joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mait Miljan

Mait Miljan (16. september 1939 – 1. juuni 2007) oli eesti majandusteadlane.

Haridus ja töö
1963. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kaubatundmise eriala. Aastatel 1963–1967 töötas ta Viljandi Kaubastu vanemkaubatundjana ja teenis vahepeal Nõukogude Armees. 1967–1968 töötas Üleliidulise Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadurina, seejärel asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuri. 

1972. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Piima ja piimasaaduste turg Eesti NSV-s ja selle arengu perspektiivid" 

1973. aastast Tartu Riikliku Ülikooli kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri vanemõpetaja, 1974. aastast dotsent, 1974–1984 kateedri juhataja. 1990. aastast Tartu Ülikooli turunduse õppetooli juhataja, 1992. aastast majandusteaduskonna erialaõppe prodekaan, 1993. aastast turunduse professor.

Tema uurimisvaldkondadeks olid turunduse juhtimine siirdemajanduses, hind ja hinnakujundus, nõudlus ja selle prognoosimine ning tarbekaupade turgude analüüs ja arengu prognoosimine. Ta nõustas ka Eesti ettevõtteid turundusstrateegia väljatöötamisel.

Sporditegevus
1963. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel teateorienteerumises segateates TRÜ IV võistkonnas pronksi. 1971. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlusel orienteerumises tavarajal hõbeda.

1962. aastal tuli ta TRÜ IV võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks. 1972. aastal oli ta koos Jaan Miljaniga Jüriööjooksu rajameister.

Raamatud
Hinnakujundus turunduses. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1996
Turunduse juhtimine. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1998

Isiklikku
Tema isa oli põllumajandusteadlane Artur Miljan. Ehitusteadlane Jaan Miljan on tema vend.

Viited

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli õigus-majandusteaduskonna vilistlased
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1939
Surnud 2007
Age of Empires II

"Age of Empires II: The Age of Kings" on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng, mille arendusega tegeles Ensemble Studios ja andis välja Microsoft. Sarja "Age of Empires" teine mäng anti välja 1999. aastal Microsoft Windowsi ja Macintoshi operatsioonisüsteemidele. Aastal 2000 anti välja esimene uuendus "The Conquerors". 2001. aastal anti välja ka Playstation 2 versioon.

Aprillis 2013 anti Windowsile, Steami keskkonnale välja "Age of Empires II: HD Edition". HD-versioonis on nii originaalmäng, laiendused kui ka ajakohastatud graafika. Lisatud on ka Steam Workshopi abil uue, kasutajate tehtud sisu lisamise võimalus. 5. novembril 2015 andis Microsoft välja veel ühe laienduse, "The African Kingdoms".

Definitive Edition 
14. novembril 2019 andis Microsoft välja mängu "Age of Empires II" uusversiooni "Age of Empires II: Definitive Edition". See mänguversioon sisaldas täiesti uuendatud 4K-graafikat, võimalust mänguvaates detaile suurendada ja vähendada. Lisaks juba esimeses mängus "Age of Empires II: The Age of Kings" ja selle lisas "The Conquerors" ja HD-versiooni lisades "The Forgotten", "The African Kingdoms", "Rise of the Rajas" olnud sisule lisaks uus kampaania "The Last Khans" ning neli uut tsivilisatsiooni: bulgaarlaste, leedulaste, tatarlaste ja Türgi rändrahvaste oma.

Välislingid 
Mängu "Age of Empires" Eesti infoportaal

Arvutimängud
Kaevuri tänav

Kaevuri tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas.

Tänav algab Sepa ja Kopli tänava ristumiskohast ja lõppeb Treiali tänavaga ristudes.

Kaevuri tänav sai nime 16. oktoobril 1951. Tänav on kandnud ka Merekalda tänava nime. Praegune nimi kuulub ametinimetuste sarja. Ajalooliselt jäi tänav Vene-Balti tehase elamurajooni.

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
Gunnar Kriik

Gunnar Kriik (15. aprill 1952 – 5. veebruar 2001) oli eesti muusik, helilooja ja laulusõnade autor.

Ta õppis lastemuusikakoolis viiulit ja klaverit. Aastatel 1968–1970 õppis Tallinna Muusikakoolis kontrabassi. 

Ta töötas S. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi kultuuritöötajana.

1968. aastast mängis ansamblites Baltika ja Rae. 1975. aastast mängis ansamblis Apelsin. 1986. aastal asutas ta ansambli Vanaviisi, esinedes seal laulja ja basskitarristina kuni 2000. aastani.

Looming
Ta kirjutas mitu Apelsini laulu, sealhulgas "Raamid", "Peeglid", "Leierkast" ja "Edison". Laulva revolutsiooni ajal 1988. aastal kirjutas ta mitu isamaalist laulu, sealhulgas "Oma maa", "Viskangi labida õlale" ja "Vana paat".

Helikandjad
Helikassett "Greatest hits '75-'90" (1991)
Helikassett "Gunnar Kriik Vol.2" (1994)
CD "Ühe mehe laulud: valik laule aastatest 1976–1996" (1997)

Tunnustused
Ta võitis heliloojana preemiaid Arne Oidi nimelisel lauluvõistlusel.

Isiklikku
Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.

Viited

Eesti heliloojad
Eesti lauljad
Eesti basskitarristid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1952
Surnud 2001
Teine Ungari vabariik

Teine Ungari vabariik (ungari: Második Magyar Köztársaság) oli parlamentaarne vabariik, mis asutati pärast Ungari kuningriigi lagunemist 1. veebruaril 1946. 20. augustil 1949 sai riigist Ungari Rahvavabariik.

Ajalugu
Septembrist 1944 aprillini 1945, teise maailmasõja lõpufaasis, okupeeris Punaarmee Ungari. Budapesti piirati peaaegu kaks kuud ja suur osa linnast hävines piiramise käigus. Ei lääneliitlased ega ka Nõukogude Liit ei pooldanud muutusi Ungari piiride suhtes, nii et 1947. aasta rahulepingus, millele ka Ungari alla kirjutas, oli kirjas, et 1938. aasta Viini lepinguga määratud otsused on kuulutatud kehtetuks. See tähendas, et Ungari piir tõsteti tagasi sinna, kus see oli olnud 1. jaanuaril 1938 ja Ungari kaotas kõik alad, mis olid saadud vahemikus 1938–1941. Aastatel 1946–1948 saadeti umbes pool Ungari saksa vähemusest (250 000 inimest) Saksamaale. Toimus sunniviisiline rahvavahetus Ungari ja Tšehhoslovakkia vahel.

Nõukogude väed seadsid 21. detsembril 1944 enne Budapesti hõivamist Debrecenis sisse uue valitsuse. Zoltán Tildyst sai ajutine peaminister.

Novembris 1945 toimunud valimised võitis Sõltumatute Väikeomanike partei, kes kogus 57% häältest. Ungari Kommunistlik Partei sai vaid 17% häältest. Nõukogude Liidu Ungari kontrollkomisjoni esimees marssal Kliment Vorošilov keeldus lubamast Väikeomanike parteil valitsust moodustada. Selle asemel moodustas Vorošilov ise valitsuse, milles mängisid võtmerolle peamiselt kommunistid. 1946. aastal hääletas parlament presidendiks Väikeomanike partei esimehe Zoltán Tildy. Ferenc Nagyist sai peaminister. Mátyás Rákosist sai peaministri asetäitja.

Ungari ajaloolised riigid
20. sajand Ungaris
Arnold Jürimäe

Arnold Jürimäe (kuni 1937 Arnold Jürjenson; 20. november 1919 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 2. aprill 2004 Tartu) oli eesti metsateadlane.

