joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
2012. aasta Oscari auhinnad

2012. aasta Oscari auhinnad ehk 84. Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia auhinnad jagati 26. veebruaril 2012 Ameerika Ühendriikides Los Angeleses Hollywood and Highland Centeris. Oscari auhindadega tunnustati valikut 2011. aasta parematest filmiloojatest. Teleotseülekande tegi ABC.

Akadeemia auhindu jagati 24 kategoorias. Linateoste kandidaadid avaldati 24. jaanuaril.

2012. aasta Oscari-õhtut juhtis Billy Crystal ja peaprodutsent oli Brian Grazer. Crystalile oli see üheksas kord võõrustada kuldkujude jagamist. Algul plaaniti õhtujuhiks Eddie Murphyt.
 
84. akadeemia auhindade nominatsioonidest pälvisid kõige rohkem auhindu linateosed "Hugo Cabret' leiutis" (11 kategoorias võideti viis Oscarit) ja parima filmi auhinnaga pärjatud "Artist" (10 kategoorias võideti viis Oscarit). Parima meesnäitleja auhind anti Jean Dujardinile ja naisnäitleja Oscar Meryl Streepile. Parim võõrkeelne film oli Iraani "Naderi ja Simini lahutus".

Põhiauhinnad
Võitjad on loetletud esimesena ja paksus kirjas.

Muud auhinnad

Eriauhinnad
 Academy Honorary Award 
 James Earl Jones
 Dick Smith

 Jean Hersholt Humanitarian Award 
 Oprah Winfrey

Esinejad ja auhindade üleandjad 
 Christian Bale, parima meeskõrvalosatäitja Oscar
 "Pruutneitside" osatäitjad Rose Byrne, Ellie Kemper, Melissa McCarthy, Wendi McLendon-Covey, Maya Rudolph ja Kristen Wiig, parima lühifilmi Oscar
 Sandra Bullock, parima võõrkeelse filmi Oscar
 Bradley Cooper, parima filmitöötluse Oscar
 Tom Cruise, parima filmi Oscar
 Penélope Cruz, parima muusika Oscar
 Cameron Diaz, parima jumestuse Oscar
 Michael Douglas, parima lavastaja Oscar
 Robert Downey juunior, parima dokumentaalfilmi Oscar
 Will Ferrell, parima filmilaulu Oscar
 Tina Fey, parima filmitöötluse Oscar
 Colin Firth, parima naispeaosatäitja Oscar
 Morgan Freeman, auhinnagala sissejuhatav osa
 Zach Galifianakis, parima filmilaulu Oscar
 Tom Hanks, parim kunstnikutöö ja kaameratöö Oscar
 Angelina Jolie, parima mugandatud stsenaariumi Oscar
 Milla Jovovich, Academy Scientific and Technical Awards
 Konn Kermit ja Miss Piggy the Cirque du Soleil 
 Melissa Leo, parima meeskõrvalosatäitja Oscar 
 Jennifer Lopez, parimate kostüümide Oscar
 Gwyneth Paltrow, parima dokumentaalfilmi Oscar
 Natalie Portman, parima meespeaosatäitja Oscar
 Chris Rock, parima joonisfilmi Oscar 
 Ben Stiller, parimate eriefektide Oscar 
 Emma Stone, parimate eriefektide Oscar 
 Meryl Streep, Academy Honorary Award ja Jean Hersholt Humanitarian Award
 Owen Wilson, parima muusika Oscar

Enim tunnustatud filmid

Viited

Välislingid 
 84th Academy Awards. IMDb

Oscar
Oscar
Virulane

Wirulane oli aastatel 1882–1889 Eestis välja antud ajaleht, mis ilmus Tallinnas.

Ajalehte Virulane hakati välja andma 1882. aasta juuni kuus Jaak Järve ettevõtmisel, kes oli enne töötanud Sakala ja Tartu Eesti Seitungi toimetuses. Ajaleht ilmus kuni 1889. aastani.  Ajalehel oli küllalt suur lugejaskonna (6000 tellijat). Ajalehte hakati uuesti välja andma 1906. aastal, kuid suleti pärast 1905. aasta revolutsioonisündmusi Eestis sõjaseisukorra kehtestamisega. 

Virulasest kujunes pärast Sakalat kõige paksem ja silmapaistvam eesti ajaleht 19. sajandil. Esmakordselt eesti ajakirjanduse ajaloos hakati avaldama teateid tööliste raskest olukorrast, tööpuudustest ja streikidest Kreenholmis ja Kunda tehastes. Ajaleht julges avaldada artikleid venestuspoliitika üksikute sammude vastu (vene keeles õppimine külakoolides, Aleksandrikooli venekeelseks muutmine jne). 1888. aastal saadeti toimetaja Jaak Järv kaheks aastaks maalt välja, süüdistatuna sotsialismi levitamises ja rahvas ärevuse tekitamises. Otsus oli tehtud salakaebuse alusel, mille algatajaks peeti venestuspoliitikat ülistatava "Virulasega" võistlevaid "Valguse" peatoimetajat Jakob Kõrva ja "Olevik" peatoimetajat Ado Grenzsteini. Kui Järve tuli tagasi Eestisse, siis ajaleht nimega Uus Virulane hakkas uuesti ilmuma aastatel 1906–1911. Ajaleht ilmus veel nimede Täht, Säde ja Õigus all, kuid muutunud oludes tundusid siis Järve seisukohad vananenud ja varasemat populaarsust leht enam ei saavutanud. 

Virulase toimetuses töötas lühemat aega ka Eduard Vilde.

Vaata ka
Eesti ajalehtede loend

Viited 

Eestimaa kubermangu ajalehed

de:Jaak Järv#Zeitung Virulane
Paul Pinna tänav

Paul Pinna tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Laagna asumis. Tänav sai nime eesti näitleja Paul Pinna järgi.

Tänav algab Punaselt tänavalt, kulgeb põhjaloode suunas, ristub Vikerlase tänavaga, teeb ringi ümber lasteaed-põhikooli hoone ning lõppeb Miina Härma tänaval.

Paul Pinna tänaval asub Paepealse raamatukogu, Tallinna Laagna Lasteaed-Põhikool. 

Paul Pinna tänav sai nime 29. juunil 1979.

Viited

Lasnamäe linnaosa tänavad
Jaan Mölder

Jaan Mölder (sündinud 6. juulil 1960) on Eesti omavalitsustegelane.

Ta lõpetas 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstina.

Alates 1994. aastast kuni 2009. aastani oli ta väikeste vahedega Paldiski linnapea. Enne Paldiski iseseisvaks linnaks saamist juhtis ta Keila linna Paldiski linnaosa.

Alates juulist 2011 on ta Eesti Jäähokiliidu president.

3. detsembril 2012 mõistis Harju maakohus Möldri süüdi omastamises ja usalduse kuritarvitamises. Kohus määras talle kaheaastase tingimisi vanglakaristuse ning mõistis talt Paldiski kasuks välja üle 80 000 euro. Tallinna Ringkonnakohus jättis otsuse muutmata.

Isiklikku
Rallisõitja Jaan Mölder on tema poeg. Tema endine abikaasaks on Jaana Mölder. Samuti on tema nooremaks pojaks ka kunstnik Jaanus Mölder.

Viited

Välislingid
 Jaan Mölder – Paldiski kroonitud kuningas Tallinna Postimees, 15. november 2008

Eesti poliitikud
Paldiski linnapead
Sündinud 1960
Koit (selts)

Koit oli 1869. aastal Viljandis asutatud selts, mis tegeles algselt peamiselt koorilaulu ja näitemänguga.

