joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uru noorteteater

Uru noorteteater (ka U.N.T.) on teater Tartus. Uru noorteteater tegutseb Tiigi 76A.

Ajalugu
Uru noorteteater alustas tegevust sügisel 2007. Sisseastumiskatsed toimusid 8. septembril, kus viieliikmeline žürii valis välja 10 näitlejat vanuses 15-23 eluaastat. Uru noorteteater lõpetas oma esimese hooaja 8. juunil 2008 Athena keskuses. Varem on Urus tegutsenud vaid näitering.
12.08.2008 asutas Uru Noorteteater samanimelise Mittetulundusühingu (MTÜ Uru Noorteteater)

10.10.2009 ja 12.10.2009 toimusid klubi Rock'n'Roll Heavenis katsed, mille käigus võeti vastu 8 uut näitlejat. Alates 2009/2010 hooajast tegutseb Uru Noorteteater endise Tartu rokiklubi Rock'n'Roll Hell ruumides aadressil Tiigi 76a

Meeskond

Juhendajad
Aapo Reitsak (teatrijuht)
Liivi Varul
Ilmar Laanes

Näitlejad
Koosseis 2007/2008
Kaire Olesk
Kristjan Lüüs
Tiiu Triin Tigas
Ilmar Laanes
Sander Stroom
Liina Pappa
Triin Lepland
Kaidi Helleng
Aapo Reitsak

Koosseis 2008/2009
Kaire Olesk
Kristjan Lüüs
Ilmar Laanes
Kai Kont
Markus Järve
Eliisa Seedre

Koosseis 2009/2010
Kristjan Lüüs
Ilmar Laanes
Sander Stroom
Kalle Valge
Mari Anton
Maret Ubaleht
Annika Jurs
Elis Nikolai

MTÜ juhatus
Aapo Reitsak
Liivi Varul
Kaire Olesk
Oliver Sepp

Esinemised
30. märts 2008 osales Uru noorteteater Athena keskuses Tartu Kooliteatrite Festivalil "Näitemängude päevad" etendustega "Kõik ei ole alati nii, nagu on" ja "Surnumatja". Vabariiklikule Kooliteatrite Festivalile pääses edasi tükk "Kõik ei ole alati nii, nagu on", kus Liina Pappa pälvis parima naisosatäitja preemia, Sander Stroom preemia mõnusa rollilahenduse eest ning terve trupp improvisatsioonipreemia.
13. aprillil 2008 osales Uru noorteteater Vabariiklikul Kooliteatrite Festivalil "Kooliteater 2008" etendusega "Kõik ei ole alati nii, nagu on", kus Kaire Olesk tunnistati näitlejapreemia vääriliseks.
18. mail 2008 etendas Uru noorteteater Karlova päevadel etendused "Kõik ei ole alati nii, nagu on" ja "Ausus"
8. juunil 2008 toimus Athena keskuses Uru noorteteatri hooaja lõpetamine, kus esitati lühinäidendid "Ausus", "Ma ei ole hull", "Kõik ei ole alati nii, nagu on", "Tölpa ja Möhk aardejahil" ning üks improvisatsioon, mille teema valiti loosi abil publiku pakkumiste hulgast. Selleks osutus "Prussakate ralli".

Välislingid
Uru noorteteatri ametlik koduleht
Uru noorteteater Youtube'is

Tartu teatrid
Eesti harrastusteatrid
Eastbourne

Eastbourne on linn Inglismaal Ida-Sussexi krahvkonnas La Manche'i ääres.

Eastbourne'ist sai 19. sajandil tuntud kuurortlinn. 

Linnal on raudteeühendus Londoniga.

Eastbourne'ist on pärit Suurbritannia endine peaminister Theresa May. Eastbourne'is on elanud ja tegutsenud arst-sarimõrvar John Bodkin Adams ning okultist Aleister Crowley.

Välislingid 

http://www.eastbourne.gov.uk/

Suurbritannia linnad
Ida-Sussex
Tõnu Saar

Tõnu Saar (6. august 1944 Kuremaa – 12. juuli 2022) oli eesti näitleja.

Nooruses harrastas ta sporti ning tuli keskmaajooksus kaks korda Eesti koolinoorte meistriks. 1963–1968 töötas fotograafina. 

Aastal 1968 astus ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi (TRK) lavakunstikateedrisse, kus õppis Voldemar Panso juhendataval kursusel ja lõpetas 1972. aastal TRK lavakunstikateedri V lennu.

Aastatel 1972–1980 töötas ta näitlejana Eesti Riiklikus Noorsooteatris.

1970–1984 oli ta TRK lavakunstikateedri lavakõneõppejõud. 

1980–1998 töötas ta Eesti Draamateatris (aastast 1996 trupijuhina).

Looming
Tema osatäitmiste seas on professor Peeter Pipar Eesti Televisiooni 1985. aasta lastelavastuses "Pailapsiin" ja vanaisa Eesti Televisiooni 1990. aasta telelavastuses "Pätu".

Ta on mänginud tosinkonnas filmis. Tallinnfilmi 1979. aastal valminud ulmefilmis "Navigaator Pirx" mängis ta kosmonaut Kurt Weberit.

Viited

Välislingid
In memoriam Tõnu Saar
Haud Tallinna Vana-Kaarli kalmistul

Eesti näitlejad
Eesti filminäitlejad
Eesti teatripedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1944
Surnud 2022
Viljandi komtuur

Viljandi komtuur (saksa keeles Komtur von Fellin) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Viljandi komtuurkonda.

Viljandi komtuur oli üks Liivi ordu olulisemaid käsknikke, tema võimukeskuseks oli võimsaim ordulinnus. Komtuurid kuulusid tavaliselt kõrgemasse ordunõukokku ja tihti said Viljandi komtuuri ametis olnud meestest ka Liivi ordu maameistrid.

Esimene teadaolev Viljandi komtuur astus ametisse 1234. aastal, seega veel Mõõgavendade ordu ajal. Esimene Liivi ordu komtuur on teada 1248. aastast. Viimane komtuur Gotthard Kettler sai 1559. aastal ordumeistriks. Seejärel komtuuri koht kaotati, sest komtuurkond läks endisele ordumeistrile Wilhelm Fürstenbergile, kes oli aga samuti varem Viljandi komtuur olnud. 

Viljandi komtuur korraldas nii komtuurkonna kui ka Viljandi linna kaitset ning oli ka kõrgeim kohtumõistja ja valitsusvõimu rakendaja.

13.–14. sajandist on teada ka Viljandi foogte, kes kohati valitsesid samaaegselt komtuuridega.

Viljandi komtuurile allus neli ordumõisa. Linnuse juurde tekkis mõis ilmselt juba 13. sajandil. 1414. aastal mainitakse Tarvastu ametimõisat. Laiuse mõis allutati Viljandile 1480. aastal. 1559. aastal on allikais teateid Vastemõisa ordumõisa kohta.