Elulugu 
Ta lõpetas 1938. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi humanitaarharu ja astus 1939. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonda. Ta lõpetas 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli metsanduse eriala.

Ta oli aastatel 1946–1949 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsakasvatuse kateedri aspirant. Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1958. aastal väitekirja "Ельники Эстонской ССР и мероприятия по улучшению их санитарного состояния" (Eesti NSV kuusepuistud ja abinõud nende sanitaarse seisukorra parandamiseks) ning sai põllumajanduskandidaadi kraadi.

Ta oli aastatel 1945–1946 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas metsakasvatuse kateedri vanemlaborant, aastatel 1949–1950 metsatakseerimise kateedri vanemtehnik ning aastatel 1950–1951 metsakultuuride kateedri assistent ja vanemõpetaja.

Ta töötas aastatel 1953–1957 Eesti Põllumajandusprojektis tehniku ja insenerina.

Ta oli aastatel 1951–1953 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakultuuride kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastatel 1957–1958 maaparanduskateedri assistent, aastatel 1958–1963 vanemõpetaja ning aastatel 1963–1965 dotsendi kohusetäitja ja alates 1965. aastast dotsent.

Teoseid 
 1966 – "Metsamaade kuivendamine". Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Tartu 1966.
 1969 – "Veemajanduse ökonoomika maaparanduse osakonna üliõpilastele". Eesti Põllumajanduse Akadeemia. Tartu 1969.
 1982 – "Maaparandus. Õpik sovhoostehnikumidele ja EPA üliõpilastele". Valgus. Tallinn 1982.

Isiklikku 
Tema poeg oli spordipedagoog Toivo Jürimäe ja teine poeg on sporditeadlane ja -pedagoog ning Tartu Ülikooli professor Jaak Jürimäe.

Viited

Kirjandus 
 1994 – Album Academicum Universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994, lk 361.
 2000 – "Jürimäe, Arnold". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000, lk 499.

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti metsateadlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti Maaülikooli õppejõud
Eestistatud nimega inimesed
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1919
Surnud 2004
Rootsi Eestlaste Esindus

Rootsi Eestlaste Esindus (lühend REE; rootsi keeles Esternas Representation i Sverige) oli Rootsis elavate eestlaste keskorganisatsioon. REE tegutses 1956–1993. REE õigusjärglane on 1993 moodustatud Rootsi Eestlaste Liit.

REE ülesannete seas oli kaitsta rootsieestlaste rahvuslikke, kultuurilisi ja sotsiaalseid huvisid. Ülesannete täitmiseks tegi REE mitmeid ettepanekuid ka Rootsi Riigipäevale.

Ajalugu
REE valis 29.-30. septembril 1956 omale esinduskogu, niinimetatud rootsieestlaste parlamendi. Esinduskogu oli 100-kohaline ja 1956. aastal kandideeris sellele 174 inimest. Üle Rootsi oli valimisõiguslikke eestlasi umbes 17 000, kellest 5101 käis valimas.

Pärast 1956. aasta esinduskogu kokkusaamist, moodustati mitmeid komisjone, näiteks poliitiline välis- ja kodumaakomisjon, kultuuri- ja  noortetöö ja koolikomisjon. Esinduskogus endas tekkisid rühmitused, näiteks  Rahvuslik Koostöö Keskus, Eesti Vabadusliit, Rahvuslik Parempoolne Rühm. Esinduskogu peeti üleval annetuste ja igal aastal korraldatava loteriiga, hiljem sai REE toetust ka Rootsi riigipäevalt.

Aastast 1957 andis REE teateteenistus välja ajakirja Rahvuslik Kontakt. 1971 alustas REE juures tööd Eesti Kultuurarhiiv.

Esinduskogu valimised ja liikmed
Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1956
Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1959
Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1962
Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu valimised 1974
...

Viited

Välislingid
Sirle Sööt, Vajame tugevat keskorganisatsiooni, Rahvuslik Kontakt 3 (219), 2013
Rägavere vald (Viru-Jaagupi kihelkond)

Rägavere vald (saksa keeles Raggafer) oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas (teistel andmetel Rakvere kihelkonnas). Valla pindala oli 162 km² ja elanikke oli 3003 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.

Vallas oli 694 talundit ja elamut ning need kasutasid 10 296 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Kantkülas.

1893 liideti Rägavere vallaga Mõdriku, Põlula ja Vaeküla vald.

Viited

Välislingid

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Viru-Jaagupi kihelkond
Rakvere kihelkond
Viru maakonna vallad
Jaak Viller

Jaak Viller (5. jaanuar 1949 – 9. juuni 2020) oli eesti teatritegelane.

Haridus
1967. aastal lõpetas ta Tartu 5. Keskkooli. 1972. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonda vene filoloogia eriala. Aastal 1985 lõpetas ta Leningradi Kõrgema Parteikooli. 2004. aastal lõpetas Tartu Ülikooli kultuurikorralduse eriala magistriõppe ja kaitses humanitaarteaduse magistri kaardi magistritööga "Teatriorganisatsioon Eestis XX sajandi II poolel" (juhendaja Luule Epner).

Töö
Aastatel 1972–1980 töötas ta Vanemuise teatri kirjandusala juhatajana. Aastatel 1981–1987 oli ta Eesti NSV kultuuriministri (Johannes Loti) asetäitja. Ta oli ka ajakirja "Teater. Muusika. Kino" toimetuse kolleegiumi liige ja Nõukogude Kultuurifondi Eesti vabariikliku osakonna juhatuse ja presiidiumi liige.

Aastatel 1988–1994 oli ta Estonia teatri direktor, 1994–2003 Vanemuise teatrijuht.

Aastatel 2005–2012 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeleosakonna juhatajana. Selles ametis oli ta keeleseaduse eelnõu koostanud töörühma juht.

Pärast ministeeriumist lahkumist 2012–2019 töötas Viller Vanemuise teatri arhivaarina.

Raamatud
Jaak Viller (koostaja). Kandiline Kaarel Ird: dokumente ja kommentaare. Tallinn: Eesti Teatriliit, 2009
Jaak Viller (koostaja). Erich Kõlar: kuulake ennast muusikasse. Tallinn: Eesti Teatriliit, 2012

Tunnustus
2005 Kaarel Saha preemia
2020 Priit Põldroosi nimeline auhind

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV kultuuriministri asetäitja Jaak Viller (1986), fotograaf Alar Tatsi

Eesti teatritegelased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1949
Surnud 2020
Undla vald (Kadrina kihelkond)

Undla vald (saksa keeles Undel) oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas. Valla pindala oli 187 km² ja elanikke oli 3586 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866–1939.

Vallas oli 872 talundit ja elamut ning nende kasutuses oli 12 716 ha maad (1929. aasta seisuga). 

Undla vallamaja asus Kadrina lääneservas.
Vallamaja ehitati aastatel 1898–1900 ning lõplikult valmis 1902. aastal. Hoone kaasajastati 1930. aastatel, kuid 11. mail 1956 hoone põles ja on hävinenud. Praegu asub sellel kohal aastatel 1968–1969 ehitatud kahekorruseline elamu.

1893. aastal liideti Undla vallaga Hulja, Imastu, Jõetaguse, Neeruti, Polli, Udriku, Vandu ja Võduvere vald.

