
Ülenurme Muusikakool alustas tööd 1989. aasta sügisel. Kool kasvas välja Ülenurme Keskkooli juures tegutsevast muusikaklassist, kus õppis üle 50 õpilase ja lapsi õpetas 5 pedagoogi.

Kool sai klassiruumid Ülenurme Keskkooli hoones, kus käib õppetöö käib siiani. Õpinguid alustas 79 õpilast, kellest enamik oli pillimänguga tutvust teinud juba muusikaklassis. Kooli õppekavva lisandus uusi erialasid. Lisaks klaverile, akordionile, trompetile ja flöödile sai nüüd õppida ka viiulit, klarnetit, saksofoni, kannelt ja kitarri. Lapsi asus õpetama 11 pedagoogi – muusikaklassi seni viiele lisandus kuus uut eriharidusega õpetajat. Aastate jooksul on lapsi õpetanud 43 pedagoogi. 2007/2008. õppeaastal töötab koolis 18 õpetajat.

Kooli sõpruskoolid on Elva Muusikakool ja Heinola Muusikakool Soomes.

Ülenurme Laulustuudio
Muusikakoolis tegutseb aastast 1999 Ülenurme Laulustuudio. Stuudio asutaja ja ühtlasi ka tegevjuht on Ursel Oja.

Direktorid
1989–1998 Vello Voltein
alates 1998 Ülle Andreson

Sümboolika
Koolil on märk, mille saab rinda iga lõpuklassi õpilane 1. septembri avaaktusel, oma sümboolika ja kooli lipp, mille sisseõnnistamine Tartu Pauluse kirikus toimus 2000. aastal. Lipuvärvid on valge ja sinine. Lipul on kujutatud kooli logo ja kooli nimi.

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti muusikakoolid
Ülenurme
Lasnamäe Muusikakool

Lasnamäe Muusikakool on lastemuusikakool Tallinnas.

Alates 1980. aastast tegutses Tallinna Laagna Gümnaasiumis muusikaklass. Aastate jooksul kujunes muusikaklassist muusikaosakond. Puhkpillieriala õpilaste baasil hakkas tegutsema ainuke üldhariduskooli puhkpilliorkester Tallinnas. Peale õppetöö on muusikaosakond tegelenud kultuuriürituste korraldamisega Lasnamäe linnaosas, eesti muusika tutvustamisega vene õppekeelega koolides, esinenud Vikerraadios ja Raadio 7-s, osalenud laulupidudel ja 3 rahvusvahelises projektis: "Erkki-Sven Tüür tuleb kooli" (koos inglise muusikutega), "Europäevad 1997" Vantaas ja "Nuori Osaaja 2000" Helsingis.

1.septembril 2000 alustas Laagna Gümnaasiumi muusikaosakonna baasil tööd Lasnamäe Muusikakool.

Lasnamäe Muusikakoolis on võimalik õppida järgmistel erialadel: klaver, akordion, plokkflööt, flööt, klarnet, oboe, trompet, alt, bariton, tuuba, tromboon, tenor, saksofon, kromaatiline kannel, viiul, kitarr, basskitarr, süntesaator, jazzklaver, löökpillid.

Koolis töötab 28 õpetajat, direktor on Maile Harik.

Välislingid

Koduleht

Eesti muusikakoolid
Tallinna koolid
Ohře

Ohře (tšehhi; saksa Eger) on jõgi Kesk-Euroopas. Algab Weißenstadti lähedalt Fichtelgebirgest. Voolab valdavalt itta. Suubub vasakult Elbesse. Pikkus 291 km, millest 65 km on Saksamaal. Jõe valgla pindala on 6255 km².

Ohře ääres asuvad Cheb, Karlovy Vary, Žatec, Louny ja Terezín.

Tšehhi jõed
Saksamaa jõed
Elbe jõgikond
Urmas Klaas

Urmas Klaas (sündinud 17. märtsil 1971 Räpinas) on Eesti ajaloolane ja poliitik, alates 9. aprillist 2014 Tartu linnapea.

Haridus 

Urmas Klaas on lõpetanud Räpina Keskkooli 1989 ning Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1994 (cum laude). Ta on ajaloomagister (Tartu Ülikool 1998), magistritöö "Õigeusu kirik Lõuna-Eestis 1848–1917. Halduskorraldus ja preesterkond".

Töökäik ja tegevus ühingutes 

Klaas on töötanud Tartu Ülikooli Eesti ajaloo õppetooli assistendina, lektoraadi juhatajana ning lektorina 1994–2003, ajalehe Postimees uudistetoimetuse toimetajana, arvamustoimetuse juhatajana, Tartu toimetuse juhatajana, peatoimetaja asetäitjana ning peatoimetaja 1995–2003. Ta on töötanud Haridus- ja Teadusministeeriumis teabejuhina ning teabekorralduse osakonna juhatajana 2004.

Klaas on SA Kultuurileht nõukogu esimees, Lennuliiklusteeninduse AS-i nõukogu liige, SA Domus Dorpatensis nõukogu liige, SA Põlvamaa Talurahvamuuseumi nõukogu esimees ning Balti Seltsi Saksamaal asepresident. Aastatel 2007–2015 oli ta Eesti Orienteerumisliidu president.

Poliitiline tegevus 

Urmas Klaas oli Põlva maavanem 2004–2007. Ta oli XI Riigikogus ja majanduskomisjoni esimees ning oli ka XII Riigikogu liige. Ta on Eesti Reformierakonna liige 2006. aastast.

