joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ookeanide hapestumine

Ookeanide hapestumine on käimasolev pH taseme kahanemine Maa ookeanides, mis on põhjustatud süsinikdioksiidi (CO2) sidumisest atmosfäärist. Arvatav 30–40% inimtekkelisest süsinikdioksiidist, mis on paisatud atmosfääri lahustub ookeanides, jõgedes ja järvedes. Saavutamaks keemilist tasakaalu, reageerib osa sellest veega, et moodustada süsihapet. Mõned neist süsihappemolekulidest reageerivad veemolekulidega andmaks vesinikkarbonaatiooni ja hüdrooniumiooni, kasvatades ookeanide happelisust (H+ ioonide kontsentratsiooni). Aastatel 1751–1994 on ookeanipinna pH tase arvatud langenuks ligikaudu 8,25-lt 8,14-le, mis oleks peaaegu 30% kasv H+ ioonide kontsentratsioonis maailma ookeanides. Maa süsteemimudelid hindavad, et viimase kümnendi jooksul on ookeani happelisus ületanud varasemaid ajaloolisi analooge ning võib koostoimes teiste ookeani biogeokeemiliste muutustega pärssida mereökosüsteeme ning rikkuda paljude ookeaniga seotud kaupade ja teenuste pakkumist.

Viited 

Süsinik
Geokeemia
Okeanograafia
Kohila Koolituskeskus

Kohila Koolituskeskus on Rapla maakonnas Kohila vallas Tohisoo mõisa peahoones tegutsev õppeasutus. Õppeasutus kuulub Kohila vallale. 

Õppeasutus asutati 24. septembril 1992 nime all Kohila Koolitus- ja Kultuurikeskus. Aastast 1994 kannab nime Kohila Koolituskeskus. Õppeasutuses on muusika- ja kunstiosakond, samuti mitmed käsitöötoad.

Viited

Välislingid
Koolituskeskuse koduleht

Rapla maakonna koolid
Kohila vald
Siim Tammsaar

Siim Tammsaar (sündinud 2. juulil 1986 Pärnumaal) on Eesti tarkvaraarendaja ja ettevõtja. Ta on lõpetanud Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi aastal 2004 ning õppinud kaks aastat Tallinna Tehnikaülikoolis. 

Siim Tammsaar on Skype'i rakenduse üks loojatest. Sel ajal oli ta kõigest 17-aastane. Koos kaasautorite Jaan Tallinna, Ahti Heinla ja Priit Kasesaluga loodi rakendus ning hakati tegema koostööd rootslase Niklas Zennströmi ja taanlase Janus Friisiga. Registreeriti osaühing Lewis Group. 2005. aastal müüsid nad ettevõtte 2,6 miljardi dollari eest internetioksjonifirmale eBay, mis müüs selle omakorda 2011. aastal 8,5 miljardi dollari eest Microsoftile. Hiljem pole Siim ettevõttega seotud olnud.

Kui Skype maha müüdi, hakkas Siim töötama välja teisi programme. Ta on olnud abiks Soome ettevõtte Rovio Mobile tarkvaraarendajatel, kui nad töötasid välja arvutimängu "Angry Birds". Lisaks on ta võrgupõhise arvutimängu "DarkSide Tetris: The Second Block" kaasautor.

2008. aasta suvel oli ta Southwesterniga USAs raamatuid müümas.

2010. aastast on Siim tegelenud kinnisvara investeeringutega.

2013. aastast on Siim müügikoolitaja. Ta on teinud koostööd selliste ettevõtetega nagu Viasat, Elion, Tele2 jpt.

Eesti programmeerijad
Sündinud 1986
Õpetatud sepp

Õpetatud sepp oli Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna määraline abiõppejõud.

Õpetatud sepa ametikoht loodi 1. jaanuaril 1938 jõustunud õppekohtade nimekirjaga. Õpetatud sepaks võisid olla isikud, kes olid omandanud Tartu Ülikoolis doktori või sellele vastava teadusliku kraadi. 

Tartu Ülikooli õpetatud sepp aastail 1938–1945 oli Rudolf Säre.

Viited

Kirjandus

Vakantsele Tartu Ülikooli õpetatud sepa kohale kandideerija teaduslikkude tööde arvustused. Tartu, 1938.

Tartu Ülikooli õppejõud
Laane raudteepeatus

Laane raudteepeatus oli raudteepeatus Põlva maakonnas Vastse-Kuuste vallas Tartu–Petseri raudtee ääres. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda, selle lähedusse jäi Laane metsavahitalu.

Peatus asus Rebase ja Vastse-Kuuste raudteejaama vahel  (kilomeeter 23,3), Logina külas. 2001. aastal suleti peatus koos paljude muude Lõuna-Eesti raudteepeatustega, ent erinevalt mitmest teisest peatusest seda ei taastatud..

Viited

Välislingid 
 Paksude metsade keskel asuvas Karulaane talus kasvatatakse taimi; Koit, nr. 99, 1 september 2011. DIGAR
 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Eesti raudteejaamad
Vastse-Kuuste vald
Piiskopisau

Piiskopisau ehk karjasesau (ladina keeles baculus pastoralis) on katoliku kirikus, õigeusu kirikus ja mõnedes protestantlikes kirikutes (anglikaani kirik, luterlik kirik) piiskopi ja kloostriülema ametivõimu sümboliseeriv, vasakus käes hoitav ese (karjasekepp). Sau on tüüpiliselt keerdpäine ja selle võrsepungad sümboliseerivad elu.  

Vanim dokumenteeritud teade piiskopisauast on 633. aasta Toledo IV kirikogust.

Vaata ka
mitra

Viited

Luterlus
Rooma-Katoliku Kirik
Insiigniad
Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu

Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu (prantsuse keeles Conseil International des Monuments et des Sites; inglise keeles International Council on Monuments and Sites; lühend ICOMOS) on ekspertidest koosnev nõukogu, kes tegeleb kinnismälestiste, arhitektuursete ansamblite ja ajalooliste paikade säilitamise, kaitse ja väärtustamisega.  

ICOMOSi nime on eelkõige inglise keelest eesti keelde tõlgitud mitmeti, näiteks ICOMOSi Eesti komitee kasutas 1992. aastal oma asutamisdokumentides nime "Rahvusvaheline Mälestusmärkide ja Ajalooliste Paikade Nõukogu", kuid juba põhikirja kinnitamisel 22. jaanuaril 1993 kasutati toortõlke asemel sisulist tõlget "Rahvusvaheline Kinnismälestiste Nõukogu". 

ICOMOS asutati 1965. aastal Varssavis. 1973. aastal toimus ICOMOSi rahvusvaheline kollokvium Vilniuses, 1985. aastal aga suuremahuline rahvusvaheline kollokvium Tallinnas, millel osales ka ICOMOSi tollane president Michel Parent. Veebruaris 2010 toimus Tallinnas ICOMOSi Põhjamaade rahvuskomiteede väljasõiduistung.

ICOMOSi peakorter asub Pariisis, töökeeled on prantsuse ja inglise keel, ametlikud keeled on veel hispaania ja vene keel.

ICOMOS on UNESCO üks ametlikke eksperdiorganisatsioone, mis tegutseb kultuuripärandi kaitsel koostöös ICOMi, ICCROMi, UNESCO Maailmapärandi Komitee, TICCIHi jt organisatsioonidega. ICOMOSi tegevus põhineb peamiselt enda allorganisatsioonide (rahvuslike komiteede ja rahvusvaheliste teaduskomiteede) rahvuslikul, regionaalsel ja rahvusvahelisel koostööl.

