joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Surnud 4. augustil

Siin loetletakse 4. augustil surnud tuntud isikuid.

 1753 – Gottfried Silbermann, saksa oreliehitaja
 1822 – Kristjan Jaak Peterson, eesti kirjanik
 1875 – Hans Christian Andersen, taani kirjanik
 1932 – Rudolf Bruno Blaufeldt, eesti rohuteadlane ja esperantist
 1941 – Mihály Babits, ungari luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija
 1942 – Alberto Franchetti, itaalia helilooja
 1944 – Krzysztof Kamil Baczyński, poola luuletaja
 1945 – Rudolf Holsti, Soome poliitik, ajakirjanik ja diplomaat
 1948 – Voldemārs Salnais, Läti poliitik ja diplomaat
 1959 – József Révai, juudi päritolu Ungari kommunistlik poliitik
 1961 – Endel Annus, eesti poksija
 1977 – Vello Veski, eesti botaanik ja aiandusteadlane
 1980 – Pekka Pöyry, soome muusik
 1981 – Melvyn Douglas, ameerika näitleja
 1981 – Helen Sirel, eesti tekstiilikunstnik
 1983 – Juri Levitan, juudi päritolu Vene raadiodiktor
 1987 – Ellen Liiger, eesti näitleja
 1989 – Franziska Liebing Rootsi-Saksa näitleja
 1992 – Seichō Matsumoto, jaapani kirjanik ja ajakirjanik
 1992 – Emil Ilmas, eesti füüsik
 1999 – Victor Mature, ameerika näitleja
 2000 – Viktor Titov, vene näitleja, filmirežissöör ja stsenarist
 2003 – Vesa Mäkelä, soome näitleja
2003 – Pål Arne Fagernes, norra odaviskaja ja poksija
 2005 – Margarethe Fuks, eesti kunstnik
 2007 – Lee Hazlewood, Ameerika Ühendriikide kantri- ja poplaulja, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent
 2008 – Eri Kawai, jaapani laulja
 2009 – Svend Auken, Taani poliitik
 2010 – Leo Metsar, eesti kirjanik ja tõlkija
2010 – Vello Reeben, eesti elektriinsener ja biofüüsik 
 2011 – Siimu Loogma, Eesti poliitik
 2012 – Virgo Tulit, eesti laulja
 2013 – Mari Vallisoo, eesti luuletaja
 2014 – Eljo Kaldalu, eesti raamatukogundustegelane
 2015 – Robert H. March, USA füüsik ja füüsika populariseerija
 2017 – Bogusław Wolniewicz, poola filosoof ja loogik
 2018 – Viktor Meister, eesti agronoom ja majandijuht
 2019 – Ivo Lill, eesti klaasikunstnik

August, 04.
Surnud 5. augustil

Siin loetletakse 5. augustil surnud tuntud isikuid.

 1895 – Friedrich Engels, saksa filosoof
 1911 – Juhan Aidas, eesti õpetaja ja botaanik
 1940 – Frederick Cook, Ameerika Ühendriikide polaaruurija
 1941 – Ella Lill, eesti näitleja
 1944 – Jędrzej Moraczewski, Poola poliitik
 1946 – Wilhelm Marx, Saksa poliitik
 1955 – Carmen Miranda, portugali-brasiilia laulja ja tantsija
 1962 – Marilyn Monroe, USA näitleja, laulja ja modell
 1963 – Mirjami Kuosmanen, soome näitleja
 1969 – Adolf Friedrich, Mecklenburgi hertsog
 1973 – Richard Vaska, Eesti kohtunik
 1974 – Paul Varandi, eesti näitleja ja lavastaja
 1975 – Valdeko Tobro, eesti teatri- ja filmikriitik
 1975 – Oskar Lutz, eesti advokaat
 1978 – Victor Hasselblad, rootsi leiutaja ja tööstur
 1983 – Joan Robinson, inglise majandusteadlane
 1990 – Ivan Blatný, tšehhi luuletaja ja proosakirjanik
 1990 – Salme Masso, eesti kodundusõpetaja, kokk, kokaraamatute autor
 1991 – Vera Telenius, soome laulja
 1992 – Jeff Porcaro, ameerika muusik
 1998 – Todor Živkov, Bulgaaria kommunistlik liider
 1999 – Anu Narusk, eesti sotsioloog 
 2002 – Josh Ryan Evans, Ameerika Ühendriikide filminäitleja
 2005 – Edwin Koller, Šveitsi poliitik
 2006 – Gintaras Beresnevičius, leedu usundiloolane ja kirjanik
 2006 – Aron Gurevitš, juudi päritolu ajaloolane 
 2006 – Hugo Schiltz, Belgia jurist ja poliitik 
 2006 – Daniel Schmid, šveitsi teatri- ja filmilavastaja 
 2007 – Villem Loigom, eesti tehnikateadlane
 2008 – Daisy-Felicitas Matve, eesti arhitekt
 2008 – Eva Pflug, saksa näitleja
 2008 – Reg Lindsay, Austraalia laulja
 2008 – Lydia Oit, eesti tehnikateadlane
 2009 – Budd Schulberg, USA stsenarist ja kirjanik
 2011 – Remi Milk, Eesti sõjaväelendur
 2011 – Priidu Kiive, eesti füüsik ja vaimulik 
 2011 – Andrzej Lepper, Poola poliitik
 2011 – Francesco Quinn, USA filminäitleja
 2013 – Ilse-Aurelie Lepikson, eesti portselanimaalija ja tarbegraafik
 2013 – Heino Uuetalu, eesti ehitusinsener
 2013 – Frederik Vichmann, eesti matemaatik 
 2014 – Angéla Németh, Ungari kergejõustiklane
 2014 – Yoshiki Sasai, jaapani bioloog
 2015 – Antti Leppänen, soome jäähokimängija
 2016 – Annet Nieuwenhuijzen, hollandi näitleja
 2017 – Mark White, USA advokaat ja poliitik
 2017 – Dionigi Tettamanzi, Itaalia vaimulik 
 2017 – Irõna Berežna, Ukraina poliitik 
 2017 – Silvi Väli, eesti tõlkija 
 2017 – Heino Pallo, eesti tootmisjuht 
 2017 – Ernst Zündel, saksa publitsist ja kirjastaja 
 2017 – Aleksander Käo, eesti autosportlane 
 2017 – Ivan Denõssenko, ukraina kunstnik ja kultuuritegelane
 2019 – Toni Morrison, Ameerika Ühendriikide kirjanik
 2020 – Agáthonas Iakovídis, kreeka laulja
 2022 – Issey Miyake, jaapani moelooja

August, 05.
Peep Koort

Peep Koort (28. mai 1920 Tartu – 2. juuni 1977 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane.

Ta lõpetas aastal 1938 Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Aastatel 1940–1942 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, aastatel 1942–1943 samas põllumajandusteaduskonnas. Ta oli EÜS Põhjala liige.

Aastal 1943 õppis ta Helsingi Ülikoolis põllumajandust. Aastatel 1947–1950 õppis ta Rootsi ülikoolides: Rootsi Põllumajandusülikoolis (rootsi keeles Sveriges lantbruksuniversitet), Lundi Ülikoolis ja Uppsala Ülikoolis. Viimases kahes õppis ta pedagoogikat, psühholoogiat, majandus- ja ühiskonnateadusi. Ta kaitses aastal 1953 Lundi Ülikoolis filosoofiakandidaadi kraadi, aastal 1956 Uppsala Ülikoolis filosoofia litsentsiaadi kraadi ja aastal 1958 Uppsala Ülikoolis väitekirjaga "Lantmannaskolans grundkurser" filosoofiadoktori kraadi.

