joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Daniel Risch

Daniel Risch (sündinud 5. märtsil 1978) on Liechtensteini poliitik (Isamaaline Liit).

Daniel Risch lõpetas Vaduzis gümnaasiumi 1998. Aastatel 1999–2003 õppis ta ärijuhtimist St. Galleni Ülikoolis, Zürichi Ülikoolis ja Müncheni ülikoolis. Ta lõpetas Zürichi Ülikooli litsentsiaadikraadiga majandusteaduse erialal. Seejärel omandas ta Freiburgi Ülikoolis doktorikraadi äriinformaatika erialal, samaaegselt töötades aastatel 2004–2007 Baselis asuvas Loode-Šveitsi Rakenduskõrgkoolis E-äri kompetentsikeskuses teaduri assistendi ja õppejõuna. Aastatel 2006–2007 oli ta külalislektor Austraalias Melbourne'i Ülikoolis. Alates 2007. aastast töötas Risch erinevatel juhtivatel ametikohtadel e-äri konsultatsioonifirmas Unic AG. Muuhulgas oli ta Unic Groupi müügijuht ja turundusjuht. 2015. aasta jaanuaris pöördus Daniel Risch Liechtensteini tagasi.Alates 2015. aastast kuni valitsusse minekuni 2017. aastal töötas ta aktsiaseltis Liechtensteinische Post turundusjuhina ning vastutas turunduse, müügi, IT ja e-äri eest.

30. märtsist 2017 kuni 25. märtsini 2021 oli ta Liechtensteini valitsusjuhi asetäitja (asepeaminister).

Alates 25. märtsist 2021 on ta Liechtensteini valitsusjuht.

Viited 

Liechtensteini peaministrid
Sündinud 1978
Niina Petrõkina

Niina Petrõkina (sündinud 14. augustil 2004) on Eesti iluuisutaja. 

Ta on 2021. aasta CS Warsaw Cupi hõbemedalist, 2021. aasta Austria CS Cupi ja 2021. aasta Zagrebi CS Golden Spini pronksmedalist ning 2022. aasta Eesti meister.

Varajane elu 
Petrõkina alustas uisutamist 2008. aastal, mil ta oli 4-aastane. 
Rahvusvaheliselt võistlemist alustas hooajal 2012–2013.  Rahvusvahelise juunioridebüüdi tegi ta Haabersti karikavõistlustel 2017. aasta oktoobris.

Haridus

Hooaeg 2018–19: Juunioride Grand Prix debüüt 
Petrõkina tegi juunioride GP debüüdi novembris Tšehhi JGP-l 2018, kus ta saavutas üheteistkümnenda koha. Ta võitis 2018. aasta Volvo Open Cupil ja 2018 Tallinn Trophy juunioride naiste arvestuses pronksmedali, enne kui saavutas 2019. aasta Eesti meistrivõistlustel neljanda koha.

Hooaeg 2019-2020 
Lätis võisteldes saavutas Petrõkina kuuenda ja Poolas kümnenda koha. Ta kaitses juunioride tiitlit 2019. aasta Tallinn Trophyl ja saavutas teise koha 2020. aasta Eesti meistrivõistlustel.

2020. aasta märtsis võistles Petrõkina oma esimestel juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta ei pääsenud vabakavasse ning sai 33. koha.

Hooaeg 2021–22: seenioride rahvusvaheline debüüt 
Petrõkina avas oma hooaja juunioride GP-l 2021. aasta Prantsusmaa JGP teisel osavõistlusel. Ta saavutas sellel üritusel seitsmenda koha ning 2021. aasta Austria JGP-l neljanda koha, mis on tema jaoks karjääri parim koht Junior Grand Prix’del.

Novembris tegi Petrõkina rahvusvahelise debüüdi oma esimesel Austria 2021. aasta CS Cupil, kus ta võitis pronksmedali Jaapani uisutaja Wakaba Higuchi ja Lõuna-Korea Park Yeon-jeongi järel. Ta edestas kodumaist valitsevat Eesti meistrit Eva-Lotta Kiibust ligi neljakümne punktiga.  2021. aasta CS Warsaw Cupil, võitis Petrõkina hõbemedali venelannast Maiia Khromykhi järel ja poolatari Ekaterina Kurakova ees. Detsembris võitis Petrõkina 2022. aasta Eesti meistrivõistlusted. Pärast rahvusliku tiitli võitmist võistles Petrõkina 2021. aasta Zagrebi CS Golden Spinil, kus ta saavutas pronksmedali.

Petrõkina pääses tänu rahvuslikele tulemustele 2022. aasta Euroopa meistrivõistlustele. Ta saavutas kaheksanda koha, alistades samal hooajal Kiibuse ka kolmandat korda, kuid vaatamata sellele ei pääsenud ta 2022. aasta taliolümpiamängudele Pekingis.

Sündinud 2004
Eesti iluuisutajad
Irfaan Ali

Mohamed Irfaan Ali (sündinud 25. aprillil 1980) on Guyana poliitik, alates 2. augustist 2020 riigi president.

Irfaan Ali omandas bakalaureusekraadi ärijuhtimise alal Sunderlandi Ülikoolis, magistrikraadi tööjõu planeerimise alal Anglia Ruskini Ülikoolis ning doktorikraadi linna- ja regionaalplaneerimise alal Lääne-India Ülikoolis.

Irafaan Ali oli Progressiivse Rahvapartei kandidaat 2020. aasta Guyana valmistel. Vastaskandidaadiks oli ametisolev president David Granger, kes oli Kodanike Rahvuskongressi kandidaat. Esialgsetel tulemustel kogus Kodanike Rahvuskongress 49,82% häältest ja Progressiivne Rahvapartei 48,26%. David Granger kuulutas ennast valimiste võitjaks. Opositsioon ja vaatlejad väitsid, et häälte lugemisel oli esinenud rikkumisi. Guyana Ülemkohtu otsusel loeti hääled uuesti üle. Ülelugemise tulemusel selgus, et Progressiivne Rahvapartei sai 50,69% häältest ja Kodanike Rahvuskongress 47,34%. Granger keeldus neid tulemusi tunnistamast ja süüdistas vastaspoolt pettuses.

Guyana Valimiskomisjon kuulutas Irfaan Ali valimiste võitjaks 2. augustil 2020.

Irfaan Ali asus Guyana presidendi ametisse 2. augustil 2020.

Viited 

Guyana presidendid
Sündinud 2020
Leonardo Meigas

Leonardo Meigas (sündinud 14. veebruaril 1952) on Eesti disainer. 

Meigas lõpetas 1970. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1975. aastal disainerina Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.

Meigas on oma loomingus keskendunud aja mõistetele ja aja tähendusele inimeksistentsis.

2021. aastal kujundas Meigas Tallinna Tehnikakõrgkooli tellimusel püsinäituse „Eesti ehituspaekivi“ ja lõi Eesti tuntuimale paekiviuurijale, geoloogiaprofessor Rein Einastole pühendatud mälestuspingi. Meigas kujundas Eesti ringdisaini näituse „Second Chance“ 2021. aasta Veneetsia disainibiennaalil ja selle uuendatud väljapaneku Tallinna Disainiööl.

2021. aasta mais oli Meigas üks peaesinejaid Rooma La Sapienza ülikooli korraldatud seminaril ettekandega "Connections of Time, Space and Light in the Designer's Toolbox", mis võttis kokku tema loometööd graafikast, keraamikasarjade ja tootedisaini, ruumikujunduse, mööbli, linnaruumi valgusinstallatsioonide ja tarbeesemeteni.

