joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kadri Pärtel

Kadri Pärtel (aastani 2002 Kadri Leenurm, sündinud 17. juunil 1974 Kärus Raplamaal) on Eesti mükoloog.

Elulugu
Kadri Pärtel on õpetaja ja töölise tütar ning Meelis Pärteli abikaasa.

Lõpetas 1992. aastal Kärdla Keskkooli, 1996. aastal Tartu Ülikooli ja 1998. aastal samas magistrantuuri botaanika ja ökoloogia erialal, M.Sc., väitekiri "Andmeid seenesugukonna harjastiksikulised (Hyaloscyphaceae, Helotiales, Ascomycetes) ultrastruktuurist". Oli aastatel 1998–2002 Tartu Ülikooli doktorant botaanika ja ökoloogia erialal. Alataes 2002. aastast on Tartu Ülikooli botaanika ja ökoloogia instituudi teadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: seenesüstemaatika – kottseente ultrastruktuuri ja süstemaatika uurimine peamiselt seltsis tiksikulaadsed (Helotiales). Eesti Mükoloogiaühingu sekretär (1999–2002). 8 teadustrükist.

Teoseid
 New species and new records of ascomycetes in Estonia (kaasautor A. Raitviir). // Folia Cryptog. Estonica 37 (2000)
 Studies on the ultrastructure of Lachnum and related genera (Hyaloscyphaceae, Helotiales, Ascomycetes) (kaasautorid A. Raitviir, R. Raid). // Sydowia 52 (2000)
 The ultrastructure of Belonidium aeruginosum Mont. & Durieu (Hyaloscyphaceae, Helotiales) (kaasautor A. Raitviir). // Folia Cryptog. Estonica 36 (2000)
 The ultrastructure of Lachnellula willkommii (Hyaloscyphaceae, Helotiales, Ascomycetes) (kaasautor A. Raitviir). // Folia Cryptog. Estonica 38 (2001)
 The ultrastructure of the ascus apical apparatus of some Dermateaceae (Helotiales) (kaasautor A. Raitviir). // Mycological Progress 4 (2005) 2.

Viited

Kirjandus

Välislingid
 

Eesti mükoloogid
Sündinud 1974
Robert Päsok

Robert Päsok (28. september 1932 Tšeljabinski oblast, Vene NFSV, NSV Liit – 12. juuni 2006 Tallinn) oli Eesti tehnika- ja majandusteadlane.

Elulugu 
Robert Päsok oli töölise poeg.

Lõpetas 1955. aastal Uurali Mäeinstituudi, oli 1959–1962 NSVL Teaduste Akadeemia Uurali osakonna aspirant, tehnikakandidaat (1963, NSVL Teaduste Akadeemia Uurali osakond), väitekiri käsitles metallimaakide allmaakaevandamise efektiivsust.

Oli 1963–1966 NSVL Söetööstuse Ministeeriumi uurimisinstituudi (НИИOГР) sektorijuhataja, 1966–1980 Tallinna Polütehnilise Instituudi mäekateedri dotsent, 1981–1997 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi ja 1997–1999 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMI) vanemteadur. Õpetas mäemasinaid, mäetööde organiseerimist ja ökonoomikat.

Teadustöö 
Uurimisvaldkonnad: maavarade kaevandamine, põlevkivikarjääride ökonoomika ja töökorraldus, Eesti loodusressursid ja nende kasutamine, mineraaltoorme ökonoomika.

Teoseid 
Ligi 100 teadustrükist.
 Estonian natural-ressources: oil-shale, phosporite, natural building materials, peat, muds, mineral water (kaasautor). Tallinn 1991.
 Eesti kütuseressursside kasutamise ja energeetika arendamise stsenaariumide mudelanalüüsid (kaasautorid Anton Laur, Koidu Tenno). Tallinn 1995.
 Maavara varude kasutamise rendimaksustamise süsteemi teoreetilis-metoodilised alused. Tallinn 1996.
 Economic evaluation of the potential of Estonian mineral ressources. // Harmonisation with the Western economics. Tallinn 1999.
 Eesti maavararessursside majanduslik hindamine. // Eesti Turvas (1999) 1 / 3.

Viited

Kirjandus 
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986, lk 307, 499. Koidu Tenno.

Välislingid 
 Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti tehnikateadlased
Eesti majandusteadlased
Eestlased Venemaal
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2006
Peeter Kristian Päts

Peeter Kristian Päts (sündinud 13. aprillil 1958 Göteborgis Rootsis) on Eesti taimekaitseteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1978 Kongahälla gümnaasiumi (Kungälv, Rootsi), 1985 Uppsalas Rootsi Põllumajandusülikooli taime- ja metsakaitseteaduskonna agronoomia erialal põllumajandusmagistrina, väitekiri "A survey on maize and potato storage in Kenya, with particular reference to post-harvest losses caused by insects", Ph.D. (entomoloogia, 1992, samas), väitekiri "Reproductive biology of the cereal stemborer Chilo partellus". Oli 1985–92 Rootsi Põllumajandusülikooli taime- ja metsakaitseteaduskonna uurimisassistent, 1993–95 teadur, 1995–97 Kanada põllumajanduse uurimisjaama külalisteadur, ühtlasi Briti Columbia Ülikooli taimeteaduse osakonna (Vancouver, Kanada) järeldoktor, aastast 1997 Oslos Nordic Academy for Advanced Study (NorFA) vanemnõunik.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: taimekaitse, teraviljakahjurid. Olnud välitöödel Keenias, uurimistööl Rootsis ja Kanadas, pidanud ühendust ka Põhjamaade, Balti riikide ja Loode-Venemaa keskkonnauurijatega. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis liige. Üle 40 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 A marking tehnique for Chilo partellus (Swinhoe) (Lepidoptera
 Pyralidae) by adding dye to the larval diet. // Insect Sci. and its Application 10 (1989)
 Distribution Chilo partellus (Lepidoptera
 Pyralidae) (kaasautor B. Ekbom). // J. Insect Behavior 7 (1994)
 Distribution of two European wireworms Agriotes lineatus (L.) and A. obscurus (L.) in British Columbia (kaasautor R. Vernon). // J. Entomol. Soc. of British Columbia 94 (1997)
 Importance of collection overhangs on the efficacy of exclusion fences for managing cabbage.flies (Diptera: Anthomyiidae) (kaasautorid M. Bomford, R. Vernon). // Environ. Entomol. 29 (2000).

Kirjandus
  

Eesti botaanikud
Sündinud 1958
Maks Pääbo

Maks Pääbo (eesnime rööpkujud: Max, Maksim, 2. detsember 1905 Otepää, Tartumaa – 29. juuni 1986 Norrköping, Rootsi) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Maks Pääbo oli kooliõpetaja poeg.

Lõpetas 1923 Läänemaa Ühisgümnaasiumi, õppis 1923–1924 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1928 Budapesti Tehnikaülikooli masinaehitusinsenerina.  

1929 Haridusministeeriumi stipendiaadina Ungaris viibides tutvus tekstiilierialaga, täiendas end hiljem Saksamaal.  

Oli 1930–1936 AS-i O. Kilgas insener, 1936–1940 tehniline juhataja, ühtlasi 1936–1940 Tallinna Eratekstiilkooli direktor, 1939–1944 Tallinna Tehnikaülikooli õppeülesande täitja mehaanilises tehnoloogias. Eesti Inseneride Ühingu ja Insenerikoja mehaanikasektsiooni liige, Eesti Inseneride Ühingu teadusliku komisjoni referent, 1936–1940 Tekstiilieriteadlaste Liidu ja Tekstiilimeistrite Ühingu esimees. 