2007. aastal pakuti Klaasile Tartu linnapea kohta, kui senine linnapea Laine Randjärv ametist loobus. Klaas ütles ära ning Tartu linnapeaks sai Urmas Kruuse.

Kui sotsiaalminister Maret Maripuu 2009. aasta algul tagasi astus, peeti Klaasi võimalikuks tulevaseks ministriks, kuid ministriks sai Hanno Pevkur.

Pärast peaminister Andrus Ansipi tagasiastumist 2014. aastal teatas Tartu senine linnapea Urmas Kruuse ametist loobumisest seoses asumisega tervise- ja tööministriks tulevases Taavi Rõivase valitsuses.

8. aprillil 2014 valis Tartu linnavolikogu Tartu uueks linnapeaks Urmas Klaasi, kes lahkus sellega seoses Riigikogust. 19. mail 2014 valiti ta ka Reformierakonna Tartu piirkonna juhiks.

Tunnustus 

 2005 Poola Vabariigi Kuldne Teeneterist
 2006 Lõuna Politseiprefektuuri teenetemärk
 2007 Kaitseliidu eriklassi teenetemedal 
 2013 Saksamaa Liitvabariigi Suur Teeneterist tähega 
 2018 EELK Teeneteristi III järgu orden 
 2019 Päästeteenistuse medal
 2019 Eesti Memento Liidu teenetemärk
 2019 Kaitseliidu Tartu Maleva Võidupüha mälestusmedal
 2019 Kaitseministeeriumi Hõberinnamärk
 2019 Balti Kaitsekolledži teeneterist 
 2019 Läti Tunnustusristi 3. klass (komandör) 
 2020 Kaitseväe Akadeemia teenetemärk

Viited

Välislingid 
 Urmas Klaas saates "Kukul külas", 23. oktoober 2005, 1. osa, 2. osa
 
 Jaanus Kulli Korra mees Eesti Ekspress 30. märts 2000

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna õppejõud
Põlva maavanemad
Tartu linnapead
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
Eesti Reformierakonna poliitikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1971
Jaanus Sorokin

Jaanus Sorokin (sündinud 9. veebruaril 1986 Tallinnas) on Eesti jäähokimängija. 

Mänginud üle 50. korra  Eesti jäähoki koondises. 5 kordne Eesti meister jäähokis.

Klubid: HC Panter, Tartu Välk 494, Tallinna Stars, Big Diamonds. Samuti Tšehhi ja soome klubides

Eesti jäähokimängijad
Sündinud 1986
Hauts-de-Seine'i departemang

Hauts-de-Seine'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas. Asub Pariisist vahetult läänes. Seal asuvad Pariisi eeslinnad, sealhulgas La Défense.
Jaguneb 36 vallaks.

{| cellpadding="2"
|-valign="top"
|

Antonyringkond

 Antony
 Châtenay-Malabry
 Sceaux
 Bourg-la-Reine
 Bagneux
 Fontenay-aux-Roses
 Le Plessis-Robinson
 Clamart
 Châtillon
 Montrouge
 Malakoff
 Vanves
|
Boulogne-Billancourtiringkond

<li>Issy-les-Moulineaux
<li>Boulogne-Billancourt
<li>Meudon
<li>Sèvres
<li>Chaville
<li>Ville-d'Avray
<li>Saint-Cloud
<li>Marnes-la-Coquette
<li>Vaucresson

Nanterre'iringkond

<ol start=22>
Garches
Rueil-Malmaison
Suresnes
Puteaux
Nanterre
Colombes
La Garenne-Colombes
Bois-Colombes
Courbevoie
Neuilly-sur-Seine
Levallois-Perret
Clichy
Asnières-sur-Seine
Gennevilliers
Villeneuve-la-Garenne
|}

Viited 

Prantsusmaa departemangud
Ökoloogiline nišš

Ökoloogiline nišš ehk ökonišš ehk nišš on ökoloogia mõiste, mis iseloomustab liigi või populatsiooni suhtumuslikku positsiooni eripära ökosüsteemis.

Niši parameetrid 
Nišši kirjeldatakse kui liigiomast piirkonda graafikul, mille telgedeks on erinevate biootiliste ja abiootiliste keskkonnategurite muutuvad väärtused. Vastavalt konkurentsi välistamise reeglile (ehk Gause reeglile) ei saa kaks liiki hõivata täpselt sama nišši samas keskkonnas pikka aega. 

Mõistet "ökoloogiline nišš" kasutas esmakordselt loodusteadlane Joseph Grinnell oma 1917. aasta teadustöös "The niche relationships of the California Thrasher". 

Niši mõistet populariseeris eriti tuliselt 1958. aastast G. Evelyn Hutchinson. 

Eristatakse fundamentaalset ja realiseerunud nišši. Esimesel puhul on tegu kogu keskkonnatingimuste kompleksiga (bioloogilised ja füüsilised), milles organism on võimeline eksisteerima. Realiseerunud nišš tähendab aga eelmisest kitsamaid keskkonnatingimusi, kus organism on tugevalt kohastunud.

Eri liikidel võivad eri kohtades olla sarnased nišid ning samad liigid võivad eri kohtades hõivata erinevaid nišše. 

Mõnikord, kui taimi ja loomi introdutseeritakse uutesse niššidesse, võivad nad hõivata uusi nišše või ka pärismaiste liikide nišše, tõrjudes viimaseid välja, ja saada (kahjulikeks) võõrliikideks.

