joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Warren Buffett

Warren Edward Buffett (sündinud 30. augustil 1930 Omahas) on Ameerika Ühendriikide investor, ettevõtja ja filantroop. 

Ta on valdusettevõtte Berkshire Hathaway tegevjuht ja üks maailma rikkamaid inimesi. Teda peetakse üheks ajaloo edukaimaks investoriks.

Elulugu
Warren Buffett sündis Ameerika Ühendriikide kongresmeni Howard Homer Buffetti ja Leila Stahli pojana. Ta ostis aktsiaid esimest korda 11-aastasena. Ta õppis Whartoni ärikoolis Pennsylvanias, lõpetas Nebraska ülikooli ning seejärel sai magistrikraadi Columbia ülikooli ärikoolis. Ta on õppinud ka New Yorgi finantsinstituudis. Ta töötas oma õpetaja ja kumiiri Benjamin Grahami ettevõttes, seejärel siirdus tagasi kodulinna Omahasse ning alustas omal käel mastaapset äritegevust, algul usaldusühingute juhina, hiljem Berkshire Hathaway tegevjuhina.  

Forbesi andmetel oli Buffett 2008. aasta kevadise seisuga maailma rikkaim inimene varandusega üle 60 miljardi USA dollari. 2006. aastal oli ta ajakirja Forbes andmetel Bill Gatesi järel maailma rikkuselt teine inimene (varandus vastavalt 666,4 ja 618,8 miljardit Eesti krooni) ning 2004. aastal samuti (varandus vastavalt 543 ja 513 miljardit krooni). Buffetti aastatasu on alates 1993. aastast olnud vähemalt 100 000 dollarit. 2022. aasta oktoobri seisuga oli tema vara väärtus 94,2 miljardit dollarit, millega ta on rikkuselt maailma kuues inimene.

Financial Timesi ja PricewaterhouseCoopersi maailma kõige hinnatumate juhtide edetabelis oli Buffett 2003. aastal 2. ja 2004. aastal 4. kohale.

Poliitilised vaated
Buffett on paljudele poliitikutele ja kampaaniatele raha annetanud. Näiteks toetas ta Arnold Schwarzeneggerit 2003. aasta valimiskampaanias.

2008. aasta presidendivalimiste ajal toetas Buffett Barack Obamat ning väitis, et tema ja Obama vastaskandidaadi John McCaini vaated sotsiaalsele õiglusele on nii erinevad, et McCain peab läbi tegema lobotoomia, enne kui Buffett teda toetama asub. Presidendikampaanias nimetasid nii Obama kui ka McCain 10. oktoobril teleesinemises Buffettit kandidaadina riigisekretäri kohale. Novembris mainis Obama Buffettit võimaliku majandusnõunikuna.

Isiklikku
Aastal 1952 abiellus Buffett Susan Thompsoniga. Neil on tütar Susie ning pojad Howard ja Peter. Abikaasad asusid 1977. aastal lahku elama, kuid ei lahutanud. Susan suri juulis 2004. 2006. aastal abiellus Buffett oma sünnipäeval 60-aastase lätlanna Astrid Menksiga, kellega ta elas koos juba alates 1979. aastast.

2007. aastal avaldati Buffetti DNA kümneleheküljeline analüüs, mille kohaselt Buffetti mtDNA-liinis (emaemaema jne) esivanemad võivad olla pärit Ibeeriast või Eestist. Praegu teadaolev kaugeim esiema oli Susan Ann Barber (neiuna Watson), kes elas juba 1880. aastail Ameerika Ühendriikides Nebraskas.

Viited

Välislingid

Ülevaade Warren Buffettist TarkInvestori veebilehel

Ameerika Ühendriikide ettevõtjad
Sündinud 1930
Super Junior

Super Junior on Lõuna-Korea poistebänd, mille moodustas 2005. aastal S.M. Entertainment. Grupis on aegade jooksul olnud 13 liiget, mis teeb Super Juniorist ühe maailma suurima poistebändi. Nad tegid oma debüüdi 6. novembril 2005 nimega "Super Junior 05'", algkoosseisus oli 12 liiget: Leeteuk, Heechul, Yesung, Kangin, Shindong, Sungmin, Hangeng, Eunhyuk, Siwon, Donghae, Ryeowook ja Kibum. Bändi debüütlaul oli "TWINS".

Super Juniori liikmed pidid algse plaani järgi iga aasta tagant vahetuma, ent tänu nende kiiresti saavutatud populaarsusele võeti nime tagant "05'" ära ja Super Junior jätkas samade liikmetega. Aastal 2006 liitus grupiga Kyuhyun. Alates 2009. aastast on Kibum mitteaktiivne, aastal 2011 lahkus grupist ametlikult Hangeng.

Ülemaailmne tuntus saabus aastal 2009 lauluga "Sorry Sorry", mida peetakse ka üheks niinimetatud K-pop'i hümniks. "Sorry Sorry" oli ka statistiliselt nende kõige edukam album, mida müüdi näiteks juba esimesel päeval 30 000 eksemplari.

Fänniklubi nimi on E.L.F (Everlasting Friends) ja fänniklubi värv on pärlsinine.

Aastate jooksul on Super Junior jagunenud erinevateks alagruppideks (Super Junior-M, Super Junior-T, Super Junior K.R.Y, Eunhyuk & Donghae), mis samaaegselt keskenduvad eri muusikastiilidele ja publikule.

Liikmed
Praegu aktiivsed liikmed
 Heechul 
 Shindong
 Eunhyuk
 Donghae
 Siwon
 Leeteuk
 Yesung
 
Passiivsed liikmed
 Ryeowook
 Kyuhyun
 Kangin
 Sungmin
Alagruppide liikmed
 Zhou Mi
 Henry

Varasemad liikmed
 Hangeng
 Kibum

Diskograafia

Korea diskograafia
Stuudioalbumid

 "Twins" (2005)
 "Don't Don" (2007)
 "Sorry, Sorry" (2009)
 "Bonamana" (2010)
 "Mr. Simple" (2011)
 "Sexy, Free & Single" (2012)
 "Play" (2017)

Singlid
 "Show Me Your Love" (2005)
 "U" (2006)

Jaapani diskograafia
Stuudioalbumid
 "Hero" (2013)

Singlid
 "Bonamana" (2011)
 "Mr.Simple" (2011)
 "Opera" (2012)
 "Sexy, Free & Single" (2012)
 "Blue World" (2013)

Välislingid
Ametlik kodulehekülg
Ametlik FaceBook-i fännileht

Poistebändid
Lõuna-Korea ansamblid
De la Barre (Poitou suguvõsa)

De la Barre oli Prantsusmaalt Poitoust pärit aadlisuguvõsa. Suguvõsa kustus meesliinis 1753. aastal, naisliinis aastal 1802.

Suguvõsa liikmeid
Wilhelm de la Barre (suri 1650), kindralmajor, mõisaomanik
Reinhold Johann de la Barre (1660−1724), kindralleitnant
Robert Friedrich de la Barre (1670−1732), ooberst, mõisaomanik
Wilhelm Friedrich de la Barre (1680−1753), leitnant, Liivimaa maanõunik, mõisaomanik

De la Barre suguvõsa mõisavaldused
Eestimaa:
Eivere (Eyefer) (1736−1746)
Liivimaa eesti distrikt:
Sindi (Zintenhof) (1618−1620, pandivaldus)
Liivimaa läti distrikt:
Annase (Ermes-Neuhof) (kuni 1753), Hoomuli (Homeln) (1625−1753), Härgmäe (Schloß Ermes) (1625−1753), Pedele (Peddeln) (kuni 1753), Turna (Turneshof) (1625−1753), Veckārķi (Alt-Karkell) (1625−1753)

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 1. Teil. Die Ritterschaft. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 230-231.
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Neue Folge. Bd IV. Hamburg: 2014. Lk 11-18.
Klingspor, Carl Arvid. Schlegel, Ernst Bernhard. Den med sköldebref förlänade men ej å riddarhuset introducerade svenska adelns ättartaflor, 1875. Lk 11-12 .
Vinnal, Hannes. Balti aadli elulaad arveraamatute peeglis. Mõisnikuperekond de la Barre kaubalis-rahalised suhted 1730. ja 1740. aastatel. − Tuna. Ajalookultuuri ajakiri. 2010. Nr 3. Lk 68−81 .

