Kopenhaagen

Kopenhaagen on Taani pealinn. Suurem osa sellest asub Taani suurimal saarel Sjællandil.

Ajalugu
Pärast Kopenhaageni linna ümbritsevate kaitserajatiste lammutamist 1856. aastal algas linna kiire laienemine väljapoole. Endiste kaitserajatiste ja neid ringina ümbritsevate järvede taha hakati kiiresti välja ehitama tööliste ja kodanlaste elamukvartaleid, mille näiteks on järgmised linnaosad:
 Østerbro 
 Nørrebro
 Vesterbro
 Frederiksberg

Tormiline ehitustegevus tingis probleemid eluasemete halva kvaliteedi, kehva kanalisatsiooni ning rohealade puudumise näol. 1920ndate lõpuks oli selge, et tollal ca 1 miljoni elanikuga Kopenhaagenit ootab lähitulevikus tõenäoliselt ees edasine kiire kasv; linna jätkuv laienemine üksteist katvate kihtidena tähendas aga ohtu, et ühistransport ei suuda kasvuga sammu pidada ja kaootiliselt arenenud piirkondi teenindada. Alustati projekti väljatöötamist Suur-Kopenhaageni (vana linnasüda + seda ümbritsevad äärelinnad) väljaarendamiseks.

Finger Plan

Finger Plan (ehk sõrmeplaan) on võtmetähtsusega kontseptsioon Kopenhaageni linnaplaneerimises ning seisneb äärelinnade kasvu, neid keskusega ühendava infrastruktuuri ja rohealade korraldamises. Plaani töötasid välja Taani arhitektid ja linnaplaneerijad Peter Bredsdorff ja Sten Eiler Rasmussen ning seda tutvustati avalikkusele esmakordselt 1947. aastal.

Finger Plan visandas tuleviku Suur-Kopenhaageni mudeli käelabasarnaselt, kus olemasolev linnasüda moodustab peopesa, millest “sõrmedena” lähtuvad linnade ja äärelinnade suunalised kiired. Viimaste tuuma moodustavad tähtsamad kiirteed ja raudteed. Ümber transpordisõlmede asuvad kauplused, koolid ja teenindusasutused. Need on ümbritsetud korruselamutest ning viimased omakorda eramutest. Kiirte vahele jääb roheline ala, mis pakub võimalust rekreatsiooniks. Tööstus paigutati peopesa ja sõrmede ühenduskohtadele, mis ühendati omavahel ringsete maanteede ja raudteedega.

Algne plaan hõlmas viit põhja- kuni edelasuunalist sõrme, mis ühendasid keskusega järgmised eeslinnad: 
 Hillerød
 Farum
 Frederikssund
 Roskilde
 Køge 

Seoses Amageri saare arendamisega lisandus hiljem kuues, lõunasse osutav sõrm.

Hoolimata sellest, et kõik ei ole kulgenud päris plaanijärgselt (seoses autoomanike arvu plahvatusliku kasvuga pea kõikjal tekkinud nõudlus uute alade järele; samas on tekkinud uusi regionaalseid keskusi), on Finger Plan jätkuvalt Suur-Kopenhaageni arendamise aluseks.

Transport

Ühistransport
Kopenhaagenis on välja arendatud ulatuslik raudteevõrgustik, mida teenindavad S-tog (linnarong), kaugrongid ja metroo. Suur-Kopenhaageni alal katab raudteevõrk u 600 km u 200 jaamaga, umbkaudu 300 000 inimest kasutab raudteeliiklust iga päev. 

Lisaks on linn kaetud peene bussiliinivõrguga, sh kaks veebussiliini. Kogu ühistransport on monopolina avaliku ettevõtte korraldada, kes sõlmib eri liine teenindavate operaatoritega all-lepinguid. Välja on arendatud ühtne piletisüsteem.

Jalakäijad
Umbes 1955. aastast alguse saanud autode arvu hoogne kasv linnas mõjutas eriti liiklust vanalinna kitsastel tänavatel. Olulise pöördepunktina muudeti 17. novembril 1962 läbi vanalinna kulgev Strøgeti hüüdnime all tuntud peatänav jalakäijate tänavaks. Strøget koosneb tegelikult mitmest tänavast: 
 Frederiksberggade
 Nygade
 Vimmelskaftet
 Østergade 
ja väljakust: 
 Nytorv
 Gammeltorv
 Amagertorv 

Oma 1,1 km kogupikkuse juures on ta tänapäeval maailma pikim jalakäijate tänav.

1962. aastast saati on jalakäijate ala pidevalt laiendatud: eesmärgiga võita inimestele autovaba ruumi on linnasüdames pidevalt vähendatud nii autoliikluse mahtu ja sõidukiirust kui ka parkimiskohtade arvu. Muudatused on olnud järkjärgulised: igal aastal on umbes 2–3% parkimisaladest asendatud rattateede või laiemate kõnniteedega. 1995.–2005. aasta vältel vähenes niimoodi parkimiskohtade arv kesklinnas 20% võrra. Samas on seoses viimaste tänavaparkimiskohtade kaotamise sooviga ning autoomanike arvu suurenemisega kasvanud surve parkimismajade ehitamiseks.

Jalgrattaliiklus
Alates 1970ndatest on astutud suuri samme ratturite liiklustingimuste parandamiseks. Rattateede võrku on pidevalt laiendatud ja see katab nüüdseks kõiki peamisi teid. Muude parandustena süttib ratturitele fooris roheline tuli 6 sekundit enne autosid ning nad võivad ühesuunalistel tänavatel sõita mõlemas suunas.

Aastal 2005 oli Kopenhaagenis 343 km jalgrattateid ja umbes 60% linnaelanikke kasutas ratast igapäevaselt. Tööleminekuks kasutas ratast umbes 36%, samas kui autot kasutas vaid 27%. Viimastel aastatel on tipptundidel rataste arv kesklinnas ületanud autode oma. Siniseks värvitud rattateed ja nende piirjoonte märkimine ristmikule on kaasa aidanud turvalisusele ja vähendanud õnnetuste arvu. Samas on pidevad parandused ja kampaaniad tekitanud uue probleemi: ummikud rattateedel, mida püütakse lahendada strateegilistes kohtades rattateede laiendamisega, seda taas parkimiskohtade ja autoteel sõiduridade arvu vähendamise arvelt.

Citybike

Aastast 1995 pakub linn kohalikele ja turistidele kasutamiseks tasuta rattaid, nn citybike’e. Citybike’ide laenutuspunkte leiab kõikjalt linnast ning ratta kasutamiseks tuleb lihtsalt lukustusmehhanismi sisestada münt, mis hiljem tagastatakse. Süsteemi rahastatakse sponsorite ja reklaami abil. Ringluses olevate linnarataste arv on nüüdseks kasvanud juba üle 2500. Talviseks hooajaks korjatakse rattad parandamiseks ja hoolduseks kokku ning kevadel pannakse taas välja.

Vaata ka
Amager
Amalienborgi loss
Bryggebroen
Charlottenborg
Christiania
Cinemateket
Fisketorvet
Gemini Residence
Kopenhaageni lennujaam
Rundetårn
Strøget
Taani Disainikeskus
Kopenhaageni Majandusülikool
Gammel Dok
Eesti Kodu
Kopenhaageni Eesti Pühapäevakool
Kopenhaageni ooperimaja

Viited

Välislingid

Taani linnad
Pealinnad