joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Knight Bachelor

Knight Bachelor (inglise keeles Knight Bachelor) on briti autasude ja autiitlite süsteemis tiitel isikule, kes monarhi tahtel on tõstetud rüütliks, kes ei oma baroneti tiitlit ja ei ole mõne Suurbritannias tunnustatud rüütliordu kõrgemate astmete liige. Tiitel ei ole pärandatav.

Rüütliseisus ex officio
Inglismaa ja Walesi Ülemkohtu liikmed saavad Knight Bachelor'i tiitli ex officio (ameti poolest).

Rüütliseisus teenete eest
Sagedamini antakse Knight Bachelor'i tiitel tsiviilisikutele, eriti laialdaselt on rüütliseisust antud kunstiinimestele. Knight Bachelor omab õigust viisakussõnale Sir ka siis, kui ta kuulub rüütliordu madalamatesse astmetesse, millega rüütliseisust automaatselt ei kaasne. Mõned näited:

Sir Paul McCartney
Muusik Paul McCartney, olles 1965. aastast Briti impeeriumi ordu madalaima klassi liige (MBE), ei omanud rüütliseisust. Alles 1997. aastal lõi kuninganna ta rüütliks, andes talle tiitli Knight Bachelor.

Sir Alex Ferguson
Šoti jalgpalliklubi peatreener Alex Ferguson viis Aberdeen F.C. 1983. aastal kahe suurvõiduni Euroopas ja samal aastal ülendati ta Briti impeeriumi ordu ohvitseriks (OBE). Aastal 1991 Ferguson kordas Manchester Unitediga sama, mis tal õnnestus teha 1983. aastal Aberdeen F.C.-ga, lisaks tuli tema klubi järgmise nelja aasta jooksul kaks korda Inglismaa meistriks ja võitis kaks korda superkarika, sealhulgas 1994. aastal lisaks veel kolmanda trofee – Inglismaa karika. Neid saavutusi hinnates ülendas kuninganna Fergusoni Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE), kuid kumbki neist tiitlitest – ei äsjasaadu ega ka varasem – teinud temast rüütlit. Manchester Unitedi edu aga jätkus ka järgmistel aastatel. Aastal 1999 tuli Manchester Unitedi meeskond Fergusoni juhtimisel Inglismaa meistriks, seejärel võitis Inglismaa karika ja tuli Euroopa meistriks ning kõigele krooniks võitis veel maailma klubide karika. Teenete eest jalgpallispordis löödi Alex Ferguson 1999. aastal rüütliks ja ta sai tiitli Knight Bachelor.

Sir Ove Arup
Taani päritolu inglise ehitusinsener Ove Arup ülendati 1953. aastal Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE). Aastal 1970 tõsteti Arup rüütliks, talle anti tiitel Knight Bachelor teenete eest arhitektuuri ja tsiviilehituse valdkonnas. Sydney ooperiteatri avamiseni oli siis jäänud veel kolm aastat, kuid Arupi karjääri kõige tähtsaim saavutus – ooperimaja katusetarindite projekteerimine – oli juba seljataga.

Sir Anthony Hopkins
Filminäitleja Anthony Hopkins ülendati 1987. aastal 50-aastaselt Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE). Aastal 1993 lõi kuninganna Elizabeth II Hopkinsi rüütliks, andes talle tiitli Knight Bachelor teenete eest kunsti valdkonnas.

Kuulsaid Knight Bachelor'e enne 20. sajandit 
 Isaac Newton (1642–1727)
 Arthur Conan Doyle (1859–1930)

Vaata ka
 Rüütlikslöömine
 Sir
 Suurbritannia rüütliseisus

Välislingid
 Imperial The Imperial Society of Knight Bachelors (inglise) 
 Ühendkuningriigi aunimetuste süsteem Briti valitsuse koduleht (inglise)

Tiitlid
Oliver Leese

Sir Oliver William Hargreaves Leese (27. oktoober 1894 – 22. jaanuar 1978) oli Briti kindralleitnant Teises maailmasõjas. 

Kui Montgomery lahkus 1943. aastal 8. armee juhataja kohalt, et valmistada ette liitlaste rünnak Normandias, määrati Leese 8. armee juhatajaks. Aastal 1944 viidi ta üle Kagu-Aasia maavägede ülemjuhatajaks. Alates 1946. aastast oli ta erus.

Suurbritannia sõjaväelased
Sündinud 1894
Surnud 1978
John Felton

John Felton (u 1595 – 28. oktoober 1628) oli Inglise armee leitnant, kes 23. augustil 1628 pussitas Portsmouthis surnuks George Villiersi, esimese Buckinghami hertsogi.

Taust
1627. aastal sai Felton haavata Buckinghami hertsogi ebaõnnestunud ekspeditsioonis protestantlikku La Rochelle'i piiravate prantslaste vastu. Sestpeale pidas ta viha hertsogi vastu, kes Feltoni arvates oli jätnud endale osa tema palgast ning jätnud ta edutamiseta.

Buckingham oli Inglismaal äärmiselt ebapopulaarne, kuna prantslastelt lüüasaamist võeti rahvusliku solvanguna. Kuningas Charles I abiga suutis ta siiski vältida parlamendi ametlikke süüdistusi korruptsioonis ja ebakompetentsuses. Veidi pärast mõrva astus Felton kogunenud ja, lootes rahva vaimustusele, kuulutas oma süüd. Ta vahistati kohe ning viidi magistraatide ette, kes saatsid ta Londonisse ülekuulamisele.

Kuninga salanõukogu püüdis lasta Feltonit piinapingil küsitleda, kuid kohtunikud olid vastu ning kuulutas selle üksmeelselt rikkuvat Inglise seadusi. Kuni Felton kohut ootas, ülistati tema tegu laialt luuletustes ja pamflettides, kuid kohtumõistmine liikus oma rada ja ta poodi Tyburnis 28. oktoobril 1628. Võimude valearvestuse tõttu saadeti Feltoni keha väljapanekuks Portsmouthi, kus see sai hukkamõistu asemel austusavalduste objektiks.

Ilukirjanduses
John Feltoni teo tuntuim kirjeldus on Alexandre Dumas vanema romaanis "Kolm musketäri". Dumas' raamatus on Felton noor sõdur lord de Winteri alluvuses, kel kästakse valvata väljamõeldud leedi Winterit. Leedi isand kardinal Richelieu käskis tal mõrvata Buckinghami, et too ei saaks aidata protestantlikus La Rochelle'is sisse piiratud protestante. Feltoni ees teeskleb leedi Winter kurbust ja haavatud süütust, teeseldes isegi, et ta on protestant nagu Feltongi, ning valetades hertsogi kohta. Mõne päevaga õnnestub tal Felton võrgutada. Lõpuks põgenevad nad koos ja Felton saadetakse hertsogit pussitama. Kui Felton kinni võetakse, põhjendab ta mõrva edutamisest ilmajäämisega. Ta saab reetmisest aru, kui leedi Winter purjetab temata minema, lastes Feltoni kuriteo eest üles puua.

Hertsogi tapmist on kirjeldatud Philippa Gregory romaanis "Earthly Joys".

Viited

Kirjandus
 Alastair Bellany, "Felton, John", Oxford Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co., 1885–1900
 Alastair Bellany, "Libel in Action: Ritual, Subversion and the English Literary Underground, 1603-1642" in Tim Harris, The Politics of the Excluded, c. 1500-1800 (2001), tekstis on lõik avalikkuse reaktsioonist mõrvale

Välislingid
 Isaac D'Israeli "Felton, the Political Assassin", "Curiosities of Literature"
 "Memorials & Monuments in Portsmouth Cathedral: The Duke of Buckingham"

Inglismaa sõjaväelased
Mõrvarid
Sündinud 1590. aastatel
Surnud 1628
Suurbritannia rüütliseisus

Rüütliseisus (inglise keeles knighthood) on üks kõrgeimaid auavaldusi, mida on võimalik Ühendkuningriigis tänapäeval saavutada. Kuninganna (või keegi kuninglikust perekonnast kuninganna nimel) ülendab kandidaadi rüütliseisusse kas avalikul tseremoonial või eraviisiliselt. Tseremoonial kuninganna lööb kandidaadi rüütliks ja annab talle üle tiitlitunnistuse. Rüütliseisus ei ole päritav.
 
