joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Surnud 15. juunil

''Siin loetletakse 15. juunil surnud tuntud inimesi.
1467 – Philippe Hea, Burgundia hertsog
1671 – Stepan Razin, kasakapealik
1772 – Louis-Claude Daquin, prantsuse organist, klavessinist ja helilooja
1849 – James Knox Polk, USA 11. president
1889 – Mihai Eminescu, rumeenia kirjanik ja ajakirjanik
1923 – Paul Beniko, Eesti riigikohtunik
1934 – Bronisław Pieracki, Poola sõjaväelane ja poliitik
1936 – Vambola Hellat, Eesti sõjaväelane
 1936 – Maks Arvisto, eesti keemik
 1936 – Aleksander Teiss, eesti sõjaväelane ja keemik
 1936 – Jaan Kalviste, eesti keemik
1938 – Ernst Ludwig Kirchner, saksa maalikunstnik
1941 – Stanisław Thugutt, Poola ühiskonnategelane ja poliitik
1942 – Jaan Luik, Põllutööministri abi
 1942 – August Jürima, agronoom, poliitik ja majandustegelane
1946 – Arvid Mörne, soomerootsi kirjanik
1952 – Nikolai Leporski, vene arstiteadlane
1965 – August Kiiss, eesti muusikaõpetaja ja helilooja
1971 – Jakob Aljas, Eesti poliitik
 1971 – Xie Juezai, Hiina Rahvavabariigi riigitegelane
1986 – Harald Roots, Eesti sõjaväelane
1990 – Riina Reinik, eesti näitleja ja lavastaja
1991 – Teodor Wilhelm Niitemaa, Soome ja Eesti ajaloolane
1992 – Lev Gumiljov, vene ajaloolane-etnoloog
1994 – Mános Chatzidákis, kreeka helilooja
1996 – Ella Fitzgerald, USA džässlaulja
1997 – Einar Himma, eesti päritolu USA sõjaväelane
1999 – Frederick Tiedt, Iirimaa poksija
2000 – Igor Bunitš, vene ajaloolane
2001 – Mihhail Gluzki, Vene näitleja
2006 – Raymond Devos, belgia päritolu prantsuse humorist ja kloun 
 2006 – Betty Curtis, itaalia lauljanna 
 2006 – Ján Langoš, Slovakkia poliitik 
 2006 – Rabi Das, India Lääne-Bengali kommunistlik poliitik  
2007 – Alex Thomson, Briti filmioperaator 
 2007 – Francisco Seruca Salgado, Portugali ajakirjanik ja poliitik, Sotsialistliku Partei asutajaliige  
2008 – Walter Netsch, USA arhitekt 
 2008 – Ole-Jørgen Nilsen, norra näitleja ja teatrilavastaja 
 2008 – Stan Winston, USA filmitegelane, eriefektide lavastaja 
 2009 – Anatoli Katsõnski, vene näitleja
 2009 – Allain Tikko, Eesti sõjaväelane
 2010 – Jānis Grodums, läti muusik
 2011 – Joko Beck, USA zen-budismi õpetaja 
 2011 – Pavel Stolbov, vene võimleja ja treener 
 2012 – Günther Domenig, Austria arhitekt
 2013 – José Froilán González, Argentina autovõidusõitja
 2014 – Daniel Keyes, USA kirjanik 
 2014 – Saima Vainola, eesti koolijuht 
 2014 – Casey Kasem, USA näitleja ja saatejuht 
 2014 – Juhan Algus, Kaitseliidu taasasutaja 
 2014 – Andrei Harlov, vene maletaja 
 2015 – Žanna Friske, vene telesaatejuht, laulja ja filminäitleja
 2015 – Milvi Torim, eesti graafik
 2015 – Blaze Starr, Ameerika Ühendriikide burleskitantsija, striptiisitar ning foto- ja aktimodell
 2017 – Aleksei Batalov, vene näitleja
 2021 – Allan Kiil, Eesti ärijuht, poliitik, ujuja ja sporditegelane

Juuni, 15.
Keelutsoon (füüsika)

Keelutsoon on tsooniteooria kohaselt valentsitsooni ja juhtivustsooni vaheline energiavahemik. Keelutsoonile vastavat energiataset ei saa [[elektron] tahkise kristallistruktuuris omandada. Keelutsoon laiust mõõdetakse elektronvoltides (eV).

Keelutsooni olemasolu ja selle laius on vahetult seotud aine elektrijuhtivuse tüübiga:
mittejuhtidel (dielektrikutel) on keelutsooni laius üle 3 eV ja pooljuhtidel  0,1–3 eV, metallide elektronidel keelatud energiaolek puudub.

Vaata ka 
Tsooniteooria

Kvantfüüsika
Materjaliteadus

fr:Bande interdite
Kännas

Kännas (corymbus) on õisik, mille õieraod algavad küll erinevalt kõrguselt, ent õied ulatuvad ikkagi enam-vähem samale kõrgusele.

Kännas esineb roosõielistel, kanarbikulistel, liilialistel jt.

Vaata ka
Sarikas

Õis

de:Traube#Schirmtraube
M113

M113 on USA-s valmistatud roomikveermikuga soomustransportöör. See on üks enim toodetud soomustransportööre maailmas (umbes 80 000).

Kirjeldus 

M113 meeskonnas on kaks liiget, juht ja komandör, ning ta võib kanda 11 reisijat. Relvastuse moodustas 12,7 mm kuulipildja, mida sai kasutada masina ülem. Soomukist on valmistatud arvukalt modifikatsioone. Enamik tänapäeval kasutatavaid soomukeid on ümber ehitatud või modifitseeritud. Siiski on jaosoomuki mahutavus endiselt 2 meeskonnaliiget ja 11 jalaväelast.

Põhiline kasutuses olev baasmasin on alates 1987 M113A3.

Ajalugu 

M113 eelkäijaks oli põhimõttelt sarnane soomustransportöör M75. M113 väljatöötamisel oli eesmärk luua soomustransportöör, mida oleks võimalik teisaldada õhutranspordiga ja langevarjuga heita C-130- ja C-141-tüüpi transpordilennukitelt. Esialgu oli mõttes ainult sõjaväelaste kohaletoimetamine lahinguväljale soomuskatte varjus ning nende jalastumise järel pidi transportöör tagalasse naasma.

USA Armees võeti M113 kasutusele 1960. Esimesed 32 M113 saabusid Vietnamisse 30. märtsil 1962. Esimest korda kasutati neid lahinguolukorras 11. juunil 1962. Esialgu suutsid soomusest läbi tungida isegi käsitulirelvadest lastud kuulid ja ainuüksi Ap Baci lahingus jaanuaris 1963 sai surma 14 transportööris olnud sõjaväelast. See näitas, et soomuskaitset on vaja tõhustada. Soomukile lisati pöördtorn ja põhja kahe eesmise kolmandiku alla needitud teraskaitse. Kaks sõdurit sai tulistada tahapoole. Nii muutus M113 lahingusõidukiks, kannatades endiselt õhukese soomuse tõttu.

Kasutajad 
Tänapäeval on maailmas kasutusel üle 50 000 M113. 

 
 
 
 
 
 
  - kasutuses 2022. aasta mai seisuga. Teadaolevad modifikatsioonid: 2022. aasta juuli seiguga M113G3DK.

Galerii

Vaata ka 

FNSS ACV-15
BTR-70
MT-LB

Viited 

Soomustransportöörid
Ameerika Ühendriikide relvad
Raik-Hiio Mikelsaar

Raik-Hiio Mikelsaar (13. oktoober 1939 Tartu – 28. mai 2022 Kullaga küla, Tartu maakond) oli eesti arstiteadlane ja molekulaarbioloog.

Ta lõpetas keskkooli kuldmedaliga. 1961. aastal lõpetas cum laude Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 1989. aastal kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Моделирование структуры биомолекул" ("Biomolekulide struktuuri modelleerimine").

Aastatel 1999–2005 oli ta Tartu Ülikooli patoloogilise anatoomia professor.

Ta on saanud tuntuks molekulide näitlike füüsiliste mudelite väljatöötajana.

Tunnustus
 2013 Bengt Gottfried Forseliuse medal

Isiklikku
Tema isa oli zooloog ja hüdrobioloog Neeme-Õnneleid Mikelsaar.