Undla valda kuulusid Jõepere mõis, Aru küla, Kikka küla, Nõmme küla, Hulja mõis, Kadrina alevik, Hulja küla, Lante küla, Sirgu küla, Sauksi küla, Tirbiku küla, Imastu mõis, Kadrina kirikumõis, Neeruti mõis, Valgma küla, Vandu küla, Võduvere küla, Saksi mõis, Udriku mõis, Undla mõis, Päri ja Polli karjamõisad, Mäo küla, Sorgi küla, Sootaguse küla	

1939. aasta vallareformiga moodustati Undla vald, senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad liideti Lehtse vallaga.

Undla valla esimene vallavanem oli August Saaga.

Vaata ka
Undla mõis 
Undla
Udriku vald (Uddrich) (1866–1893), mis eksisteeris 1866–1893 ja siis liideti Udriku vald Undla vallaga.

Viited

Välislingid

Kadrina kihelkonna, Undla mõisa perekonnanimede panemise raamat; EAA.1864.2.VIII-130; 1835, Saaga
Udriku, Imastu ja Undla valla perekonnakiri, Saaga
Undla vallavalitsuse dokumendid; EAA.3882; 1850-1920, Saaga
Undla valla talitajad. (Vallavanemad), https://sootagusel.weebly.com/ (vaadatud 22.08.2021)
Eesti vallad aastatel 1866–1939
Kadrina kihelkond
Viru maakonna vallad
Järva maakonna endised vallad
Kose mõis (Maarja-Magdaleena)

Kose mõis (saksa keeles Kosse) oli Saare mõisa karjamõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.

Viited

Välislingid

Tartumaa mõisad
Maarja-Magdaleena kihelkond
Ungari Rahvavabariik

Ungari Rahvavabariik (ungari keeles Magyar Népköztársaság; lühend Ungari RV) oli sotsialistlik riik, mis eksisteeris 20. augustist 1949 kuni 23. oktoobrini 1989. Riiki juhtis Ungari Sotsialistlik Töölispartei, mis oli Nõukogude liidu poolt tugevasti mõjutatud. Riik lõppes 1989. aastal, kui opositsioonijõududel õnnestus sundida valitsust kommunismist loobuma. Riiki peeti 1919. aasta märtsist augustini eksisteerinud Ungari Nõukogude Vabariigi õiguslikuks järeltulijaks.

Riigivalitsemine

Ungari valitseva partei peasekretärid
1948–1956, Mátyás Rákosi
1956, Ernő Gerő
1956–1988,  János Kádár
1988–1989, Károly Grósz
 (–1948)
 (1948–1956), Ungari Sotsialistlik Töölispartei (1956–1989)

Ministrite Nõukogu esimehed
1949–1950, Árpád Szakasits
1950–1952, Sándor Rónai
1952–1967, István Dobi
1967–1987, Pál Losonczi
1987–1988, Károly Grósz
1988–1989, Brunó Ferenc Straub

Sõjavägi 
Ungari Rahvavabariik oli Varssavi Lepingu Organisatsiooni asutajaliige 1955. aastal. Aastal 1987 oli Ungari Rahvaarmee arvuks 160 000 meest ning koosnes 3-st armeekorpusest. Ungari Rahvaarmees olid väeliigid – maaväed ja õhukaitsejõud.
Voldemar Horst

Voldemar Horst (12.veebruar/24. veebruar 1868 Paldiski – 12. detsember 1927) oli Eesti meremees.

1884. aastal lõpetas Tallinna kreiskooli. 1884–1888 teenis Ameerika ja Inglise laevadel. 1888. aastal astus Paldiski merekooli, 1889. aastal sooritas seal rannasõidu kapteni ja kaugsõidu tüürimehe eksami. 1889–1890 oli Balti Päästeseltsi laeva "Meteor" tüürimees, aastatel 1890–1901 laevade "Freia", "Rabotnik", "Volga" ja "Karin" kapten, aastatel 1901–1914 päästelaeva "Meteor" kapten.

Vene-Jaapani sõja ajal osales Port Arturi all lahingulaevade "Retwisan", "Tsesarevitš" ja "Pobeda" päästmisel. Esimese maailmasõja ajal osales tsaariarmee teenistuses päästetöödel Balti merel. Tema juhtimisel päästeti 30 laeva, sealhulgas soomuslaevad "Sevastopol" ja "Petropavlovsk".

1917. aastast oli ta Balti Päästeseltsi juhatuse esimees, 1920. aastast Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga nõukogu liige, 1925. aastast Kaubandus-Tööstuskoja laevasõidu sektsiooni juhatuse esimees ja kindlustusseltsi Polaris juhatuse liige.

Viited

Välislingid
Eesti Muuseumide Veebivärav. Eesti Meremuuseumi fotokogu. Aurulaev "Meteor" ja kapten Voldemar Horst

Eesti meremehed
Kaubandus-Tööstuskoja liikmed
Sündinud 1868
Surnud 1927
Georg Sommer

Georg Sommer (18. märts 1869 Riia – 28. veebruar 1936 Tallinn) oli Eesti majandustegelane.

Georg Sommer sündis Riias õlletehase omaniku pojana. Lõpetas Riia kaubanduskooli, aastatel 1885–1898 töötas Riias erinevates ettevõtetes, sealhulgas Thalheimi lakivabrikus. Aastatel 1898–1901 oli Tallinnas Dvigateli tehase peakassahoidja, 1901–1903 F. Viegandi masinatehase juhatuse volinik. 1903. aastast oli ta Kohila paberivabriku asjaajaja, 1907. aastast Kohila paberivabriku kaubandusdirektor, 1912. aastast juhatuse liige ja direktor. Ta oli ka Kohila paberivabriku osanik.

Tema juhtimisel kujunes Kohila paberivabrik tollel ajal moodsa sisseseadega tööstuseks ja laiendas turgu. Sommeri algatusel parandati tööliste elamistingimusi ja ehitati kortermaju. 1911. aastal asutas ta vabriku töötajate laste jaoks lasteaiarühma.

1920. aastast oli ta Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga nõukogu liige.

Tunnustused
Karutapja ordeni III järk

Viited

Eesti majandustegelased
Karutapja ordeni kavalerid
Sündinud 1869
Surnud 1936
Tallinna Teadlaste Maja

Tallinna Teadlaste Maja (lühend TTM) on Tallinnas tegutsev organisatsioon (mittetulundusühing), mis ühendab kõrgharidusega inimesi, kes tegutsevad teadusvallas. TTMi asutas 1966. aastal 111 inimest, kellest 17 olid akadeemikud ja 11 professorid. 

TTM on loodud selleks, et muu hulgas hõlbustada eesti teadlaste läbikäimist ja teabevahetamist.

TTM kõrgeim organ on kaheks aastaks valitav nõukogu, kuhu kuulub 12–15 liiget. Aastast 2011 on nõukogu esimees Sulev Mäeltsemees.

Organisatsioonil pole kunagi olnud enda maja. Juulist 2009 kasutab see Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (Akadeemia tee 23) ruume. 1966–1983 kasutas TTM Teaduste Akadeemia Presiidiumi hoonet (Kohtu 6).

TTMi sümbol on öökull.

Viited

Välislingid
TTMi koduleht

Eesti teadusorganisatsioonid
Kaitseväe teeneterist

Kaitseväe teeneterist (varasema nimega Kaitseväe eriteenete rist) on Eesti kaitseväe autasu (teeneterist) kaitseväelasele või tsiviilisikule, kes on osutanud Eestile riigikaitselisi teeneid.

Teeneteristil on kaks liiki: "riigikaitseliste teenete eest" ja "eeskujuliku teenistuse eest".

