joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vinni Lettieri

Vinni Lettieri (sündinud 6. veebruaril 1995 Excelsioris, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Anaheim Ducks.

Aastatel 2012–2013 mängis ta United States Hockey League'i klubis Lincoln Stars ja 2013–2017 Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2017. aasta märtsis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga New York Rangers, misjärel asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Rangersi tütarklubis Hartford Wolf Pack. NHL-is debüteeris Lettieri 29. detsembril 2017 mängus Detroit Red Wingsi vastu ning lõi selles mängus ka värava. Hooajal 2017/18 sai ta NHL-is 19 mänguga kirja lisaks neli väravasöötu. Hooajal 2018/19 pääses Lettieri NHL-is väljakule 27 mängus, saades kirja 1+2. Enam sai ta mänguaega Wolf Packis, lüües aastatel 2018–2020 kahel hooajal järjest AHL-is vähemalt 23 väravat.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Anaheim Ducksiga. Esimesel hooajal mängis ta põhiliselt AHL-i klubis San Diego Gulls, tehes 22 mänguga 14+12. Hooajal 2021/22 tegi Lettieri Ducksi meeskonnas oma resultatiivseima hooaja NHL-is, kui lõi viis väravat ja andis viis väravasöötu.

USA jäähokikoondise koosseisus osaleb Lettieri 2022. aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Vinni Lettieri NHL.com lehel
 Vinni Lettieri hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
new York Rangersi mängijad
Anaheim Ducksi mängijad
Sündinud 1995
Vähemusvalitsus

Vähemusvalitsus on valitsuskoalitsioon, milles osaleb vahetult või mida toetab aktiivselt vähem kui pool esinduskogu liikmetest.

Vähemusvalitsus tekib olukorras, kus esinduskogu enamus toetab valitsuse moodustamist või jätkamist, kuid selle liikmed ei pea poliitiliste erimeelsuste tõttu võimalikuks jagada valitsusvastutust. Selliselt moodustatud valitsusele saab esinduskogu enamus avaldada umbusaldust kergemini kui enamusvalitsusele, mistõttu peetakse vähemusvalitsusi ebapüsivamaks. Vähemusvalitsus peab esinduskogu hääletuste õnnestumiseks jõudma iga ettepaneku puhul eraldi kokkuleppele enamusega esindajatest individuaalselt või nende fraktsioonidega, mis eeldab suuremat pingutust üksmeele ja avalikkuse toetuse otsimisel kui on vajalik enamusvalitsuse puhul.

Vähemusvalitsus võib olla sihipäraselt sellisena moodustatud ja valitseda kogu esinduskogu valimistsükli jooksul või olla sunnitud või osaline vähemusvalitsus, mis tekib enamuskoalitsiooni lagunemisel. Mõnes riigis, iseäranis Põhjamaades, on vähemusvalitsuse moodustamine parlamentaarse traditsiooni osa, näiteks Taani valitsustest pärast 1973. aastat olnud enamusvalitsus vaid üks, enam kui kaks kolmandikku Norra ja Rootsi valitsustest on olnud vähemusvalitsused.

Vähemusvalitsused Eestis

Eesti Vabariigis saab vähemusvalitsus tekkida neljal viisil:

 Kui fraktsioon loobub koalitsioonis osalemisest (Vähi teine valitsus, Ansipi teine valitsus);
 Kui Riigikogu liige lahkub koalitsiooni moodustanud fraktsioonist (Ratase esimene valitsus);
 Kui vähemusvalitsuse moodustamiseks on Riigikogu enamuse toetus (Tõnissoni neljas valitsus, Vähi esimene valitsus, Siimanni ja Siim Kallase valitsused); 
 Kui vähemusvalitsuse moodustamist toetab hääletusel osalejate enamus, st mõned Riigikogu liikmed ei osale hääletusel (Birki valitsus, Tõnissoni teine valitsus, Piibu ja Akeli valitsused).

Kuna Riigikogu liikmetel pole võimalik sama koosseisu jooksul ametlikult fraktsiooni vahetada, võivad fraktsioonitud saadikud olla sisuliselt osalised koalitsiooni moodustamisel. Vähemusvalitsus võib olla moodustatud kogu Riigikogu koosseisu ajaks (nt Siimanni ja Siim Kallase valitsused) või valitseda vaid osa koosseisu valimistsüklist (ka Mart Laari esimene valitsus oli oma lõpukuudel sisuliselt vähemusvalitsus).

Eesti Vabariigis on olnud üksteist osalist või täielikku vähemusvalitsust:  

 Ado Birki valitsus (1920)
 Jaan Tõnissoni teine valitsus (1920)
 Ants Piibu valitsus (1920–1921)
 Friedrich Akeli valitsus (1924)
 Jaan Tõnissoni neljas valitsus (1933)
 Tiit Vähi esimene valitsus (1992)
 Tiit Vähi teine valitsus (1996–1997)
 Mart Siimanni valitsus (1997–1999)
 Siim Kallase valitsus (2002–2003)
 Andrus Ansipi teine valitsus (2009–2011)
 Jüri Ratase esimene valitsus (2018–2019)

Vaata ka
Obstruktsioon

Viited

Poliitika
Valitsemine
Luha tänav (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
        "stroke": "#fc0303",
        "stroke-width": 3
      },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.432671,
            59.311819
          ],
          [
            24.432092,
            59.311118
          ],
          [
            24.431577,
            59.310702
          ],
          [
            24.430912,
            59.310385
          ],
          [
            24.426405,
            59.308873
          ],
          [
            24.425998,
            59.308578
          ],
          [
            24.425783,
            59.308291
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Luha tänav on Keila tänav, 

Luha tänav kulgeb Tallinna–Paldiski maanteelt Keila keskklinna, ühendades Keskväljaku ja Ülesõidu tänava ringristmikku.
Keila tänavad
Jaycob Megna

Jaycob Megna (sündinud 10. detsembril 1992 Plantationis, Floridas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis San Jose Sharks.

Aastatel 2011–2014 mängis ta Nebraska Omaha Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2012. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i draftis 212. valikuna. Ducksiga sõlmis ta lepingu 2014. aasta aprillis. Hooaja 2013/14	lõpus debüteeris Megna American Hockey League'is (AHL) Ducksi tütarklubis Norfolk Admirals. NHL-is debüteeris ta 6. aprillil 2017 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Kõige enam sai ta Ducksi meeskonnas NHL-is mänguaega hooajal 2018/19 (28 mängu, 1 värav ja 3 väravasöötu). Ülejäänud ajal mängis ta AHL-i klubis San Diego Gulls.

2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Vegas Golden Knightsiga, kuid hooajal 2019/20 mängis vaid Golden Knightsi tütarklubis Chicago Wolves AHL-is. Hooajal 2020/21 mängis Megna AHL-i klubis San Jose Barracuda. 2021. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Sharksiga. Hooajal 2021/22 sai ta NHL-is kirja 44 mängu. 2022. aasta mais sõlmis ta Sharksiga uue kaheaastase lepingu.

USA jäähokikoondise koosseisus osaleb Megna 2022 aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel.

Tema vanem vend Jayson Megna on samuti jäähokimängija.