Viljandi komtuurid
1234 Rikolf (Mõõgavendade ordu)
1248 Ludolf
1252–1255 Dietrich
1265 L.
umbes 1281 Wilhelm von Nindorf
1291 Heinrich
1298 Godevert
1305 Gerhard von Jork
1316 Johann
1330 Hermann Nese
1338 Reiner Mom
1341–1343 Goswin von Herike
1345–1347 Johann von Wieden
1348–1349 Rudolf Torck
1366–1374 Arnold von Herike
umbes 1392 Bruno von Hochstaden
1396–1401 Konrad von Vietinghoff
1401–1404 Frank Spee
1405 Engelbrecht von Pentling
1408–1413 Dietrich Torck
1413–1415 Siegfried Lander von Spanheim
1415–1432 Goswin von Pulheim
1432–1433/1434 Goswin von Velmede
1435 Werner von Nesselrode
1435–1441 Thomas Hungersdorp genannt Grevesmolen
1442–1456 Peter Wesseler
1458–1470 Bernhard von der Heide
1471/1472–1480 Dietrich von der Dorneburg
1480–1510 Wennemar von Dellwig
1512–1518 Wolter von Plettenberg noorem
1518–1535 Rupert de Grave
1535–1549 Johann von der Recke
1551–1554 Heinrich von Thülen
1554–1557 Wilhelm Fürstenberg
1558–1559 Gotthard Kettler
1559–1560 Wilhelm Fürstenberg, komtuurkonna valitseja
Filipp Golikov

Filipp Ivanovitš Golikov (vene Филипп Иванович Голиков; 16. (vkj) 29. juuli 1900 – 29. juuli 1980) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (Nõukogude Liidu marssal).

Filipp Golikov teenis Töölis-Talupoegade Punaarmees 1918. aastast, lõpetas sõjaagitaatorite kursused Peterburis 1919. aastal, juhtivkoosseisu täienduskoolituskursused 1929. aastal, sõjakooli (eksternina) 1931. aastal, Mihhail Frunze nimelise TTPA Sõjaväeakadeemia (1933. aastal, kaugõppes). Teenis erinevate sõjaväeosade juhina. 

Juulist 1940 oli ta Punaarmee Kindralstaabi ülema Kirill Meretskovi asetäitja ja Töölis-Talupoegade Punaarmee Kindralstaabi Luurevalitsuse ülem. 

Teise maailmasõja ajal oli Filipp Golikov Nõukogude Sõjalise Missiooni (luurealased kontaktid) esindaja Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides ja alates oktoobrist 1941 rindeväeosade juhatajana: 10. armee juhataja Läänerindel, osaledes 1941. aastal Moskva kaitselahingutes; 1942. aastal 4. löögiarmee juhataja Kalinini rindel ning Brjanski ja Voroneži rinde juhataja.

1942. aasta augustis määrati ta 1. Kaadriväearmee juhatajaks, Kagu- ja Stalingradi rindel, kus osales Stalingradi lahingus. Oli Stalingradi rinde juhataja asetäitja ja Looderinde juhataja. 

16. oktoobrist 1942 oli Golikov lühikest aega Punaarmee Kindralstaabi Luure Peavalitsuse (GRU) ülem, kuid määrati oktoobris uuesti tegevarmeesse Voroneži rinde juhatajaks.

Alates 1944. aasta oktoobrist oli ta NSVL RKN-i volitatu NSV Liidu kodanike Saksamaalt ja Saksamaa poolt okupeeritud riikidest repatrieerimise asjus. Repatrieerimine seisnes pärast Oktoobrirevolutsiooni ja Teise maailmasõja ajal NSV Liidust lahkunud ning Saksa okupatsioonivõimude poolt sunniviisiliselt tööle toimetatute "kodumaale" meelitamises ja hilisemas filterlaagritesse paigutamises ning sageli represseerimises "kodumaa reetmise" – Saksamaa kasuks töötamise ja Saksa võimudega tehtud koostöö eest.

1961. aastal sai Golikov Nõukogude Liidu marssali auastme.

Filipp Golikov suri 1980. aastal ning on maetud Moskva Novodevitšje kalmistule.

Auastmed

Viited 

Luurajad
Nõukogude Liidu marssalid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1980
Merja linnamägi

Merja linnamägi asub Järva maakonnas Järva vallas Merja külas Linnamäe talu maal.

Kirjeldus
Linnamägi on lamedanõlvaline 7–8 m kõrgune küngas, mille 30 m pikkune ja 10 m laiune keskosa tõuseb 1–1,5 m kõrguse astanguna ülejäänud künkast kõrgemale. Selgemad jäljed kaitseehitiste olemasolust puuduvad. Kuna linnamägi on maastikuliselt eristatav ning sealt on avastatud arheoloogiline kultuurikiht, on Merja linnamägi tunnistatud arheoloogiamälestiseks.

Rahvapärimus
Rahvapärimus linnamäe kohta on puudulik. 1929. aastal kogutud pärimuse järgi olevat sealt liivakaevamistel leitud terve inimese luukere lamavas olekus, kuid ilma igasuguste eheteta. Samuti olevat kaevamisel leitud kimp suuri vanu võtmeid. Ühtede informantide ütluse järgi olnud seal vanasti kirik, teiste arvamiste kohaselt olnud aga mäe otsas vanasti linn, mis suurte sõdade ajal ära lõhutud.

16. oktoobril 2010 avati Merja linnamäel 12 m kõrgune vaatetorn, mis oli samas paigas omataoline. Esimene, triangulatsioonitorn, püstitati linnamäele iseseisvuse ajal esimese ja teise maailmasõja vahel. Teise, 18 m kõrguse torni püstitasid 1950. aastatel nõukogude sõjaväelased.

Vaata ka
 Eesti linnuste loend

Viited

Välislingid

Eesti muinaslinnused
Järva vald
Järva maakonna kultuurimälestised
Karl Suure auhind

Karl Suure auhind (Karlspreis; ametlikult Internationaler Karlspreis zu Aachen; algse nimega Internationaler Karlspreis der Stadt Aachen) on üks Euroopa mainekamaid auhindu, mille asutas 1950. aastal Karl Suure kodulinn Aachen. Auhind antakse isikule või organisatsioonile, kes on silma paistnud oma tegevusega kirjanduse, teaduse, majanduse või poliitika vallas ning edendanud seeläbi Euroopa ühtsuse ideed ja toonud kasu inimkonnale.

Karl Suure auhinna laureaadid
 1950 – Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi
 1951 – Hendrik Brugmans
 1952 – Alcide de Gasperi
 1953 – Jean Monnet
 1954 – Konrad Adenauer
 1956 – Winston Churchill
 1957 – Paul Henri Spaak
 1958 – Robert Schuman
 1959 – George Marshall
 1960 – Joseph Bech
 1961 – Walter Hallstein
 1963 – Edward Heath
 1964 – Antonio Segni
 1966 – Jens Otto Krag
 1967 – Joseph Luns
 1969 – Euroopa Komisjon
 1970 – François Seydoux de Clausonne
 1972 – Roy Jenkins
 1973 – Salvador de Madariaga
 1976 – Leo Tindemans
 1977 – Walter Scheel
 1978 – Konstantínos Karamanlís
 1979 – Emilio Colombo
 1981 – Simone Veil
 1982 – Juan Carlos I
 1984 – Karl Carstens
 1986 – Luksemburgi rahvas
 1987 – Henry Kissinger
 1988 – François Mitterrand ja Helmut Kohl
 1989 – vend Roger
 1990 – Gyula Horn
 1991 – Václav Havel
 1992 – Jacques Delors
 1993 – Felipe González
 1994 – Gro Harlem Brundtland
 1995 – Franz Vranitzky
 1996 – Madalmaade kuninganna Beatrix
 1997 – Roman Herzog
 1998 – Bronisław Geremek
 1999 – Tony Blair
 2000 – Bill Clinton
 2001 – György Konrád
 2002 – Euro    
 2003 – Valéry Giscard d'Estaing
 2004 – Pat Cox
 2004 – Erakorraline auhind: Johannes Paulus II
 2005 – Carlo Azeglio Ciampi
 2006 – Jean-Claude Juncker
 2007 – Javier Solana
 2008 – Angela Merkel
 2009 – Andrea Riccardi
 2010 – Donald Tusk
 2011 – Jean-Claude Trichet
 2012 – Wolfgang Schäuble
 2013 – Dalia Grybauskaitė
 2014 – Herman Van Rompuy
 2015 – Martin Schulz
 2016 – Franciscus
 2017 – Timothy Garton Ash
 2018 – Emmanuel Macron
 2019 – António Guterres
 2020 – Klaus Iohannis