Ta töötas aastatel 1955–1963 Uppsala Ülikoolis lektori ja dotsendina, aastatel 1963–1964 oli ta samas uurijadotsent. Tal oli uurimusi didaktika alalt ning koolikorralduse ja individuaalõppe kohta.

Isiklikku
Tema isa oli kujur Jaan Koort.

Välislingid 
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1735

Eesti pedagoogikateadlased
Rootsi teadlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1920
Surnud 1977
Surnud 6. augustil

Siin loetletakse 6. augustil surnud tuntud isikuid.

 1637 – Ben Jonson, inglise kirjanik (sündinud 11. juuni 1573)
 1660 – Diego Velázquez, hispaania kunstnik
 1914 – Aleksander Eisenschmidt, esimesi Eesti põllumajandusteadlasi
 1925 – Grigori Kotovski, Nõukogude sõjaväelane ja riigitegelane
 1931 – Bix Beiderbecke, USA muusik
 1934 – Matthias Johann Eisen, eesti rahvaluuleteadlane ja vaimulik
 1935 – Karl Fatal, eesti kergejõustiklane 
 1943 – Ella Mätik, eesti graafik
 1944 – Lembit Juhari, Eesti ja Saksa sõjaväelane
 1969 – Theodor Adorno, Saksa sotsioloog, filosoof ja muusikateadlane
 1973 – Fulgencio Batista, Kuuba poliitik ja riigitegelane
 1978 – Paulus VI, paavst
 1979 – Arnold Sepp, eesti kirjanik
 1980 – Aino Bach, eesti graafik
 1983 – Endel Bergmann, eesti skulptor 
 1991 – Alfred Luts, Eesti sõjaväelane
 1993 – Erich Erilt, eesti põllumajandustöötaja
 1993 – Jüri Reemann, eesti füüsik
 1995 – Irja Aav, eesti näitleja
 1998 – André Weil, prantsuse matemaatik
 2000 – Anatoli Žigulin, vene lulletaja ja kirjanik
 2001 – Jorge Amado, Brasiilia kirjanik
 2003 – Gunnar Meyer, eesti kunstnik ja kunstipedagoog
 2003 – Ülle Lillak, eesti fotoajaloolane, fotograaf ja publitsist
 2004 – Rick James, USA muusik, funkmuusika pioneer
 2005 – Gunnar Kilgas, eesti näitleja ja lavastaja
 2005 – Vizma Belševica, läti kirjanik
 2005 – Robin Cook, Suurbritannia poliitik
 2006 – Arno Aadamsoo, eesti psühhiaater 
 2008 – Jennifer Hilary, Suurbritannia näitleja
 2008 – Edgar Oit, eesti tehnikateadlane
 2009 – Manivald Noor, eesti arhitekt
 2009 – Anthony Impreveduto, USA poliitik
 2009 – John Hughes, USA filmirežissöör
 2010 – Tony Judt, juudi päritolu Briti ajaloolane 
 2010 – Kai Vaarandi, eesti kunstnik ja tõlkija
 2010 – Aivar Leping, eesti ettevõtja 
 2011 – Roman Opałka, poola maalikunstnik
 2011 – Ilmari Karro, eesti müstik, astroloog ja filmikriitik
 2011 – Vladislav Staniševski, Eesti kunstnik
 2011 – Anto Pähn, eesti loomakasvatusteadlane
 2012 – Marvin Hamlisch, USA helilooja ja dirigent 
 2013 – Lidia Korsakówna, poola näitleja
 2014 – Imre Bajor, ungari näitleja
 2015 – Ulla Lindkvist, rootsi orienteeruja
 2016 – Helen Delich Bentley, USA poliitik 
 2016 – Pete Fountain, USA džässklarnetist 
 2016 – Jack Sears, Briti autorallisõitja
 2018 – Paul Laxalt, Ameerika Ühendriikide poliitik
 2019 – Sushma Swaraj, India poliitik
 2020 – Wilbert McClure, Ameerika Ühendriikide poksija
August, 06.
Ernst Larsen

Ernst Larsen (18. juuli 1926 – 2. detsember 2015) oli norra kergejõustiklane.

Ernst Larsen võitis 1956. aasta suveolümpiamängudel Melbourne'is 3000 meetri takistusjooksus pronksmedali. Teda edestasid Chris Brasher ja Sándor Rozsnyói.

Tema isiklik rekord 3000 meetri takistusjooksus oli 8.42,4.

Norra jooksjad
Sündinud 1926
Surnud 2015
Surnud 14. augustil

Siin loetletakse 14. augustil surnud tuntud isikuid.

1856 – Constant Prévost, prantsuse geoloog
1905 – Simeon Solomon, inglise kunstnik
1941 – Maximilian Kolbe, Poola frantsiskaani munk, katoliku kiriku pühak
1956 – Bertolt Brecht, saksa näitekirjanik ja luuletaja
1958 – Frédéric Joliot-Curie, prantsuse füüsik
 1958 – Pauls Stradiņš, läti kirurg, onkoloog, tervishoiuorganisaator ja õppejõud
1962 – Adolf Graf, eesti keeleteadlane ja tõlkija
1964 – Johnny Burnette, USA muusik
1965 – Vello Kaaristo, eesti murdmaasuusataja
1967 – Ellinor Rängel, eesti kirjanik
1968 – Martin Taras, eesti laulja
1970 – Vano Muradeli, gruusia helilooja
 1970 – Aita Kustin, eesti arheoloog 
1972 – Jules Romains, prantsuse luuletaja ja proosakirjanik
1977 – Aleksandr Luria, Nõukogude psühholoog, neuropsühholoogia rajajaid
1980 – Dorothy Stratten, modell, Playboy Playmate
1992 – Asta Kass, eesti lastekirjanik ja toimetaja
1994 – Elias Canetti, Austria-juudi kirjanik, Nobeli kirjandusauhind 1981
 1994 – Aarne Pung, eesti loomakasvatusteadlane
 1994 – Andrus Park, eesti filosoof ja politoloog
 1994 – Maria Zahharova-Bruns, eesti näitleja
1996 – Anu Presjärv, eesti näitleja
1998 – Rein Virkus, eesti pedagoogikateadlane
1999 – Harry Matskin, eesti spordiajakirjanik 
2004 – Czesław Miłosz, poola luuletaja, Nobeli kirjandusauhind 1980
2005 – Jüri Kurul, eesti spordipedagoog
2006 – Johnny Duncan, USA kantrilaulja
2007 – Endel Simmermann, eesti näitleja
2007 – Tihhon Hrennikov, vene helilooja
2009 – Gates Nichols, USA kitarrist 
2011 – Shammi Kapoor, India filminäitleja ja režissöör
2012 – Svetozar Gligorić, serbia maletaja 
2012 – Sergei Kapitsa, vene füüsik ja ajakirjanik
2012 – Eduard Võrk, eesti jalgpallitreener
2013 – Luciano Martino, itaalia filmistsenarist
2013 – Ülo Pihlak, eesti majandusgeograaf
2013 – Olev Ehrlich, eesti raadioajakirjanik
2013 – Lisa Robin Kelly, USA filminäitleja 
2013 – Gia Allemand, USA näitleja ja modell
2014 – Kaija Aarikka, soome disainer
2014 – Andres Raukas, eesti keemik ja tööstusjuht
2015 – Ferdinand Veike, eesti nukunäitleja, Eesti Riikliku Nukuteatri rajaja ja pikaaegne peanäitejuht
 2015 – Evald Rink, eesti ajaloolane ja bibliograaf
2018 – Teo Maiste, eesti laulja ja näitleja
 2018 – Eduard Uspenski, vene lastekirjanik
 2018 – Endla Mandel, eesti sõudja
2019 – Tõnu Aav, eesti näitleja
2020 – Ewa Demarczyk, poola laulja, helilooja ja laulutekstide autor
2021 – Tõnu Tamm, eesti näitleja ja kunstnik

August, 14.
Surnud 15. augustil

Siin loetletakse 15. augustil surnud tuntud isikuid.