Viited

Välislingid 
 Jaycob Megna NHL.com lehel
 Jaycob Megna hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Anaheim Ducksi mängijad
San Jose Sharksi mängijad
Sündinud 1992
Riley Barber

Riley Barber (sündinud 7. veebruari 1994 Pittsburghis, Pennsylvanias) on USA jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'i (AHL) klubis Grand Rapids Griffins ründajana paremäärel.

Aastatel 2012–2015 mängis ta Miami Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2012. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draftis 167. valikuna. Capitalsiga sõlmis ta lepingu 2015. aasta aprillis. Hooajal 2015/16 asus ta mängima AHL-is Capitalsi tütarklubis Hershey Bears. Debüüthooajal sai Barber AHL-is kirja 26 väravat ja 29 väravasöötu. NHL-is debüteeris ta 24. veebruaril 2017 mängus Edmonton Oilersi vastu. Hershey Bearsis oli tema resultatiivseim hooaeg 2018/19, mil ta lõi 31 väravat ja andis 29 väravasöötu.

2019. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Montreal Canadiensiga. Hooajal 2019/20 pääses ta Canadiensi meeskonnas NHL-is väljakule üheksas mängus, mängides ülejäänud ajal AHL-is Canandiensi tütarklubis Laval Rocket. 2020. aasta veebruaris kaubeldi Barber Canadiensist Pittsburgh Penguinsi, kuid ta sai hooaja 2019/20 lõpus mänguaega vaid AHL-i klubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins.

2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. Hooajal 2020/21 mängis vaid AHL-is Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins. Red Wingsi meeskonnas sai Barber hooajal 2021/22 NHL-is kirja neli mängu.

2013. aastal tuli Barber USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osaleb ta 2022 aasta maailmameistrivõistlustel.

Tema isa Don Barber on endine jäähokimängija.

Viited

Välislingid 
 Riley Barber NHL.com lehel
 Riley Barber hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Washington Capitalsi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Sündinud 1994
Haapsalu maantee (Keila)

Haapsalu maantee on tänav mis asub Keilas.{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
         "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.37922,
            59.305597
          ],
          [
            24.382782,
            59.30586
          ],
          [
            24.394412,
            59.307262
          ],
          [
            24.398682,
            59.307778
          ],
          [
            24.40203,
            59.307756
          ],
          [
            24.404926,
            59.307548
          ],
          [
            24.408038,
            59.307603
          ],
          [
            24.40954,
            59.307614
          ],
          [
            24.411042,
            59.307559
          ],
          [
            24.413896,
            59.307384
          ],
          [
            24.415274,
            59.307324
          ],
          [
            24.415929,
            59.307304
          ],
          [
            24.416599,
            59.307324
          ],
          [
            24.417747,
            59.307466
          ],
          [
            24.420633,
            59.307997
          ],
          [
            24.421856,
            59.30826
          ],
          [
            24.422715,
            59.30849
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Haapsalu maantee tänav kulgeb alates Keila Keskväljaku tänavast kuni Kulna asulasse, kus liitub Keila–Haapsalu maanteega.
Keila tänavad
Meiji periood

Meiji periood või Meiji ajastu (明治時代, Meiji jidai) on ajastu nimi Jaapani ajaloos, mis kestas aastast 1868 aastani 1912. Meiji periood algab keisrivõimu taastamisega (Meiji restauratsioon). Uueks keisriks sai keiser Meiji, millest tuleb ka ajastu nimi. Meiji ajastut saab iseloomustada kui moderniseerimise ja läänestumise aega. Muutused toimusid peaaegu kõikides riigi asutustes, aga ka tavaliste inimeste elus.

Ülevaade 
Keisri võimu taastav määrus aastal 1868 lõpetas Tokugawa šogunaadi valitsemist. Nüüd võimul oli uus valitsus, ja riigipea oli keiser. Kõrgematel positsioonidel nüüd olid Satsuma ja Chōshu klannid. Keisril vaid oli sümboolne roll. Tokugawa klann püüdis vastu panna, ja pärast Toba-Fushimi lahingut šogun põgenes saartele ja Edo kindlus jäi uuele valitsusele. Uus valitsus otsustas avada Jaapanit maailmale. Aastaks 1871, valitsus tühistas feodaalseid haldusalasid ja asutas uusi prefektuure. Aastas 1879, klasside süsteem oli ka tühistatud, kaasa arvatud samurai klass. Kaasaaegne kabinettide süsteem oli asutatud aastal 1885, ja uus konstitutsioon oli kuulutatud välja 1889. aastal. Jaapani kahekojalise parlamendi Kokkai esimene istung toimus 1890. aastal. Sündmuseid ja muutusi, mis tekkisid pärast keisrivõimu taastamisest tihti nimetatakse Meiji restauratsiooniks.

Läänestumine 
Esimene Jaapani tutvustus Läänega juhtus sel ajal, kui võimul veel oli Tokugawa klann. Jaapanlased nägid kui võimsad on industrialiseeritud Lääne riigid, ja mida nad olid võimsad teha teiste riikidega Hiina näitel. Jaapanlased nägid endale ähvardust. Sellepärast Tokugawa klann otsustas alustada Lääne õpinguid, mis arvasid kaasa ka meditsiini, õigusteadust jne. Jaapani tudengid hakkasid käima Läänemaal õppimas.

Industrialiseerimine oli suur ähvardus traditsioonilistele riikidele, sest see pani inimesi küsima nende traditsioone ja valitsust. See saaks olla ks üks põhjuseks Tokugawa klanni languseks. Aga samal ajal industriaalset arengut oli vaja industriaalsetele riikidele vastupanuks ja võimude tasakaaluks. 

Sõna „restauratsioon“ võttis kasutusele uus valitsus, kuna ta tahtis rõhutada, et toimub mingi mineviku valitsuse taastamine, mis tegelikkus ei olnud tõsine. Tavalised inimesed kasutasid sõna go-isshin, mis tähendab ‘suur uuendus’, mis on tõele lähedam.

Jaapan pidas moderniseerimist võimatu ilma läänestumiseta. Sõjaväe ja tehnoloogiate moderniseerimise kõrval, käis ka igasuguste asutuste läänestumine. Ainus traditsioon, mis jäi muutustest puudutamata on traditsiooniline šinto religioon.

Viited 

Jaapani ajalugu
Hennadi Kernes

Hennadi Kernes (ukraina keeles Геннадій Адольфович Кернес, vene keeles Геннадий Адольфович Кернес; 27. juuni 1959 Harkiv – 16. detsember 2020 Berliin) oli juudi päritolu Ukraina poliitik. Ta oli aastatel 2010–2020 Harkivi linnapea.

Ta lõpetas aastal 1976 Harkivi 76. keskkooli. Seejärel töötas ta aasta aega tehases Svitlo Šahtar. Seejärel asus ta aastal 1977 õppima kutsekooli nr. 14, mille lõpetas aastal 1979 koostaja-konstruktori kvalifikatsiooniga, ja läks taas tööle tehasesse Svitlo Šahtar. Ta on töötanud rätsepana. Ta on lõpetanud Jaroslav Targa nimelise õigusteaduste ülikooli ja Harkivi rahvusliku majandusülikooli.