Ajalugu
Selts asutati 1865. aastal Jaan Adamsoni eestvedamisel.

1902. aastal ostis selts hoone Harjutuse (tänapäeval Koidu) ja Veske (tänapäeval Carl Robert Jakobsoni) tänava nurgal ja ehitas selle ümber umbes 500 inimest mahutavaks seltsimajaks (Kultuuriseltsi "Koit" maja). 

1940. aasta sügisel selts suleti. 

1991. aastal selts taastati õigusliku järjepidevuse alusel ja Viljandi Linnavalitsus tagastas seltsimaja seltsile 1994. aastal.

Vaata ka
Koidu seltsimaja

Viited

Eesti mittetulundusühingud
Eesti uusaeg
Viljandi ajalugu
1869. aasta Eestis
Elupuu (film)

"Elupuu" (ka "Elu puu"; inglise "The Tree of Life") on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide draamafilm, mille lavastas Terrence Malick.

Filmis mängivad Sean Penn, Brad Pitt ja Jessica Chastain.

Eesti kinodesse jõudis "Elupuu" 30. novembril 2011, olles PÖFFi lõpufilm.

2011. aastal pärjati film Kuldne Palmioksaga. 2012. aastal kandideeris linateos parima filmi, lavastaja ja kaameratöö Oscarile.

Arvustused
 Viljar Voog. "Elupuu" tõestab, et ka sisuta film võib loo rääkida. Õhtuleht, 2. detsember 2011
 Mathura. Elu võimalikkusest Maal. Sirp, 8. detsember 2011
 Brad Pitt kasvatas poisse okkalisel elupuul. Eesti Päevaleht, 13. detsember 2011

Välislingid
 Ametlik koduleht
 Koduleht
 
 
 

Ameerika Ühendriikide filmid

Ameerika Ühendriikide draamafilmid
‎
Eepilised filmid 
Fantaasiafilmid‎
Sõltumatud filmid
Ulmefilmid‎
2011. aasta filmid
Lohetätoveeringuga tüdruk (film 2011)

"Lohetätoveeringuga tüdruk" (inglise The Girl with the Dragon Tattoo) on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide triller, mille lavastas David Fincher. Linateos põhineb Stieg Larssoni samanimelisel romaanil.

Filmis mängivad Rooney Mara, Daniel Craig, Christopher Plummer, Stellan Skarsgård, Steven Berkoff, Robin Wright, Yorick van Wageningen ja Joely Richardson.

Eesti kinodesse jõudis "Lohetätoveeringuga tüdruk" 6. jaanuaril 2012.

2012. aastal kandideeris linateos viiele Oscarile, nende seas peaosaline Rooney Mara parima naisnäitleja Oscarile. Auhinna sai Angus Wall ja Kirk Baxter parima filmitöötluse kategoorias.

Arvustused
 Lohetätoveeringuga tüdruk / Girl With a Dragon Tattoo (2011). Blogi Pisut filmijuttu, 12. jaanuar 2012
 Lohetätoveeringuga tüdruk(2011) Blogi criticbird, 19. jaanuar 2012

Välislingid
 Ametlik koduleht
 
 
 

Ameerika Ühendriikide filmid
Rootsi filmid‎
Suurbritannia filmid
Saksamaa filmid
Trillerid
‎Kriminaalfilmid‎
2011. aasta filmid
Igor Võssotski

Igor Jakovlevitš Võssotski (vene keeles Игорь Яковлевич Высоцкий; sündinud 10. septembril 1953 Jagodnojes Magadani oblastis) on endine Nõukogude Liidu poksija. Tema mõlemad vanemad olid endised poliitvangid, kes olid parasjagu asumisel – isa oli venelane ja ema Meeta Suve (hiljem Võssotskaja) eestlane.

Võssotski oli raskekaalus (üle 81 kg) Nõukogude Liidu meister 1978. aastal ning sai 3. koha aastatel 1974, 1977 ja 1979.

Võssotski osales raskekaalus (üle 81 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgradis, 1978), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Võssotski pidas kokku 185 kohtumist, millest võitis 161 ja kaotas 24 kohtumist. Nende seas olid kõige kuulsamad kaks võitu selleaegse tuntud poksija Teófilo Stevensoni (Kuuba) üle – ta oli Stevensonile üldse ainus vastane, kellele Stevenson on ainult kaotanud. Pärast oma sportlaskarjääri lõppu on Võssotski töötanud poksitreenerina.

Viited

Välislingid
Igor Võssotski lehel Peoples-ru. Vene keeles
Gennadi Tolmatšovi usutlus Igor Võssotskiga 10. septembril 2011. Vene keeles
Eesti juurtega poksija, kes jäi Stevensonile ja Alile löömatuks, Postimees, 4. mai 2019

Nõukogude Liidu poksijad
Sündinud 1953
Eesti Rahvameelne Eduerakond

Eesti Rahvameelne Eduerakond (ERE) oli 1905. aastal Venemaa Keisririigis moodustatud Eesti erakond.

Programm 
ERE asutati 1905. aastal pärast 1905. aasta revolutsioonisündmusi Eesti esimese poliitilise erakonnana. Erakond toetas algselt Venemaa Konstitutsiooniliste Demokraatide Partei ideid parlamentaarsest – konstitutsioonilisest monarhiast Venemaal, täiendades seda nõudmistega Eestile piiratud autonoomiaõiguste andmise kohta analoogselt Soome Suurvürstiriigi ja Poolaga ning eestlastele baltisakslaste ja venelastega võrdsete õiguste saavutamine rahumeelsel ja demokraatlikul teel.

Erakonna peamised ideoloogid olid Jaan Tõnisson ja tema mõttekaaslane Villem Reiman, erakonna tegevuses lõid kaasa Heinrich Koppel, Oskar Rütli jt.

Legaalses poliitikas osalemine
Erakond alustas tegevust 26. novembril (9. detsembril) 1905.

1905. aasta lõpus toimunud Eesti Rahvaasemike Kongressil jäi ERE tagasihoidlikumate seisukohtade juurde, samas kui sotsialistid ja teised radikaalid esitasid "aulakoosolekul" tunduvalt äärmuslikumaid seisukohti. ERE mõõdukad vaated võimaldasid erakonnal tegutseda ka pärast 1905. aasta revolutsiooni mahasurumist. Palju aastaid oligi see Eesti ainus legaalselt tegutsev erakond.

ERE saadikud kandideerisid Venemaa keisririigi Riigiduumasse ning nende esindajad valiti Riigiduuma 3 koosseisu.

1917. aasta alguses, kui poliitilised olud Veebruarirevolutsiooni aegadel taas vabamaks muutusid, reorganiseeris Jaan Tõnisson ERE Eesti Demokraatlikuks Erakonnaks.

Eesti endised erakonnad
1905. aasta Eestis
Elu tee

Elu tee (Дорога жизни, Doroga žizni) nime kandis tee, mis Leningradi blokaadi ajal Teises maailmasõjas ühendas sissepiiratud linna Nõukogude tagalaga. Teed kasutati 12. septembrist 1941 kuni 1943. aasta märtsini, mil Leningrad oli suures osas Saksa vägede piiramisrõngas. 

Saksa poole eesmärk oli blokeerida Leningradi varustamine ning oodata nälgivate linlaste alistumist, keda sõja puhkemisel oli linnas üle 3 miljoni. Sissepiiratud olid ühenduses Nõukogude tagalaga üksnes Laadoga järve kaudu. Elu tee kaudu evakueeriti pool miljonit inimest ning varustasti linna toiduainete ja laskemoonaga. Suvel kasutati transpordiks veeteed, talvel läks üle järve autotee, mille ametlik nimetus oli 'sõjamaantee nr 101' (Военно-автомобильная дорога № 101).