Raik-Hiio Mikelsaare abikaasa on mikrobioloog Marika Mikelsaar. Neil on kolm last: filosoof Margit Sutrop, Hannes Mikelsaar ning ajaloolane ja filosoof Eva Piirimäe.

Viited

Allikad
Eesti entsüklopeedia 14. köide "Eesti elulood", ISBN 9985700643

Välislingid

Kaie Päike. Paar: Marika ja Raik-Hiio Mikelsaar. Eesti Naine, 2003
Raik-Hiio Mikelsaar: Haridust devalveeriv seaduseelnõu, EPL, 4. detsember 2009.
Raik-Hiio Mikelsaar: toetada tuleb võimekaid, postimees.ee, 10. mai 2010
Aastatetagused mõtted tänapäeva, tartupostimees.ee, 14. juuli 2010

Eesti arstiteadlased
Eesti molekulaarbioloogid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli professorid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1939
Surnud 2022
Bohuslav Martinů

Bohuslav Martinů (8. detsember 1890 Polička – 28. august 1959 Liestal Baseli lähedal) oli tšehhi helilooja. Ta on kirjutanud 6 sümfooniat, 15 ooperit ja 14 balletti ning hulgaliselt orkestri- ja kammermuusikat.

Bohuslav Martinů isa oli kingsepp, kes töötas ka kellamehena. Bohuslav sündis Polička kellatornis. Ta õppis alates 1906. aastast viiulit ja orelit Praha konservatooriumis. Töötas muusikaõpetajana ja 1918–1923 viiuldajana Tšehhi filharmooniaorkestris. 1923 läks Pariisi, kus õppis kompositsiooni Albert Rousseli juures. 1940 põgenes USAsse, kus töötas õppejõuna Massachusettsis ja Princetoni ülikoolis. 1953 tuli tagasi Euroopasse, kus elas Nice'is ja Roomas ning alates 1955. aastast veetis viimased eluaastad Šveitsis.

Oma loomingus läbis ta tee impressionismist läbi uusklassitsismi džässisugemetega isikupärase stiilini.

Välislingid 

 Martinů Festtage
 Bohuslav Martinů Sihtasutus Prahas
Martinů tööde kataloog
 Bohuslav Martinu Keskus Poličkas

Tšehhi heliloojad
Sündinud 1890
Surnud 1959
KesKus

KesKus on Eestis kord kuus ilmuv eestikeelne ajaleht.

Kultuurist huvituvale linnainimesele suunatud ajaleht ilmus algselt nime all Kultuuri KesKus alates 1995. aasta veebruarist. Ajalehe esimene peatoimetaja oli Tiina Väljaste. Alates 1997. aastast on KesKusi peatoimetaja Juku-Kalle Raid. 

Ajaleht KesKus on ainus erakapitalil põhinev kultuuriväljaanne Eestis. Aastaid levitati ajalehte tasuta ja selle tiraaž kõikus 40 000 ja 60 000 vahel. 2003. aasta alguses muutus ajaleht osaliselt tasuliseks ning muutis oluliselt ka oma väljanägemist ja profiili. KesKusi tiraaž on 15 000 eksemplari, millest 70% jagatakse endiselt tasuta Eesti kultuuriasutustes. Ülejäänu on müügil lehepunktides.

Kuni 2000. aasta oktoobrini oli ajalehe KesKus omanik AS Dotcom, mis müüs lehe tegevuse ja kaubamärgi internetiportaali Aktivist.ee hallanud AS Linnaportaalile. Viimase omanikud olid Soome IT-firma Suomen Infopiste OY (51%) ja AS XXL.EE (49%). 2003. aasta kevadel ostis Keskusi kaubamärgi OÜ Väljaanded, mille osanikud olid seotud lehe toimetusega. Aastatel 2003–2005 tegi KesKus ETV-s telemagasini "Tegelikkuse KesKus", mille autor ja saatejuht oli peatoimetaja Raid. Lehel on olnud korduvalt ka oma saated Kuku raadios. 2005. aastal omandas kolmandiku ajalehest KesKus reklaamifirma Zavod omanik ja tegevjuht Marek Reinaas. Ajalehte Kultuuri KesKus annab välja OÜ Originaalne Keskus. 2015. aasta veebruaris tähistas KesKus 20. aastapäeva, kus lisaks kultuuriinimestele tervitasid väljaannet ka poliitikud, näiteks kultuuriminister Urve Tiidus, Riigikogu spiiker Eiki Nestor, Juhan Parts, justiitsminister Andres Anvelt, Vabaerakonna juht Andres Herkel jpt.

Viited

Välislingid
KesKus
Unikaalne, sõltumatu ja usaldusväärne ajaleht KesKus pidas Sinilinnus sünnipäeva elu24.postimees.ee, 20. veebruar 2015

Eesti kultuurilehed
Surnud 18. juunil

''Siin loetletakse 18. juunil surnud tuntud inimesi.

741 – Leon III,  Bütsantsi keiser (Süüria dünastiast)
1291 – Alfonso III,  Aragóni kuningas
1558 – Anton von Schauenburg,  Kölni peapiiskop
1824 – Ferdinando III, Toscana suurhertsog
1916 – Helmuth Johannes Ludwig von Moltke, Saksa sõjaväelane
1928 – Roald Amundsen, Norra polaaruurija
1936 – Maksim Gorki, Vene kirjanik
1937 – Nikolai Lunin, Tartu Ülikooli kasvandik ja arstiteadlane, vene pediaater
1938 – Hans Kampus, Eesti metsateadlane
1957 – Henry H. Goddard, USA eugeenik ja psühholoog
1964 – Giorgio Morandi, itaalia graafik ja maalikunstnik
1968 – Nikolaus von Falkenhorst, Saksamaa sõjaväelane
1971 – Paul Karrer, Šveitsi keemik
1974 – Georgi Žukov, Nõukogude riigitegelane ja väejuht
1975 – Albert Eskel, Eesti skulptor
1978 – Karl Puusemp, Eesti poliitik
1980 – Kazimierz Kuratowski, Poola matemaatik ja loogik
1982 – Richard Kleis, eesti ajaloolane ja filoloog
1982 – John Cheever, USA kirjanik
1982 – Bohumír Lomský, Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja riigitegelane
1982 – Djuna Barnes, Ameerika Ühendriikide kirjanik ja ajakirjanik
1983 – Aleksander Vardi, Eesti kunstnik 
1990 – Peeter-Roland Nuiamäe, Eesti arstiteadlane, traumatoloog
1991 – Zdeněk Pluhař, tšehhi kirjanik
1992 – Karl Raudsepp, eesti vaimulik, Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piiskop
1993 – Karl Ader, Eesti sõnakunstiõpetaja, lavastaja, näitleja ja lastekirjanik
1994 – Paul Lehestik, Eesti kooliõpetaja, direktor, kodu-uurija ja pedagoogikaloolane
1995 – Harry Tisch, Saksa DV riigitegelane
1996 – Adolf Turkin, komi keeleteadlane
1998 – Enn Adusson, eesti näitleja 
2000 – Nancy Marchand, Ameerika Ühendriikide näitleja
2001 – Enn Kraam, eesti näitleja
2006 – Luke Belton, Iiri poliitik
2006 – Pia Jürgens, Eesti auto- ja motospordikohtunik
2006 – Wolfgang Lettl, Saksa muusik
2006 – Gică Petrescu, Rumeenia laulja ja helilooja
2006 – Vincent Sherman, USA filmirežissöör
2007 – Vilma Espín, Kuuba Naiste Föderatsiooni president, Raúl Castro abikaasa
2007 – Bernard Manning, Briti koomik
2010 – José Saramago, Portugali kirjanik ja ajakirjanik
2011 – Jelena Bonner, Vene ühiskonnategelane, dissident ja publitsist
2011 – Frederick Chiluba, Sambia poliitik
2012 – Victor Spinetti, Briti näitleja
2012 – Tom Maynard, Suurbritannia (Walesi) kriketimängija
2012 – Juuro Kuusik, eesti kunstnik ja karikaturist
2013 – Michael Hastings, USA ajakirjanik
2014 – Marja Korhonen, soome näitleja
2014 – Pekka Salmi, soome kasiinoärimees
2014 – Vladimir Popovkin, Venemaa sõjaväelane, Roskosmose peadirektor 2011–2013
2015 – Martin Krampen, saksa semiootik
2016 – Tähti Saar, eesti arst ja meditsiiniõppejõud
2020 – Vera Lynn, Briti laulja, laulukirjutaja ja meelelahutaja 
2020 – Nora Kutti, eesti ujuja ja kergejõustiklane, veteransportlane
2022 – Uffe Ellemann-Jensen, Taani poliitik