Välislingid
Reinhold Johan De la Barre Nordisk familjebokis (rootsi keeles)
Reinhold Johan De la Barre Pieni Tietosanakirjas (soome keeles)

Liivimaa mõisnikud
Liivimaa matrikliaadel
Rootsi introdutseerimata aadel
Veteli vald

Veteli on vald Soomes Kesk-Pohjanmaa maakonnas. Veteli naabervallad on Evijärvi, Halsua, Kaustinen, Kruunupyy, Lappajärvi, Perho ja Vimpeli.

Vallas elab 3500 inimest ja rahvastiku tihedus on 7 in/km².

Vald on soomekeelne.

Külad 

Aho, Alaspää, Haapala, Haapasalo, Heikkilä, Haukilahti, Isokylä, Kainu (keskus), Kalliojärvi, Nykänen, Patana, Polso, Pulkkinen, Rytiniemi, Räyrinki, Sillanpää, Siponkoski, Torppa, Tunkkari, Yliveteli, Seppälänkylä

Viited

Välislingid 

 Veteli valla kodulehekülg

Kesk-Pohjanmaa maakonna vallad
Knud Valdemarsen

Knud Valdemarsen (surnud 15. oktoober 1260) oli Taani kuninga Valdemar II vallaspoeg ja Eestimaa, Lollandi ja Blekinge hertsog.

Knud sündis Taani kuninga Valdemar II ja Helena Guttormsdatteri suhtest. Helena Guttormsdatter oli Rootsi jarli Guttormi tütar.

Tema isa andis 1219. aastal Eestimaa hertsogkonna Knudile pärusvalduseks. Eestimaa hertsogi tiitlit kandis ta siiski vaid 1223. aastani. 1242. aastal sai ta Blekinge hertsogiks.

Knud toetas oma vendi Abelit ja Christofferi võitluses vanima venna, kuningas Erik IV vastu. 1247. aastal andis kuningas Knudile Blekinge hertsogkonna asemel Lollandi hertsogkonna. Knud sai siiski peatselt Blekinge tagasi ning selle jäi selle valdajaks oma surmani.

Knudi naine oli ilmselt keegi vendi printsess, tõenäoliselt Ida-Pomorze hertsogi tütar. Teadaolevalt oli tal kaks poega: Hallandi hertsog Erik Knudsen ja Visby isand Svantepolk Knudsen.

Knud Valdemarsen maeti Ringstedi kirikusse.

Välislingid 
Knud Valdemarseni sugupuu

Taani inimesed
Surnud 1260
Eesti ajalooga seotud isikud
Eestimaa hertsogkond
Sündinud 1200. aastatel
Cendres de Lune

Cendres de Lune on prantsuse lauljatari Mylène Farmeri debüütalbum.

Lood

1 Ainult albumi teises väljaandes.

Sertifikatsioonid ja müük

1986. aasta albumid
Mylène Farmeri albumid
Désenchantée

"Désenchantée" on prantsuse lauljatari Mylène Farmeri singel. Esimene singel tema albumilt "L'Autre...", mis anti välja 18. märtsil 1991, sai suure menu osaliseks Prantsusmaal, olles edetabeli tipus kaks kuud. See on Farmeri edukaim laul ja seda tuntakse kui tema tunnuslaulu.

Laulu kirjutamise ajal oli Prantsusmaal suhteliselt rahutu aeg, toimusid suured üliõpilasprotestid ja osalemine Lahesõjas. Selles väljendub laulu sõnade pessimism ja eksistentsialism.

Kui aastal 2002 kaverdas seda laulu Kate Ryan, sai see lugu Belgias esikohahitiks.

Edetabelid

Sertifikatsioonid ja müük

Viited

1991. aasta singlid
Mylène Farmeri singlid
De Graafschap

De Graafschap on Hollandi linna Doetinchemi jalgpalliklubi, mis hooajal 2008 mängis riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Hollandi jalgpalliklubid
Gelderlandi provints
NAC Breda

NAC Breda on Hollandi jalgpalliklubi, mis hooajal 2008 mängis riigi kõrgliigas.

Klubi baseerub Bredas.

Eesti mängijad
Karol Mets (2017–)

Välislingid 
 Koduleht

 
Hollandi jalgpalliklubid
PSV Eindhoven

PSV Eindhoven on jalgpalliklubi, mis mängib Hollandi kõrgliigas. Kõrvuti Amsterdami Ajaxi ja Feyenoordiga on PSV olnud aastakümnete jooksul üks edukamaid klubisid Hollandi tippliigas. 

Klubi baseerub Eindhovenis.

Praegune meeskond 
Seisuga 19. oktoober 2019

C

Saavutused

Holland
Hollandi meister (24)
1928–29, 1934–35, 1950–51, 1962–63, 1974–75, 1975–76, 1977–78, 1985–86, 1986–87, 1987–88, 1988–89, 1990–91, 1991–92, 1996–97, 1999–00, 2000–01, 2002–03, 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2014–2015, 2015–16, 2017–18
Karika võitja (9)
1949–50, 1973–74, 1975–76, 1987–88, 1988–89, 1989–90, 1995–96, 2004–05, 2011–12
Hollandi superkarika võitja (11, ühtlasi rekord)
1992, 1996, 1997, 1998, 2000, 2001, 2003, 2008, 2012, 2015, 2016

Välislingid 
 Koduleht

 
Eindhoven
PSV
Usupuhastuspüha

Usupuhastuspüha (varem kasutatud õige usu ülevõtmise püha) peetakse 31. oktoobril, sest sel päeval 1517. aastal naelutas Martin Luther Wittenbergi linnakiriku uksele 95 teesi, kus ta mõistis hukka patukustutuse sedelite müütamise. 

Nende ladinakeelsete teeside üle plaaniti avalikku väitlust Wittenbergi ülikoolis. Selle asemel aga levisid teesid saksa keelde tõlgituina kogu riigis ja panid liikuma sündmuste ahela, mis paisus kristliku kiriku revolutsiooniks.

Usupuhastus ehk reformatsioon uuendas lääne kiriku, kuid ühtlasi killustas selle. Liikumine ei vallanud kogu kirikut. Seda püha tähistavad või märgivad vaid luterlased ja teised reformatsiooniaja sündmustest alguse saanud kirikud. 

Reformatsioon elustas ka katoliku kirikut. Kuid nüüd ei olnud ta enam oma nimele vastavalt katoliiklik, st üleüldine, vaid üks konfessioon teiste hulgas. Erinevatel konfessioonidel oli alguses raske üksteisega läbi saada. Peeti ususõdu. Pikkamööda rajas kristlaskonna jagunemine teed sallivusele: tunnustati õigust uskuda ja mõtelda erinevalt.

Algselt tähistasid luterlikud kirikud Euroopas usupuhastuspüha ehk reformatsioonipäeva erinevatel päevadel: Lutheri sünnipäeval, surmapäeval ja Augsburgi usutunnistuse esitamise päeval (25. juuni). 1667 määras kuurvürst Johann Georg II Saksimaal reformatsioonipäevaks oktoobri viimase päeva. Teised luterlikud kirikud mujal järgisid seda eeskuju ning 31. oktoober kinnistus.