Vaimulike rüütliseisusse ülendamisel ei toimu rüütlikslöömise tseremooniat, nad ei saa ka kasutada tiitlit "Sir" oma nime ees.

Eesti päritolu Austraalia mäeinsener ja tööstur Sir Arvi Parbo, Kt. Bach (1926–2019) oli arvatavasti ainus rüütliseisuses eestlane; 1978. aastal löödi ta rüütliks teenete eest Austraalia tööstuse arendamisel.

Aurüütliseisus
Välisriikide kodanike (välja arvatud Rahvaste Ühenduse kuningriikide kodanikud) rüütliseisusse ülendamisel ei toimu rüütlikslöömise tseremooniat, nad ei saa ka kasutada tiitlit sir oma nime ees. Välisriikide kodanikele antud rüütliseisust nimetatakse aurüütliseisuseks (honorary knighthood), mida võib pidada sümboolseks rüütliseisuseks. Rüütli autiitel tekib neil enamasti sellest, kui neid ülendatakse mõne Briti rüütliordu kõrgema astme liikmeks, millega kaasnevad automaatselt õigused rüütliseisuse saamiseks.

Enim kordi on aurüütliseisusse ülendatud välisriikide monarhe – kuningaid ja kuningannasid, keisreid, sultaneid, šeike, printse ja suurhertsogeid.

Näiteid teistest valdkondadest
Allikas:  List of honorary British knights and dames

Kunst ja meelelahutus
Maurice Druon, KBE – Prantsusmaa
Mstislav Rostropovitš, KBE – USA 
Steven Spielberg, KBE – USA 
Franco Zefirelli, KBE – Itaalia

Poliitika 
Benito Mussolini, GCB (aastast 1928, annulleeritud 1940) – Itaalia
Ronald Reagan, GCB – USA 
Josip Broz Tito, GCB – Jugoslaavia 
Robert Mugabe, GCB (aastast 1994, annulleeritud 2008) – Zimbabwe
Václav Havel, GCB – Tšehhi Vabariik
Helmut Kohl, GCMG – Saksamaa 
Nursultan Nazarbajev, KCMG – Kasahstani '"Rahvuse liider"  
Eduard Ševardnadze, KCMG – Gruusia

Sõjandus
Johan Laidoner, KCMG – Eesti   
Carl Gustaf Emil Mannerheim, GBE – Soome
Dwight D. Eisenhower, GCB, OM – USA 
Georgi Žukov, GCB – NSVL
Mihhail Malinin, KBE – NSVL (rindejuhataja Teises maailmasõjas)
Colin Powell, KCB – USA

Äri
Bill Gates, KBE – USA

Muu
Ema Teresa, OM – India 
Sergei Kruglov, KBE – NSVL (Jalta ja Potsdami konverentsi turvamine)
Pelé, KBE –Brasiilia

Lühendite seletus
KBE – Briti impeeriumi ordu rüütelkomandör
GBE – Briti impeeriumi ordu suurristi rüütel
KCMG – Püha Miikaeli ja Püha Jüri ordu rüütelkomandör
GCMG – Püha Miikaeli ja Püha Jüri ordu suurristi rüütel
KCB – Bathi ordu rüütelkomandör
GCB – Bathi ordu suurristi rüütel
OM – Teenete ordu (Order of Merit) liige

Viited

Suurbritannia
Tiitlid
Arup

Arup on Suurbritannias asuv rahvusvaheline firma peakorteriga Londonis, mis pakub ehitusvaldkonnas professionaalseid inseneriteenuseid. 

Firma on spetsialiseerunud ehitiste kavandamise, planeerimise, projekteerimise, projektijuhtimise ja ehitusnõustamisele, arvestades ehituskeskkonna kõiki aspekte. Arup tegutseb üle maailma. Firmal on 92 bürood 37 riigis ja töötajaid kokku üle 10 000. Arup on eri projektidesse kaasatud rohkem kui 160 riigis.

Asutamine ja reorganiseerimine
1946. aastal asutas Ove Arup Londonis omanimelise firma Ove N. Arup Consulting Engineers, mis 1946. aastal sai uue nime – Ove Arup & Partnerid.

1963. aastal asutasid Ove Arup ja arhitekt Philip Dowson uue firma Arup Associates, mis osutas arhitekti- ja inseneriteenust.

1970. aastal asutati uus firma Ove Arup Partnership, mis sai emafirmaks juba olemasolevatele firmadele – nii Ove Arup & Partnersile kui ka Arup Associatesile. Alates aastast 2000 on firma tuntud lihtsalt kui Arup.

Arupi tuntud töid
Sydney ooperiteater
Georges Pompidou keskus Pariisis
Tappan Zee sild New Yorgis
Øresundi sild Taani ja Rootsi vahel
Millenniumi sild Londonis
Coventry katedraal Kesk-Inglismaal

Kirjandus
David Dunster. Arups on Engineering. Berlin: Ernst and Sohn, 1999 
Degenhard Sommer, Herbert Stöcher, Lutz Weiβer. Ove Arup & Partners: Engineering the Built Environment. Basel-Berlin-Boston: Birkhäuser Verlag, 1994, ISBN 3-7643-2954-8 (inglise/saksa)

Välislingid

Arup Group TEA entsüklopeedias
Arupi koduleht

Suurbritannia ettevõtted
Ehitusettevõtted
John Felton (märter)

John Felton (surnud 8. augustil 1570) oli inglise katoliku märter, kes hukati Elizabeth I valitsusajal.

Pea kõik, mida Feltoni elust teatakse, pärineb tema tütre Frances Salisbury jutustusest. Käsikirjas on lünk kohas, kus peaks olema Feltoni vanus. Öeldud on, et ta oli jõukas mees ja pärines Norfolkist. Felton elas Bermondsey Abbeys Southwarki lähedal. Ta oli "väikest kasvu tõmmu mees". Tema naine oli olnud Elizabeth I mängukaaslane, Mary I õuedaam ning ühe Mary audiitori (juriidiline ametnik paavstlikus õukonnas) lesk. Ta oli märter Thomas Feltoni isa.

Felton vahistati, kuna ta kinnitas Londoni piiskopi palee värava külge Saint Pauli katedraali lähedal paavst Pius V bulla "Regnans in Excelsis" ("valitsemas kõrgel"), mis milles paavst ekskommunikeeris kuninganna Elizabethi. See oli riigireetmine, kuna dokumenti, mis vabastas Elizabethi alamad lojaalsusest kuningannale, tuli Inglismaal levitada, enne kui see juriidiliselt jõustus. Feltoni tegu lõpetas senise tolerantsuse nende katoliiklaste suhtes, kes käisid aeg-ajalt kodukirikus, hoides oma tõelise usu enda teada. Peagi paistis reaktsioon õigustust leidvat: Piuse kirjutise levitamisest Inglismaal sai ajendi Ridolfi vandenõu, mille käigus Norfolki hertsog was kavatses röövida või mõrvata kuninganna Elizabethi, panna troonile Šoti kuninganna Mary ning seejärel temaga abielludes saada de facto kuningaks.

Kohtutoimikute andmeil pani Felton teo toime 11 paiku õhtul 24. mail 1570, kuid Salisbury väitel juhtus see kahe ja kolme vahel järgmise päeva hommikul. Felton sai bullad Calais's ning andis ühe oma sõbrale William Mellowes'ile Lincoln's Innist. See eksemplar avastati 25. mai hommikul ning piinapingil rääkis Mellowes Feltonist, kes vahistati 26. mail. Felton võttis teo kohe omaks ja ülistas seda, "väites riigivastaselt, et kuninganna ... ei peaks olema Inglismaa kuninganna". Ta saadeti ikkagi piinapingile, kuna võimud püüdsid tema tunnistuse abil veeretada süü Hispaania saadiku Guerau de Spesi peale. 4. augustil mõisteti Felton süüdi ja poodi neli päeva hiljem Saint Pauli kiriku aias Londonis. Köie otsast võeti ta elavana alla neljakskiskumise jaoks. Tütre sõnul lausus Felton kord või kaks Jeesuse nime, kui timukas ta südant peos hoidis. 1886. aastal kuulutas paavst Leo XIII John Feltoni õndsaks. 