Välislingid

 Karlspreis (saksa keeles)
 International Charlemagne Prize of the city of Aachen (inglise keeles)

Auhinnad
August Gustavson

August Gustavson VR II/3 (19. detsember 1894 Mahu küla, Kunda-Malla vald, Virumaa – 26. detsember 1941 Ussollag, Permi oblast) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Vabadussõjas osales ta mereväelasena, sai II liigi 3. järgu Vabadusristi. Oli hiljem Tallinna Merekooli õppejõud (1940–1941 direktor), mitme merendusorganisatsiooni juht ning merendusalaste ajakirjade toimetaja, Eesti Entsüklopeedia merendusterminoloogia kujundaja ja paljude merendusõpikute autor. Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid ta 1941. aasta suvel. 

August Gustavson oli Meremeestekodu juhatuse esimees ja Lisapalga Kassa nõukogu liige.

Tema poeg oli Heino Gustavson.

Välislingid 
 

Miinitraaleri Meeme meeskonnaliikmed
V Riigikogu liikmed
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1894
Surnud 1941
Tallinna linnavolikogu liikmed
Jaan Kurvits

Jaan Kurvits VR II/3 (25. oktoober 1893 Koiola vald, Võrumaa – 8. mai 1942 Ussollag, Sverdlovski oblast) oli Eesti (kolonel) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik).

Aastatel 1919–1920 teenis 1. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest leitnandist alamkapteniks, vanusega 28. juuni 1919.

1923–1926 õppis Kõrgemas Sõjakoolis
1935–1939 Ratsarügemendi ülem
1939–1940 2. Diviisi staabiülem

1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 182. Eesti Laskurdiviisi staabiülem (polkovniku auastmes). 

Hukati nõukogude vangilaagris.

Tunnustused 
 1920 Vabadusristi II liigi 3. järk
 1936 Kotkaristi III klassi teenetemärk

1. Jalaväerügemendi koosseis
Eesti ratsaväeosade ülemad
2. Diviis
22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse koosseis
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1893
Surnud 1942
Rudolf Linnuste

Rudolf Linnuste (kuni 1935. aastani Rudolf Borgmann (Porkman), 12. mai 1888 Altja, Palmse vald, Virumaa – 21. oktoober 1947 Stockholm) oli Venemaa ja Eesti sõjaväelane (mereväekapten).

Ta on lõpetanud Käsmu 2-klassilise ja Paldiski 3-klassilise merekooli. Mobiliseeriti detsembris 1915 Vene mereväkke, kus omandas 1916. aasta maiks mereväe ohvitseri kutse. 

Eesti sõjaväkke astus mitšmani auastmes märtsis 1919. Samal aastal ülendati ta mereväeleitnandiks ja vanemleitnandiks. Vabadussõja ajal teenis sõjalaevadel Lembit, Lennuk ja Vambola. Juulist 1921 kuni märtsini 1928 viibis ta Inglismaal kutsehariduse täiendamisel. Kaptenmajoriks sai ta 1923, kaptenleitnandiks 1925 ja mereväekapteniks 1930. aastal.

1925. aastast Eesti merejõudude Läänemere laevastiku divisjoni ülem (1. aprill 1925–1929), merejõudude Merelaevastiku divisjoni ülem (30. november 1929–1938).

Tunnustused
1935 Kotkaristi III klassi teenetemärk
Soome Valge Roosi Ordu I klassi teeneterist
Polonia Restituta Ordu III klassi aumärk

Isiklikku
Tema poeg on 1925. aastal sündinud Vahur Linnuste.

Välislingid
Eesti ohvitserid 1918-1940

Merejõudude Staabi koosseis
Miiniristleja Vambola meeskonnaliikmed
Läänemere Laevastiku Divisjon
Merelaevastiku Divisjon
Eesti mereväekaptenid
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõja veteranid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Rootsi kalmistutele maetud
Sündinud 1888
Surnud 1947
Eduard Metstak

Eduard Metstak (18. veebruar 1896 Uusküla, Harjumaa – 24. aprill 1942 Sverdlovsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Õppis Kõrgemas Sõjakoolis ja lõpetas juhtimise ja staabiteenistuse ala III lennu (1924–1927).

Pioneerpataljonist läks leitnant Eduard Metstak 1927. aastal kindralstaabi (Kaitsejõudude peastaabi) teenistusse (allikas:Pipatüli pk nr 164 29.08.1927, ERA 636.1.87, l. 167). 

Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas Nõmmel. Hukati.

Tunnustused
1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk 1936

Sõjavägede Staabi koosseis
Pioneerpataljoni koosseis
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surnud 1942
Alfred Pontak

Alfred Pontak VR II/3 (30. detsember 1899 Svirsk, Kiievi kubermang – 4. juuli 1941 Tallinn) oli eesti sõjaväelane (kaptenmajor). Ta oli esimese Eesti allveelaeva "Kalev" komandör.

Arreteeriti 23. juunil 1941 ja seejärel hukati. Andmeid ja fotosid temast on vähe säilinud. Tema õde, kes imekombel naasis Siberist, tunnistas, et KGB käis lähedaste kodudes väga tihti puistamas ning kui oleks leitud Alfredi fotod, dokumendid, isiklikke tarbeesemed, oleks järgnenud väga pikk vanglakaristus.

Välislingid
 Alfred Pontaki foto
 "Kapten Alfred Pontaki traagiline saatus" – Õhtulehe veebiväljaanne, 14. juuni 1997
http://mereviki.vta.ee/mediawiki/index.php/Alfred_Pontak
http://meremuuseum.ee/blog/augusti-museaal-kapten-alfred-pontaki-portsigar/

Miiniristleja Lennuk meeskonnaliikmed
Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1899
Surnud 1941
Ferdinand Schmiedehelm

Ferdinand Adolf Schmiedehelm (19. august 1899 Paldiski – 10. mai 1942 Ussollag, Permi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor).

Oli 1936–1940 allveelaeva Lembit komandör.

Arreteeriti NKVD poolt 1. juulil 1941. Hukati nõukogude vangilaagris.

Välislingid
Ohvitseride andmebaas

Allveelaeva Lembit meeskonnaliikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1899
Surnud 1942
Ants Sudemäe

Ants Sudemäe (kuni 1935 Hans Jaakson, 30. september 1894 Pangu talu, Vana-Tänassilma vald, Viljandimaa – 14. detsember 1941 Kirovi oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Hans Jaakson sündis 1894. aastal Viljandimaal Vana-Tänassilma vallas Pangu talus, osales Venemaa keisririigi armeega Esimeses maailmasõjas jalaväeohvitserina.