ICOMOS Eestis

Eestis tegutseb rahvusliku komiteena alates 1992. aastast ICOMOSi Eesti komitee. Selle asutamise üks algatajaid oli Kaur Alttoa, kes 1990. aastatel ka komitee tööd esimehena juhtis (toona nimetati ICOMOSi Eesti Rahvuskomiteeks).

Viited

Kirjandus
2010 Riin Alatalu. "ICOMOS – Rahvusvaheline Monumentide ja Muinsusväärtuste Nõukogu". // Muinsuskaitse aastaraamat 2009. Lk 104-105
2012 Riin Alatalu. "ICOMOS Eestis". // Muinsuskaitse siirdeühiskonnas 1986-2002: rahvuslikust südametunnistusest Eesti NSV-s omaniku ahistajaks Eesti Vabariigis. Doktoritöö Eesti Kunstiakadeemias. Tallinn 2012. Lk 97–102

Välislingid
ICOMOSi koduleht. Inglise keeles
ICOMOSi Eesti komitee koduleht

Muinsuskaitse
Mittetulundusühingud
Haapsalu Kaunistamise Selts

Haapsalu Kaunistamise Selts oli 1921-1940 Haapsalus tegutsenud selts. Seltsi eesmärk oli kujundada Haapsalu kuurortlinnaks. Seltsi esimees oli Hans Alver.

Seltsi oluline tegelane oli Roman Haavamägi (enne 1937. aastat Espenberg), kelle eestvedamisel ehitati Haapsalu kaldakindlustused, ja kes oli ka paljude Haapsallu ilu eesmärgil püstitatud monumentaalsete ja teiste teoste looja.

Viited

Eesti seltsid
Haapsalu
Haridusselts

Haridusselts on selts, mille eesmärk on elanikkonna seas levitada haridust ja teadmisi.

Eesti haridusseltse
Eestis hakati haridusseltse moodustama 19. sajandil. 1909 oli Eestis 90 haridusseltsi (s.t kooli- ja noorsookasvatuse seltsid). Haridusseltsid pidasid üleval spetsiaalseid õppeasutusi: haridusseltsi koole.

Haridusseltse:
Nehatu Haridusselts
Tartu Haridusselts

Vaata ka
Eesti Rahvahariduse Selts

Viited 

Seltsid
Haridus
Hikkoripuu

Hikkoripuu (ladina Carya) on heitlehiste puude perekond pähklipuuliste sugukonnas, mis on pärit Põhja-Ameerika idaosast. 

Perekond koosneb umbes , millest 14 kasvavad looduslikult Põhja-Ameerikas, 6 Aasias. 

Hikkoripuudele on omased suured pähklid. Peened võrsed lõpevad suure tipupungaga, lehekesed on sageli väga suured. Puit on tugev, kuid painduv, mis sobib mitmesuguste esemete valmistamiseks. Nimetus pärineb indiaanlastelt ja tähendab 'pähklit koksima'. Hikkoripuudel on suured pähklid ning lehed on suured ja tiivakujulised, mille alakülg on udekarvane.

Hikkoripuu pähklid:
 Valk: 12,72 g
 Kaltsium: 61 mg
 Rasv: 64,37 g
 Kaalium: 436 mg

Kõrgem klassifikatsioon: Pähklipuulised

Liigid 
Pekani-hikkoripuud (Carya illinoinensis) paiknevad Lõuna-Iowast Mehikko põhjaosani. Pekani-hikkoripuu on kõrgeim looduslik hikkoripuu (52 m). Puud paiknevad ainult soojadel aladel ning Briti saartel leidub neid väga harva.

Puude võra on laiem kui enamikul hikkoripuudel, harud ja tüved on saledad. Puu koor on hallikaspruun, tihedalt rõmeline. Võrsed on algul tihedalt karvased, hiljem läikivad ja pruunid. Pungadest on tipupung väike, šokolaadipruun, tipust udekarvane.

Valge-hikkoripuu paiknevad pigem soojadel aladel, Briti saartel harva. 

Vanemas eas ümar, kõrge tüvi, kõrgus kuni 27 m. Koor purpurjas hall, madalate, ümarate, risti-rästi rõmedega. Võrsed läiketa pruunid, lühikeste jäikade karvadega. Pungad :tipupung väga suur, sametjas. Lehed on hiigelsuure paksu, rippuva, lehekesega, pealt läikiva tumerohelised. Viljad on väga paksu kestaga luuviljad, mittesöödavad.

Hatune-hikkoripuu paikneb New Yorgist Oklahomani. 1804.a leidub Briti saartel harva, paiknevad suurtes soojades alades

Võra kitsas, ebakorrapärane, kõrgel tüvel, kõrgus kuni 27 m. Koor muutub liistakutena korduvaks, kitsad kooresoomused ülalt ja alt väljapoole kaardus. Võrsed kollased kuni roosad, algul udekarvased. Tipupung hiigelsuur, udekarvaste roheliste kuni pruunide kattesoomustega. Lehed hikkoripuude seas suurimad, 7 tugeva lehekesega, tipmise lehekese roots 1 cm, pealt peaaegu paljad, alt peenelt udekarvased, ei lõhna. Viljad on pähklikujulised luuviljad, peaaegu sama head nagu pekani-hikkoripuul.

Kasutusalad
Hikkoripuu on väga tugev, kõva, tihe ja löögikindel. Seda kasutatakse näiteks tööriistade käepidemete, vibude, põrandaliistude ja trummipulkade valmistamisel.

Pähklipuulised
Gemini 12

Gemini 12 (ametlikult Gemini XII) oli Ameerika Ühendriikide 18. ning Gemini programmi kümnes ja viimane mehitatud lend.

Meeskond

Gemini 12 meeskonnaliikmeteks olid komandör Jim Lovell, kellele see oli teine lend ja Buzz Aldrin, kellele see oli esimene lend.

Eesmärgid

Peale Gemini 11 lendu polnud NASA endiselt suutnud demonstreerida, et astronaudil on võimalik avakosmoses töötada ilma ohtlikult väsimata. Gemini 12 lennu eel tegi NASA treeningus tähtsa muudatuse ja hakkas meeskonda ka vee all treenima, et stimuleerida avakosmoses töötamist. Tulemuseks oli edu, sest Aldrin töötas avakosmoses 2 tundi ja 20 minutit ilma, et oleks ohtlikult kurnatud olnud. Aldrini kaks järgmist väljumist olid samuti edukad.

Missiooni teine eesmärk oli harjutada põkkumist Agena sihtmärgiga.

Missiooni planeerimisel tekkis võimalus, et Gemini programmi viimane missioon toimub samaaegselt Apollo programmi esimese missiooniga, kuid Apollo 1 start hilines ja see määrati 27. veebruarile 1967.

Kosmoseaparaadid
1967
Gemini 3

Gemini 3 (ametlikult Gemini III) oli Gemini programmi esimene mehitatud lend, mille meeskonnaks olid astronaudid Gus Grissom ja John Young. Gemini 3 startis 23. märtsil 1965 ja kestis 4 tundi, mille jooksul tegid mehed kolm tiiru ümber Maa.

Gemini 3 oli viimane missioon, mida juhiti Ameerika Ühendriikide Florida osariigis asuvast Cape Canaveralist. Pärast seda missiooni koliti NASA missiooni juhtimiskeskus USA Texase osariigis asuvasse Houstonisse.

Viited

Kosmoseaparaadid
Juhan Ennulo

Juhan Ennulo (sünninimi Johannes Orik; 22. detsember 1897 (vkj)/ 3. jaanuar 1898 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 27. veebruar 1982 Tallinn) oli eesti arstiteadlane.