Juuni, 18.
Surnud 20. juunil

''Siin loetletakse 20. juunil surnud tuntud inimesi.
1405 – Alexander Stewart, esimene Buchani krahv, mõjuvõimas šoti ülik
1810 – Hans Axel von Fersen, Rootsi aadlik, sõjaväelane ja diplomaat
1909 – Ludovico Marchetti, itaalia maalikunstnik
1922 – Vittorio Monti, itaalia helilooja ja viiulivirtuoos
1928 – Karl Lipand, Eesti sõjaväelane
1929 – Albert Jürisson, Eesti sõjaväelane 
1933 – Clara Zetkin, saksa poliitik
1938 – Nikolai Janson, Eesti ja Nõukogude poliitik ning riigitegelane
1940 – Rudolf Veidebach, Eesti sõjaväelane
 1940 – Jehan Alain, prantsuse organist ja helilooja
1945 – Aleksander Aren, Eesti politseinik ja kaitseliitlane
1947 – Benjamin "Bugsy" Siegel, USA gängster
1949 – Elmar Leppik, eesti maalikunstnik
1953 – Friedrich Rosenberg, eesti advokaat
1970 – Rein Riitsalu, eesti arst ja karikaturist
1977 – Helmut Orusaar, eesti trompetist, dirigent ja pedagoog
 1977 – Ella Briggs, juudi päritolu Austria arhitekt
1979 – Enno-Lembit Mikkelsaar, eesti majandusteadlane
1980 – Allan Pettersson, Rootsi helilooja
1987 – Leonid Haritonov, vene näitleja
1991 – Georg Ahlemann, Saksa sõjaväelane Teises maailmasõjas
1994 – Heldur Laretei, eesti graafik ja raamatukunstnik
1995 – Emil Cioran, rumeenia filosoof ja kirjanik
 1995 – Endel Kukner, eesti õpetaja ja koolijuht
1996 – Kalju Toim, eesti psühholoog  
1997 – Lawrence Payton, USA laulja
1999 – Voldemar Lemmik, eesti trompetist, dirigent ja muusikaõpetaja
2001 – Heino Ainson, eesti füsioloog 
2005 – Jack Kilby, integraallülituse leiutaja, Nobeli füüsikaauhind 2000 
2006 – William Shurcliff, tuumapommi loomisel osalenud USA füüsik (97)
 2006 – Bill Daniel, USA poliitik, Guami kuberner 1961–1963 (90) 
2007 – Nazik Al-Malaika, Iraagi luuletaja (84)
 2007 – Rudy Autio, USA skulptor (80, leukeemia)
 2007 – Pille Salveste, eesti luterlik vaimulik (51)
2009 – Mihhail Beilinson, Eesti pedagoog (68)
2011 – Vladimir Pettai, eesti rahvusest Venemaa jalgpallur ja jalgpallikohtunik 
2012 – Heinrich IV, Reußi vürstliku perekonna pea ja titulaarne Reußi vürst 
2014 – Harald Nurk, eesti majandusteadlane Rootsis
 2014 – Aino Huimerind, eesti võrkpallur, treener ja pedagoog
2015 – Esther Brand, Lõuna-Aafrika kergejõustiklane
2017 – Fredrik Skagen, norra krimikirjanik
2020 – Anti Talur, eesti rahvusest Nõukogude Liidu julgeolekutöötaja
2021 – Reet Krusten, eesti kirjandusteadlane
2022 – Regimantas Adomaitis, leedu näitleja

Juuni, 20.
Surnud 21. juunil

''Siin loetletakse 21. juunil surnud tuntud inimesi.

1527 – Niccolò Machiavelli, itaalia poliitik ja filosoof 
1595 – Henrik Klasson Horn, soome päritolu Rootsi riigitegelane ja väejuht
1908 – Nikolai Rimski-Korsakov, vene helilooja
1914 – Bertha von Suttner, Austria kirjanik
1917 – Matthias Zurbriggen, Šveitsi alpinist
1923 – Johannes Rennit, eesti vaimulik
1937 – Jānis Pauļuks, läti poliitik ja ühiskonnategelane
1940 – Ludvigs Bolšteins, Läti sõjaväelane
 1940 – Maciej Rataj, Poola poliitik ja kirjanik
 1940 – Édouard Vuillard, prantsuse maali- ja dekoratiivkunstnik, graafik ja lavakujundaja
1949 – Fritz Höger, saksa arhitekt
1962 – Lemmit Mark, eesti ajaloolane
1969 – Maureen Connolly, USA tennisist
1970 – Sukarno, Indoneesia poliitik
1977 – Juhan Labidas, Eesti sõjaväelane 
1983 – August Volberg, eesti arhitekt ja pedagoog
 1983 – Voldemar Muhel, eesti leksikograaf 
1984 – Jüri Eestleol, eesti põllumees
1985 – Tage Erlander, rootsi poliitik
1990 – Arno Vihalemm, eesti luuletaja, graafik ja raamatuillustraator
1996 – Osvald Nilson, eesti pedagoogikateadlane  
1999 – Tuure Junnila, Soome pankur, majandusteadlane ja poliitik
2002 – Juhan Ross, eesti atmosfäärifüüsik ja ökoloog
2006 – Jacques Lanzmann, prantsuse kirjanik, toimetaja ja laulusõnade autor (79)
 2006 – Khamis al-Obeidi, Şaddām Husayni advokaat (39, mõrvati)
 2006 – Kaj Mikael Lindberg, The Baltic Guide'i rootsikeelse lehe toimetaja (34) 
 2006 – Johannes Nittim, eesti spordijuht
2007 – Marshall Shulman, juudi päritolu USA sovetoloog (91)
 2007 – Georg Danzer, austria laulja (60, kopsuvähk)
2010 – Liina Jaanus, eesti arhitekt (72)
2010 – Tamara Solodnikova, eesti näitleja (70)
2011 – Maria Gomes Valentim, brasiilia pikaealine
 2011 – Guy Barbier, prantsuse rahvusest roomakatoliku vaimulik
2012 – Pieter Bergsma, Hollandi kabetaja
2013 – Päivo Kasekamp, soomepoiss ja eesti metodisti vaimulik
2015 – Arved Viirlaid, eesti kirjanik
 2015 – Veijo Meri, soome kirjanik
2016 – Mihhail Saltun, Eesti õigeusu vaimulik
2019 – Dimítris Christófias, Küprose poliitik, riigi president aastatel 2008–2013
2020 – Jürgen Holtz, saksa näitleja 
 2020 – Zeev Sternhell, Iisraeli ajaloolane ja politoloog 
 2020 – Mile Nedelkoski, makedoonia luuletaja ja proosakirjanik
 2020 – Juri Birjukov, vene tsirkuseartist 
 2020 – Pascal Clément, Prantsusmaa poliitik 
 2020 – Angela Madsen, Ameerika Ühendriikide parasportlane 
 2020 – Ahmed Radhi, Iraagi jalgpallur ja poliitik 
 2020 – Bobana Veličković, serbia laskesportlane 
 2020 – Ben Godfrey, Suurbritannia motosportlane 
2021 – Tiit Madisson, Eesti vabadusvõitleja, kirjanik ja poliitik