Välislingid
"31. oktoober – usupuhastuspüha", Eesti Kristlik Televisioon, 29. oktoober 2004
Vallo Ehasalu, "Usupuhastuspüha", Eesti Kirik, 29. oktoober 2008
 "Katoliiklased väärtustavad usupuhastuspüha", Meie Kirik, 1. november 2008

Kristlus
Heinrich Schultz

Heinrich Schultz (vales vormis ka Heinrich Schults; 23. september 1924 Valga – 1. oktoober 2012 Tallinn) oli Eesti kultuuritöötaja, džässifestivalide organiseerija. 

Heinrich Schultz sündis baltisaksa metsapraakeri peres. Teenis Teises maailmasõjas 8. Eesti Laskurkorpuses roodukirjutajana. 

Olles Tallinna Linna TSN Täitevkomitee kultuuriosakonna juhataja 1961-1967, organiseeris muuhulgas Tallinna rahvusvahelisi tantsuturniire ja džässifestivale. Suurima rahvusvahelise ja siseriikliku kõlapinna saavutas 1967. aasta mais Kalevi Spordihallis toimunud džässifestival "Tallinn '67", mille tippesinejaks oli Charles Lloydi kvartett USAst. Ürituse tohutu edu ehmatas tollaseid kommunistlikke riigivõime sedavõrd, et džässifestivalid keelati ära. ”Ainusüüdlaseks” kuulutati peakorraldaja Heinrich Schultz ning teda karistati kultuuriosakonna juhataja kohalt vallandamise ja tavaametniku kohale üleviimisega. 1967. a džässifestivali on Eestis isegi peetud esimeseks impulsiks Nõukogude Liidu lagunemisele. 

Heinrich Schultz maeti 6. oktoobril 2012 Metsakalmistule.

Autasud

Kuulsuse ordeni III järk (1944)
Isamaasõja ordeni II järk (1985)

LP album

Charles Lloyd in the Soviet Union: Recorded at the Tallinn Jazz Festival. New York: Atlantic, 1970. (George Avakiani tekstis on mainitud ainsa Eesti-poolse tegijana Heinrich Schultzi (=Henry Schults). Plaadiümbrise (kujundus: Stanislaw Zagorski) tagakaanel Moskvas Punasel väljakul Lloydi kvartetist tehtud ümmargune foto on ümbritsetud sini-must-valge ringiga.)

Kirjandus

Valter Ojakäär. Sirp ja saksofon. Tallinn: Ilo, 2008, lk 348-369 (fotol lk 369: Charles Lloyd ja Heinrich Schultz 1967. a džässifestivali laval).

Artikkel

Mati Brauer. "Dzhässipaanika 1967". Eesti Ekspress, 5. oktoober 1990.

Dokumentaalfilm

Tallinnfilmi ringvaade "Eesti Kroonika" nr 21, 1990 (Heinrich Schultz pajatab mälestusi džässifestivalist "Tallinn '67").

Telesaade

Eesti Televisiooni saade "Tuleb tuttav ette 21", 22. jaanuar 2005 (Reet Linna intervjueerib Heinrich Schultzi, Valter Ojakääru jt seoses tagasivaatega džässifestivalile "Tallinn '67").

Viited

Välislingid

Tallinn '67 Jazz Festival: Myths and Memories - Heli Reimann - Google Books
Ira Gitler. Charles Lloyd in Russia: Ovations and Frustrations, Down Beat, July 13, 1967, p. 15 (Inglise)
Юрий Верменич. "Мои друзья - джазфэны" (Vene)

Eesti kultuurikorraldajad
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1924
Surnud 2012
FK Moskva

FK Moskva oli Venemaa jalgpalliklubi, mis tegutses aastatel 1997–2009.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Moskva
Moskva spordiklubid
Jaroslavli Šinnik

Jaroslavli Šinnik on Venemaa jalgpalliklubi.

Hooajal 2008 Šinnik mängis riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Venemaa jalgpalliklubid
Šinnik
Groznõi Terek

Groznõi Terek (АНО "Республиканский футбольный клуб "Терек" им. А. А. Кадырова") on Venemaa Groznõi linna jalgpalliklubi, mis hooajal 2011–2012 mängis riigi kõrgliigas.

Klubi praegune nimi on pandud Tereki jõe järgi.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Venemaa jalgpalliklubid
Terek
Vambola Raudsepp

Vambola Raudsepp (sündinud 24. mail 1941 Võrumaal Sõmerpalu vallas) on eesti majandusteadlane.

Raudsepp lõpetas Antsla Keskkooli 1960 ja Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna 1966. Ta töötas seejärel Valgas. 1968 asus ta tööle Tartu Ülikooli majandusteaduskonda, töötas algul assistendi, siis vanemõpetaja ning dotsendina. Lõpuks õpuks professorina 1985–2006. Ta on olnud teaduskonnas teadusala prodekaan, kateedrijuhataja, instituudi juhataja jt). Emeriitprofessor aastast 2006.

Raudsepa teadustööd käsitlevad investeeringuid, ettevõtete rahandust ja finantsjuhtimist. Ta on viibinud külalislektorina Venemaal, Soomes, Lätis, Leedus, USAs jm. Ta on olnud aastaid väitekirjade kaitsmisnõukogu liige Peterburis, Tallinnas ja Tartus. Ta on juhendanud kandidaadi ning oponeerinud kandidaadi- ja doktoriväitekirju. 

Vambola Raudsepa teaduskraadid:
 majanduskandidaadi kraad ehitusettevõtte rahanduse alalt, kaitstud Tartu ülikoolis 1971. aastal. Juhendaja professor Raimund Hagelberg.
 doktorikraad investeeringute ja ettevõtete rahanduse alalt, kaitstud Peterburi Finantsmajanduse Ülikoolis 1983 ja kinnitati aastal 1984. 

Raudsepa hobid on kodulugu, Eesti sugupuud, sugulaskeeled ja Lõuna-Eesti murded.

Tunnustus
 2006 Tartu Ülikooli suur medal
 2008 Tartu medal

Raamatud
 Ehitusettevõtte rahanduse korraldamine ja planeerimine (1976); 
 Ökonoomikatöö kapitaalehituses (koos A. Susiga, 1984); 
 Rakenduslik rahandusteadus: sünteesi ja juhtimise probleemid (vene keeles, 1981);
 Korporatsioonide rahandus (1995); 
 Finantsjuhtimine. Ettevõtte rahandus (1995); 
 Lühiajaline finantskavandamine. Ettevõtte rahandus (koos P. Raudsepaga, 1996); 
 Finantsjuhtimine otsustajale. Ettevõtte rahandus (1997);
 Finantssituatsioonid: püstitus ja analüüs (1998);
 Finantsjuhtimise alused. Ettevõtte rahandus (1999); 
 Ettevõtte finantsjuhtimine: Regionaalaspekt (koost. V. Raudsepp ja P. Sander) (2006);
 Otsingute aastad: sündmused, meenutused ja mõtted (2013);
 Kooraste. Lühimeenutusi möödanikust (koost.) (2017).

Publikatsioonid
 "Järgmine nobelist üllatab?", Eesti Päevaleht, 10. november 2004
 "Investeerimine läheb maksma", Äripäev, 12. jaanuar 2004
 "Eesti arengustsenaariumid: illusioonid, prognoosid ja pettumused", Kesknädal, 03. september 2003
 "Ärijuhtimise 100. magistriprojekt", Universitas Tartuensis, 01. veebruar 2002
 "Väikeettevõtted on liialt võõrkapitalist mõjutatavad", Äripäev, 09. jaanuar 2002
 "Peaks rahvaarvule mõtlema", Maaleht, 07. detsember 2000

Isiklikku 
Gustav Raudsepp oli tema vanaisa.