Lõpetas 1918. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Samal aastal astus ta Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda, kust ta samal aastal läks üle arstiteaduskonda, kuid õpingud katkesid, kuna ta võttis osa Vabadussõjast; meditsiiniõpingud jätkusid aastal 1919 ja 1925. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 

Peale ülikooli lõpetamist täiendas ta end Pariisis nina- ja kurguhaiguste arstina. 1932. aastal kaitses Tartu Ülikoolis arstiteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Mõningate keemiliste ainete fikseerumisest erütrotsüütidega".

1928. aastast töötas Tartu Ülikooli haavakliiniku assistendina. 1931. aastast töötas Võru linnaarstina.

1923. aastal oli lühikest aega (2. märts – 12. märts 1923, asendusliikmena) I Riigikogu liige. Oli ESDTP liige.

Aastatel 1945–1948 töötas ta TRÜ hospitaalkirurgia kateedri juhatajana (dotsendina). Seejärel asus tööle Tallinna Kivimäe sanatooriumisse kopsukirurgina. Aastatel 1949–1951 ja 1954–1957 oli ta Eesti NSV Tervishoiu Ministeeriumi Õpetatud Nõukogu teadussekretär ja samaaegselt aastatel 1951–1957 Tallinna tuberkuloosidispanseri kirurgiaosakonna juhataja. Aastast 1956 töötas ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis, seejuures aastast 1957 tuberkuloosisektori juhatajana; instituudis töötas ta aastani 1964, mil ta jäi pensionile.

Teoseid
Кавернотомия в хирургии туберкулеза легких. Таллинн: Академия наук Эстонской ССР, Институт экспериментальной и клинической медицины, 1964
Kirurg meenutab. Tallinn: Valgus, 1976. 132 lk

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Eesti ohvitserid 1918-1940
Haud Tallinna Metsakalmistul
Arstiteadlase Juhan Ennulo hauakivi Metsakalmistul. Foto: Karl Laane, juuli 1982. Rahvuisarhiivi Filmiarhiiv, EFA.683.0.202335

Eesti arstiteadlased
Vabadussõja veteranid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
I Riigikogu liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1898
Surnud 1982
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poliitikud
Valeri Legassov

Valeri Legassov (vene keeles Валерий Алексеевич Легасов; 1. september 1936 Tula – 27. aprill 1988 Moskva) oli vene keemik (anorgaaniline keemia), NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemik.

Ta lõpetas D. I. Mendelejevi nimelise Moskva Keemiatehnoloogilise Instituudi. Ta kaitses aastal 1967 keemiakandidaadi kraadi ja aastal 1972 keemiadoktori kraadi. Aastatel 1978–1983 oli ta Moskva füüsika-tehnika instituudi professor, aastatel 1983–1988 (kuni surmani) oli ta Moskva Riikliku Ülikooli keemiateaduskonna raadiokeemia ja keemilise tehnoloogia kateedri juhataja, olles samaaegselt I. V. Kurtšatovi nimelise Aatomienergeetikainstituudi direktori esimene asetäitja.

Venemaa keemikud
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 1988
Maa tõus

"Maa tõus" on 1968. aastal Maast tehtud foto, mille pildistas Apollo 8 missiooni ajal astronaut William Anders.

Ajakiri Life valis 2003. aastal foto "Maa tõus" inimkonda 20. sajandi jooksul kõige enam mõjutanud fotoks.

Apollo programm
Fotograafia
Gražiškiai

Gražiškiai on alev Leedus Vilkaviškise rajoonis, Gražiškiai valla halduskeskus. Alev asub Širvinta jõe kaldal.

Alevis on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1881 valminud katoliku kirik; ka etendatakse seal kahel päeval aastas valge hobuse tantsu.

Ajalugu 

Asula tekkis XVI sajandi teisel poolel. Küla on esimest korda mainitud aastal 1598. Esimesed teadaolevad omanikud olid Gintatutased, kellele kuulus ka küla juures olev mõis. Jonas Naruševičiuse initsiatiivil ehitati sinna aastal 1600 esimene kirik. Aastal 1623 mainitakse kiriku juures tegutsenud kihelkonnakooli. Hiljem põles kirik maha, aastal 1745 ehitati selle asemele uus. Järgmisel aastal sai Gražiškiai omale turuplatsi, ka hakati seal neli korda aastas pidama laata. Aastal 1781 avati taas kihelkonnakool. 

Aastail 1877–1881 ehitati alevisse praegune kirikuhoone.  Nõukogude võimu ajal oli Gražiškiai kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt
Alevi kodulehekülg

 
Leedu alevid
Švenčionėliai

Švenčionėliai (, poola Nowe Święciany, valgevene keeles traditsiooniliselt Новыя Сьвянцяны) on linn Leedus Vilniuse maakonnas Švenčionyse rajoonis, Švenčionėliai valla halduskeskus. Asub Švenčionysest 10 km lääne pool Žeimena jõe ääres. Linna läbib Peterburi-Varssavi raudtee.

Linnas asub raamatukogu, haridust annavad gümnaasium, progümnaasium ja keskkool.

Ajalugu 

Asula tekkis 1861. aastal Peterburi-Varssavi raudtee äärde, sinna rajatud Švenčionėliai raudteejaama juurde. Švenčionėliai on küll varasem, seda nime kandis XVII sajandil rajatud karjamõis, mis asus aga Švenčionysi lähistel.

Praeguse linna kohal asusid keskajal Juodiskise mõis ja küla. Mõisale kuulunud pagariäri on linna vanim ehitis. 

Aastail 1895–1899 valmis Pastavy-Panevėžysi kitsarööpmeline raudtee ja sealne raudteejaam kujunes sõlmjaamaks. Hiljem lisandusid veel kitsarööpmelised raudteed Naračisse ja  Berezweczi.  XIX sajandil hakati seal remontima auruvedureid. Aastal 1900 asula põles.

Aastal 1907 ehitati Švenčionėliaisse kiriik, järgmisel aastal moodustati selle ümber kihelkond. Esimese maailmasõja ajal asula elektriseeriti.

Aastail 1920–1939  kuulus Švenčionėliai Poolale. Aastal 1920 sai asula linnaõigused. Aastal 1939 läks asula Valgevene NSV koosseisu, seal kaotas see linna staatuse, taas sai Švenčionėliaist  linn aastal 1946. Leedu koosseisu läks asula aastal 1940.

Teise maailmasõja ajal hukkasid kohalikud aktivistid kommunistidega koostööd teinud juudid. Septembris suunati asula juutidest elanikkond endisesse nõukogude sõjaväe treeninglaagrisse, kus moodustati geto. Sinna asustati juute ka ümbruskonna asulatest. 8. oktoobril 1941 hukati getos elanud juudid. 20. mail 1942 tapsid sealsed leedulased 26 linnas elanud poolakat. 

Aastal 1959 valmis praegune katoliku kiriku hoone, aastal 1972 ehitati linna ka õigeusu kiriku hoone.

Elanikkond

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Švenčionėliais 5950 elanikku, neist leedulasi 70%, poolakaid 14,6%, venelasi 8,6% ja valgevenelasi 3,9%

Tuntud elanikke
Edward Pietkiewicz – Poola diplomaat
Kazimierz Antonowicz – Poola füüsik
Antanas Dilys – Leedu vaimulik
Artūras Driukas – Leedu jurist
Virgilijus Šironas – Leedu poliitik

Viited

Välislingid 

Kogukonna koduleht
 Linn portaalis vietoves.Lt

Leedu linnad
Švenčionyse rajoon
Vištytis

Vištytis on alev (endine linn) Leedus Vilkaviškise rajoonis, Vištytise valla ja Vištytise regionaalpargi halduskeskus. Alev asub Vištytise järve kaldal Sūduva kõrgustikul. Saksa keeles on alevi nimi Wystiten, ka Wyschtyten.