Juuni, 21.
Surnud 22. juunil

''Siin loetletakse 22. juunil surnud tuntud inimesi.
1646 – Daniel Dumonstier, prantsuse kunstnik
1727 – George I, Suurbritannia ja Iirimaa kuningas
1918 – Aleksei Štšastnõi, Venemaa sõjaväelane 
1925 – Hendrik Bekker, eesti geoloog
 1925 – Felix Klein, saksa matemaatik
1939 – Eduard Beckmann, eesti vaimulik
1940 – Wladimir Köppen, klimatoloog 
1945 – Mitsuru Ushijima, Jaapani kindral
1948 – Märt Sõrra, Eesti poliitik ja agronoom
1949 – Karl Reintalu, eesti tehnikateadlane
1962 – Kalju Vaha, eesti näitleja
1965 – Arnold Suubi, eesti notar
1966 – Julius Gentalen, eesti kunstnik
1967 – Aleksandra Raatma, eesti arst ja meditsiiniprofessor
1969 – Judy Garland, Ameerika Ühendriikide filminäitlejanna ja laulja
1972 – Raido Murss, eesti näitleja ja lavastaja
1974 – Darius Milhaud, prantsuse helilooja
1976 – Tibor Csík, Ungari poksija
1978 – Jens Otto Krag, Taani poliitik
1983 – Eino Niineste, Eesti maadleja ja treener
1984 – Jaan Rebane, eesti vaimulik
1987 – Fred Astaire, USA näitleja ning tantsija
1990 – Andres Kalmus, Eesti sõjaväelane (87) 
1991 – Elmar Brandmann, eesti kompvekitööstur ja lendur
1992 – Nikolai Rõuk, eesti vandeadvokaat, kaitseliitlane ja eesti elu edendaja Kanadas
1994 – Arnold Trummer, Eesti võrkpallur, ajakirjanik ja sporditegelane
 1994 – Harri Kaasik, eesti laulja ja näitleja
1995 – Leonid Derbenjov, vene luuletaja ja laulukirjutaja
1997 – Aleksander Vinogradov, Eesti korvpallur ja sporditegelane
1999 – Ilmar Lindam, Eesti kergejõustiklane ja spordipedagoog
2002 – Elmar Rõigas, eesti arstiteadlane ja dermatoveneroloog
2005 – Arvi Lopato, Eesti kergejõustiklane
2006 – Heinz Ansbacher, saksa päritolu USA psühholoog (101)
 2006 – Anna Castelli Ferrieri, itaalia arhitekt ja disainer (87)
 2006 – Pinuccia Nava, itaalia näitlejanna (86) 
2007 – William L. Hungate, USA kohtunik ja poliitik (84)
 2007 – Lenar Gilmullin, tatari päritolu Venemaa jalgpallur (22, liiklusõnnetus)
2008 – George Carlin, Ameerika Ühendriikide teletegija ja näitleja
2009 – Jüri Pärni, eesti tõlkija ja orkestrijuht
 2009 – Ivar Rooks, eesti keemiainsener
 2009 – Arshad Sami Khan, Pakistani sõjaväelane ja diplomaat
2011 – Fanny de Sivers, eesti keeleteadlane ja esseist
 2011 – Ellen-Vivian Orgmets, eesti keeletoimetaja
2013 – Ernest Markšaitis, leedu alpinist
2015 – Ljubov Kozõreva, NSV Liidu suusataja
 2015 – James Roy Horner, Ameerika orkestri- ja filmimuusika helilooja
 2015 – Ene Pikk, eesti raamatugraafik
2016 – Valdur Poll, eesti matemaatik
2019 – Tõnis Vint, eesti graafik
2020 – Joel Schumacher, Ameerika Ühendriikide filmirežissöör, kirjanik ja produtsent
2022 – Jüri Tarmak, eesti kõrgushüppaja
 2022 – Ilmar Pihlak, eesti tehnikateadlane

Juuni, 22.
Hanafuda

Hanafuda kaardid (jaapani keeles 花札 'lillekaardid') on Jaapani päritolu mängukaardid, mida kasutatakse mitme erineva mängu mängimisel. 

Kaardid jagunevad kalendrikuude järgi kaheteistkümnesse masti, igas mastis on neli kaarti (kaks tavakaarti ja kaks erikaarti). Iga mast esindab üht lille või õitsvat puud.

Mängukaardid
Surnud 23. juunil

''Siin loetletakse 23. juunil surnud tuntud inimesi.
 79 – Vespasianus, Vana-Rooma keiser
1836 – James Mill, šoti ajaloolane ja filosoof
1931 – Andres Saal, eesti kirjanik, ajakirjanik, fotograaf, kartograaf ja etnoloog
1941 – August Kook, eesti arst
 1941 – Karl-Johann Laurits, Venemaa Keisririigi ja Eesti sõjaväelane
 1941 – Hans Ester, eesti advokaat
 1941 – Karl Tamm, Eesti sõjaväelane
 1941 – Rudolf Riives, Eesti poliitik
 1941 – Aleksander Tõnisson, eesti tööline
 1941 – Alfred Nirk, Eesti riigitegelane ja kohtuametnik
1944 – Richard Niineste, Eesti sõjaväelane 
1962 – Osvald Einer, Eesti sõjaväelane ja advokaat
1967 – Paul Öpik, eesti majandustegelane
1968 – Arnold Süvalep, Eesti poliitik ja ajakirjanik
 1968 – Gustav Ladva, eesti poksija
1976 – Epp Kaidu, eesti lavastaja ja näitleja
1981 – Zarah Leander, rootsi laulja ja filminäitleja
1985 – Edgar Mesikep, Eesti sõjaväelane
1986 – Jerzy Putrament, poola kirjanik, toimetaja ja diplomaat
1993 – Arnold Poolus, Eesti sõjaväelane 
1995 – Jonas Salk, aškenazi juudi päritolu USA ravimiuurija ja viroloog
1996 – Andréas Papandréou, Kreeka poliitik (77)
1997 – Betty Shabazz, Malcolm X-i abikaasa
1998 – Maureen O'Sullivan, iiri näitleja
1999 – Murel Aav, näitleja
2005 – Harald Joost, eesti põllumajandustöötaja ja majandijuht
2006 – Harriet, elevantkilpkonn (176)
 2006 – Aaron Spelling, USA filmiprodutsent (83)
 2006 – Õnne Eelma (Õnneleid-Astrid Eelma), eesti graafik (72)
 2006 – Kuido-Uno Tiidolepp, Eesti sõjaväelane (72)
 2006 – Martin Adler, Rootsi ajakirjanik (47, lasti maha) 
2007 – Hans Sennholz, saksa päritolu USA majandusteadlane (85)
 2007 – Brevard Childs, USA teoloog
2010 – Linda Ruud, eesti luuletaja
 2010 – Endla Hermann, eesti näitleja ja lavastaja assistent
2011 – Peter Falk, Ameerika Ühendriikide näitleja
2012 – Vaike Hainla, eesti metsateadlane
2015 – Boris Bernstein, Eesti kunstiteadlane
 2015 – Helmuth Lohner, austria näitleja ja teatridirektor
2016 – Andres Root, eesti majandusteadlane ja analüütik
2018 – Kim Jong Pil, Lõuna-Korea poliitik, riigi peaminister 1971–1975 ja 1998–2000
2019 – Andrei Haritonov, vene filminäitleja ja -režissöör
 2019 – Jüri Pino, eesti ajakirjanik
2021 – Heldur Viires, eesti maalikunstnik ja raamatugraafik
 2021 – Pentti Saarman, soome poksitreener ja poksija
2022 – Juri Šatunov, vene laulja

Juuni, 23.
South Ayrshire

South Ayrshire (inglise 'Lõuna-Ayrshire') on regioon Šotimaa edelaosas, mis hõlmab ajaloolise Ayrshire'i krahvkonna lõunaosa. Piirneb East Ayrshire'i, North Ayrshire'i ja Dumfries and Gallowayga. Asub Firth of Clyde'i ääres.

Suuremad asulad on Ayr, Troon ja Prestwick.

Välislingid 

http://www.south-ayrshire.gov.uk/

Šotimaa geograafia
North Ayrshire

North Ayrshire (inglise 'Põhja-Ayrshire') on regioon Šotimaa keskosas, mis hõlmab ajaloolise Ayrshire'i krahvkonna põhjaosa. Piirneb Inverclyde'i East Ayrshire'i, South Ayrshire'i ja Renfrewshire'iga. Asub Firth of Clyde'i ääres.
Hõlmab ka Arrani saare.

Välislingid 

https://www.north-ayrshire.gov.uk/

Šotimaa geograafia
East Ayrshire

East Ayrshire (tõlkes 'Ida-Ayrshire') on regioon Šotimaa keskosas, mis hõlmab ajaloolise Ayrshire'i krahvkonna idaosa. 