1057 – Macbeth, Šoti kuningas
1728 – Marin Marais, prantsuse helilooja ja muusik
1901 – Julie von Hausmann, baltisaksa luuletaja
1925 – Konrad Mägi, eesti maalikunstnik
1935 – Paul Signac, prantsuse kunstnik
 1935 – Will Rogers, USA näitleja, koomik ja kauboi
1936 – Grazia Deledda, itaalia kirjanik
1938 – Kaarel Teng, Eesti piirivalvur
1962 – Lei Feng, Hiina Rahvavabastusarmee sõdur ja kommunistlik kultuuriline ikoon
1963 – Vsevolod Ivanov, vene kirjanik
1967 – René Magritte, Belgia maalikunstnik ja graafik
1967 – Manuel Prado Ugarteche, Peruu president 1939–1945 ja 1956–1962
1979 – Rudolf Jõks, eesti laulja ja pedagoog
1982 – Axel Hugo Theorell, rootsi biokeemik
1990 – Tiit Kuusik, eesti laulja
1990 – Viktor Tsoi, vene laulja, ansambli Kino solist
1991 – Rudolf Peets, eesti arst
1994 – Juhan Elgas, eesti elektrotehnika, elektrimõõtmiste ja raadiotehnika spetsialist
1996 – Vadim Mälk, eesti päritolu Venemaa näitleja
1999 – Ilmar Laasi, eesti arhitekt
2001 – Otto Merimaa, Eesti NSV parteitegelane
2003 – Eduard Poolakene, eesti viiuldaja ja muusikapedagoog
2006 – Svetozar Russakov, vene kunstnik ja animaator
2007 – Max Roach, USA džässmuusik
2008 – Helena Bossis, prantsuse näitleja
2008 – Leroy Sievers, USA ajakirjanik
2008 – Victor Toweel, Lõuna-Aafrika poksija
2009 – Virginia Davis, USA näitleja
2009 – Shūe Matsubayashi, jaapani filmilavastaja
2009 – Tatsuo Yamazaki, Jaapani poliitik
2009 – Florin Bogardo, rumeenia laulja
2009 – Jim Dickinson, USA muusik
2011 – Rick Rypien, Kanada jäähokimängija
2012 – Harry Harrison, USA ulmekirjanik
2012 – Müşfik Kenter, türgi näitleja
2013 – Sławomir Mrożek, poola näitekirjanik
2014 – Jan Ekier, poola pianist
2015 – Max Greger, saksa džässmuusik, saksofonist, bigbändijuht ja dirigent 
2016 – Ants Meister, eesti elektrotehnikateadlane
2021 – Arvo Tarmula, eesti pressifotograaf
 2021 – Gerd Müller, saksa jalgpallur 
2022 – Kalle Mesila, eesti luterlik vaimulik

August, 15.
RTL aktuell

"RTL aktuell" on Saksa telekanali RTL Television saksakeelne televisiooni uudistesaade.   

Saate pikkus on 20 minutit ja see on otsesaatena eetris kõikidel nädalapäevadel.  

Uudistesaade "RTL aktuell" oli esmakordselt eetris 5. aprillil 1988.

Saatejuhid

Välislingid
 Ametlik koduleht

Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit :de:RTL aktuell seisuga 07.09.2014.

Saksamaa kultuur
Telesaated
Surnud 30. augustil

Siin loetletakse 30. augustil surnud tuntud isikuid.

 1181 – Aleksander III, Rooma paavst
 1483 – Louis XI, Prantsusmaa kuningas
 1869 – Pjotr Jeršov, vene luuletaja ja proosakirjanik
 1874 – Andrei Muravjov, vene kirjanik ja kirikuajaloolane
 1886 – Philipp Jakob Karell, eesti arst ja rahvusliku liikumise tegelane
 1893 – Friedrich-Alfred Olbrei, Eesti tehnikateadlane, ringhäälingutegelane ja sõjaväeinsener 
 1899 – Gaston Tissandier, prantsuse lennunduspioneer
 1906 – Hans Auer, Šveitsi-Austria arhitekt
 1928 – Wilhelm Wien, saksa füüsik
 1935 – Henri Barbusse, prantsuse kirjanik
 1945 – Peeter Ernits, eesti esperantist
 1947 – Gunnar Sommerfeldt, taani näitleja ja filmirežissöör
 1951 – Konstantin Märska, eesti filmioperaator
 1964 – Salme Dutt, eesti päritolu Briti kommunistlik poliitik
 1970 – Abraham Zapruder, USA ettevõtja
 1973 – Herbert Kranz, saksa kirjanik
 1975 – Karoly Stern, Eesti zooloog 
 1976 – Pjotr Koševoi, Nõukogude Liidu sõjaväelane, marssal
 1979 – Jean Seberg, USA näitlejanna
 1980 – Ira Trilljärv, eesti koorijuht
 1983 – Aleksandr Hanov, vene näitleja
 1988 – Janis Žigurs, eesti-läti tõlkija
 1988 – Wanda Wermińska, poola ooperilaulja ja muusikapedagoog
 1991 – Jean Tinguely, Šveitsi skulptor ja kunstnik
 1994 – Lindsay Anderson, inglise filmirežissöör
 1994 – Eduard Laugaste, eesti rahvaluuleteadlane
 1994 – Juri Vladõtšin, Eesti NSV partei- ja riigitegelane
 1995 – Sterling Morrison, USA muusik
 1995 – Rudolf Sarap, eesti kunstiteadlane
1997 – Andre Aarniste, eesti näitleja
 1999 – Dementi Šmarinov, vene kunstnik
 2003 – Charles Bronson, USA näitleja
 2006 – Nagib Mahfuz, egiptuse kirjanik
 2006 – Glenn Ford, USA filminäitleja
 2006 – Uwe Leichsenring, Saksamaa poliitik
 2006 – Igor Kio, vene mustkunstnik
 2007 – Charles Vanik, USA poliitik
 2007 – Vello Lattik, eesti kirjanik
 2008 – Eldon Rathburn, Kanada helilooja
 2008 – Krishna Kumar Birla, India poliitik
 2008 – Gilberto Rincón Gallardo, Mehhiko poliitik
 2009 – Marie Knight, USA laulja
 2009 – Ildikó Kishonti, ungari näitleja
 2009 – Chrístos Palaiológos, Kreeka poliitik
 2010 – Alain Corneau, prantsuse filmilavastaja ja stsenarist
 2011 – Alla Bajanova, vene ja rumeenia laulja
 2011 – Revo Jõgisalu, eesti muusik
 2012 – Jacek Sempoliński, poola maalikunstnik ja kunstikriitik
 2012 – Igor Kvaša, vene näitleja
 2012 – Kaupo Elberg, eesti entomoloog
 2012 – Cornel Todea, rumeenia teatri- ja filmilavastaja
 2012 – Igor Kvaša, vene teatri- ja filminäitleja, lavastaja ning telesaatejuht
 2013 – Ellen Grünfeldt, eesti näitleja 
 2013 – Seamus Heaney, iiri luuletaja
 2014 – Igor Decraene, Belgia jalgrattur
 2015 – Hain Toss, eesti arhitekt
 2015 – Mihhail Svetin, vene näitleja
 2016 – Anatoli Petuhhov, vepsa kirjanik
 2018 – Jossif Kobzon, juudi päritolu Venemaa laulja
 2022 – Mihhail Gorbatšov, Nõukogude Liidu ja Venemaa poliitik ning ühiskonnategelane
 2022 – Jaak Kangilaski, eesti kunstiajaloolane
 2022 – Gheorghe Berceanu, Rumeenia maadleja

August, 30.
Mel Patton

Melvin Emery Patton (16. november 1924 Los Angeles – 9. mai 2014 Fallbrook) oli USA kergejõustiklane.