Ta asus poliitikasse aastal 1998, mil ta asus toetama Regioonide Parteid ja kandideeris Harkivi linnavolikogu liikmeks. Ta toetas algusest peale venemeelset presidenti Viktor Janukovitšit. Kui Janukovitš 2014. aasta veebruaris pärast ülestõusu tagandati, põgenes ta Venemaale; nii tegi ka Kernes, kuid naasis peagi Harkovisse ja siirdus Ukraina rahvuslaste poolele. Ta selgitas, et kuigi vene keel on tema emakeel, toetab ta jagamatut Ukrainat. 28. aprillil 2014 sai ta tõsiselt vigastada (jalgrattaga sõites), kui teda tulistati Ida-Ukraina rahutuste ajal selga. Teda opereeriti kohe. Järgmine päev saadeti ta lennukiga Iisraeli, kus ta taastus operatsioonist ja tuli teadvusele. Pärast seda liikus ta ratastoolis.

Avalikkuse ees oli ta viimati 23. augustil 2020 Harkivi päeva tähistamisel ja ta oli ilma maskita. Pärast seda ta avalikkuse ette ei ilmunud. Ta oli haigestunud COVID-19-sse. 16. septembril saadeti ta lennukiga ravile Berliini Charité kliinikusse. 16. detsembril 2020 suri ta Berliinis Charité kliinikus.

Ukraina poliitikud
Sündinud 1959
Surnud 2020
Kozak-5

Kozak-5 on Ukrainas valmistatud soomusauto.

Galerii 

soomusautod
Ukraina sõjandus
Dylan Cozens

Dylan Cozens (sündinud 9. veebruaril 2001 Whitehorse'is, Yukonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Buffalo Sabres.

Aastatel 2017–2020 mängis ta Western Hockey League'i klubis Lethbridge Hurricanes. Hooajal 2017/18 lõi ta liigas uustulnukatest enim väravaid (22), pälvides Jim Piggott Memorial Trophy.

2019. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i draftis seitsmenda valikuna. NHL-is debüteeris ta Sabresi meeskonnas 14. jaanuaril 2021 mängus Washington Capitalsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas kaheksa päeva hiljem, kui kohtuti taas Capitalsiga. Debüüthooajal sai Cozens NHL-is kirja neli väravat ja üheksa väravasöötu. Hooajal 2021/22 jäi tema arvele 13+25. Kui esimesel hooajal mängis ta ääreründajana, siis teisel hooajal endale omasemale keskründaja positsioonil.

2020. aastal tuli Cozens Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2021. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus Kanada võitis hõbemedali, oli ta Kanada resultatiivseim mängija (8+8) ning valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. Kanada jäähokikoondise koosseisus osaleb ta 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Dylan Cozens NHL.com lehel
 Dylan Cozens hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Sündinud 2001
Popești-Leordeni

Popești-Leordeni on linn Rumeenias Ilfovi maakonnas. Linn asub ajaloolises Munteenia piirkonnas, Bukaresti kesklinnast ligikaudu 8 km kagus.

Popești-Leordeni moodustati 1873. aastal, kui ühendati Popești ja Leordeni külad. Neid külasid on esmamainitud 16. sajandil. 1950. aastal ühendati Popești-Leordeni Bukarestiga, kuid muudeti 1981. aastal jälle eraldi asulaks. Linnaõigused sai Popești-Leordeni 9. aprillil 2004.

Viited 

Rumeenia linnad
Munteenia
Ilfovi maakond
Johannes Voltri

Johannes Richard Voltri (sündinud 1995. aastal Tallinnas) on Eesti ajakirjanik.

Johannes Voltri töötab alates 2021. aasta maist Eesti rahvusringhäälingu uudistetoimetuses raadioajakirjanikuna. Muuhulgas on ta teinud Vikerraadios "Huvitaja" saadet. Karjääri rahvusringhäälingus alustas ta teadusajakirjanikuna portaalis Novaator ning jätkas seejärel raadiouudiste vastutava toimetajana.

Haridus 
Johannes Voltri lõpetas 2014. aastal Tallinna Muusikakeskkooli. 2018. aastal lõpetas Voltri Tartu Ülikooli Johan Skytte poliitikauuringute instituudis bakalaureuseõppe riigiteaduste erialal cum laude. Bakalaureuseastme lõputöös uuris ta, kuidas Vene riigimeedia kajastas 2017. aastal toimunud Kataloonia iseseisvusreferendumit. 2021. aastal lõpetas ta magistriõpingud Tartu Ülikoolis Euroopa Liidu ja Vene uuringute erialal. Ta kaitses oma lõputöö teemal "Vene teabemõjutustegevusele vastamine Balti riikides: Eesti, Läti ja Leedu lähenemiste võrdlus" ning pälvis välisministeeriumi eripreemia.

Viited 
Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1995
Frasin

Frasin (saksa keeles Frassin) on linn Rumeenias Suceava maakonnas. Linn asub ajaloolises Bukoviina piirkonnas, maakonnakeskusest Suceavast ligikaudu 35 km lääneedelas. Frasin paikneb kohas, kus Suha jõgi suubub Moldova jõkke.

Linna haldusalasse kuulub kaks küla: Doroteia ja Plutonița.

Frasini on esmamainitud 1785. aastal. Linnaõigused sai Frasin 2004. aastal.

Frasinis on sündinud kirjanik ja ajakirjanik Radu Mareș (1941–2016).

Viited 

Rumeenia linnad
Bukoviina
Suceava maakond
Joachim Blichfeld

Joachim Blichfeld (sündinud 17. juulil 1998 Frederikshavnis) on Taani jäähokimängija, kes mängib American Hockey League'i (AHL) klubis San Jose Barracuda ründajana paremäärel.

Aastatel 2014–2016 mängis ta Rootsi klubi Malmö Redhawksi noortevõistkonnas. Seejärel siirdus ta Põhja-Ameerikasse, mängides kolm hooaega noorteliiga Western Hockey League'i (WHL) klubis Portland Winterhawks. Hooajal 2018/19 oli ta WHL-is resultatiivseim mängija (53+61). Samal hooajal pälvis ta liiga hooaja parimale mängijale antava Four Broncos Memorial Trophy.

2016. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draftis 210. valikuna. 2017. aasta detsembris sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2019/20 asus ta mängima Sharksi tütarklubis San Jose Barracuda. Debüüthooajal sai ta AHL-is kirja 16 väravat ja 16 väravasöötu ning valiti 2020. aastal AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris ta 12. detsembril 2019 mängus New York Rangersi vastu. Pärast seda pääses ta sel hooajal Sharksi meeskonnas NHL-is väljakule veel kahes mängus.

Hooaja 2020/21 esimeses pooles mängis ta laenul Taani kõrgliigaklubis Frederikshavni White Hawks. Seejärel naasis ta Põhja-Ameerikasse. Hooajal 2020/21 pääses ta Sharksi meeskonnas NHL-is väljakule viies mängus ning lõi 24. aprillil 2021 mängus Minnesota Wildi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2021/22 tegi Blichfeld Barracudas mängides oma resultatiivseima hooaja AHL-is (24+21).