Elizabethi riiklike dokumentide seas on säilinud kohtuistungi materjalid ning kuninganna salanõukogu paberid suhete kohta Hispaaniaga, mida säilitataks Public Record Office'is.

Viited

Kirjandus
 Lock, Julian, "Felton, John (d.1570)". Dictionary of National Biography. London: Smith, Elder & Co. 1885–1900
 Herbermann, Charles, ed (1913). "Bl. John Felton". Catholic Encyclopedia. Robert Appleton Company

Surnud 1570
Märtrid
Suurbritannia Salanõukogu

Suurbritannia salanõukogu (Privy Council of the United Kingdom; täisnimega Tema Majesteedi Auväärseim Salanõukogu, inglise keeles Her Majesty's Most Honourable Privy Council) on Suurbritannia monarhi ametlik nõunike kogu. Enamik selle liikmeist on kogenud poliitikud, kes kuuluvad (või on kuulunud) Suurbritannia parlamendi alam- või ülemkotta.

Ajaloolise Inglismaa salanõukogu järeltulijana oli salanõukogu mõjuvõimas institutsioon, kuid selle poliitilisi otsuseid langetab tänapäeval üksnes üks selle komiteedest, Suurbritannia valitsuskabinet. Formaalselt nõustab nõukogu suverääni kuningliku prerogatiivi kasutamisel ning koos annavad nad (niḿe all Queen in Council) välja täidesaatvaid akte (Orders in Council). Salanõukogul endal on delegeeritud voli anda välja käske (Orders of Council), mis peamiselt reguleerivad mõningaid riiklikke institutsioone. Samuti nõustab salanõukogu suverääni kuninglike hartade väljaandmisel, mis annavad organisatsioonidele eristaatuse ning omavalitsustele linna või borough' staatuse.

Kuninganna ja salanõukogu koos kannavad ka mõningaid kohtulikke funktsioone, ehkki praktikas tegeleb juhtumite ärakuulamise ja otsuselangetamisega üksnes salanõukogu kohtukomitee (Judicial Committee of the Privy Council). Kohtukomitee koosneb kõrgematest kohtuametnikest, kes on määratud salanõunikeks: Ühendkuningriigi ülemkohtu kohtunikud, Inglismaa ja Walesi apellatsioonikohtu kohtunikud, Põhja-Iirimaa apellatsioonikohtu kohtunikud, Šotimaa kõrgeima tsiviilkohtu Inner House of the Court of Session kohtunikud, ja teiste Briti Rahvaste Ühenduse liikmesmaade kohtunikud. Varem oli salanõukogu kogu Briti impeeriumi (mitte Ühendkuningriigi) kõrgeim apellatsioonikohus ning see jätkab apellatsioonide vastuvõttu Briti Krooni sõltkondadelt, ülemereterritooriumitelt ja realt Briti Rahvaste Ühenduse liikmesmaadelt.

Suurbritannia valitsusasutused
Valitsemine
Tokyo Disneyland

Tokyo Disneyland (jaapani keeles 東京ディズニーランド, Tōkyō Dizunīrando) on üks Tokyo Disney Resort'i lõbustus- ja teemaparkidest Jaapanis. Asub Urayasu linnas Chiba prefektuuris Tōkyō lähedal.

Park avati 15. aprill 1983. See oli esimene Disney park, mis avati väljaspool USA-d .

Välislingid
Tokyo Disneylandi kodulehekülg hiina, inglise, jaapani ja korea keeles

Jaapani ehitised
Lõbustuspargid
Chiba prefektuur
Fieldsi medal

Fieldsi medal (inglise keeles Fields Medal, ametliku nimega International Medal for Outstanding Discoveries in Mathematics 'Rahvusvaheline medal väljapaistvate avastuste eest matemaatika alal') on rahvusvaheline matemaatikaautasu, mida annab välja Rahvusvaheline Matemaatikaunioon iga nelja aasta tagant toimuvatel rahvusvahelistel matemaatikute kongressidel. See antakse iga kord mitmele eriti väljapaistvale alla 40 aasta vanusele matemaatikule. 

Fieldsi medal on kõige mainekam matemaatikaautasu ning seda loetakse Nobeli auhinna vasteks matemaatika alal. 

Fieldsi medali asutas Kanada matemaatik John Charles Fields. Seda anti esmakordselt välja Oslos 1936.

Fieldsi medali kavalerid
 1936 Lars Valerian Ahlfors (Soome), Jesse Douglas (USA)
 1950 Laurent Schwartz (Prantsusmaa), Atle Selberg (Norra)
 1954 Kunihiko Kodaira (Jaapan), Jean-Pierre Serre (Prantsusmaa)
 1958 Klaus Friedrich Roth (Suurbritannia), René Thom (Prantsusmaa)
 1962 Lars Hörmander (Rootsi), John Willard Milnor (USA)
 1966 Michael Francis Atiyah (Suurbritannia), Paul Joseph Cohen (USA), Alexander Grothendieck (kodakondsuseta), Stephen Smale (USA)
 1970 Alan Baker (Suurbritannia), Heisuke Hironaka (Jaapan), Sergei Novikov (Nõukogude Liit), John Griggs Thompson (USA)
 1974 Enrico Bombieri (Itaalia), David Bryant Mumford (Suurbritannia)
 1978 Pierre René Deligne (Belgia), Charles Louis Fefferman (USA), Grigori Margulis (Nõukogude Liit), Daneil Quillen (USA)
 1982 Alain Connes (Prantsusmaa), William Thurston (USA), Shing-Tung Yau (Hongkong)
 1986 Simon Donaldson (Suurbritannia), Gerd Faltings (Lääne-Saksamaa), Michael Freedman (USA)
 1990 Vladimir Drinfeld (Nõukogude Liit, Vaughan F. R. Jones (Uus-Meremaa), Shigefumi Mori (Jaapan), Edward Witten (USA)
 1994 Jean Bourgain (Belgia), Pierre-Louis Lions (Prantsusmaa), Jean-Christophe Yoccoz (Prantsusmaa), Jefim Zelmanov (Venemaa)
 1998 Richard Borcherds (Suurbritannia), Timothy Gowers (Suurbritannia), Maksim Kontsevitš (Venemaa), Curtis T. McMullen (USA)
 2002 Laurent Lafforgue (Prantsusmaa), Vladimir Vojevodski (Venemaa)
 2006 Andrei Okounkov (Venemaa), Grigori Perelman (Venemaa), Terence Tao (Austraalia), Wendelin Werner (Prantsusmaa)
 2010 Elon Lindenstrauss (Iisrael), Ngô Bảo Châu (Vietnam, Prantsusmaa), Stanislav Smirnov (Venemaa), Cédric Villani (Prantsusmaa)
 2014 Artur Ávila (Brasiilia, Prantsusmaa), Manjul Bhargava (Kanada, USA), Martin Hairer (Austria), Maryam Mīrzākhānī (Iraan; esimene medali saanud naine)
 2018 Caucher Birkar (Iraan), Alessio Figalli (Itaalia), Peter Scholze (Saksamaa), Akshay Venkatesh (Austraalia)
 2022 Hugo Duminil-Copin (Prantsusmaa), June Huh (USA), James Maynard (Suurbritannia), Marõna Vjazovska (Ukraina)

Vaata ka
Nevanlinna preemia
Abeli auhind

Matemaatika
Medalid
Noor Leninlane

Noor Leninlane oli Tallinnas 1941. aasta jaanuarist kuni juulini ilmunud ajakiri, ELKNÜ Keskkomitee häälekandja. Ajakirja väljaandja oli kirjastus Poliitiline Kirjandus.

Ajakirja toimetaja oli  ELKNÜ KK propagandasekretär Vladimir Petrvovõhh.

Ajakiri ilmus kord kuus, ühtekokku ilmus seitse numbrit.