Meigase tool "Katarina" võitis 2020. aastal USAs konkursi „Sit Furniture Design Award 2020“ tugitoolide kategoorias. 

2011. aastal püstitas Meigas Tallinnas Vabaduse väljakule Maa kiirgusvälja visualiseeriva valgusinstallatsiooni, nn Hartmanni võre, mis on nime saanud maakera energiavälju uurinud Saksa arsti Ernst Hartmanni (1915–1992) järgi. „Hartmanni võre“ osales ka valgusfestivalidel Poolas, Inglismaal ja Lätis. 

2010. aastal valmis kaks aastat ette valmistatud Tallinna Linnamuuseumi tellimusel teoks saanud suurtükitorni Kiek in de Kök ja bastionikäikude kujundusprojekt "Ajarännak". Publiku suure tähelepanu pälvis bastionikäigus liikuv "Ajarong". 

Aastatuhandevahetusel presenteeris Meigas Tallinnas Vabaduse väljakul oma suurprojekti “AEG”, mida kandsid üle eri riikide meediakanalid.

Meigas on korraldanud isikunäitusi, näiteks "Ajavahe" 2019. aastal Rakvere Teatrikohvikus.

Leonardo Meigas on Eesti Disainerite Liidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige.

Isiklikku

Leonardo Meigase isa oli eesti arhitekt, ehitusjuht ja Eesti NSV riigitegelane Voldemar Meigas.

Viited

Eesti disainerid
Sündinud 1952
Kristjan Raude

Kristjan Raude on eesti ettevõtja, ingelinvestor, endine Eesti Äriinglite Assotsiatsiooni president ning Funderbeami ärijuht.

Välislingid
"Funderbeam grupi ärijuhiks saab ettevõtja ja investor Kristjan Raude" Delfi Ärileht, 08.09.2021
Kristjan Raude: "Arvamus | Ettevaatust! Ära tee mitte ühtegi idufirma investeeringut enne, kui oled seda lugenud" Delfi Ärileht, 17.11.2021

Eesti ettevõtjad
Sünniaeg puudub
Matheus Cunha

Matheus Santos Carneiro Cunha (sündinud 27. mail 1999 João Pessoas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Brasiilia jalgpallikoondises.

2017. aastal liitus ta Šveitsi kõrgliiga klubiga FC Sion ning lõi hooajal 2017–18 Šveitsi kõrgliigas kümme väravat.

2018. aasta juunis siirdus ta Saksamaa kõrgliiga klubisse RB Leipzig. Hooajal 2018–19 jäi tema arvele Saksamaa kõrgliigas kaks väravat, kuid UEFA Euroopa Liigas lõi ta samal hooajal kuus väravat.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Saksamaa kõrgliiga klubis Hertha BSC. 

2021. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Madrid Atléticoga.

2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli Cuhha Brasiilia võistkonnaga olümpiavõitjaks. Olümpiaturniiril lõi kolm väravat, sh finaalis Hispaania vastu.

Viited 

Brasiilia jalgpallurid
RB Leipzigi mängijad
Hertha BSC jalgpallurid
Madridi Atlético mängijad
Bundesliga mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1999
Mihkel Schiffer

Mihkel Schiffer, hiljem Mihkel Sihver (24. august 1873 Anija, Harju-Jaani kihelkond – 1. september 1933 Tallinn) oli eesti trükitööstur.

Elulugu 
1905. aastal avas Mihkel Schiffer Tallinnas trükikoja, kus sagedasti trükiti tsaarivalitsuse vastaseid trükiseid. Ühel ööl, kui trükikojas trükiti Peterburi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu üleskutset, piirati trükikoda sandarmivõimude poolt ümber ja revolvri ähvardusega taheti maha lasta masinameister Amberg. Sellepeale astus Mihkel Schiffer ohvitseri juurde ja teatas, et tema on trükikoja omanik ja vastutab trükikoja eest. See päästis küll masinameistri elu, kuid Schiffer pidi terve öö ja järgmise päeva redus olema. Kuid proklamatsioonide trükkimise eest võeti Mihkel Schiffer siiski kohtulikule vastutusele. Kohtus aga kaitsesid teda Peterburi kuulsamad advokaadid ja Schiffer mõisteti õigeks. Tolleaegne kuberner oli kohtusse ilmunud ja kogu protsessi ise pealt kuulanud. 

1910. aasta alguses, kui päevakorras oli uue ajalehe Tallinna Teataja asutamine, siis uue lehe ajakirjanike kooskäimise kohaks kujunes tema trükikoja kontoriruum Tallinnas, Rüütli 13. Mihkel Schiffer andis trükkimise ja ruumide näol ka lisaks muud ainelist abi. Näiteks andis toimetusele kasutada oma maja korteri. Viimasel aastakümnel tõmbus avalikust elust eemale ja elas vaikselt oma perekonna keskel.

Mihkel Schiffer on maetud Tallinna Siselinna kalmistu Vana-Kaarli kalmistule.

Viited 

Eesti trükindus
Eesti trükikojad
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1873
Surnud 1933
Türkistan

Türkistan (kasahhi Түркістан, ladina kirjaviisis Türkistan) on linn Kasahstanis, Türkistani oblasti halduskeskus. Asub Šõmkendist 160 km loodes, Taškendi raudtee ääres.

2019. aastal oli linnas 164 746 elanikku. Neist olid 69% kasahhid ja 28% usbekid. 1939. aastal olid 51% linna elanikest usbekid ja 27% kasahhid.

Linnas on puuvillavabrik, masinaehitusettevõtted, ravimitehas, toiduainetetööstuse ettevõtted ning tekstiili- ja õmblusvabrikud.

Linnas asub 1389–1405 ehitatud ja UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Hodža Ahmet Jasaui (Qoja Axmet YAsawï) mausoleum.

Kasahstani linnad
Julius-Johannes Taimre

Julius-Johannes Taimre VR I/3 (kuni 1936 Julius-Johannes Trausman(n); 29. jaanuar (vkj)/ 10. veebruar 1895 Kurna vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 20. jaanuar 1977) oli Eesti vabadusvõitleja. 

Õppis Kurna vallakoolis. Töötas Kurna mõisas sepasellina, siis Keilas lukksepana ja Tallinnas autoremondikojas.

Esimese maailmasõjas teenis aastatel 1917–1918 autoüksuses. Esimese Saksa okupatsiooni ajal oli Tallinna laevaühisuse autojuht, osales Kaitseliidu loomises.

Vabadussõja ajal võitles lahingutes punaste vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis ja Lätis. Osales vabatahtlikuna laiarööpmelise soomusrongi nr 1 ehitustöödel ning sõitis koos rongiga Viru rindele. Jaanuarist 1919 soomusauto Tasuja autojuht ja pealiku abi. Sai 22. jaanuaril 1919 Tõrva aleviku juures Viljandimaal haavata. Hiljem Soomusautode Kolonni 3. rühmas, detsembris 1919 sai vanemautojuhiks. 

Aprillis 1920 vabastati sõjaväeteenistusest. Peale Vabadussõda oli AS Tallinna Laevaühisuse autojuht.

Kolmanda Nõukogude okupatsiooni ajal oli autojuht vineeritehases Tallinnas.