1918. aastal alanud Eesti Vabadussõjas oli Hans Jaakson tegev Tallinna Kaitseliidus, 1918. aasta detsembrist asus teenistusse Laiarööpmelisel soomusrongil nr. 1, 1919. aasta jaanuaris viidi üle Laiarööpmelise soomusrongi nr. 4 ülemaks, kellena teenis kuni 1919. aasta augustini.

1919. aasta augustis viidi üle Soomusrongide Diviisi Tagavarapataljoni rooduülemaks, kus teenis kuni 1920. aasta jaanuarini.

Pärast Vabadussõja lõppu teenis Hans Jaakson 1921. aasta juulini Eesti Rahvaväes.

Sõjaväeteenistusest lahkumise järel tegeles talupidamisega, aastatel 1930–1940 oli Viljandimaal Tänassilma vallavanem. 1935. aastal eestistas Hans Jaakson nime Ants Sudemäeks.

Ants Sudemäe vahistati NKVD poolt 29. aprillil 1941 ja hukati NSV Liidus Kirovi vanglas 14. detsembril 1941.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu
Geni

Eesti soomusrongiväeosade ülemad
Karutapja ordeni kavalerid
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Eesti vallavanemad
Vabadussõja-aegsed sõjaväeosade ülemad
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1894
Surnud 1941
Artur Tenno

Artur Tenno VR I/3 (21. juuli 1894 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 11. aprill 1963 Tori) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Korp! Sakala vilistlane. 

1935–1940 5. Suurtükiväegrupi ülem Viljandis.

Tunnustus
Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 1939

Välislingid
korp! Sakala liikmeks olnud Vabaduse Risti kavalere
Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu

5. Suurtükiväegrupi ülemad
3. Suurtükiväegrupi koosseis
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Korporatsioon Sakala liikmed
Sündinud 1894
Surnud 1963
Rudolf Vaharo

Rudolf Vaharo VR I/3 (endine nimi Rudolf Freudenstein, 17. aprill 1897 Hageri vald, Harjumaa – 28. mai 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Osales Vabadussõjas. 

Kodanliku õhukaitse ja tuletõrje juhataja (ühtlasi Eesti Tuletõrje Korpuse pealik) alates 1. veebruarist 1937. 

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas. Surmaotsus, lasti maha.

Kirjandus 
 Loomisel 20 uut motoriseeritud tuletõrjeüksust. Uus Eesti, 12. mai 1938, nr. 130, lk. 4.

Välislingid 
 
 Ohvitseride andmekogu

Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde poliitikud
1. Jalaväerügemendi koosseis
Sõjavägede Staabi koosseis
Eesti majaomanikud
Eesti tuletõrjujad
Eesti kodanliku õhukaitse ametiisikud
Korporatsioon Ugala liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1897
Surnud 1942
Evald Mikson

Evald Mikson (islandipäraselt Eðvald Hinriksson; 29. juuni / 12. juuli 1910 Tartu – 27. detsember 1993 Reykjavík, Island) oli Eesti jalgpallur. Ta oli hiljem ka Eesti Poliitilise Politsei ja Eesti Julgeolekupolitsei ametnik, keda Simon Wiesenthali keskus on süüdistanud sõjakuritegudes Teise maailmasõja ajal.

Sportlasena
Mikson oli jalgpalli väravavaht. Ta mängis Eesti rahvuskoondises aastatel 1934–1938 seitse korda. Ta oli 1937. aastal ka Eesti meister jäähokis.

Karjäär politseis
Evald Mikson alustas teenistust Eesti Vabariigi Poliitilises Politseis aastal 1936.

Pärast juunipööret 1940. aastal varjas ta ennast Nõukogude okupatsioonivõimu ja NKVD repressioonide eest.

1941. aastal Suvesõjas võitles ta metsavendade salga juhina. 

Pärast Saksa okupatsiooni algust juulis 1941 liitus ta Eesti Omavalitsusele allunud poliitilise politsei ja hilisema Eesti Julgeolekupolitseiga, mille koosseisus osales Saksamaa vastaste ja ebasobivate isikute (juutide) kohtuvälistel represseerimistel (vahistamine, vara konfiskeerimine, koonduslaagrisse saatmine ning hukkamisotsuste koostamine). 

Samuti osales ta ÜK(b)P KK poolt okupeeritud Eestisse põrandaalust tööd juhtima jäetud ning 3. septembril 1941 vahistatud EK(b)P KK esimese sekretäri Karl Säre esimestel ülekuulamistel. 

1942. aastal Evald Mikson vahistati ning viibis eeluurimise all 22 kuud Tallinna keskvanglas. Vahistamise põhjustena on toodud:
 Karl Säre ülekuulamisel avanesid Evald Miksonile saladused, mille valdamine ei olnud Hitleri režiimi teenistuses olevale eestlasest ametnikule lubatud (naiivne ja romantiline versioon);
 kohtuväliste represseerimiste käigus äravõetud materiaalsete väärtuste omastamine (Eesti NSV aegne versioon). 

Pärast Martin Sandbergeri väljavahetamist SS-Sturmbannführer Bernhard Baatziga Evald Mikson vabastati ning edasine koostöö jätkus Oberkommando der Wehrmacht (OKW) admirali Wilhelm Canarise juhitavas Saksa sõjaväeluure- ja vastuluureorganisatsioonis Abwehr ja nende alluvuses teeniva eestlasest leitnandi Ernst Proostiga.

1944. aastal põgenes ta Eestist Rootsi. Järgnes meremeheelu, kuni laev 1946. aastal Islandi rannas madalikule jooksis. Mikson jäi elama Islandile. Seal sai temast tuntud spordijuht, kes pani aluse Islandi jalgpallile. Ta omandas Islandi kodakondsuse, abiellus islandlannaga ja pälvis kohalike elanike tunnustuse tuntud saunaomaniku ja massöörina.

Isiklikku
Evald Miksoni pojad Johannes ja Atli Eðvaldsson olid Islandi koondise jalgpallurid, ka tema pojatütar Sif Atladóttir (Atli tütar) ja pojapoeg Emil Atlasson (Atli poeg) on jalgpallurid.

Vaata ka
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Kirjandus 
"Tants vanakuradi vanaemaga". Luup 8 (39)/ 1997
"Välismaalane Eestis". Eesti Päevaleht, 3. aprill 1999
"Sajakäelise mehe saaga". Eesti Elu, 23. juuli 2004
"Evald Miksoni pojale valmistab isa natsiks tembeldamine siiani meelehärmi". Eesti Ekspress, 31. märts 2009
"Судьба вратаря: чьи ворота защищал Эвальд Миксон?". DzD.ee, 6. november 2011

Välislingid

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jäähokimängijad
Eesti politseinikud
Islandi inimesed
Eestlased Islandil
Sündinud 1910
Surnud 1993
Andres Jaadla

Andres Jaadla (sündinud  10. märtsil 1965 Tartus) on Eesti poliitik, Rakvere linnapea aastatel 2002–2009 ja 2010–2012 ning sporditegelane.

Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna 20. Keskkooli, 1984. aastal 2. Tehnikakooli Tallinnas ja 1991. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

Poliitiline tegevus
Alates 1993. aastast oli ta Rakvere linnavolikogu liige, aastatel 1993–1996 valimisliidu "Rakvere Linna Kodanik" ja aastatel 1996–2009 valimisliidu "Kodulinn Rakvere" nimekirjas. 

2004. aastal astus ta Eesti Reformierakonda. Alates 2005. aastast oli ta valimisliidu Kodulinn Rakvere liige. 