Põgenes 1944 Rootsi, kus oli firma AB Åke Berg tekstiilivabriku insener.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: tekstiilitehnoloogia, -masinad ja -materjalid, pneumaatiline kudumistehnika. Leiutas süstikuta kudumistelje Maxbo, millel kootud kangast iseloomustas väike kuluvus. Rakendas uusi telgi esimesena Malmö firmas MYA. Töid tekstiili alalt.

Teoseid
 Kunstsiid. // Tehnika Ajakiri (1938) 1.

Isiklikku 
Oli abielus kunstnik Vida Pääbo-Jusega. Nende tütar on tuntud raamatuillustraator Ilon Wikland.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 266
 Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–1938. Tallinn, 1939, 216
 Tallinna Tehnikumi ja TTÜ õppe- ja abijõud 1918–1044, 51
 Eestlane revolutsioneerib maailma tekstiilitööstust. // Stockholms-Tidningen Eestlastele (1955) 7. XII
 Insener Max Pääbo leiutis. // EPvl Rootsis (1959) 2. IV
 Pääbo leiutus ka USA-sse. // EPvl Rootsis (1960) 3, II
 Ins. M. Pääbo suri Rootsis. // Vaba Eesti Sõna (1986) 24. VII.
  

Eesti tehnikateadlased
Rootsi tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Insenerikoja tegevliikmed
Tallinna linnavolikogu liikmed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1905
Surnud 1986
Silvia Pöögelmann

Silvia Pöögelmann (20. veebruar 1917 New York – 9. detsember 2002 Peterburi) oli Eesti zooloog ja loomafüsioloog.

Elulugu
Silvia Pöögelmann on Hans Pöögelmanni tütar.

Lõpetas 1935 Leningradis keskkooli (Peterschule), 1941 Leningradi Ülikooli bioloogia osakonna zooloogia alal, 1945 Moskvas Timirjazevi nimelise Põllumajanduse Akadeemia, 1950 aspirantuuri Leningradis Üleliidulises Taimekaitseinstituudis, põllumajanduskandidaat (1951, samas), bioloogiadoktor (1968, Moskva Ülikool). Oli 1950–54 Leningradis Üleliidulise Taimekaitseinstituudi nooremteadur, 1954–59 Leningradi Põllumajanduse Instituudi assistent ja 1966–91 zooloogia kateedri juhataja, 1960–66 Eestis Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi loomafüsioloogia sektori juhataja. Õpetanud zooloogiat ja ökoloogiat; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: loomade ökofüsioloogia, näriliste ontogenees ja füsioloogia, ka radiobioloogia. Sedastas, et täiskasvanud organismi füsioloogiline seisund ja reproduktsioonivõime sõltuvad ontogeneesi varase perioodi mõjuteguritest. Esinenud ettekannetega loomaökoloogia-, -füsioloogia- ja -psühholoogia-alastel teaduskonverentsidel. Venemaa Terioloogiaseltsi liige. Üle 100 teadustrükise, sh 3 monograafiat.

Viited

Teoseid
 О некоторых вероятных причинах колебания численности грызунов. // Eesti TA Toim. Biol 11 (1962) 2
 О световой адапдации цыплят. // Иссл. по физиол. животных. Tallinn, 1964
 Влияние гамма-облучения на организмы (kaasautor). Тлн, 1965
 Ранние морфо-функциональные изменения в постнатальном онтогенезе животных. Тлн, 1966
 Приспособительные реакции новорожденных. Ранние морфо-функциональные изменения животных. // Eesti TA Toim. Biol 16 (1967) 3
 Поведение млекопитающих (kaasautor). M, 1977.

Kirjandus
 E. Plotnik. Hans Pöögelmann. Elu ja tegevus 1875–1919. Tallinn, 1965, I, 197
 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituut 40, Harku, 1997, 14. 15, 24, 26, 30, 33, 35, 37, 38, 41, 44
 Eesti Ekspress (2001) 12. IV (intervjuu).
  

Eesti zooloogid
Sündinud 1917
Surnud 2002
Kalev Pügi

Kalev Pügi (perekonnanime rööpkuju: Pugi, 31. detsember 1925, Tartu – 13. oktoober 1984, Kingston, Kanada) oli Eesti keemiainsener.

Elulugu
Kalev Pügi oli metsatöösturi poeg.

Lõpetas 1944 Tartus gümnaasiumi. Põgenes 1944 Saksamaale. Õppis 1946–1947 Balti Ülikoolis Pinnebergis keemiat. Oli aasta Kanadas metsatöödel, õppis 1948–1952 Vancouveris Briti Columbia Ülikoolis, lõpetas keemiainseneri erialal, M.Sc. keemilise tehnoloogia alal (1955, Queensi Ülikool, Kingston). Oli 1952–1964 Maitlandi (Kingstoni lähedal) rajatud DuPonti suurfirma keemiainsener, 1964–1971 sama firma arendusgrupi uurija, 1971–1984 uurimisgrupi juht.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: orgaaniline süntees, peamiselt polüamiidide saamine ja polüamiidkiudude tööstuslik tootmine. Pügi uurimistulemuste alusel ehitati tehases uus reaktor, mis võimaldas toota nailonit varasemast efektiivsemalt. Juhtis esimese täieliku matemaatilise mudeli loomist kunstkiudude valmistamiseks. Uuringute tulemused on patenteeritud paljudes tööstusriikides. Oli innukas maletaja ja maleelu organiseerija Kanadas, valiti korduvalt Ida-Kanada Maleliiga ja 1973–1984 Kanada Maleliidu presidendiks. Korraldanud mainekaid ülekanadalisi maleturniire, millest 1975. aastal (vahetult enne surma) võttis osa ka Paul Keres. Maletajana on Pügi autasustatud kuninganna Elisabeth II hõbemedaliga (1977). Canadian Society of Chemical Engineers'i liige.

Viited

Teoseid
 Oxidation of cyclohexane. USA, Prantsusmaa ja Belgia patendid. Referaat Chemical Abstracts 64 (1966) Nr P1982e, 65 (1966) Nr P15248a
 Polyamides by continuous polymerization (kaasautor). Kanada ja Saksamaa patendid. Referaat Chemical Abstracts 82 (1974) Nr 31793h.

Kirjandus
 Balti Ülikool Saksamaal (1946–1949). Toronto, 1991. Lk 271, 469–470.
  

Eesti keemiainsenerid
Sündinud 1925
Surnud 1984
Aino Pürge

Aino Pürge (kuni 1936 Aino Bürger; 11. august 1925 Tallinn – november 1998 Tallinn) oli eesti arstiteadlane ja neurokirurg.

Elulugu
Lõpetas 1944. aastal Tallinna 8. Keskkooli, 1950. aastal TRÜ arstiteaduskonna, täiendas end 1962 ja 1969 neurokirurgia alal Moskvas Burdenko-nimelises Neurokirurgia Instituudis, meditsiinikandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Диагностика и хирургическое лечение травматических гематом". 