Teeneteristi kavalere
Rein Aidma
Tõnu Endrekson
Mart Laar
 Veiko-Vello Palm, riigikaitseliste teenete eest
Kuno Rooba
Herman Simm
Olavi Tammemäe

Vaata ka
Kaitseväe teenetemärk

Viited

Välislingid
Kaitseväe teeneteristist Eesti Kaitseväe kodulehel
Kaitseväe teenetemärkide kirjeldus ja andmise kord elektroonilises Riigi Teatajas

 
Eesti teenetemärgid
Andrei Kontšalovski

Andrei Kontšalovski (kasutas ka nimekuju Andrei Mihhalkov-Kontšalovski; sündinud 20. augustil 1937 Moskvas) on vene filmirežissöör, stsenarist, produtsent ja ühiskonnategelane.

2014. aastal sai Kontšalovski Veneetsia filmifestivalil parima režissööri auhinna Hõbelõvi filmi "Postiljon Aleksei Trjapitsõni valged ööd" eest.

Filme

Tunnustus 
1974 – Vene NFSV teeneline kunstitegelane
1980 – Vene NFSV rahvakunstnik
2019 – PÖFFi elutööpreemia

Isiklikku 
Andrei Kontšalovski isa Sergei Mihhalkov oli lastekirjanik, Nõukogude Liidu ja Venemaa hümni sõnade autor. Ta põlvnes aadlisoost. Ema Natalja Kontšalovskaja oli maalikunstnik Pjotr Kontšalovski tütar ja Vassili Surikovi lapselaps.

Tema vend Nikita Mihhalkov on samuti tuntud filmirežissöör.

Välislingid
 
Koduleht
"Vene režissöör keeldus Oscarile kandideerimast", Err, 26.09.2014

Venemaa filmilavastajad
Venemaa stsenaristid
Sündinud 1937
Krimmitatarlaste küüditamine

Sürgünlik (krimmitatari maapagu) oli krimmitatarlaste küüditamine Krimmi poolsaarelt 1944. aastal, peamiselt Usbeki NSV-sse.

Küüditamine
Kokku küüditati 238 500 inimest, kellele pandi süüks teenimist Natsi-Saksamaa relvajõududes.

Küüditamine algas kõigis krimmitarlastega asustatud paikades 1944. aasta 18. mai hommikul kell 3.00. Deporteeritavatele anti 30 minutit aega asjade kokkupanekuks, misjärel suurem osa neist lahkus sünnipaigast loomavagunites jäädavalt.

20. mail kell 16.00 lõppenud aktsioonis osales üle 32 000 NKVD sõduri. Deporteeriti 183 155–193 865 krimmitatarlast, neist 151 136 Usbeki NSV-sse, 8597 Mari ANSV-sse, 4286 Kasahhi NSV-sse, ülejäänud 29 846 Vene NFSV erinevatesse oblastitesse.

Arabati intsident

Väidetavalt andis NKVD juhtivtöötaja Bogdan Kobulov – saanud 19. juulil 1944 teada, et mõnest Arabati sääre kalurikülast oli unustatud krimmitatarlased deporteerida – käsu, et 24 tunni jooksul ei jääks neisse küladesse ühtki elusat krimmitatarlast. Väidetavalt lukustati kõik nende külade elanikud suurele laevale, mis uputati Aasovi mere sügavaimasse kohta.

1944. aasta maist novembrini suri Usbekistanis nälga 10 105 krimmitatarlast (7% Usbeki NSV-sse deporteeritudest). NKVD andmetel suri esimese pooleteise aasta jooksul umbes 30 000 (20%) küüditatutest, krimmitatarlaste aktivistide andmetel oli surnuid 46% küüditatuist.

Rehabiliteerimine ja naasmine kodumaale
NSVL Ülemnõukogu Presiidiumi 1967. aasta 5. septembri otsusega vabastati krimmitatarlased süüst. 1968. aastal lubati kodumaale naasta 300 perekonnal, ülejäänutel ei lubatud kodumaale naasta enne perestroika algust 1980ndate aastate teisel poolel.

Õiguslik staatus
Krimmitatarlaste aktivistid taotlevad Sürgünliki tunnistamist inimsusvastaseks kuriteoks (genotsiid).

2015. aasta 12. novembril tunnistas Ukraina esimese riigina Ülemraada otsusega krimmitatarlaste küüditamise genotsiidiks ja kehtestas Krimmitatarlaste küüditamise ohvrite mälestuspäevaks 18. mai.

Viited

Välislingid

 Surgun: Deportation of Crimean Tatars (18 May 1944), International Committee for Crimea (inglise keeles)
 18 Mayıs 1944 – Kırım Sürgün ve Soykırımı (türgi keeles)

Ukraina ajalugu
Krimmi ajalugu
Küüditamine
Tallinna maantee (Pärnu)

Tallinna maantee on tänav Pärnus. 

Tänav algab Pärnu jõe vasakkaldalt Kesklinna silla alguses Akadeemia, Vee ja Laia tänava ristumiskohas ning suundub põhja. Tänav lõpeb linnapiiril.

Tallinna maantee ristub Suur-Jõekalda, Rääma (paremalt), Johann Voldemar Jannseni (vasakult), Vana-Rääma (paremalt), Ilvese (paremalt), Noorte väljaku (vasakult), Voorimehe (vasakult), Oja (paremalt), Rohu, Lille, Pärja, Niine, Kilgi (paremalt), Härma (vasakult), Savi (paremalt), Pärlimõisa tee (vasakult), Ehitajate tee (paremalt), Lennuvälja tee (vasakult), Parmu, Raua, Tuule (paremalt) ja Lõo (vasakult) tänavaga.

Tänav on ligikaudu 3 kilomeetri pikkune. Tänava lõik Ehitajate teest kuni linnapiirini on osa Via Balticast.

Nimi 
Tänav sai praeguse nime 8. märtsil 1935. Enne seda oli see Jänesselja tänav (saksa keeles Jennes(s)elsche Straße). Nimi oli tuletatud linnale kuulunud Sauga mõisa järgi.

Varem sõideti Tallinna Vana-Pärnu kaudu. Tänu Nurme silla ehitamisele 1904. aastal muutus Pärnust Tallinna poole minek Jänesselja teed pidi aina intensiivsemaks, kuni välistas mugavuse tõttu muud võimalused. Nii ilmselt tunduski 1935. aastal loomulikuna nimetada Jänesselja tee ümber Tallinna maanteeks.

Ajalugu 
Tallinna maantee alguses on Teise maailmasõja järel kujundatud Noorte väljak, millest tänapäevaste pealeehituste tõttu küll enam palju järele jäänud ei ole. Enne Teist maailmasõda oli selle koha peal lage laadaplats.

Jõest kaugemal palistasid Tallinna (Jänesselja) tänavat enamasti ühe- või poolteisekorruselised puumajad, kus elasid käsitöölised, vürtspoodnikud ja töölised. Paljud 1920.–1930. aastatel ehitatud elamud on Tallinna maantee ääres alles ja heas korras praegugi.

Jänesselja tee oli veel sõjaeelse Eesti ajal kaetud munakivisillutisega.

Hoonestus

 Tallinna maantee 40a – Pärnu Ülejõe Põhikool
 Tallinna maantee 70 – Härma Kaubahoov
 Tallinna maantee 74 – McDonald'si söögikoht
 Tallinna maantee 76 – Transpordiameti Pärnu teenindusbüroo
 Tallinna maantee 84 – Circle K tankla
 Tallinna maantee 91 – Stokkeri tööriistakeskus
 Tallinna maantee 93a – Ülejõe Selver
 Tallinna maantee 95 – Olerexi tankla

Viited

Pärnu tänavad
Andres Laanemets

Andres Laanemets (sündinud 17. detsembril 1970 Pärnus) on eesti koolijuht, Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi direktor.