2007. aastal kandideeris ta Eestimaa Roheliste nimekirjas Riigikokku. 11. märtsil 2009 võeti Jaadla aga Reformierakonda tagasi. 

2013. aasta kohalikel valimistel valiti Jaadla valimisliidu "Rakvere Rahva Kogu" nimekirjas taas Rakvere linnavolikogu liikmeks.

Korruptsioonisüüdistus
Märtsis 2011 saatis Viru ringkonnaprokuratuur kohtusse kriminaalasja, milles süüdistas Jaadlat korruptsioonivastases seaduses kehtestatud toimingupiirangute korduvas teadvas rikkumises suures ulatuses aastatel 2007–2008. Andres Jaadla mõisteti süüdi korruptsioonis süüdi veebruaris 2012. 

Augustis 2012 teatas ta jätkuva kohtuvaidluse tõttu Rakvere linnapea ametist tagasi astumisest. Augustis 2013 astus ta Reformierakonnast välja.

Muu ühiskondlik tegevus
Jaadla oli Eesti Korteriühistute Liidu asutaja ja juhatuse esimees aastatel 1997–2002 ning jätkas Rakvere linnapeaks saades juhatuse liikmena. 

Ta on ka punkbändi Süütu Vanaema liige (kitarrist) ja suures osas tema toetusel korraldati 2008. ja 2011. aastal Rakveres punklaulupidu.

Sporditegelasena
Jaadla on alates 2006 aastast Eesti Sumoliidu president. Tema toetusel ja eestvedamisel korraldati Rakveres 2006. aastal juunioride maailmameistrivõistlused sumos (esimene väljaspool Jaapanit) ja 2008. aastal juunioride ja täiskasvanute maailmameistrivõistlused sumos.

Tunnustus
2010 Rakvere Kroonimärk

Viited

Välislingid

Rakvere linnapead
Eesti sporditegelased
Eesti Reformierakonna poliitikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Sündinud 1965
Kaberla–Kaberneeme tee

Kaberla–Kaberneeme tee (registrinumbriga 11263) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Kuusalu vallas. Tee pikkuseks on 6,5 km.

Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kaheteistkümnendal kilomeetril Ruu ja Kaberla küla piiril ning lõpeb Kaberneeme külas.

Tee kulgeb läbi eelnimetatud külade.

Tee ületab kaks silda (Aianiidu sild üle Kaberla jõe tee teisel kilomeetril, Kaberneeme sild üle Kodasoo oja tee kuuendal kilomeetril) ja kuus truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Kalevi-Liiva, Metsoja, Kaberneeme, Kaberneeme.

Teega ristub teisel kilomeetril Kalevi–Liiva tee, kuuendal kilomeetril Kiiu–Kaberneeme tee.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni Kiiu–Kaberneeme teeni 500–1000 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Alates Kiiu–Kaberneeme teeristist on teel kiiruspiirang 50 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Jõelähtme vald
Kuusalu valla teed
Tallinna komtuur

Tallinna komtuur (saksa keeles Komtur von Reval) oli Mõõgavendade ordu ja Liivimaa ordu käsknik (komtuur), kes valitses Tallinna komtuurkonda.

Esimene komtuur on teada 1234. aastast, Mõõgavendade ordu ajast, kuid 1238. aastal tagastati Põhja-Eesti (Eestimaa hertsogkond) Taanile ja järgmine komtuur on teada alles 1348. aastast, kui Liivimaa ordu Põhja-Eesti valitsejaks sai. Viimane Tallinna komtuur pages aga 1558. aastal Liivimaalt.

Tallinna komtuur oli üks olulisemaid ordukäsknikke ja kuulus tavaliselt ordut valitsevasse kõrgeimasse nõukokku ehk ordumeistri siseringi. Mitmest Tallinna komtuuri ametis olnud orduvennast said hiljem ka ordumeistrid.

Tallinna komtuuri residents asus Toompeal Väikeses linnuses ning ülemvõimu Tallinna linna üle tal polnud, komtuur allus kogu ordule ja vastutas eestkätt ordumeistri ees. Küll aga valitses ta Toompea ning linnast väljapoole jääva komtuurkonna üle. On ka teada, et vastlapidustuste ajal oli komtuur Tallinna raekojas pidev külaline, sest talle oli selleks puhuks sinna määratud eraldi istekoht.

Aeg-ajalt resideeris komtuur Ruila mõisas ja Keila mõisas, kus asusid olulisemad ordumõisad.

Tallinna komtuurid
1234 Johann, Mõõgavendade ordust
1346 Burchard von Dreileben (ametinimetus pole kindel (provincialis))
1348 Hildebrand von Lenthe
1348–1349 Arnold von Vietinghoff
1352–1359 Dietrich von Warmsdorf
1361–1369 Helmich von Dipenbrock
1370 Gottschalk von Vickede
1375–1379 Heinrich von Eppenhausen
1384 Bruno von Hochstaden
1387–1397 Arnd von Altena
1397–1407 Dietrich von Weilburg
1407?/1409–1411 Friedrich von Welda
1411–1417 Johann Wekebrodt von Büderich
1418–1421 Dietrich Dücker
1422–1423 Albert Torck
1423–1424 Cisse von dem Rutenberg
1424–1429 Goswin von Velmede
1429–1432 Simon von Gundheim
1432–1434 Heinrich von Böckenförde genannt Schüngel
1434–1436 Heinrich von der Vaerst
1436–1442 Wolter von Loe
1442–1450 Johann von Mengede genannt Osthof
1450–1456 Ernst von Mengede genannt Osthof
1456–1461 Gerhard von Mallinckrodt
1462–1468 Johann von Krieckenbeck genannt Spor
1468–1470 Johann Waldhaus von Heerse
1470–1471 Dietrich von der Dorneburg genannt von der Lage
1472–1485 Johann Freitag von Loringhoven
1485–1510 Johann von der Recke genannt von Sümmern
1510–1516 Evert von Werminghausen
1516–1523 krahv Simon von Rietberg
1523–1525 Paul von Steinen
1523–1532 Dietrich Bock
1533 Johann von Witten
1534–1550 Remmert von Scharenberg
1550–1552 Rolf von Benzenrade
1553–1558 Franz von Siegenhoven genannt Anstel
1560–1561 Caspar von Oldenbockum, kohusetäitja

Kirjandus
Juhan Kreem. Paul von Steinen, komtuur. In: Kümme keskaegset tallinlast. Tallinn: Varrak, 2006. Lk-d 40–59.

 
Toompea
Kultuurisemiootika

Kultuurisemiootika on semiootika valdkond, mis vaatleb kultuuri kui semiootiliste süsteemide kogumit. Kultuurisemiootika kujunes välja 1970. aastail, suuresti Tartu-Moskva semiootikakoolkonna ja Juri Lotmani tööde tulemusel. Selle valdkonna tähtsaks alustekstiks on 1973. aastal ilmunud "Kultuurisemiootika teesid"

Juri Lotmani määratlus
Juri Lotman määratles kultuurisemiootikat järgmiselt.