Patton tuli 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis olümpiavõitjaks 200 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus. 100 meetri jooksudistantsil sai ta 5. koha. 

Talle kuulusid maailmarekordid 100 jardi jooksus, aeg 9,3 ja 200 jardi jooksus, aeg 20,2.

Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1924
Surnud 2014
Stanley Donen

Stanley Donen (13. aprill 1924 Columbia, Lõuna-Carolina osariik – 21. veebruar 2019) oli USA filmilavastaja ja koreograaf.

Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Koreograafid
Sündinud 1924
Surnud 2019
Opheodrys

Opheodrys on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Opheodrys klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Opheodrys aestivus (Linnaeus, 1766)
 Opheodrys vernalis (Harlan, 1827).

Levila 

Neid madusid võib kohata Mehhikos, Ameerika Ühendriikides ja Kanada lõunaosas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
 Sissekanne Fossilworks Paleobiology Database-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Opheodrys seisuga 07.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Teravpeamadu

Teravpeamadu  (Oxybelis) on maoperekond.

Klassifikatsioon

Teravpeamadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Oxybelis aeneus (Wagler, 1824)
 Oxybelis brevirostris (Cope, 1861)
 Oxybelis fulgidus (Daudin, 1803)  – (sätendav teravpeamadu)
 Oxybelis wilsoni Villa & Mccranie, 1995.

Levila 

Neid välimuselt pronksmadudega (Ahaetulla) sarnanevaid madusid võib kohata Põhja-Ameerika mandril Kesk-Ameerikas ja Lõuna-Ameerika mandril.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Oxybelis seisuga 07.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Pantherophis

Pantherophis on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Pantherophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Pantherophis alleghaniensis (Holbrook, 1836)
 Pantherophis bairdi (Yarrow, 1880)
 Pantherophis emoryi (Baird & Girard, 1853)
 Pantherophis guttatus (Linnaeus, 1766)
 Pantherophis obsoletus (Say, 1823)
 Pantherophis ramspotti Crother, White, Savage, Eckstut, Graham & Gardner, 2011
 Pantherophis slowinskii (Burbrink, 2002)
 Pantherophis spiloides (Duméril, Bibron & Duméril, 1854)
 Pantherophis vulpinus (Baird & Girard, 1853).

Levila 

Neid madusid võib kohata Mehhikos, Ameerika Ühendriikides ja Kanada lõunaosas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Pantherophis seisuga 07.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Pituophis

Pituophis on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Pituophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Pituophis catenifer Blainville, 1835
 Pituophis deppei (Duméril, 1853)
 Pituophis lineaticollis (Cope, 1861)
 Pituophis melanoleucus (Daudin, 1803)
 Pituophis ruthveni Stull, 1929
 Pituophis vertebralis (Blainville, 1835).

Levila 

Neid madusid võib kohata Kanada lõunaosas, Ameerika Ühendriikides, Mehhikos ja Guatemalas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
Sissekanne Fossilworks Paleobiology Database'is
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database'is
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Pituophis seisuga 07.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Pliocercus

Pliocercus on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Pliocercus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Pliocercus elapoides Cope, 1860
 Pliocercus euryzonus Cope, 1862
 Pliocercus wilmarai Smith, Perez-higareda & Chiszar, 1996.

Levila 

Neid madusid võib kohata Lõuna-Ameerika põhjaosas, Kesk-Ameerikas ja Mehhikos.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Pliocercus seisuga 07.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind

Austria riiklik Euroopa kirjanduse auhind (saksa Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur) on Austria Vabariigi poolt antav rahvusvaheline kirjandusauhind, mis asutati 1964. aastal Nikolaus Lenau auhinnana. Praegust nime kannab see 1965. aastast. Auhind antakse igal aastal ühele Euroopa kirjanikule, kelle looming on kättesaadav ka saksa keeles. Aastail 1969, 1979 ja 1985 auhinda välja ei antud. Auhinna suurus on 25 000 eurot.

Auhinna saanud 
 1965 Zbigniew Herbert (Poola)
 1966 W. H. Auden (Suurbritannia/USA)
 1967 Vasko Popa (Serbia)
 1968 Václav Havel (Tšehhoslovakkia)
 1969 auhinda ei antud välja
 1970 Sławomir Mrożek (Poola)
 1971 Eugène Ionesco (Rumeenia/Prantsusmaa)
 1972 Peter Huchel (Saksamaa)
 1973 Harold Pinter (Suurbritannia)
 1974 Sándor Weöres (Ungari)
 1975 Pavel Kohout (Tšehhoslovakkia)
 1976 Italo Calvino (Itaalia)
 1977 Fulvio Tomizza (Itaalia)
 1978 Simone de Beauvoir (Prantsusmaa)
 1979 auhinda ei antud välja
 1980 Sarah Kirsch (Saksamaa)
 1981 Doris Lessing (Suurbritannia)
 1982 Tadeusz Różewicz (Poola)
 1983 Friedrich Dürrenmatt (Šveits)
 1984 Christa Wolf (Saksamaa)
 1985 auhinda ei antud välja
 1986 Stanisław Lem (Poola)
 1987 Milan Kundera (Tšehhoslovakkia)
 1988 Andrzej Szczypiorski (Poola)
 1989 Marguerite Duras (Prantsusmaa)
 1990 Helmut Heißenbüttel (Saksamaa)
 1991 Péter Nádas (Ungari)
 1992 Salman Rushdie (India/Suurbritannia)
 1993 Tšõngõz Ajtmatov (Kõrgõzstan)
 1994 Inger Christensen (Taani)
 1995 Ilse Aichinger (Austria)
 1996 Aleksandar Tišma (Serbia)
 1997 Jürg Laederach (Šveits)
 1998 Antonio Tabucchi (Itaalia)
 1999 Dubravka Ugrešić (Horvaatia)
 2000 António Lobo Antunes (Portugal)
 2001 Umberto Eco (Itaalia)
 2002 Christoph Hein (Saksamaa)
 2003 Cees Nooteboom (Holland)
 2004 Julian Barnes (Suurbritannia)
 2005 Claudio Magris (Itaalia)
 2006 Jorge Semprún (Hispaania)
 2007 A. L. Kennedy (Suurbritannia)
 2008 Ágota Kristóf (Šveits)
 2009 Per Olov Enquist (Rootsi)
 2010 Paul Nizon (Šveits)
 2011 Javier Marías (Hispaania)
 2012 Patrick Modiano (Prantsusmaa)
 2013 John Banville (Iirimaa)
 2014 Ljudmila Ulitskaja (Venemaa)
 2015 Mircea Cărtărescu (Rumeenia)
 2016 Andrzej Stasiuk (Poola)
 2017 Karl Ove Knausgård (Norra)
 2018 Zadie Smith (Suurbritannia)
 2019 Michel Houellebecq (Prantsusmaa)
 2020 Drago Jančar (Sloveenia)
2021 László Krasznahorkai (Ungari)

Välislingid 
 Österreichischer Staatspreis für Europäische Literatur

Kirjandusauhinnad
Paldiski allveelaevnike kalmistu

Paldiski allveelaevnike kalmistu oli kalmistu Paldiski linnas. Kalmistu asus praeguse Lõunasadama ühe väljaku kohal.