Ta on lõpetanud Pärnu 1. Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna kehalise kasvatuse ja terviseõpetuse õpetajana. 

Pärnus töötas ta õpetajana Pärnu Koidula Gümnaasiumis ja Pärnu kutsekoolis ning oli huvijuht ja andis tunde ka Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumis. Alates 1998. aastast on ta Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi direktor.

Ta on Pärnu Rotary Klubi liige ja sihtasutuse Endla Teater nõukogu liige.

Tunnustus
2010 – Pärnu aasta haridusjuht
2012 – Pärnumaa vapimärk (Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi direktor)
2016 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
2019 – Pärnu vapimärk (haridus- ja kultuurielu edendamise eest Pärnu linnas)

Viited

Eesti koolijuhid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti kehalise kasvatuse õpetajad
Eesti õpetajad
Sündinud 1970
Vanamõisa mõis (Maarja-Magdaleena)

Vanamõisa mõis, ka Saare-Vanamõisa mõis (saksa keeles Althof, ka Alt-Saarenhof) oli Saare mõisa kõrvalmõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.

Viited

Välislingid

Tartumaa mõisad
Maarja-Magdaleena kihelkond
Johannes Kalits

Johannes Kalits (20. aprill 1921 Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 23. september 2003 Tartu) oli eesti sotsioloog. 

Ta lõpetas 1941. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli aastatel 1950–1953 M. V. Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna aspirant. Ta kaitses seal 1953. aastal väitekirja "Строительство советской высшей школы в Эстонской ССР и роль вузов в подготовке национальных кадров советской интеллигенции" ning sai ajalookandidaadiks.

Ta oli aastatel 1941–1945 mobiliseerituna Punaarmees.

Ta oli aastatel 1953–1963 Tartu Riikliku Ülikooli NLKP ajaloo kateedri vanemõpetaja, aastatel 1963–1975 dotsent ning aastatel 1976–1991 professor. Ta oli aastatel 1976–1988 NLKP ajaloo kateedri ja aastatel 1988–1990 sotsialismi ajaloo kateedri juhataja.

Kirjandus
1963 – "Demokraatia leninlikest printsiipidest partei kolmes programmis". Eesti Riiklik Kirjastus. Tallinn 1963
1969 – "Meisterlikkuse ABC. Propagandistile. Lektorile. Agitaatorile". Eesti Raamat. Tallinn 1969
1973 – "Avalik kõne. Põhiteadmisi kõneoskusest". Eesti Raamat. Tallinn 1973 (kaasautor)
1982 – "Ülikooli komsomoli neli aastakümmet". Eesti Raamat. Tallinn 1982
1991 – "Neljakümnene endokrinoloogiadispanser. Arve, fakte, kroonikat". Tartu 1991

Tunnustus
 1972 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Isiklikku
Tema abikaasa on endokrinoloog Irina Kalits.

Kirjandus
2000 – "Kalits, Johannes". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000. Lk 532

Välislingid

Eesti ajaloolased
Eesti sotsioloogid
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli NLKP ajaloo kateedri õppejõud
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Uspenski kalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 2003
The Pale Emperor

"The Pale Emperor" on USA rokkbändi Marilyn Manson üheksas täispikk stuudioalbum. Selle andis välja bändi solistile kuuluv plaadifirma Hell, etc. 15. jaanuaril 2015, rahvusvaheliseks levitajaks on sõltumatu plaadifirma Cooking Vinyl. Album lasti välja nii CD-l kui ka vinüülina, mis sisaldab kolme akustilist lisalugu. Albumi produtsendid on Marilyn Manson ja Tyler Bates, keda Manson kohtas telesarja "Californication" filmimise käigus. Erinevalt tavalisest industrial-muusikast oli albumi vältel kuulda hoopis bluusist inspireeritud muusikat. Mitmes intervjuus on Manson nimetanud peamiseks eeskujuks Jim Morrisoni ja Muddy Watersit. Album on pühendatud Mansoni emale, kes suri Alzheimeri tõppe muusika salvestamise ajal. Kriitiliselt, hinnati "The Pale Emperor" üheks parimaks albumiks 2015. aastal ning mitmed muusikaväljaanded nimetasid seda Mansoni parimaks albumiks pärast 2000. aasta Holy Woodi. Edetabelis Billboard 200 saavutas album 8. koha.
Muusikaalbumit reklaamis Manson maailmaturneedega "Hell Not Hallelujah" ja "The End Times Tour" koos Billy Corganiga.

Lood 
 "Killing Strangers"
 "Deep Six"
 "Third Day of a Seven Day Binge"
 "The Mephistopheles of Los Angeles"
 "Warship My Wreck"
 "Slave Only Dreams to Be King"
 "Devil Beneath My Feet"
 "Birds of Hell Awaiting"
 "Cupid Carries a Gun"
 "Odds of Even" (luksusversioon lisab loole 1 ja poole minuti pikkuse vaikuse)
 "Day 3" (akustiline versioon loost "Third Day of a Seven Day Binge")
 "Fated, Faithful, Fatal" (akustiline versioon loost "The Mephistopheles of Los Angeles")
 "Fall of the House of Death" (akustiline versioon loost of "Odds of Even")

2015. aasta albumid
Irina Kalits

Irina Kalits (kuni 1962 Irina Podtšekajeva; 10. aprill 1928 Tartu) on Eesti arst ja arstiteadlane (endokrinoloog). 

Ta lõpetas 1946. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna.

Ta oli aastatel 1952–1968 Eesti NSV Vabariikliku Struumatõrjedispanseri arst ja osakonnajuhataja ning aastatel 1969–1993 peaarst. Ta oli aastatel 1971–1994 Eesti NSV ja Eesti peaendokrinoloog.

Teosed
1973 – "Suhkruhaigele". Valgus. Tallinn 1973 (kaasautor Jaan Kelk). 2. tr 1978, 3. tr 1982, 4. tr 1987
1979 – "Rasvumine – üks tervishoiualastest põhiprobleemidest. Abiks lektorile". Tallinn 1979
1986 – "Endokrinoloogia, endokriinsed näärmed ja nende haigused". Tallinn 1986

Liikmesus
1980–1990 – Eesti Endokrinoloogide Selts, esimees
1991 – European Association for Study of Diabetes, liige

Tunnustus
1975 – Eesti NSV teeneline arst

Isiklikku
Tema isa oli arhitekt Anatoli Podtšekajev. Tema abikaasa oli sotsioloog ja Tartu Ülikooli professor Johannes Kalits.

Kirjandus
2000 – "Kalits, Irina". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000. Lk 531–532

Välislingid
2005 – Film "Eestimaa Vene muuseumi ekspeditsioon – Tartu". 2/6. Vene keeles

Eesti arstid
Eesti endokrinoloogid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised arstid
Eesti venelased
Sündinud 1928
Helitehnika

Helitehnika ehk audiotehnika on tehnika haru, mis tegeleb helide (heli- ehk audio- ehk akustiliste signaalide) ülekandmise, salvestamise, tekitamise, muundamise ja (taas)esitamisega.

Helitehnika hõlmab mitmeid valdkondi:
 elektroakustika – akustika haru, mis tegeleb helivõnkumise muundamisega elektrivõnkumiseks ja vastupidi;
 helindamine – helivõimendussüsteemi abil heli (muusika, kõne) edasiandmine ruumides või muudes toimumispaikades; ka filmile heli lisamine. 

Helitehnika valdkonda kuuluvad samuti akustilised mõõtmised ja psühhoakustilised uuringud ning audioloogias kasutatavate vahendite arendamine.