Oli 1951–1954 Pärnu-Jaagupis jaoskonnaarst ja Libatse Sanatooriumi ftisiaater, 1954–1956 Tallinna Vabariikliku Haigla kliiniline ordinaator, 1956– neurokirurg, ühtlasi Põhja-Eesti piirkonna neurotraumade konsultant.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: traumaatiliste hematoomide diagnostika ja ravi.

Teoseid
Üle 10 teadustrükise.
Traumaatiliste koljusiseste epi- ja subduraalsete hematoomide diagnostikast ja ravist. Tallinn 1952
К вопросу о диагностике и лечении травматических внутричерепных эпидуральных и субдуральных кровоизлияний (kaasautor Anatoli Chevalier). // Nõukogude Eesti Tervishoid 5/1956
Kinniste kolju-peaaju traumade diagnostika ja ravi rajooni- ja jaoskonnahaigla etapil (kaasautor Anatoli Chevalier). Tallinn 1962
О диагостике и лечении травматиеских эпи- и субдуральных гематом. // Boпр. клин. неврол. психиатр. 5 (1965)
Отдаленные результаты хирургического лечения травматических внутричерепных гематом. // Вопр. клин. неврол. психиатр 10 (1975)

Isiklikku
Tema isa oli tehnikateadlane ja insener Aleksander Pürge.

Viited

Kirjandus 
Helbe Merila-Lattik. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn 1997. Lk 933
K. Juur. Arstiteaduse kandidaatide täiendus. // Nõukogude Eesti Tervishoid 4/1976. Lk 349

Välislingid

Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti arstiteadlased
Eesti neurokirurgid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 1998
Luhasoo maastikukaitseala

Luhasoo maastikukaitseala asub Rõuge vallas Võru maakonnas.

Kaitseala moodustati 1981. aastal ja selle pindala on 916 ha.

Luhasoos on kolm huumustoitelist rabajärve (Mustjärv, Tiksijärv ja Püksijärv), mis on säilinud jäänukina kunagisest suuremast järvest.

Idast piirab sood Pärlijõgi ja lõunast Eesti-Läti piir. Teisel pool Pärlijõge algab Rõuge vald ning kohas, kus väike osa kaitsealast Plaagi oja juures jõge ületab, jääb see ala Palli küla alla naabervallas.

Rabaga tutvumiseks on rajatud 4,5 km pikkune ringikujuline õpperada, kuhu on märjemate osade katteks ehitatud laudtee.

Luhasoo geograafilised koordinaadid on .

Viited

Välislingid 
 Luhasoo maastikukaitseala kaitse-eeskiri
 "Luhasoo maastikukaitseala Võrumaal ootab külastajaid" Valgamaalane, 15. mai 2008

Rõuge vald
Eesti maastikukaitsealad
XV üldtantsupidu

XV üldtantsupidu oli üldtantsupidu, mis toimus 1.–3. juulil 1994 Kalevi keskstaadionil. Anti kolm etendust.

Esimest korda pärast 1939. aasta pidu tantsiti vaid eesti rahvatantse ja eesti autorite loomingut. Kavas oli 27 tantsu.

Taasiseseisvunud Eesti esimene tantsupidu algas I üldtantsupeo meenutusega. Tantsiti samu tantse, mis 1934. aastal ("Tüska polka", "Labajalg", "Tuljak"). 

Lavastuse läbivaks jooneks oli Linda ja Kalevi pulmapidu, kuhu oli kutsutud terve Eestimaa. Tantsurühmad esinesid Viru, Harju, Lääne ja Järva piirkondade kaupa. Sarnast piirkondadeks jagamist kasutati ka 1963. aasta peol.

See oli viimane üldtantsupidu, kus oli üldjuhiks-lavastajaks Mait Agu - pealavastaja rollis oli Agu veel ka 1997. aasta noorte tantsupeol. Ta haaras lavastusse ka tuletseremoonia. Tantsupeo tuli süüdati Tartumaal Haldja talus Helju Mikkeli kodus. Hiljem ühines tantsupeotuli laulupeotulega.

Tantsupeol osales 7599 tantsijat ja nende saatjat

Lavastusmeeskond
 Pealavastaja – Mait Agu
 Üldjuht-lavastajad – Maie Orav, Linda Raus, Helle-Mare Kõmmus, Andi Einaste, Heiki Unt
 Muusika üldjuht – Erich Loit
 Üldjuht-korraldaja – Juris Žigurs
 Kunstnik-kujundaja – Riina Vanhanen
 Vahetekstide autor – Helju Mikkel
 Helirežissöörid – Asta Kuivjõgi, Hans Brümmel, Uno Tormet, Kalev Timuska

Etendused
 1. juulil kell 19 – I etendus
 2. juulil kell 11 – II etendus
 3. juulil kell 18 – III etendus

Viited

Kirjandus
 75 aastat Eesti tantsupidusid. Koostajad Lille-Astra Arraste, Ilma Adamson, Anneli Ammas, Ülle Feršel, Kadri Tiis, Juris Žigurs ja Kadri Valner. Kirjastus Varrak, Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts. Tallinn 2009

15
1994
VII üldtantsupidu

VII üldtantsupidu oli üldtantsupidu, mis toimus Komsomoli-nimelisel staadionil 20. ja 21. juulil 1963. Pidu kandis nimetust ENSV I rahvatantsupidu. Ühtekokku toimus kolm etendust. 

VII üldtantsupeol esines 88 sega-, 85 laste- ja 88 naisrühma kokku 3824 tantsijaga. Tantsijaid saatis 520-pillimeheline koondorkester, Tallinna Pioneeride Palee lastekoor, Tartu Kultuurihoone rahvakoor ja Rahvaloomingu Maja naisansambel. 

Esmakordselt tegid peol kaasa Leedu ja Läti külalisrühmad. Traditsioonilise avaleelo kandis ette Laine Mesikäpp. Peol tantsiti eesti rahvatantsude kõrval ka leedu, vene, läti-liivi, ukraina, moldova ja soome tantse.

Tantsud jaotati esmakordselt peo osadesse piirkonnapõhiselt. Sarnast piirkondadeks jagamise võtet kasutas Mait Agu ka 1994. aasta üldtantsupeol.

Lavastusmeeskond
 "Tuljaku" aujuht – Anna Raudkats
 Peo üldjuht ja segarühmade üldjuht – Ullo Toomi
 Naisrühmade üldjuht – Heino Aassalu
 Lasterühmade üldjuht – Niina Raadik
 Muusika üldjuht – Heino Kaljuste
 Puhkpilliorkestrite üldjuht – Helmut Orusaar
 Rahvapilliorkestrite üldjuht – Olev Hõlpus
 Kunstiline kujundaja – Voldemar Peil
 Lavastaja – Ilmar Tammur

Ajakava
 20. juulil kell 18 tantsupeo I etendus (etendusele eelnes Eesti NSV 23. aastapäevale pühendatud pidulik miiting) 
 21. juulil kell 12 tantsupeo II etendus
 21. juulil kell 19 tantsupeo III etendus

Viited

07
1963
Surimi

Surimi (jaapani keeles 擂り身; sõna-sõnalt tõlgituna 'hakkliha') on kalalihast või muust lihast valmistatud pasta; sama sõna kasutatakse ka mitmesuguste Aasia toitude kohta, mille peamiseks koostisaineks on surimi. 