"Kultuurisemiootika on valdkond, mis uurib erineva ehitusega semiootiliste süsteemide vastastikust toimet, semiootilise ruumi sisemist ebaühtlust, kultuurilise ja semiootilise polüglotismi paratamatust. Selle distsipliini kujunemine muutis oluliselt traditsioonilisi kujutelmi semiootikast. Põhjalikult muutus ka arusaam teksti enda mõistest. Kui teksti varasemates määratlustes rõhutati teksti ühtset märgilist loomust, ta funktsioonide lahutamatut ühtsust mingis kultuurikontekstis või teksti teisi omadusi, siis mõeldi selle all kas eksplitsiitselt või implitsiitselt, et tekst on väljendumine mingis ühes keeles. Esimene mõra sellesse pealtnäha enesestmõistetavasse kujutlusse löödigi teksti mõiste käsitlemisel kultuurisemiootika aspektist. Nimelt avastati, et mingi antud teade, selleks et teda määratleda «tekstina», peab olema vähemalt kahekordselt kodeeritud. Nii näiteks «seadusena» defineeritav teade erineb kriminaalse juhtumi kirjeldusest sellega, et ta kuulub samaaegselt loomulikku ja juriidilisse keelde, moodustades esimeses erinevate tähendustega märkide ahela, teises aga ühtse tähendusega keerulise märgi."

Kultuurisemiootika õpetamine
Kultuurisemiootikat õpetatakse Eestis semiootika ja kultuuriteooria õppekava raames Tartu Ülikooli semiootika osakonnas. Tartu Ülikoolis on kultuurisemiootika professoriks Peeter Torop.

Vaata ka
kulturoloogia
kultuuriteooria

Viited

Kirjandus
Salupere, Silvi; Torop, Peeter; Kull, Kalevi (eds.) 2013. Beginnings of the Semiotics of Culture. (Tartu Semiotics Library 13.) Tartu: University of Tartu Press.

Välislingid 

Kultuurisemiootika teesid
J. Lotmani Kultuurisemiootika

Semiootika
Kultuuriteooria
Hugo Murre

Hugo Murre (23. mail 1924 Märjamaa – 25. mai 2011 Märjamaa) oli endine kauaaegne Eesti Draamateatri direktor. Ta juhtis teatrit 20 aastat. Oma pensionipõlve veetis ta Märjamaal.

Teoseid
 "Karistuseks 20 aastat Draamateatri direktorina", Kentaur 2006, ISBN 9985974131
 "Romantilise mehe jutud", Kentaur 2007, ISBN 9789985978931
 "Mälestuste raamat", Kentaur 2008, ISBN 9789985990834

Välislingid 
Hugo Murrele, tema unistuste lavatorni. In memoriam 

Eesti teatritegelased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1924
Surnud 2011
Eesti Skautide Ühing

Eesti Skautide Ühing (lühend ESÜ) on ainuke skautide organisatsioon Eestis. Ühing loodi 10. juunil 1995 Pärnu 
lähedal. 1996. aasta jaanuarist on ESÜ ainsa Eesti skautide organisatsioonina Skautide Maailmaorganisatsiooni liige.

Eesti skaudiliikumine

Peavanemad
1995–1996 Joel Luhamets
1996–2008 Tunne Kelam
2008–2012 Andres Haamer
2012–2016 Chris Holtby

Peaskaudid
1995–1997 Tõnu Aavasalu
1997–2006 Kristjan Pomm
2006–2010 Siimon Haamer
2010–2012 Jüri Ehandi
2012– tänaseni Kristjan Pomm

Vaata ka
Rajatäht
Põhjatäht
Tammetäht
Skaudisõber
Eesti Gaidide Liit
Eesti Skautide Malev

Välislingid
Eesti Skautide Ühingu koduleht
Skautide Maailma Skautide Organisatsiooni koduleht

Eesti noorteorganisatsioonid
Eesti skaudiliikumine
Henri Laupmaa

Henri Laupmaa (sündinud 14. märtsil 1975) on eesti IT-ettevõtja ja Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige.

Ta on õppinud Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis rahvusvahelist ärijuhtimist (BA, 1997) ja Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini (lõpetamata). 

Henri Laupmaa on kuulunud aktsiooni "Teeme ära!" korraldusmeeskonda ja on osalenud TEDxTallinn korraldamises alates selle algusest 2009. aastal. Samuti on ta osalenud Creative Commonsi litsentside eestistamisel. Kuulub Vabariigi Presidendi mõttekoja liikmete sekka.

2012. aastal asutas Laupmaa koos Tiiu Sullakatko, Tanel Kärbi, Halina Mugame ja teistega Hooandja keskkonna.

Laupmaa osales Rahvakogu töörühmas IT-tiimi juhina.

Arendas aastatel 2010–2014 Community Toolsi tarkvara.

2014. aastal anti talle aumärk vabatahtlike töö eest.

2015. aastal asutas ühisrahastusplatvormi Fundwise.

Viited

Välislingid 
 Eestimaa Looduse Fond
 Hooandja
 TEDxTallinn
 TEDxNarva
 Let's Do It World
 Teeme ära
 Fundwise
 Eesti Raadio: Üks lugu
 Video: Kuidas me ära tegime
 Presidendi mõttekoda

Eesti ettevõtjad
Eesti vabatahtlikud
Sündinud 1975
Rainer Nõlvak

Rainer Nõlvak (sündinud 28. septembril 1966) on eesti ettevõtja ja sportlane.

Ta on Microlinki asutaja ja esimene juhataja, Curonia Researchi nõukogu esimees ja Eestimaa Looduse Fondi nõukogu esimees. 

3. mail 2008 korraldati Nõlvaku ettevõtmisel üle-eestiline koristusaktsioon "Teeme ära 2008", mille käigus koristasid vähemalt 50 000 vabatahtlikku kõikjalt üle Eesti ligi 6000 tonni prügi.. Sellest kasvas peagi välja üleilme liikumine "Teeme ära – maailmakoristus"

Tunnustus
 2008 Aasta kodanik
 2008 Aasta vabatahtlik
 2014 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus 
 Aasta kodaniku tiitli sai Rainer Nõlvak – Postimees, 26. november 2008.
 Rainer Nõlvak: tere, Lembitu! – Postimees, 1. aprill 2010

Välislingid
 Foto
 Äripäeva intervjuu Rainer Nõlvakuga
 Rainer Nõlvak saates "Kukul külas", 4. mai 2008, 
 Teeme ära: Koristuspäeval osales 50 000 eestimaalast, ilm.ee
 "Teeme ära 2008" numbrites, ilm.ee
 "Teeme ära 2008" koduleht
 Nationwide Clean-Up Campaign in Estonia (Reuters news)
 Vlad Livšits: Железный Райнер Нылвак король экологистики
Rainer Nõlvak. Minu Eesti Eesti Ekspress, 23. detsember 2008
 Nõlvak paneks 100 000 inimest kohalikke probleeme lahendama Postimees, 14. jaanuar 2009
 Райнер Нылвак, помоги Марет Марипуу! DELFI, 16 января 2009
 Minu Eesti
  "Teeme ära" otsib probleemidele ärategijaid. Põhjarannik, 28. märts 2009
 Palju õnne! Astrid ja Rainer Nõlvak said pisitütre vanemateks, Maaleht, 15. juuni 2017

Eesti ettevõtjad
Aasta kodanikud
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1966
Ussitatar

Ussitatar (harilik ussitatar, Polygonum bistorta) on tatraliste sugukonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. Taime on paigutatud ka perekondadesse Persicaria ja kirburohi (Polygonum). Ussitatart võib leida niisketelt muldadelt, näiteks niitudelt ja veekogude kallastelt. Eesti levila piirneb peamiselt lõuna- ja kaguosaga, mujal harva. 

Taimepreparaadid avaldavad kootavat, põletikuvastast ja haavu parandavat toimet.