"Autod sõitsid väikse kiirusega ja tuledeta," kirjeldab Eino Puhilas oma mälestusteraamatus. "Saksa vägede lennukid pommitasid jääd, lendasid piki jäätrassi ja valasid kuulipildujatega üle kõik, mis lumisel jääl näha oli. Varsti kolonn peatati, meile anti korraldus autodest lahkuda ja minna trassist eemale. Küüditatud (?) liikusid jäätrassist eemale, istusid jääle ning varjasid end valgete linade all, et jääda lenduritele märkamatuks. Jääle märgiti uus tee ja sõit läks edasi. Olid veel mõned peatused, mille ajal ehitati jääle sillad".

Sõja ajal kukkus30 km pikkusel jääteel järve iga neljas raskeveok, kokku uppus üle 1000 auto. Järve kohal tulistati alla mitusada Saksa lennukit. Laadoga veeteel sõitsid sõjalaevad ja veeti praame. 1942. aasta suvel paigutati järve põhja kütusetoru ja elektrikaabel Leningradi varustamiseks Volhovi hüdroelektrijaamast.

Ossinovetsi majaka juures paikneb tänapäeval Elu Tee Muuseum.

Vaata ka 
Väike Elu tee

Kirjandus
Eino Puhilas. "Määramata ajaks Siberisse". Rakvere 2010. ISBN 9789949211500
Aleksander Kaasik. "Vabaduse mõtteis Karjalas". Tallinn 2013. ISBN 978-9949-30-997-9

Leningradi oblast
Peterburi ajalugu‎
Nõukogude Liit Teises maailmasõjas
Transport
Ere Raag

Ere Raag (enne 1978. aastat Ere Viirok; sündinud 7. veebruaril 1947 Antslas) on eesti raamatukogundustegelane.

Haridus
Aastatel 1954–1958 õppis ta Tsiksi Algkoolis. Pärast seda lõpetas 1962. aastal Kuldre 8-klassilise Kooli ning 1965. aastal Antsla Keskkooli (eriala põllumajandusmehhanisaator-taimekasvataja). 1965–1967 õppis ta Viljandi Kultuurharidustöö Koolis raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. Kõrghariduse omandas Raag aastatel 1978–1983 Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogilises Instituudis samal erialal.

Ta on osalenud mitmetel Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuse läbiviidud raamatukoguhoidjate täienduskoolitustel.

Töö
Aastatel 1967–1968 oli ta Antsla Linnaraamatukogus lugemissaali juhataja. Pärast seda kuni 1972. aastani oli Antsla Linna Lasteraamatukogu juhataja. Muu hulgas organiseeris ta seal lastenukuteatri ja raamatusõprade ringi tööd. Aastatel 1972–1974 töötas ta Võru Rajooni Lasteraamatukogus lastetöö metoodikuna. Seejärel oli Raag kuni 1983. aastani Juhan Smuuli nimelises Võru Keskraamatukogus metoodik, tema põhitegevuseks oli raamatukogu ajaloo uurimine. 1983–1992 oli ta Võrumaa Keskraamatukogu metoodikaosakonna juhataja, alates 1992. aastast on Raag samas pearaamatukoguhoidja.

Ere Raag on muu hulgas olnud maakonna rahvaraamatukogude metoodilise juhendamise organiseerija ja elluviija, teiste raamatukogude eesrindlike kogemuste ja uuenduste rakendaja, raamatukogu ajaloo uurimise ja kroonikate koostamise juhendaja.

2006. aastal omandas ta Raamatukoguhoidja V kutsekvalifikatsiooni.

Muu tegevus
Alates 1989. aastast on ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu liige. Samuti on olnud Võru Rajooni Kultuuritöötajate Ametiühingu esimees ja Eesti Õpiringide Seltsi Semud juhatuse aseesimees.

Tunnustus
 2000. aastal Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu aastapreemia 1999. aasta eest.
 2015. aastal pälvis ta Võrumaa teenetemärgi

Publikatsioone
Ere Viirok "Lugemine ja õpilaste tulevikuplaanid"  // Õpilane ja lugemine. Tallinn 1978, lk 29–41
"Raamatukogud Võrumaal" // RK (1997) 5, lk 14–15
"Võrumaa raamatukogude automatiseerimisest" // Eesti raamatukoguhoidjate VII kongress "Raamatukogud avatud ühiskonnas" (ettekannete kokkuvõtted), Tartu 1998, lk 27
"Võrumaa uuenduste teel" // RK (2001) 5, lk 5–7
"Kas rahvaraamatukogud vastavad lugejanõudlusele?" // Ühiskonna teenistuses : Eesti raamatukoguhoidjate VIII kongress (2003, konverentsikogumik), Tallinn 2004, lk 46–52
"Võrumaa Keskraamatukogu 100" / koost. I. Kuljus, E. Raag, Võru 2009

Viited

Eesti raamatukogundustegelased
Eesti ametiühingutegelased
Sündinud 1947
Bāmyāni budad

Bāmyāni budad (pärsia keeles بت های باميان) olid kaks 6. sajandil kaljusse uuristatud monumentaalset skulptuuri Afganistanis Bāmyāni provintsis, mis kujutasid seisvaid budasid. Skulptuurid õhkis märtsis 2001 Taliban.

Afganistan
Buddha kujud
Johannes Kaldma

Johannes Kaldma (kuni 1936. aastani Johannes Buer; 5. detsember 1896 – 24. märts 1973 Trelleborg, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

7. Jalaväerügemendi koosseis
8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
9. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1896
Surnud 1973
Gustav Ernesaksa kuju

Gustav Ernesaksa kuju on Gustav Ernesaksa skulptuur Tallinna lauluväljakul. 

Kuju paigaldati 29. juunil 2004. See kujutab lauluväljaku nõlval istuvat mõtlikku laulutaati. Ernesaks hoiab kätt lõua all, prillid on näppude vahel – justkui kuulaks tähelepanelikult ja mõtleks tehtu üle järele.

Kuju autorid on kunstnikud Ekke Väli ja Vello Lillemets. Pronksist skulptuur on 2,25 meetrit kõrge ja kaalub 2,5 tonni.

Viited

Välislingid
 Gustavi monument; Tallinna lauluväljak

Tallinna mälestusmärgid
Peeter Mudist

Peeter Mudist (19. aprill 1942 Tallinn – 6. detsember 2013) oli eesti maalikunstnik ja skulptor.

Elulugu
Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 1. Keskkooli, seejärel õppis ta aastatel 1960–1963 Tallinna Polütehnilises Instituudis energeetikat, kuid jättis õpingud 4. kursusel pooleli ja astus 1963. aastal Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1967. aastal maali erialal. 

Seejärel töötas ta Tallinnas, muuhulgas aastatel 1971–1979 Arsis kunstnikuna ning 1979–1981 Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna.

Mudist osales näitustel alates 1968. aastast. Alates 1981. aastast tegutses ta vabakunstnikuna.

Ta oli Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1972. aastast.

Looming
Peeter Mudist viljeles silmapaistvalt kõiki traditsioonilisi kunstiliike: maali, skulptuuri ja graafikat. Ta maalis enamasti äratuntavaid motiive: inimest, lilli, maastikku. Tema hilislooming muutus üha abstraktsemaks. Mudistile olid olulised tema teoste pealkirjad: näiteks "Nuusutab lille" või "Kõik teed on veel valla ja kõik soovid võivad täituda", "Mullatööd Vabaduse väljakul ja tema ümbruses". 