Alevis on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1844 valminud luteri kirik ja aastal 1829 valminud katoliku kirik. Kooli juures asub koduloomuuseum. Alevi lähedal asub Vištytise rändrahn (pikkus 6 meetrit, laius ja kõrgus neli meetrit).

Ajalugu 

Asula tekkis XVI sajandi esimesel poolel Preisimaa piiri äärde. Aastal 1538 on esimest korda mainitud sealset mõisa. 8. septembril 1570 kinnitas Zygmunt II August asula vapi (see oli vanim vapp selles piirkonnas); ühtlasi sai Vištytisest linn. Aastal 1777 avati seal kihelkonnakool.

XVIII sajandi lõpus ähvardas linna linnaõiguste kaotamine; seimi otsusega jäid linnaõigused küll asulale alles, aga sealsed elanikud kaotasid senised privileegid. Kohtuvaidlustele tegi lõpu Poola jagamine, mille tagajärjel hakkas linn kuuluma Preisi kuningriigile kui alev. Aastal 1815 läks Vištytis Venemaa koosseisu. Aastal 1842 sai asulast luterliku kihelkonna keskus. 

Asula taandarengule pani alguse aasta 1865, mil rajati Peterburi–Berliini raudtee Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis asulat ei läbinud. Siiski oli veel aastal 1892 oli asulas 4017 elanikku.

14. juulil 1941 hukkasid saksa okupatsiooniväed 222 kohalikku juudist elanikku. Nõukogude ajal oli Vištytis kohaliku sovhoosi keskasula.

Pilte

Tuntud elanikke 
Julian Gruner – Poola kõrgushüppaja ja odaviskaja
Algimantas Kezys – USA fotograaf
Irena Ylienė – Leedu lauljanna

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt
Vištytise kroonika
Keiser Wilhelmi visiidist alevisse
Alev Poola geograafilises sõnastikus

Vilkaviškise rajoon
Leedu alevid
Paežeriai mõis

Paežeriai mõis (leedu Paežerių dvaras) on endine mõis Leedus Vilkaviškise rajoonis Šeimena vallas Paežeriais. Hoone asub aadressil Dvaro g. 6.

Mõis on saanud alguse XVI sajandi lõpus. Vanimad teadolevad omanikud olid Glinskid. XVII sajandil läks see Zabiełłode valdusse. Aastal 1799 ehitas Szymon Zabiełło mõisakompleksi esinduslikult välja. Pärast Szymoni surma läks mõis Gauronskite valdusse; neile kuulus see aastani 1939. Viimane omanik (aastani 1944) oli Jonas Vailokaitis Kuigi ametlikult kuulus see temale ka veel Saksa okupatsiooni ajal, kasutasid tema asemel siiski Saksa võimud. Pärast sõda oli peahoones ajutiselt kohaliku sovhoosi kontor, aastast 1952 asusid seal aga maaparandajad. Aastail 1954–1957 ja 1968–1970 hoonet remonditi, aastail 1979–1981 hoone restaureeriti. Tänapäeval asub seal muuseum.

Aastal 1799 püstitati praegune, klassitsistlik peahoone. Hoone projekteeris Marcin Knakfus. Hoone interjöör pärineb XIX sajandist. Mõisa juures asub XIX sajandi alguses ehitatud kontorihoone (aastast 1922 oli kasutusel koolimajana). Selle juures asub sajandi teisel poolel ehitatud uusgooti stiilis vaatetorn. Säilinud on veel jääkelder, tall, sealaut, lehmalaut, magasiait, ait ja viinaköök. Mõisakompleksi juurde viib kastanipuude allee. Teine allee mõisa juures on palitest. Mõisa peahoone juures asub Paežeriai järveni ulatuv 12 hektari suurune looduskaitsealune park (koos alleedega on kaitsealuse territooriumi pindala 16 hektarit), kus asuvad pärnaalleed. Pargis asub kolmest eri tasapinnal tiigist kaskaad.

Viited

Välislingid
Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Mõisakompleksi kaart
Infot mõisa kohta (leedu keeles)
Muuseumi kodulehekülg (leedu keeles)
Mõis kultuuriväärtuste registris (leedu keeles)
Mõis Leedu kunstimuuseumi lehel (leedu keeles)

Vilkaviškise rajoon
Leedu mõisad
Virbalis

Virbalis () on linn Leedus Vilkaviškise rajoonis, Virbalise valla halduskeskus. Linn asub merepinnast 79 meetri kõrgusel.

Linnas on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1844 ehitatud luteri kirik ja aastal 1945 ehitatud katoliku kirik.

Elanikkond

1897. aasta rahvaloenduse andmeil oli Virbalise elanikest juute 37%, leedulasi 26,66%, sakslasi 24,9%, poolakaid 7,07% ja venelasi 3,73%.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Virbalise elanikest leedulasi 98,53% ja teiste rahvaste esindajaid 1,46%.

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud 1529. aastal. Aastail 1529–1567 oli tegemist privileegideta aleviga. Aastal 1564 ehitati sinna esimene kirik. Aastal 1569 sai Virbalis Magdeburgi õigused ja vapi. Aastal 1646 avati seal kihelkonnakool. Aastal 1655 lõi Janusz Radziwiłł seal Jan II Kazimierz Waza vastu suunatud sõjalise liidu. Kuni XVIII sajandini kandis alev nime Naujoji Valia või Nova Volia, poola keeles Nowa Wola.

Poola jagamise tagajärjel kuulus alev aastail 1795–1807 Preisi kuningriigi koosseisu. Saksa keeles kandis asula nime Wirballen. Pärast seda kuulus Virbalis Venemaa koosseisu.

Asula kasvule pani alguse aasta 1865, mil rajati Peterburi–Berliini raudtee Vilniusest Königsbergi viiv haru, mis asulat küll ei läbinud, aga selle lähedusse Kybartaisse rajati Virbalise raudteejaam. Aastal 1924 avati esimene Leedu bussiliin, mis ühendas Virbalist Vilkaviškise ja Marijampolėga. Virbalisest sai linn 3. augustil 1946.

Pilte

Tuntud elanikke 
Martynas Mažvydas – Leedu kirjanik
Vassili Mate – Vene kunstnik
Pranas Eidukevičius – Leedu poliitik
Archibald Jacob Freiman – Kanada ärimees
Aleksei von Lampe – Vene ohvitser
Boriss Arvatov – Vene literaat
Juri Arvatov – Vene sõjaväelane

Viited

Välislingid 

Linn portaalis vietoves.Lt

Leedu linnad
Vilkaviškise rajoon
Mihhail Burtsev

Mihhail Burtsev (21. juuni 1956 Moskva – 16. oktoober 2015 Moskva) oli Nõukogude Liidu vehkleja.

Burtsev võitis kuldmedalid meeskondlikus espadronis 1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis ja 1980. aasta suveolümpiamängudel Moskvas. Moskva olümpiamängudel võitis ta ka individuaalse hõbemedali.

Nõukogude Liidu vehklejad
Sündinud 1956
Surnud 2015
Sandra Magnus

Sandra Hall Magnus (sündinud 30. oktoobril 1964) on Ameerika Ühendriikide insener ja endine NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 1996. aastal ning käis kosmoses neli korda. Magnus osales missioonidel STS-112, STS-126, STS-119 ning Space Shuttle'i programmi viimasel missioonil STS-135. Ta kuulus veel Rahvusvahelise Kosmosejaama 18. ekspeditsiooni.

Magnus lahkus NASA-st detsembris 2012.