21. novembril 1956 hukkus Pakri lahes Nõukogude allveelaev M-200. Laev vajus põhja, kuid laevas olnud mehi ei hakatud kohe päästma ning kokku hukkus allveelaevas 28 inimest. Õnnetusest pääses kuus inimest, teiste hulgas allveelaeva kapten, kes olid sillal.

Laev tõsteti üles novembri lõpus 1956, leidmata jäi kolm meremeest. Tõenäoliselt kevadel 1957 maeti hukkunud eraldi uuele kalmistule Lõunasadama lähedal. Ka kolme leidmata surnukeha asemel maeti kolm tühja kirstu.

Hiljem maeti kalmistule veel päästetöödel osalenud arst, kelle soov oli saada maetud just sellele kalmistule. Kokku oli kalmistule maetud seega 26 inimest ja seal oli veel 3 kenotaafi. Kalmistu pindala oli 0,08 ha.

Kalmistu jäi ette Lõunasadama laiendustele.  2004. aastal kaevati kõik maetud üles, et matta nad ümber Paldiski õigeusu kalmistu idaossa eraldatud matmispaigale. Ümbermatmise pidulik tseremoonia toimus 28. augustil 2004. aastal. Praegu on endise kalmistu kohal üks Lõunasadama väljak, mis on kaetud asfaltbetooniga.

Vaata ka
Paldiski allveelaevnike matmispaik

Viited

Välislingid
 Anneli Ammas. Hukkunud Paldiski allveelaevnikud maeti ümber. Eesti Päevaleht 7. jaanuar 2005.
Allveelaev M-200 ehitus- ja hukkumislugu. Vene keeles
Allveelaevaga M-200 hukkunud, nende auastmed ja ametinimetused. Pildid Paldiski allveelaevnike kalmistust. Vene keeles

Paldiski kalmistud
Nõukogude sõjaväekalmistud Eestis
Soda Stereo

Soda Stereo (ka Soda) oli Argentina rokkansambel. Soda Stereo oli üks kõigi aegade olulisemaid ja mõjukamaid Ladina-Ameerika bände.

Soda Stereo tegutses aastatel 1982–1997. Trio liikmeteks olid Gustavo Cerati (vokaal, kitarrid, süntesaator, sämpler, teised pillid), Héctor "Zeta" Bosio (basskitarr, taustavokaal, süntesaator, sämpler) ja Charly Alberti (trummid). 

Soda Stereo oli esimene Ladina-Ameerika rokkansambel, mis kasvas väljapoole koduriigi piire ja nägi Ladina-Ameerikas ühtset kultuuriruumi, kus tegutseda. Edu saavutati nii Lõuna-, Kesk- kui Põhja-Ameerikas (USA hispaaniakeelse elanikkonna seas) ja samuti Hispaanias. Bändil oli oluline roll hispaaniakeelse rokkmuusika populariseerimises ja paljud teised grupid on oma muusikas nende seatud eeskuju jäljendanud. Bänd on oma saavutuste poolest erinevate Ladina-Ameerika "kõigi aegade" nimekirjade tipus. Kodumaal Argentinas on Soda Stereo püstitanud plaadimüügi ja kontsertide külastatavuse rekordeid. 

Soda Stereo muusikas on palju mõjutusi briti rokist. Teiste seas kujundasid trio muusikamaitset The Beatles (sh George Harrisoni, Paul McCartney ja John Lennon i soolokarjäärid), The Cure, Talking Heads, David Bowie, XTC, The Specials, Squeeze, Pink Floyd, My Bloody Valentine, Cocteau Twins ja Queen). Soda Stereo algusaegade helikeelt (albumid "Soda Stereo" (1984), "Nada Personal" (1985), "Signos" (1986), "Doble Vida" (1988)) mõjutasid new wave bändid (näiteks Virus, The Police, Elvis Costello) ja post-punk bändid (näiteks Television). Hiljem areneti raskemakõlalise alternatiivroki suunas – mõjutused tulid klassikalisest rokist, progressiivsest rokist, shoegaze'ist, neopsühhedeeliast, britpopist ja elektroonilisest muusikast (albumid "Canción Animal" (1990), "Dynamo" (1992), "Sueño Stereo" (1995)).
 
Tegutsemisaastate jooksul müüdi ainuüksi Ladina-Ameerikas üle 17 miljoni plaadi ja pärast bändi lagunemist on müügiarv suurenenud. 2002. aastal tunnustas Ladina-Ameerika MTV Soda Stereot legendi auhinnaga (Legend Prize). Portaali Musiteka hinnangul kuuluvad neli Soda Stereo albumit kõigi aegade parima 250 iberoameerika rokkmuusika albumi nimekirja ("Canción Animal" (2), "Comfort y Música Para Volar" (15), "Signos" (40), "Sueño Stereo" (41)). 

1997. aastal läks bänd isiklike ja loominguliste erimeelsuste tõttu laiali. 2007. aastal tuldi uuesti kokku turnee "Me Verás Volver" jaoks, mille 22 esinemisest 20 müüdi välja. Argentinas, Tšiilis, Colombias, Ecuadoris, Mehhikos, Panamas, Peruus, USA-s ja Venezuelas antud kontserte külastas üle miljoni fänni. Pärast kogu Ameerika maailmajagu hõlmavaks kultuurisündmuseks kasvanud kokkutulekuturneed läks meeste tee uuesti lahku.

Pärast bändi lagunemist jätkas bändi eestvedaja Gustavo Cerati eduka soolokarjääriga. Ta suri 4. septembril 2014 pärast nelja aastat koomas viibimist. Zeta Bosio tegutseb produtsendi ja DJ-na. Charly Alberti asutas mitmeid muusikaga seotud ettevõtmisi (ajakiri, muusika- ja meelelahutusportaal, plaadifirma) ja moodustas oma vennaga bändi MOLE.

Viited

Argentina ansamblid
Argentina lauljad
Engure

Engure on küla (lielciems) Lätis Tukumsi piirkonnas, Engure valla halduskeskus. Engure asub Liivi lahe ja Engure järve vahel Engure jõe suudmes.

Engures on sadam ja tuletorn. Külas asuvad kool, raamatukogu, kultuurimaja ja vallavalitsus. Seal asuvad Engures slimnīca, Engures ēdnīca, Engure ja Grundmaņi bussipeatused.. Küla keskossa jääb Engure kalmistu, Engure põhjaserva aga Engure uus kalmistu.

Küla järgi on nime saanud Paadla lademe Engure kihistu.

Viis külas kasvavat pärna ja neli mändi on looduskaitse all. 

Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda.

Viited 

Tukumsi piirkonna külad
Smārde

Smārde on küla (lielciems) Lätis, Tukumsi piirkonnas Smārde vallas. Smārde on valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 20 meetri kõrgusel. 

Smārdet mainiti esimest korda aastal 1523. Küla on tekkinud Smārde mõisa (Schmarden) juurde. Aastal 1877 avati raudteeliini Riia-Tukums ääres Smārde jaam. Toonane jaamahoone ei ole säilinud, praegune jaamahoone pärineb aastast 1930. Esimese maailmasõja ajal läbis küla ümbrust rinne, kus võitlesid Läti kütid. Aastal 1936 avati nende vennashaua kohal mälestusmärk. Aastail 2009–2021 kuulus küla Engure piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

Küla jääb osaliselt Ķemeri rahvusparki.

Smārdes on põhikool ja raamatukogu, seal asub ka piirkonnavalitsus.

Külas asuvad Smārdes stacija ja Smārde bussipeatused..

Aastal 2015 oli külas 789 elanikku. Aastal 2020 oli elanikke 619.

Viited

Tukumsi piirkonna külad
Maris Sild

Maris Sild (sündinud 15. märtsil 1987 Tallinnas) on eesti poliitik.