Suuremad asulad on Kilmarnock, New Cumnock ja Cumnock.

2017. aastal elas seal umbes 121 900 inimest.

Välislingid 

https://www.east-ayrshire.gov.uk/

Šotimaa geograafia
East Dunbartonshire

East Dunbartonshire (tõlkes 'Ida-Dunbartonshire') on regioon Šotimaa keskosas.

Regioon moodustati 1996. aastal.

2017. aastal elas seal umbes 108 100 inimest.

Välislingid 

https://www.eastdunbarton.gov.uk/

Šotimaa geograafia
West Dunbartonshire

West Dunbartonshire ('Lääne-Dunbartonshire') on regioon Šotimaa keskosas.

Regioon moodustati 1996. aastal.

West Dunbartonshire'i administratiivkeskus on Dumbarton ja suurim linn on Clydebank.

Välislingid 

http://www.west-dunbarton.gov.uk/

Šotimaa geograafia
Kiievi Borõspili lennujaam

Kiievi Borõspili rahvusvaheline lennujaam (ukraina: Міжнародний аеропорт "Бориспіль"; IATA: KBP, ICAO: UKBB) on rahvusvaheline lennujaam Borõspilis, 29 km Kiievist ida pool. See on Ukraina suurim lennujaam, mis teenindab suuremat osa Ukraina rahvusvahelistest lendudest. 

Aastatel 1991–2015 teenindas liini Estonian Air, selle lennutegevuse peatamisest saati Nordica.

Struktuur 

Lennujaamas on neli terminali: 
 Terminal B (kodumaised lennud) 
 Terminal D (rahvusvahelised lennud) 
 Terminal F (rahvusvahelised lennud)
 VIP terminal 
 Terminal E
 Terminal A (suletud)

Välislingid 

 Kodulehekülg

Ukraina lennujaamad
Edward Norton

Edward Harrison Norton (sündinud 18. augustil 1969 Bostonis) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja.

Ta on näidelnud muu hulgas filmides "Kaklusklubi" ja "Punane draakon".

Filme 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Sündinud 1969
Pargi tänav (Tartu)

Pargi tänav on tänav Tartus kesklinna ja Karlova linnaosa piiril.

Tänava pikkus on 350 meetrit. See algab Kalevi tänavalt ja lõpeb Tähe tänaval. Tähe ristmikust edasi jätkub see Lootuse tänavana. Kalevist Tähe suunas liikudes Pargi tänav tõuseb, käändudes poolel teel vasemale.

Pargi tänav sai nime Karlova mõisa pargi järgi, mis paikneb osalt nõlval tänava alguses. Pargi jalamil on tänava veeres õunaaed. Pargi ja Kalevi nurgalt viib kunagisse mõisaparki ka trepp.

Peamiselt paiknevad Pargi tänaval kahe- ja kolmekorruselised kortermajad ja eramud. Nõukogude ajal asus tänaval ka saun, mida tänava nime järgi kutsuti Pargi saunaks. Hiljem on saunahoone kõrval endises varjendis paiknenud Tartu rollimängukeskus Urg.

Viited

Tartu tänavad
Karlova
Kesklinn (Tartu)
Kalevi tänav

Kalevi tänav (varem Karlova tänav) on tänav Tartus.

Selle pikkus on 1,88 km. Tänav algab Riia tänavalt ja lõpeb Tehase tänaval. Teisel pool Riia tänavat jätkub tee Ülikooli tänavana. Alguses kulgeb tänav kagusse, aga teeb Lina ja Marta tänava kandis aeglase käänaku ning kulgeb edasi lõunasse.

Tänava alguses, ristumiskohas Riia tänavaga paikneb Tartu Halduskohus.

Tänava algusest lõpu poole minnes on Kalevi tänaval ühine ristmik Soola tänavaga (vasakult), Lille tänavaga (paremalt), Lao tänavaga (vasakult), Aida tänavaga (vasakult), Pargi tänavaga (paremalt), Lina tänavaga (vasakult), Malmi tänavaga (vasakult), Marta tänavaga (paremalt), Jõe tänavaga (vasakult), Tolstoi tänavaga (paremalt), Õnne tänavaga (paremalt), Sõpruse puiesteega (vasakult), Rebase tänavaga (vasakult), Kuu tänavaga (risti), Vaba tänavaga (risti), Sõbra tänavaga (risti), Saekoja tänavaga (risti) ja Purde tänavaga (risti).

Ajalugu 
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 14. maist 1936. Varem on seda nimetatud, eri kirjaviisides: Karlova tänav; Kaarli tänav; Pirogovi tänav; Piiskopimõisa tänav; Aleviküla tänav; Pirogowstraße; Pirogoffstraße; Karlowastraße; Carlowa Straße; Carlowastraße; Karlowa’sche Straße; Die Carlowasche Str.; Bischoffhoffsche Strasse; Allewekullsche Strasse; Allawaküll Strasse.

Kalevi tänav 44/48 tegutses enne teist maailmasõda nahavabrik „Kalev".

Hooned

Viited 

Tartu tänavad
Karlova
Kesklinn (Tartu)
Tähe tänav

Tähe tänav on 4,1 km pikkune tänav Tartus. See algab Riia ja Võru tänava ristist, kulgeb läbi Karlova ja Ropka linnaosa ning ulatub Ropka tööstusrajoonis linnapiirini.

Tähe tänavaga ristuvad Väike-Tähe tänav (paremalt), Päeva tänav (vasakult), Koidu tänav (paremalt, Päeva tänava vastas oleva majadevahelise sissesõidu kaudu), Pargi tänav (vasakult), Lootuse tänav (paremalt), Eha tänav, L. Tolstoi tänav (vasakult), Õnne tänav, Kuu tänav, Vaba tänav, Sõbra tänav, Saekoja tänav, Nigula tänav (paremalt), Purde tänav (vasakult), Alevi tänav (paremalt), Tehase tänav (vasakult), Kuru tänav (paremalt), veelkord Tehase tänav, Teguri tänav, sadama raudtee, Ropka tänav (paremalt), Ropka tee (vasakult), Aardla tänav (Tähe tänav jõuab Aardla tänava algusesse, Ropka tee ristil, ja jätkub Aardla tänava algusest sadakond meetrit edasi), Sirbi tänav (paremalt), Ropkamõisa tänav (vasakult), Sepa tänav, Ringtee.

Varem oli Tähe tänava Riia tänava poolne ots veidi Emajõe pool, Tähe tänav ristus siis Lille tänava ja Riia tänavaga ning ulatus (hiljem Wilhelm Struve tänavaks nimetatud osa kaudu) Tiigi tänava alguseni. Tähe tänava pikendusel asus siis Tartu tähetorn.

Tänava nimi oli saksa keeles Sternstrasse.

Korporatsioon Estonia hoonele Tähe tänaval pandi nurgakivi  13. aprillil 1885 ning 20. augustil 1886 pühitseti juba maja avamist. Maja ehitusplaani koostas Tartu ülikooli arhitekt Reinhold Guleke, kelle projekteeritud on ka korporatsiooni Livonia konvent, Magasini tänava võimla, Uus Anatoomikum ja Tartu Õlletehase hoone. Maja asus tollal linnaservas, selle ümber istutati park ja rajati iluaed koos muruväljakuga ja majaesise ringsõiduteega.

Hooned

Vaata ka
Hariduse Tugiteenuste Keskus

Viited

Välislingid 

Tartu tänavad
Karlova
Ropka
Ropka tööstusrajoon
Kesklinn (Tartu)
Vladimir Petrovitš Dolgorukov

Vürst Vladimir Petrovitš Dolgorukov, ka Dolgoruki (vene keeles Владимир Петрович Долгоруков) (1696 — 31. mail 1761 Riia) oli Venemaa sõjaväelane (aastast 1755 kindralporutšik) ja riigitegelane.

Elulugu
Vladimir sündis Aasovi sõjakäikudes osalenud ja Põhjasõja 1708. aasta Holowczyni lahingus hukkunud Peeter I stolnik (Комнатный стольник) Pjotr Dolgorukovi (1663–1708) ja Anna Ivanovna Buturlina pojana. Tema vend oli tõeline salanõunik ja diplomaat Sergei Dolgorukov (1696–1761).