Eesti endised ajakirjad
Eestimaa Leninlik Kommunistlik Noorsooühing
Eesti NSV poliitika
Kopenhaageni metroo

Kopenhaageni metroo (taani keeles København Metro) on Taani pealinnas Kopenhaagenis töötav metroosüsteem.

Metrool on kaks liini. Esimene liin avati Nørreporti ja Lergravsparkeni vahel 19. oktoobril 2002. Teine liin Nørreporti ja Frederiksbergi vahel avati 29. mail 2003. Praegu on metrool 22 jaama. Kogupikkus on 21,3 kilomeetrit. Rajamisel on veel kaks liini (M3, M4) sh 17 jaamaga ringliin ümber kesklinna (avatakse 2018). Kasutusel on ilma juhtideta rongid, mida jälgitakse ühtsest juhtimiskeskusest.

Metrood kasutab umbes 115 000 inimest päevas.

Liinid

Välislingid
Kopenhaageni metroo kodulehekülg

Kopenhaagen
Metroo
Favoriit (ajakiri)

Favoriit oli 1993. aasta septembrist kuni 1999. aasta jaanuarini ilmunud eestikeelne üldhuvitav ajakiri. Algul asus ajakirja toimetus Tartus, seejärel Tallinnas. Aastatel 1993–1995 oli ajakirja väljaandja AS Zett, 1996. aastal AS Postimees ja 1997–1999 AS Eesti Ajakirjade Kirjastus. Ajakirja peatoimetajad olid Priit Pullerits ja Kiur Aarma.

Ajakiri ilmus üks kord kuus.

Välislingid 
 Andres Põld "Ajakiri Favoriit lõpetab ilmumise" Eesti Päevaleht, 6. jaanuar 1999

Eesti endised ajakirjad
RusAiri lend 9605

RusAiri lennu 9605 õnnetus juhtus Venemaal Petroskoi lennuvälja lähedal 20. juunil 2011. 

Lennufirma Rusair Moskvast saabunud reisilennuk Tupolev Tu-134 süttis hädamaandumisel maanteele.

Pardal oli 43 reisijat ning üheksa meeskonnaliiget. Kohapeal hukkus 44 inimest, teiste hulgas jalgpallikohtunik Vladimir Pettai ja viis tuumaenergeetikaettevõtete esindajat. 26. juuniks oli hukkunute arv tõusnud 47-ni. 

Septembris 2011 avaldatud uurimiskomisjoni raporti järgi olid õnnetuses süüdi pilootide vead, navigaatori alkoholijoove, puudulik teave ilmaoludest ja ebapiisav maapealne varustus.

Välislingid 
http://www.delfi.ee/news/paevauudised/valismaa/fotod-ja-video-karjalas-hukkus-lennuonnetuses-44-inimest.d?id=48186269
Haiglas suri Petroskoi lennuõnnetuse üle elanud 9-aastane poiss, Eesti Päevaleht, 22. juuni 2011
Petroskoi lennuõnnetuse ohvrite arv tõusis 47-ni, Delfi, 26. juuni 2011

Lennuõnnetused
2011
Surnud 28. juunil

''Siin loetletakse 28. juunil surnud tuntud inimesi.
1853 – Claus Mohr, saksa klassikaline filoloog
1914 – Franz Ferdinand
1927 – Otto Bache, taani maalikunstnik
1935 – Edgar Meywald, Eesti arst
1936 – Alexander Berkman, Vene päritolu kirjanik ja aktivist
1939 – Vassili Pruul, eesti relvasepp
1942 – Janka Kupała, Valgevene kirjanik
1949 – Endel Redlich, eesti metsavend
1961 – Yrjö Leino, Soome kommunistlik poliitik
1962 – Jānis Zutis, läti ajaloolane
1968 – Unto Mononen, soome helilooja ja muusik
1971 – Antanas Venclova, leedu kirjanik, kirjanduskriitik ja tõlkija
1973 – Feodor Klement, Vene ja Eesti füüsik, Tartu Riikliku Ülikooli rektor
1976 – Karin Ruus, eesti näitleja ja lavastaja
 1976 – Maggie Gripenberg, soome tantsija
1979 – Konstantin Kasekivi, eesti laulja 
1980 – Ago Saller, eesti näitleja
 1980 – Keijo Liinamaa, Soome ühiskonnategelane ja sõltumatu poliitik
1981 – Terry Fox, Kanada sportlane
1982 – Adolf Portmann, Šveitsi zooloog
1983 – Jaan Sammul, eesti näitleja 
1988 – Kurt Raab, saksa näitleja
1989 – Ivar Kull, eesti loogik, matemaatik ja informaatik
1992 – Mihhail Tal, Läti maletaja
  1992   – Valfried Gutmann, Eesti sõjaväelane
1998 – Juhan Kahk, eesti ajaloolane
1999 – Hilde Krahl, Austria näitleja
 1999 – Anatoli Paal, majandustegelane
2001 – Mortimer Adler, ameerika filosoof ja aimekirjanik
2003 – Ants Erm, eesti keemik
 2003 – Wim Slijkhuis, Hollandi kergejõustiklane
2004 – Steve Vermaut, Belgia jalgrattur
 2004 – Thomas Zereske, Saksamaa aerutaja
 2004 – Hanno Sillamaa, eesti tehnikateadlane
2005 – Tuuli Koort, eesti kunstiajaloolane
2006 – George Unwin, briti hävituslendur 
 2006 – Mahmoud Mestiri, Tuneesia poliitik ja diplomaat 
 2006 – Fernando Sanchez, belgia-hispaania päritolu USA moekunstnik 
 2006 – Jim Baen, USA kirjastaja
 2006 – Andres Oks, eesti näitleja 
2007 – Kiichi Miyazawa, Jaapani poliitik, peaminister 1991–1993 
 2007 – Leo Burmester, USA näitleja 
 2007 – Erich Kaup, eesti ajaloolane
2008 – Nicolae Linca, Rumeenia poksija
 2008 – Kaljo Ilus, eesti ajakirjanik
2009 – Lucia Lauria Vigna, itaalia ülipikaealine 
 2009 – Rita Keane, iiri laulja 
 2009 – Mánthos Athinéos, kreeka varjuteatri tegija 
 2009 – Yu Hyun-mok, Lõuna-Korea filmirežissöör 
 2009 – Josep Maria Guix Ferreres, hispaania piiskop 
 2009 – Fred Travalena, USA koomik 
 2009 – Terry Black, Kanada laulja 
 2009 – A. K. Lohithadas, India stsenarist ja režissöör 
 2009 – Billy Mays, USA televisioonitöötaja
 2009 – Huibert Boumeester, hollandi pangajuht 
 2009 – Peeter Meriläinen, eesti põllumajandustegelane ja majandijuht
2010 – Robert Byrd, USA poliitik 
2011 – Aleksei Mažukov, vene helilooja
 2011 – Ants Paju, eesti ajakirjanik ja poliitik
 2011 – Angélico Vieira, portugali laulja ja seriaalinäitleja
2013 – Silvi Vrait, eesti laulja
2018 – Christine Nöstlinger, austria lastekirjanik
2022 – Toomas Kirss, eesti teleprodutsent ja režissöör

Juuni, 28.
Abiks Agitaatorile

Abiks Agitaatorile oli Tallinnas 1945. aasta aprillist kuni 1961. aasta veebruarini ilmunud väikeseformaadiline ajakiri, EKP Keskkomitee Propaganda ja Agitatsiooniosakonna väljaanne. 

1945–1946 ilmus ajakiri ebaregulaarselt, 1947 3 korda kuus, 1948–1959 2 korda kuus, 1960–1961 1 kord kuus.

Abiks Agitaatorile lõpetas ilmumise seoses ühenemisega ajakirjaga Küsimused ja Vastused.

Aastatel 1948–1959 ilmus ajakirjal ka venekeelne paralleelväljaanne В помощь агитатору.

Eesti endised ajakirjad
Eesti NSV poliitika
Surnud 1. juulil

''Siin loetletakse 1. juulil surnud tuntud isikuid.