Läänemaailmas on tuntuim surimitoode krabipulgad, millele antakse sageli pulga kuju ning mis kaetakse punaka värviga, et imiteerida krabi või homaari liha. Eestis tuntakse kalalihast tehtud surimitooteid ka makrana. Surimit hakati esmakordselt valmistama Ida-Aasias, üle maailma populaarseks sai toode 1960. aastatel. Tänapäeval on suurimad surimitootjad Jaapan ja Ameerika Ühendriigid.

Viited

Välislingid
 "Matkitud krabid ja rongirööv Leningradis" Postimees, 16. jaanuar 2021

Toiduained
Jaapani köök
Tallinna Kooliõpilaste Pataljon

Tallinna Kooliõpilaste Pataljon oli Eesti Vabadussõja alguses vabatahtlikkuse alusel Tallinna vanemate klasside kooliõpilastest moodustatud väeosa.

Esimene Eesti Rahvaväe Tallinna kooliõpilaste väeüksus moodustati novembris 1918 pärast Saksamaal toimunud Novembrirevolutsiooni ning Saksa vägede Eestist ja Eesti-Nõukogude Venemaa piirijoonelt lahkumise kavade ilmnemist. Kooliõpilaste tuumiku moodustasid Tallinna Kaubanduskooli ning Tallinna gümnaasiumide vanemate klasside õpilased. Roodu ohvitserideks olid lipnik Adolf Johannes ja lipnik Raudsepp ning 81 kooliõpilast saadeti novembris 1918 Narva kaitseliinile, kus nad alates 28. novembrist tegid kaasa seal puhkenud lahingud.

Vabadussõja alguses Tallinnas toimunud enamliku propaganda tõttu ebastabiilses olukorras asutati pea- ja sõjaministri Konstantin Pätsi korraldusel 15. detsembril 1918 kooliõpilaste rood, kuhu olid kohustatud astuma kõigi gümnaasiumide kolme ja kaubanduskoolide kahe viimase klassi õpilased, aga samuti kõik tehnika-, põllutöö- ja kunstikoolide õpilased. Rood allutati sisekaitse ülemale kindral Ernst Põdderile. Formeeritud roodus oli algul ligi 300 õppursõdurit.

Pataljoni moodustamine
23. jaanuaril 1919 moodustati sisekaitse ülema Ernst Põdderi korraldusel roodust, kus oli juba üle 400 õpilase, Tallinna Kooliõpilaste Pataljon, pataljoni ülemaks määrati alamaleitnant Ernst Leithammel.  

Pataljoni koosseisus oli kolm kütiroodu, kuulipilduja- ja töökomando ning orkester. Hiljem täiendati pataljoni veel õppekomandoga, mis tegeles ohvitseride ettevalmistamisega.

Õppursõdurite peamiseks ülesandeks oli põhiliselt siiski sisejulgeoleku kindlustamine Tallinnas ning oma ülesandeid täitsid nad 17. ja 26. detsembril 1918 ja 1. mail 1919 Tallinnas toimunud rahvarahutuste ja meeleavalduste ajal. Tallinnas asudes oli õpilastel võimaldatud osavõtt koolitööst.

Lahingutegevusest sõjatandritel võtsid Tallinna kooliõpilased vabatahtlikena osa Viru ja Lõunarindel võidelnud väeosade koosseisus. Soomusrongide dessantroodudes - Soomusrongil nr. 2 nelikümmend, soomusrongil nr. 3 kaheksakümmend ja Eesti Meredessantpataljonis kaheksakümmend õppursõdurit. Rohkesti teenis õppursõdureid rindel 4. jalaväepolgu koosseisus. Pikemat aega rindel olnud õppursõdurid vahetati aeg-ajalt pataljonist uute vabatahtlikega.

Vaata ka
Tartu Kooliõpilaste Pataljon

Välislingid
Tallinna Kooliõpilaste Pataljoni Staabi kirjavahetuse ärakirjad

Eesti endised jalaväeüksused
Eesti Vabadussõda
Genti ülestõus (1449–1453)

Genti ülestõus (1449–1453) oli Genti linna ülestõus Burgundia hertsogi Philippe Hea ja tema ametnike vastu. Ülestõus kestis aastast 1449 kuni aastani 1453 ja lõppes vastuhaku mahasurumisega burgundlaste poolt.

1452. aasta 25. mail alistasid Genti väed Burgundia sõjaväe Nevele lahingus. 31. mail kuulutas Philippe Gentile sõja.

1453. aasta 23. juuli Gavere lahingus said Genti maakaitseväelased Philippe III vägedelt lüüa ning ülestõus lõppes Genti alistumise ja Gavere rahuga (1453). 

Belgia ajalugu
Priit Sander

Priit Sander (sündinud 1. septembril 1973 Tartus) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Priit Sander on sidetehniku poeg.

Sander lõpetas 1991 Tartu 10. Keskkooli ja 1995 TÜ majandusteaduskonna. 1995–98 oli ta TÜ magistrant, M.A. (majandus, 1998, TÜ), väitekiri "Kapitali struktuuri valik ja laenukapitali maksueelis", Ph.D. (majandusteadus, 2007, TÜ), väitekiri "Uurimusi ettevõtete finantseerimisotsuseid mõjutavatest teguritest: riski-, kontrolli- ja maksuaspektid". Ta oli 1995–99 TÜ rahanduse ja arvestuse instituudi assistent, aastast 1999 on ärirahanduse ja investeeringute (rahanduse) õppetooli lektor. Sanderi peamised loengukursused: investeeringud ja väärtpaberite analüüs, strateegiline finantsjuhtimine, ettevõtlusrahandus jt; ta on koostanud ka õpikuid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: ettevõtete kapitali struktuur, dividendipoliitika, ettevõtte väärtuse hindamine, finantsriskid, riskikapital ja väärtpaberiinvesteeringud. 50 teadustrükist.

Teoseid
 Portfelliteooria I, II. Tartu, 1999, 2003
 Süstemaatilise riski hindamine väärtpaberiturul. // Riskid Eesti majanduses. Tartu, 2000
 Financing problems in Estonian firms (kaasautorid V. Raudsepp, K. Kask). // Central and Eastern Europe in Transition. IV. New York 2001
 Ettevõtete finantsvõimenduse mõju omakapitali riskitasemele (kaasautor O. Karma). // Riskid Eesti ettevõtetes ja riskijuhtimine. Tartu, 2002
 Capital structure choice in Estonian companies. // Accounting and Finance in Transition 1. Greenwich University Press, 2004
 Dividendipoliitika Eesti suurettevõtetes (kaasautor K. Trumm). // Ettevõtte finantsjuhtimine: regionaalaspekt. Tartu, 2006
 Venture Capital Investments and Financing in Estonia: a Case Study Approach (kaasautor M. Kõomägi). Tartu, 2006
 The allocation of control rights in financing private companies: views of Estonian private equity and venture capitalists (kaasautor M. Kõomägi). // TRAMES 11 (2007) 2

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 161
 

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1973
Tartu Ülikooli õppejõud
Raivo Rajamäe

Raivo Rajamäe (sündinud 15. jaanuaril 1944 Vara vallas Tartumaal) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Raivo Rajamäe on talupidaja poeg.