Viited

Välislingid
 Universitas Tartuensis nr 6 juuni 2016, Vambola Raudsepp - 75. 

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1941
Eesti koduloolased
Jüri Kärner

Jüri Kärner (25. aprill 1940 Tallinn – 25. september 2010) oli eesti bioloog ja Tartu Ülikooli rektor.

Elukäik
Jüri Kärner lõpetas Tallinna 21. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. 1968. aastal kaitses kandidaadikraadi rakubioloogias.

Ta töötas 1964–1968 Tartu Riikliku Ülikooli meditsiini kesklaboris, 1968–1970 samas elektronmikroskoopia kabineti juhatajana. Seejärel töötas õppejõuna zooloogia kateedris (1970–1976), geneetika ja tsütoloogia kateedris (1976–1986). 1983. aastal kaitses Jüri Kärner Leningradi Eksperimentaalmeditsiini Instituudis bioloogiadoktori kraadi. Aastal 1983 sai ta ka professoriks, aastatel 1984–2005 oli Jüri Kärner Tartu Ülikooli professor. 1993. aastast töötas üldzooloogia korralise professorina. 2005. aastast oli erakorraline professor Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis.

Jüri Kärner oli 1986–1988 Tartu Riikliku ülikooli prorektor ja 1988–1993 Tartu Ülikooli rektor. 

Tema rektoriaja suurimaks teeneks võib pidada eestimeelse Tartu ülikooli taastamist. See tähendas üliõpilasseltside ja korporatsioonide taastamist, üliõpilasesinduse avamist, magistrantuuri ja doktorantuuri edendamist, korraliste professorite valimist. Jüri Kärneri rektoriks oleku ajal avati sotsiaalteaduskond, taastati usuteaduskond ning taasavati filosoofiateaduskond. 

Ta oli Tartu Rotary Klubi asutajaliige.

Teadustegevus
Jüri Kärneri teadustöö põhisuunad olid terviseuuringud ja biomeditsiin, sh arengubioloogia, rakubioloogia ja koebioloogia. Tema juhendamisel on kaitstud mitmeid väitekirju. Ta tegeles ka elektronmikroskoopiaga. Ta on avaldanud üle 70 teadusartikli ja mitu kõrgkooliõpikut.

Tunnustus

 1997 Riigivapi III klassi teenetemärk
 2009 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku 
Jüri Kärneri poeg Martin Kärner on arengubioloogia õppejõud Tartu Ülikoolis. Tema abikaasa Aime Kärner töötab teadurina Tartu Linnamuuseumis. 

Jüri Kärner harrastas jahipidamist ja botaniseerimist.

Viited

Välislingid 
 Rainer Kerge: "Rektori lahkumine: ta sobis igati Tartusse" Õhtuleht, 2. oktoober 2010

Eesti bioloogid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli rektorid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Tartu aukodanikud
Sündinud 1940
Surnud 2010
Juhan Ehatamm

Juhan Ehatamm (aastani 1938 Johann Eichbaum, 22. jaanuar 1890 Lähtru vald, Läänemaa – 21. september 1941 Turinski vangilaager, Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti politseinik, Saaremaa prefekt.

Ta lõpetas aastal 1927 Tallinna Rahvaülikooli Seltsi Erakolledži. Õppis 1927–1931 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala vilistlane. 

Ta oli Eesti politsei teenistuses alates 1921. aastast, 1935–1940 Tallinna abiprefekt, 1940 sai Saaremaa prefektiks.

Ta arreteeriti 14. juunil 1941 NKVD poolt. Suri eeluurimisel.

Tunnustus
Valgetähe IV klassi teenetemärk, 1938

Viited

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu
TÜ üliõpilased

Eesti juristid
Eesti politseiprefektid
Eesti kodanliku õhukaitse ametiisikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1890
Surnud 1941
Eerik Teentalu

Eerik Teentalu (kuni 1937 Erich Rudolf Tendal, 24. juuni 1908 Ingliste vald (Juuru kihelkond), Harjumaa – 1. jaanuar 1938 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (lipnik) ja politseinik.

Ülendati 28. novembril 1930 lipnikuks ja arvati reservi. Lõpetas Politseikooli kõrgema kursuse 1937, oli seejärel Keila-Joa rajooni konstaabel. Tallinna politseiametnikkude kogu liige. Õppis 1937–1938 Tartu Ülikoolis õigusteadust. 

Ta jäi Lilleküla raudteepeatuse juures rongi alla.

Kirjandus 
Keila-Joa konstaabli õnnetu surm rongi all. Uus Eesti, 3. jaanuar 1938, nr. 2, lk. 3.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Eesti politseinikud
1. Jalaväerügemendi koosseis
Politseikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1908
Surnud 1938
Karl Kimmel

Karl Kimmel (Kämmel) VR II/3 (17. märts 1901 Ropka vald, Tartumaa – 4. märts 1982 Toronto) oli Eesti Vabadussõja veteran. Korp! Sakala vilistlane.

Lõpetas Tartu reaalkooli 6. klassi. Võttis osa vabatahtlikuna Vabadussõjast, osaledes kaitselahingutes ja pealetungides Paju lahingus, Valga, Petseri ja Pihkva ruumis ning Lätis Landeswehri vastu, samuti Narva ja Irboska lõikudes.

Ta abiellus jõululaupäeval 1924. aastal Elvast pärit Adeline Lauriga. Neil oli kaks last, poeg Aavo ja tütar Katrin Sale ning kolm lapselapselast Karl, Juhan ja Arvo.

Ta lõpetas Tapa Ühisgümnaasiumi eksternina, millele järgnesid õpingud Tartu Ülikoolis, teenides samal ajal 4. suurtükiväegrupis ja hiljem 2. diviisi staabis. Eesti okupeerimisega Nõukogude Liidu poolt oli ta sunnitud katkestama õpingud ülikoolis ja arvati reservi sama aasta suvel. 1941. aastal jätkab ta võitlust punase ilmakorra vastu metsavendade ridades Ulila ja Tartu lahingutes. Alates sügisest oli ta Idapataljon 658 (tuntud kui Rebase pataljon) koosseisus idarindel, kuni ta määrati 20. diviisi reservi. Sõja lõppedes ühines ta oma perega Zappendorfi külas Saksamaal Baieris.

1950. aastal emigreerus ta koos perega Kanadasse, elukohaks Belleville’i linn. Aasta hiljem edasi Torontosse, kus töötas aastaid puusepana.

Kirjandus 
Koolipoisist kuperjanovlaseks - Kultuur ja Elu.

4. Suurtükiväegrupi koosseis
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Korporatsioon Sakala liikmed
Eestlased Kanadas
Sündinud 1901
Surnud 1982
Laagri–Harku tee

Laagri–Harku tee (registrinumbriga 11401) on kõrvalmaantee Saue ja Harku vallas. Tee pikkus on 6,3 km. Harkust kuni Laagrini on tee aadressiks Instituudi tee ja Laagri alevikus Veskitammi tänav.

Tee saab alguse Tallinn–Pärnu–Ikla maantee 14. kilomeetril Laagri alevikus. Tee kulgeb läbi Laagri ja Harku aleviku ning Alliku ja Hüüru küla. Tee lõpeb Tallinn–Paldiski maantee 13. kilomeetril Hüüru küla ja Harku aleviku piiril. 

Tee ületab ühe silla (Laagri sild üle Pääsküla jõe tee teisel kilomeetril) ja 10 truupi. Tee teise ja kolmanda kilomeetri vahel on ringristmik maanteega 11420. Teele jääb 7 bussipeatust: Rahnu, Metsa, Pilliroo, Alliku, Tammemäe, Rohtla ja Eri.

2017. aastal valmis maantee kõrval kulgev kergliiklustee.