Peamised helitehnikavahendid 
Peamised audiotehnilised vahendid on järgmised:
 mikrofonid õhuvõnkumiste muundamiseks neile vastavateks elektrivõnkumisteks (helisignaaliks);
 valjuhääldid, kuularid (kõrvaklapid) ja kõlarid helisignaali taasesitamiseks;
 helivõimendid helisagedusliku elektrisignaali pinge ja võimsuse suurendamiseks;
 helipuldid (mikserpuldid); 
 DJ-kontrollerid;
tämbri muutmise vahendid (ekvalaiserid);
 dünaamikaulatuse reguleerimise vahendid (dünaamikaprotsessorid, kompressorid, ekspanderid, kompanderid);
 helisignaali salvestamise ja taasesitamise seadmed (magnetofonid, plaadimängijad, CD-mängijad, MP3-mängijad);
 digitaalse signaalitöötluse tehnika, nagu signaaliprotsessorid, AD- ja DA-muundurid, süntesaatorid, sämplerid ja muu (heli)stuudios kasutatav tehnika.

Helitehnika alla kuuluvateks võib lugeda ka need audiosignaali töötluse vahendid, milles kasutatakse mittelineaarseid efekte (elektrikitarride efektiseadmed jms). Kasutamist on leidnud ka magnetilise helisalvestuse vahendid  näiteks tehisliku reverberatsiooni ja tehiskaja tekitamiseks (nn kajamasinad). Ajalooliselt põhinevad need analoogelektroonikal, kuid tänapäeval teostatakse digitaalse signaalitöötluse vahenditega.

Vaata ka 
 Elektroakustika
 Ruumiakustika
 Helivõimendussüsteem
 Stereofoonia

Viited

Kirjandus 
 Ilmar Eiskop, Aleksander Sillart. Akustika ja helitehnika. Tallinn, Valgus, 1988

Välislingid 
 Eerik Lossmann. Helitehnika ja akustika: Sissejuhatus, heli iseloomustavad suurused, kõrva ehitus. (Loenguslaidid)
Verner Loo

Verner Loo (23. november 1932 – 5. november 1997) oli eesti balletitantsija.

Verner Loo alustas oma tantsijakarjääri 1947. aastal Anna Ekstoni lavastatud “Windsori lõbusates naistes”. Aasta hiljem sai temast Anna Ekstoni õpilane Tallinna Koreograafiakoolis , mille ta lõpetas 1955. aastal ja läks end täiendama Leningradi tollase kuulsa õppejõu Aleksei Pissarevi juurde. 1950. – 1960. aastatel oli Verner Loo Estonia teatri juhtivaid balletisoliste. Verner Loo tantsis Helmi Puuri, Aime Leisi, Tiiu Randviiru, Ülle Ulla jt partnerina ballettides “Luikede järv”, “Raimonda”, “Chopiniana”, “Esmeralda”, “Giselle”, “Romeo ja Julia”, “Suur võlur – arm astus”, “Kivilill”, “Rigonda”, “Don Quijote”, “Mere kaldal”.  

1965. aastast alustas ta õpetamist Tallinna Koreograafiakoolis. 1977. aastal nimetati Verner Loo kooli direktoriks. Loo töötas selles ametis kuni 1988. aasta sügiseni. 

Estonia teatri balletitantsijad
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 1997
Jüriöö park

Jüriöö park on park Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis Sõjamäe kõrgendikul Sõjamäe hiie alal. See rajati Jüriöö ülestõusu Sõjamäe lahingu arvatavasse toimumiskohta. Parki tuntakse Jüriöö pargina aastast 1995.

Praeguse pargi ala korrastamise algatas 1950. aastate lõpus pedagoog ja haridustegelane Karl Laane. 1960. aastatel hakati sinna puid istutama. Aastal 1993 loendati pargis kokku 27 liiki puid ja põõsaid.

Pargi haldamiseks moodustati 1996. aastal Jüriöö pargi fond. Fondi õigusjärglane on aastal 2002 asutatud MTÜ Jüriöö Park. 

Pargis asub kolm mälestusmärki, sealhulgas mälestusmärk "Eesti Vabadussõja võitlejatele 1918–1920" (valminud 2000, arhitektid Alar Oruvee ja Jüri Uppin).

Viited

Tallinna pargid
Lasnamäe linnaosa
Sanatooriumi park (Tallinn)

Sanatooriumi park on park Tallinnas Nõmme linnaosas Pargi, Sihi ja Põllu tänava vahel. Pargi pindala on 22 ha ja seal domineerivad männid. Park on rajatud endisaegse tuberkuloosidispanseri ümber.

Viited

Tallinna pargid
Nõmme linnaosa
Tallinna–Mõisaküla rongiliin

Tallinna–Mõisaküla rongiliin oli reisirongiliin, mis läbis Harjumaad, Raplamaad, Pärnumaad ja Viljandimaad. Lõpp-peatused olid Tallinnas Balti jaamas ja Mõisakülas. 

Ligi 190 km pikkusel liinil oli kokku 30 peatust ning sellel opereeris diiselrongidega EVR, sõit kestis 1995. aasta seisuga umbes neli tundi. 

1995. aastaks kujundati Tallinna–Mõisaküla raudteeliinist üks kõige kahjumlikumaid liine. Sõitjate vähesusele aitas kaasa ka äärmiselt ebamugav sõiduplaan, mille järgi oli näiteks 1995. aastal liini mõlemal suunal käigus vaid üks reisirong päevas, kusjuures ainus rong väljus Mõisakülast juba kell 04.48.

Liin suleti 31. jaanuaril 1996.

Peatused
 Tallinn
 Tallinn-Väike
 Liiva
 Männiku
 Saku
 Kasemetsa
 Kiisa
 Roobuka
 Vilivere
 Kohila
 Lohu
 Hagudi
 Rapla
 Keava
 Lelle
 Koogiste
 Eidapere
 Kõnnu
 Viluvere
 Tootsi
 Tori
 Tammiste
 Pärnu Kaubajaam
 Pärnu
 Vaskrääma
 Surju
 Sigaste
 Kilingi-Nõmme
 Tihemetsa
 Mõisaküla

Vaata ka
 Tallinna–Pärnu–Riia rongiliin
 Tallinna–Pärnu rongiliin

Viited

Eesti endised raudteeliinid
Patti Smith

Patricia Lee Smith (sündinud 30. detsembril 1946 Chicagos) on ameerika laulja, helilooja, luuletaja ja kunstnik. Ta on üks mõjukamatest naissoost rokkstaaridest. Tema debüütalbum "Horses" (1975) oli New Yorgi punk rock'i liikumise esimene avaldatud album.

Patti Smithi on kutsutud pungiluule laureaadiks ja pungi ülempreestrinnaks, sest tema laulud ühendavad tihti rokki ja luulet. Tema tuntuim lugu on Bruce Springsteeni kirjutatud (Patti muudatustega) "Because the Night", mis saavutas 1978. aastal Billboard Hot 100 edetabelis 13. koha. 2005. aastal anti Patti Smithile Prantsuse kunstide ja kirjanduse ordu komandörikraad (Commandeur de l'ordre des Arts et des Lettres) ja 2007. aastal võeti ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. 2010. aasta detsembris ajakirjas Rolling Stone avaldatud 100 kõigi aegade parimate artistide nimekirjas oli Patti Smith 47. kohal. 2011. aastal võitis ta Polar Musicu auhinna.