Ta on Tallinna Linnavolikogu liige ja rahanduskomisjoni esimees. Varem on ta juhtinud Kristiine linnaosakogu, olnud Kristiine linnaosa halduskogu aseesimees, Sotsiaaldemokraatliku erakonna juhatuse liige.  

Aastatel 2008–2015 oli ta Noorte Sotsiaaldemokraatide peasekretär. 11. aprillil 2015 valiti Sild Euroopa Noorte Sotsialistide (Young European Socialists, YES) asepresidendiks. 2015-2016 oli Sild MTÜ Noored Sotsiaaldemokraadid president. Aastatel 2016–2019 töötas Maris Sild kultuuriminister Indrek Saare nõunikuna. 

Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Eesti ühiskonnategelased
Sündinud 1987
Vaiņode

Vaiņode on küla (lielciems) Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Vaiņode valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 147 meetri kõrgusel Mažeikiai-Liepāja raudtee ääres. Aastail 1954–1990 oli Vaiņode alev. Asulas olid Vaiņode mõisa (Wainoden) ja Lielbāta mõisa (Groß-Bahten) keskused.

Vaiņodet mainitakse esimest korda aastal 1253. Vaiņode mõisa juures asunud asula hakkas kiiremini kasvama pärast raudtee valmimist aastal 1871. Asulas asus Vaiņode raudteejaam. Lielbāta mõisa juurde tekkis samal ajal Bāta suvilapiirkond.

Esimese maailmasõja ajal asus Vaiņodes Saksa sõjaväe dirižaablite lennuväli. Peale sõda võeti sealsed angaarid koost lahti ja viidi Riiga, kus neist valmistati keskturu hooned. Pärast Teist maailmasõda liideti kokku kasvanud Vaiņode ja Bāta asulad. Aastani 2021 kuulus küla Vaiņode piirkonda, olles selle halduskeskuseks.

Vaiņodes asuvad keskkool, kultuurimaja ja muusikakool. Asulas on kaks kirikut – luteri kirik ja aastal 1941 valminud katoliku kirik. Endises raudteejaamas asub piirkonna muuseum. Lielbāta mõisa juures asub Bāta linnamägi.

Lõuna-Kuramaa piirkonna külad
Ivanava

Ivanava  on linn Valgevenes Bresti oblastis, Ivanava rajooni halduskeskus. Linna läbib raudteeliin Brest - Pinsk.

Linn kandis aastani 1940 nime Janaŭ. Poola keeles on koha nimi Janów, ka  Janów Poleski. Kohalikus murdes on linna nimi Janova.

Haridusasutustest on linnas kolm keskkooli ja gümnaasium. Lisaks on seal muusikakool ja spordikool. Raamatukogusid on Ivanavas kolm. Tööstusest on linnas toiduainetetööstus, valmistatakse ehitusmaterjale ja töödeldakse metsa.

Ivanavas on ajaloomuuseum, vaatamisväärsusteks on veel katoliku kirik (1848) ja õigeusu kirik (1901).

Ajalugu 

Paiga algseks nimeks oli ilmselt Porchaŭ (Порхаў). Aastal 1465 sai Ivanavast alev, ühtlasi hakkas see kandma nime Janaŭ. Alev kuulus Bresti vojevoodkonda ning Pinski maakonda.

16. mai 1657 rüüstasid Ivanavat kasakad, sel ajal suri seal märtrisurma Andrzej Bobola. Tol ajal kuulus asula Kopaczitele, aga hiljem läks see Šuiskite valdusesse.

Alates kolmandast Poola jagamisest aastal 1795 kuulus asula Vene impeeriumi koosseisu. Ivanava hakkas kuuluma Hrodna kubermangu. XIX sajandil said asula omanikeks Oreszkad. Aastal 1884 rajati Ivanava lähedale raudtee, mis aastal 1926 toodi alevile lähemale.

Aastast 1921 oli Ivanava  Poola koosseisus, ühtlasi sai asula linnaõigused. Kuni XX sajandi neljakümnendate aastateni rändas suur osa Ivanava mehi mööda ilma ringi, kogudes raha erinevate kirikute ehitamiseks. 1939. aastal liideti linn Valgevene NSV-ga. Ühtlasi venestati asula nimi ja sellest ajast peale kannab see tänapäevast nime Ivanava.

Pilte

Tuntud elanikke 
Nikolai Koltšak - Nõukogude väejuht

Välislingid 

 Ivanava
 Ivanava infoportaal
 Ivanava
 Ivanava juudikogukonna portaal
 Linn Valgevene fotoentsüklopeedias

Ivanava
Ivanava rajoon
Enn Sellik

Enn Sellik (sündinud 10. detsembril 1954 Iisakus) on endine Eesti ja Nõukogude Liidu kergejõustiklane (pikamaa- ja krossijooksja).

Ta lõpetas 1973. aastal Iisaku Keskkooli ning õppis seejärel Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonnas.

Sportlasena
Ta osales Nõukogude Liidu eest 1976. ja 1980. aasta suveolümpiamängudel. Ta võitis 1977. aasta suveuniversiaadil Sofias 5000 meetri jooksus (ajaga 13:44,6) kuldmedali.

Isiklikud rekordid
5000 meetri jooks (välivõistlus) – 13:17,2 (Podolsk, 1976), Eesti rekord
5000 meetri jooks (sisevõistlus) – 13:54,2 (Leningrad, 1975), Eesti rekord
10 000 meetri jooks (välivõistlus) – 27:40,61 (Praha, 1978), Eesti rekord

Välislingid
MTÜ Enn Selliku jooksutiim
Biograafia ESBL-is
 
 
Enn Sellik meenutab oma tegemisi noorteklassis, 1. osa. Jooksuportaal.ee
Enn Sellik meenutab: täna 40 aastat tagasi, 1. osa. Jooksuportaal.ee
Gunnar Press. Enn Sellik: "Kardan, et minu rekordid elavad minust kauem." Õhtuleht, 2. aprill 2007

Eesti pikamaajooksjad
Eesti krossijooksjad
 Nõukogude Liidu jooksjad‎
Sündinud 1954
Piret (eesnimi)

Piret on eesti naisenimi.

2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Piret 3498 naisel. Piret oli populaarsuselt 28. naisenimi. Piret oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli 45). Kõige populaarsem oli eesnimi Piret vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 74,46.

Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Piret 2 inimesel.

Selle nimega on seotud nimi Birgitta.

Nime kandjaid
Piret Aava, modell
Piret Bergmann, kunstnik
Piret Bristol, kirjanik
Piret Ilves, moekunstnik ja stilist
Piret Jaaks, kirjanik
Piret Järvis, muusik
Piret Kalda, näitleja
Piret Kerem, klaasikunstnik ja raamatukujundaja
Piret Kooli, ajakirjanik
Piret Kriivan, ajakirjanik
Piret Krumm, näitleja
Piret Krutob, allveeujuja
Piret Kruuspere, kirjandusteadlane
Piret Kuusk, füüsik ja teadusfilosoof
Piret Laurimaa, näitleja
Piret Lilleväli, riigiametnik
Piret Loone, advokaat
Piret Lotman, ajaloolane
Piret Marvet, tõlkija
Piret Mäeniit, ajakirjanik
Piret Niglas, suusataja
Piret Noorhani, kirjandusteadlane ja kultuuriloolane
Piret Norvik, keeleteadlane
Piret Peiker, kirjandusteadlane ja tõlkija
Piret Pihel, laskesportlane
Piret Pormeister, suusataja
Piret Päär, näitleja ja jutuvestja
Piret Pääsuke, tõlkija ja toimetaja
Piret Raud, kunstnik ja kirjanik
Piret Rauk, näitleja
Piret Reiljan, ajakirjanik
Piret Rips-Laul, helilooja
Piret-Päiv Rist, raadio- ja teleajakirjanik
 Piret Saluri, tõlkija ja diplomaat
Piret Sikkel, näitleja
Piret Tatar, laulja
Piret Vaughan, sulgpallur
Piret Viires, kirjandusteadlane
Piret Viirma, kabetaja
Piret Väinsalu, kliimaekspert
Piret Õunapuu, etnograaf

Viited 

Naisenimed
Suursilmmadu (perekond)

Suursilmmadu (Ptyas) on maoperekond.