Liikmesus
Vabaduse Risti Vendade Ühenduse (VRVÜ) Tallinna osakond

Tunnustus
1920, 14. detsember Vabadusristi I liigi 3. järk Kaitseliidu korraldamise ja organiseerimise töö eest Vabadussõja  ajal
1929, 29. mai Kotkaristi V klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti vabadusvõitlejad
Eesti soomusronglased
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1895
Surnud 1977
Žangaözen

Žangaözen (kasahhi omaladina Jañaözen) on linn Kasahstanis Manggõstau oblastis.

Asula rajati 1964. aastal ja kandis 1993. aastani nime Novõi Uzen. 1968 sai linnaõigused.

2021. aasta seisuga oli linnas 110 272 elanikku, neist 98,7% kasahhid ja 0,7% venelased.

Välislingid
Žangaözeni linnavalitsuse koduleht

Kasahstani linnad
Leiwakorwikenne

Leiwakorwikenne ehk õpetussed ja juttustamissed marahwa kassuks üllespantud oli (1847–1849 aastatel) Pärnus ilmuv ajaleht. 

Ajalehe eesmärgiks oli teha vastupropagandat levima hakanud vene õigeusule ja võitles talurahva mineku vastu apostlikku õigeusku.

Väljaandjateks ja toimetajateks olid Karuse pastor Friedrich Wilhelm Hasselblatt ja Pärnu Elisabeti koguduse pastor Ernst Wilhelm Schultz. Ilmus Saaremaa ja Eestimaa konsistooriumi toetusel. 

Kaksteist 24-leheküljelist (nr 11 oli 32 lk) vihikut trükiti Pärnus W. Born trükikojas. Kiriklike ja didaktiliste kirjatükkide (nt laste koolitarnisest) kõrval avaldas väljaanne ka mitmesuguseid teateid, eelkõige kummalistest loodusnähtustest ja elust kaugel väljamaal. Väljaannet levitati ka konvoluudina 1849 nr. 1–12. 12. väljaande lõpus on märgitud trükiarvuks 5000, järelikult võis ilmuda keskmise tiraaziga alla 450 eksemplari.

Viited 

Eesti endised ajalehed
Eestimaa kubermangu ajalehed
Šartröösroheline

Šartröösroheline ehk šartröösiroheline, ka šartröösikarva on üks rohelistest värvitoonidest, tugevalt kollaka varjundiga roheline värvus, mis vastab samanimelise joogi värvusele.

Šartröösroheline on aniisirohelisest rohelisem ja küllastatum, kuid absindirohelisest kollasema tooniga. Kasutatakse eelkõige moevaldkonnas.

Pildid

Variatsioonid 
Pantone värvitoon 14-0445 Bright Chartreuse on pehme tooniga kollakasroheline  .

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" peab šartröösikarva värvust (Chartreuse, Bright Chartreuse, Vivid Chartreuse) murtud, heledaks või keskmiseks rohekaskollaseks  ja erk-, särav-, murtud või keskmiseks kollaroheliseks . Šartrööskollast (Bright Chartreuse Yellow, Chartreuse Yellow) määratletakse erk-, särav-, murtud või heledaks rohekaskollaseks . Šartröösrohelist (Chartreuse Green) peab ta tumedaks rohekaskollaseks , erk-kollaroheliseks , särav-kollaroheliseks  ja murtud kollaroheliseks  .

Veebivärv Chartreuse on laimirohelisega sarnanev terav ereroheline  , Chartreuse Yellow on ere terav rohekaskollane  .

Viited 

Rohelised värvitoonid
Rohuroheline

Rohuroheline ehk rohukarva on erk küllastatud roheline värvitoon, rohu värvi roheline, inglise muru või golfimuru värvust meenutav värvitoon.

Kasutatakse eelkõige moes tekstiilide ja lõngade värvuse kirjeldamiseks, aga ka kunstitarvete värvuse kohta.

Pildid

Variatsioonid 
E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." loeb rohurohelise (grasgrün) kollase suunas kalduvate roheliste hulgas õunrohelise järel teiseks, heledaks ja vähe kollast sisaldavaks. Näitemineraaliks toob ta uraani sisaldavad mineraalid (Uranglimmer).

1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab rohurohelist (grass green) küpse keskmise rohelisena, mis on segatud smaragdrohelisest ja vähesest sidrunkollasest. Värvuse näideteks toob ta lisaks muruplatsi värvusele õiepõrnika Gnorimus nobilis värvuse, pirni rohelise koore ja uraani sisaldava mineraali torberniidi värvuse.

Loodusteadlastele ja linnuvaatlejatele määratud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." soovitab rohurohelist (Grass green) segada kaadmiumkollasest, kaadmiumoranžist ja Preisi sinisest (Antwep blue), selle värvus on küps keskmine soojatooniline roheline.

Pantone värvikaardi toon 15-6437 Grass Green on mahe puhas keskmine roheline  , toon 17-6219 Deep Grass Green on jahe väga kergelt hallika tooniga roheline   ja toon 18-5128 Blue Grass on sinakasroheline  .

RAL Classic värvikaardi toon 6010 Grasgrün on soojatooniline keskmine roheline  .

Viited 

Rohelised värvitoonid
FA Šiauliai

Šiaulių Futbolo Akademija (ka Šiaulių FA) on Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Šiauliais.

Ajalugu
Klubi loodi 2007.

Saavutused
Pirma lyga 
 Võitja (1): 2021
Leedu karikas 
 Võitja (0):

Statistika ja loendid

Mängijad

Praegune koosseis
Seisuga 23. juuli 2021.

  
   (laenul FK Riteriai)
  
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"
  
  
  
  
  
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"
  
  

  
  
  
  
  
  
  
  
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

Viited

Välislingid
siauliufa.lt
alyga.lt lehel

Šiauliai
Šiauliai
Karl I (Baden-Baden)

Karl I Badenist (1427 – 24. veebruar 1475, Pforzheim) oli Badeni markkrahv aastatel 1454–1475.

Karl oli Jakob I ja Lorraine'i Catherine'i vanem poeg. 1462. aastal osales ta Baieri sõjas (1459–63) Pfalzi kuurvürsti Friedrich I vastu. See sõda sai Karli jaoks läbi samal aastal lüüasaamise ja vangilangemisega Seckenheimi lahingus.

Abielu ja lapsed 

1. juulil 1447 abiellus Karl ertshertsog Ernst Raudse tütre Austria Katharinaga (1423 – 11. september 1493). Nad said kuus last:

 Katharina (15. jaanuar 1449 – enne 8. maid 1484)
 Cimburga (15. mai 1450 – 5. juuli 1501)
 Margaretha (1452–1495)
 Christoph (13. november 1453 – 19. aprill 1527)
 Albrecht (1456–1488)
 Friedrich (9. juuli 1458 – 24. september 1517)

Švaabimaa ajalugu
Sündinud 1427
Surnud 1475
Zdeněk Nekula

Zdeněk Nekula (sündinud 9. veebruaril 1970 Znojmos) on Tšehhi poliitik, ta on Kristlik-Demokraatlik Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei liige. Ta on 3. jaanuarist 2022 Tšehhi põllumajandusminister.

Ta sündis aastal 1970 Znojmos. Aastatel 1988–1992 õppis ta Brno Põllumajandusülikooli äri- ja majandusteaduskonnas opereerimist ja majandust.

3. jaanuarist 2022 on ta Tšehhi põllumajandusminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja on nelja lapse isa. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.

