Otto I (Brandenburg)

Otto I (u. 1128 – 8. juuli 1184) oli teine Brandenburgi markkrahv, aastast 1170 kuni oma surmani.

Elu 

Otto I sündis Askania dünastiasse kui Albrecht I ("Albrecht Karu"), kes asutas 1157. aastal Brandenburgi margi, ja tema naise Sophie von Winzenburgi vanim poeg. Tal oli kolm õde ja kuus venda, neist kõige tuntumad olid Bremeni vürstlik peapiiskop Siegfried ja Anhalti krahv Bernhard, hilisem Saksimaa hertsog.

Otto sünniaasta on traditsiooniliselt kirja pandud kui 1128, kuid hiljutised ajaloolased on kuupäeva osas kahtlust tekitanud. On teada, et hevellide Pribislaw oli Otto ristiisa ja kinkis sel puhul Askania valdustega külgnevaid Zauche maid; Partenheimer (2003) paigutab selle sündmuse aastasse 1123 või 1125.

1148. aastal abiellus Otto Piastide dünastiast Judithiga, kes oli Poola hertsogite Bolesław IV ja Mieszko III õde. Abielu sõlmimine lepiti kokku Vendi ristisõja ajal (üks Põhjala ristisõdu) kohtumisel 6. jaanuaril 1148, kus Otto ja kahe Poola hertsogi kõrval osales peapiiskop Friedrich von Sachsen. Partenheimeri järgi (2003) sõlmiti abielu seoses Askanialaste püüdlustega toetada Piastide dünastiat kuningas Konradi vastu, kes toetas Poola seadusliku valitsejana Władysław II. Pärast Judithi surma 1175. aastal abiellus Otto 1176. aastal Floris III van Hollandi tütre Adaga.

Otto ja Judith said:

 Otto II, isa järglane Brandenburgi markkrahvina pärast Otto I surma 1184. aastal
 Heinrich, Gardelegeni krahv

Otto ja Ada said:

 Albrecht II, Brandenburgi markkrahv pärast oma venna Otto II surma 1205. aastal

Otto maeti Lehnini kloostrisse, mida ta ehitada aitas.

Brandenburgi markkrahv

Oma isa kõrval (aastani 1170) 

Otto valitses 1144. aastast kõrvuti oma isa Albrechtiga. Ta ei võtnud ametlikult Brandenburgi markkrahvi tiitlit kuni oma isa surmani 1170. aastal, kuid juba 1144. aastal mainitakse teda selle tiitliga koos Albrechtiga kuninglikus dokumendis, kuigi Albrecht ise ei väitnud seda kuni 1157. aastani. Isa ja poeg kujundasid Askania dünastia poliitikat mitme aastakümne jooksul koos, osaledes koos koosolekutel ja otsuste tegemisel, mõlemat mainitakse selle aja dokumentides sageli. Paari saatsid ja toetasid paljudel juhtudel Otto vennad, eriti vanuselt teine Hermann. Otto elas oma isast, kes elas tolle aja kohta väga vanaks (70), vaid 14 aastat kauem.

Ainuvalitsejana (1170–1184) 

Brandenburgi mark, mille Otto 1170. aastal oma isalt lõpuks üle võttis, ei vastanud toona Brandenburgi hilisemale territooriumile. Vana markkrahvkond oli sisuliselt ainult Havellandi idaosa ja Zauche. Järgnenud 150 aasta jooksul Askania valitsemise all laienes see veel paljudele piirkondadele, kuid Otto markkrahvi-aastate jooksul oli tema peamine eesmärk markkrahvkonda stabiliseerida ja kindlustada, tõhustades asustamist kontrollitavates piirkondades.

Lehnini klooster

Asutamine Otto I poolt 

1180. aastal asutas Otto Zauches Lehnini kloostri kui markkrahvkonna esimese, kuhu ta 4 aastat hiljem maeti. Sellest tsistertslaste ordu kloostrist sai Askania dünastia koduklooster ja matmispaik, ning hiljem ka Hohenzollernite. Esimesed mungad asusid elama 1183. aastal, tulles Sittichenbachi kloostrist; kiriku ja ristikäigu ehitamine algas 1190. aasta paiku.

Klooster arenes kiiresti jõukaks ja tugevdas Askanialaste positsiooni nii oma suurte majanduslike vahendite kui ka oma munkade misjonitöö kaudu slaavlaste seas. Selleks ajaks, kui klooster 1542. aastal sekulariseeriti, omas see muu hulgas 39 küla ja Werderi linna.

Asutamislegend 

Kloostri asutamislegend on järgmine. Otto jäi pärast vaevalist jahti tamme alla magama. Unenäos ilmus hirv, kes ähvardas teda sarvedega puskida ja mida ta ei suutnud oma odaga tõrjuda. Meeleheites nimetas Otto Jeesuse nime, mille järel ta ärkas. Kui Otto jutustas kummalisest unenäost kaaslastele, tõlgendasid nood hirve paganlike slaavlaste sümboliks ja soovitasid tal kristliku jumala auks paganluse vastu kaitseks kloostri rajada. Selle tulemusel on tamm ja hirv kloostri vapil.

Otto I mälestusmärk Berliinis 

Otto mälestusmärgi ehitas 1898. aastal skulptor Max Unger endisele Siegesalleele (Võidu allee) Tiergartenis Berliinis, osana "hiilguse puiestee" ehitamisest monumentidega Brandenburgi ja Berliini ajaloost (keiser Wilhelm II tellimisel). Reinhold Begasi juhtimisel lõi aastatel 1895-1901 27 skulptorit 32 skulptuuri Brandenburgi ja Preisimaa valitsejatest, igaüks 2,75 m kõrge. Iga skulptuuri kõrval oli kaks väiksemat büsti inimestest, kes mängisid olulist rolli valitseja elus. Otto I puhul olid büstid tema ristiisast Pribislawist ja Lehnini kloostri esimesest abtist Siboldist, kes legendi kohaselt mõrvati.