9. mail 1739 määrati Peterburi tragunipolgus alampolkovnikuna teeninud Vladimir Riia tragunipolgu ülemaks Liivimaa kubermangus. 17. septembril 1742 ülendati ta kindralmajoriks ja määrati ka Riia viitsekuberneriks, aastail 1751–1753 oli ta Liivimaa kindralkuberneri krahv Peter von Lacy (1678–1751) asetäitja, 1753–1758 Eestimaa kuberner ja 1758–1761 taas Liivimaa kindralkuberneri asetäitja.

Ta oli kantud Liivimaa rüütelkonna matriklisse nr.179 all ja 5. märtsil 1756 kanti ka Eestimaa rüütelkonna matriklisse suguvõsana nr.183.

Mõisavaldused
1757. aastal kuulus talle Lubja mõis Viimsi juures.

Perekond
Ta oli abielus vürstinna Helena Hilkovaga (Елена Васильевна Хилкова; surn. 1763). Abielust sündis:
Juri Vladimirovitš Dolgorukov (1740–1830), vürst, sõjandustegelane

Viited

Eestimaa aadlikud
Liivimaa aadlikud
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Vene Eestimaa kubernerid
Liivimaa kubernerid
Liivimaa viitsekubernerid
Dolgorukovid
Sündinud 1696
Surnud 1761
Sacré-Cœuri kirik

Sacré-Cœuri kirik on basiilika Pariisis.

Asukoht
Kirik asub linna kõrgeimas paigas Montmartre'il ja paistab juba kaugelt üle Pariisi.

Kiriku juurde saab sõita metrooga. Kirikust pisut loodes asub peatus Montmartre'i muuseum (Muse de Montmartre) ja läänes peatus Salvador Dali väljak (Espace Salvador Dali). Kirikut ümbritseb põhjast Chevalier de la Barre'i tänav, idast Lamarcki tänav ja läänest Mont Cenis' tänav.

Ajalugu
Kiriku ehitamiseks kuulutati välja konkurss, kus osales 78 arhitekti. Konkursi võitjaks kuulutati Paul Abadie, kes juhtis kiriku ehitust kuni oma surmani 1884. aastal. Pärast teda juhtisid kiriku ehitust Honoré Daumet (kuni 1886), Jean-Charles Laisné (kuni 1891), Henri-Pierre-Marie Rauline (kuni 1904), Lucien Magne (kuni 1916) ja Jean-Louis Hulot (kuni 1924).

Ehitamiseks eraldatud 7 miljonit franki lõppesid veel enne maapealsete struktuuride valmimist. Ülejäänud ehituseks koguti raha annetuste abil. Selleks võimaldati kiriku detaile nii-öelda osta: alates sammastest ja lõpetades üksikute tellistega.

Kiriku nurgakivi pandi 16. juunil 1875. Kirik valmis 1914. aastal ja on pühendatud Jeesuse südamele (Sacré-Cœur otsetõlkes prantsuse keelest 'püha süda'). Vastu tulles Prantsusmaa piiskoppide taotlustele, kuulutas paavst Pius IX juba 1856. aastal välja Jeesuse südame mälestuspidustused. Basiilika pühitseti sisse 16. oktoobril 1919.

Alates 1885. aastast ehk juba tükk aega enne valmimist on kirikus lakkamatult olnud välja pandud armulaud altari kohal. Sellepärast palutakse turistidel ja kõigil teistel külastajatel kirikus sündsalt riietuda ja võimalikult vaikselt olla, et mitte häirida palvetajaid.

Arhitektuur
Kirikus on mosaiigid ja reljeefid. Kiriku kellatorn on 83 meetrit kõrge. 1895. aastast on selles üks maailma raskemaid töötavaid kirikukelli, mis kaalub 18,5 tonni.

Välislingid 

 Koduleht

Pariisi kirikud
Hain Tankler

Hain Tankler (25. juuli 1945 – 19. september 2008) oli eesti teadusajaloolane.

Ta töötas alates 1991. aastast vanemteadurina Tartu Ülikooli Raamatukogus.

Viited

Välislingid

Eesti ajaloolased
Eesti teadusajaloolased
Sündinud 1945
Surnud 2008
Mihhail Šahhovskoi-Glebov-Strešnev

Vürst Mihhail Valentinovitš Šahhovskoi (1864. aastast Šahhovskoi-Glebov-Strešnev, Михаил Валентинович Шаховской-Глебов-Стрешнев; 22. september 1836 – 2. veebruar 1892 Aachen) oli Venemaa sõjaväelane ja riigitegelane. 

Mihhail Šahhovskoi sündis Valentin Šahhovskoi (1801–1850) ja tema esimese naise Jelizaveta Aleksandrovna Muhhanova (1803–1836) pojana. Tal oli õde Natalja Šahhovskaja  ja tema vanem vend Aleksandr Šahhovskoi (1831–1906) oli õuemeister ja salanõunik.

1869. aastal määrati Mihhail polkovniku auastmes Riia sõjaväeringkonna staabiülemaks, seejärel oli ta aastail 1870–1875 Eestimaa kuberner ja ülendati kindralmajoriks. 

15. jaanuaril 1875 kanti ta Eestimaa rüütelkonna matriklisse suguvõsana nr 284.  

Vahemikus 1. jaanuar 1876 kuni 11. veebruar 1879 oli ta Tambovi kuberner. 

12. märtsil 1879 nimetati ta keisrinna Maria Fjodorovna asutatud heategevusühingu Moskva osakonna usaldusisikuks (почетный опекун Московского присутствия Опекунского совета ведомства императрицы Марии Федоровны) ja ta jäi sellele ametikohale kuni surmani. Pärast usaldusisikuks määramist elas ta peamiselt Moskvas. 1881 ülendati ta kindralleitnandiks ja talle anti Valge Kotka orden.

Oma viimastel eluaastatel oli ta tõsiselt haige ja 1891. aasta lõpus suundus ravile Saksamaale. Sealt ta tagasi enam ei tulnudki ja suri 55-aastaselt 2. veebruaril 1892 Aachenis.

Autasud
Püha Stanislavi orden
Püha Anna orden 1. klass
Valge Kotka orden

Perekond
 
Ta oli 1862. aastast abielus Eugenie von Breverniga (Евгения Федоровна (фон Бреверн) Шаховская-Стрешнева-Глебова; ~1841–1924), kes oli Jägala mõisast pärit kindralmajor Ferdinand von Breverni (Федор Логгинович Бреверн; 1799/1802–~1863) ja Natalja Petrovna Glebova-Strešneva (Наталья Петровна Глебова-Стрешнева) tütar. Abikaasa ema oli Pjotr Fjodorovitš Glebovi ja Jelizaveta Petrovna Strešneva (surn. 1793) tütar, nende järgi sai Mihhail 1864. aastal õiguse kasutada kõigi kolme perekonnanime järgi vürst Šahhovskoi-Glebov-Strešnevi nime.

1864. aastal päris 23-aastane abikaasa Eugenie oma ema esivanematele Glebovitele kuulunud Pokrovskoje-Strešnevo mõisa Moskvas 
 
Eugenie Šahhovskaja-Glebova-Strešneva järgi on nimetatud 1901. aastal valminud Moskva–Vindavi raudteelõigul (:ru:Московско-Виндаво железная дорога) asuv Šahhovskaja asula ja Šahhovskaja raudteejaam (Железнодорожная станция Шаховская).

Pärast abikaasa surma ostis riigidaam ja vürstinna Eugenie endale 275 000 rubla eest 9. märtsil 1911 Haapsalu külje alla, Ridala kihelkonnas asunud Uuemõisa mõisa koos Vilklaga, mis jäid tema valduseks kuni 1919. aasta maareformiga mõisad võõrandati.

Viited

Venemaa keisririigi sõjaväelased
Venemaa keisririigi poliitikud
Vene Eestimaa kubernerid
Sündinud 1836
Surnud 1892
Sergei Šahhovskoi

Sergei Vladimirovitš Šahhovskoi (vene Сергей Владимирович Шаховской; 14. juuni 1852 – 12. oktoober 1894 Tallinn) oli Venemaa riigitegelane; vürst. 

Ta oli Eestimaa kuberner 4. aprillist 1885 kuni 12. oktoobrini 1894.