Klassifikatsioon

Suursilmmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Ptyas carinata (Günther, 1858)
 Ptyas dhumnades (Cantor, 1842)
 Ptyas dipsas (Schlegel, 1837)
 Ptyas fusca (Günther, 1858)
 Ptyas korros (Schlegel, 1837)
 Ptyas luzonensis (Günther, 1873)
 Ptyas mucosa (Linnaeus, 1758) – suursilmmadu
 Ptyas nigromarginata (Blyth, 1854).

Levila 

Neid madusid võib kohata Kagu-, Ida- ja Lõuna-Aasias.

Sarnasus mürkmadudega 

Neid üsna suuri mürgita (suursilmmao pikkus kuni 3,5 m) madusid kasutatavad rändavad maotaltsutajad vahel kobrade asemel, kuna ka nemad võivad ärrituse puhul kaela paisutada.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Ptyas seisuga 09.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Buk (raketisüsteem)

Buk (vene keeles "Бук"; “pöök”) on Nõukogude Liidus ja Venemaal välja töötatud ja arendatud, õhutõrjesoomukitele paigaldatud keskmaa pind-õhk-tüüpi raketisüsteemide sari.

Väljatöötamine ja arendus
Süsteemi 9K37 "Buk" väljatöötamist alustati NLKP KK korraldusel 1972. aasta 17. jaanuaril.

Süsteemi modifikatsioonid: 9K37 "Buk", 9K37M, 9K37M1 "Buk-M1", 9K37M1-2 "Buk-M1-2", 9K37M1-2A, 9K317 "Buk-M2", "Buk-M3"; mereväe versioonid: 3S90 (M-22), 3S90M, 3S90E1, 3S90M1.

Vaata ka 
 Tor

Viited

Välislingid

 Mida kujutab endast õhutõrje raketisüsteem BUK? Õhtuleht, 18. juuli 2014
 Main defense product range
 SA-17 Grizzly 9A317E BUK-M2 air defense missile system
 ROSOBORONEXPORT TO STRENGTHEN TIES WITH PROSPECTIVE PARTNERS IN SOUTH-EAST ASIA
 Buk-M1 Medium range SAM system
What is a buk missile? — Wall Street Journal
V. Tikhomirov Scientific Research Institute of Instrument Design Website (Russian manufacturer of Buk)

Buk-M1-2 air defense missile system has no equals in terms of combat employment, Yevgeny Pigin, Gennady Kaufman, Military Parade, 1998.
 
Buk SA-11 Gadfly. Prospects for Buk-M1-2 air defense missile system at enemyforces.com

Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
Floyd Mayweather

Floyd Mayweather Jr. (hüüdnimedega Pretty Boy ja Money; sündinud 24. veebruaril 1977 Grand Rapidsis, Michiganis) on USA poksija.

Viited 

Ameerika Ühendriikide poksijad
Sündinud 1977
Colin Kaepernick

Colin Rand Kaepernick (sündinud 3. novembril 1987 Milwaukees Wisconsin osariigis) on USA Ameerika jalgpalli mängija. Ta mängib 2011. aastast alates NFLi meeskonnas San Francisco 49ers mängujuhi positsioonil.

Aprillis 2011 toimunud NFL-i draft'is valis 49ers Kaepernicki teises ringis (36. valikuna) oma meeskonda.

Viited

Välislingid 
Obama avaldas mustanahaliste õiguste eest võitlevale Kaepernickile toetust

Ameerika jalgpallurid
Sündinud 1987
Aleksandr Gorkin

Aleksandr Fjodorovitš Gorkin (vene Александр Фёдорович Горкин; 5. september (vkj 24. august) 1897 Rameški küla, Tveri kubermang – 29. juuni 1988 Moskva) oli NSV Liidu riigiametnik.

Biograafia 
Sündis talupoja peres. 1916. aastal liitus VSDTP-ga. 1917. aastal lõpetas gümnaasiumi Tveris. Augustist 1917 kuni juunini 1919 oli Tveri linna tööliste deputaatide nõukogu sekretär. Detsembrist 1918 kuni veebruarini 1919 Tveri täitevkomitee esimees. 1919. aastal Kurski kubermangu Tšekaa kolleegiumi liige. 1920–1921 poliitilisel tööl Punaarmees.

9. juulist 1937 kuni jaanuarini 1938 oli NSV Liidu Kesktäitevkomitee sekretär. Jaanuarist 1938 kuni märtsini 1953 ja augustist 1956 kuni veebruarini 1957 NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi sekretär.

Oli NSV Liidu Ülemnõukogu saadik esimesest kuni kaheksanda koosseisuni (1937–1974).

1972. aastal läks pensionile ning jäi elama Moskvasse. Suri 1988. aastal ning on maetud Novodevitšje kalmistule.

Nõukogude Liidu poliitikud
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1897
Surnud 1988
Ivanava rajoon

Ivanava rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Bresti oblastis Valgevenes. Rajoon piirneb lõunas Ukrainaga. Rajooni pindala on 1551 km². 2009. aasta seisuga elas seal 43 586 inimest.

Rajoon moodustati aastal 1965. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Adryžyni, Brodnica, Dastojeva, Družyłavičy, Harbacha, Krytyšyni, Laskavičy, Machro, Moładava, Motali, Opali, Psyščava, Rudzki, Sačyŭki ja Śnitava külanõukogu.

Halduskeskus on Ivanava linn, teine tähtsam asula on Motal. Kuna Ivanava kandis aastani 1940 nime Janaŭ, siis kasutatakse valgevene keeles rajooni kohta ka nime Янаўскі раён (Janaŭ rajoon).

Rajooni suurimad jõed on Prõpjatsi lisajõed Jasselda ja Pina. Rajoon asub Polesje madalikul, seda läbib Dnepri-Bugi kanal. Rajooni piiridesse jääb mitu järve, teiste seas ka Piasčanaje ja Motalskaje.

2009. aasta seisuga olid elanikest 95,52% valgevenelased, 2,18% ukrainlased, 1,8% venelased ja 0,5% oli teistest rahvustest. 80,9% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 17,01% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 57,56% elanikke, vene keelt aga 40,93%.

Välislingid 

Rajooni täitevkomitee kodulehekülg (vene keeles)
Rajooni kaart

 
Bresti oblasti rajoonid
Narmashobuke

Narmashobuke (ka merinarmaskala; Phyllopteryx taeniolatus) on merekala merinõellaste sugukonnast. Ta on monotüüpse perekonna Phyllopteryx esindaja. 

Narmashobuke elab Austraalia lõuna- ja edelaranniku ning Tasmaania põhjaranniku vetes. Põhiliselt elutseb ta korallriffidel, madalas vees sügavusel 3–50 meetrit vetikatesse kasvanud kaljudel ning mererohuaasadel. Kui Tasmaania rannik välja arvata, siis pea samades vetes elutseb ka teine narmaskalana tuntud merinõellane, ühtlasi lähim sugulane austraalia narmaskala.