Taani jäähokikoondise koosseisus osaleb Blichfeld 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Joachim Blichfeld NHL.com lehel
 Joachim Blichfeld hockeydb.com lehel

Taani jäähokimängijad
San Jose Sharksi mängijad
Sündinud 1998
Tallinna maantee (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.432188,
            59.311225
          ],
          [
            24.43266,
            59.311113
          ],
          [
            24.432778,
            59.311081
          ],
          [
            24.432875,
            59.311042
          ],
          [
            24.432942,
            59.310994
          ],
          [
            24.432985,
            59.310945
          ],
          [
            24.433111,
            59.310576
          ],
          [
            24.433218,
            59.310182
          ],
          [
            24.433213,
            59.310077
          ],
          [
            24.433098,
            59.309979
          ],
          [
            24.432832,
            59.309875
          ],
          [
            24.432564,
            59.309788
          ],
          [
            24.430429,
            59.309098
          ],
          [
            24.427972,
            59.308291
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Tallinna maantee on tänav Keilas, mis kulgeb Luha tänavast Keila keskväljakule.

Nõukogude ajal oli see V.Kingissepa nimeline tänav.

Viited 
Keila tänavad
2022. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

2022. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 66. Eurovisiooni lauluvõistlus. Võistlus toimus Itaalias Torinos ja selle võitis Ukraina.

Poolfinaalid

Esimene poolfinaal
 Toimus 10. mail 2022 Itaalias Torinos.
 Osales 17 riiki
 Hääletas 19 riiki: osalevad riigid, Itaalia ja Prantsusmaa

Teine poolfinaal
 Toimus 12. mail 2022 Itaalias Torinos.
 Osales 18 riiki
 Hääletas 21 riiki: osalevad riigid, Hispaania, Saksamaa ja Suurbritannia

Finaal 
 Toimus 14. mail 2022 Itaalias Torinos.
 Osales 25 riiki
 Hääletasid kõik  riigid,

Eurovisioon
Torino
2022. aasta muusikas
Kivimägi

Kivimägi on eesti perekonnanimi.

Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivimägi 209 inimesel: 108 mehel ja 101 naisel. Perekonnanimede levikult on Kivimägi meeste puhul 725. kohal ja naiste puhul 910. kohal.

Kivimägi oli levinumaks nimeks vanuserühmas 20–24 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,14. Perekonnanimi  Kivimägi oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,74 inimest.

19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanimi Kiwwimäggi Muhu kihelkonna Rinsi ja Tamse ning Harju-Jaani kihelkonna Kambi mõisavaldades, Kiwwimaeggi Kaarma kihelkonna Laadjala mõisavallas, Kiwimäggi 	Jõhvi kihelkonna Pagari mõisavallas.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Kivimägi ei loobunud.

Uueks nimeks võeti Kivimägi kokku 55 korral kui loobuti nimedest Steinberg kahekümne ühel juhul, Teinberg kaheksal, Adamson kahel juhul, samuti nimedest Hovman, Härg, Kiviperk, Kuulbork, Shteinberg, Stiinberg, Straustrum, Zutz, Vors, Till jne.

Nime kandjaid
Agu Kivimägi, eesti informaatik (1963–)
Katrin Kivimägi, eesti ballettiartist  (1961–)
Roman Kivimägi(Steinberg), eesti maadleja  (1900–1939)
Tatjana Kivimägi, vene kõrgushüppaja (1984–) 
Toomas Kivimägi, eesti poliitik (1963–)

Viited

Välislingid
 

Perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Kalda tänav (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.431276,
            59.309388
          ],
          [
            24.432306,
            59.308528
          ],
          [
            24.432489,
            59.308129
          ],
          [
            24.432671,
            59.307251
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Kalda tänav on tänav, mis asub Keila linnas. 

Kalda tänav asub Keila kiriku taga ja ühendab Tallinna mnt ja Tuula teed.
Keila tänavad
Kivine

Kivine on eesti perekonnanimi.

Statistika
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivine 36 inimesel: 17 mehel ja 19 naisel. Perekonnanimede levikult on Kivine meeste puhul 7376. kohal ja naiste puhul 7125. kohal.

Kivine oli levinumaks nimeks vanuserühmas 55–59 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 0,65.

19. sajandi algul pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele perekonnanime Kivine ei pandud.

1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis perekonnanime Kivine ei vahetatud.

Uueks nimeks võeti Kivine kokku 8 korral, kui loobuti nimedest Steinberg ja Kibiner kolmel juhul, samuti nimedest Jürisson ja Kamenski.

Nime kandjaid
Kadri Kivine, sporditegelane (1970–)
Paavo Kivine, eesti spordiajakirjanik (1949–)
Sirkka-Liisa Kivine, eesti kergejõustiklane (1977–)

Viited

Välislingid
 

Perekonnanimed
Eesti perekonnanimed
Tiiru tänav (Keila)

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {
      "stroke": "#fc0303",
      "stroke-width": 3,
    },
      "geometry": {
        "type": "LineString",
        "coordinates": [
          [
            24.428731,
            59.308536
          ],
          [
            24.429533,
            59.308279
          ],
          [
            24.430858,
            59.308145
          ],
          [
            24.430992,
            59.308129
          ],
          [
            24.431196,
            59.308078
          ],
          [
            24.431123,
            59.307803
          ],
          [
            24.431054,
            59.307525
          ],
          [
            24.430968,
            59.307395
          ]
        ]
      }
    }
  ]
}Tiiru tänav on tänav, mis asub Keila linnas.

Tiiru tänav asub Keila kiriku ehitusmälestise kaitsevööndis.

Tänav algab Tallinna maantee tänavalt Keila kirikuaia kõrvalt ja lookleb kiriku taha Tuula teele.

Tegemist on ühe Keila vanima tänavaga. 

Keila tänavad
Jaapani filosoofia



Termini „filosoofia“ kasutamine ja levik 
Mõistet „filosoofia“ hakati kasutama Meiji ajastul (1868–1912), millega algul tähistati vaid läänelikke filosoofilisi liikumisi. Varem oli liigendati mitmeid jaapani filosoofilisi voole religiooni voolude hulka.

Filosoofiliste voolude kujunemine Muistses Jaapanis 
Kuna Jaapan oli pikkalt muust maailmast eraldatud, olid Jaapanis levinud vaid kohalikud uskumused. Erilist rolli mängisid saarlaste religioossed kombed. Enam levinud oli maailma käsitlemisviis shiso, mis koosnes enamasti aga poliitilistest ja majandusliketest vaadetest.

Taoism, budism ja konfutsianism jõudsid Jaapanise koos peamiselt hiinlaste ja korealaste sisserännuga. Samal ajal oli Jaapanis levinud ka saartelt alguse saanud šintoism, mille keskmeks oli esivanemate kultus. Taoism ja konfutsianism olid enamasti levinud alamklasside hulgas, budism ja šintoism aga kesk- ja kõrgklassi seas.

Budismi esile tõusmisega tekkis konflikti tekkimise oht šintoismiga. Tänu kohalikele vaimulikele suudeti see ära hoida. Selle tagajärjel pidi šintoism kohanduma budistlikke tavadega, muutes oma esialgse vormi. Religioonide samastumisel ja ühise maalima vaade loomisel mängis tähtsat rolli Buddha ümberkehatus Amaterasu, kes on šintoismi ülemjumalanne ehk kami. Omavahel ühendas religioone ka mõned teised ühisjooned, nagu näiteks maagiline sümboolsus, müstilised rituaalid ja jumalate rohkus.