Tee on asfaltkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas, Harku alevikus 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang 50 km/h on Alliku külas ning Harku ja Laagri alevikus, ülejäänud teel on piirang 70 km/h. Teevalgustus on maantee põhilistel rismikel ja kergliiklustee ääres kogu tema pikkuses.

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Harku vald
Liiva kalmistu

Liiva kalmistu on kalmistu Tallinnas Nõmme linnaosas Liiva asumis, aadressil Kalmistu tee 34.

Liiva kalmistu kabel

Kalmistu maa-alal paikneb 1935. aastal valminud kabel (arhitektuurimälestis) ja Punase terrori ohvrite mälestusmärk. Liiva kabel on projekteeritud arhitekt Herbert Johansoni poolt 1934. aastal. Tegemist on klomppaest funktsionalistliku sakraalehitisega.

Ajalugu
Kalmistu võeti kasutusele 1935. aastal. Esimesena maeti Liiva kalmistule D-kvartalisse 28. jaanuaril 1935 ilmaliku kombetalitusega tolleaegne Eesti Sotsialistlikku Tööparteisse kuulunud Riigikogu liige Hans Martinson. Kalmistu ametlik avamine leidis aset alles 22. septembril 1935.

Kalmistu peasissepääs, kabel ja mälestusmärk moodustavad käsitletaval maa-alal kandva telje. See on Liiva kalmistu sümbol, tunnusobjekt kalmistu külastajatele.

Oma 64-hektarilise pindalaga oli Liiva 1978. aastani Tallinna suurim kalmistu. Looduselt ja pinnaselt on ta oma ülesandeks kõigiti sobiv.

Algselt oli kalmistu planeerimisel silmas peetud põhimõtet säilitada matmispaikadeks eraldatud kvartalite vaheradadel puutumatut metsamaastikku, kuid hiljem on matuste arvukuse kasvades sellest loobutud. Algsed vaheteed on hästi avarad. Osa kalmistu territooriumist üle Valdeku tänava idas on säilinud veel puutumata ja korrastamata metsaalana. Seni kasutusel olevates kvartalites domineerivad kalmude asetus sirgetes ridades ja rangete betoonääristega ümbritsetud matmispaigad. Liiva kalmistul leidub ka laiu kvartaleid reahaudadega (invaliididekodude patsientide ja teiste, enamasti omasteta surnute matmiseks), mida alguses küll haljastatakse, kuid hiljem jäävad mahajäetud kalmudena vaesestama kalmistu üldilmet.

Maetuid

Viited

Välislingid 
Liiva kalmistu plaan
 

Nõmme linnaosa kalmistud
Pirita kalmistu

Pirita kalmistu (ka Pirita uus kalmistu) on kalmistu Tallinnas Pirita linnaosas aadressil Rummu tee 7a. Ajalooliselt jäi kalmistu Harjumaale Jõelähtme kihelkonda. Kalmistu pindala on 0,75 ha.

Uus kalmistu rajati Viimsi ja Nehatu valla elanikele 1896. aastal, esimesed matused on 1898. aastast. 

1930. aastatel korrastati kalmistut ja remonditi piirdeaiad, kuid kõiki plaane (kabeli ehitamine, kalmistu laiendamine jms) ei jõutud teostada. 

Kalmistu suleti matmiseks 1977. aastal ning sinna ei eraldata enam uusi matusekohti. 1988. aastast lubatakse taas matta olemasolevatele pereplatsidele.

Pirita kalmistu on kultuurimälestiste riiklikku registrisse kantud ajaloomälestis.

Kalmistule maetuid
Friedrich Einberg (1873–1953)
Julius Koppel (1892–1935)
Rudolf Kuuskmaa (1886–1955)
Enn Nurmiste (1894–1968)
Madis Odenberg (1872–1913)
Jaan Raudsepp (1889–1935)

Vaata ka
Pirita vana kalmistu

Viited

Kirjandus
Karl Laane. Tallinna kalmistud. Tallinn 2002. Lk 71–72
Taavi Pae. Eesti kalmistute kujunemine ja paiknemise seaduspärasused. Magistritöö. Tartu 2002
Robert Nerman. Pirita. Jalutaja teejuht. Solnessi Arhitektuurikirjastus. Tallinn 2008. Lk 61

Välislingid

 
Pirita kalmistu Eesti kalmistute andmekogus

Pirita linnaosa kalmistud
Kiia – Vääna-Viti tee

Kiia – Vääna-Viti tee (registrinumber 11410) on kõrvalmaantee Harku ja Saue vallas. Tee pikkus on 13,6 km.

Tee saab alguse Tallinn–Paldiski maantee 19. kilomeetril Püha ja Kiia küla piiril. Tee kulgeb läbi Püha, Kiia, Vahi, Vääna, Vaila, Liikva, Viti ja Suurupi küla. Tee lõpeb Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 17. kilomeetril Viti ja Suurupi küla piiril. Tee ületab kaht silda (Vahioja sild üle Pihuoja tee 3. kilomeetril, Vaila sild üle Vääna jõe tee 9. kilomeetril) ja kaheksat truupi. Teele jääb 10 bussipeatust: Kiia, Uuevälja, Vahiküla, Kruusaaugu, Vääna  kool, Vääna, Vaila, Liikva, nimeta.

Teega ristub 6. kilomeetril Vääna – Keila-Joa tee ja 11. kilomeetril Liikva–Rannamõisa tee.

Kuni Vaila külani on tee mustkattega, edasi kuni Liikva–Rannamõisa teeni asfaltkattega, tee lõpuosa katte kohta andmed puuduvad. Tee klass on alates Liikva–Rannamõisa teest kuni lõpuni V, tee alguses andmed tee klassi kohta puuduvad. Kuni Vääna – Keila-Joa teeni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi kuni Liikva–Rannamõisa teeni on liiklussagedus 500...1000 autot ööpäevas ning tee lõpuosas andmed liiklussageduse kohta puuduvad. Kiiruspiirangud on tee alguses ja Vääna – Keila-Joa teeristi piirkonnas (50 ja 70 km/h). Teevalgustus on Vääna – Keila-Joa teeristi piirkonnas.

Eesti kõrvalmaanteed
Harku vald
Saue vald
Vääna – Keila-Joa tee

Vääna – Keila-Joa tee (registrinumber 11411) on kõrvalmaantee Harku ja Lääne-Harju vallas. Tee pikkuseks on 6,4 km.

Tee saab alguse Kiia – Vääna-Viti tee 6. kilomeetril Vääna külas. Tee kulgeb läbi Vääna, Naage, Adra ja Türisalu küla ning Keila-Joa aleviku. Tee lõpeb Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 27. kilomeetril Keila-Joa alevikus. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 3 truupi. Teele jääb 3 bussipeatust: Vääna, Tisleri talu, Loigu.

Teega ristub 1. kilomeetril Kumna–Vääna tee.

Tee katte ja klassi kohta andmed puuduvad. Liiklussagedus teel pole teada. Kiiruspiirangud on tee alguses ja Türisalu küla piiril (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Harku vald
Lääne-Harju vald
Hiinalinn (Tartu)

Hiinalinn (ametlikult Jaamamõisa linnaosa) rajati Tartusse pärast II maailmasõda Nõukogude armee ohvitseride peredele, kelle jaoks ehitati tänaseni säilinud ühekorruselisi puumaju. 

1970.–1980. aastatel ehitati Hiinalinna ka mitmekorruselisi tüüp- ja paneelmaju. Hiinalinna tänavad kandsid selliseid nimesid nagu Gvardeiskaja, Kolhoznaja, Stahhanovi jne. Tartu linnavalitsuse korraldusega 31. jaanuarist 1995 need tänavanimed muudeti.