Peeter Mudist väljendas ennast ka kirjasõnas. Suurem osa sellest on kaante vahele kogutud kahes autoriraamatus: "Avaldatud Mudist. Ratsukäik" (2002) ja "Illustreeritud Mudist ehk Tobias" (2004). Viimane on mahukas kunstialbum, mis sisaldab autoritekstide ja elulooliste fotode kõrval lõviosa kunstniku loomingust.

Tunnustus
 1977, 1980 Eesti Kunstnike Liidu aastapreemia
 1977, 1981 Baltimaade maalitriennaali peapreemia
 1988 Eesti NSV teeneline kunstnik
 1989 Kristjan Raua preemia (nelikmaal "Ümber Eesti. Hirm. Paanika. Rävala või Kabala")
 1991 Konrad Mäe preemia
 1995 Balti Assamblee kunstipreemia
 2001 Valgetähe III klassi teenetemärk
 2002 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ("Ratsukäik")

Isiklikku

Peeter Mudist oli litograaf Evald Mudisti poeg. Tema tädi oli akvarellist Margarethe Fuks.

Üle 30 aasta kannatas ta Parkinsoni tõve käes.

Viited

Kirjandus
 Peeter Mudist. Koostanud Liina Kulles. Tallinn. Aasta Raamat, 2004.

Välislingid
 Ants Juske. Peeter Mudist — kunstnik, kes oskab maalida õhku Eesti Päevaleht, 28. veebruar 2009
 Peeter Mudist maalib saatuse kiuste, Pärnu Postimees, 12. oktoober 2012

Eesti maalikunstnikud
Eesti skulptorid
Tallinna Ülikooli õppejõud
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1942
Surnud 2013
Joseph Kopf

Joseph Kopf (17. oktoober 1867 Varssavi – 11. oktoober 1930 Tallinn) oli Tallinna kullassepp.

Kirjandus 
Kaalu Kirme. Joseph Kopf – Eesti kullassepakunsti suurkuju. Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn, 2004.
Kuidas valmistatakse lauahõbedat. Vaba Maa, 18. aprill 1929, nr. 89, lk. 8.

Tallinna kullassepad
Sündinud 1867
Surnud 1930
Tallinna sünagoog

Tallinna sünagoog on sünagoog Tallinnas Karu tänav 16.

Tallinna ajalooline sünagoogi hoone (Maakri tänava sünagoog), mis valmis 1884. aastal arhitekt Nikolai Thamm vanema projekti järgi ja pühitseti 1885. aastal, hävis Teises maailmasõjas.

Uue hoone projekteerisid KOKO arhitektid Tõnis Kimmel ja Kaur Stöör. Ehitustööd algasid 2005. aasta augustis.

Uue sünagoogi ehituseks kulus üle 22 miljoni krooni. Sünagoog avati 16. mail 2007. Hoone moodustab osa kompleksist, kuhu kuuluvad lisaks sünagoogile Tallinna Juudi kooli hoone ja Juudi Kogukonna keskus.

Teisel korrusel asub jumalateenistustel kasutatav, 105 inimest mahutav saal. Palveruumi põrandal on 105 istekohta meestele ja rõdul 65 naistele.

Viited

Tallinna pühakojad
Kesklinna linnaosa ehitised
Eesti sünagoogid
Paul Abramson

Paul Abramson (5. oktoober 1889 Pala vald, Tartumaa – 20. jaanuar 1976) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant) ja poliitik.

Paul Abramson teenis Eesti kaitseväes, 9. jalaväepolgus  ja 1. Kindluse-raskesuurtükiväedivisjonis.

Ta kuulus 5. jaanuarist 1921 kuni 26. oktoobrini 1921 I Riigikogu koosseisu (asendusliikmena) ja 15. juunist 1926 kuni 14. juunini 1929 III Riigikogu koosseisu, Eesti Tööliste Partei rühmas.

Viited

Välislingid
Foto
Paul Abramson Eesti ohvitseride andmekogus

9. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eesti Sõjaväelaste Ülemkomitee liikmed
I Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
Vabadussõja veteranid
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1889
Surnud 1976
Eesti Tööliste Partei poliitikud
Turu tänav

Turu tänav on tänav Tartus. See algab Riia tänava ja Vabaduse puiestee ristumiskohast ning on 4,1 kilomeetri pikkune, ulatudes Tartu Vangla kurvini. Pärast kurvi jätkub tänav Ringteena.

Turu tänaval paiknevad kesklinnas kaubanduskeskused Tasku ja Kvartal, hotell ja konverentsikeskus Dorpat, Aura Keskus; tänava teises otsas Ihaste silla lähedal aga Tartu vangla. Sõjaeelsel ajal asus Turu tänaval ka Tartu sünagoog.

Tänava ääres asub Tartu keskkatlamaja, mis tootis soojust aastatel 1967–2014.

Välislingid 

Tartu tänavad
Kesklinn (Tartu)
Karlova
Ropka
Rulon Gardner

Rulon Gardner (sündinud 16. augustil 1971) on Ameerika Ühendriikide maadleja.

Gardner võitis 2000. aasta suveolümpiamängudel  Sydneys 13 aastat võitmatuna püsinud kolmekordset olümpiavõitjat Aleksander Karelinit.

2000. aastal pälvis ta James E. Sullivani autasu, mida antakse väljapaistvate saavutuste eest amatöörsportlasele Ameerika Ühendriikides alates 1930. aastast. Maadlejatest on saanud selle auhinna veel Bruce Baumgartner ja John Smith.

2004. aastal võitles Gardner MMA reeglite järgi Hidehiko Yoshidaga, kes on võitnud judos 1992. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali, Gardner võitis kohtunike otsusega.

Viited

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide maadlejad
Sündinud 1971
Otto Pérez Molina

Otto Fernando Pérez Molina (sündinud 1. detsembril 1950) on Guatemala erusõjaväelane ja poliitik, kes oli 14. jaanuarist 2012 3. septembrini 2015 Guatemala president.

Enne poliitikukärjääri oli Otto Pérez Molina sõjaväelane. Ta oli muu hulgas sõjaväeluure juht ja president Ramiro de León Carpio personaliülem. Ta läks erru jaanuaris 2000.

Aastal 2001 asutas ta Patriootliku Partei. Aastatel 2004–2008 oli ta parlamendi liige ja 2006–2007 kaitseminister. 2007. aasta presidendivalimistel jõudis ta teise vooru ja sai umbes 47 protsenti häältest, kuid kaotas presidendiks valitud Álvaro Colomile. 2011. aasta presidendivalimistel valiti ta 53,74 protsendiga häältest presidendiks.

Teda on süüdistatud seotuses genotsiidi, piinamiste ja mõrvadega 1980. ja 1990. aastatel.

2015. aastal sattus ta korruptsiooniskandaali. Augustis 2015 nõudis riigiprokuratuur presidendilt puutumatuse võtmist ja tema umbusaldamist, et esitada talle ametlik korruptsioonikahtlustus. 1. septembril 2015 võttiski Guatemala parlament Pérez Molinalt puutumatuse ja järgmisel päeval teatas president oma tagasiastumisest. Presidendi kohuseid asus 3. septembril täitma asepresident Alejandro Maldonado Aguirre.

Viited

Guatemala presidendid
Kaitseministrid
Sündinud 1950
Marko Yli-Hannuksela

Marko Juhani Yli-Hannuksela (sündinud 21. detsembril 1973) on soome Kreeka-Rooma maadleja.