Viited

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Sündinud 1964
Peeter Einola

Peeter Einola (sündinud aastal 1954 Torontos) on eesti ühiskonnategelane Kanadas. 

Ta lõpetas aastal 1976 Toronto Ülikooli tööstusinsenerina.

Peeter Einola on Tartu Ülikooli Sihtasutuse esindaja Kanadas, Toronto Ülikool Eesti Õppetooli Sihtasutuse nõukogu esimees ja Tartu College´i nõukogu abiesimees. Varem on ta olnud Toronto Eesti Ühispanga nõukogu esimees ja Kotkajärve Metsaülikooli programmi juhataja.

Peeter Einola on korporatsiooni Rotalia vilistlane ja ülemaailmse vilistlaskogu abiesimees Kanadas.

Viited

Välislingid 
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2072

Eestlased Kanadas
Korporatsioon Rotalia liikmed
Sündinud 1954
Tarmo Kask

Tarmo Kask (sündinud 11. novembril 1982 Pärnus) on Eesti ettevõtja ja jalgpallitreener.

Kask õppis aastatel 2002–2005 Tallinna Ülikoolis kehakultuuri.

Tarmo Kask on kirjutanud laulusõnu ja kuulub Eesti Autorite Ühingusse. 

Septembris 2018 kandideeris Tarmo Eesti Vabaerakonna juhatuse esimeheks.

Isiklikku 
Tarmo Kase elukaaslane on alates 2004. aastast laulja Sandra Nurmsalu. Nende peres kasvab neli last.

Viited 

Eesti ettevõtjad
Eesti poliitikud
Eesti jalgpallitreenerid
Eesti pokkerimängijad
Sündinud 1982

Välislingid 
Tarmo Kase koduleht
Robert L. Crippen

Robert Laurel "Bob" Crippen (sündinud 11. septembril 1937) on Ameerika Ühendriikide endine mereväelane, katselendur ja astronaut. Ta oli Space Shuttle'i programmi esimese missiooni, STS-1, piloot ja hiljem kolme missiooni komandör.

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Sündinud 1937
Léon Cogniet

Léon Cogniet (29. august 1794 Pariis – 20. november 1880 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik.

Prantsusmaa maalikunstnikud
Sündinud 1794
Surnud 1880
Kits

Kits on mitmetähenduslik sõna:
kits (Capra) on veislaste perekond
kits ehk kodukits (Capra hircus)
kits ehk metskits (Capreolus capreolus)
Kits on eesti perekonnanimi.
Kits on võimlemisriist.

Vaata ka
kitš
William Windsor on kašmiiri kits, kes on maskotiks
matemaatika
Sue Lloyd-Roberts

Susan Ann "Sue" Lloyd-Roberts CBE (27. oktoober 1950 London – 13. oktoober 2015 London) oli briti teleajakirjanik. Alates 1992. aastast tegi ta kaastööd BBC-le.

Viited

Välislingid
 Sue Lloyd-Robertsi ajaveeb

Suurbritannia ajakirjanikud
Sündinud 1950
Surnud 2015
Teleajakirjanikud
Luik (tähtkuju)

Luige tähtkuju (ladina Cygnus) on tähtkuju põhjataevas. See on üks tuntumaid tähtkujusid põhjataevas. 

Luik on üks Ptolemaiose kirjeldatud 48 tähtkujust ning kuulub 88 tänapäeva tähtkuju hulka. See on suuruselt 16. tähtkuju, kattes 804 ruutkraadi. Tähtkujus moodustab täht Deneb koos Veega ja Altairiga Suve Kolmnurga. Luiges asub ka üks kuulsamaid kaksiktähti Albireo.

Viited

Tähtkujud
Nickelodeon

Nickelodeon on telekanal Ameerika Ühendriikides.

Saateid ja sarju 

Haldjaist ristivanemad

Ren ja Stimpy
Rocko seiklused

Vihased koprad
Kasskoer

Välislingid
 Koduleht

Ameerika Ühendriikide telekanalid
Lulu (album)

"Lulu" on Lou Reedi ja Metallica koostöös valminud album. See album on viimane Lou Reedi täispikk stuudiosalvestis. Enamikul albumist loeb Reed teksti, mille taustaks mängib Metallica, James Hetfield täidab ka taustalaulja osa. Reed kirjutas enamiku laulusõnadest. Pärast avaldamist sai "Lulu" peamiselt negatiivseid arvustusi muusikakriitikutelt ja äärmiselt negatiivse vastukaja fännidelt.

Lood
Sõnad: Lou Reed
Muusika: Lou Reed ja Metallica

Metallica albumid
2011. aasta albumid
Josef Smrkovský

Josef Smrkovský (26. veebruar 1911 Velenka – 15. jaanuar 1974 Praha) oli Tšehhoslovakkia poliitik ja riigitegelane.

Josef Smrkovský oli pärit talupoja perekonnast. Ta töötas pagarina. 1930–1932 oli ta Punaste Ametiühingute sekretär. 1933. aastal astus ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse ja õppis seejärel Nõukogude Liidus parteikoolis. Kodumaale tagasipöördumise järel oli ta 1937–1938 Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Brno piirkonnaorganisatsiooni sekretär. Teise maailmasõja ajal osales ta põrandaaluses vastupanuliikumises ja 1944–1945 oli ta Tšehhoslovakkia KP illegaalse Keskkomitee liige.

1945–1948 oli ta Tšehhoslovakkia Maafondi esimees. 1948. aasta kommunistide võimuhaaramise ajal oli ta Rahvamiilitsa juhataja. 1949–1951 oli ta põllumajandusministri asetäitja.

1951. aastal ta arreteeriti vandenõus osalemise süüdistusega seoses Rudolf Slánský kohtuasjaga. Vanglast vabanes ta 1955. aastal ja rehabiliteeriti täielikult 1963. aastal.

1956–1963 töötas ta ühe põllumajandusliku kooperatiivi juhatajana. 1963–1965 oli ta rahvakontrolli ministri asetäitja, 1965–1967 Veemajanduse Keskvalitsuse juhataja, 1967–1968 metsa- ja veemajanduse minister.

1966–1969 oli Smrkovský Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liige, 1968. aasta märtsist kuni 1969. aasta aprillini Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee presiidiumi liige.

Alates 1964. aastast oli Josef Smrkovský Tšehhoslovakkia Rahvakogu liige ja 1968. aasta aprillis valiti ta Tšehhoslovakkia Rahvakogu juhatajaks. Ta pooldas reformiliikumist ja demokratiseerimist, kuigi jäi kommunistliku ideoloogia pooldajaks.

Pärast Nõukogude vägede sissetungi arreteeriti Josef Smrkovský 21. augustil 1968 ja viidi Moskvasse, kus ta oli koos mitme teise Tšehhoslovakkia juhtiva poliitikuga sunnitud alla kirjutama Moskva protokollile. Esialgu jäi ta küll oma ametikohtadele edasi, kuid 1969. aastal vabastati kõigist ametitest ja 1970. aastal heideti Tšehhoslovakkia Kommunistlikust Parteist välja.

Viited

Tšehhoslovakkia poliitikud
Sündinud 1911
Surnud 1974
Nikolai Root

Nikolai Root (24. november 1870 Peterburi – 10. mai 1960 Tallinn) oli maali-, tarbe- ja lavastuskunstnik.