Perpendikulaarsete tänavatega linnaosa Juudaoja lõunaküljel Jaama tänava ääres. Vanem osa puumajade ja aedadega asub Raadi lennuväljapoolsel küljel. Jõepoole on ehitatud uuemaid tüüp- ja paneelmaju. Hiinalinn on tänini kasutusel elurajoonina. Hiinalinna taaselustamise projektiga rajatakse sinna uusi mitmekorruselisi elumaju.

Hiinalinna aiad 
Hiinalinna aiad on tekkinud lähedalasuvate paneelmajade Vene lennuväe töötajate omal algatusel ning selles kandis on kujunenud omamoodi kogukond. Aedadesse on rajatud kohati ka hütte. Materjalidena kasutati sageli jääke.

Piirkonnas on hakatud 2000ndatel korraldama kunsti- ja muid üritusi.

Aiad on seoses Tartu üldplaneering 2030 ehitatava teega kavas lammutada.

Vaata ka 

 Vorbuse pilpaküla
 Tallinna lennujaama pilpaküla

Välislingid 
Hiinalinna viimased elanikud pakivad asju, Postimees, 19. märts 2009

Viited 
Tartu
Jaamamõisa
Victor Terras

Viktor Evald Voldemar Terras (välismaal elades kasutas nimekuju Victor Terras; 21. jaanuar 1921 Põltsamaa – 17. detsember 2006 Chevy Chase, Maryland, USA) oli ameerika ja eesti kirjandusteadlane.

Terras lõpetas aastal 1938 Gustav Adolfi Gümnaasiumi, seejärel jätkas õpinguid Tartu Ülikoolis slaavi ja germaani filoloogia, indoeuroopa keeleteaduse ning ladina ja kreeka keele alal ülemastmes 1941. aastal (magistrikraadi sai ta 1942). Ta töötas aastatel 1943–1944 Tartu Ülikoolis ladina ja kreeka keele lektorina.

Ta kaitses doktorikraadi Chicago ülikoolis 1963. aastal väitekirjaga Fjodor Dostojevskist. Seejärel töötas ta professorina Illinoisi Ülikoolis, Wisconsini Ülikoolis ja Browni ülikoolis. Ta on olnud organisatsiooni American Association of Teachers of Slavic Languages and Literatures president ja International Dosotoevsky Society asepresident.

Teoseid
Terras on avaldanud ligi 20 raamatut (inglise, saksa, vene ja serbohorvaadi keeles) ning mitusada teadusartiklit. 
Victor Terras. Poetic Form and Language Structure in Estonian Poetry. Lituanus, Vol 16, No 1, Spring 1970. 
lühimonograafia Aleksis Rannitist
A Handbook of Russian Literature
A History of Russian Literature

Eesti keeles 
"Poeetiline vorm ja keelestruktuur eesti luules“, Vikerkaar, 2010, nr 4/5 (tõlkinud Märt Väljataga)
"Eesti luule sisevorm", Vikerkaar 2015, nr 6 (tõlkinud Märt Väljataga)

Tunnustused
Valgetähe V klassi teenetemärk, 2001

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Uno Schultz, "Victor Terras 21. I 1921 – 17. XII 2006", Sirp, 23. veebruar 2007

Eesti kirjandusteadlased
Ameerika Ühendriikide kirjandusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased‎
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1921
Surnud 2006
Poolahvilised

Poolahvilised ehk leemurilised ehk poolahvid (Prosimii, Prosimiae, Lemuroidea) on varasem esikloomaliste takson, mis hõlmab praeguse strepsiriinsete primaatide alamseltsi ning lisaks veel kandlased, tupaialased või mõlemad. 

Nad moodustavad parafüleetilise rühma.

Nimetus viitab sellele, et neid on vaadeldud ahvilistest algelisematena. 

"Loomade elus" jaotatakse poolahvilised (Prosimii) kuueks sugukonnaks:
tupaialased
aielased
leemurlased
indrilased
loorilased
kandlased

"Eesti nõukogude entsüklopeedia" esimeses väljaandes arvatakse poolahviliste (Lemuroidea) hulgast välja kandlased, tupaialased aga arvatakse sisse. 

Nüüd on jõutud üksmeelele, et tupaialased moodustavad omaette tupaialiste seltsi, mis ei ole esikloomaliste kõige lähem sugulasselts. Kandlased paigutatakse nüüd enamiku autorite poolt erinevalt teistest poolahviliste sugukondadest haploriinsete primaatide alamseltsi. Ülejäänud moodustavad strepsiriinsete primaatide alamseltsi.  

Väljasurnud esikloomalistest kuuluvad poolahviliste hulka Adapidae ja Omomyidae. 

Esikloomalised
Reduktsioon

Reduktsioon ehk mõisate riigistamine - vaata Mõisate reduktsioon
Reduktsioon (keemia) ehk redutseerumine - protsess keemias
Reduktsioon, hääliku artikulatsiooni nõrgenemine
 Reduktsioon on aadlike annetatud maade taasriigistamine
Reduktsioon (filosoofia) - mõiste filosoofias
Poolmaaki

Poolmaaki (Hapalemur) on esikloomaliste perekond ülemsugukonnast Lemuroidea, leemurlaste sugukonnast, alamsugukonnast Hapalemurinae.

Taksonoomia ja süstemaatika
Perekonna tüüpliik on hall-poolmaaki (Hapalemur griseus, varem Lemur griseus).  

Varem arvati sellesse perekonda ka praeguse perekonna Prolemur liigid, sealhulgas lainina-poolmaaki (Prolemur simus, varem Hapalemur simus). Nüüd arvatakse mõlemad perekonnad alamsugukonda Hapalemurinae. 

Perekonna esmakirjeldaja on Isidore Geoffroy Saint-Hilaire (1851).

Seda on veel nimetatud Hapalolemur (Giebel 1855) ja Myoxicebus (Elliot 1913). 

Perekond paigutatakse leemurlaste sugukond, kuid Tattersall (1982) on selle paigutanud sugukonda Lepilemuridae (Megaladapidae).

Levik
Kõik poolmaakid elavad Madagaskaril.

Välimus
Nad sarnanevad alamsugukonna Lemurinae loomadega. 

Poolmaakidel on hallikaspruun karvastik, mis liigiti varieerub punakast rohekani. 

Koon on lühem kui alamsugukonna Lemurinae loomadel. 

Kõrvad on ümaramad ja karvasemad kui alamsugukonna Lemurinae loomadel. 

Kerepikkus on olenevalt liigist 25–46 cm, saba on sama pikk või pikem. Kaal on 1–2,5 kg.

Elupaik
Poolmaakid eelistavad niiskeid metsi, kus kasvab bambus. Peale selle elavad nad maa peal ja puudel. 

Hapalemur alaotrensis elab Alaotra järve roostikes ning veedab suure osa ajast vees, erinedes teistest leemurlastest, kes käivad vee ääres ainult joomas.

Eluviis
Poolmaakid võivad tegutseda igal päevaajal, kuid sageli on nad aktiivsed koidu eel. 

Nad jooksevad, ronivad ja hüppavad ühtviisi hästi. Hapalemur alaotrensis ujub hästi.  

Poolmaakid elavad kolme- kuni viieliikmelistes rühmades, mis tõenäoliselt on ühest isasest, ühest või kahest emasest ning nende järglastest koosnevad perekonnad. 

Neil suhtlevad mitmesuguste häälitsustega, mis on röhkimisega sarnanevad lühikesed madalatoonilised norinad.

Toitumine
Nad söövad peaaegu eranditult bambust, mis aitab neil hambaid teritada. 

Pole teada, kuidas nad tulevad toime bambuses sisalduvate mürgiste tsüaniididega.

Paljunemine
Tiinus kestab 135–150 päeva, ning lõpeb septembris kuni jaanuaris, mil emasloom toob ilmale kaks järglast.