Vaata ka
nišš (täpsustus)
ökoloogiline sobitumine

Viited

Ökoloogia
Přerov

Přerov (saksa keeles Prerau) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas, Přerovi ringkonna halduskeskus. Asub Bečva jõe ääres. 

Přerov sai linnaõigused aastal 1256, esmakordselt on linna mainitud aastal 1141.

Viited

Välislingid 
Přerovi koduleht

Tšehhi linnad
Olomouci maakond
Vladimir Kuzin

Vladimir Semjonovitš Kuzin (vene keeles Владимир Семёнович Кузин, 15. juuli 1930 – 5. oktoober 2007) oli endine vene suusataja, kes esindas tollast Nõukogude Liitu 1950. aastatel. 

1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzo´s sai ta kuldmedali 4×10 km teatesõidus.

Kuzini parimad tulemused maailmameistrivõistlustel olid 1954. aasta MM-il Falunis, kui ta tuli maailmameistriks nii 30, kui ka 50 km distantsil ning sai veel hõbemedali 4×10 km teatesõidus.

Kuzinit autasustati Lenini ordeniga 1957. aastal.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1956  Cortina d'Ampezzos
  olümpiavõitja 4x10 km teatesõidus

Maailmameistrivõistlustel 

 1954  Falunis
  maailmameister 30 km 
  maailmameister 50 km
  hõbemedal 4x10 km teatesõidus

Välislingid 
 

Nõukogude Liidu sportlased
Murdmaasuusatajad
Sündinud 1930
Surnud 2007
Serž Sargsjan

Serž Sargsjan (armeenia Սերժ Սարգսյան; sündinud 30. juunil 1954 Stephanakerdis) on Armeenia poliitik, kauaaegne välisminister, pärast seda 2007–2008 Armeenia peaminister ja 9. aprillist 2008 kuni 9. aprillini 2018 Armeenia president. 17.–23. aprillini 2018 oli ta taas Armeenia peaminister, kuid pidi ulatuslike meeleavalduste tõttu ametist lahkuma.

1971–1979 õppis Sargsjan Jerevani Riiklikus Ülikoolis filoloogiat. Vahepeal, 1972–1974 läbis ta ajateenistuse Nõukogude armees. 1975–1979 töötas ta Jerevani elektrotehnikatehases lukksepana.

Pärast ülikooli lõpetamist 1979 hakkas Sargsjan tegema karjääri algul komsomoli ja siis NLKP liinis. Ta töötas komsomoli osakonnajuhataja, teise sekretäri ja esimese sekretärina, seejärel partei Stepanakerti linnakomitee propagandaosakonna juhatajana ja oli lõpuks Mägi-Karabahhi oblastikomitee esimese sekretäri abi.

Mägi-Karabahhi sõja ajal oli Sargsjan mitme lahingu planeerija ja teda peetakse Armeenia ja Mägi-Karabahhi sõjavägede üheks loojaks. 1989–1993 juhatas ta Mägi-Karabahhi enesekaitsekomiteed. Ühtlasi oli ta 1990–1993 Armeenia NSV Ülemnõukogu saadik. 1993–1995 oli ta Armeenia kaitseminister ja 1995–1996 Armeenia riikliku julgeoleku valitsuse ülem, seejärel Armeenia riikliku julgeoleku minister. 1996–1999 oli ta Armeenia riikliku julgeoleku ja välisminister, 2000–2007 Armeenia kaitseminister. Lisaks oli ta 1999–2007 Armeenia presidendi juures oleva riikliku julgeoleku nõukogu sekretär ja 1999–2000 ühtlasi presidendi administratsiooni juhataja.

2006. aastal astus Sargsjan Armeenia Vabariikliku Partei liikmeks. 2007. aasta novembris valiti ta erakonna esimeheks. Alates 4. aprillist 2007 kuni 9. aprillini 2008 oli ta Armeenia peaminister.

19. veebruaril 2008 võitis ta Armeenia Vabariikliku Partei ja presidendi Robert Khotšharjani toetusel presidendivalimised ja astus ametisse 9. aprillil 2008.

Sargsjan on Jerevani ülikooli nõukogu esimees ja 2004. aastast Armeenia Maleföderatsiooni president.

Tunnustus
2000 – Artshahhi kangelane

Välislingid 

 Serž Sargsjan
Serž Sargsjan FIDE andmebaasis

Armeenia presidendid
Armeenia peaministrid
Armeenia malefunktsionäärid
Sündinud 1954
Ağdam

Ağdam on linn Aserbaidžaanis, mis asub Mägi-Karabahhist idas, 26 km kaugusel Xankəndist. 1993–2020 oli linn Armeenia poolt okupeeritud ja asustamata.

Linna on esmakordselt mainitud 17. sajandil. 1828 sai linnaõigused.
Armeenia väed vallutasid linna 1993. aasta juulis. Pärast järgnenud rüüstamist on linn täielikult varemetes ja inimtühi. 1970. aastal oli linnas 21 300 elanikku, 1989. aastal umbes 28 000.

Agdam
Tony Bennett

Tony Bennett (sünninimega Anthony Dominick Benedetto; sündinud 3. augustil 1926 New Yorgis) on USA pop- ja džässlaulja, 17-kordne Grammy võitja. 

Tony Bennett on ka kuulus maalikunstnik.

Välislingid 

 Ametlik koduleht
 Video: Tony Bennett - Somewhere Over The Rainbow (kontserdilt Leedsis)

Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide džässmuusikud
Sündinud 1926
Antigeen

Antigeen (ladina antigenes; lüh Ag) on selgroogse organismi tunginud võõraine (enamasti valk), mis seotakse spetsiifiliselt antikehaga või T-rakkude retseptoriga. Antigeenidena võivad toimida praktiliselt kõik bioloogilised makromolekulid: polüpeptiidid, polüsahhariidid, nukleiinhapped jt.