Vürst Šahhovskoi oli tõeline riiginõunik. Ta on maetud  Kuremäe kloostri alale koos oma abikaasaga.

Perekond 
Sergei Šahhovskoi sündis Vladimir Šahhovskoi (1813–1879) ja Aleksandra Fjodorovna (1825–1846) pojana. Tema noorem vend Nikolai Šahhovskoi (1856–1906) oli publitsist ja riiginõunik.

Ta oli abielus Jelizaveta Dmitrijevna Miljutinaga (Елизавета Дмитриевна Милютина; 1844–1939), kes oli kindralfeldmarssal krahv Dmitri Miljutini (1816–1912) ja Natalja Ivanovna Ponse (1821–1912) tütar.

Sergei Šahhovskoi ristipoeg oli varas, röövel ja mõrvar Konstantin Gorodetski.

Tegevus Eestimaa kubernerina 
Sergei Šahhovskoi ametiaeg langes kokku keiser Aleksander III alustatud venestamiskampaaniaga. Tema algatusel asuti Tallinnas ehitama Toompea lossi (tollane kuberneri residents) vastu Aleksander Nevski katedraali. Samuti rajati tema toetusel Virumaale Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalne Naisklooster, mis on ka tuntud Kuremäe kloostrina, ja Jõhvi, mis pidi saama õigeusu keskuseks Kirde-Eestis, Jõhvi Issanda Ristimise kirik.

Viited

Venemaa keisririigi poliitikud
Vene Eestimaa kubernerid
Sündinud 1852
Surnud 1894
Giorgio Prodi

Giorgio Prodi (12. august 1928 Scandiano, Itaalia – 4. detsember 1987) oli Itaalia arstiteadlane, onkoloog ja semiootik. 

Ta õppis arstiteadust ja keemiat Bologna Ülikoolis. Alates 1958 töötas ta õppejõuna, õpetades üldist patoloogiat ja eksperimentaalset onkoloogiat. Alates aastast 1973 oli ta Kantseroloogia instituudi direktor.

Ta on avaldanud rea raamatuid meditsiinifilosoofiast ja bioloogiafilosoofiast. Koos Thomas Sebeoki ja Thure von Uexkülliga arendas ta semiootilist lähenemist bioloogias (biosemiootikat) oma 1970ndate ja 1980ndate töödes.

Tema auks on loodud "Giorgio Prodi" Vähiuuringute Keskus Bologna ülikoolis.

Isiklikku
Tema vend on Romano Prodi.

Viited

Arstiteadlased
Itaalia semiootikud
Sündinud 1928
Surnud 1987
Onkoloogid
Jevgenovi väin

Jevgenovi väin (vene пролив Евгенова) on väin Põhja-Jäämeres, mis eraldab Severnaja Zemlja saarestikku kuuluvat Bolševiku saart Starokadomski saarest ja Väike-Taimõrist ning ühendab Vilkitski väina Laptevite merega.

Väin sai oma nime jäälõhkuja Vaigatš vanima tüürimehe Nikolai Jevgenovi auks.

Põhja-Jäämere väinad
Venemaa väinad
Severnaja Zemlja
Alo Raun

Alo Raun (aastani 1935 Aleksei Reismann; 8. mai 1905 Tartu – 14. juuni 2004 Bloomington, Indiana, USA) oli eesti keeleteadlane.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli 1931. aastal. Oli Õpetatud Eesti Seltsi teaduslik sekretär aastatel 1937–1939. 

Läks Saksamaale 1944 ning oli Balti Ülikooli õppejõud 1946–1949 ja eesti rektor 1948–1949. 1949. aastast elas USAs. Aastatel 1952–1975 oli Indiana Ülikooli professor.

Teosed
Raun, Alo 1982. Eesti keele etümoloogiline teatmik. Rooma; Toronto: Maarjamaa (2. trükk 2000).

Tunnustus
 2001 Valgetähe II klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg on Indiana Ülikoolis Bloomingtonis ajalooprofessorina töötav Toivo Raun.

Viited

Kirjandus
 Paul Alvre. Alo Raun - sein Leben und Schaffen. Linguistica Uralica 3: 197–201. 1990.

Välislingid 
 Alo Raun. Eesti keele etümoloogiline teatmik
 

Eesti keeleteadlased
Balti Ülikooli professorid
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Valgetähe II klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1905
Surnud 2004
Viktor Polivanov

Viktor Petrovitš Polivanov (Виктор Петрович Поливанов; surnud 15. oktoobril 1889) oli Venemaa  riigitegelane. 

Viktor Polivanov oli keiser Aleksander II ja Aleksander III aegne Tõeline riiginõunik, Eestimaa kubermangu asekuberner 1. jaanuarist 1869 kuni 14. märtsini 1875 ja seejärel Eestimaa kuberner 14. märtsist 1875 kuni 4. aprillini 1885.

Viited

Venemaa keisririigi poliitikud
Vene Eestimaa kubernerid
Surnud 1889
Wilhelm van Delden

Wilhelm van Delden (vene Вильгельм (Вилим Вилимович) фон Дельден (Дельдин); 1662 – 1735) oli Peeter I teenistuses olnud sõjaväelane. 

Wilhelm van Delden oli 1681. aastast Peeter I teenistuses, 1700 osales polkovnikuna (Deldeni soldatipolk, hilisem Kiievi grenaderipolk – Киевский 5-й гренадёрский полк) Põhjasõja Narva lahingus, kus langes koos paljude teiste ohvitseridega rootslaste kätte vangi. Hiljem osales tragunipolguülemana Bulavini mässu mahasurumises Donimaal. 17. detsembril 1713 ülendati kindralmajoriks, oli Tallinna ülemkomandant 1716–1720, kindralleitnant (1726) ja  Eestimaa kubermangu asekuberner 19. juulist 1726 (teistel andmetel 1730) kuni 13. oktoobrini 1732. 

Seejärel määrati Delden Moskva kubermangu kuberneriks (13. oktoober 1732 – 3. jaanuar 1733), kuid vanaduse ja kehva tervise tõttu ta Moskvasse ei saabunudki ja jäi pensionile. Tema asemele määrati 17. juunil 1734 Liivimaa asekuberner Fjodor von Balk (1670–1738), kes oli abielus Peeter I lähedase Anna Monsi vanema õe Matrjone Ivanovna Monsiga.

Tema vend Ivan van Delden (Иван Вилимович фон Дельден) teenis samuti polkovnikuna Venemaa sõjaväes.

Vaata ka
Joachim van Delden (surn. 1743), insener-major, kes abiellus 1731 Anna Clapier de Colongue`ga, Prantsusmaa kapteni ja Venemaa insener-kindralleitnandi, Samma ja Ontika mõisnik Alexandre Clapier de Colongue (1685–1743) tütrega.

Viited

Venemaa sõjaväelased
Vene Eestimaa kubermangu koosseis
Sündinud 1662
Surnud 1735
Aleksandr Potebnja

Aleksandr Potebnja (vene keeles Алекса́ндр Афана́сьевич Потебня́, ukraina keeles Олекса́ндр Опана́сович Потебня́; 22. september 1835 Poltaava oblastis Romnõ maakonnas – 11. detsember 1891 Harkovis) oli ukraina keeleteadlane.

1851 astus ta Harkovi ülikooli õigusteaduskonda, aga järgmisel aastal läks üle ajaloo-keeleteaduskonda. 1856 lõpetas ta ülikooli ja töötas mõnda aega Harkovis gümnaasiumis kirjandusõpetajana. 1861 kaitses ta magistrikraadi teemal "Mõnest sümbolist slaavi rahvaluules". 1862 avaldas ta oma peateose "Mõte ja keel". Samal aastal sõitis ta välismaale, pidas loenguid Berliini ülikoolis, külastas slaavi maid ja õppis sanskritti. 1874 kaitses ta doktorikraadi vene keele grammatika põhjal ja 1875 sai ta Harkovi ülikooli professoriks. Ühtlasi juhatas ta 1878–90 Harkovi Ajaloo-Filoloogiaühingut.

5. detsembril 1875 sai ta Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia vene keele ja kirjanduse osakonna kirjavahetajaliikmeks ning samal aastal pälvis ta Lomonossovi preemia.