Budismi täieliku sissejuurdumisega tekkisid Jaapanis mitmed erinevad budismi variatsioonid ja sektilaadsed koolkonnad. Viimased olid levinud vaid Jaapani aladel. Nende hulka kuuluvad näiteks zen-budism, puhta maa budism, tendai-budism, shingon-budism ja rinsai zen-budism. 13. sajandil tekkis Kegoni budistlik sektilaadne koolkond, mis keskendus kahe religiooni (budism ja šintoism) ühendamisele ühte. Sellest mõtlemisviisist sai alguse rebu-šinto koolkond, mis käsitles mõlemaid religioone tervikuna. Sellise mõtlemisviisi tagajärjel hakati näiteks paigutama šinto pühamuid iga budistliku templi kõrvale.

Filosoofilised liikumised keskaegses Jaapanis 
Keskajal toetuti palju eneserefleksioonile, läbi mille arutleti mitme erinevate maailmavaadete üle. Selle tagajärjel hakkas filosoofiline mõtlemine eralduma vaikselt religioonist.

Ajastu keskreligiooniks oli konfutsianism, mida kasutati jaapanlaste unikaalsuse rõhutamiseks. Peamiseks ja tähtsaks koolkonnaks osutus Zhu Xi konfutsianismlik koolkond. Edaspidiselt arenesid sellest välja mitmed erinevad filosoofilised voolud, nagu näiteks shusigakuha ja kogakuha koolkond. Ka vastukaaluks Zhu Xi kookonnale tekkis mitmeid filosoofilisi koolkondi, nagu näiteks Yomeidaku koolkond. Kaubandusklassi seas olid levinud näiteks singaku ja Kogaku õpetused.

Filosoofilised voolud kaasaegses Jaapanis 
Meiji revolutsiooni järel hakkasid Jaapanisse jõudma mitmed läänelikud voolid ja õpetused. Nende hulka kuuluvad näiteks uuskantiaalsus, eksistentsialism, marksism ja pragmatism. Ajaga lisandusid ka mitmed uuemad filosoofilised liikumised, nagu näiteks ökofilosoofia ja feminism.

Viited 

Jaapani kultuur
Filosoofia regiooniti
Nate Schmidt

Nathan Thomas Schmidt (sündinud 16. juulil 1991 St. Cloudis, Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Winnipeg Jets.

Hooajal 2009/10 mängis ta United States Hockey League'i klubis Fargo Force ja aastatel 2010–2013 Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2013. aasta aprillis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Washington Capitals. Hooaja 2012/13 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Capitalsi tütarklubis Hershey Bears. NHL-is debüteeris Schmidt Capitalsi meeskonnas 12. oktoobril 2013 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta sama aasta 7. detsembril mängus Nashville Predatorsi vastu. Capitalsi põhikoosseisu kuulus Schmidt aastatel 2015–2017.

2017. aastal valis Vegas Golden Knights Schmidti NHL-i Expansion Draftis, misjärel sõlmis ta klubiga kaheaastase lepingu. Hooajal 2017/18 tegi Schmidt NHL-is oma resultatiivseima hooaja, kui lõi viis väravat ja andis 31 väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta Golden Knightsiga Stanley karika finaali, kus kaotati Schmidti eelmisel koduklubile Capitalsile.

2020. aasta oktoobris kaubeldi Schmidt Golden Knightsist Vancouver Canucksi. Pärast ühte hooaega kaubeldi 2021. aasta juulis Winnipeg Jetsi.

USA jäähokikoondise koosseisus osaleb Schmidt 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 
 Nate Schmidt NHL.com lehel
 Nate Schmidt hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Washington Capitalsi mängijad
Vegas Golden Knightsi mängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
Sündinud 1991
Keyvan Andres

Keyvan Andres Soori (sündinud 8. märtsil 2000 Saksamaal Kölnis) on Saksa-Iraani päritolu võidusõitja.

Karjäär

Kardisõit 
Keyvan Andres Soori alustas võidusõitjakarjääri kardis 2011. aastal. Ta võistles piirkondliku Provence-Alpes-Côte d'Azur meistrivõistluste klassis Minimes. Üheteistkümneaastane noormees võistles ka Prantsusmaa Bridgestone Cupil. Järgmisel aastal liitus noor Saksa piloot Kerpener Kart Challenge'iga KF3 klassis, saavutades meistrivõistluste viienda koha. Andresele astus kirja Group Lotuse tütarfirma Lotus Racing Karts. Keyvan osales ka ADAC Kart Mastersi üritusel Kerpenis, võisteldes teiste tulevaste tähtedega nagu Mick Schumacher. 2013. aasta oli Saksa sõitja jaoks kardisõidus viimane aasta. Andres tõi WSK Super Master Series KFJ klassis viis punkti.

Ava Ratas

Ameerika Ühendriigid 
2013. aastal debüteeris Keyvan Andres vormelisõidus. Virginia International Racewayl tuli Keyvan Soori nime all sõitev Keyvan Andres oma esimesel Skip Barber Formula 2000 võistlusel neljandaks. Võistlusel võistlesid ka sellised sõitjad nagu Colton Herta, Garth Rickards ja Nikita Lastochkin. Andres sai Atlanta meistrivõistluste arvestuses lõpuks üheteistkümnenda koha, võites ühe sõidu, Road Atlanta. Talvel 2013–2014 võitis Soori Skip Barber Winter Series, võites tiitli saamiseks neljateistkümnest sõidust seitse. Tänu oma edule lõpetas Andres programmi Mazda Road to Indy. 2014. aastal sõitis ta Cape Motorsports-Wayne Taylor Racingu meeskonnas USF2000 meistrivõistlustel, toetades IndyCar Series, koos Jake Eidsoniga. Indianapolises saavutas Soori oma parima tulemuse, saavutades kuuenda koha. 2015. aastal vahetas Andres koos Max Hanratty ja James Daysoniga meeskonda, kes liitus ArmsUp Motorsportsiga nende USF2000 kampaania jaoks. Soori oli esimene Saksamaal registreeritud sõitja alates 2006. aastast (Andreas Wirth), kes võitis Atlantic Championship võistluse. 15-aastane noormees võitis oma debüütvõistluse sarjas Watkins Glen Internationalil.

Uus-Meremaa 
2016. aasta detsembris nimetati Andres Soori Toyota Racing Seriesi Giles Motorsporti koosseisu koos Christian Hahni, Richard Verschoori, Harry Hayeki, Enaam Ahmedi ja Luis Leedsiga. Ta saavutas edetabelis 11. koha parima tulemusega 8. kahel korral.

Euroopa 
2017. aastal sõlmiti ta Motoparkiga 2017. aasta FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Joel Erikssoni, Marino Sato ja Max Defournyga, kus ta läks üle Iraani litsentsi alusel võistlemisele.