Tšehhi poliitikud
Põllumajandusministrid
Sündinud 1970
Paide Muusikakool

Paide Muusikakool on lastemuusikakool Paides aadressiga Tallinna tänav 8.

Kool loodi 1958. aastal, õppetööd alustati 3. novembril 50 õpilasega.

1990. aasta augustis koliti vana maja hoovile ehitatud juurdeehitisse, mis oli kubatuurilt ligi kolm korda suurem vanast majast.

Kooli esimeseks direktoriks oli Magda Laikre. 

2021/2022 õppeaastal õpib Paide Muusikakoolis 129 õpilast. Paide Muusikakoolis töötab 22 õpetajat.

Paide Muusikakoolis on praeguseks võimalik õppida järgmiseid erialasi: klaver, tšello, viiul, kitarr, flööt, klarnet, saksofon (alt, sopran, tenor), trompet, altsarv, tromboon, löökpill, akordion, pärimusmuusika (lõõts, kannel), laul.

Viited

Eesti muusikakoolid
Paide
FC Gintra

Futbolo klubas Gintra (ka FC Gintra) on Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Šiauliais. See on 1999. aastal loodud naiste jalgpalliklubi, mis osaleb naiste jalgpalli kõrgliigas ja on mitmekordne liigameister.

Saavutused
A lyga 
 Võitja (21): 1999, 2000, 2003, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013, 2014, 2015, 2016, 2017 2018, 2019, 2020, 2021, 2022
Leedu karikas 
 Võitja (0):

Statistika ja loendid

Mängijad

Praegune koosseis
Seisuga 18. juuli 2022. www.fcgintra.lt

  
  
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"
  
  
  
  
  
  
  
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"
  
  
  
  
  
  
  
  
|-----
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
|----- bgcolor="#DFEDFD"

Viited

Välislingid
fcgintra.lt
 Soccerway 
 UEFA lehel 

Gintra
Šiauliai
Kalle Jalkanen

Kalle Jalkanen (10. mai 1907 Suonenjoki – 5. september 1941 Kirjasalo) oli Soome murdmaasuusataja.

Jalkanen saavutas Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis toimunud 1936. aasta taliolümpiamängudel rahvuskangelase tuntuse, kui tõi 10. veebruaril toimunud 4×10 km teatevõistluses oma viimase vahetusega Soome olümpiavõitjaks. Viimasesse vahetusse minnes oli Jalkanen norrakast Bjarne Iversenist maas üks minut ja 23 sekundit. Kui 10 kilomeetrist oli sõidetud pool sai Jalkanen juba Iverseni kätte. Ühel laskumisel Jalkanen sülitas ja samal ajal kukkusid ka tema kunsthambad lumme. Ta suundus neid üles võtma ja norrakas pääses uuesti juhtima. Pool kilomeetrit enne finišit sai ta Iverseni uuesti kätte ja võitis lõpuks kuue sekundiga. Jalkaneni etapiaeg (39.14) oli võistluses kõige kiirem. 12. veebruaril toimunud 18 kilomeetri individuaaldistantsil Jalkanenil nii hästi ei läinud, kui lõpetas alles 18. kohaga ja kaotas võitjale ligi viie minutiga.

1937. aasta maailmameistrivõistlustel Prantsusmaal Chamonix's sõitis 4×10 km teatevõistluses Jalkanen taas viimast vahetust, kuid seekord kaotati Norra võistkonnale ligi minutiga ja tuli leppida hõbemedaliga. 18 km individuaaldistantsil võitis Jalkanen norralase Lars Bergendahli järel hõbemedali. 50 km distantsil oli Jalkanen neljas ja kaotas pronksmedali võitnud itaallasele Vincenzo Demetzile vaid kuue sekundiga.

Kodustel 1938. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis Jalkanen 18 km distantsil pronksmedali ja tuli 50 km distantsil maailmameistriks (võiduaeg 4:06.09), edestades hõbemedali võitnud kaasmaalast Alvar Rantalahtit enam kui nelja ja poole minutiga. Teatevõistluses Jalkanen ei osalenud, sest see toimus vaid päev pärast 50 km võistlust.

1939. aasta maailmameistrivõistlustel Poolas Zakopanes jäi Jalkanen 18 km distantsil neljandaks. Ta võttis osa 1941. aasta veebruaris Itaalias Cortina d’Ampezzos toimunud mitteametlikest maailmameistrivõistlusest, kus tema parimaks kohaks jäi 50 km distantsil saadud seitsmes koht.

Kuigi Jalkanen tuli olümpiavõitjaks ja maailmameistriks ei tulnud ta karjääri jooksul kordagi Soome meistriks.

Jalkanen hukkus 1941. aasta septembris jätkusõjas Ingerimaal, kui astus miini otsa.

Jalkanen oli abielus ja kahe tütre isa, kellest viimane sündis pärast tema surma.

Viited

Välislingid 
 "Voiko tarina olla edes totta? Sankarihiihtäjän oli pakko kääntyä takaisin hakemaan hampaitaan kesken olympiaviestin ankkuriosuuden". iltalehti.fi. 08.09.2021

Soome murdmaasuusatajad
Sündinud 1907
Surnud 1941
Kalidou Koulibaly

Kalidou Koulibaly (sündinud 20. juunil 1991 Saint-Dié-des-Vosges'is) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Chelsea ja Senegali jalgpallikoondises.

Ta sündis Prantsusmaal Senegali päritolu vanemate perekonnas.

Hooajal 2010–11 debüteeris ta Prantsusmaa esiliigaklubis FC Metz. Aastatel 2012–2014 mängis ta Belgia kõrgliigaklubis Genk.

Aastatel 2014–2022 mängis ta Itaalia kõrgliigaklubis Napoli. Hooaegadel 2015–16, 2016–17, 2017–18 ja 2018–19 valiti Koulibaly Itaalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2018–19 valiti ta lisaks Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks.

2022. aasta juulis siirdus Koulibaly umbes 33 miljoni naelsterlingi eest Londoni Chelseasse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu.

Aastatel 2011–2012 mängis Koulibaly Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondises, kellega osales 2011. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel, kus saavutati neljas koht. Senegali jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 5. septembril 2015 mängus Namiibia vastu. Ta on kuulunud Senegali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2017., 2019. ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel, kus saavutati teine koht, valiti Koulibaly turniiri sümboolsesse koosseisu. 2022. aastal tuli ta Senegali koondisega Aafrika meistriks.

Saavutused 
Genk
Belgia karikas: 2012–13
Napoli
Coppa Italia: 2019–20
Supercoppa Italiana: 2014
Senegal
Aafrika rahvaste karikavõistlused: Võitja: 2022; Teine koht 2019

Viited

Välislingid 

Senegali jalgpallurid
FC Metzi mängijad
KRC Genki jalgpallurid
SSC Napoli mängijad
Chelsea FC mängijad
Serie A mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1991
Pape Gueye

Pape Alassane Gueye (sündinud 24. jaanuaril 1999 Montreuil's) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Marseille Olympique ja Senegali jalgpallikoondises.

Gueye alustas klubikarjääri Le Havre'is, debüteerides Prantsusmaa esiliigas 2017. aasta mais.

2020. aastal oli ta lähedal liitumisele Inglismaa klubi Watfordiga, kuid sõlmis sama aasta juulis nelja-aastase lepingu Marseille Olympique'iga.