Antigeen on aine, mis stimuleerib antikehade teket;  antigeeni, mis kutsub esile immuunvastuse, nimetatakse immunogeeniks.

Antigeen on üldiselt potentsiaalselt organismi kahjustav kehavõõras aine, mille sissepääs organismi põhjustab spetsiifiliste, nende vastu suunatud antikehade tekke, samuti lümfotsüütide aktiivseks muutumise.

Antigeenidena võivad toimida ka maomürgis sisalduvad molekulid, kui need kutsuvad maohammustuse järgselt nii madudel endil (maolt maole) kui ka teistel hammustada saanud loomadel esile antikehade tekke.

Antigeenid võivad organismi tungida naha, limaskestade, hingamis- ja seedetrakti kaudu.

Antigeenide loend (osaline) 
A-antigeen - erütrotsüütide (jt rakkude) pinnal olev A-vererühma antigeen
Austraalia antigeen - B-hepatiidi pinnaantigeen;
B-antigeen - erütrotsüütide (jt rakkude) pinnal olev B-vererühma antigeen;
HL-antigeen (lüh HLA) - rakkude pinnal olev valk, mille alusel T-rakud tunnistavad oma organismi rakke.

Vaata ka 
Antigeendeterminant
Immuunsus

Viited

Välislingid 
Sissekanne Encyclopaedia Britannica-s

Biomolekulid
Füsioloogia
Immunoloogia
Adolf Pauk

Adolf Pauk (13. jaanuar (vkj)/ 26. jaanuar 1902 Narva, Peterburi kubermang – 28. august 1941) oli Eesti poliitik (kommunist), EK(b)P Keskkomitee sekretär kaadrite alal.

Elukäik 
Adolf Paugu isapoolne vanaisa oli mõisa sepp Väike-Maarjas. Tema isa töötas puusepana ehitustel. 1912–1914 õppis Pauk Narva algkoolis (vene kirikukoolis), 1914–1915 [Jamburg]]i poeglaste algkoolis ning 1915–1919 Jamburgi kõrgemas algkoolis. Ühtegi kooli ta ei lõpetanud.

Suviti oli ta kohalikes taludes karjapoiss. 1918 oli tema isa Jamburgi töölisühingu liige ja võttis osa maakorraldustööst. Eesti Vabadussõja ajal põgenes perekond 1919. aasta juunis Loodearmee valgekaartlaste eest Narva.

1921. aastast 1922. aasta juulini töötas ta Narvas ehitustöödel ning seejärel 1922. aasta septembrini Harjumaal Linnamäe hüdroelektrijaamas lihttöölisena. Sealt kolis ta Narva, kus 1924. aasta 21. jaanuarini töötas Päevalehe kontoris käskjalana.

Poliitiline tegevus 
Töölisliikumisest hakkas Pauk osa võtma 1922. aasta augustis, kui Narva Linnakomitee ta Eestimaa Töörahva Partei liikmeks võttis. 1923 sai ta Eestimaa Töörahva Partei juures oleva Noorte Komitee sekretäriks. Sama aasta sügisel organiseeris ta EKNÜ Keskkomitee ülesandel Narva Kommunistliku Noorsoo ühingu.

Adolf Pauk oli Töörahva Ühise Väerinna kandidaat Narva linnavolikogu valimistel. 1924. aasta jaanuaris 149 protsessil mõisteti ta eluks ajaks sunnitööle. Vanglast vabanes ta 1938. aasta 7. mai amnestiaga. Seejärel töötas pool aastat Narvas L. Mölderi juures saapapealsetegijana. Oktoobrist 1938 kuni maini 1940 oli kopsuhaige (vanglas oli ta põdenud luutiisikust). 

1939. aasta mais saadeti Adolf Pauk Narva linna hoolekande kaudu Taagepera kopsuhaigete sanatooriumi. Mais 1940 lahkus ta sanatooriumist ja asus tegutsema EKP Narva Komitees; oli EK(b)P KK Illegaalse Büroo volinik Narvas. 

1940. aasta juunis sai ta EK(b)P Narva linnakomitee sekretäriks (kinnitatud EK(b)P KK büroo otsusega 31.oktoober 1940) ning 1941. aasta jaanuarist oli ta ka Eesti NSV Narva linna Täitevkomitee liige. Oli ka Eesti NSV ajutise Ülemnõukogu ja Ülemnõukogu I koosseisu Presiidiumi liige. 

21. jaanuar 1941. aastal kinnitati Adolf Pauk EK(b)P KK büroo otsusega EK(b)P Keskkomitee sekretäriks kaadrite alal.

Nõukogude–Saksa sõja puhkedes osales Adolf Pauk Narva töölispolgu formeerimisel, mis arvati 8. armee 11. laskurdiviisi. Kuulus EK(b)P KK büroo otsusega loodud põrandaalusesse parteikeskusse.

Adolf Pauk hukkus Tallinnast taganemisel Balti laevastiku sõjalaeval "Jakov Sverdlov" Soome lahes.

Isiklikku 
Tal oli kolm nooremat venda. Tema lellepoeg oli jurist Kaarel Paas.