Elukäik
Nikolai Root sündis Peterburis. Ta lõpetas 1900 Peterburi Kunstiakadeemia juures asuva kõrgema kunstikooli, sai samas pedagoogikakursustel joonistusõpetaja kutse; lisaks täiendas end Pariisis Académie Julianis ja Münchenis Anton Ažbe juures. Töötas alates 1900. aastast Jerevanis joonistusõpetajana. Kuna ta oli õppinud ka keraamikat, juhatas ta 1909–1912 Ukrainas Kamenets-Podolskõi keraamikakooli ning oli seejärel Pihkva kunsttööstuskooli rajajaid ja esimene direktor 1913–1919. 

1919. aastal asus Nikolai Root elama Tallinna, kus töötas joonistusõpetajana. 1925 anti talle Eesti kodakondsus. Ta oli Riigi Kunsttööstuskoolis mõned aastad teatridekoratsiooni õppejõud. Kujundas 1924–1936 Tallinna vene teatri lavastusi ja Paul Sepa vabaõhulavastusi, samuti Eugenia Litvinova ja Galina Tšernjavskaja balletistuudiote lavastusi. Elas II maailmasõja ajal Kuressaares, naasis Tallinna 1945. aastal.

Looming
Nikolai Root kuulus 1945. aastast Eesti Kunstnike Liitu. Tema esmaesinemine näitusel toimus Peterburis, 1920.–1930. aastail esines ta mitmel näitusel Eestis, sh ka eesti kunsti näitusel Lübeckis 1929.

1931. aastal korraldas Root Tallinnas Pikal tänaval Suurgildi majas vene kunsti näituse. 1939. aastal asutas Tallinna Aleksander Nevski katedraali juures kirikumuuseumi, esines loengutega vene kunstnikest ja korraldas nende tööde näitusi.

Viited

Allikad
 Nikolai Rooti isikuarhiiv Rahvusarhiivis ERA.R-1633

Eesti kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1870
Surnud 1960
Objektiiv (portaal)

Objektiiv on Sihtasutuse Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks loodud konservatiivne uudiste- ja arvamusportaal, mis alustas tegevust 19. oktoobril 2015.

13. veebruaril 2017 alustas tööd Objektiivi videostuudio.

Objektiivi eelkäija oli aastatel 2010–2015 tegutsenud portaal De Civitate ('ühiskonnast'), seetõttu on portaalis kättesaadavaks tehtud ka De Civitates ilmunud artiklid.

Objektiiv ei taotle oma tegevuses kasumit, toimetuse sõnul on tegemist "aatelise, missioonilise ja mittetulundusliku ettevõtmisega, mis tugineb, nagu SA Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks tegevus üldiselt, eraisikute annetustele".

Objektiivi endine peatoimetaja oli Veiko Vihuri. Nüüd on peatoimetaja Markus Järvi ja toimetaja Rene Allik. Kolumnistid-kaastöötajad on Varro Vooglaid, Veiko Vihuri, Malle Pärn, Ivan Makarov ja teised.

Viited

Välislingid
 Objektiivi veebisait
 Objektiiv impordib annetajate raha eest orbanismi. Postimees, 28. detsember 2018

Eesti veebisaidid
Cerisé

Cerisé [serise] on vald Prantsusmaal Normandia piirkonnas Orne'i departemangus. 

Valla lõunapiiriks on Sarthe'i jõgi, millesse suubub põhjast lõunasse kulgev Le Londeau' jõgi.

Valla territooriumil asub Alençon-Valframbert'i aerodroom. 

Sealne katoliku usu kirik on pühendatud Saint-Germainile ja on 2001. aastast riiklik ajaloomälestis.

Arhitektuuriliselt pakub huvi ka kiriku läheduses asuv Bonnefoy mõis XIV sajandi lõpust – XV sajandi algusest. Tänapäeval korraldatakse seal kunstinäitusi.

Viited 

Orne'i departemangu vallad
William C. McCool

William Cameron "Willie" McCool (23. september 1961 – 1. veebruar 2003) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane ja NASA astronaut. McCool osales ühel Space Shuttle'i missioonil, olles kosmosesüstiku Columbia viimasel missioonil piloot. McCool hukkus, kui Columbia atmosfääri sisenedes purunes.

Viited

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Sündinud 1961
Surnud 2003
Mustad lesed

"Mustad lesed" on Eesti draamasari.

Sari põhineb edukal Soome formaadil "Mustat lesket", mis on võitnud rohkesti tunnustust – see sai parima sarja, parima režii ja parima käsikirja auhinna. Eesti vaatajate jaoks on sarja tegevustik toodud kodumaisesse keskkonda ja temaatikasse. 

Sarja näitab ETV ja toodab Paprika Latino Studios. Sarja esialgse stsenaariumi on kirjutanud Laura Suhonen, Paula Mononen ja Johanna Hartikainen, eestlaste jaoks on stsenaariumi kohandanud Veera Marjamaa.

Osatäitjad 
 Hele Kõrve – Veera Jõesaar
 Anne Reemann – Anna Kosk
 Inga Salurand – Kirsika Lehtonen
 Mait Malmsten – Juhan Jõesaar
 Tiit Sukk – Peeter Ingi
 Harriet Toompere – Riina Mägi
 Märt Avandi – Erno
 Anna Greta Kaplan – Siiri Jõesaar
 Natalja Murina – Irina Karpova
 Hendrik Toompere juunior – Pavel Tuvi
 Tambet Tuisk – Tõnis Kalamees

Osad

Viited

Välislingid 
Mustad lesed ETV

Eesti draamasarjad
Eesti Televisiooni telesaated
Vince Gilligan

George Vincent "Vince" Gilligan juunior (sündinud 10. veebruaril 1967) on USA stsenarist, produtsent ja režissöör.

Ta on tuntuks saanud televisioonisarjade stsenaristina; ta on kirjutanud näiteks ülieduka seriaali "Breaking Bad" ("Halvale teele") ja selle eelloo "Better Call Saul" stsenaariumi. Ta oli ka maailmakuulsa seriaali "X-Files" ("Salatoimikud") stsenarist ja produtsent.

Ameerika Ühendriikide teleprodutsendid
Ameerika Ühendriikide stsenaristid
Telelavastajad
Sündinud 1967
Söödi raudteepeatus

Söödi raudteepeatus oli raudteepeatus Jõgeva rajoonis Jõgeva külanõukogus.  Tapa-Tartu raudtee ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb peatuse asukoht Jõgeva maakonda ja Jõgeva valda.

Peatus asus Jõgeva ja Kaarepere raudteejaama vahel (kilometraaž 383). Peatus avati aastal 1927 ja suleti XX sajandi viiekümnendatel aastatel.). Avamisel jäi peatus Kaarepere valda. Peatus asus Pedja jõe kaldal Painküla ja Ellakvere külade vahel. Raudtee ida-kirde küljel paikneb peatuse juures tsaariaegne telliselamu, mille juurde kuuluvad ka hilisemad puidust juurdeehitised. Puiteeskojaga elamu katuseräästal kulgeb hammasvöökarniis, fassaade raamistavad nurgaliseenid. Kagu poole jääb kivikatusega keldrihoone.

Viited 

Eesti raudteejaamad
Péter Szijjártó

Péter Szijjártó (sündinud 30. oktoobril 1978 Komáromis) on Ungari poliitik. Ta on 23. septembrist 2014 Ungari välisminister.

Ta lõpetas aastal 1997 Győris keskkooliõpingud. Seejärel lõpetas ta Budapesti majandusteaduse ja avaliku halduse ülikooli (praeguse Budapesti Corvinuse Ülikooli).

Ungari poliitikud
Ungari välisministrid
Sündinud 1978
Nikolai Vojeikin

Nikolai Vojeikin (sündinud 29. jaanuaril 1950 Iisakul) on Eesti poliitik.