1876 – Mihhail Bakunin, anarhist
1860 – Charles Goodyear, USA leiutaja
1896 – Harriet Beecher Stowe, Ameerika Ühendriikide kirjanik
1925 – Erik Satie, prantsuse helilooja
1936 – Hovhannes Abeljan, armeenia näitleja
1937 – Mihkel Tõnishof, eesti kunstnik
1941 – Johannes Vellerind, Eesti sõjaväelane
1944 – Aleksander Paldrok, eesti arstiteadlane ja sõjaväelane
1946 – Liudas Gira, leedu luuletaja, proosakirjanik ja kirjanduskriitik
1950 – Eliel Saarinen, soome arhitekt
1958 – Meta Luts, eesti näitleja 
1961 – Jānis Endzelīns, läti keeleteadlane
 1961 – Louis-Ferdinand Céline, prantsuse kirjanik
1964 – Pierre Monteux, Prantsuse ja Ameerika dirigent
1966 – Karl Pärna, eesti geoloog ja geograaf
1969 – Helmuth Kippar, Eesti jalgpallur
1974 – Juan Perón, Argentina sõjaväelane ja poliitik
1976 – Hermine Elisabeth Jürgens (Äksi nõid), eesti muusikapedagoog, ravitseja ja selgeltnägija
1977 – Hugo Valma, eesti eripedagoog
1984 – Víctor Avendaño, Argentina poksija
1990 – Ivan Serov, Nõukogude Liidu julgeoleku- ja luuretöötaja
1991 – Michael Landon, Ameerika Ühendriikide näitleja, kirjanik, režissöör ja produtsent
1993 – Olev Türn, eesti spordiajakirjanik
1995 – Julius Toome, eesti põllumees ja Vabadussõja veteran
1997 – Robert Mitchum, Ameerika Ühendriikide filminäitleja, helilooja ja laulja
1998 – Kaja Kärner, eesti kunstnik
1999 – Sylvia Sidney, USA näitleja
 1999 – Edward Dmytryk, USA filmilavastaja
2000 – Melanie Kukk, eesti kunstnik
2004 – Marlon Brando, USA näitleja
2005 – Olev Roosileht, eesti põllumajandustegelane
2006 – Robert Lepikson, eesti poliitik, äritegelane ja tuntud rallisõitja
2007 – Semjon Saunin, vene kirjanik ja ajakirjanik 
 2007 – Fjodor Družinin, vene aldimängija 
 2007 – krahv Gottfried von Bismarck, saksa aadlik ja ettevõtja, Otto von Bismarcki järeltulija 
2008 – Robert Harling, Briti tüpograaf, graafikadisainer, ajakirjanik ja kirjanik
 2008 – Erich Witte, saksa tenor 
 2008 – Jacques Roussel, prantsuse dirigent 
 2008 – Susanne Miller, saksa ajaloolane 
 2008 – Dejan Medaković, serbia kirjanik ja ajaloolane 
 2008 – Clay Felker, USA ajakirjanik 
 2008 – Mati Rebane, eesti näitleja 
 2008 – Mogens Glistrup, Taani poliitik 
 2008 – John Pont, USA jalgpallitreener
 2008 – Leonardo Pennario, USA pianist
 2008 – Mel Galley, Briti kitarrist
 2008 – Jules Tygiel, USA pesapalliajaloolane 
 2008 – Mark Dean Schwab, USA surmamõistetud mõrvar 
2009 – Ljudmila Zõkina, vene laulja
2010 – Hilda Kasela, eesti pikaealine 
 2010 – Johannes, endine Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku juhi kohusetäitja ja Soome õigeusu kiriku peapiiskop 
 2010 – Tommy Tabermann, Soome luuletaja ja poliitik
2013 – Gvido Skulte, läti filmioperaator
2015 – Nicholas Winton, briti filantroop
2021 – Louis Andriessen, hollandi helilooja
 2021 – Voldemar Kolga, eesti psühholoog

Juuli, 01.
Kaardi üldistamine

Kaardi üldistamine on sisu valiku ja üldistamise protsess kaartide koostamisel. Selle eesmärk on kujutatud nähtuste tüüpilisi jooni ja iseloomulikku omapära säilitada ja need vastavalt kaardi kasutusalale, teemale ja mõõtkava võimalustele kaardil esile tõsta. 

Kõige rohkem mõjutab kaardi üldistamist kaardi mõõtkava, nt 1 km² pindalaga maa-ala kujutatakse:
1 m² kaardil mõõtkavaga 1:1000
1 dm² kaardil mõõtkavaga 1:10 000 
1 cm² kaardil mõõtkavaga 1:100 000
1 mm² kaardil mõõtkavaga 1:1 000 000.
Loomulikult on võimatu igal juhul sama täpsuse ja põhjalikkusega maastikku kaardile panna. Väiksemad ja vähem tähtsad objektid jäetakse sageli kõrvale; mida väiksem on mõõtkava, seda rohkem on selliseid objekte. 

Ka väiksed detailid ei ole tähtsad ja isegi segavad kaardi lugemist. Näiteks mäeahelike kulgemisest mäestikus saab hea ettekujutuse ainult väikesemõõtkavalise kaardi abil, topograafiline kaart selleks ei sobi.

Erinevates loodustingimustes on samadel objektidel erinev tähtsus, näiteks kõrbete ja poolkõrbete kaartidel on kaevud väga olulised, kuid neid ei märgita veega varustatud piirkondade kaartidele.

Üldistuse määr sõltub ka kaardi kasutusalast. Näiteks "Suure maailma atlase" kaartidel on kaardi sisu väga põhjalik, aga kooliatlases peaks olema sisu lihtsustatud kooli ainekava piirides.

Kaardi üldistamise põhimõtted:
objektide valik (kaardi sisu on piiratud vajalike objektidega, muud objektid jäetakse kõrvale);
kontuuride lihtsustamine (detailide arv väheneb, aga säilitatakse kontuuride omapära);
kvantitatiivsete näitajate üldistamine (nt leppemärkide "asula alla 500 inimesega" ning "asula 500–2000 inimesega" asemel kasutatakse leppemärki "asula alla 2000 inimesega");
nähtuste kvalitatiivsete näitajate üldistamine (nt okas- ja lehtmetsade asemel kujutatakse lihtsalt metsi);
eraldi objekte kujutatakse koos (nt eraldi ehitiste asemel kujutatakse asulate leppemärke).

Välislingid
Значение слова "Генерализация картографическая" в Большой Советской Энциклопедии

Kartograafia
Beersel

Beersel on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Flaami Brabandi provintsis. Beersel asub umbes 12 km Brüsselist edelas.

Esimene kirjalik ülestähendus pärineb aastast 847, mil asula nime kirjutati ladina keeles kujul Bersalis.

Beersel on tuntud lossi poolest, mida on esmakordselt mainitud 12. sajandil.

Asulad
1977. aasta 1. jaanuaril moodustatud Beerseli vald jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:

Tuntud inimesi
 Guillaume Dufay (1397–1474), helilooja
 Herman Teirlinck (1879–1967), kirjanik
 Karel Van Miert (1942–2009), endine Euroopa Komisjoni liige

Vaata ka
 Beerseli loss

Viited

Välislingid

 Koduleht (hollandi keeles)
 Histoire de la commune de Beersel, photos,.. 

Belgia asulad
Flandria vallad
Flaami Brabandi provints
Immatrikulatsioon

Immatrikulatsioon (ladina in 'sisse' + hilisladina  mātrị̄cula 'nimistu') on üliõpilase matriklisse (ülikooli vastuvõetud üliõpilaste ametlikusse nimistusse) kandmine. Immatrikulatsioon tähendab ka üliõpilaste pidulikku vastuvõtmist. Immatrikulatsiooni vastandtegevus on eksmatrikulatsioon.

Vaata ka 
Eksmatrikulatsioon

Viited
Pahupidikooli isemoodi lood

"Pahupidikooli isemoodi lood" on Louis Sachari kirjutatud raamat Pahupidikooli lugude sarjast. Raamatu on tõlkinud eesti keelde Leelo Märjamaa ja illustreerinud on selle Hillar Mets. Raamatu originaalpealkiri on "Sideways Stories From Wayside School" ja see on kirjutatud 1978. aastal. Eesti keeles ilmus raamat 2008. aastal.