17. novembril 2010 võitis Patti Smith mälestusteraamatu "Kõigest lapsed" ("Just Kids") eest National Book Awardi. Raamat räägib Patti Smithi ja fotokunstnik Robert Mapplethorpe'i kooselust ja kasvamisest ning on kirjutatud viimase palvel. Aastal 2014 ilmus "Kõigest lapsed" Martin Rünga tõlgituna eesti keeles.

21. juulil 2014 esines Patti Smith Tallinnas Nordea Kontserdimajas.

Diskograafia
Stuudioalbumid
 Horses (1975)
 Radio Ethiopia (1976)
 Easter (1978)
 Wave (1979)
 Dream of Life (1988)
 Gone Again (1996)
 Peace and Noise (1997)
 Gung Ho (2000)
 Trampin' (2004)
 Twelve (2007)
 Banga (2012).

Raamatud

 Seventh Heaven (1972)
 Early Morning Dream (1972)
 A Useless Death (1972)
 Witt (1973)
 The Night (1976) koos Tom Verlaine'iga 
 Ha! Ha! Houdini! (1977)
 Babel (1978)
 Woolgathering (1992)
 Early Work (1994)
 The Coral Sea (1996)
 Patti Smith Complete (1998)
 Strange Messenger (2003)
 Auguries of Innocence (2005)
 Poems (Vintage Classics) William Blake. toim. Patti Smith (2007)
 Land 250 (2008)
 Trois (2008)
 Great Lyricists; eessõna Rick Moody (2008)
 Just Kids (2010)
 Hecatomb (2014) koos Jose Antonio Suarez Londono joonistega
 M Train (2015)
 Devotion (Patti Smithi raamat) (2017)

Viited

Ameerika Ühendriikide luuletajad
Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide kitarristid
Ameerika Ühendriikide inimõiguslased
Sündinud 1946
Kunda Ühisgümnaasium

Kunda Ühisgümnaasium on gümnaasium Lääne-Virumaal Kunda linnas. 

Kunda Ühisgümnaasium on ainuke põhi- ja keskharidust pakkuv üldhariduskool Kundas. Kunda Ühisgümnaasium on munitsipaalkool, kooli haldaja on Kunda Linnavalitsus. Kooli aadress on Kasemäe tänav 22, Kunda.

Kunda Ühisgümnaasium asutati 1. septembril 2001. aastal eesti õppekeelega Kunda 1. Keskkooli ja vene õppekeelega Kunda 2. Keskkooli ühendamisel. Aastatel 2001–2014 tegutses Kunda Ühisgümnaasium kakskeelse koolina, kus õppetöö toimus nii eesti kui vene keeles. 2014. aastast vene õppekeelega klassid suleti, kuid vene kodukeelega õpilastele võimaldatakse I kooliastmes (1.–3. klass) õppimist keelekümbluse õpperühmas.

2014. aasta seisuga õppis koolis 347 õpilast ja töötas 35 õpetajat.

Viited

Välislingid
 Kunda Ühisgümnaasiumi kodulehekülg

Lääne-Viru maakonna koolid
Kunda
Intensiivsus (füüsika)

Intensiivsus on kiirguse või heli levimisel energia hulk, mis langeb ajaühikus levimissuunaga risti oleva pinna pindalaühikule. Intensiivsuse tähis on I ja mõõtühik vatt ruutmeetri kohta (W/m2).

Vaata ka 
 Kiiritustihedus
 Heliintensiivsus

Viited 

 Füüsika
Jaan Karusoo

Jaan Karusoo (2. märts 1928 Tartu – 12. aprill 1992 Tallinn) oli Eesti arst ja arstiteadlane (pulmonoloog).

Elulugu 
Ta lõpetas 1947. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Ta oli aastatel 1957–1960 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi aspirant, kaitses Tartu Riikliku Ülikoolis 1963. aastal väitekirja "Сравнительное исследование функционального состояния коры надпочечников с целью определения реактивности у больных туберкулезом легких во время лечения" (Kopsutuberkuloosihaigete organismi reaktiivsuse võrdlev uurimus ravi vältel neerupealiste koore funktsionaalse seisundi määramise abil) ning sai meditsiinikandidaadi kraadi.

Ta töötas aastatel 1953–1957 Tartu Linna Tuberkuloositõrjedispanseris. Ta oli aastatel 1961–1992 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi pulmonoloogiaosakonna teadur.

Teoseid 
 1962 – "Kopsutuberkuloosihaigete organismi reaktiivsuse võrdlev uurimus ravi vältel neerupealiste koore funktsionaalse seisundi määramise abil". Tallinn 1962. Käsikiri Tallinna Ülikooli Akadeemilises Raamatukogus.
 1976 – "Kopsupõletikud". Valgus. Tallinn 1976.
 1992 – "Punktimassaaž". Valgus. Tallinn 1992.

Liikmesus 
 Eesti Arstide Liit, nõelravi sektsiooni esimees

Kirjandus 
 2000 – "Karusoo, Jaan". // Eesti teaduse biograafiline leksikon. I kd, A-Ki. Tallinn 2000, lk 580.

Eesti arstid
Eesti pulmonoloogid
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 1992
George Kennedy

George Harris Kennedy, Jr. (18. veebruar 1925 New York – 28. veebruar 2016 Middleton, Idaho) oli USA näitleja.

Kennedy pälvis 1967. aastal rolli eest filmis "Murdumatu Luke" ("Cool Hand Luke"; 1967) Oscari parima meeskõrvalosatäitja kategoorias. Tema tuntumad rollid olid veel filmides "Räpane tosin" ("The Dirty Dozen"; 1967), "Lennujaam" ("Airport"; 1970) ja filmisarjas "Palja relvaga" ("Naked Gun"). Kennedy mängis peaosa kahes Clint Eastwoodi filmis: "Thunderbolt and Lightfoot" (1974) ja "Eigeri mägi" ("The Eiger Sanction; 1975). Tema viimane filmiroll oli 2014. aastal Ed'i osa filmis "Õnnemängur" ("The Gambler"). Ta mängis kokku üle 200 filmis ja telesarjas.

Kennedyl on Hollywoodi kuulsuste alleel omanimeline täht.

Kennedy oli Teise maailmasõja veteran.

Isiklik elu 
Kennedy oli harrastuslendur. Tal olid lennukid Cessna 210 ja Beechcraft Bonanza. 

Ta on neli korda abielus. Esimene abikaasa oli Dorothy Gillooly, kellega ta abiellus 1940ndatel. Teise abikaasa Norma Wurmaniga sündis tal kaks last. Wurmaniga abiellus ja lahutas ta kaks korda. Aastal 1978 abiellus Kennedy Joan McCarthyga, kellega nad adopteerisid neli last.

Surm 
Kennedy suri 2016. aasta veebruaris 91-aastasena Idaho osariigis Middletoni linna vanadekodus kopsuvähki.

Viited

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1925
Surnud 2016
Surju mõis

Surju mõis (saksa keeles Surry) oli Uulu mõisa kõrvalmõis Pärnu kihelkonnas Pärnumaal.

Mõis rajati 16.–17. sajandi vahetuse paiku.

Viited

Välislingid

Liivimaa fideikomissmõisad
Pärnumaa mõisad
Pärnu kihelkond
Staël von Holsteinide mõisad
Kangelaste prospekt

Kangelaste prospekt (vene keeles проспект Героев) on tänav Narvas Kerese ja Pähklimäe linnaosas ning Kalevi ja Pähklimäe linnaosa piiril. Tänava pikkus on umbes 1,45 km. Tänav algab Tallinna maanteelt, ristub Hariduse, Rakvere, Daumani, Pähklimäe tänavaga ja Kangelaste põiguga ning lõpeb Rahu tänavaga ristudes. Oletatavasti sai tänav nime Suures Isamaasõjas langenud Nõukogude Liidu kangelaste mälestuseks.