Ta oli 1998–2010 Reformierakonna liige ning 2014–2015 Eestimaa Ühendatud Vasakpartei liige. Ta oli 2013–2014 Maardu linnapea.

Vojeikin on 2015. aastast Kiviõli linnapea.

Ta oli 2005–2014 Harjumaa Spordiliidu juhatuse liige ning 2014–2015 Harjumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige.

Tunnustused
 2004 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Eesti Reformierakonna poliitikud
Eestimaa Ühendatud Vasakpartei poliitikud
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1950
Andy Weir

Andy Weir (sündinud 16. juunil 1972) on Ameerika Ühendriikide kirjanik ja programmeerija. 

Ta sai maailmakuulsaks oma debüütromaaniga "Marslane", mille avaldas 2011. aastal.

Noorus

Weir sündis ja kasvas üles California osariigis ja oli pere ainus laps. Tema isa oli füüsik ja ema insener. Vanemad lahutasid, kui Andy oli 8-aastane. 15-aastaselt asus ta tööle programmeerijana. Ta õppis California ülikoolis San Diegos arvutiteadust, kuid ülikooli ei lõpetanud. Ta on töötanud programmeerijana mitmes tarkvaraettevõttes.

Kirjanduslik tegevus

Weir hakkas ulmelugusid kirjutama 20. eluaastates ja avaldas teosed isiklikul veebilehel. 

2009. aastal avaldas ta lühijutu "Muna". See on tõlgitud enam kui 30 keelde.

Kui Weir asus kirjutama "Marslast", seadis ta eesmärgiks kirjutada raamat teaduslikult võimalikult täpsena ning tegi selleks enne kirjutamist põhjalikku uurimistööd. Raamatu avaldas ta kõigepealt internetis. Kui Weir avaldas lugejate soovil raamatu Kindle'is, võttis temaga ühendust kirjastuse agent ning 2014. aastal avaldas kirjastus Crown Publishing romaani "Marslane". 2015. aastal esilinastus romaanil põhinev ja Ridley Scotti lavastatud samanimeline film.

2017. aastal ilmus temalt raamat "Artemis". Teose tegevustik leiab aset 2080ndatel Kuu ainukeses linnas Artemis. Romaani põhjal kavandatakse filmi tegemist.

2021. aasta mais ilmus Weiri kolmas romaan "Project Hail Mary".

Isiklikku

Weir elab California osariigis Mountain View's. Ta tunneb hirmu lennukiga lendamise ees, mistõttu ta ei külastanud "Marslase" võttepaika Budapestis.

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1972
Zaō vulkaan

Zaō (jaapani keeles 蔵王山 (Zaō-san ('Zaō mägi'))) on tegevvulkaan Honshū saarel Jaapanis.

Vulkaani kõrgus on 1841 meetrit, see on Honshū saare üks aktiivsemaid vulkaane.

Zaō asub Põhja-Honshūl Yamagata ja Miyagi prefektuuri piiril. Vulkaan koosneb mitmest kihtvulkaanist ja tufikoonusest, milles asub Okama kraatrijärv. Järve happelise vee värvus muutub vastavalt ilmale, seetõttu kutsutakse seda ka Viievärviliseks järveks (五色沼, goshiki numa). Järve sügavus on 60 meetrit, diameeter aga 360 meetrit. Järv tekkis peale vulkaanipurset aastal kaheksateistkümnenda sajandi kahekümnendatel aastatel. Okama vetes elavad Rotatoria rotatoria ja Pinnularia perekonna esindajad.

Zaō asub kahe maakooreplaadi kokkupuutealal. Need on Amuuri plaat, millel asub Lääne-Jaapan ja Ohhotski plaat, millel asub Ida-Jaapan.

Mäe jalamil asub mets, kus talvel tekivad nn. lumekoletised (樹氷 Juhyō). Lähedaselt järvelt auranud vesi jäätub puudele kogunedes, piirkonnale talvisel ajal omane tugev tuul ei lase tekkivatel jääpurikatel aga vertikaalsihis kasvada.

Vulkaan on kasutusel talispordikeskusena. Mäel asub suusahüppetorn, mis on aastast 2012 naiste suusahüppe maailmakarikasarjas üks etappe.

Viited

Tegevvulkaanid
Jaapani mäed
Jaapani vulkaanid
Daukšiai

Daukšiai on alev Leedus Marijampolė omavalitsuses Igliauka vallas.
Alev asub Amalvė soo ja Žuvintase soo vahel Dovinė jõe kaldal.

Alevis on kultuurimaja, põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1864 valminud katoliku kirik.

Ajalugu 

Daukšiai ümbruskonnas leidub ränikivi ja nii oli see kant asustatud juba kiviajal. Soodest ümbritsetud asula ümbruskond oli oma eraldatuse tõttu Jonas Totoraitise andmeil üks viimaseid kohti Leedus, kus säilis paganlik usk.

Daukšiaid on esimest korda mainitud aastal 1592.  Arvatakse, et asula tekkis sinna aastal 1555 ja sai oma nime esimese sealse elaniku Daukšyse järgi. Esimene kirik rajati sinna aastal 1730. Aastal 1803 põles alev koos kiriku ja kohaliku kihelkonna arhiiviga maha. XIX  sajandi alguses alustas seal tööd ka kihelkonnakool. Aastal 1860 alustati uue kivist kirikuhoone ehitamist

Aastal 1905 valmis ka pastoraadi hoone. Samal aastal toimusid Daukšiais meeleavaldused tsaarivõimude vastu. Teise maailmasõja ajal hukkasid saksa okupatsiooniväed asula juudid. Nõukogude võimu ajal oli Daukšiai kohaliku kolhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 2002.

Tuntud elanikke 
Jonas Totoraitis – Leedu vaimulik ja ajaloolane
Vincentas Brizgys - Leedu vaimulik

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt

Marijampolė omavalitsus
Leedu alevid
Gudeliai

Gudeliai on alev Leedus Marijampolė omavalitsuses, Gudeliai valla halduskeskus.

Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1895 valminud katoliku kirik ja Ivoniškise mõisa hoonetekompleks.

Ajalugu 

Gudeliaid on esimest korda mainitud XVI sajandi alguses. Aastal 1700 ehitati sinna kabel. Asula kuulus Balbieriškise kihelkonda. Aastal 1822 alustas seal tööd kihelkonnakool. Kuni XIX sajandi lõpuni kuulus asula Tyszkiewiczitele, seejärel aga Seftelitele. Aastal 1895 valmis praegune kirik. ja asulast sai kohaliku kihelkonna keskus. 

Aastal 1945 hõivasid asula korduvalt Leedu metsavennad, augusti alguses tõrjusid NKVD väed nad sealt neli päeva kestnud lahinguga välja. Nõukogude võimu ajal oli Gudeliai kohaliku kolhoosi keskasula. Asulast sai alev aastal 2002.

Viited

Välislingid 

Alevi kodulehekülg
Alev portaalis vietoves.Lt

Marijampolė omavalitsus
Leedu alevid
Liudvinavas

Liudvinavas on alev (endine linn) Leedus Marijampolė omavalitsuses, Liudvinavase valla halduskeskus. Alev asub Šešupė jõe kaldal, paigas, kus sellega ühineb Sūduonia.

Alevis on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsuseks on aastal 1918 valminud katoliku kirik.

Ajalugu 

I aastatuhandel asus Liudvinavase juures linnamägi. Kuni XVIII sajandini kandis sealne puuraidurite asula nime Trobomis. Ludwik Konstanty Pociej andis asulale alevi staatuse. Aastal 1717 ehitati sinna esimene kirik, aga 14. jaanuaril 1719 sai Liudvinavasest linn. On oletatud, et asula sai uue nime just Ludwik Pociej järgi, aga ka kõige vanemates dokumentides kirjutatakse asula nime n-tähega, mitte k-ga.