Sisu
Pahupidikool pidi olema ühekorruseline hoone, kus oleks kõrvuti kolmkümmend klassiruumi. Kuid selle asemel ehitati kolmekümnekorruseline hoone, igal korrusel üks klassiruum. 

(Ehitajad mõistagi vabandasid.) 

See on kindlasti üks põhjus, miks selles koolis juhtub kummalisi ja koomilisi asju, eriti kolmekümnendal korrusel. Seal kohtate proua Mürki, kooli kõige kurjemat õpetajat, kes vihkab lapsi, kuid armastab õunu, ja proua Pärlit, kelle puhul kaks pluss kaks võib mõnikord olla lausa nelikümmend kolm. Selles koolis käivad lapsed, kes vahetavad nimesid, loevad tagurpidi, üritavad oma varbaid õpetajale maha müüa või teesklevad surnud rotte. 

See on üks lõbus, veider pahupidimaailm.

Vaata lisaks
Pahupidikool kukub kokku

Ameerika Ühendriikide kirjandus
August Aoneem

August Eduard Aoneem (kuni 1935 August Eduard Lassmann; 23. märts 1886 Pajaka vald, Harjumaa – 8. mai 1955 Tallinn) oli eesti arst.

Ta õppis 1921–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas arsti astme väärilisena. Akadeemiliselt kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.

1907–1910 teenis ta velskrina Vene sõjaväes, 1910–1911 kuulus Harjumaa tervishoiukomisjoni, oli 1911–1913 kreisivelsker, 1913–1918 Tallinna kohtuarsti abi, 1918–1920 teenis Vabadussõjas.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Tallinnas sisehaiguste ja lastearstina, oli 1930. aastail Tallinna 3. ambulatooriumi arst ja linna vaestearst. 1942–1950 oli ta Tallinna Keskhaigla ja alates 1950 Tallinna TSN Täitevkomitee tervishoiuosakonna kohtumeditsiini ekspert, ka krooniliste haigete haigla ordinaator.

August Aoneem oli ka Jaan Tombi nimelise Kultuurimaja meeskoori laulja.

Eesti arstid
Arstide Koja liikmed
Eesti lauljad
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1886
Surnud 1955
Edmund Dalton

Edmund Karl Dalton (11. september 1887 – 27. veebruar 1972 Saue) oli eesti arst.

Ta lõpetas Tomski ülikooli arstiteaduskonna 1912.

Töötas Venemaal, osales Esimeses maailmasõjas, opteerus 1920 Eestisse, kus asus tööle Nissi jaoskonnaarstina. 1942–1944 oli ta Haapsalu jaoskonnaarst ja 1944 Kukruse ambulatooriumi juhataja. Seejärel pöördus tagasi Nissi jaoskonnaarsti kohale, kus töötas veel 1957.

Kirjandus 

 Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1940–1960. Lk. 147.

 
Eesti arstid
Arstide Koja liikmed
Sündinud 1887
Surnud 1972
Johann Christoph Henckel

Johann Christoph Henckel (28. august/8. september 1736 Järva-Jaani – 1800) oli Eesti vaimulik.

Ta sündis Järva-Jaanis. Usuteadusliku hariduse sai ta (immatrikuleeriti aastal 1755) Halle Ülikoolis. Ordineeriti 14. juunil/25. juunil 1760 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1760–1776 Risti ja Harju-Madise koguduse õpetaja. Lahkus 5. veebruaril/16. veebruaril 1776 pastoriametist, kuna ettevõtja major Lauw Põltsamaalt kindlustas talle sissetuleku (Lauw arvetes on teda märgitud aastatel 1783 ja 1785 nimeliselt). Enne surma oli Tartu lähedal väikese mõisa rentnik.

Henckel tõlkis piiblilood eesti keelde pealkirja all Jummala surest Teggudest Mailma peal, raamatud trükiti Tallinnas (I jagu aastal 1774, 152 lk.; II jagu aastal 1779, 153–328 lk.; III jagu aastal 1789, 329–495 lk.), milles võib veenduda autori heas keeletundmises. Samuti ka Eesti-Ma Rahwa Kalendri (1776–1785) lisas. Andis välja eestikeelsed trööstilaulud.

Isiklikku 
Tema isa Johann Heinrich Henckel oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, vanaisa Johann Christoph Schwabe oli Ambla Maarja koguduse õpetaja, onu Johann Heinrich Schwabe oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja, vanaonu Peter Schwabe oli Paide ja Türi Püha Martini koguduse õpetaja.

Viited 

Harju-Madise koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Sündinud 1736
Surnud 1800
Kozlovka

Kozlovka on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis, Kozlovka rajooni keskus. Asub Volga paremal kaldal.

1967 sai linnaõigused.

Viited

Välislingid 
Kozlovka koduleht

Venemaa linnad
Tšuvaššia
Christine Lagarde

Christine Madeleine Odette Lagarde (sünninimi Lallouette; sündinud 1. jaanuaril 1956 Pariisis) on Prantsusmaa poliitik. Ta on alates 1. novembrist 2019 Euroopa Keskpanga president.

Ta on hariduselt tööõigusele spetsialiseerunud jurist.

Christine Lagarde kuulub Rahvaliikumise Liitu. Aastatel 2005–2007 oli ta Prantsusmaa kaubandusminister, seejärel lühikest aega Prantsusmaa põllumajandus- ja kalandusminister ning juunist 2007 kuni juunini 2011 Prantsusmaa rahandusminister. 2011–2019 oli ta Rahvusvahelise Valuutafondi peadirektor.

Seosed Eestiga
 Reedel 04. novembril 2022 külastas ta Eestist, talle kingiti haapsalu sall ning ta esines Eesti Pangas Ragnar Nurkse loengusarjas teemal „Rahapoliitika euroalal“. 

Prantsusmaa poliitikud
Sündinud 1956

Viited
Carl Friedrich Landesen

Carl Friedrich Landesen (18/30. aprill 1802 – 25. juuni/7. juuli 1883) oli Tallinna raehärra 9/21. detsembrist 1856 kuni 1878. aastani.

Tallinna rae liikmed
Baltisakslased
Sündinud 1802
Surnud 1883
Jacque Fresco

Jacque Fresco (13. märts 1916 New York – 18. mai 2017 Sebring, Florida, USA) oli iseõppinud ehitusinsener (structural designer), teadusfilosoof, kunstnik (concept artist) ja futuroloog. 

Fresco kirjutas ja pidas loenguid paljudel elualadel, keskendudes jätkusuutlike linnade holistilisele kujutamisele ja väljatöötamisele, energiaefektiivsusele, loodusressursside majandamisele (ressursipõhise majanduse kaudu), küberneetilisele tehnoloogiale (cybernated technology), automatiseerimise täiustamisele (advanced automation) ja teaduse rakendamise võimalustele ühiskonnas (mis kasu tooks teadusliku meetodi rakendamine ühiskonna arengule). Koos kolleeg Roxanne Meadowsiga lõid nad Floridas organisatsiooni Veenuse Projekt (The Venus Project), mille juht Fresco ise ka oli. 

Lisaks mitmele raamatule populariseeris Fresco oma vaateid kolme dokumentaalfilmi kaudu. Need on "Future By Design", "Zeitgeist: Addendum" ja "Zeitgeist: Edasiminek" ("Zeigeist: Moving Forward"). 

Tema Veenuse projekt on inspireerinud paljusid aktiviste üle maailma koopereeruma ja organisatsiooni vaateid edasi andma.

Vaata ka 
Veenuse Projekt
Zeitgeisti liikumine
Ressursipõhine majandus 

Ameerika Ühendriikide inimesed
Keskkonnakaitsjad
Ameerika Ühendriikide üle 100-aastased
Sündinud 1916
Surnud 2017
Senegali jalgpallikoondis

Senegali jalgpallikoondis on Senegali rahvuskoondis jalgpallis.

2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste avamängus võitis Senegali koondis 1:0 valitsevaid meistreid, prantslasi.

2022. aastal tuli Senegal esmakordselt Aafrika meistriks. Enne seda oli Aafrika rahvaste karikavõistlustel parimaks tulemuseks teine koht 2002. ja 2019. aastal.