Kirjeldus
Eksootilise väljanägemisega narmashobukese keha on kaetud üksikute pikkade lehesarnaste lintjate nahajätketega.  Neid pruunvetika lehti meenutavaid nahajätkeid on 6 suuremat (üks pealael ja kaelal, kaks sümmeetriliselt paiknevat seljaturjal ja kõhul) ning mõned väiksemad ka sabal. Keha on täpimustriline ja erksate toonidega, keha värvitoon võib vajadusel muutuda. Haardesaba neil ei ole, seega nad ei saa nagu merihobukesed ankurdada endid vajadusel vetikate varte külge.

 Narmashobuke liigub edasi kaela- ja seljauimede abil. Pikk seljauim asub sabajuure piirkonnas. Kaelal asuvad uimed aitavad tasakaalu hoida. Need väikesed uimed on peaaegu täiesti läbipaistvad ja värelevad kiirusega umbes 10 korda sekundis, millega tagavad kala sujuva liuglemise. Narmaskalad on aeglased ujujad ja loodavad seetõttu röövkalu petta oma maskeeringu abil. 

Narmashobuke on austraalia narmaskalast suurem; keha pikkus võib ulatuda kuni 46 sentimeetrini. 

Narmashobuke toitub väikestest vähilaadsetest ja muust zooplanktonist. Kuna hambaid tal ei ole, siis neelab ta saaklooma tervikuna alla.

Paljunemine
Sarnaselt teiste merinõellastega on narmashobukese eripäraks see, et lõimetise eest kannavad hoolt isaskalad. Kuid merihobukestele omane haudetasku isasel narmashobukesel puudub, selle asemel paikneb tal saba varjus inkubatsioonirenn, mille pesadesse emaskala heidab paarumuse ajal kuni 120 marjatera, millest kooruvad umbes kuu aja pärast maimud. Kohe peale sündi algab kalamaimude iseseisev elu. 

Narmashobukesed võivad elada kuni kümneaastaseks.

Ohustatus
Narmashobuke on väljasuremisohus eelkõige elupaikade vähenemise tõttu, mis on põhjustatud tööstusheitmetest. Suurim oht elupaikadele on suurlinnade (Sydney, Perth, Adelaide, Melbourne) lähedal, kus merre lastav sademevesi ja puhastatud reovesi põhjustab merevee eutrofeerumist ja setete suurenemist.

Narmashobukesi püütakse mitmel põhjusel. Nende eksootilise välisilme tõttu püütakse neid ohtralt akvaristide tarbeks, samuti leiavad nad jahvatatult laialdast kasutust hiina meditsiinis. 

Narmashobuke on kantud  IUCNi punasesse nimistusse   ohulähedase liigina.

Viited

Välislingid
Life - Weedy seadragons dance into the night - BBC One Video. youtube.com  (inglise keeles)
Weedy Sea Dragon Gives Birth | SeaWorld® Orlando Video. youtube.com  (inglise keeles)
"Daddy" Weedy Sea Dragon has Babies! Video. youtube.com 

Merinõellased
Sonora (perekond)

Sonora on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Sonora klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Sonora aemula (Cope, 1879)
 Sonora michoacanensis (Dugès, 1884)
 Sonora mutabilis Stickel, 1943
 Sonora semiannulata Baird & Girard, 1853.

Levila 

Neid madusid võib kohata Mehhiko põhjaosas ja Ameerika Ühendriikide edelaosas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne CoL-is
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Sonora (genre) seisuga 11.09.2014.

Alethinophidia
Colubridae
Sala (Sala vald)

Sala on asula Lätis Jēkabpilsi piirkonnas, Sala valla ja endise Sala piirkonna halduskeskus. Küla asub merepinnast 80 meetri kõrgusel.

Sala sai tänapäevase ilme pärast Teist maailmasõda, kujunedes kohaliku kooli ümber. Külas on valdavalt korterelamud. Salas on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Lisaks asus seal veel Sala piirkonna administratsioon.

Läti külad
Jēkabpilsi piirkond
Leontine Karu-Lind

Leontine Karu-Lind (aastani 1930 Leontine Lind 11. september 1892 Uue-Vändra vald, Käära – 10. juuni 1972 Tartu) oli eesti skulptor.

Sündis käsitööliste perekonnas. Õppis Võiera algkoolis ning Vändra ja Kergu kihelkonnakoolis. Kunstiõpinguid alustas 1922. aastal Tallinna Kunsttööstuskoolis. 1923 jätkas õpinguid Pallases Anton Starkopfi skulptuuriklassis, mille lõpetas 1927. Lõpunäitusel oli väljas 14 tema skulptuuri, millest äramärkimist leidsid "Arkadio Laigo portree" ja "Meesakt". 1928. aasta alguses viibis oma koolikaaslase aadlipreili Natalie Verhoustinskaja seltsidaamina Leningradis ja Pariisis, kus mõlemad õppisid skulptuuri. 

1930. aastal abiellus ta õpetaja August Karuga ning asus elama Porkunisse Riigi Kurttummade kooli, kus töötas kunstiõpetajana. 1940. asutati Tartus kurttummade kool, mille direktoriks sai skulptori abikaasa ning perekond kolis elama Tartusse. 

1941. aastal evakueerus Leontine Karu-Lind Uljanovski oblastisse, kus töötas kohalikus teatris butafoorina. Naasis 1944. aastal ning töötas 1945–1953 Tartu kurttummade koolis. Hiljem töötas Tartu Pioneeride maja nukuteatri butafoorina. 

1946–1950 oli Kunstnike Liidu liige. Kustutati nimekirjast.

Loonud peamiselt portreeskulptuure. Viljeles ka ehisplastikat.

Viited

Eesti skulptorid
Sündinud 1892
Surnud 1972
Marsiorkester

Marsiorkester oli peamiselt marsimuusikat esitav orkestriliik, mis tekkis kodusõjaaegses Ameerikas ja mida peamiselt instrumendivaliku tõttu loetakse üheks džässmuusika eelkäijaks teiste afroameerika muusikastiilide (bluus, gospel, ragtime, minstrelite muusika) kõrval. 

Pärast Ameerika kodusõja lõppu 1865. aastal lõpetasid paljud marsiorkestrid tegevuse ja pillid müüdi odavalt maha, ostjateks enamasti orjusest vabastatud mustanahalised. Endised orjad moodustasid väikesi orkestreid ja ansambleid ning nende esituses võis kuulda vabu tõlgitsusi euroopalikest marsilugudest. Džässilike nüanssidena lisandusid sünkopeeritud rütmid ja kuulmise järgi mängitud variatsioonid-improvisatsioonid tuntud marsimuusika teemadel.

Marsiorkestri peamiseks muusikainstrumendiks oli trompet, mis oli ka džässmuusikas selle algusaegadel üks populaarsemaid instrumente.
Riebiņi

Riebiņi (vanasti ka Ribene) on asula Lätis, Riebiņi piirkonna halduskeskus. Küla asub merepinnast 140 meetri kõrgusel Feimanka jõe kaldal. Asulas oli Riebiņi mõisa (Arensberg) süda.

Riebiņi sai alguse XVIII sajandil, kujunedes Riebiņi mõisa juurde. XIX sajandi algul asusid sinna elama juudid, aastaks 1897 moodustasid nad küla elanikest 91%. XX sajandil algas juutide väljaränne, aastal 1935 moodustasid nad küla elanikest veel vaid 68%. Aastal 2006 oli külas 951 elanikku.

Riebiņis on aastal 1909 valminud uusgooti stiilis katoliku kirik, lisaks sellele asub asulas veel õigeusu kirik. Muinsuskaitse all on mõisa park, peahoone ja hobusetallid.

Riebiņis on keskkool, raamatukogu ja kultuurimaja. Lisaks asub seal Riebiņi piirkonna administratsioon.

Viited

Läti külad