Nimetuse 'ussitatar' võttis kasutusele Juhan Kunder 1882. aastal. Rahvasuus on taim oma levikualal, peamiselt Lõuna-Eestis, tuntud kui lambakeelehain, lambakeel, tulihein, ussihain, penikiil.

Botaaniline kirjeldus 

Ussitatar on kuni 80 cm (1m) kõrgune mitmeaastane rohttaim, mille risoomi iseloomustab madu (S- tähte) meenutav kuju.  

Vars on sirge, harunemata, sõlmine, karvadeta.  

Taime lehed on suured, piklikud, terava tipuga, kolmnurksed, rootsulised lihtlehed. Alumised (juurmised) lehed on järsult aheneva tiivulise lehelabaga. Ülemised (varrelehed) on alumistest lühemad ja ümbritsevad hõredalt vart.  Alt on need heledad, sinakasrohelised, pealt aga tumerohelised.  

Õied koondunud tipmisesse, väga tihedasse ruljasse õisikusse; on mõlemasugulised, kahvaturoosad. 

Seemned valmivad juuli lõpul, õitseb juunist augustini.

Keemiline koostis 
Risoom sisaldab kuni 25% (peamiselt hüdrolüüsuvaid) parkaineid, gallushapet, suurel hulgal tärklist (kuni 26%), oksümetüül-antrakioone, C-vitamiini, kaltsiumoksalaate (kaltsiumisooli) ja karoteeni.

Droog 
Droogina kasutatakse sügisel korjatud, kõrvaljuurtest puhastatud ja umbes 10 cm pikkusteks tükkideks lõigatud juurikaid. Neid kuivatatakse temperatuuril 50-60 °C nii, et sisemus ei pruunistuks. Droog peab murdekohas jääma roosakaspruunikaks. Säilib 2 aastat. 

Maitse on kootav, mõne aja möödudes mõrkjas, lõhn praktiliselt puudub.

Tarvitamine meditsiinis
Põhitoimelt on ussitatar kootav ja põletikuvastane, seega leiab taim põhiliselt kasutust kõhulahtisuse ning soole- ja maolimaskestapõletiku korral. Välisipidiselt suu limaskesta põletiku ravis. Soodustab ka verehüübimist. 

Risoomi keedust ning ekstrakti kasutatakse näiteks sapikivitõve ja seedetraktihaiguste raviks ning suu loputamiseks igemehaiguste (stomatiit, gingiviit) puhul.

Jämesoole katarr, verejooks  
5 g pulbriks tambitud ussitatrajuuri ja 1 tl linaseemneid, valada peale 1 kl vett ning keeta 10 min. Võtta 1 spl iga 2 tunni tagant.

Stomatiit, gingiviit  
Valada 1 spl ussitatrarisoomile 1 kl kuuma vett, keeta 5 min tasasel tulel ning seejärel kurnata. Loputada suud sooja keedusega.

Kõhulahtisus, maohaavand  
Valada keskmise suurusega ussitatrarisoomile 70% piiritust vahekorras 1:1, panna 3 nädalaks seisma ning seejärel kurnata. Võtta 20-30 tilka 2-3 korda päevas enne sööki.

Hoiatused 
Suurtes annustes võib ärritada mao limaskesta ning põhjustada iiveldust.

Levila 
Ussitatar kasvab paiguti, enamasti Kagu-Eestis, Eestis levila loodepiiril, üldlevila Euraasias. Kasvukohaks on niisked niidud ning võsastikud. Ussitatar sobib kiviktaimlasse sügava mullaga aladele, metsaaeda, lõikelilleks, lilleaeda, kaldaalale, niidu- ja pinnakattetaimeks ning turbaaeda.

Viited

Välislingid 
 

Tatralised
Eesti taimed
Tallinna–Lagedi tee

Tallinna–Lagedi tee (registrinumbriga 11290) on kõrvalmaantee Tallinna linnas ja Rae vallas. Tee pikkus on 8,5 km, kaasaarvatud 4,9 km pikkune lõik Tallinna linnas (Suur-Sõjamäe tänav).

Tee saab alguse Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee kolmandal kilomeetril Tallinna linna Ülemiste liiklussõlmes ning lõpeb Tallinna ringtee viiendal kilomeetril Soodevahe küla ja Lagedi aleviku piiril. Tee kulgeb läbi nimetatud asulate.

Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 4 truupi. Teele jäävad järgmised Suur-Sõjamäe tänava bussipeatused: Järvevana, Ülemiste jaam, Dvigatel, Kaubajaama, Kesk-Sõjamäe, Orto, Tubaka, Suur-Sõjamäe, Ruunaoja, Raudbetooni, Sõjamäe. Väljaspool Tallinna piiri asub veel Lennuradari bussipeatus.

Teega ristub kaheksandal kilomeetril Lagedi liiklussõlme ühendustee.

Linnatänava kohta vt artiklit "Suur-Sõjamäe tänav". Alates linna piirist kuni tee lõpuni on tee asfaltkattega, tee klass on III. Samas on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas. Lagedi liiklussõlmes on kiiruspiirangud (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Rae vald
Tallinn
Chattanooga

Chattanooga on linn Ameerika Ühendriikides Tennessee osariigis, Hamiltoni maakonna halduskeskus.

Chattanooga on Tennessee suuruselt neljas linn, mis asub osariigi kaguosas, Georgia osariigi piiril Tennessee jõe kaldal. Linna pindala on 370,8 km2 ja elanike arv 2006. aastal oli 168 293.

Ajalugu 

Linna asukohal elasid indiaanlased juba kiviajal. Linna nimi tähendab maskogi keeles 'kivi'.

Linna asutas 1816. aastal tšerokiipealik John Ross, kelle järgi sai see nimeks Ross's Landing. Oma praeguse nime sai Chattanooga 1838. aastal. Samal aastal algas ka tšerokiide ümberkolimine läände (tänapäeva Oklahomasse).

Ameerika Kodusõjas peeti 1863. aastal Chattanooga all lahing, milles Uniooni väed Ulysses S. Granti juhtimisel purustasid Konföderatsiooni väed. Sellest sai alguse põhjaosariikide vägede edenemine sügavamale lõunaosariikide aladele.

Pärast kodusõda sai Chattanoogast oluline raudteesõlm ja tööstuskeskus.

1970. ja 1980. aastatel pidas linn võitlust õhusaaste ja sotsiaalprobleemidega, tegi läbi põhjaliku uuenduskuuri ning sai muu hulgas mainekaks turismi sihtpunktiks.

Välislingid 

 Linna koduleht

Tennessee linnad
Alanis Morissette

Alanis Morissette (sündinud 1. juunil 1974 Ottawas) on Kanada lauljanna, laulukirjutaja ja näitleja. 

Ta on võitnud 12 Juno auhinda ja 7 Grammy auhinda. Tema albumeid on ostetud üle 60 miljoni eksemplari. 

Tema rahvusvaheline debüütalbum "Jagged Little Pill" tõusis edetabelite tippu.

Albumid 

 Alanis (1991) (ainult Kanadas)
 Now is the Time (1992) (ainult Kanadas)
 Jagged Little Pill (1995)
 Supposed Former Infatuation Junkie (1998)
 MTV Unplugged (1999)
 Under Rug Swept (2002)
 So-Called Chaos (2004)
 Jagged Little Pill Acoustic (2005)
 Alanis Morissette: The Collection (2005)
 Flavors of Entanglement (2008)

Välislingid 

 Alanis Morissette'i koduleht

Kanada lauljad
Sündinud 1974
Najd

Najd (araabia ‏نجد‎ ; ka Nedžd) on Araabia poolsaare kõrbeline keskosa. Najd on tasandik, mille kõrgus merepinnast on 762 ja 1525 m vahel. Najd on hõredalt asustatud beduiinidega. Seal asub ka Saudi Araabia pealinn Ar-Riyāḑ. 