Isiklik elu 
Keyvan sündis Saksamaal Kölnis 3. märtsil 2000 Pärsia juurtega vanemate peres. Kui Keyvan oli kaheaastane, kolis perekond Prantsusmaale. 2013. aastal kolis Keyvan Florida osariiki Napolisse. Noor sakslane käis Napoli kogukonnakoolis. Keyvan lõpetas Napoli kogukonnakooli 2017. aastal.

Välised lingid 

 Keyvan Andres Soori saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Saksamaa sportlased
Iraani sportlased
Sündinud 2000
Max Defourny

Max Defourny (Liège, 9. oktoober 1998) on Belgias sündinud professionaalne võidusõitja, kes elab Luksemburgis ja võistleb praegu Vormel Renault 2.0 Sarjas.

Karjäär

Kardisõit 
Liège'is sündinud Defourny alustas kardispordiga 2009. aastal üheteistkümneaastaselt ja saavutas järgmisel aastal oma esimese kardisõidu tiitli.

Vormel 4 Meistrivõistlused 
Defourny lõpetas 2014. aastal üheistmeliste sõitjatena, osaledes Prantsusmaa Vormel 4 Meistrivõistlustel üheksal osavõistlusel külalissõitjana ning kolmel Itaalia Vormel 4 Meistrivõistlustel etapil koos Cram Motorspordiga koos Edi Haxhiu, Mattia Drudi ja Giovanni Altoèga, saavutades üldarvestuses 20. koha.

Vormel Renault 2.0 
2015. aastal lõpetas Defourny koos Ukyo Sasahara ja Darius Oskouiga koos ART Junior Teamiga Vormel Renault 2.0 Sarja, saades Vormel Renault 2.0 NEC arvestuses kolm võitu ja neljanda koha.

Defourny jäi 2016. aastal oma eelmisesse riietusse, pärast selle ümbernimetamist R-ace GP-ks Will Palmeri ja Julien Falchero kõrval ning saavutas Lando Norrise asemeistrina Vormel Renault 2.0 NEC ja Vormel Renault Eurocup 2.0 kolmanda koha.

Defourny jäi 2017. aastal R-ace GP-sse koos Will Palmeri, Robert Shwartzmani ja Raúl Guzmániga. Kuid ta ei suutnud oma meistrikohta parandada, saavutades meeskonnakaaslaste Will Palmeri ja Robert Shwartzmani järel neljanda koha. Pärast Shwartzmani diskvalifitseerimist võitis ta Le Castelletis Paul Ricardi ringrajal vaid ühe võidu. Ta kogus 2017. aastal üksteist poodiumit, kolm rohkem kui 2016. aastal.

Vormel V8 3.5 
Novembris 2016 osales Defourny Fortec Motorsportsi ja AVF-i hooajajärgsetel testimistel koos Dorian Boccolacci, Roy Nissany, Pietro Fittipaldi, Alfonso Celis Jr., René Binderi, Henrique Chavesi, Harrison Scotti ja Beitske Visseriga.

GP3 Series 
Defourny sõitis Yas Marinas hooajajärgsel katsel ART Grand Prix ja Arden Internationaliga koos Jack Aitkeni, Nirei Fukuzumi, George Russelli, Leonardo Pulcini ja Kevin Jörgiga.

Välised lingid 

 Ametlik veebisait (inglise keeles)
 Max Defourny karjääri kokkuvõte saidil DriverDB.com (inglise keeles)

Belgia sportlased
Sündinud 1998
Fabio Scherer

Fabio Luca Scherer (Engelberg, 13. juuni 1999) on Šveitsi võidusõitja.

Karjäär

Algused ühekohalises autos 
2016. aastal debüteeris Scherer üheistmel ADAC Vormel 4 ja Itaalia autos koos Jenzer Motorsport meeskonnaga koos Jan-Erik Meikupi, Kevin Kratzi, Diego Ciantini, Marcos Sieberti, Giacomo Bianchi ja Job van Uitertiga. Tal õnnestub Saksamaa sarja kolmandal Lausitzi võistlusel võita oma esimene üheistmeline võit. 2017. aasta veebruaris saavutas ta koos David Malukasega oma teise ühekohalise võidu Araabia Ühendemiraatide Vormel 4 Yas Marina ringrajal, edestades Jonathan Aberdeini ja Logan Sargeanti. Ülejäänud aasta jooksul naaseb ta Saksamaa sarja, kus võidab Julian Hansese, Nicklas Nielseni ja Kim-Luis Schrammi kõrval oma kolmanda ja viimase üheistmelise auto, võites Sachsenringil Marcus Armstrongi ja Sophia Flörschi.

2018. aastal osaleb ta Euroopa Vormel 3-sarjas Motopark Academy meeskonnaga koos Sebastián Fernándezi, Jonathan Aberdeini, Dan Ticktumi, Marino Sato ja Jüri Vipsiga. Šveitslane suutis vallutada poodiumi, saades Spa-Francorchampsi teise sõidu Dan Ticktumi järel teiseks. Ta lõpetab hooaja lõpparvestuses neljateistkümnendal kohal ja Rookie edetabelis seitsmendal kohal. Järgmisel aastal siirdus ta koos Lirim Zendeli ja Raoul Hymaniga koos Charouzi Sauber Junior Teamiga Vormel 3 sarja. Ta suudab kolmel korral punkte koguda ja suletakse seitsmeteistkümnendal kohal.

DTM ja Porsche Supercup 
Aastal 2020 liitub ta Audi Sport Team WRT-ga, et osaleda koos Harrison Newey ja Ferdinand Habsburgiga DTM-is. Schereril õnnestub punktikohale jõuda vaid kahel Zolderi sõidul. Hooaja lõpetab ta kahekümne punktiga sõitjate edetabelis viieteistkümnendal kohal. 2021. aastal osaleb ta külalissõitjana seitsmel Porsche Supercupi võidusõidul koos Christopher Zöchlingi ja Marius Nakkeniga.

Endurance

2021 
2021. aastal palkas ta United Autosports USA meeskonda, et koos Philip Hansoni ja Filipe Albuquerquega sõita kestvussõidu maailmameistrivõistlustel LMP2 klassis. Scherer tegi oma debüüdi 6 Hours of Spa-Francorchamps, kohe saavutas meeskond suurepäraseid tulemusi, vallutas pooluse ja seejärel oma kategooria võidu. Šveitslased ja Albuquerque jätavad Covid-19 positiivsuse tõttu vahele teise võistluse Portugalis, kus neid asendavad Paul di Resta ja Wayne Boyd. Algne meeskond koguneb uuesti 6 tunniks Monzasse, Brianza rajal võidavad nad teise ja viimase võidu. Kolmel sõidul rohkem poodiumile tõusta ei õnnestu, Scherer saavutab edetabelis viienda koha.

2022 
2022. aasta jaanuaris palkas ta High Class Racing meeskonna poolt võistlema Daytona 24 tunni sõidus LMP2 klassis. Šveitslane jagab Oreca 07 istekohta Anders Fjordbachi, Dennis Anderseni ja Nico Mülleriga. Veebruaris kinnitas Inter Europol Competitioni meeskond Schereri koos Pietro Fittipaldi ja David Heinemeier Hanssoniga European Le Mans Series 2022. aasta hooajaks.