Ta alustas maadlemist 1978. aastal oma isa Seppo Yli-Hannuksela juhendamisel.

Aastal 2004 valiti ta Soome parimaks sportlaseks.

Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Eerik Aps, kes kaotas 2007. aasta MM-il 1–3, ja Valeri Nikitin, kes on teda võitnud.

Välislingid
 

Soome maadlejad
Sündinud 1973
Elmar Brandmann

Elmar Leopold Brandmann (12. märts 1912 Tallinn – 22. juuni 1991 Tallinn) oli eesti kompvekivabrikant ja harrastuslendur.

Elmar Brandmann töötas oma isa August Brandmanni kakao-, šokolaadi- ja kompvekitööstuses "Kakao-, šokolaadi- ja kompvekitehase aktsiaselts A. Brandmann", mille juhtimise ta 1936. aastal üle võttis. 1940. aastal alanud Nõukogude okupatsiooni ajal Brandmanni tehased natsionaliseeriti.

Lenduri tunnistuse sai Elmar Brandmann 7. jaanuaril 1936.

Suvel 1941 sundmobiliseeriti Elmar Brandmann Punaarmeesse. Ta sai sügisel 1944 Sõrve sääre lahingutes haavata.

Pärast Teist maailmasõda, elades Eesti NSV-s, uuris ta eraviisiliselt Eesti lennunduse ajalugu.

Eesti ettevõtjad
Eesti lendurid
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Tallinna Toompea Kaarli koguduse liikmed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1991
Põltsamaa vana õigeusu kalmistu

Põltsamaa vana õigeusu kalmistu on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuningamäe külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.

Õigeusu kogudus asutati Põltsamaa kihelkonnas 1846. aastal. Arvatavasti rajati kohe ka kalmistu, sest 1847. aastal asutatud Kolga-Jaani õigeusu kogudus kasutas ka algul Põltsamaa õigeusu kalmistut. Kalmistu paiknes Põltsamaa alevist väljaspool, tollasest 1851. aastal ehitatud õigeusu kirikust umbes 0,75 km lõunakagu suunas.

Vana kalmistu jäi kitsaks ning uus kalmistu tehti sellal juba vana kiriku ümber 20. sajandi alguses. Praegu on vana õigeusu kalmistu kasutamata.

Kirjandus
Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. VI osa. Vali Uudised, 28. veebruar 2014. Lk 6

Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Põltsamaa valla kalmistud
Eesti õigeusu kalmistud
Põltsamaa uus õigeusu kalmistu

Põltsamaa uus õigeusu kalmistu (ka Kuningamäe kalmistu) on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kuningamäe külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.

Õigeusu kogudus asutati Põltsamaa kihelkonnas 1846. aastal. Vana kalmistu jäi kitsaks ning uus kalmistu tehti vana õigeusu kiriku asukoha ümber 20. sajandi alguses.

Kalmistu paikneb Põltsamaa alevist väljaspool, õigeusu kirikust linnulennult umbes poolteist kilomeetrit läänes. Praegu on uus õigeusu kalmistu kasutuses.

Kalmistust läänes paikneb Võisiku hooldekodu kalmistu.

Kirjandus
Kadri Tael. "Põltsamaa kalmistute pärand. VI osa". Vali Uudised, 28. veebruar 2014. Lk 6

Välislingid
 
Põltsamaa uus õigeusu kalmistu Geni andmekogus
Toomas Reinpõld. "Kogudus soovib kalmistu vallale üle anda". Vooremaa, 28.02.2012

Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Põltsamaa valla kalmistud
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Eesti õigeusu kalmistud
Carl Heinrich Temmler

Carl Heinrich Temmler (23. juuni 1765 Weimar – 25. mai 1843 Jena) oli Eesti vaimulik.

Ta lõpetas gümnaasiumi Weimaris. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 23. aprillil 1784) aastatel 1784–1788 Jena ülikoolis. Ordineeriti 3. augustil/14. augustil 1793 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1793–1804 Põltsamaa Niguliste koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1804–1834 oli ta sama koguduse õpetaja. Jäi 1. veebruaril/13. veebruaril 1834 emerituuri. Emerituuris olles elas Saksamaal.

Isiklikku 
Tema abikaasa Karoline isa Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Kälimees Friedrich Ferdinand Meyer oli Karula, hiljem Jõhvi ja Iisaku koguduse õpetaja. Poeg Johann Carl Temmler oli alguses Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, hiljem Saaremaa Jaani koguduse õpetaja.

Viited 

Põltsamaa Niguliste koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Jena ülikooli vilistlased
Sündinud 1765
Surnud 1843
Kiir (Narva ajaleht)

Kiir oli aastatel 1912–1914 Narvas välja antud VSDT(b)P Eesti osakondade töölisajaleht. Ajaleht suleti juunis 1914.

Ajalehe esimene number ilmus 15. vkj / 28. juunil 1912 Narvas, kuna Narva kuulus selleaegse haldusjaotuse järgi Peterburi kubermangu ega allunud Tallinnas asuvale Eestimaa kubermangu tsensorile.  

Kuna poliitilises kirjanduses väljaantavate riigivastaste üleskutsete eest oli ette nähtud uue nuhtlusseaduse järgi vabaduskaotuslikud karistused, olid ajalehe väljaandjaks ja toimetajaks nimetatud ajutiselt ka variisikud. 

Ajalehe toimetamises osalesid ja tegid ajalehele kaastööd: Johannes Käspert, Villem Buk, Otto Rästas, Hendrik Suuder, S. Arro, August Koni, J. Elbe, Viktor Kingissepp, Hans Pöögelmann, Nikolai Janson, Heinrich Klaas, Jaan Depman, Jaan Kipper, Otto Münther, Eduard Bökler ja V. Püss.

Vaata ka
Vangimaja Kiir

Viited

Välislingid
Kooliraadio saade ajalehest Pravda ja töölisajalehtedest Eestis

Narva ajalehed
Eesti endised ajalehed
Eestimaa Kommunistlik Partei
Jean Dujardin

Jean Dujardin (; sündinud 19. juunil 1972) on prantsuse filminäitleja ja koomik. 

2012. aastal pälvis Dujardin filmiga "Artist" (2011) parima meesnäitleja Oscari, Kuldgloobuse ning Briti Akadeemia filmi ja Cannes'i filmifestivali auhinna.

Tema teisi tuntumaid rolle on osatäitmised filmides Brice de Nice (2005), "OSS 117: spioonipesa Kairo" (OSS 117: Le Caire nid d'espions, 2006), 99 francs (2005) ja "OSS 117: Kadunud Rios" (OSS 117: Rio ne répond plus, 2009).

Välislingid 

 
 

Prantsusmaa filminäitlejad
Koomikud
Sündinud 1972
Marin (eesnimi)

Marin on eesnimi. Eri keeltes võib see olla nii naise- kui ka mehenimi.

Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 179 Marini-nimelist inimest.

Ameerika Ühendriikides kuulus Marin naisenimena 1000 populaarseima lastele pandud nime hulka aastail 2004–08. Kõrgeim koht oli 2004. aasta 835. koht.