Välislingid 
Паук Адольф Юханович
Pauk, Adolf. EKP liige aastast 1923. Rahvusarhiivi fotode andmebaas

EKP Keskkomitee liikmed
Eesti NSV I Ülemnõukogu liikmed
Sündinud 1902
Surnud 1941
Audru roostiku kaitseala

Audru roostiku kaitseala (ka Audru roostik) on Pärnu linnas asuv kaitseala. Selle suurus on 70 hektarit (2003), millest maismaad 58,8 ha ja siseveekogusid 1,7 ha. Kaitseala organiseeriti 1991. aastal, kaitsmaks rannikukooslusi (suurem osa roostiku all) ja seal pesitsevaid linde.

Viited

Eesti kaitsealad
Pärnu linn
Monte Isola

Monte Isola on saar Itaalias Lombardias Iseo järves. Saart hõlmab samanimeline vald. Pindala 12,8 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 599 meetrit üle merepinna ehk 414 meetrit üle järvepinna. Saarel elab 1800 inimest (2001).

Itaalia saared
Itaalia vallad
Aardla järve kaitseala

Aardla järve kaitseala (ka Aardla järve botaanilis-ornitoloogiline kaitseala) oli kaitseala Haaslava ja Ülenurme vallas. See haaras Aardla järve ja selle ümbrust. 

Kaitseala suurus oli 132,5 ha, sellest maismaad oli 99,5 ha ja veekogusid 33 ha.

See moodustati 1991. aastal, kaitsmaks omapärast järvekooslust ja järve lähipiirkonda, kus elab mitu kaitsealust linnuliiki.

Järve idakalda lähedale on ehitatud linnuvaatlustorn.

2014. aastal moodustati piirkonna kaitseks Ropka-Ihaste looduskaitseala.

Vaata ka
Aardla linnutorn

Viited

Eesti endised kaitsealad
Kastre vald
Kambja vald
Kristin Scott Thomas

Kristin Scott Thomas (sündinud 24. mail 1960 Redruthis Cornwallis Edela-Inglismaal) on inglise filminäitleja.

Elulugu
Kristin Scott Thomase isa oli Briti Kuningliku Mereväe piloot; ta hukkus lennuõnnetuses, kui Kristin oli vaid viieaastane. Kuus aastat hiljem hukkus lennuõnnetuses ka tema kasuisa, kes oli samuti Briti Kuningliku Mereväe piloot. Tema lapsepõlvekodu asus Dorsetis Edela-Inglismaal. Teda kasvatati katoliiklikus vaimus. 

Ta lahkus kodunt 19-aastaselt, et minna lapsehoidjaks Pariisi. Ta on elanud Prantsusmaal kauem kui oma kodumaal Inglismaal ja tunneb end mugavamalt prantsuse keeles suheldes. Ta on töötanud kolme Fiennesi perekonna liikmega: Ralphiga filmis "The English Patient", Josephiga filmis "Man to Man" ja Marthaga filmis "Chromophobia".

Isiklikku
Ta oli aastatel 1987–2005 abielus prantslase François Oliviennes'iga ja neil on kolm last: Hannah (sünd. 1988), Joseph (1991) ja George (2000). Ka tema noorem õde Serena Scott Thomas on näitleja.

Filmograafia

Suurbritannia filminäitlejad
Inglismaa inimesed
Sündinud 1960
Väino Linde

Väino Linde (sündinud 31. jaanuaril 1959 Tallinnas) on Eesti jurist ja poliitik.

Haridus 
Väino Linde on lõpetanud Pärnu 4. Keskkooli 1977 ning Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1983.

Töökäik ja tegevus ühingutes 

Linde on töötanud Pärnu KEKis ehitustöölisena 1977–1978, Tallinna Prokuratuuris abiprokurörina 1983–1985, Pärnu Rajooni Prokuratuuris abiprokurörina 1985–1989, Pärnu Maakonna Prokuratuuris prokurörina 1989–1993, 1994–1995; Ahti Kõo Advokaadibüroos vandeadvokaadina 1993–1994, Pärnu Linnavalitsuses linnasekretärina ning Advokaadibüroo HETA Pärnu osakonnas vandeadvokaadina 1997–1999.

Linde on olnud AS Tallinna Lennujaam nõukogu liige ning AS Pärnu Sadam nõukogu esimees.

Poliitiline tegevus 

Väino Linde on olnud Pärnu linnapea 1995–1996. Ta oli Pärnu Linnavolikogu 1996–2005 (ning selle esimees 1999–2002 ja aseesimees 2002–2005), IX ja X Riigikogu liige ning on XI Riigikogu liige. 17. aprillist 2007 on ta Riigikogu Põhiseaduskomisjoni esimees. Linde on Eesti Reformierakonna liige alates 1998.

Autasud 

 Balti Assamblee medal, 2002
 Politsei teenistusmärgi eriklass, 2003
 Poola Vabariigi Kuldne Teeneterist, 2005

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel

IX Riigikogu liikmed
X Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
Pärnu linnapead
Eesti juristid
Eesti Reformierakonna poliitikud
Eesti advokaadid
Sündinud 1959
Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakool

Vanalinna Hariduskolleegiumi Muusikakool ehk Vanalinna Muusikakool on lastemuusikakool Tallinnas, Uus tänav 32-34.

Vanalinna Muusikakool on välja kasvanud Vanalinna Muusikamaja ringidest ja loodud 1991. aasta septembris.

Vanalinna Hariduskolleegiumi osana on Vanalinna Muusikakooli eesmärgiks siduda huviharidust ja üldharidust terviklikuks, lapsekeskseks haridussüsteemiks. 