2017. aastal mängis Gueye Prantsusmaa kuni 18- ja kuni 19-aastaste koondistes. Senegali jalgpallikoondises debüteeris ta 14. novembril 2021 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Kongo vastu. Ta kuulub Senegali koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited 

Senegali jalgpallurid
Le Havre AC mängijad
Marseille Olympique'i jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1999
Kadi Metsla

Sündinud 6.oktoobril 1989 Tartus, 2009. aastal lõpetas Jõgeva gümnaasiumi. On õppinud Tartu Ülikoolis ajalugu ja usuteadust.
 Kati osa Ilmar Raagi filmis Klass (2007), samuti seriaalis Elu pärast (2010), 2. ja 6. episood.
Sametpuravik

Sametpuravik (Xerocomus) on puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond.

Eestis kasvab 3 liiki sametpuravikke, kõik söödavad.

Eesti liigid
Xerocomus fennicus – soome sametpuravik
Xerocomus lanatus – võrk-sametpuravik 
Xerocomus subtomentosus – rohekas sametpuravik

Ülejäänud 3 samuti söödavat liiki on liigutatud teistesse seeneperekondadesse.

Hortiboletus rubellus – karmiin-sametpuravik
Imleria badia – pruun sametpuravik
Xerocomellus chrysenteron – punajalg-sametpuravik

Üks endine selle perekonna liik, mida on ka leitud Eestist, on kantud teise seeneperekonda:

Pseudoboletus parasiticus

Viited
 Sametpuravik andmebaasis eElurikkus 

Puravikulised
Kanarbikulilla

Kanarbikulilla või kanarbikuroosa on punaka või tumeroosa poole kalduv violetne värvitoon, mis sarnaneb kanarbiku õite värvusega.

Värvinimetust kasutatakse tekstiilide ja lõngade värvuse kirjeldamiseks.

Pildid

Variatsioonid 
RAL Classic värvikaardi toon 4003 Erikaviolett on lillakasroosa  .

Pantone värvitoon 14-4110 Heather on kahvatu lillakassinine  , 14-3911 Purple Heather on sellest lillakam, meenutades gris de lin'i  , toon 17-1608 Heather Rose on punakaslilla  .

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" määratleb kanarbikulillat (Purple Heather) keskmise purpurlillana (Moderate purple)  , kanarbikuvärvi (Heather) hallika purpurlillana  , hallika punakaslillana  või hallika lillakaspunasena  .

Viited 

Lillad värvitoonid
Roosad värvitoonid
Ivi Tafel

Ivi Tafel (6. september 1947, sündinud Maasikamäe) on eesti nahakunstnik, Eesti Nahakunstnike Liidu liige.

Lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi, praeguse Eesti Kunstiakadeemia nahakunsti osakonna eriala ja õpetas pikaaegselt nahkehistööd Tallinna Kanutiaia noortemajas. On osalenud mitmetel käsitöölaatadel.

Looming 
Ivi Tafeli loomingut iseloomustavad erksavärvilised ja rõõmsad kompositsioonid. Sekka leidub ka talle omase huumoriga rikastatud muheda kiiksuga disaine. Ta on oma loomingus keskendunud valadvalt igapäevaseselt kasutatavatele tarbeesemetele nagu prillitoosid, võtmehoidjad, erinevas mõõdus käekotid ja mitmesugused meened. Enamasti on tegu ainueksemplaridega, harvem satub sekka ka eritellimusel kordustöid

Valik näitusi 
 1987 – nahakunstinäitus (koos Ene Voore ja Tiiu Vijariga), Draakoni galerii
 2017 – Eesti nahakunst 100 (Eesti Vabariigi 100. juubelil auks), Minigalerii

Välislingid 
 Kunstiaken
 Käsitöömess 2016
 Avatud Ateljee Võrus
 Eesti Nahakunstnike Liit
 Katariina Gild Tallinnas
 Ivi Tafel sotsiaalmeedias
Christoph I (Baden-Baden)

Christoph I (13. november 1453 – 19. aprill 1527) oli Badeni markkrahv aastatel 1475–1515.

Elu 

Christoph oli markkrahv Karl I ja Austria Katharina vanem poeg.

Ta sai oma isa poolt Pfalzile ja selle liitlastele kaotatud territooriumid tagasi. Christoph manööverdas neid territooriume ühendatuna oma poja ja järglase Philipp I alluvusse, kuid Prantsusmaa Louis XII nurjas tema jõupingutused. 1479. aastal viidi Badeni markkrahvkonna keskus Hohenbadeni linnusest Baden-Badeni uude lossi (Neues Schloss), mille ta oli ehitanud. 

1489. aastal sai Christoph Švaabi Liidu liikmeks. See oli osa tema jõupingutustest rahumeelseks kooseksisteerimiseks oma naabritega (eriti Württembergi ning Weili ja Strasbourgi linnadega). Selle Edela-Saksamaa pakti kaitsel edendas Christoph oma valitsemisala sisemist arengut.

Christophi 1495. aasta viinamarjakasvatusseadus oli suur samm Badenis toodetud veini kvaliteedi parandamisel. Tema naine Ottilie oli kuulsast veinimeistrite perekonnast Kraichgaus, Katzenelnbogeni krahvidest.

Aastaks 1503 vastutas Christoph kõigi Badeni maade ühendamise eest, kui Baden-Sausenbergi liin hääbus. 1515. aastal, enne oma surma, jaotas ta markkrahvkonna oma poegade Philippi, Bernhardi ja Ernsti vahel. Kuid Philipp tema järglasena suri lastetuna ning tema osa läks tema vendadele Bernhardile ja Ernstile. Seega asutas Bernhard niinimetatud Baden-Badeni "Bernhardiini liini" ja Ernst asutas Baden-Durlachi "Ernestiini liini".

Abielu ja lapsed 

Christoph abiellus 30. jaanuaril 1469 Katzenelnbogeni krahvi Philipp I lapselapse Ottilie von Katzenelnbogeniga (u. 1451 – 15. august 1517). Nad said järgmised lapsed:

 Ottilie (6. juuni 1470 – 1490), Pforzheimi abtiss
 Jakob (6. juuni 1471 – 27. aprill 1511, Köln), Trieri peapiiskop
 Maria (2. juuli 1473 – 9. jaanuar 1519), Lichtenthali kloostri abtiss
 Bernhard III (7. aprill 1474 – 29. juuni 1536)
 Karl (21. juuni 1476 – 7. oktoober 1510), Strasbourgi ja Trieri kanoonik
 Christoph (21. juuli 1477 – 29. märts 1508), Strasbourgi ja Trieri kanoonik
 Philipp (10. detsember 1478 – 17. september 1533), Baden-Sponheimi markkrahv
 Rudolf (16. juuni 1481 – 23. september 1532), Mainzi, Kölni, Strasbourgi ja Augsburgi kanoonik
 Ernst (7. oktoober 1482 – 6. veebruar 1553), Baden-Durlachi markkrahv
 Wolfgang (10. mai 1484 – 24. juuni 1522)
 Sibylle (26. aprill 1485 – 10. juuli 1518)
 Rosine (5. märts 1487 – 29. oktoober 1554)
 Johann (dsuri 19. juunil 1490)
 Beatrix (22. jaanuar 1492 – 4. aprill 1535)
 Georg (1. juuli 1493 – 16. november 1493)

Švaabimaa ajalugu
Surnud 1453
Surnud 1527
Martin Ponsiluoma

Martin Ponsiluoma (sündinud 8. septembril 1995 Östersundis) on Rootsi laskesuusataja. 