Rajamäe lõpetas 1962 Tartu 8. Keskkooli, 1972 Leningradi Ülikooli ja 1979 Moskva Ülikooli aspirantuuri; majanduskandidaat (1979, Moskva Ülikool]]), väitekiri "Инфраструктура народного хозяйства и ее воздействие на эффективность общественного производства (на материалах Эстонской ССР)". Ta on olnud 1972–76 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi nooremteadur ja 1978–87 vanemteadur, 1987–91 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi dotsent, 1991–93 Eesti tööministeeriumi osakonnajuhataja, 1991–1994 TTÜ dotsent, 1993–95 Tööturuameti osakonnajuhataja, 1993– Akadeemia Nord majandus- ja ärijuhtimise õppetooli dotsent, 1995–2000 TTÜ majandusteaduse ja metodoloogia instituudi dotsent, 2000– TTÜ Tallinna Kolledži dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: rahvusvaheline majandus ja ärikorraldus, Euroopa Liidu majandus. 20 teadustrükist.

Teoseid
 Ühiskondlik rikkus ja kultuur. // Vaimne kultuur. Tallinn, 1984
 Majanduskasv ja kapitali rahvusvahelised vood. // Eesti Vabariigi majanduspoliitika ja Euroopa Liit. Tallinn, 1998
 Eurointergratsioon ja Eesti majanduspoliitika. // Haridus ja majandus. Tallinn, 2002
 Majandamise paradigma vahetus ja Eesti majanduspoliitika. Haridus ja majandus. Tallinn, 2005

Viited

Kirjandus
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 401
  

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1944
Valdur Jürissaar

Valdur Jürissaar (kuni 1935. aastani Ferdinand Jürrison) (6. märts 1910 Vana-Roela, Tartumaa – 9. aprill 1956 Warrington) oli Eesti ja Saksa sõjaväelane (lipnik, 1933).

1930-ndate lõpul oli noortejuht Noorte Kotkaste Tartu malevas.

Valdur Jürissaar astus 1941. aastal vabatahtlikult 181. Eesti julgestusgruppi, ning teenis järgnevalt 658. Idapataljonis, kus teenis pataljoni adjutandina.

Pärast eestlastest väeosade koondamist 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi nimetati ta 1945. aastal 46. Relva-SS Grenaderirügemendi ülemaks.

Pärast Teise maailmasõja lõppu oli ta Saksamaal Goslari põgenikelaagri eesti kooli õpetaja ning hiljem elas Suurbritannias, kus töötas söekaevurina.

Ta on kirjutanud raamatu "Kahe rinde vahel: kolonel Rebasega idavõitlustes", mis avaldati esmakordselt aastal 1951 kirjastuse Orto poolt Göteborgis.

Viited 

Eesti sõjaväelased
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Kotkajuhid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Suurbritannias
Sündinud 1910
Surnud 1956
Nõmmküla raudteejaam

Nõmmküla raudteejaam on raudteejaam Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Reisirongid Nõmmkülas ei peatu.

Raudteejaam asub laiarööpmelise Tapa–Tartu raudtee ääres. Jaamahoone valmis XX sajandi kuuekümnendatel  aastatel tüüpprojekti kohaselt, teine sama projekt alusel Eestisse ehitatud jaamahoone asus Papiniidu raudteejaamas.

Aastal 1936 avati jaamas telefonikõnepunkt.

Õnnetused
23.10.2006 07.58 toimus Nõmmküla ja Tamsalu raudteejaama vahel paikneval Alupere tõkkepuuta ülesõidul II astme raudteeõnnetus, milles suuremõõtmelisi betoonkonstruktsioone vedav haagisega veoauto Scania sõitis ette reisirongile. Kokkupõrkega läks rööbastelt maha diiselrongi juht- ja haakevagun ning osaliselt rongi lõpus olnud mootorvagun. Kergemaid kehavigastusi sai vedurijuht ja 6 reisijat.

Vaata ka

Nõmmküla
Nõmmküla mõis (Ambla)

Viited

Välislingid 

 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
 FOTO: Nõmmküla jaamahoone aastal 1998; Baltic Trains Picture Gallery

Eesti raudteejaamad
Tapa vald
Otsa raudteepeatus

Otsa raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal Otsa külas. Tänapäevase haldusjaotuse kohaselt jääb selle asukoht Võru valda.

Läbi Otsa kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Pindi valda. 
Reisirongid sõitsid läbi Otsa liinil Valga-Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. Raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

Otsa raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Husari raudteepeatus ja järgnes Lepassaare raudteejaam.

Välislingid
 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Eesti raudteejaamad
Võru vald
Nõnova raudteepeatus

Nõnova raudteepeatus oli raudteepeatus Võrumaal  Nõnova külas raudtee kilomeetril 576. 
Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb endise peatuse asukoht Võru valda.

Läbi Nõnova kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Peatus jäi enne 2017. aasta haldusreformi Lasva valda ja avamise ajal Kasaritsa valla aladele.
Reisirongid sõitsid läbi Nõnova liinil Valga–Veski kuni 2001. aastani. Praegu kasutatakse raudteed ainult kaubaveoks. 

Peatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

Nõnova raudteepeatusele eelnes Valga poolt tulles Võru raudteejaam ja järgnes Husari raudteepeatus.

Välislingid
 EESTIMAA PÄEVIK 2: Jälle Võru raudteest. (vaadatud 19.04.2019)
 Foto peatusest aastal 2001 (EVM N 406:294); muis.ee

Eesti raudteejaamad
Võru vald
Karl Püss

Karl Püss (13./ 26. juuni 1913 Tartu – 3. aprill 1988 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Karl Püss oli voorimehe poeg.

Lõpetas 1932. aastal Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1937. aastal TÜ õigusteaduskonna. Õiguskandidaat (1953, TRÜ) väitekiri "Nõukogude kaubandushalduse organisatsiooni kujundamine Eesti NSV-s 1940/1941". 

Oli aastatel 1938–1941 Varangu, hiljem Jõhvi vallavalitsuse ametnik.

Võttis aastatel 1941–1945 sõjast osa Punaarmees. 

Aastast 1945 TÜ haldusõiguse assistent, vanemõpetaja ja aastast 1956 dotsent, 1947–1948 ka õigusteaduskonna prodekaan ning 1950–1961 õigus- ja õigus-majandusteaduskonna dekaan, 1963–1977 TÜ õppeprorektor, 1977–1987 riigi- ja haldusõiguse kateedri professori kohusetäitja. Õpetas haldusõigust.

Olnud ENSV Ülemnõukogu VII koosseisu saadik (oli seaduseelnõude komisjoni esimees) ja ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi juriidilise osakonna konsultant. Võttis osa maakoodeksi ja parandusliku töö koodeksi projektide ettevalmistamisest.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: haldusõigus ja administratiivvastutus.