Mängijad

Praegune koosseis 
Senegali koondis 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel:
Väravavahid: Seny Dieng, Édouard Mendy, Alfred Gomis
Kaitsjad: Saliou Ciss, Kalidou Koulibaly, Pape Abou Cissé, Abdoulaye Seck, Bouna Sarr, Ibrahima Mbaye, Abdou Diallo, Fodé Ballo-Touré
Poolkaitsjad: Idrissa Gueye, Nampalys Mendy, Pape Gueye, Cheikhou Kouyaté, Moustapha Name, Pape Matar Sarr, Mamadou Loum
Ründajad: Boulaye Dia, Sadio Mané, Keita Baldé, Habib Diallo, Bamba Dieng, Ismaïla Sarr, Famara Diédhiou, Mame Thiam

Varasemaid koosseise
Senegali koondis  2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel:
 Väravavahid: Kalidou Cissokho, Oumar Diallo, Tony Sylva
Kaitsjad: Habib Beye, Aliou Cissé, Ferdinand Coly, Oumar Daf, Lamine Diatta, Pape Malick Diop, Alassane N'Dou
Poolkaitsjad: Salif Diao, Pape Bouba Diop, Khalilou Fadiga, Amdy Faye, Makhtar N'Diaye, Moussa N'Diaye, Sylvain N'Diaye, Pape Sarr
Ründajad: Henri Camara, Souleymane Camara, El Hadji Diouf, Pape Thiaw, Amara Traoré

Senegali koondis 2018. aasta maailmameistrivõistlustel:
Väravavahid: Abdoulaye Diallo, Khadim N'Diaye, Alfred Gomis
Kaitsjad: Saliou Ciss, Kalidou Koulibaly, Kara Mbodji, Youssouf Sabaly, Lamine Gassama, Moussa Wagué
Poolkaitsjad: Idrissa Gueye, Salif Sané, Cheikhou Kouyaté (kapten), Cheikh N'Doye, Alfred N'Diaye, Badou Ndiaye
Ründajad: Moussa Sow, Mame Biram Diouf, Sadio Mané, Moussa Konaté, Diafra Sakho, Ismaïla Sarr, M'Baye Niang, Keita Baldé

Senegali koondis 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel:
Väravavahid: Abdoulaye Diallo, Edouard Mendy, Alfred Gomis
Kaitsjad: Saliou Ciss, Kalidou Koulibaly, Pape Abou Cissé, Salif Sané, Youssouf Sabaly, Lamine Gassama, Moussa Wagué
Poolkaitsjad: Idrissa Gana Gueye, Cheikhou Kouyaté, Alfred N'Diaye, Henri Saivet, Krépin Diatta, Badou Ndiaye, Sada Thioub
Ründajad: Moussa Konaté, M'Baye Niang, Sadio Mané (kapten), Keita Baldé, Ismaïla Sarr, Mbaye Diagne

Peatreenerid
 Pape Alioune Diop (1982–1986)
 Peter Schnittger (1999–2000)
 Bruno Metsu (2000–2002)
 Guy Stéphan (2002–2005)
 Abdoulaye Sarr (2005–2006)
 Henryk Kasperczak (2006–2008)
 Lamine N'Diaye (2008)
 Amara Traoré (2009–2012)
 Joseph Koto (2012–2013)
 Alain Giresse (2013–2015)
 Aliou Cissé (2015–)

Jalgpallikoondised
Senegali jalgpall
Panama jalgpallikoondis

Panama jalgpallikoondis on Panama rahvuskoondis jalgpallis, mis esindab riiki alates 1938. aastast ja mida haldab Panama jalgpalliliit (FEPAFUT). Panama koondis on Põhja- ja Kesk-Ameerika jalgpalliliidu CONCACAF liige, kuuludes Kesk-Ameerika jalgpalliliitu. Jalgpallikoondise koduväljak on riigi pealinnas Panamás asuv Estadio Rommel Fernández.

Alates 1993. aastast on osaletud kaheksal korral CONCACAF Gold Cupil. Parimaks tulemus on olnud finaali jõudmine 2005. ja 2013. aasta turniiril. Mõlemal korral kaotati finaalis USA-le. 2009. aastal võideti Kesk-Ameerika koondiste turniir Copa Centroamericana.

Panama jõudis esmakordselt maailmameistrivõistlustele 2018. aastal.

Alates 2014. aastast on Panama koondise peatreener olnud colombialane Hernán Darío Gómez.

Statistika

Enim mänge 
Enim mänge Panama koondises pidanud mängijad. Seisuga 29. mai 2018. Paksus kirjas on toodud tegevmängijad.

Enim väravaid
Seisuga 29. mai 2018.

Välislingid 
 Panama jalgpalliliidu koduleht
 Panama FIFA kodulehel

Jalgpallikoondised
Panama sport
Outi Alanko-Kahiluoto

Satu Outi Kristiina Alanko-Kahiluoto (neiupõlvenimega Alanko; sündinud 14. juunil 1966 Oulus) on Soome poliitik, kirjandusteadlane ja filosoof. Alanko kuulub Rohelisse Liitu. Ta on Helsingi linnavalitsuse liige alates aastast 2005 ja Eduskunna liige aastast 2007.

2007. aasta parlamendivalimistel sai ta 4622 häält  ja 2011. aasta parlamendivalimistel 5240 häält .

Alanko on abielus teatrilavastaja Atro Kahiluotoga. Neil on kaks last .

Muusikud Ismo, Ilkka ja Petri Alanko on Outi Alanko-Kahiluoto nõod.

Viited

Välislingid
Outi Alanko-Kahiluoto kodulehekülg
Tutvustus Eduskunna lehel

Soome poliitikud
Sündinud 1966
Johann Schmidt

Johann Schmidt on olnud mitme tuntud inimese nimi:

Johann Christoph Schmidt, Eesti vaimulik (1705–1775)
Johann Heinrich Schmidt, Eesti vaimulik (1713–1808)
Johan Schmidt või Johann Schmidt, Eesti sõjaväelane
Johann Schmidt ehk Punane Kolp, koomiksitegelane
Helsingi valimisringkond

Helsingi valimisringkond (soome keeles Helsingin vaalipiiri, rootsi keeles Helsingfors valkrets) on üks Soome Vabariigi 15 valimisringkonnast Soome parlamendivalimistel. 

See asutati aastal 1952. See on ka ainuke valimisringkond Soomes, mis on ainult ühe linna valimisringkond.

Helsingi valimisringkonnast valitakse 22 parlamendiliiget 200–st.

Parlamendiliikmed 2015–

Roheline Liit 
 Outi Alanko-Kahiluoto
 Pekka Haavisto
 Emma Kari
 Antero Vartia
 Ozan Yanar

Vasakliit
 Paavo Arhinmäki
 Silvia Modig

Soome Rootsi Rahvapartei
 Eva Biaudet

Keskerakond
 Pekka Puska

Sotsiaaldemokraatlik Partei
 Tuula Haatainen
 Eero Heinäluoma
 Nasima Razmyar
 Erkki Tuomioja

Põlissoomlased
 Tom Packalén
 Mika Raatikainen
 Sampo Terho

Rahvuslik Koonderakond
 Jaana Pelkonen
 Wille Rydman
 Pertti Salolainen
 Sari Sarkomaa
 Juhana Vartiainen
 Ben Zyskowicz

Parlamendiliikmed 2011–2015

Rahvuslik Koonderakond
Ben Zyskowicz
Jan Vapaavuori
Sari Sarkomaa
Pertti Salolainen
Jaana Pelkonen
Lasse Männistö

Sotsiaaldemokraatlik Partei
Erkki Tuomioja
Eero Heinäluoma
Rakel Hiltunen
Päivi Lipponen

Roheline Liit
Osmo Soininvaara
Anni Sinnemäki
Pekka Haavisto
Outi Alanko-Kahiluoto

Põlissoomlased
Jussi Halla-aho
Tom Packalén
Juha Väätäinen

Vasakliit
Paavo Arhinmäki
Silvia Modig

Soome Rootsi Rahvapartei
Astrid Thors

Keskerakond
Mari Kiviniemi

Soome valimisringkonnad
Uusimaa valimisringkond

Uusimaa valimisringkond (soome keeles Uudenmaan vaalipiiri, rootsi keeles Nylands valkrets) on üks Soome Vabariigi 12 valimisringkonnast. 2011. aasta ja 2015. aasta Soome parlamendivalimistel valiti sealt 35 parlamendiliiget. 2019. aasta parlamendivalimistel valitakse 36 parlamendiliiget.