Nime kandjaid

Meessoost
Marin Barleti, albaania päritolu humanist, ajaloolane, preester
Marin Ceauşescu, rumeenia diplomaat
Marin Chapelier, anarhistlik kirjanik
Marin Constantin, rumeenia helilooja ja koorijuht
Marin Drinov, bulgaaria ajaloolane
Marin Držić, horvaatia näite- ja proosakirjanik
Marin Kolev, bulgaaria maadleja
Marin Marais, prantsuse helilooja
Marin Mersenne, prantsuse munk, filosoof ja matemaatik
Marin Mustatã, rumeenia vehkleja
Marin Pircălabu, rumeenia maadleja

Naissoost
Marin Hinkle, USA näitlejatar
Marin Laak, eesti kirjandusteadlane
Marin Mägi, eesti näitlejatar
Marin Mõttus, eesti tõlkija ja diplomaat
Marin Pärtel, eesti tõlkija

Viited 

Eesnimed
Parima meespeaosatäitja Oscar

Parima meespeaosatäitja Oscar (inglise keeles Academy Award for Best Actor) on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia meesnäitlejat, kes mängis peaosa filmis, mis esilinastus eelneval kalendriaastal (arvestatakse Los Angelese maakonna esilinastuse järgi). Auhinnatseremoonial annab auhinna võitjale üle traditsiooni kohaselt eelneva aasta parima naispeaosatäitja Oscari võitja.

Selles kategoorias auhinnatakse näitlejaid alates esimesest Oscari-tseremooniast 1929. aastal, kui võitis Emil Jannings rollide eest filmides "The Way of All Flesh" ja "The Last Command".

2022. aasta seisuga on auhinda välja antud 84 näitlejale. Daniel Day-Lewis on kolme Oscariga selle kategooria edukaim näitleja. Rekordilised üheksa korda on auhinnale nomineeritud Spencer Tracy ja Laurence Olivier. Peter O'Toole on enim nomineeritud näitleja, kes pole auhinda võitnud. James Dean on ainuke, keda on postuumselt nomineeritud rohkem kui korra. Peter Finch on ainuke postuumne võitja. Noorim võitja on Adrien Brody, keda autasustati 29-aastasena rolli eest filmis "Pianist", ja Anthony Hopkins on vanim võitja, võitnud 83-aastasena rolli eest filmis "Isa".

Võitjad

Vaata ka  
 Oscar
 Parima naispeaosatäitja Oscar

Viited

Välislingid 
 Oscari auhindade koduleht 
 Oscari auhindade andmebaas 

Oscar
Filmiauhinnad
Ameerika filmiauhinnad
Friedrich Pohlamets

Friedrich Pohlamets (ka Friedrich-Robert Pohlamets, varem Friedrich Poolakes; 4. september 1900 Räpina – 3. märts 1987) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1920 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1920–1928 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Samaaegselt õppetööga ülikoolis, töötas ta koolijuhatajana Leevil (aastatel 1921–1924). Ordineeriti 29. detsembril 1929 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1929–1931 Võru praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1931–1982 oli ta Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1945–1948 ka Ridala Püha Maarja Magdaleena kogudust ning aastatel 1945–1956 ja 1960–1965 Martna Püha Martini kogudust. Aastal 1982 jäi ta emerituuri.

Viited 

Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse vaimulikud
Martna Püha Martini koguduse vaimulikud
Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased 
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1900
Surnud 1987
Filiberto Ascuy

Filiberto Ascuy Aguilera (sündinud 13. oktoobril 1972 Camagüeys Kuubal) on Kuuba endine Kreeka-Rooma maadleja. Ta alustas maadlemist 1983. aastal.

2005. aastast kuulub FILA Hall of Fame'i.

Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Valeri Nikitin, kes kaotas 2000. aasta olümpiamängudel Sydneys poolfinaalis 0–6 ja MM-il 2002. punktidega 0–4, ning Tõnis Naarits, kes kaotas 1998. MM-il punktidega 0–4.

Välislingid
 

Kuuba maadlejad
Sündinud 1972
Ghani Yalouz

Ghani Yalouz voi Abdelghani "Ghani" Yalouz (sündinud 28. detsember 1968 Casablancas Marokos) on Prantsusmaa Kreeka-Rooma maadleja. 

Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Valeri Nikitin, kes võitis teda 2000. aasta OM-il punktidega 11-8.

Välislingid
 

Prantsusmaa maadlejad
Sündinud 1968
1984. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1984. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 1. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, kus osalesid ka naised. Võistlused toimusid 29. veebruarist 4. märtsini Chamonix's Prantsusmaal.

Samal aastal toimusid Sarajevos ka 1984. aasta taliolümpiamängud, mistõttu meestele maailmameistrivõistlusi ei korraldatud. Avalik huvi naiste laskesuusatamise vastu oli sel ajal väga madal.

Nõukogude Liidu laskesuusataja Venera Tšernõšova võitis individuaal- ja sprindisõidud. Lisaks oli ta edukas Nõukogude Liidu teatevõistluses ja tõusis kolme kuldmedaliga edukaimaks sportlaseks. Sprindivõistlusel võitis austerlane Andrea Grossegger Austria laskesuusataja esimese ja seni ainsa maailmameistrivõistluste medali. Saksamaa sportlased polnud neil maailmameistrivõistlustel stardis.

Tulemused

Naised

5 km sprint 

Kuupäev: 3. märts
Osavõtjaid: 35 võistlejat
Riike:

10 km eraldistardist sõit 

Kuupäev: 29. veebruar
Osavõtjaid: 35 võistlejat
Riike:

3x5 km teatesõit 

Kuupäev: 4. märts
Osavõtjaid: 4 võistkonda

Medalid 

Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused
Maailmameistrivõistlused, 1984 laskesuusatamine
Riivli matmispaik

Riivli matmispaik on Teise maailmasõja-aegne matmispaik Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Esku külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.

Matmispaik paikneb Põltsamaa linnast lääne pool Viljandi maantee ääres enne Võhma ja Pilistvere tee risti. 

Sinna on maetud väidetavalt 169–200 inimest, kes Teises maailmasõjas võitlesid Nõukogude poolel või tegid Nõukogude võimuga koostööd ning tapeti aastatel 1941–1944. Herbert Kuurme järgi on sinna aga maetud 54 inimest. Neist on väidetavalt nimeliselt teada 19 inimest.

Mälestusmärk püstitati 1967. aastal ning 1997. aastast on matmispaik riiklik ajaloomälestis.

Viited

Kirjandus
Herbert Kuurme. Pildikesi Põltsamaa ajaloost 1. Põltsamaa 2001
Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. VI osa. "Vali Uudised", 28. veebruar 2014. Lk 6
E. Udras memorandum 06.mai 1967a. kriminaalasja nr. 91-66.(26. oktoober 1966.)

Välislingid
 

 
Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Põltsamaa valla kalmistud
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Köster

Köster on luterliku, õigeusu ja katoliku kiriku kirikuteener, kelle ülesandeks on abistada (osalt ka asendada) vaimulikke usuteenistustel ja hoida kiriku vara. 

Luteri kiriku jumalateenistusel juhtis köster koguduse ühislaulu (varem eeslauljana, seejärel orelimängijana).

17. sajandil määrati köstrid ametisse igas kihelkonnas ning neid kasutati ka köstrikooli õpetajatena, 19. ja 20. sajandil olid köstrid ka kihelkonnakooli õpetajateks. Nii köstri- kui kihelkonnakooli õpetajat nimetati ka kösterkoolmeistriks. 1897. aasta kirikuseaduse venekeese väljaande 506. artikli järgi valiti köstri ametisse kihelkonnaõpetaja ja kiriku eestseisuste poolt inimesed, kes: "kirja tunnevad, kirikulaulu oskavad ja oma laitmatuse kohta tarviliku kindlustuse ette annavad".

Vaata ka
Kösterkoolmeister

Viited

Välislingid
Eesti õigeusu vaimulikud

Luterlus
Õigeusk
Rooma-Katoliku Kirik
Ametid
Töö (ajakiri)

Töö oli ajakiri, mis ilmus 1921-1923 aastatel Tallinnas. 