Teoseid
Koostanud õppe-metoodilisi materjale. 20 teadustrükist.
Nõukogude riigi ja õiguse osa sotsialistliku kaubandussektori loomisel Eesti NSV-s. // TÜ Toim 39 (1955)
Kohalike töörahva saadikute nõukogude istungjärkude ettevalmistamisest ja läbiviimisest. Tallinn 1957
Kõrgemate juriidiliste õppeasutuste töö ümberkorraldamisest. // Nõukogude Õigus (1959) 1
Riigihaldusaparaat uue konstitutsiooni projektis, // Nõukogude Õigus (1977) 4
Ajakirjandus, televisioon ja raadio (kaasautor I. Trikkel). // Nõukogude Eesti. Tallinn 1978

Tunnustus 
1967 Orden "Austuse märk"
1977 Tööpunalipu orden
1982 Eesti NSV teeneline jurist

Viited

Kirjandus 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, III. Tartu 1994. Lk 113
Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, 21
II, 140
EE 14, 395
Tartu ülikooli ajalugu, III. Tallinn 1982. Lk 187, 313, 315, 375
Edasi (1973) 26. VI
Rahva Hääl (1988) 6. IV (nekroloog)

Välislingid
 
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti õigusteadlased
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Tööpunalipu ordeni kavalerid
Ordeni "Austuse märk" kavalerid
Eesti NSV teenelised juristid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1913
Surnud 1988
Tiia Püss

Tiia Püss (aastani 1964 Luige, sündinud 4. oktoobril 1942 Tallinnas) on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Tiia Püss on teenistujate tütar.

Lõpetas 1960 Tallinna 22. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal, 1978 aspirantuuri Eesti NSV TA Majanduse Instituudis (MI), majanduskandidaat (1983, MI), väitekiri "Методы оценки экономической эффективности автоматизации управления (на примере предприятий Эстонской ССР". Täiendas end 1994 Kieli Maailmamajanduse Instituudis, 1996 Kölnis Saksa Majanduse Instituudis.

Oli 1965–67 tehase "Ilmarine" ökonomist, 1967–78 NSVL Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali nooremteadur, 1978–80 juhtivinsener, 1980–83 MI nooremteadur, 1983–87 vanemteadur, 1987–98 teadussekretär, 1998–2005 TTÜ Eesti Majanduse Instituudi direktori kohusetäitja; 2005– TTÜ majandus-uuringute teaduskeskuse vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: makroökonoomika teoreetilised ja rakenduslikud aspektid; avaliku sektori ökonoomika; sotsiaalpoliitika ja sotsiaalkaitse. Eesti Teadlaste Liidu liige (juhatuse liige 1992–94, aastast 2004 volikogus), Majandusteaduse Seltsi liige (juhatuse liige 1994–2000), International Atlantic Economic Society (aastast 1998) ja COPE liige (aastast 1999). Üle 40 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Ekstensiivsete ja intensiivsete kasvutegurite hindamise meetodid. Tallinn, 1987
 Economic and social changes in the Baltic States in 1992–94 (kaasautor). Tallinn, 1995
 Estonian economy and role in the international division of labour. // Estonian economy and European integration. Helsingi, 1997
 The impact of wage growth and rate of return on the choise of a pension system. // Factors of convergence. Tallinn, 2001
 Economics – Estonia. // Three Social Science Disciplines in Central and Eastern Europe. Budapest, 2002
 Convergence Analysis in Social Protection Expenditure in the European Union. // Essays in Estonian transformation Economics. Tallinn, 2003
 Convergence Analysis of the Structure of Social Protection Financing (kaasautorid K. Kerem, M. Viies). // International Advances in Economic Res. 11 (2005) 1
 Convergence of Health Care Expenditure in EU (kaasautorid K. Kerem, M. Viies). // The Business Review (Cambridge) 4 (2005) 1
 Social Policy in the European Union and Pension Reform in Estonia (kaasautor M. Viies) // New World Order. Lodz – Santiago de Chile, 2005.

Kirjandus
 EE 14, 395
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 396–397.
 

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1942
Olev Püssa

Olev Püssa (17. detsember 1918 Elva – 16. jaanuar 1967 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Olev Püssa oli vallasekretäri poeg ja Tõnu Püssa isa.

Lõpetas 1936 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1945 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1954, TRÜ), väitekiri "Eksperdi arvamus kohtuliku tõendina nõukogude kriminaalprotsessis". Oli 1945–1949 TRÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri assistent, 1949–1955 vanemõpetaja, aastast 1955 dotsent, 1965–1967 juhataja. Lugenud kriminalistika- ja muid kursusi.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kriminaalõigus ja -protsess. Üle 30 teadustrükise  ja aimeartikli.

Teoseid
 Eksperdile juriidiliste küsimuste esitamise lubamatusest. // TRÜ Toimetised 44 (1956)
 Первоначальные и производные судебные доказательства в советском уголовным процессе. // Изв. высш. учеб. заведений. Правоведение (1958) 3
 Eesti NSV kriminaalprotsessi koodeks. Kommenteeritud väljaanne (kaasautor). Tallinn, 1965
 Ekspertiisi määramine ja tegemine. Tallinn, 1966
 Kriminalistikaliste meetodite abil. (Toimetuse nekroloogiga). // Nõukogude Õigus (1967) 2.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 278
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 442
 EE 14, 395
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 314
 Nõukogude Õigus (1967) 2, 94–96.
  

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1918
Surnud 1967
Tõnu Püssa

Tõnu Püssa (sündinud 27. septembril 1946 Nõo vallas Tartumaal) on Eesti biokeemik.

Elulugu
Tõnu Püssa on Olev Püssa poeg.

Lõpetas 1964. aastal Tartu 2. Keskkooli ning 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, 1972 samas aspirantuuri. Keemiakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Изучение кинетики гидролиза сложных эфиров в воде. Эффекты заместителей". 

Oli aastatel 1972–1975 TRÜ keemilise kineetika ja katalüüsi labori vanemteadur, 1975–1983 orgaanilise keemia kateedri vanemteadur, 1983–1991 assistent ja vanemõpetaja, 1990 ka analüütilise biokeemia labori juhataja, 1991–1992 orgaanilise keemia kateedri dotsent, 1993–1996 orgaanilise keemia instituudi dotsent. Aastatel 1996–2000 oli EPMÜ keskkonnakaitse instituudi laborijuhataja, 2000– EPMÜ/EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduhügieeni ja -kontrolli osakonna keemik-analüütik, aastast 2004 ka dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: kõrgmolekulaarsete ühendite bioorgaaniline keemia, toidutoksikoloogia ja funktsionaaltoidud. Eesti NSV riiklik preemia (1987, kollektiivis). Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
 Isolation of gelling polysacharides from different agar-conteining algae (kaasautorid A. Kollist, J. Paris). // Eesti TA Toim. Keemia 29 (1980) 2
 Alkaline hydrolysis of O-OH-bensoate (kaasautor). // Organic Reactivity 19 (1982) 1
 Hydrostyxtilbenes in the roots of Rheum rhaponticum (kaasautor). // Eesti TA Toim 52 (2003) 3
 Purification of resveratrol from vine stems (kaasautor). // Eesti TA Toim. Keemia 52 (2003) 4
 Inhibitory effects of human and procine alpha-amylase on CCK-8-stimulated lipase secretion of isolated rat pancreatic acini (kaasautor). // Pancreatology 3 (2003)
 Toidutoksikoloogia (õpik). Tartu, 2005.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 301
 II, 140.
  

Eesti biokeemikud
Sündinud 1946
Veski raudteepeatus

Veski raudteepeatus oli raudteepeatus Põlvamaal Värska vallas Kolodavitsa küla lähedal. Tänapäevase haldusjaotuse kohaselt jääb selle asukoht Võru maakonna Setomaa valla Kolodavitsa külla.