Pojad võõrutatakse piimast umbes neljakuuselt (selleks ajaks leidub piisavalt toitu).

Eluiga
Poolmaakid elavad kuni 12 aastat.

Ohud
Poolmaakide looduslike vaenlaste seas on fossa, röövlinnud ja boamaod. 

Kõige suurem oht lähtub inimestelt. Lisaks sissetoodud koertele ja kassidele ohustab neid metsade raadamine ja jahipidamine. Hall-poolmaaki on veel suhteliselt sagedane, teised liigid on ohustatumad. Nad kuuluvad CITES-i lisasse I.

Liigid
Hapalemur alaotrensis (vaadeldakse ka hall-poolmaaki alamliigina Hapalemur griseus alaotrensis)
Hapalemur aureus
Hapalemur griseus (hall-poolmaaki)
Hapalemur meridionalis (vaadeldakse ka hall-poolmaaki alamliigina Hapalemur griseus meridionalis)
Hapalemur occidentalis

Välislingid

Sissekanne projektis Wikispecies
Sissekanne saidil Primate Info Net
Sissekanne saidil Mammal Species of the World

Leemurlased
Minifirma



Mis on minifirma? 

Minifirma on Junior Achievementi Arengufondi majandusõppe programm põhikooli õpilastele, mille eesmärk on aidata õpilasel hinnata ja mõista ettevõtluse rolli ühiskonnas. Protsessi käigus koostavad õpilased äriplaani ning loovad oma minifirma, mille tooteid või teenuseid hiljem turustavad. 

Mf= minifirma 

Programmi eesmärgiks on aidata põhikooli III kooliastme õpilastel tutvuda väikeettevõtte loomise, juhtimise ja lõpetamisega. Juhendajatena abistavad õpilasi õpetajad, konsultandid ja erinevad koostööpartnerid.

Minifirmad on üldjuhul seotud huvitegevustega koolis, õpilased õpivad ühes klassis või paralleelklassides. Programmi sobib õpetada eraldi ettevõtlustunnis või integreeritult, samuti teostada loovtööna.

Kindlasti tuleb teavitada minifirmas tegutsevate õpilaste vanemaid minifirma põhimõtetest. Alaealistel õpilastel tuleb õpilasfirma ja minfirma registreerimiseks lasta lapsevanemalt täita ja digiallkirjastada nõusoleku vorm.

Minifirma erinevused õpilasfirmast 

 Minifirma on lihtsustatud variant õpilasfirmast, mis on mõeldud ettevõtliku mõttelaadi arendamiseks ja ettevõtlusalaste teadmiste andmiseks põhikoolis.

 Rohkem sotsiaalne suunitlusega, mitte niivõrd kasumile suunatud tegevus
 Keskkonnasäästlikkus
 Koostööpartnerite olulisus – kool, KOV, lapsevanemad, kohalikud ettevõtjad
 Kasumi jaotamine otsustada enne algust
 Kindlasti tuleb maksta palka! Ka siis, kui tegijad on omanikud
 Minifirma kaust – koondab kõik dokumendid
 Maksimaalne algkapital – 130 eurot.
 Ühel õpilasel ei tohi olla rohkem kui 26 euro eest aktsiaid – kontrollpakki ka mitte
 25 eurost suuremad väljaminekud kinnitab juhendaja
 Raamatupidamine lihtsam, kassapõhine arvestus
Käive ei tohi ületada 3200 eurot.
 Välislaadad lubavad osalemist alates 15. eluaastast
 Minifirmad saavad osaleda võistlusel „Eesti parim minifirma

Igal minifirmal on oma... 

 Juhendaja
Logo
 Toode/ teenus
 Müügikoht laadal
 Sissetulek

Junior Achievement Eesti
Ettevõtted
Tuletõrjeühingu kalmistu

Tuletõrjeühingu kalmistu (ka Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistu) asub Tallinnas Rahumäe kalmistust põhjas. Tänapäeval asub kalmistu Nõmme linnaosa haldusalal ning sinna on maetud üle 200 tuletõrjuja ja tuletõrjeveterani.

Ajalugu
Varem oli sellele alale Rahumäe kalmistust põhja pool maetud Loodearmee endisi sõdureid, kes surid Tallinnas. Maa-ala tuletõrjeühingu kalmistu jaoks eraldati 10. juulil 1925, geodeet Aleksander Kivi koostatud plaan kinnitati linnavalitsuses 21. aprillil 1926. Kalmistu rajati 1927. aastal, sellele tehti betoonpostidega metallpiire. Peaväraval on taimemotiividega sepislehed, ülaosas on kiri: "Jumala auks ligimese kaitseks".

Mälestusmärk

Peaväravast algava tee lõpus, kalmistu kaguosas on mälestusmärk, mis rajati 1937. aastal endise puust risti asemele.

Vaata ka
Tuletõrjujate mälestusmärk Tallinna Tuletõrjeühingu kalmistul
Rahumäe kalmistu

Viited

Kirjandus
Karl Laane. "Tallinna kalmistud". Maalehe Raamat. Tallinn 2002. Lk 167-168
Jaan Vaarmann. "Rinnutsi leekidega. 200 aastat vabatahtlikku tuletõrjet Eestis". Valgus. Tallinn 1988. Lk 26

Välislingid
Tallinna Kalmistute arengusuunad aastani 2012. Tallinna Linnavolikogu 20. detsembri 2004. a määrus nr 59
Rohtunud kalmukünkad ja mälestussammas (foto hauasambast) // Blogi Ingrid & Others, 27. aprill 2007
Andy Hurley

Andrew John Hurley (sündinud 31. mail 1980 Milwaukees) on USA muusik, trummar. 

Kui ta oli viieaastane, suri ta isa ning tema ja õe Sarah ainsaks kasvatajaks jäi ema, kes on ametilt õde. Hurley elas juues ja pidutsedes, kuid tegi elus kannapöörde ning hakkas muuhulgas ka taimetoitlaseks. 

Hurley õppis Wisconsini ülikoolis antropoloogiat ja ajalugu. Kui ta kraadid ei ole täielikud, plaanib ta need kunagi siiski kätte saada.

Hurley oli koos Pete Wentziga ka Racetraitoris.

Andy loeb palju koomikseid ja plaanib ka ise mõne luua. Ta usub, et tsivilisatsioon kukub ühel päeval kokku. Ta on ka PETA suur toetaja ja on teinud sellele organisatsioonile reklaami.

Hurley on alustanud koos mõne sõbraga projekti "Fuck City".

Ameerika Ühendriikide trummarid
Sündinud 1980
Hamarkameratene

Hamarkameratene (HamKam) on Norra linna Hamari jalgpalliklubi.

Klubi mängis riigi kõrgliigas viimati hooajal 2008.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Norra jalgpalliklubid
Hamari vald
Lillestrøm SK

Lillestrøm Sportsklubb on Norra jalgpalliklubi, mis tegutseb Lillestrømis. See mängib Norra kõrgliigas Eliteserien.

Klubi loodi 2. aprillil 1917 kahe kohaliku klubi ühinemisel. Lillestrøm tuli esimest korda Norra meistriks hooajal 1958/59. Pärast seda on tulnud Norra meistriks veel neli korda, viimati 1989. aastal. Norra karikavõistlused on võidetud kuus korda, viimati 2017. aastal. Aastatel 1975–2019 mängis Lillestrøm Norra kõrgliigas 45 hooaega järjest, mis on Norra kõrgliiga rekord.

Klubi kodustaadion on Åråsen Stadion, mis mahutab 11 500 pealtvaatajat.

Lillestrømi suurim rivaal on Vålerenga.