Välised lingid 

 Ametlik sait (inglise ja saksa keeles)
 Fabio Scherer, aadressil driverdb.com, DriverDB AB (inglise keeles).

Šveitsi sportlased
Sündinud 1999
Jonathan Aberdein

Jonathan Aberdein (Kaplinn, 14. veebruar 1998) on Lõuna-Aafrika Vabariigi võidusõitja.

Karjäär

Algusaastad ühekohalises autos 
2016. aastal debüteeris Aberdein koos Simo Laaksoneni ja Sophia Flörschiga koos Motoparki meeskonnaga ADAC Vormel 4 üheistmelises autos. Lõuna-Aafrika piloot vallutab kogu hooaja jooksul vaid ühe poodiumi, lõpetades Zandvoorti ringrajal teisena. Sama aasta detsembris osales ta taas koos Motoparki meeskonnaga AÜE Vormel 4 Meistrivõistlustel, kus võitis 18 vaidlustatud sõidust 14 võitu, suutis seega võita meistritiitli Logan Sargeanti ees.

Järgmisel aastal naasis ta Saksamaa sarja võidusõidu juurde, kus saavutas Leonard Hoogenboomi, David Malukase ja Charles Weertsi kõrval esimeses kolmes sõidus veel kaks kolmandat kohta ning ülejäänud hooajal saavutas Oscherslebenis Marcus Armstrongi järel teise koha. See kordab end eelviimasel võistlusel Hockenheimringil, jõudes Lirim Zendeli taha.

2018. aastal osaleb ta taas Motopark meeskonnaga FIA Euroopa Vormel 3 Meistrivõistlustel koos Sebastián Fernándezi, Fabio Schereri, Dan Ticktumi, Marino Sato ja Jüri Vipsiga. Meistrivõistluste esimesel poolel võidab Aberdein mõne punkti, mis ei ole kuigi püsiv, kuid olukord muutub, kui Silverstone'i ringrajal võidab ta kaks kolmandat kohta. Eelviimases voorus Red Bull Ringil võitis ta oma kolmanda poodiumikoha, olles Robert Shwartzmani ja Mick Schumacheri järel kolmas. Hooaja lõpetab ta üldarvestuses kaheteistkümnendana ja uustulnukate seas kuuendal kohal.

DTM 
2019. aastal lahkus ta üheistmeliste autode võidusõidust ja siirdus GT-le, liitudes Audi Sport Team WRT-ga koos Pietro Fittipaldiga, et osaleda 2019. aasta DTM-i hooajal. Aberdein koos Sheldon van der Lindega on esimesed Lõuna-Aafrika sõitjad, kes Saksamaa sarjas kihutavad. Esimene hooaeg GT-s on diskreetne, lõppedes 67 punktiga kümnenda kohaga. Järgmisel aastal liitus ta koos Lucas Aueriga BMW Team RMR-iga. Tulemused on sarnased eelmise hooajaga, olles edetabelis kaheteistkümnes.

Endurance 
2021. aastal palkas ta McLareni F1 tegevjuhi Zak Browni meeskonda United Autosports. Koos Tom Gamble'i ja Philip Hansoniga osaleb ta European Le Mans Series tippklassis (LMP2). Meeskond võidab esimese nelja sõiduga kolmanda ja kaks teist kohta, kuid eelviimases sõidus Spas lõpetatakse kaheksandana ning võimalused tiitlile kaovad, mille võidab kolmik koosseisus Louis Delétraz, Robert Kubica ja Ye Yifei. Meeskond võidab viimase võistluse Portimaos ja saavutab edetabelis teise koha.

2022. aastal osaleb Aberdein FIA World Endurance Championship koos Jota Sport meeskonnaga.

Välised lingid 

 Jonathan Aberdein, aadressil driverdb.com, DriverDB AB (inglise keeles).

Lõuna-Aafrika Vabariigi sportlased
Sündinud 1998
Harilik skorpionsammal

Harilik skorpionsammal (Scorpidium scorpioides) on skorpionsamblaliste sugukonda 
kuuluv lehtsambla liik.

Kirjeldus ja ehitus 
Hariliku skorpionsambla tunneb ära tema suurte mõõtmete ja tugevalt nõgusate, laiade, lühikeste teravatipuliste lehtede järgi. Värvuselt roheline, pruun, sageli punane kuni mustjaspunane. Harilik skorpionsammal on 20‒30 cm pikk, lehed on 2‒4 mm pikkused ning varte ja okste tippudest sirpjad ning ühele küljele kõverduvad.

Kasvukoht 

Parimaks kasvukeskkonnaks harilikule skorpionsamblale on aluseline, lämmastiku ja fosfaadivaene ning suure pH- ja kaltsiumisisaldusega keskkond. Tavaliselt kasvab skorpionsammal kohe veepinna all. Mesotroofsetes, mõõdukalt toitelistes madalsoodes on harilik skorpionsammal iseloomulikuks liigiks.

Leviala 
Harilik skorpionsammal kasvab tavaliselt soodes, eutrofeerunud järvedes, basseinides, järvekallastel. Kasvukohaks sobivad ka madalad kuni kõrged tõusud (0‒3600 m). Harilikku skorpionsammalt leidub näiteks Gröönimaal; Ameerika põhjaosas näiteks Nunavutis, Ontarios, Québecis, Yukonis ja Alaskas. Lisaks leidub harilikku skorpionsammalt USA osariikidest veel näiteks Colorados, Conneticutis, Indianas, Maine'is, Michiganis, Minnesotas, Montanas, Utah's, Vermontis, Wisconsinis, Wyomingis ning mitmel pool Lõuna-Ameerikas. Harilikku skorpionsammalt leidub ka Euraasias ja Austraalias.

Viited 

Ulmikulaadsed
Rihtlatt

Rihtlatt (inglise keeles traversing rule) on tööriist, mis leiab kasutust eelkõige sirgjoonelisuse kontrollimisel ning on põhiline abivahend ehitusel pindade rihtimiseks. Rihtlatt on väga täpse sihiga risttahuka või trapetsi kujuline tööriist. Seda valmistatakse materjalidest, mis on vastupidavad keskkonnatingimustele, et säilitada rihtlati algne kuju. Enamasti on see valmistatud alumiiniumist.

Rihtlatti on võimalik kasutada tasandustöödel krohvi või pahtli silumiseks, seina- või põranda plaatide rihtimiseks.

Viited
Lochamer Liederbuch

Lochamer Liederbuch 'Lochami lauluraamat' (ka Locheimer Liederbuch või Lochheimer Liederbuch) on umbes 15. sajandi keskpaika dateeritud ja oletatavasti Nürnbergis kirja pandud käsikirjaline muusikakogumik, muusikaliselt stiililt nii hiliskeskaega kui ka vararenessanssi liigituv. Käsikirja peetakse 15. sajandi Saksamaa muusika kõige olulisemaks säilinud allikaks.

Käsikiri asub Berliini Riigiraamatukogus kogus kirje Ms. Mus. 40.613 all.