Läbi Veski kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva raudteest. Avamise ajal jäi peatus Orava valda. Küla oli 2001. aastal suletud Valga–Veski raudteeliini lõppjaam. Veski raudteepeatusele eelnes Valga poolt Piusa raudteejaam ja järgnes juba Venemaal Petseri.

Veski raudteepeatuses asus üks madal perroon ja ootepaviljon.

2011. aastal valmis Veski külje all Koidula raudteejaam, tänu millele sai võimalikuks rongiliiklus nn Kagu-Eesti kolmnurgas (Tartu-Valga-Koidula-Tartu). Varem said Tartu-Petseri ja Valga-Petseri raudteeliin kokku alles Venemaal.

Välislingid
 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)

Eesti raudteejaamad
Põlva maakonna ajalugu
Endel Püüa

Endel Püüa (sündinud 7. juulil 1954 Leisi vallas) on Eesti ajaloolane ja museoloog.

Elulugu
Endel Püüa on kaluri poeg.

Ta lõpetas 1972. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna.

Töötanud Saaremaa Muuseumis 1977–1988 Saaremaa Muuseumi ekspositsiooniosakonna juhatajana ja 1988–2017 direktorina.

Teadustöö
Uurinud Saaremaa omavalitsuste, majanduse ja fotograafia ajalugu ning massirepressioone. Kogumiku "Saaremaa Ühisgümnaasium 1865–1995" (Kuressaare, 1996) koostaja ja peatoimetaja. Saare Maavolikogu liige 1989–1993. Ta on avaldanud üle 30 teadustrükise, sh 2 monograafiat.

Tunnustus 

 1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
 2003 Kuressaare linna teenetemärk
 2003 Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal
 2004 Saare maavalitsuse teeneteplaat
 2013 Hendrik Krummi nimeline kultuuristipendium

Teoseid
 Saaremaa raudtee. // Kommunismiehitaja (1982) 3.–23. VIII
 Fotograafia esimene poolsajand Kuressaares. // SV (1986) 30. VIII
 Viktor Kingissepp Kuressaares. // Kommunismiehitaja (1988), 26. I – 16. II
 Meil ei ole õigust unustada (Lossihoovi veretööst 1941. a.). // Saarte Hääl (1989), 25. V – 1. VI
 Saaremaa Uurimise Selts kui Saaremaa Muuseumi rajaja. // Saaremaa Muuseumi aastaraamat 1993–1994. Kuressaare, 1995
 Saaremaa Maakonnanõukogu (volikogu) ja maavalitsus aastail 1917–1940. // Saaremaa Muuseumi aastaraamat 1997–1998. Kuressaare, 1999
 Kuressaare linnaatlas. Linna kujunemise, linnaehituse arengu ja arhitektuuriväärtuste ülevaade (kaasautor). Tallinn, 1999
 Saaremaa fotograafid 1864–1940. Kuressaare, 2002
 Punane terror Saaremaal 1941. aastal. Kuressaare, 2006
 Transport ja side. // Saaremaa. 2. Ajalugu. Majandus. Kultuur. Tallinn, 2007
 Probleeme Eesti Vabariigi võimuorganite algusajast. // Tuna (2008) 3.

Viited

Välislingid
 

Eesti ajaloolased
Eesti muuseumitöötajad
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1954
Elmo Raadik

Elmo Raadik (12. jaanuar 1925 Viljandi – 7. september 1969 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane.

Elmo Raadik oli sõjaväeametniku poeg.

Hariduskäik
Ta lõpetas 1949. aastal Viljandi 2. Keskkooli, 1950. aastal samas pedagoogikaklassi ning 1960. aastal töö kõrvalt kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloolasena.

Surma tõttu jäi viimistlemata kandidaadiväitekiri.

Elu- ja töökäik
Nõukogude–Saksa sõjas oli ta vabatahtlik Saksa sõjaväes Sinimägede lahingutes. Oli 1944–1947 Ubja põlevkivikaevanduses. 

Oli pärast keskkooli lõpetamist Suure-Jaani rajoonis Reegoldi 7-klassiline kooli õpetaja ja õppealajuhataja. 

Aastatel 1958–1969 töötas ta Tallinna Arhitektuurimälestiste Kaitse Inspektsioonis kunstiajaloolasena.

Teadustöö
Uuris Tallinna ehitusmälestisi, oli tegev vanalinna kaitsetsooni rajamisel, osales Tallinna raekoja puitfriisi, Niguliste kiriku sisustuse jm keskaegsete Tallinna hoonete raiddetailide konserveerimises ja restaureerimises. Uuris ka Lõuna-Eesti linnuseid (eriti Viljandi ordulinnust).

Teoseid
"Tallinna linnus". Tallinn 1971. 32 lk
"Замок Тоомпеа". Tallinn 1973. 32 lk

Viited

Kirjandus 
"Elmo Raadik". Nekroloog. Sirp ja Vasar, 12. september 1969. Lk 7
Harry Otstavel. "Elmo Raadik 1925–1969". // Eesti ehitusmälestised. Aastaraamat. Toimetanud Tiit Masso. Valgus. Tallinn 1990. Lk 259
Harri Otstavel. "Raadik, Elmo, arhitektuuriajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 414

Välislingid
 
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti arhitektuuriajaloolased
Eesti muinsuskaitsjad
Eesti giidid
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased‎
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 1969
Tarmo Ain Raadik

Tarmo Ain Raadik (sündinud 12. oktoobril 1962 Melbourne'is) on Eesti ihtüoloog.

Elulugu
Tarmo Ain Raadik on arhitekti poeg.

Lõpetas 1981 Balwyni gümnaasiumi ja 1984  zooloogiateaduskonna. 1985–1986 ja 1989–1990 Melbourne'is Victoria muuseumi ihtüoloogiaosakonnas, 1990– Victoria Looduskaitse ja Loodusvarade instituudi teadur ja alates 1989 ajakirja Australian Society for Fish Biology toimetaja.

Teadustöö
Uurinud magevete (sh Lõuna-Ameerika) kalade ja koorikloomade ökoloogiat ja levikut. Mitme Austraalia teadusorganisatsiooni liige. 12 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 The significance of biparental care of the young in convict cichlids, Cichlasoma nigrofasciatum (Gunther 1864) (Teleostei: Cichlidae). Melbourne, 1984
 Provisional check-list of fish species occurring in Kakadu National Park. Monash University Biological Society, 1988
 Distribution of freshwater fishes in East Gippsland, 1967–91. // Proc. of the Royal Society of Victoria, 1992
 Aquatic fauna of East Gippsland: a resource document. // VSP Technical Report 14. Victoria, 1992
 A research recovery plan for the Barred Galaxias in south-eastern Australia. Melbourne, 1995
 An assessment of the significance of the fishes and freshwater decapods in three areas of East Gippsland. Melbourne, 1995.

Kirjandus
 Meie Kodu (Sydney) (1985), 5. VI.
 

Eesti ihtüoloogid
Sündinud 1962
Lembi-Merike Raado

Lembi-Merike Raado (aastani 1966 Lembi-Merike Raudak; sündinud 24. märtsil 1942 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Hariduskäik ja teaduskraad 
Raado lõpetas 1956. aastal Tallinna 14. 7-klassilise Kooli, 1960. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1965. aastal Tallinna Polütehnilse Instituudi keemiateaduskonna keemilise tehnoloogia erialal. Aastatel 1968–1972 oli ta TPI aspirant. 2004. aastal sai ta Rahvusvahelise Inseneripedagoogika Ühingu (IGIP) rahvusvahelise insenerpedagoogi diplomi.