1927. aasta linnaplaanil on samas kohas 2. Roheline tänav.

Praegu on tänaval korrusmajad ja kauplused. 

Aadressil Kangelaste 32 asub Narva Keeltelütseum.

Viited

Narva tänavad
Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus

Haapsalu Maria-Magdaleena kogudus on EAÕK kogudus Haapsalus.

Kogudus asutati 1. veebruaril 1836. 

1869. aastal hakkas koguduse juures tegutsema õigeusu kihelkonnakool.

1993. aastal eraldusid kogudusest need liikmed, kes tahtsid alluda Moskva patriarhaadile, ja eraldujad panid aluse MPEÕK Haapsalu Maarja Magdaleena (Neeva Aleksandri) kogudusele.

Kogudus kasutab Haapsalu Maria-Magdaleena kirikut.

Koguduse preestrid
1.2.1836-1850 preester Joann Tihomirov, Maria-Magdaleena koguduses Õigeusu kiriku Tallinna vikaarpiiskopkonnas
25.3. 1850-1854 pr.Aleksei Moltšanov  
17.5.1854-11.5.1857 pr.Pavel Svitkin  
11.5.1857- 1865  pr.Vladimir Tihonravov  
30.10.1865- 31.12.1873 pr.Vassili Kamenev  
31.1.1874-14.1.1879  pr.Karp Tiisik  
31.12.1878- 1880  pr.Aleksander Mutovozov  
4.7.1880- 21.4.1888  pr.Nikolai Poletajev  
5.51888-7.9.1896   pr.Nikolai Leisman          
7.9.1896-20.5.1898  pr.Peeter Sõrkovski  
22.6.1898-1907   pr.Aleksander Bežanitski  
21.12.1907-20.8.1918   pr.Dimitri Dubkovski  
1918-1.2.1919   pr.Joann Jaanus  
1.2.-13.4.1919   pr.Karp Eberling  
13.4.1919-8.11.1920  pr.Karp Ustav, Maria-Magdaleena koguduses Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikus
10.1.1921-28.3.1923  pr.Dimitri Dubkovski  
21.8.1923-sept.1944  pr. Jakob Mutt (†2.5.1948 Rootsis)  
12.8.1928 -13.12.1934   pr.Joann Männik  
1.10.1944 -11.5.1946  pr.Julius Niinemets  
13.9.1946-26.2.1948  pr.Joann Meltsaar  
8.2.1948-1951  pr.Vjatšeslav Jakobs  
1.10.1951-15.9.1956  pr.Aleksander Tarkmees  
15.9.1956-20.6.1962  pr.Theodor Bleive  
20.6.1962-1.7.1964  pr.Vladimir Kaseküli  
1.7.1964-sulgemiseni 08.1966 pr.Konstantin Kaus  
Kiriku taasavamisest alates teenisid:  
2004 - 2006 üpr. Emmanuel Kirss
7.4.1996-24.8.1997  pr.Aleksander Sarapik  
24.08.1997 - 1.09.2002 pr. Jüri Ilves  
1.09.2002 - 1.08.2004 pr. Mattias Palli  
Alates 2.08.2004 pr. Jüri Ilves  
Koguduses teeninud diakonid:  
25.1.1858-22.8.1874  Nikolai Utkin  
24.3.1891-15.6.1896  Andrei Liik  
1.7.1896- 27.11.1932  Andrei Jürisson  
7.4.1996-  22.8.1997  Platon(Jüri) Ilves

Viited

Välislingid
Koguduse koduleht
Kogudusest EAÕKi kodulehel

Eesti õigeusu kogudused
EAÕK Tallinna peapiiskopkond
Evi Krass

Evi Krass (21. mai 1925 - 9. oktoober 2021 Tartu) oli eesti kergejõustiklane ja spordipedagoog. 

1944. aastal lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1948. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (õppis kehakultuuriteaduskonnas). 

Sportima hakkas ta 1942. aastal ja on tulnud 9 korda Eesti meistriks: 1945–1946 ja 1948–1051 kaugushüppes, 1948 viievõistluses, 1949–1950 teatejooksus. 
Krassi parim kaugushüppetulemus on 5.23. 

Medaleid on ta võitnud ka 100 ja 200 meetri jooksus (1944–1945), 80 meetri tõkkejooksus (1946–1949) ja kõrgushüppes (1945). 

Ta on kuulunud 21 korral Eesti koondisse. Töötanud 1947–1980 TRÜ kergejõustikukateedris õppejõuna. Tegutsenud kergejõustikukohtunikuna. 

Krass on avaldanud kergejõustikuartikleid ja raamatu "Kergejõustik Tartu Riiklikus Ülikoolis" (1970).

Välislingid
 Evi Krass spordileksikonis

Eesti kergejõustikutreenerid
Eesti kergejõustiklased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1925
Surnud 2021
Lasnamäe kergejõustikuhalli kunstmuruväljak

Lasnamäe kergejõustikuhalli kunstmuruväljak (lühemalt Lasnamäe KJH kunstmuruväljak) on Tallinnas aadressil Punane tänav 45 asuv jalgpalliväljak. Väljakul on FIFA 2 tähega väljaku sertifikaat (inglise FIFA 2 Star Field Certificate).

Väljakut valdab Tallinna Spordihall ja väljak kuulub Lasnamäe kergejõustikuhalli spordikompleksi.

Väljakut kasutavad jalgpalliklubi FC Infonet ja selle duubelvõistkond FC Infonet II, varem ka FC Infonet III.

Vaata ka
Lasnamäe SPK kunstmuruväljak (Lasnamäe linnaosas)
Ajaxi staadion (Lasnamäe linnaosas)

Viited

Välislingid

Lasnamäe linnaosa spordiehitised
Eesti jalgpallistaadionid
Henn Pai

Henn Pai (29. mail 1937 – 2. juuni 2021) oli eesti laulja (bariton) ja laulupedagoog. 

Henn Pai on õppinud klassikalist laulu Tartu Muusikakoolis Rudolf Jõksi klassis ja lõpetanud selle 1960. aastal . Ta jätkas õpinguid Tallinna Konservatooriumis Aleksander Arderi käe all ja lõpetas selle 1965. aastal. 

Pai oli aastatel 1961–1965 ETV ja Raadio segakoori laulja ning aastal 1965 sai temast Tartu Vanemuise teatri ooperi- ja operetisolist, kus ta on üles astunud rohkem kui neljakümnes ooperis. Elu hilisemal perioodil õpetas ta juba ise klassikalist laulu Tartu muusikakoolis.

Rolle
 Scarpia – Puccini „Tosca“
 Krahv Ungern – Ernesaksa „Tormide rand“
 Rigoletto – Verdi „Rigoletto“
 Olav – Aava „Vikerlased“
 Crown – Gershwini „Porgy ja Bess“
 Onegin – Tšaikovski „ Jevgeni Onegin“
 Danilo – Lehari „Lõbus lesk“
 Figaro – Rossini „Sevilla habemeajaja“
 Meelis – V. Kapi „Lembitu“

Isiklikku
Henn Pail oli abielust Lea Stella Paiga kolm poega, neist noorim on eesti teatritegelane Meelis Pai.

Viited

Välislingid
Foto. Pai, Henn Onegini rollis ooperis "Jevgeni Onegin" RAT-s Vanemuine Võrumaa Muuseum
“Sevilla habemeajaja” 1983 Rahvusarhiiv
 Meelise aaria ooperist "Lembitu" Muusika24

Eesti ooperilauljad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1937
Surnud 2021