See asutati 1907. aastal.

Uusimaa valimisringkonnas asuvad Askola, Espoo, Hanko, Hyvinkää, Ingå, Järvenpää, Karjalohja, Karkkila, Kauniainen, Kerava, Kirkkonummi, Lapinjärvi, Lohja, Loviisa, Myrskylä, Mäntsälä, Nummi-Pusula, Nurmijärvi, Pornainen, Porvoo, Pukkila, Raseborg, Sipoo, Siuntio, Tuusula ja Vantaa.

Praegused parlamendiliikmed (alates 2019) 

Valimisringkonna valimisaktiivsus oli 2019. aasta Eduskunna valimistel 73,3%.

Parlamendiliikmed 2015–2019

Parlamendiliikmed 2011–2015

Rahvuslik Koonderakond
Jyrki Katainen
Pia Kauma
Leena Harkimo
Lauri Ihalainen
Sanna Lauslahti
Eero Lehti
Marjo Matikainen-Kallström
Outi Mäkelä
Tapani Mäkinen
Alexander Stubb
Kari Tolvanen
Raija Vahasalo

Sotsiaaldemokraatlik Partei
Maria Guzenina-Richardson
Maarit Feldt-Ranta
Mikael Jungner
Merja Kuusisto
Antti Lindtman
Matti Saarinen

Roheline Liit
Tuija Brax
Johanna Karimäki
Jani Toivola

Põlissoomlased
Johanna Jurva
Arja Juvonen
Timo Soini
Pietari Jääskeläinen
Mika Niikko
Jussi Niinistö
Pirkko Ruohonen-Lerner

Vasakliit
Kari Uotila

Soome Rootsi Rahvapartei
Thomas Blomqvist
Mikaela Nylander
Christina Gestrin

Kristlikud Demokraadid
Jouko Jääskeläinen

Keskerakond
Antti Kaikkonen
Paula Lehtomäki

Soome valimisringkonnad
Linguistica Uralica

Linguistica Uralica on Tallinnas alates 1965. aastast ilmuv Eesti Teaduste Akadeemia väljaantav teadusajakiri, mis avaldab soome-ugri ja samojeedi keeli käsitlevaid artikleid. 

Peatoimetaja on Tiit-Rein Viitso, toimetaja Väino Klaus. Artiklid on inglise, saksa või vene keeles.

Ajakiri ilmub 4 korda aastas.

Ajakirja nimi oli aastatel 1965–1989 Sovetskoje Finno-ugrovedenije (Советское финно-угрoведение), alates 1990. aastast kannab see praegust nime.

Välislingid

Ajakirja koduleht

Eesti teadusajakirjad
Ingliskeelsed Eesti ajakirjad
Venekeelsed Eesti ajakirjad
Saksakeelsed Eesti ajakirjad
Kalju Aigro

Kalju Aigro (6. august 1921 Valgjärve vald – 29. juuni 2011 Tallinn) oli Eesti kooliõpetaja ja koolijuht.

Kalju Aigro lõpetas 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1949–1982 Nõo Keskkoolis õpetajana, sealhulgas aastatel 1951–1982 direktorina. Ta arendas 1953. aastal Nõo 7-klassilise kooli keskkooliks; aastal 1963 avati seal elektroonika-telemehaanika eriklass (kool sai Tartu Riikliku Ülikooli õppebaaskooliks) ning aastal 1964 matemaatika ja füüsika eriklassid. Ta koondas kooli heatasemelise õpetajaskonna ja muretses aastal 1965 koolile arvuti Ural-1 (oli NSV Liidu esimene keskkooliarvuti). Ta rajas uue koolihoonestu ning hästivarustatud õppekabinetid, koolis õppis (ja õpib ka praegu) andekaid noori kogu Eestist ja Nõo Reaalgümnaasium on reaalainetes Eesti tugevamaid, täppisteaduste olümpiaadidel on võidetud palju esikohti.

Aastatel 1982–1988 oli ta Tallinna Internaat-Kutsekooli direktor, aastatel 1988–1997 Tartu Aianduse ja Mesinduse Seltsi esimees.

Tunnustus 
1972 Eesti NSV teeneline õpetaja
2001 Valgetähe V klassi teenetemärk

Mälestuse jäädvustamine
Kalju Aigro 100. sünniaastapäeval (6. augustil 2021) avati Nõos Hariduse pargis Kalju Aigro mälestusmärk. Nõo Reaalgümnaasiumi vastas pargis on Kalju Aigro pink.

Nõo Reaalgümnaasium ja Nõo Põhikool asuvad Kalju Aigro tänaval. Nõo Reaalgümnaasiumi auditoorium kannab Kalju Aigro nime.

Nõo Reaalgümnaasiumi ees on taies, mille ühel poolel on ülevaade Nõo kooli jaoks olulistest sündmustest ja teisel pool lühiülevaade Kalju Aigro tegevusest Nõo koolis.

Viited 

Eesti koolijuhid
Eesti õpetajad
Eesti NSV teenelised õpetajad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1921
Surnud 2011
Vågani kirik

Vågani kirik ehk Lofootide katedraal on kirik Kabelvågi külas Vågani vallas Norras.

Saagade järgi rajas selle kiriku kuningas Øystein Magnusson aastal 1103. Algselt nimetati piirkonda kapellvåg, hiljem kabelvåg. Praegune kirik pühitseti sisse aastal 1898.

Vågani kirik on suuruselt teine puitkirik Norras.

Pildid

Kasutatud kirjandus
Lofoten. To-Foto AS, 2009, lk 67, ISBN 

Norra kirikud
Nordlandi maakond
Rockwell B-1 Lancer

Rockwell B-1B Lancer on USA ülehelikiirusel lendav strateegiline pommituslennuk, mis loodi FB-111 asendamiseks. Prototüübi esmalend toimus 23. detsembril 1974 (B-1A).  Firma Rockwell International lennukitehastes ehitati kokku 100 lennukit B-1B.

Ajalugu
B-1B Lancer prototüübiks loetakse lennukit B-1A. USA president Jimmy Carter peatas B-1 projekti 1977. aastal. Selleks ajaks oli valmistatud neli B-1 lennukit. 1981. aastal võttis president Ronald Reagani administratsioon vastu otsuse Rockwelli B-1 programmi taaskäivitamisest. B-1 uuem modifitseeritud arendus sai tüübinimeks B-1B.

B-1B Lancer esmalend toimus 1984 aastal. Alates 1986. aastast andis lennukivalmistaja USA Strateegilistele Õhujõududele üle igas kuus neli lennukit. Viimane B-1B valmis 1988. aastal.

Ehitus
B-1B Lancer on neljamootoriline helikiirust ületav täismetallkonstruktsiooniga reaktiivlennuk, mille tiib on lennu ajal muudetava noolsusega.

Tehnilised näitajad

Lennuki pikkus: 44,5 m
Tiivaulatus: noolsusel 15° 41,7 m, noolsusel 67,5° 23,8 m
Kõrgus: 10,36 m
Suurim lennukaal: 216,6 tonni
Tühikaal: 87,1 tonni
Lennulagi: 18 300 m
Kiirus: 1329 km/h (Mach 1,25 merepinna kõrgusel)
Meeskond: 4
Mootorid: 4 x 65 kN, järelpõlemisel 137 kN, General Electric F101, turboventilaator

Relvastus

Pommilast: kuni 38,3 tonni, nii tavapommid kui ka tuumalaenguga pommid ja raketid. Lennuki pind on kaetud stealth-tehnoloogilise värviga.

Viited

Pommituslennukid
Haiti jalgpallikoondis

Haiti jalgpallikoondis on Haiti rahvuskoondis jalgpallis.

Haiti
Jalgpallikoondised