Õpperepertuaaris on peatähelepanu pööratud vaimulikule, vana- ja rahvamuusikale.

Eesti muusikakoolide õppekavades ettenähtud ühismusitseerimise tunnid on Vanalinna Muusikakooli põhiprogrammi osas (1.-7. õppeaasta) pühendatud eelkõige koorilaulule. Kooritunnid on muusikakooli õppekavas kesksed, loobumine kooritööst tähendab ühtlasi loobumist õpingutest Vanalinna Muusikakoolis. Muusikakooli vastuvõetud õpilased liituvad Vanalinna Muusikamaja Tütarlastekoori ettevalmistuskooriga või Püha Miikaeli Poistekoori ettevalmistuskooriga.

Muusikakooli pedagoogilise kaadri komplekteerimisel on püütud õpetajateks kutsuda eelkõige tegevmuusikuid, kelle kaudu õpilastel tekiks kontakt ja elav suhe kontserdi- ja muusikaeluga.

Osakonnad ja erialad

Keelpilliosakond: viiul, vioola, tšello, kontrabass
Klahvpilliosakond: klaver, klavessiin, orel
Puhkpilliosakond: plokkflööt, flööt, oboe, fagott, trompet
Kitarr
Kannel
Löökpillid (muusikakooli põhiprogrammi läbinud õpilastele)
Teooriaosakond: solfedžo, harmoonia, muusikalugu, looming, muusikateadus, koorijuhtimine

Välislingid

Koduleht

Eesti muusikakoolid
Tallinna koolid
Tanel Jonas

Tanel Jonas (sündinud 31. mail 1980 Tartus) on eesti draamanäitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1998. aastal Miina Härma Gümnaasiumi ja 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli.

Aastatel 2004–2019 oli ta Vanemuise teatri näitleja. Alates 1. septembrist 2019 on ta Ugala teatri kunstiline juht.

Rollid

Praegused rollid Vanemuises
 Arcadio Buendia – Toomas Hussar "Sada aastat..." (2006)
 Siga Vello, Väike sinine elevant, Mägironija Friedrich, Jääkaru Tarmo, Linnupoeg Lembit – Andrus Kivirähk "Lotte reis lõunamaale" (2006)
 Nikolai – Aleksandr Galin "Tähed hommikutaevas" (2006)
 Vaimulik, Uksehoidja, Hüppaja – Tom Stoppard "Hüppajad" (2007)
 Lombak ehk Pertti – Reko Lundan "Suurema kurbuseta" (2007)
 Vasja – Viktoria Nikiforova "Jooksvad kulud" (2007)
 Major – Strisdanddolia Vai "Kuidas kuningas kuu peale kippus" (2009)

Varasemad rollid Vanemuises
 Ivan Turgenev, Nikolai Ketsher – Tom Stoppard "Utoopia" (Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia 21. lennu bakalaureusetöö, 2003)
 Motel Kamzoil – Stein "Viiuldaja katusel"
 kohtunik Hathorne – Arthur Miller "Salemi nõiad"
 Karu, Kukk, Kitseema – Katja Krohn "Suur kuri hunt"
 Hooldaja-medvend – Paulo Coelho "Veronika otsustab surra"
 Küüdimees – Maiju Lassila "Tuletikke laenamas"
 Rüä Piitre, Samuel Sommer – Kauksi Ülle "Taarka" (2005)

Olulisemad rollid mujal
 metsavaht Rästas – August Kitzberg "Kosjasõit"
 Linzmann, Hozlinger, esimene politseinik – Molnar "Liilia"
 Politseiülem – Mrozek "Politsei"
 Odysseus, Richard – Mati Unt "Kärbeste saar"
 Joonatan Nõgikikas, Jaan Lõoke – Gailit-Pedajas "Nipernaadi mäng"
 kirikuõpetaja, müügimees jt – Karu-Ojasoo-Kivirähk "Asjade seis"
 meesrobot – George Bernard Shaw "Tagasi Metuusala juurde"
 tegelane – Tšehhov-Pepeljajev "Kolm õde"
 Hans Lauter – Kaasik-Aaslav – Vahing "Teatriromanss"
 Karl Lund – Enn Vetemaa "Roosiaed"

Lavastused 
 C. McPherson "Rumm ja viin" (Vanemuine, 2010)
 M. McDonagh "Kadunud käsi" (Vanemuine, 2011)
 R. Cooney "Minu järel, seltsimees!" (Vanemuine, 2013)
 M. McDonagh "Üksildane lääs" (Vanemuine, 2013)
 A. H. Tammsaare/U. Lennuk "Meie oma tõde, meie oma õigus" (Vanemuine, 2015)
 P. Pajusaar, H. Ernits, J. Põldma, L. Tungal "Lotte Unenäomaailmas" (Vanemuine, 2015)
 B. Frieli "Lõikuspeo tantsud" (koos Priit Strandbergiga, PolygonTeater, 2016)
 K. Ludwig "Mäng on alanud" (Ugala Teater, 2016)
 U. Eco "Roosi nimi" (Vanemuine, 2017)
 S. Sondheimi muusikal "Sweeney Todd" (Vanemuine, 2018)
 H. Mankelli draama "Julm mõrvar Hasse Karlsson paljastab tõe naise kohta, kes külmus surnuks raudteesillal" (Vanemuine, 2019)

Isiklikku
Tema abikaasa on ooperisolist Pirjo Jonas. Tema onu on Margus Vaher.