Mängijad

Praegune koosseis 
Seisuga 18. juuni 2022

Eesti mängijad 
Joonas Tamm (16 liigamängu 2019. aastal)
Matvei Igonen (5 liigamängu 2018. aastal)

Saavutused 
Eliteserien:
Võitja (5): 1958–59, 1976, 1977, 1986, 1989
Teised kohad (8): 1959–60, 1978, 1983, 1985, 1988, 1994, 1996, 2001
Norra karikas:
Võitja (6): 1977, 1978, 1981, 1985, 2007, 2017
Teised kohad (7): 1953, 1955, 1958, 1980, 1986, 1992, 2005
UEFA Intertoto karikas:
Teine koht (1): 2006

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

Norra jalgpalliklubid
SK
Dietrich von Werthern (1468–1532)

Dietrich von Werthern (1468–1536) oli saksa humanist ja Saksa ordu kõrgmeistri Friedrich von Sachseni lähikondlane.

Werthern õppis mitmes Saksamaa ja Itaalia ülikoolis ning omandas laiapõhjalise humanitaarhariduse. Ta suhtles aktiivselt mitme Euroopa humanistiga ning oli Rotterdami Erasmuse lähedasemaid sõpru. Ta oli ka osav diplomaat ning nii Friedrichi kui ka tema venna, Saksi hertsogi Georgi nõunik. Aastatel 1503–1507 oli ta Preisimaal Friedrichi kantsler ning naasis koos temaga samal aastal Saksimaale. Pärast Friedrichi surma töötaski ta Georgi alluvuses. Werthern jäi kuni elu lõpuni truuks katoliiklusele ja oli seetõttu äärmiselt tugevalt vastu ka Preisimaa sekulariseerimisele Albrecht von Hohenzollerni poolt 1525. aastal.

Kirjandus
Kurt Forstreuter. Von Ordensstaat zu Fürstentum. Kitzingen/Main : Holzner, 1951. 

Saksamaa inimesed
Sündinud 1468
Surnud 1532
Oslo Lyn

Oslo Lyn on Norra jalgpalliklubi, mis hooajal 2009 mängis riigi kõrgliigas.

Klubi tegutseb Oslos.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Norra jalgpalliklubid
Lyn
Molde FK

Molde Fotballklubb on Norra linna Molde jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Eliteserien.

Klubi on asutatud 19. juunil 1911. Algselt kandis klubi nime International. Praeguse nime sai see 1915. aastal.

1974. aastal saavutas Molde Norra kõrgliigas klubi ajaloo seni parima tulemuse, kui saadi teine koht. Alates 1984. aastast ei ole Molde Norra kõrgliigas mänginud vaid kahel hooajal. 2011. aastal tuli Molde esimest korda Norra meistriks. Norra meistritiitel on võidetud veel ka aastatel 2012, 2014 ja 2019. Norra karikavõistlused on võidetud viis korda, esmakordselt 1994. aastal.

Hooajal 1999/00 sai Molde teiseks Norra klubiks, mis on osalenud UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril. Hooaegadel 2012/13, 2015/16 ja 2020/21 on Molde osalenud UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril. Euroopas Liigas on Molde parimaks tulemuseks 16 parima sekka jõudmine hooajal 2020/21.

Alates 1998. aastast on Molde kodustaadion olnud Aker Stadion, mis mahutab 11 249 pealtvaatajat.

Moldes on mänginud mitmed Norra koondislased ja Euroopa suurliigades mänginud mängijad, teiste seas Ole Gunnar Solskjær, kes oli aastatel 2011–2014 ja 2015–2018 ka Molde peatreener, Erling Haaland, Mohamed Elyounoussi, Kjetil Rekdal, Åge Hareide, kes oli hiljem Molde peatreener 1985–1991 ja 1993–1997, ning Jostein Flo.

Praegune koosseis 
Seisuga 10. veebruar 2022

Saavutused 
Eliteserien:
Meister (5): 2011, 2012, 2014, 2019, 2022
Teised kohad (10): 1974, 1987, 1995, 1998, 1999, 2002, 2009, 2017, 2018, 2020
Norra karikas:
Võitjad (5): 1994, 2005, 2013, 2014, 2021–22
Teised kohad (3): 1982, 1989, 2009

Rekordid 
 Enim mänge – Daniel Berg Hestad (666 mängu aastatel 1993–2016)
 Enim väravaid – Jan Fuglset (164 väravat)
 Enim väravaid ühes mängus – Jan Fuglset (kuus väravat 1976. aastal mängus Strømsgodseti vastu)
 Suurim võit Norra kõrgliigas – 8:0 Mossi vastu 1996. aastal
 Suurim kaotus Norra kõrgliigas – 0:8 Stabæki vastu 2006. aastal

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

Norra jalgpalliklubid
FK
Stabæk IF

Stabæk Fotball on Norra Bærumi valla jalgpalliklubi, mis aastal 2017 mängib riigi kõrgliigas.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Norra jalgpalliklubid
Bærumi vald
Gustav Beermann

Gustav Heinrich Beermann (7. mai (vkj)/ 29. mai 1832 Vaimõisa, Märjamaa kihelkond, Läänemaa – 17. jaanuar 1917) oli Põltsamaa kihelkonna kooliõpetaja ja kirikute ehitusmeister (Tallinna Kaarli kirik, Tartu Peetri kirik, Narva Peetri kirik). Juhtis ka mitme muu kiriku remonti.

Isiklikku
Ta oli tolleaegsete Vaimõisa mõisa omanike Wilckenite ristipoeg.

Ta oli abielus Caroline Julianaga (sündinud Jürgens) (5. aprill (vkj)/ 17. aprill 1835 Haapsalu – 1905), kellega sündisid lapsed: 
1. Emilie Rosalie Beermann (16. detsember 1860 Pilistvere – 12. jaanuar 1896), kooliõpetaja, EÜS-ile sinimustvalge lipu valmistaja, abielus Sürgavere mõisavalitseja Jaan Lillakuga; sai oma nime Vaimõisa mõisapreili ja isa ristiema Emilie von Wilckeni järgi
2. Christoph Wilhelm Beermann (1864–1939)
3. Carl Gustav Beermann (13. november 1866 Põltsamaa – 7. juuli 1882)
4. Elisabeth Maria Beermann (5. august 1886 Põltsamaa – 10. märts 1946 Göttingen)
5. Gustav Johannes Beermann, (2. august 1870 – 19. aprill 1945)
6. Caroline Aleksandra Beermann (18. november 1875 Põltsamaa – 1955 Göttingen), kooliõpetaja, laul: 1895, abikaasa oli sõjakooli matemaatika ja füüsika õppejõud kindralmajor Michael Irtel von Brendorff (–1921 Istanbul)
7. Johannes Immanuel Beermann (4. aprill 1878 Põltsamaa – 23. jaanuar 1958) 
8. Magdaleena Juliana Beermann (1881–1884)

Viited

Kirjandus
Heino Joosti. "Gustav Beermanni radadel". Põltsamaa 2001

Eesti arhitektid
Eesti õpetajad
Baltisakslased
Sündinud 1832
Surnud 1917
David Desrosiers

David Philippe Desrosiers (sündinud 29. augustil 1980) on Kanada muusik.

Davidi esimeseks tõeliseks bändiks oli Reset. Kui bändi Reset laulja (Pierre Bouvier) lahkus, sai koha endale David. Tal õnnestus seal püsida vaid kuus kuud, mille käigus ei lindistatud ühtegi lugu. Peagi liitus ta uue pundi, Simple Planiga. Simple Planis taustalaulja ja basskitarristina tuntust kogunud Desrosiers on aga alati unistanud trummari karjäärist. 

Bändi kaaslased on toonud Davidist välja järgmised faktid: temas on kõige enam sisemist lapsikust, tal on tohutult halb ajataju.

Vaata ka

Simple Plan

Välislingid

Simple Plani ametlik koduleht

 
Kanada muusikud
Sündinud 1980

hu:David Desrosiers