2021. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel tuli ta 10 km sprindis maailmameistriks. 4 × 7,5 km teatesõidus sai ta Rootsi meeskonna koosseisus hõbemedali ja segateatesõidus pronksmedali.

Tema isa Jyrki Ponsiluoma on endine Rootsi murdmaasuusataja.

Välislingid 
 Martin Ponsiluoma tulemused IBU kodulehel

Rootsi laskesuusatajad
Sündinud 1995
Tanel Visnap

Tanel Visnap (sündinud 23. septembril 1992) on eesti kergejõustiklane, kurtide maailmameister 100 m ja 200 m jooksus (2021) ja kurtide olümpiavõitja kaugushüppes (2022).

Tema treener on Raimond Luts.

2019. aastal Tallinnas toimunud kurtide kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel võitis Tanel Visnap pronksmedali kaugushüppes ja seitsmevõistluses.

2021. aastal Poolas Lublinis toimunud kurtide maailmameistrivõistlustel võitis Tanel Visnap kaks kuldmedalit ja ühe pronksi. 100 m jooksu võitis ta ajaga 10,54 ning 200 m jooksu ajaga 21,46, mis on uued kurtide maailmameistrivõistluste rekordid. Lisaks võitis ta kaugushüppes pronksmedali tulemusega 7.00.

2022. aastal osales ta XXIV kurtide suveolümpiamängudel Brasiilias Caxias do Sulis, kus võitis meeste kaugushüppes kuldmedali isikliku rekordiga 7.43. Visnapi tulemus oli kurtide olümpiamängude kõigi aegade teine resultaat – temast kaugemale (7.63) on hüpanud vaid Dean Barton-Smith Uus-Meremaalt (1989. aastal Christchurchis).

Tunnustus 
 2021 Eesti Paraolümpiakomitee aasta parim meessportlane

Viited 

Eesti invasportlased
Sündinud 1992
Saksamaa jäähokikoondis

Saksamaa meeste rahvuslik jäähokikoondis on koondisetreeneri koostatud valik Saksamaa mängijatest, mis esindab Saksamaa jäähokiföderatsiooni (DEB) rahvusvahelisel tasandil, näiteks IIHF jäähoki maailmameistrivõistlustel või taliolümpiamängudel, aga ka muudel turniiridel, nagu näiteks B-kategooria jäähoki MM.  Saksamaa osales esmakordselt rahvusvahelises konkurentsis 1911. aasta jäähoki Euroopa meistrivõistlustel. Kui Saksamaa pärast Teist maailmasõda lõhestati, eksisteeris kuni 1990. aastani eraldi Ida-Saksamaa jäähokikoondis. 1991. aastaks liideti Ida-Saksamaa meeskonnad ja mängijad Saksamaa Jäähokiföderatsiooniks (Deutscher Eishockey-Bund).

Saksamaa meeskond on IIHF-i maailma edetabelis pärast 2021. aasta MM-i 5. kohal. 2018. aasta taliolümpiamängudel võitis meeskond  hõbemedali ja valiti Saksamaa spordiajakirjanike poolt aasta meeskonnaks.

Tulemused

Olümpiamängudel

Maailmameistrivõistlustel

Välislingid 

 Saksamaa Jäähokiföderatsiooni koduleht
 Saksamaa koondis IIHF-i kodulehel

Jäähokikoondised
Saksamaa sport
Tõnu Taremaa

Tõnu Taremaa (sündinud 24. mail 1959 Tallinnas) on eesti luterlik vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna Muusikakeskkooli ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal. Aastatel 1992–2007 õppis ta Usuteaduse Instituudis.

Ta ordineeriti diakoniks 11. augustil 1991 ja õpetajaks 9. märtsil 2007.

Taremaa on teeninud EELK Ilumäe, Kunda ja Viru-Nigula, Pärnu-Jakobi, Tori ja Sindi kogudust. 

Aastast 2017 Pärnu praostkonna praost.

Alates 1. aprillist 2018 on ta EELK Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja.
 
Tõnu ja Signe Taremaal on kolm last ja üks lapselaps.

Pärnu-Jakobi koguduse vaimulikud
Pärnu Eliisabeti koguduse vaimulikud
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Sündinud 1959
Wisła maasäär

Wisła maasäär on Visla (Kaliningradi) lahte Läänemerest eraldav edela-kirde suunaline luiteline maasäär; pikkus 60 km, laius 0,6-s,8 km, luidete kõrgus kuni 45 m. Balti mere põhjaosa läbib 1510 tormimurrutuse tagajärjel tekkinud vain, mille kaudu kulgeb Kaliningradi laevaliiklus. Maasääre lõunaosas, vastu Poola piiri asub Venemaa läänepoolseim punkt.

Viited

Maasääred
Õõspuravik

Õõspuravik (Boletinus) on puravikulaadsete seltsi tatikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond.

Õõspuraviku perekonda kuulub üks seeneliik, mida on leitud ka Eestist:

Boletinus asiaticus – aasia õõspuravik

Teine endine selle perekonna liik kanti tatikute perekonda:

Suillus cavipes (endine lehise-õõspuravik)

Välislingid 
 Õõspuravik andmebaasis eElurikkus 

Tatikulised
Samuel Kalu

Samuel Kalu (sündinud 26. augustil 1997 Abas) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Watford ja Nigeeria jalgpallikoondises.

Aastatel 2016–2017 mängis ta Slovakkia kõrgliiga klubis AS Trenčín ja 2017–2018 Belgia kõrgliiga klubis Gent. 2018. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Bordeaux' Girondins.

2022. aasta jaanuaris sõlmis Kalu kolme ja poole aasta pikkuse lepingu Watfordiga.

Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Kalu 8. septembril 2018 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Seišellide vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi sama aasta 13. oktoobril mängus Liibüa vastu.  2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel saavutas ta Nigeeria koondisega kolmanda koha.

Viited 

Nigeeria jalgpallurid
Bordeaux' Girondinsi jalgpallurid
Watford FC jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1997
Relax FM

Relax FM on Eesti raadiojaam, mis alustas tegevust 17. novembril 2019.

Sagedused
 Tallinn 88,3 MHz
 Tartu 103,0 MHz
 Pärnu 96,4 MHz
 Kuressaare 92,6 MHz
 Narva 94,8 MHz

Välislingid 
 Koduleht

Eesti raadiojaamad
Soomuspuravik (perekond)

Soomuspuravik (Strobilomyces) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond.

Soomuspuraviku perekonda kuulub üks seeneliik, mida on üks kord (1961) leitud ka Eestist: soomuspuravik (Strobilomyces strobilaceus). See on ka perekonna tüüpliik ja ainus üldtuntud soomuspuraviku perekonna esindaja Euroopas. Kokku kuulub perekonda umbes 40 liiki, mis esinevad soojema kliimaga aladel. Mitmed soomuspuravikud on levinud Hiinas ja mujal Ida-Aasias, lisaks esinevad mõned liigid veel Põhja-Ameerikas, Austraalias ja Aafrikas.

Välislingid 
 Soomuspuravik andmebaasis eElurikkus 

puravikulised
Kim Min-jae

Kim Min-jae (sündinud 15. novembril 1996 Tongyeongis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Napoli ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.