Viited

Välislingid
Tanel Jonase tutvustus Vanemuise kodulehel

Vanemuise näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1980
Ilme Aro

Ilme Aro (sündinud 1. augustil 1964) on eesti õendusteadlane. 

Tal on õenduses teadusmagistrikraad.

Ta on Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas õendusteaduse lektor, oktoobrist 1997 kuni augustini 2006 ja uuesti alates 2012. aastast õendusteaduse osakonna juhataja.

Meditsiiniõed
Sündinud 1964
Lahmuse mõis

Lahmuse mõis (saksa keeles Lachmes) oli rüütlimõis Viljandi kreisis Suure-Jaani kihelkonnas.

Ajalugu
Viimane mõisnik oli Maximilian Bock

Alates aastast 1926 asub mõisahoones Lahmuse Kool.

Lahmuse mõisa alla kuulub puugaasigeneraatoriga Deutz töötav vesiveski.

Galerii

Vaata ka
Bock (Lahmuse)

Viited

Kirjandus
Hagemeister, Heinrich von. Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Zweiter Theil. Riga: E. Frantzen, 1837. Lk 205 .
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil: Der ehstnische District mit vier karten. Dorpat: C. Mattiesen, 1877. Lk 372–3 ; Kaardid.

Välislingid 

 Lahmuse mõis kultuurimälestiste registris
Lahmuse mõisakool
Imeilusas Lahmuse mõisas asub mitmes mõttes eriline kool
Lahmuse mõisa lugu Mõisablogis

Viljandimaa mõisad
Põhja-Sakala vald
Suure-Jaani kihelkond
Sinilind

"Sinilind" on Maurice Maeterlincki näidend.

"Väliselt fantaasiamäng, kuid seesmiselt tõsi," ütleks oma näidendi kohta Maeterlinck. Tõepoolest kõigel välisel-  tegelastel, tegevusel, isegi sõnadel- on selles draamas vaid sümboolne tähendus. Igapäevaelu inimlikele pahedele- vägivallale, kadedusele, mõistmatusele vastandab autor hingelise  puhtuse, andestuse, usalduse ja kõikemõistva rahu.

"Sinilinnu" süžee viib vaataja või lugeja võluriiki, muinasjutu ja imede maailma pakub olulisi eluväärtusi, lapselikku elurõõmu.

Maeterlinck on "Sinilinnnu" autorina eelkõige filosoof, kõlbeline mõtleja, kes näeb oma ülesannet eluõpetuse jagamises.

Kompositsioon
Sissejuhatus. Muiste elas majakeses suure ja põlise metsa ääres puuraiuja oma naisega, neil oli 2 armast väikest last: kümneaastane poeg Tyltyl ja kuueaastane tütar Mytyl, kellega juhtus imehuvitav seiklus. Oli jõululaupäeva õhtu. Aknast paistab tulede säras loss
Sõlmitus.

Meenemündid
Tähistamaks "Sinilinnu" kirjutamise 100. aastapäeva, andis Belgia 2008 välja 50-eurose nimiväärtusega kollektsioneerimiseks mõeldud puhtast kullast ja puhtast hõbedast meenemündid (läbimõõt vastavalt 21 ja 33 mm).

Eestikeelsed väljaanded 
 "Sinilind: muinaslooline näidend kuues vaatuses kaheteistkümnes pildis". Tõlkinud Marie Under; kaas: Ado Vabbe. Odamees, Tartu 1918, 214 lk
 "Sinilind" (proosaümberjutustus). Näidendist ümber töötanud Georgette Maeterlinck. Tõlkinud Auguste Pärn; illustreerinud Helmut Valtman, kaas: Richard Kivit. Loodus, Tartu 1939; 2. trükk: kujundanud Henno Käo, sari Rõõmus raamat, AS Kuldsulg, Tallinn 1994, 144 lk; kättesaadav ka helisalvestisena: 3 helikassetti, 3 tundi 49 minutit, loeb Marika Korolev, Eesti Pimedate Raamatukogu, Tallinn 2005
 "20. sajandi näidendeid" I: Maurice Maeterlinck, "Sinilind", tõlkinud Indrek Koff; Luigi Pirandello, "Kuus tegelast autorit otsimas", tõlkinud Kristiina Rebane; Bertolt Brecht, "Kolmekrossiooper", tõlkinud Jaan Kross. Koostanud ja järelsõna kirjutanud Monika Läänesaar, kujundanud Kristjan Allik. Sari Valik väärtkirjandust, Avita, Tallinn 2006, 304 lk

Välislingid 
 Friedebert Tuglas, "Maurice Maeterlinck: Sinilind (1918)" – Postimees 9. november 1918, nr 211, lk 6; loetav ka digiteeritud ajalehtede aadressil; ilmunud ka Tuglase Kogutud teoste 10. köites (Kriitika VII; Kriitika VIII), Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 2004, lk 341–345
 Aivar Kull, "Geniaalne näidend ja selle suhkurdatud proosatöötlus" – Postimees 21. aprill 1995 ja A. Kulli raamatus "Kulli pilk", Ilmamaa, Tartu 2005, lk 10–12

Näidendid
1908. aasta kirjandusteosed
2008. aasta Hamburgi liidumaa valimised

2008. aasta Hamburgi liidumaa valimised toimusid  24. veebruaril. Valiti Hamburgi liidumaa parlamenti, Hamburgische Bürgerschafti.