Kirjeldus 
Käsikirja 93 leheküljel on 45 ühe- kuni kolmehäälset laulu. 44 laulu on saksakeelsed, üks hollandikeelne. Mõnede allikate järgi on laule 47 või 50; erinevused tulevad asjaolust, et osa laule on mitme versioonina, osa vaid katkendid või puudub neil pealkiri või tekst. Peaaegu pooled lauludest on teada ainult selles käsikirjas. Laulud on stiililt ja sisult erinevad. Käsikiri on oma nime saanud Nürnbergi kaupmeheperekonna Lochami (ka Lochhaimi või Lochheimi) järgi, kelle omanduses lauluraamat pikalt oli.

Peamine kirjapanija arvatakse olevat vend Jodocus Windsheimist, keda on peetud Nürnbergi organisti ja helilooja Conrad Paumanni õpilaseks. Käsikirja põhiosa on dateeritud aastaisse 1451–1453; täiendusi on tehtud 1460. aastani. Kogumikus on näha ilmaliku muusika osatähtsuse tõusu vaimulike laulude kõrval ("All mein’ Gedanken, die ich hab", "Ich fahr dahin", "Der Wald hat sich entlaubet" ja "Ich spring an diesem Ringe"). Üksikutel lauludel on teada autor, nagu Salzburgi munk ja Oswald von Wolkenstein ("Wach auf, mein Hort").

Käsikirja teises osas on peakirja "Fundamentum organisandi" all Conrad Paumanni 31 orelitabulatuuri. Kaks osa köideti kokku arvatavasti üsna vahetult pärast nende valmimist.

Vaata ka 
 Glogauer Liederbuch
 Buxheimer Orgelbuch

Viited

Välislingid 
 Lochamer Liederbuch andmebaasis International Music Score Library Project (IMSLP)
 D-B MS Mus. 40613 (Lochamer-Liederbuch; Fundamentum organisandi of Conrad Paumann). Staatsbibliothek zu Berlin - Preußischer Kulturbesitz, Berlin, Germany. - The Digital Image Archive of Medieval Music (DIAMM)
 Lochamer Liederbuch. - Historisches Lexikon Bayerns (käsikirja tutvustus, saksa keeles)

Muusikakäsikirjad
Renessanssmuusika allikad
Saksa muusika
Anne Vasar

Anne Vasar (19. oktoober 1966 – 7. märts 2022) oli eesti maali- ja vitraažikunstnik.

Lapsepõlvest 
Ema Maret ütles, et väikse lapsena oli Anne tihtilugu kõhuli maas ning mängis värvidega. Vanaema juures maal joonistas tapeetide peale ja naabritädidelt küsis, et kas tahad, 
tädi, ma joonistan sulle midagi. Seepeale naabritädidel silmad särasid. Nad ütlesid, et sellest tüdrukust tuleb küll päris ehtne kunstnik, pole kahtlustki. Pildid olid suurtele 
poognatele joonistatud ning kui poleks teatud, et tegemist on lapsega, oleks arvatud, et pildi autor on mõni täiskasvanud inimene. Ema Maret ja vanaema Maria imestasid seda 
pooside täpsust, kui Anne kedagi kujutas. Vanaema palus tal vaibamustri jaoks värvid valida, kuna sai juba varakult aru, et Anne oskas neid hästi kokku sobitada.

Isiklikku 
Anne Vasara abikaasa oli psühhiaater ja Tartu Ülikooli professor Veiko Vasar (16.01.1956–07.03.2015). Eelmisest abielust on Annel ka tütar.

Haridus 
Anne on käinud lastekunstikoolis ja hiljem lõpetanud ka Tartu Ülikooli filosoofia teaduskonnas maali eriala ning lisaks sellele läbinud õpetajakoolituse.

Töö 
Ta töötas palju aastaid Antoniuse Gildi klaasikojas ning on õpetanud Tartu Ülikooli tudengitele vitraaži, samuti on teinud paljude inimeste kodudesse ilusaid klaasist aknakaunistusi. 
Juhendamistööd on jagunud ka Tartu Tamme Gümnaasiumis, kunagises Tartu Descartes'i Lütseumis, Põltsamaa Kunstikoolis, Alatskivi lossis ja Alatskivi Kunstide Koolis. 
Anne on osalenud näitustel aastast 1999 ning olnud Kunstnike Liidu liige 2006. aastast.

Artikleid 

https://tymri.ut.ee/et/sisu/omicumi-galeriis-uleval-anne-vasara-maalid

https://www.tartuloodusmaja.ee/uritused/anne-vasara-vitraazinaitus-liblikad-ja-kalad-03-05-30-09-2021/

https://www.tartuloodusmaja.ee/uritused/anne-vasara-maalinaitus-kaduviku-volu-tartu-loodusmajas-11-01-11-02-2021/

https://www.vooremaa.ee/kunstnik-anne-vasar-katab-laua-soogilavva-paaval/

https://www.ekabl.ee/id/vasaranne

http://kunstimaja.ee/2022/03/in-memoriam-anne-vasar

Eesti maalikunstnikud
Eesti klaasikunstnikud
Ülikooli kalmistule maetud
Sündinud 1966
Surnud 2022
Müller (suguvõsa)

Müller on mitme suguvõsa nimi:
Müller (Imukvere), Liivimaa ja Soome aadlisuguvõsa
Müller (Kunda), Lüneburgist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa
Müller (Loberģi), Holsteinist pärit Liivimaa aadlisuguvõsa
Müller (Rūstuži), 1788. aastal aadeldatud Liivimaa aadlisuguvõsa
Müller (Uue-Saaluse), Liivimaa aadlisuguvõsa
Müller (Valgjärve), Tüüringist pärit aadlisuguvõsa

Vaata ka
Edle von Müller
Moller
Moeller
Möller
Müller von der Lühnen
Myller-Rautenfels

Suguvõsad
Rašism

Rašismiks (inglise keeles Rashism või Ruscism, sulandsõna sõnaühendist Russian fascism 'vene fašism'; vene keeles рашизм) nimetatakse ideoloogiat, mis õigustab tänapäeva Venemaa agressiooni ja agressiivseid kavatsusi Ukraina ja teiste riikide vastu.

Rašism on sõimusõna, mis viitab Venemaa riigi- ja ühiskonnakorraldusele (juhikultus, totalitarism, agressiivne poliitika, riigi kontrollitud majandus). Sotsioloogias nimetatakse sellist ühiskonda postimperiaalseks autoritaarseks riigiks ja ka maffiariigiks. 

Vladimir Putini võimuletuleku järel rajati Venemaal usuline juhikultus (isikukultus). Venemaal kehtiva hirmuvalitsemise vormi kohta on mitmeid nimetusi (nt fašism, putinism, rašism). Putini kultiveeritud 1945. aasta võidu ülistus kui võidu kultus väljendub Nõukogude Liidu hümni viisi taaskasutamises, paraadides, noorte sõjaväelaagrites, laste sõjaväeriietuses, riikliku kultuuritööstuse filmides, stalinismi rehabiliteerimises ja ka erinevuste vastases sõimus.

Vaata ka
Fašism Venemaal
Putinism
Šovinism
Suurvene šovinism

Viited

Välislingid 
 Timothy Snyder: "We Should Say It. Russia Is Fascist." The New York Times, 19. mai 2022
  Aimar Ventsel: sõjaaja sõna "rašism" ERR 29.07.2022

Venemaa kultuur