Lõuna-Korea kõrgliigas debüteeris ta 2017. aastal Jeonbuk Hyundai Motorsi meeskonnas. Aastatel 2017 ja 2018 tuli ta klubiga Lõuna-Korea meistriks. 2017. aastal valiti Kim Lõuna-Korea kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks ning 2017. ja 2018. aastal liiga sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2019–2021 mängis ta Hiina kõrgliigaklubis Beijing Guoan.

2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Türgi kõrgliigaklubiga Fenerbahçe.

2022. aasta juulis siirdus Kim umbes 18 miljoni euro eest Napoli. Ta Chelseasse siirdunud senise Napoli keskkaitsja Kalidou Koulibaly asemele. 2022. aasta septembris valiti Kim Itaalia kõrgliiga kuu parimaks mängijaks.

2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Kim Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris ta 5. septembril 2017 MM-i valikmängus Usbekistani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2019. aasta Aasia meistrivõistluste teises alagrupimängus 11. jaanuaril Kõrgõzstani vastu. Lõuna-Korea langes välja veerandfinaalis, kuid Kim valiti turniiri sümboolsesse koosseisu. 2019. aasta detsembris võitis ta Lõuna-Korea koondisega esikoha Ida-Aasia meistrivõistlustel.

Viited 

Lõuna-Korea jalgpallurid
Fenerbahçe SK jalgpallurid
SSC Napoli mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1996
Sapipuravik (perekond)

Sapipuravik (Tylopilus) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond.

Sapipuraviku perekonda kuulub üks seeneliik, mida leidub laialt Eestis: Tylopilus felleus – sapipuravik.

2015. aasta seisuga arvati perekonda kokku kuuluvat 111 seeneliiki.

Välislingid 
 Sapipuravik andmebaasis eElurikkus 

Puravikulised
Hwang Ui-jo

Hwang Ui-jo (korea keeles 황의조; sündinud 28. jaanuaril 1992 Seongnamis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründajana Kreeka kõrgliigaklubis Olympiakós ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.

Aastatel 2013–2017 mängis ta Lõuna-Korea klubis Seongnam FC ja 2017–2019 Jaapani kõrgliiga klubis Gamba Osaka. 2018. aastal lõi ta Jaapani kõrgliigas 16 väravat ja valiti liigahooaja sümboolsesse koosseisu.

2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Bordeaux' Girondins. Esimese värava lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 25. augustil 2019 mängus Dijon' vastu. Kuigi Gamba Osakas ja Lõuna-Korea koondises oli Hwang mänginud ründajana, pani Bordeaux' peatreener Paulo Sousa ta mängima äärel. Debüüthooajal lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas kuus väravat ja hooajal 2020–21, kui klubi uus peatreener Jean-Louis Gasset hakkas teda kasutama ründaja positsioonil, 12 väravat.

2022. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Nottingham Forest, kuid ta saadeti seejärel kohe laenule Olympiakósi.

Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris Hwang 3. septembril 2015 MM-i valikmängus Laose vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 13. oktoobril sõprusmängus Jamaica vastu. 2019. aasta Aasia meistrivõistluste alagrupiturniiril lõi ta värava Filipiinide ja Hiina vastu. 2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Hwang Lõuna-Korea võistkonnaga kuldmedali. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tegi ta viimases alagrupimängus Hondruase vastu kübaratriki ja lõi värava ka veerandfinaalis Mehhiko vastu, kuid Mehhikole kaotati tulemusega 3:6 ja langeti välja.

Hwang valiti Lõuna-Korea aasta jalgpalluriks 2018.

Viited 

Lõuna-Korea jalgpallurid
Bordeaux' Girondinsi jalgpallurid
PAE Olympiakósi jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1992
Tahmpuravik (perekond)

Tahmpuravik (Porphyrellus) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond.

Endine tahmpuravik (Porphyrellus porphyrosporus) on liigutatud perekonda sapipuravik nimega Tylopilus porphyrosporus. Ka paljud teised liigid on tahmpuraviku alt sinna liigutatud.

Liike 
Porphyrellus formosus
Porphyrellus niger
Porphyrellus nigropurpureus

Välislingid 
 Tahmpuravik andmebaasis eElurikkus 

Puravikulised
Pipartatik (perekond)

Pipartatik (Chalciporus) on puravikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.

Perekonna eraldas 1908. aastal prantsuse mükoloog Frédéric Bataille, kuigi seda ei tunnustatud mitu aastakümmet ja klassifitseeriti sageli tatiku perekonna (Suillus) osaks või seostati seda perekonnaga Pulveroboletus. Saksa mükoloog Rolf Singer määras selle uuesti eraldi perekonnaks 1973. aastal ning ta eraldas tatiku perekonnast liigid erinevate pigmentide alusel.

Perekonna teaduslik nimetus Chalciporus tuleneb vanakreekakeelsest sõnast khalkos, mis tähendab 'vaske'. Perekonna nimetus tähendab tõlkes 'vasksed torukesed'.

Pipartatiku perekond moodustas koos perekonnaga Buchwaldoboletus rühma, mis on varane haru puravikuliste sugukonnas. Paljud sellesse rühma kuuluvad liigid on ilmselt parasiitsed. Hiina mükoloogid Wu ja Yang lõid sellele klaadile eraldi alamsugukonna Chalciporoideae.

Perekonna tüüpliik on pipartatik (Chalciporus piperatus), mis on laialt levinud, samuti leidub seda Eestis.

Pipartatikutel on harilikult väike, 7–10 cm pikk viljakeha. Kübar on 2–6 cm lai. Kübarale kinnituvad torukesed on tumeoranžist roosakaspunased. Viljaliha on kollakasvalge, punase kumaga ning ei muuda murdumisel värvi.

Välislingid 
 Pipartatik andmebaasis eElurikkus 

Puravikulised
Räpina loomemaja

Räpina loomemaja on asutus Räpinas aadressil Pargi 31.

Loomemaja tegutseb endises tall-tõllakuuri hoones, millest on esimesed kirjalikud andmed 1877. aastal koostatud mõisahoonete nimestikus ja mis on nähtav oma praegusel asukohal R. G. Hermsoni Räpina mõisakaardil 1882–1883. Varasemate inventuuride aegu olid abihooned valdavalt puidust ja hävisid, seega on tõenäoline, et kivist hoonekehand tekkiski siinsesse mõisaansamblisse orienteeruvalt 1870. aastatel, mil mõisat valitses Sieversite perekond ja kelle edukat tegevust soodustas ka üldine majanduslik tõus kogu riigis.

See hoone on kahekorruseline ristülikukujulise põhiplaaniga ning poolkelpkatusega ehitus, mis on hea näide 19. sajandi tüüpilise ruumijaotusega ja arhitektuurse vormiga lihtsast mõisa abihoonest. Tähelepanuväärsed on küljefassaadide postidel arkaadid (mis ei ole päris sümmeetrilised), kusjuures peafassaadi keskosasse jäeti kolm kaarava, mille taga oli avatud varjualune. Teadaolevalt toimus keskosast ka loomasööda sissevedu. Heinad tõsteti katusealusesse ja seejuures olid abiks erinev laetalade kõrgus – keskosas madalam, talliosades (hoone otstes) kõrgem.

Hoonet on ümber ehitatud 1950.–1960. aastatel. Selle käigus suurendati katuse kaldenurka umbes 30 kraadilt praegusele 46 kraadile. 1960. aastail tekkisid katuse pinda väikesed vintskapid. Hoone oli sel ajal kasutuses Aianduskooli remonditöökojana ja õppeklassina. Teadaolevalt asus sel perioodil ka hoones majahoidja korter ja kasvatati hoone ühes osas isegi loomi – sigu ja lehma. Katusealustes ruumides ehitati 1970. aastal välja köök ja koolisöökla, samuti kaminasaal pidulike peoõhtute tarvis. Vastavalt ruumide otstarbele ehitati kinni põhikorruse kaaristud, mis praegu näevad välja väga kaootilised.