1899–1912 vallutasid Najdi vahhabiidid ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūdi juhtimisel Osmanite riigilt ja Āl Sa‘ūd nimetas end Al-Ḩijāzi ja Najdi kuningaks.

Vaata ka

Ḩā’ili provints
Al-Qaşīmi provints
Ar-Riyāḑi provints

Saudi Araabia geograafia
Klaas-Jan Huntelaar

Klaas-Jan Huntelaar (sündinud 12. augustil 1983 Dremptis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Schalke 04.

2000. aastal astus 16-aastane Huntelaar PSV Eindhoveni jalgpallikooli. Õige pea näitas ta end noortekoondises hea väravalööjana. Klubi põhikoosseisus debüteeris ta 2002. aastal. Kui ta oli kindlustanud endale koha PSV rivistuses, saadeti ta rendilepinguga klubisse De Graafschap, et saada kogemusi. Ta mängis seal 9 kohtumist, kui ei löönud ühtegi väravat. 2003. aastal laenutati ta uuesti välja, kuid seekord klubisse AGOVV Apeldoorn, mis mängis Hollandi esimeses liigas. Selles klubis õnnestus tal lüüa 35 mängus kokku 26 väravat, millega ta oli liiga parim väravalööja.

Pärast edukat hooaega Apeldoornis otsustas Hunterlaar mitte jätkata lepingut PSV-s. Tema uueks klubiks sai SC Heerenveen ja üleminekusummaks oli kõigest 100 000 eurot. Esimesel hooajal Hollandi kõrgliigas lõi ta 31 mänguga 17 väravat ja aitas Heerenveenil jõuda UEFA Cupi mängudele. 2005/2006. aasta hooaja keskel oli ta löönud 15 mängus 17 väravat ja 2006. aasta talvel ostis Amsterdami Ajax ta 9 miljoni euro eest endale. Samal hooajal oli ta Hollandi kõrgliigas parim väravalööja 33 tabamusega.

Hollandi rahvuskoondises debüteeris Huntelaar 16. augustil 2006 Dublinis mängus Iirimaa meeskonna vastu, kus lõi kaks väravat. Ta lõpetas koondisekarjääri 2015. aastal. Tema arvele jäi 76 koondisemängu ja 42 väravat.

Klubid

Saavutused

Amsterdami Ajax
Eredivisie (1): 2018–19
 Hollandi karikavõit (3): 2005–06, 2006–07, 2018–19
 Johan Cruyff Shield (3): 2006, 2007, 2019

Schalke 04
 DFB-Pokal: 2010–11
 DFL-Supercup: 2011

Hollandi jalgpallikoondis
 UEFA U-21 meister: 2006 
 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused: 2. koht

Isiklikud
 Eredivisie parim noormängija: 2005–06
 Eredivisie parim väravalööja: 2005–06, 2007–08

Isiklikku 

Klaas-Jan Huntelaar on 186 cm pikk ja kaalub 80 kg.

Välislingid 

 Klaas Jan Huntelaari koduleht
 Klaas Jan Huntelaar Football Database kodulehel
 
 Klaas Jan Huntelaar Goal.com kodulehel Hollandi kõrgliiga
 Klaas Jan Huntelaar EURO2008 kodulehel

Hollandi jalgpallurid
PSV Eindhoveni mängijad‎
SC Heerenveeni mängijad
Amsterdami Ajaxi mängijad
Real Madrid CF mängijad
AC Milani mängijad
FC Schalke 04 mängijad‎
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1983
Maidla mõis (Juuru kihelkond)

Maidla mõis (saksa keeles Maidel) oli rüütlimõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asus mõis Rapla maakonna Rapla vallas.

17. sajandil läks Maidla koos Päärdu ja Kullamaa mõisaga Taubedele. 18. sajandil oli mõis pikalt Rehbinderite ja Fersenite omanduses. 1800. aastal omandasid mõisa taas Maydellid. 1919. aastal võõrandati mõis Joseph von Maydellilt.

Pärast Vabadussõda andis Eesti Valitsus mõisasüdame maad ja hooned autasuks taanlasest kolonelile Richard Gustav Borgelinile, kelle valdusse jäid mõisahoone ja keskmisest suurem asunikutalu kuni 1930. aastate alguseni. Pankroti äärel olnud kolonel müüs oma valdused tolleaegsele välisministrile Karl Selterile, kelle valduses oli mõis kuni 1940. aasta juunipöördeni. Pärast sõja lõppu 1945. aastal läksid peremeheta jäänud maad ja inventar ametiühingute kesknõukogu abimajandile, kes kasutas neid ligi kolm aastat.

Aastatel 1950–2012 asus mõisa härrastemajas Maidla lastekodu.

Ajalugu
1452. aastast on mõisa kohta esmateateid. Siis müüs Engelbrecht Lamstorp selle Goszwyn Dönhoffile (Donhovede)

1492 andis Clawes Doenhoff mõisa üle Hansz Varensbeckele (Hans Fahrensbach).

1494 ostis Arndt Tuve (Taube) selle Fahrensbachilt ja selle perekonna käes püsis mõis XVII sajandi lõpuni. Ka Taubed, kui suur ja mõjukas vasallisuguvõsa, olid tuntud linnuseehitajad.

XVIII sajandil oli mõis von Rehbinderite ja von Fersenite käes. Arvatavasti XVIII sajandi II poolel ehitati vanade hoonete baasil uus barokne mõisahoone. Arvatavasti püstitati peahoone vanade linnusevaremete vundamentidele, võttes ka taas kasutusele kunagised linnusekeldrid.

1800 ostsid mõisa von Maydellid, kelle käest see ka 1919 võõrandati.

XIX sajandil oli Maidla märgitud linnusena baltisaksa ajaloouurija Andreas von Löwis of Menari koostatud linnuste nimekirjas.

Ehitus
Mõisa peahoone on 47 m pikkune loode-kagusuunaline paekivist hooneplokk, mille mõlemas otstes on ruudukujulised 8 m küljepikkusega nurgakvaadritega laotud flankeerivad tornid. Hoone ida-kaguküljel on keldri tasapinnal säilinud keskajale viitavaid ehitussõlmi: 2-3 m paksused müürid, arhailised võlvid, kitsad keldriaknad ja seinanišid. Häärberi esimesel korrusel on paksud müürid ida-kirdenurgas. Hoone lõuna- ja lääneküljel paikneb kunagisele Keila jõele ülespaisutatud tiik, mis meenutab oma kujult laia vallikraavi ja mis pakkus nii ka täiendavat veekaitset.

Praegune seisukord
Endise härrastemaja seisukord on hea. 1946–2012 tegutses mõisa peahoones lastekodu. Kunagine Keila jõgi voolab nüüd mõisatiigist 400 m edelas läbi soo kulgevas magistraalkraavis.

Pildid

Viited

Välislingid

Maidla mõis Eesti mõisaportaalis
Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Maidla mõis (Juuru khk)

Harjumaa mõisad
Rapla vald
Juuru kihelkond
Maydellide mõisad