Ajakiri oli jätkuks ajakirjale Rõhutute Hääl, mis ilmus 1920-1921 aastatel. Väljaandjaks oli J. Linzmann. Vastutavad toimetajad: J. Hürder 1921 nr. 1-2; J. Suuster 1921 nr. 3 - 1923. Väljaanne ilmus 3 korda kuus. Ilmus ka varjantpealkirjaga - Töö : töölisühisuste häälekandja.

Ajakirja trükiti trükikodades - ERK 1921 nr. 1 - 1922 nr. 5, Täht 1922 nr. 6 - 1923

Viited 

Eesti endised ajakirjad
Raul Kalev

Raul Kalev (sündinud 21. oktoobril 1972) on Eesti ajakirjanik, suhtekorralduse konsultant ja ettevõtja.

1992. aastal lõpetas ta Tallinna 1. õhtukeskkooli, 1996-2004 õppis rahvusvahelist ärijuhtimist Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis. 

Kalev on töötanud ajalehes Äripäev ja vabakutselise ajakirjanikuna, samuti on ta olnud ETFC Grupi meedia- ja infojuht ning Eesti Telekomi infojuht.

2008. aastal vahistati Raul Kalev seoses kahtlustusega prostitutsiooni vahendamisele kaasaaitamises. 2009. aastal mõistis kohus ta kuriteokoosseisu puudumise tõttu õigeks.

Kalevil on neli last kahest kooselust.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti ettevõtjad
Eesti suhtekorraldajad
Sündinud 1972
‘Abd Rabbuh Manşūr al-Hādī

‘Abd Rabbuh Manşūr al-Hādī (araabia keeles عبد ربه منصور الهادي; sündinud 1. septembril 1945) on Jeemeni sõjaväelane ja poliitik, kes on alates 27. veebruarist 2012 Jeemeni president. Alates 22. jaanuarist 2015 ta reaalselt presidendi kohuseid ei täida.

‘Abd Rabbuh Manşūr al-Hādī astus 1970. aastal Jeemeni Demokraatliku Rahvavabariigi sõjaväkke. Aastal 1990 sai temast Jeemeni armees kindralmajor. Ta oli 1994. aastal lühikest aega kaitseminister.

Enne presidendiks saamist oli ta alates 3. novembrist 1994 asepresident. Pärast seda, kui president ‘Alī ‘Abdullāh Sāliḩ atentaadis vigastada sai, oli ‘Abd Rabbuh Manşūr al-Hādī 4. juunist 23. septembrini 2011 ja 23. novembrist 2011 kuni 27. veebruarini 2012 presidendi kohusetäitja.

Ta on valitseva partei Üldine Rahvakongress liige.

21. veebruaril 2012 peetud presidendivalimistel oli ta ainus kandidaat. Teda toetas nii valitsev partei kui ka opositsioon.

22. jaanuaril 2015 teatas president šiiitide mässu tulemusel vallandunud poliitilise kriisi tõttu, et astub ametist tagasi, kuid Jeemeni parlament keeldus tema tagasiastumispalvet rahuldamast. Seega tema tagasiastumine ametlikult ei jõustunud. Reaalselt oli president juba mitu päeva enne tagasiastumist mässuliste valve all koduarestis.

6. veebruaril 2015 läks kogu täitevvõim Sanaas mässuliste kätte. 21. veebruaril vabanes al-Hādī koduarestist presidendi residentsis Sanaas ja põgenes seejärel kohe oma kodulinna Adenisse, kus tegi avalduse, et ta on endiselt riigi seaduslik president.

Jeemeni presidendid
Sündinud 1945
Al-Munşif al-Marzūqī

Al-Munşif al-Marzūqī (araabia keeles المنصف المرزوقي; sündinud 7. juulil 1945 Qurambālīyah's) on Tuneesia arst, inimõiguslane ja poliitik. 13. detsembrist 2011 kuni 31. detsembrini 2014 oli ta Tuneesia president.

Al-Marzūqī õppis Strasbourgi ülikoolis arstiteadust. Aastal 1979 pöördus ta kodumaale tagasi ning asutas muu hulgas tervisekeskuse Sūsah's ning lõi Aafrika laste väärkohtlemise ennetamise võrgustiku. Ta on juhtinud muu hulgas Araabia maade inimõiguste komisjoni ja olnud riigi poliitvangide kaitsekomitee asutajate hulgas.

Aastal 2001 asutas ta erakonna Vabariigi Kongress, mis sai legaalselt tegutsema hakata alles 2011. aastal. Ta juhtis seda (peamiselt Prantsusmaalt) kuni presidendiks saamiseni.

Novembris ja detsembris 2014 toimunud esimestel vabadel ja demokraatlikel presidendivalimistel pääses ta küll teise valimisvooru, kuid kaotas seal endisele diplomaadile ja riigiametnikule Muḩammad al-Bājī Qā‘id as-Sabsīle.

2021. aasta novembris anti Moncef Marzouki kohta rahvusvaheline vahistamismäärus riigi julgeoleku ohustamise tõttu.

Tuneesia presidendid
Arstid
Inimõiguslased
Sündinud 1945
Aveli Asber

Aveli Asber (sündinud 21. aprillil 1979) on eesti rahvatantsujuht ja koreograaf.

Ta on lõpetanud Viljandi Kultuurikolledži bakalaureuseõppe tantsuõpetaja erialal.

Tal on rahvatantsuspetsialisti kutsekvalifikatsiooni IV tase.

Asber on Tartu Ülikooli Rahvakunstiansambli kunstiline juht (alates 2005. aastast).

Ta on koostanud ja toimetanud raamatu "Maido Saare tantsud I" (Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts, 2007) ja "Maido Saare tantsud II" (Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts, 2015)

Aveli Asber oli XI noorte laulu- ja tantsupeo noorte segarühmade liigijuht.

Viited

Eesti tantsijad
Eesti koreograafid
Eesti tantsupedagoogid
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1979
Põltsamaa saksa kalmistu

Põltsamaa saksa kalmistu on kalmistu Jõgeva maakonnas Põltsamaa linnas. Ajalooliselt jäi kalmistu Viljandimaale Põltsamaa kihelkonda.

Ajalugu
Uus kalmistu võeti arvatavasti kasutusele 1770. aastatel, kuna kihelkonna senine kalmistu oli saamas täis ning oli tekkinud vajadus uute kalmistute järele. Kihelkonna kalmistu jaoks andis Uue-Põltsamaa mõis maad mõisast ida poole praeguse linna kirdeserval. Saksa koguduseliikmete jaoks andis Vana-Põltsamaa mõis aga maa hoopis teise kanti, mõisast edelasse praeguse linna edelaserval. 

Esimene matus oli kalmistul 1771. aastal. 19. sajandi algul püstitati kalmistule Vana-Põltsamaa mõisa klassitsistlikus stiilis Eestis haruldase ümara põhiplaaniga matusekabel. Kalmistule on maetud veel 20. sajandi keskel, praegu on kalmistu kasutamata.

Kirjandus
Kristjan Waldmann. Põltsamaa kihelkonna minewikust ja mälestusmärkest. Tartu 1926
Harald Rebane. Väikekalmistud Põltsamaal ja lähikonnas. [I osa] "Vooremaa", 12. september 1996 
Harald Rebane. Väikekalmistutest Süda-Eestis. - Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu-Tallinn 2001. Lk 101-102
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. // Magistritöö Tartu Ülikooli Geograafia Instituudis. Tartu 2002
Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. II osa. "Vali Uudised", 31. jaanuar 2014. Lk 6

Välislingid
Põltsamaa saksa kalmistu Veljo Ranniku kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
Põltsamaa saksa kalmistu Jaan Vali kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu

 

Põltsamaa kalmistud
Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Raymond Ndong Sima

Raymond Ndong Sima (sündinud 23. jaanuaril 1955 Oyemis) on Gaboni poliitik.