Valimistulemus

Kokku: 121 mandaati
Valimisõigusega inimeste koguarv: 1 237 397
Osavõtt: 785 243
Valimisosalus: 63,6%
Kehetuid hääli:7 712 
Kehtivaid hääli: 777 531

Saksamaa valimised
2008. aasta valimised
Hamburg
Margus Lepik

Margus Lepik (sündinud 14. märtsil 1969 Valgas) on Eesti poliitik. Aastatel 2017-2020 oli ta Valga vallavanem.

Haridus 
Margus Lepik on lõpetanud Valga 1. Keskkooli 1987 ning Tallinna Tehnikaülikooli aparaadiehituse erialal 1992.

Töökäik ja tegevus ühingutes 
Lepik on töötanud AS-is ETK Valga Leib mehaanikainsenerina 1992, peainsenerina 1993–1994, juhatajana ja tegevdirektorina 1994–1997.

Ta on AS Valga Haigla nõukogu liige, MTÜ Lions Klubi Valga juhatuse liige, MTÜ Eesti-Läti Instituut juhatuse liige, OÜ Kalimo juhatuse liige, SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla nõukogu liige, SA Valga Jaani Kiriku Renoveerimine nõukogu liige, SA Valga Linna Arengufond nõukogu liige, SA Valga Sport nõukogu liige, SA Valgamaa Turism nõukogu liige ning SA Valgamaa Äriklubi juhatuse liige.

Poliitiline tegevus 
Lepik oli Valga Linnavolikogu liige 1996–1999 ning Valga linnapea 1999–2007. Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 2002. aastast.

Ta oli XI Riigikogu liige alates 2007. aastast. 15. mail 2010 astus ta tagasi seoses asumisega Valga maavanemaks.

8. aprillil 2014 sai ta XII Riigikogus Urmas Klaasi asendusliikmeks seoses viimase lahkumisega Tartu linnapea ametikohale. Kuna Lepik ei soovinud lahkuda Valga maavanema ametikohalt ja astus kohe XII Riigikogu liikme kohalt tagasi, sai tema asendusliikmeks Riigikogus 9. aprillil 2014 Aivar Rosenberg.

4. novembril 2017 valis Valga vallavolikogu Margus Lepiku vallavanemaks. 13. märtsil 2020 astus Lepik Valga vallavanema ametikohalt tagasi.

Välislingid
Lühitutvustus Riigikogu lehel

XI Riigikogu liikmed
Eesti insenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eesti Reformierakonna poliitikud
Valga maavanemad
Sündinud 1969
Ķekava

Ķekava on linn Lätis, Ķekava piirkonna ja Ķekava valla halduskeskus. Linnas on sündinud Läti laulja Justs Sirmais. Linna staatuses on Ķekava 1. juulist 2022.

Ķekava asub Riia kesklinnast umbes 16 km lõunaedelas.

Läti linnad
Ķekava piirkond
Garliava

Garliava () on linn Leedus Kaunase maakonnas Kaunase rajoonis. Garliava on Kaunase eeslinn, mis asub kesklinnast 10 km edelas, merepinnast 97 meetri kõrgusel. Linna vana saksakeelne nimi oli Goddlau.

Linna tähtsamad tööstusettevõtted on põllumajandustehnika remondi ettevõte AB „Gamega“ ja tee-ehitusettevõte UAB „Kamesta“. Linnas on raamatukogu ja kultuurikeskus. Haridust annavad gümnaasium, keskkool, põhikool ja laste muusikakool. Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, aastal 1870 valminud luteri kirik ja aastal 1809 valminud katoliku kirik.

Ajalugu

Garliava asutati 1809. aastal. Selle rajas Józef Godlewski, kes lasi Kaunasest Marijampolė kaudu Varssavisse mineva uue postimaantee äärde ehitada kiriku. Kiriku juurde tekkis tänavküla. Aastal 1826 sai sellest kohaliku katoliiklaste kogukonna kihelkonnakirik.

Garliava kujunes kiiresti aleviks, kuhu rajasid oma sünagoogi ka juudid. Aastal 1812 külastas asulat ka Napoleon I. Asula sai nime oma rajaja järgi, algselt olid selle kohta leedu keeles kasutusel nimekujud Godleva ja Godlevas. Alevi elanikud osalesid jaanuariülestõusus. Tsaari ajal oli alevi venekeelne nimekuju Годлево. Kuna piirkonnas oli palju luterlasi, siis ehitas Józef Godlewski aastal 1870 ka neile oma kiriku.

XX sajandi alguseks oli leedukeelses nimekujus d-täht muutunud r-iks, asula kohta olid kasutusel nimekujud Gorliava ja Garleva. Tänapäevane nimekuju võeti kasutusele aastal 1925.

Aastal 1908 avati alevis kino, esimene Leedus, mis ei asunud mõnes linnas. Aastal 1923 olid 60% alevi elanikest juudid, leedulasi oli 30%. Sõdadevahelisel ajal oli Kaunase ja Garliava vaheline teelõik kõige intensiivsema liiklusega tee toonastel Leedu aladel. 28. augustil 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevis elanud juudid.

Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Aastal 1958 sai Garliava linnaõigused. Aastal 1988 moodustati linnas Sąjūdise grupp, linna elanikud osalesid laulvas revolutsioonis.

Elanikkond

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Garliava elanikest leedulasi 98,11%, venelasi 0,87%, valgevenelasi 0,12% ja poolakaid 0,11%.

Tuntud elanikke
Juozas Gabrys-Paršaitis – Leedu diplomaat
Antanina Mackevičiūtė – Leedu näitleja

Viited

Välislingid 
 Garliava Poola geograafilises sõnastikus
 Linn portaalis vietoves.Lt

Kaunase rajoon
Leedu linnad