Aastal 1776 kaotas Liudvinavas linnaõigused, aga Stanisław II taastas need aastal 1791. Juba järgmisel aastal oli ta siiski poliitilistel põhjustel sunnitud otsusest loobuma.

Uus kirik valmis aastal 1964. Esimese maailmasõja ajal põles alev maha. Teise maailmasõja ajal hukkasid saksa okupatsiooniväed Marijampolės asula juudid. Peale sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude võimu ajal oli Liudvinavas kohaliku kolhoosi keskasula.

Pilte

Tuntud elanikke 
Vydas Baravykas – Leedu poliitik
Petras Vaitiekūnas - Leedu poliitik

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt

Marijampolė omavalitsus
Leedu alevid
Dispanser

Dispanser (prantsuse sõnast dispensaire) on endisaegne raviasutus. Algselt peeti dispanseeri all silmas heategevuslikku tasuta raviasutust. Nõukogude Liidu perioodil oli dispanser eriravi- ja profülaktikaasutus. Dispanseriga seotud töövormi nimetatakse dispanseerimiseks.

Eesti NSVs olid tuberkuloosi-, onkoloogia-, psühhoneuroloogia-, struuma- (näiteks Vabariiklik Struumatõrje Dispanser), naha- ja suguhaiguste- ning kehakultuuridispanserid.

Viited

Tervishoiuasutused
Maie Kalnin

Maie Kalnin (sünninimi Maie Lõvi; 21. august 1932 Tallinn – 15. oktoober 2015) oli eesti hambaarst, suu-, näo- ja lõualuukirurg, Tartu Ülikooli professor.

Ta sündis aastal 1932 Tallinnas. Kuna tema vanemad küüditati, siis möödusid tema noorusaastad Venemaal Kirovi oblastis. Aastal 1953 lõpetas ta Belaja Holunitsas (Kirovi oblastis) töölisnoorte keskkooli ja alustas samal aastal õpinguid Permi Riikliku Meditsiiniinstituudi stomatoloogia teaduskonnas, mille lõpetas aastal 1958.

Pärast meditsiiniinstituudi lõpetamist asus ta tööle Pärnu-Jaagupi haiglasse stomatoloogina. Aastatel 1960–1963 oli ta aspirantuuris Leningradi Arstide Täiendusinstituudi näo-lõualuukirurgia kateedris, kaitstes aastal 1964 väitekirjaga "Lõualuude osteomüeliidid lastel" meditsiinikandidaadi kraadi. 

Novembrist 1963 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli stomatoloogia kateedris assistendina ning aastast 1973 samas dotsendina. Aastal 1983 kaitses ta Leningradi I Meditsiiniinstituudis väitekirjaga "Etioloogia ja kirurgilise ravi põhiküsimused kaasasündinud (huule-) suulaelõhedega haigetel Eestis" meditsiinidoktori kraadi. 

Aastal 1984 valiti ta stomatoloogia kateedri professori ametikohale, aastal 1985 lisandus veel stomatoloogia kateedri juhataja ametikoht; sellel ametikohal töötas ta aastani 1992. Aastatel 1993–1997 töötas ta erakorralise professori ametikohal; septembrist 1997 oli ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor.

Ta on uurinud huule- ja suulaelõhede tekkepõhjusi ning sagedust Eestis ja nende anomaaliate kirurgilise ravi võimalusi. Tema sulest on ilmunud üle 200 teadusliku publikatsiooni, õppevahendi ja populaarteadusliku väljaande.

Isiklikku 
Tema isa oli spordiajakirjanik Oskar Lõvi.

Eesti hambaarstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1932
Surnud 2015
Vabakutseline

Vabakutseline on enamasti loometööga tegelev inimene, kes pole palgalisel ametikohal. 

Enamasti müüvad vabakutselised oma teoseid/taieseid (tooteid) või nende loomise/tegemise teenust.   

On mitmesuguseid võimalusi, kuidas vabakutselisena oma loomingule turgu ja kliente leida. Näiteks võib oma teoseid või teenuseid pakkuda kuulutuste kaudu. Leidub veebilehti ja platvorme, mis on keskendunud vabakutseliste teoste ja teenuste vahendamisele, näiteks Upwork ja Freelancer. Enda osutatavaid loometeenuseid saab müügiks pakkuda näiteks veebilehtedel Fiverr ja Eesti Vabakutselised.

Vaata ka
töötaja
ettevõtja

Viited
Marss ründab

"Marss ründab" ("Mars Attacks!") on 1996. aasta Tim Burtoni film, mis räägib marslaste sissetungist  Maale. Filmis teevad kaasa mitmed tuntud näitlejad, sealhulgas Pierce Brosnan, Jack Nicholson ja Michael J. Fox.

Näitlejad
 Jack Nicholson – President James Dale, Art Land
 Glenn Close – Esimene Leedi Marsha Dale
 Anette Bening – Barbara Land (Art Landi abikaasa)
 Pierce Brosnan – Professor Donald Kessler
 Martin Short – Pressisekretär Jerry Ross
 Sarah Jessica Parker – Nathalie lake
 Michael J. Fox – reporter Jason Stone
 Frank Welker – kõigi Marslaste hääled
 Natalie Portman – Presidendi tütar Taffy Dale
 Lisa Marie Smith – Marslastüdruk (Marslaste palgasõdur)

Ameerika Ühendriikide komöödiafilmid
1996. aasta filmid
Osilia

Osilia oli 1873 (teistel andmetel 1875 ) Kuressaares Saaremaa rüütelkonna tegelase Karl Otto Heinrich Konstantin von Buxhoevedeni  (1827–1876)  eestvõttel asutatud laevaselts. Selts tegutses aastani 1919. 

Seltsi laevad pidasid ühendust Riia (tollal Liivimaa keskus) ja mandri raudteesadamatega. 1875. aastal ostis aktsiaselts uue 364 brt mahutavusega kiirauriku (350 hj ja kiirus 10 sõlme) “Konstantin”. Posti-, reisijate- ja kaubaveo laevaliini lähtesadamaks sai Kuressaare, kust läks laev Riiga ja tagasi Kuressaare kaudu Paldiskisse. 1904. aastast sõitis laev ainult Haapsaluni, sest Balti raudtee oli pikendatud Haapsaluni. 

1902. aastal omandas laevaselts jäämurdja ehitusega puksiiri “General Surovtsev”, 1911. aastal omandati ka moodne reisilaev “Osilia”.

Viited

Eesti seltsid
Eesti laevandusettevõtted
Kuressaare ajalugu
Saaremaa ajalugu
Peningi mõis

Peningi mõis (saksa keeles Penningby) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. . Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda. 

Mõis asutati 1686. aastal ja see kuulus pikka aega Baranoffidele.  Mõisa kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati 18. sajandi lõpul. . Pärast 1905. aasta tulekahju ehitati peahoone ümber.  Alates 1990. aastatest oli peahoone varemetes.  
Kui Raasiku vald mõisa maha müüs, vahetas see mitu korda omanikku, kuid lagunes edasi. Aastal 2007 ostis mõisa Arvo Haug, kelle algatusel on mõisahoone korda tehtud ning alates 2020. aasta suvest on see kammerlikus vormis kultuurimõisana külastajatele avatud. 
Tagasihoidliku poolkelpkatusega valitsejamaja katus kukkus 2011. aasta talvel suure lume tõttu sisse.

Viited

Välislingid

Harjumaa mõisad
Harju-Jaani kihelkond
Raasiku vald
Derfeldenite mõisad