1990. aastate alguses hoone aktiivset kasutust ei leidnud, mõningast väikest äritegevust (kauplus) toimus siin 1990. aastate lõpus. 2000. aastail on hoone kasutusest väljas, vahetades mõnel korral omanikke. 2010. aastal sai hoone omanikuks Räpina Vallavalitsus, samal aastal alustati loomemaja projekteerimist. Hoone ehitus kestis maist kuni 19. detsembrini 2012. Loomemaja avati pidulikult 2013. aasta mais.

Räpina loomemaja juhataja on Leo Kütt.

Huvitegevus 
Huviringid töötavad sügisest kevadeni.
 Kokandus – enamasti õpilastele
 Käsitöö – nii täiskasvanutele kui ka gümnasistidele
 Kunstiring – üks 1.–5. klassi õpilastele, teine 6.–9. klassi õpilastele
 Lauluring – üks 3–4-aastastele, teine 5–7-aastastele
 Laste käsitööring – 1.–5. klassi õpilastele
 Keraamika – 1.–3. klassi, 4.–5. klassi, 6.–9. klassi õpilastele, mõnel aastal ka gümnasistidele ja täiskasvanutele
 Kokanduskursused – täiskasvanud

Viited 

Räpina
Vahelikulised

Vahelikulised (Paxillaceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni. See on aastast 1951 sünonüümne sugukond lepapuravikulistega (Gyrodontaceae).

Eesti liikidega perekondi 
Eestis elab järgmistesse perekondadesse kuuluvaid vahelikulisi:
Gyrodon – lepapuravik
Paxillus – vahelik

 
Puravikulaadsed
Bernhard III (Baden-Baden)

Bernhard III (7. oktoober 1474 – 29. juuni 1536) päris 1515. aastal osa oma isa Badeni markkrahvkonnast.

Tema kaks venda Ernst ja Philipp pärisid teised osad; pärast Philippi surma pärisid tema ja Ernst kumbki poole Philippi osast. See tekitas kaks valitsejaliini:

 "Bernhardiini liin" (katoliiklik) valitses Baden-Badenis
 "Ernestiini liin" (protestantlik) valitses Baden-Durlachis

Bernhardiini liin hääbus 1771. aastal, võimaldades Ernestiini liini markkrahvil Karl Friedrichil Badeni markkrahvkonna taasühendada.

Bernhard kasvas üles keiser Maximilian I õukonnas ja läks koos oma sõbra, Maximiliani poja Philippiga Hispaaniasse. Philipp määrati 1504. aastal Hispaania kuningaks.

Markkrahv Bernhard kaldus oma hilisematel eluaastatel protestantismi poole ja tutvustas ülemises markkrahvkonnas reformatsiooni.

Abielu ja lapsed 

Bernhard III abiellus 1535. aastal, kaks aastat enne oma surma, Ligny krahvi Charles I tütre, Brienne'i ja Ligny krahvinna Franziska von Luxemburgiga (suri 17. juunil 1566). Nad said kaks poega; noorem, Christoph, sündis pärast Bernhardi surma:

 Philibert (22. jaanuar 1536 - 3. oktoober 1569)
 Christoph (26. veebruar 1537 - 2. august 1575)

Bernhardil oli aga arvukalt abieluväliseid lapsi, kellest on teada kuus poega (Bernhard, Philipp, Johann, Georg, Caspar ja Melchior). 1532. aastal kuulutas keiser Karl V seaduslikeks vürstideks Georgi, Caspari ja Melchiori ning hiljem ka Bernhardi and Philippi. Neil poegadel ei olnud õigust pärida, kuid nad said pärast isa surma elatist.

Vaata ka 

 Baden
 Badeni valitsejate loend

Švaabimaa ajalugu
Sündinud 1474
Surnud 1536
Liimikulised

Liimikulised (Gomphidiaceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Erinevalt teistest puravikulaadsetest on liimikulistel torukeste asemel eoslehekesed.

Eesti liikidega perekondi 
Eestis elab järgmistesse perekondadesse kuuluvaid liimikulisi:

Chroogomphus – männiliimik
Gomphidius – liimik

 
Puravikulaadsed
825 Fifth Avenue

825 Fifth Avenue on 23-korruseline art déco stiilis kõrghoone New Yorgis Upper East Side'is. See paikneb tänavate East 63rd Street ja East 64th Street vahel puiestee Fifth Avenue ääres Central Parki vahetus läheduses. Ehitises asuvad peamiselt luksulikud korterid.

Hoone püstitati aastail 1926–1927. Algselt oli seal 77 korterit, aga hiljem mõned pinnad liideti ja korterite arv kahanes 64 peale.

Luksuslike korteritega kõrghoone rajamist vedas Charles V. Paterno (1878–1946), kes oli ka The Colosseum, The Paterno ja Castle Village arendaja.

Välislingid

Upper East Side'i pilvelõhkujad
The Paterno

The Paterno on 13-korruseline tagasihoidlikus beaux-arts stiilis kõrghoone New Yorgis Upper West Side'is. See paikneb tänavate West 116th Street ja Riverside Drive nurgal, Riverside Parki vahetus läheduses. Charles V. Paterno arendatud ehitises asuvad korterid.

Vaata ka
The Colosseum

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
The Colosseum

The Colosseum on 12-korruseline beaux-arts stiilis kõrghoone New Yorgis Upper West Side'is. See paikneb tänavate West 116th Street ja Riverside Drive nurgal, Riverside Parki vahetus läheduses. Charles V. Paterno arendatud ehitises asuvad korterid.

Vaata ka
The Paterno

Välislingid

Upper West Side'i pilvelõhkujad
Juurepähklilised

Juurepähklilised (Rhizopogonaceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Sugukonda kuulub üks perekond:
Rhizopogon – juurepähkel

 
Puravikulaadsed
Murukeralised

Murukeralised (Sclerodermataceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Murukeralised on laialt levinud nii parasvöötmes kui ka troopikas.

Süstemaatika 
Sugukonda kuulub kuus perekonda.
Calostoma
Chlorogaster
Favillea
Horakiella
Pisolithus – hernesseen
Scleroderma – murukera

 
Puravikulaadsed
Parkimistool

Parkimistool on mööbliese, millega tähistatakse (tavaliselt talvel) auto parkimiskohta. Kuigi juriidiliselt sellist parkimiskoha reserveerimist ei aktsepteerita, püütakse kohta selliselt tähistada, kuna tähistaja on selle ala lumest puhastamisega vaeva näinud ning soovib samasse kohta hiljem uuesti parkida, mitte uut kohta puhastama hakata. Koha tähistamiseks kasutatakse ka muid vahendeid, näiteks kaste.

Komme on levinud tiheasustusega piirkondades, eriti kortermajade juures, kus parkimiskohti napib. Parkimistooli kasutatakse peamiselt lumerohkel talvel, mil lund ei jõuta piisaval määral ära koristada, tekivad suured hanged, mis omakorda parkimisvõimalusi vähendavad.

Vaata ka 

 lumekoristus
 parkimine

Viited 

Liiklus
Mööbliesemed