1975. aastal sai Raado Kaunase Polütehnilisest Instituudist tehnikateaduste kandidaadi kraadi (kinnitus 1976. aastal; kaitstud väitekiri "Коррозия сланцезольногo портландцемента в агрессивных средах").

Töökäik
Eesti NSV Teenindusministeeriumi Projekteerimise ja Tehnoloogia Instituudi sektorijuhataja, projekti peainsener 1980-1989. 
TTÜs TU sektori nooremteadur 1966; ehitusmaterjalide probleemlaboratooriumi nooremteadur 1966-1968, vaneminsener 1972-1976, vanemteadur 1976; TU sektori vanemteadur 1976-1978; ehitusmaterjalide probleemlaboratooriumi vanemteadur 1978-1980; ehitusmaterjalide kateedri assistent 1984-1985; ehitusmaterjalide laboratooriumi sektorijuhataja 1989-1990; arhitektuuri ja ehitusmaterjalide kateedri dotsent 1990-1992; ehitiste projekteerimise instituudi dotsent 1992-1997, ehitusmaterjalide õppetooli juhataja ja professor 1999-2013, ehitusmaterjalide õppetooli teadur 2013-2016, ehituse ja arhitektuuri instituudi teadur 2017-2020, emeriitprofessor 2013-…

Teadus
Ehitusmaterjalide tehnoloogia; silikaatide ja tulekindlate materjalide (eriti sideainete) keemia ja tehnoloogia; portlandtsemendi korrosiooniprotsessid. Viimastel aastatel tegelenud  portlandtsemendi sulfaadikindluse probleemidega ja Narva elektrijaama tolmküttekatlaid asendavate keevkihtkatelde lendtuha kasutamisega portlandtsemendi koostisosana ning mõjuga betoonide omadustele.
Avaldanud viimasel kümnel aastal üle 50 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 2 doktoritööd ja 10 magistritööd; autoritunnistusi 1. ,

Teaduskorralduslik tegevus
TTÜ ehitusteaduskonna nõukogu ja ehitustootluse instituudi nõukogu liige 1997-(2020); materjaliuuringute keskuse nõukogu liige 1998-(2020); katsekoja ehituse valdkonna sertifitseerimiskomisjoni ekspert 1996-(2020); ekspert ehitusmaterjalide ja portlandtsemendi tootmise ja kasutamise alal mitmesugustes organisatsioonides (nt EAS 2001-(2020)); Eesti TA ajakirja Oil Shale retsensent ja hindaja 2005-[[[2020]]); Vilniuse Gediminase nimelise Tehnikaülikooli ajakirja,"Journal of civil engineering and management" artiklite retsensent 2009-(2020); Ettevõtluse Arendamise sihtasutus, ekspert 2003-(2020); TTÜ teadusprojektide baasfinantseerimise ekspertkomisjoni hindaja 2007−2008; Det Norske Veritas, ekspert 2006-2008.

Tunnustus
TTÜ Kuldmärk ja aukiri 2002.

Viited

Välislingid 
 "Eesti Teadusportaal (ETIS)"

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1942
Virve Raag

Virve Raag (aastani 1977 Joalaid, sündinud 6. augustil 1954 Tallinnas) on Eesti fennougrist.

Elulugu
Virve Raag on teenistujate tütar, Marje Joalaiu õde ja Raimo Raagi abikaasa.

Lõpetas Tallinna 22. Keskkooli 1972, õppis 1974–78 TÜ-s, 1979–84 Uppsala Ülikoolis (fennougristika, rootsi filoloogia); filosoofiadoktor (1998, Uppsala Ülikool) doktoriväitekiri "The Effects of Planned Change on Estonian Morphology". Olnud aastast 1979 Uppsala Ülikooli eesti keele õppejõud: 1979–86 tunniandja, 1987–99 eesti keele adjunkt, 1999–2005 lektor, aastast 2005 dotsent, ühtlasi 1987–93 soome-ugri keelte õppetooli juhataja, 2005- nüüdiskeelte õppetooli juhataja. Aastast 1995 riikliku Kammerkolleegiumi (Kammarkollegium) eesti-rootsi tõlkide atesteerimisel assistent, 1993-97 Stockholmi Ülikoolis eesti-rootsi tõlkide koolituse õppejõud.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: eesti ja vadja keel, eriti eesti keele standardiseerimine ja ideologiseerimine; Rootsi eestlaste eesti keel. Olnud suure rootsi-eesti sõnaraamatu (2004) üldtoimetaja. 20 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Över stormande hav. Üle tormise mere. Estländskt liv och leverne i Kumla 1944–1991. Eesti elu-olu Rootsi väikelinnas Kumlas 1944–1991 (kaasautor R. Raag). Kumla, 1992
 The Effects of Planned Change on Estonian Morphology. // Acta Univ. Upsaliensis. Studia Uralica et Altaica Upsaliensia 29. Uppsala 1998
 Kas julgesime olla maailmas esimesed? // KK (1999) 42, 609–621
 How to plan morphology: the case of 20th century Estonian. // Grammaticalisation aréale et sémantique cognitive: les languages fenniques et sames. Areal Grammaticalization and Cognitive Semantics: the Finnic and Sami Languages. // Actes du Colloque Int. du C.N.R.S. tenu les 9 et 10 avril 1999 en Sorbonne. Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn, 2000
 Georg Stiernhielmi eesti, soome, saami ja ungari keele harrastusest. // Congressus nonus internationalis fenno-ugristarum 7.–13.8.2000 Tartu, Pars VI. Disserationes sectionum: Linguistica III. Tartu, 2001
 Eesti kirjakeele teadlik arendamine üldkeelekorraldusteooria valguses. // Emakeele Seltsi aastaraamat 46
 Soviet Occupation and the Estonian standard language. // The Baltic Countries under Occupation. Soviet and Nazi Rule 1939–1991. Acta Univ. Stockholmiensis, Studia Baltica Stockholmiensia 23, Stockholm
 Rootsi-eesti sõnaraamat. Svensk-estnisk ordbok. Tallinn, 2004.

Kirjandus
 http://www.moderna.uu.se/finugr/forskn.html#virve
 

Eesti fennougristid
Sündinud 1954
Vitali Raag

Vitali Raag (15. oktoober 1929 Pankovo, Belgorodi oblast, Venemaa – 3. november 2011 Moskva) oli eesti päritolu Venemaa tehnikateadlane.

Elulugu
Lõpetas 1951 Thbilisi Lennundustehnikumi ja 1958 Moskva Lennundusinstituudi lennuaparaatide elektromehaanika erialal. Aastast 1958 lennukitööstuses, aastast 1969 Rakendusliku Hüdromehaanika Teadusliku Uurimise Instituudi osakonna juhataja, 1990– peakonstruktori asetäitja.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: lennu- ja allveeaparaatide liikumise dünaamika ning nende automaatjuhtimissüsteemide väljatöötamine. NSV Liidu riiklik preemia (1980). 7 teadustrükist, 17 autoritunnistust. (Tööd on salastatud).

Viited

Kirjandus
  

Venemaa tehnikateadlased
Eesti tehnikateadlased
Sündinud 1929
Surnud 2011