Ta on lõpetanud Université Paris-Dauphine'i majandusteaduse alal ning töötanud tippjuhina metsanduse ja raudteetranspordi vallas.

Raymond Ndong Sima kuulub Gaboni Demokraatlikku Parteisse.

Alates 17. oktoobrist 2009 oli ta põllumajandusminister ja 27. veebruarist 2012 kuni 24. jaanuarini 2014 Gaboni peaminister.

Viited

Välislingid
 Gabon: Biographie de Raymond NDONG SIMA, le nouveau Premier ministre

Gaboni peaministrid
Sündinud 1955
Christopher Plummer

Arthur Christopher Orme Plummer (13. detsember 1929 Toronto – 5. veebruar 2021) oli Kanada teatri-, televisiooni- ja filminäitleja. 

Plummeri tuntumaid rolle on osatäitmisi filmides "Helisev muusika" (The Sound of Music, 1965), "Ogalinnud" (The Thorn Birds, 1983), "Madeline" (1993), "Siseinfo" (The Insider, 1999), "Ameerika tragöödia" (American Tragedy, 2000), "Piinatud geenius" (A Beautiful Mind, 2001), "Meie isade lipud" (Our Fathers, 2005), "Emotsionaalne aritmeetika" (Emotional Arithmetic, 2007), The Last Station Lev Tolstoina (2009) ja "Lohetätoveeringuga tüdruk" (The Girl with the Dragon Tattoo, 2011).

Christopher Plummer pärjati mitmete auhindadega, sealhulgas kahe Emmy ja Tony auhinnaga, Kuldgloobuse ja Briti Akadeemia filmi auhinnaga. 2012. aastal pälvis Christopher Plummer filmiga "Algajad" (2011) parima meeskõrvalosatäitja Oscari. See tegi temast vanima näitleja, kes on võitnud Oscari.

Välislingid 

 
 
 Christopher Plummer. Biography. Movies & TV. The New York Times 

Kanada filminäitlejad
Kanada telenäitlejad
Teatrinäitlejad
Sündinud 1929
Surnud 2021
Põhja-Korea tuumarelvad

Põhja-Korea (ametliku nimega Korea Demokraatlik Rahvavabariik) on andnud teada, et ta omab tuumarelva ja paljud teised riigid usuvad seda väidet. CIA on andnud hinnangu, et Põhja-Koreal on ka lisaks oluline keemiarelva arsenal. 

Põhja-Korea kuulus varem Tuumarelvade leviku tõkestamise lepingule allakirjutanud riikide hulka, kuid 2003. aastal, tsiteerides Ameerika Ühendriikide ebaõnnestunud kooskõlastatud raamistiku lepet (Agreed Framework) Põhja-Koreaga. 1994. aastal sõlmitud lepinguga Ameerika Ühendriikide vahel, millega taheti vähendada Põhja-Korea tuumaambitsioone tõi kaasa suhete paranemise ja aitas Põhja-Koreal varustada ennast teatud energiavarudega tuumareaktorite abil.

9. oktoobril 2006 teatas Põhja-Korea valitsus, et esimest korda viidi edukalt läbi tuumakatsetus. Samal ajal tuvastasid USA Geoloogiakeskus ja Jaapani seismoloogilised asutused 4,3-magnituudilise maavärina Põhja-Koreas, seda on ka Põhja-Korea väidetega kinnitanud.

IAEA peadirektor Mohamed El-Baradei avaldas arvamust, et 2009. aasta aprilliks oli Põhja-Koreast saanud "täiemahuline tuumaelektrijaam". Põhja-Korea korraldas 25. mail 2009 järjekordse tuumakatsetuse, mis arvatakse olevat 4,7-magnituudilise maavärina põhjustaja. Katsetuse koha kohta pole avaldatud ametlikku informatsiooni. On arvatud, et see toimus Põhja-Korea kirderegioonis Kilju linna lähedal.

Põhja-Korea
Tuumarelvad
Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu

Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põltsamaa linnas Jõgeva maakonnas. Kalmistu jääb kunagisest mõisakeskusest linnulennult umbes ühe kilomeetri kaugusele idakirdesse.

Ajalugu
Kalmistu rajasid Uue-Põltsamaa mõisa tollased omanikud Lilienfeldid umbes 1770. aastate algul, kui Põltsamaa mõis jagati Uue- ja Vana-Põltsamaa mõisaks ning Uue-Põltsamaa mõisas ehitati välja uued hooned. Esimene matus uuel kalmistul toimus 1771. aastal.

Uue-Põltsamaa mõisa kalmistule on arvatavasti maetud 28 lahkunut. Praegu pole see kalmistu kasutusel. 

Lähestikku asuvad Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu ja uus kihelkonnakalmistu moodustavad alates 1997. aastast ühise riikliku kultuurimälestise – Põltsamaa kalmistu. Nende vahele jääb eraldi kultuurimälestisena Põltsamaa II maailmasõja matmispaik, kuid nendel mälestistel on ühine kaitsevöönd.

Kalmistu kabel
Kalmistu idaosas paikneb matusekabel, mis on ehitatud umbes 19. sajandi keskel (ehitusmeister Johann Mühlhausen). Kabeli torni lühendati 1916. aastal. Praegu on kabel kasutuses matmistarvete hoiukohana.

Kalmistule maetuid
Georg von Lilienfeld (1828–1881), maanõunik
Karl Magnus von Lilienfeld (1875–1907), Pasewalki kürassiirirügemendi leitnant

Viited

Kirjandus
Harald Rebane. Väikekalmistud Põltsamaal ja lähikonnas. [I osa] Vooremaa, 12. september 1996 
Harald Rebane. Väikekalmistutest Süda-Eestis. – Linnade haljastud ja nende kaitse. Tartu-Tallinn 2001. Lk 100-101
Kadri Tael. Põltsamaa kalmistute pärand. II osa. Vali Uudised, 31. jaanuar 2014. Lk 6
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002

Välislingid
Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu Veljo Ranniku kogus. Muinsuskaitseameti fotokogu
Ketlin Sirge. Eesti mõisakalmistud. // Magistritöö Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usuteaduse õppetoolis. Tartu 2013

Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Uue-Põltsamaa mõis
Põltsamaa kalmistu
Kalmistud
Eesti mõisakalmistud
Wilfried Dietrich

Wilfried Dietrich (14. oktoober 1933 – 3. juuni 1992) oli Saksamaa maadleja. Ta on võitnud olümpiamängudel 5 medalit ja on medalite arvult edukaim maadleja maailmas. 4 medalit on võitnud: Aleksandr Karelin, Bruce Baumgartner, Søren Jensen, Imre Polyák, Eino Aukusti Leino, Johan Rudolf Svensson.

1968. aasta olümpiamängude avatseremoonial oli ta Lääne-Saksamaa meeskonna lipukandja.

Ta nimetati 1969. aastal Schifferstadti linna aukodanikuks.

1972. aasta OM-il tegi Dietrich ülerinnaheite 198 kg kaaluvale ameeriklasele Chris Taylorile, mida on nimetatud "sajandi heiteks".

Võistles kokku viitel olümpiamängudel.

Viited

Välislingid
 

Saksamaa ühendvõistkonna sportlased
Lääne-Saksamaa maadlejad
Sündinud 1933
Surnud 1992