Teda on hinnatud kui üht esimest ukraina ja vene suurt lingvisti, samuti kui tänapäevase kirjanduskriitika eelkäijat. Ta oli tähtis eelkäija vene formalistidele ja samuti Lev Võgotskile.

Tema teoreetilistes vaadetes on nähtud sarnasust Benedetto Croce, Leo Spitzeri ja Charles S. Peirce'i lähenemistega.

Viited

Kirjandus 
 Savvati Smirnov, "Aleksandr Potebnja 150" – Keel ja Kirjandus 1985, nr 9, lk 562–564

Ukraina teadlased
Keeleteadlased
Sündinud 1835
Surnud 1891
Ernst Johann von Stackelberg

Krahv Ernst Johann von Stackelberg (vene keeles Эрнест Густавович Штакельберг; (21. märts (ukj 2. aprill) 1813 Viin – 30. aprill (ukj 12. mai) 1870 Pariis) oli baltisaksa päritolu Vene diplomaat ja sõjaväelane.

Elulugu
Krahv Ernst Johann von Stackelberg pärines Stackelbergi suguvõsa Püssi liinist. Ta sündis diplomaadi ja mõisaomaniku krahv Gustav Ernst von Stackelbergi viienda lapsena. 1832. aastal asus ta teenistusse, olles esialgu suurtükiväes tuletõrjuja. Aastatel 1836–1837 sõdis ta Kaukaasias, kus võitles Šamili juhitud mägilaste vastu, ja sai lahingus rindu haavata. Kaukaasias sõdis ta jälle 1840–1841. Aastaks 1843 oli temast saanud juba polkovnik. 

Aastal 1848 nimetati ta Pariisi Venemaa saatkonda Venemaa keisririigi sõjaministeeriumi korrespondendiks, mis tähendas sisuliselt sõjaväeatašeed. Stackelberg oli kuni surmani ametis kõrge diplomaadina. Venemaa sõjaväeatašeena Pariisis ja Viinis (1853) ning diplomaatilises tegevuses Torinos (1856–1864), Madridis (1861–1862), Viinis (1864–1868) ja Pariisis (1866–1870).

Mõisad
Oma isa surma järel päris Ernst Johann koos vendadega Stackelbergide hiiglaslikud mõisavaldused Virumaal. 1853. aasta pärandikokkulepe kohaselt siirdusid tema valdusesse Hirmuse, Purtse, Püssi ja Voorepera mõis. Ta müüs need juba 1854. aastal oma vennale krahv Otto Magnus von Stackelbergile. 1864. aastal ostis ta parun Axel von der Brüggenilt Kuramaal Talsi kreisis Laidze mõisa, mille pärandas oma pojale krahv Gustav Alexander Erik von Stackelbergile (1853–1917).

Sõjaväeline karjäär

1833 junkur
1834 praporštšik
1837 alamporutšik ja sõjaministri adjutant
1840 porutšik
1841 staabikapten
1841 kapten
1843 polkovnik
1853 kindralmajor
1860 kindraladjutant
1861 kindralleitnant
1869 suurtükiväekindral

Diplomaatiline karjäär

1848 sõjaväeatašee Pariisis
1853 sõjaväeatašee Viinis
25.07.1856 – 04.02.1861 suursaadik Sardiinia Kuningriigis
04.02.1861 – 11.08.1862 suursaadik Hispaania Kuningriigis
11.08.1862 – 03.08.1864 suursaadik Itaalia Kuningriigis
03.08.1864 – 25.04.1868 suursaadik Austria Keisririigis
25.04.1868 – 23.04.1870 suursaadik Prantsuse Keisririigis

Perekond
Ernst Johann von Stackelberg abiellus 1851. aastal Pariisis Marie Antoinette de Tamisier'ga (1831–1860), kes oli markii Pierre Alfred de Tamisier' ja Charlotte de Lorme´i tütar. Abielust sündisid:
Krahv Gustav Alexander Erik von Stackelberg (1853–1917), Venemaa sõjaväelane, kindralleitnant
Krahv Alexander von Stackelberg (1857–1881), Venemaa sõjaväelane

Sugupuu
Viited:

Vaata ka
Stackelberg

Viited

Välislingid
Дипломаты Российской империи: Эрнест Густавович Штакельберг

Eestimaa aadlikud
Purtse mõisnikud
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Venemaa keisririigi diplomaadid
Baltisakslased
Ernst Johann
Sündinud 1813
Surnud 1870
Eesti Arhiiv Austraalias

Eesti Arhiiv Austraalias (EAA) on Sydneys asuv Eesti arhiivraamatukogu.

See asutati 1952. aastal. Arhiivi peamiseks loojaks oli Hugo Salasoo, kes juhatas seda 1953–1990. Aastail 1991–1994 juhatas arhiivi tema poeg Inno Salasoo. Arhiiv kujunes üheks suuremaks Eestile spetsialiseerunud raamatukoguks väljaspool Eestit.

Arhiiv asus pikka aega Hugo Salasoo kodus selleks eraldi ehitatud hoones.

Nüüd asub EAA Sydney Eesti Majas.

Välislingid
EAA kodulehekülg
Estonica, kultuurivarad

Eesti arhiivid
Eesti raamatukogud
Austraalia
Välis-Eesti
Sydney Eesti Maja

Sydney Eesti Maja on Sydneys asuv Eesti Maja.

See avati  17. augustil 1940, ning laiendatud kujul 6. aprillil 1958.

Maja aadress on 141 Campbell St, Surry Hills, NSW 2010.

Sydney Eesti Majas asub Eesti Arhiiv Austraalias. Majas on ka 225-kohane teatrisaal.

Välislingid
Pilte ja intervjuusid
Eestlased Austraalias

Eesti Majad
Sydney
Studia Philosophica Estonica

Studia Philosophica Estonica (SPE) on Tartu Ülikooli filosoofiaosakonna kirjastatav ning Tartu Ülikooli kirjastuse trükitav eelretsenseeritav filosoofiaajakiri, milles avaldatakse inglise-, saksa- ja eestikeelseid artikleid ning raamatuarvustusi.

Studia Philosophica Estonica on veebipõhine ajakiri, kuid 2011. aastal ilmusid kaks erinumbrit (1.1 & 1.2, 2.2) ka paberil. Ajakiri jaguneb "köideteks", nii et igas köites on ühe aasta jooksul avaldatud artiklid. Alates 2009. aastast hõlmab iga köite 1. number kõik tavapärased artiklid, numbrid 2 kuni n on erinumbrid. Ajakirjanumbrite numeratsioon koosneb niisiis kahest osast: köitest ja numbrist. 2008. aasta põhinumber on 1.1, 2009. aasta põhinumber 2.1, sama aasta esimene erinumber 2.2 jne.

SPE juhindub avatud ligipääsu poliitikast, tagades kõigile vaba ja tasuta ligipääsu oma sisule.

Ajalugu
Ajakirja ajalugu nähakse lähtuvana 1893. aastast, mil hakkasid ilmuma Tartu Ülikooli toimetised nime Acta et Commentationes Universitatis Tartuensis all. Nõukogude ajal ilmusid filosoofiakogumikud ülikooli toimetiste alamseeriana ning 1993. aastast nime Studia Philosophica* . Praegusel kujul ilmub ajakiri aastast 2008.

Toimetus
Ajakirja peatoimetaja on Roomet Jakapi. Teoreetilise filosoofia toimetaja on Daniel Cohnitz, filosoofia ajaloo toimetaja Eduard Parhomenko, praktilise filosoofia toimetaja Kadri Simm ning tegevtoimetaja Mats Volberg. Lisaks kuulub toimetusse Edit Talpsepp-Randla.

Kolleegium
Studia Philosophica Estonica kolleegiumi kuuluvad (3. september 2019 seisuga): Jüri Allik (TÜ), Ruth Chadwick (Cardiffi Ülikool), Daniel Cohnitz (Utrechti ülikool) Günter Figal (Freiburgi Ülikool), Matti Häyry (Aalto ülikool), Piret Kuusk (TÜ), Eero Loone (TÜ), Endla Lõhkivi (TÜ), Ülo Matjus (TÜ), Arne Merilai (TÜ), Jürgen Mittelstrass (Konstanzi Ülikool), Peeter Müürsepp juunior (TTÜ), Ilkka Niiniluoto (Helsingi Ülikool), Herlinde Pauer-Studer (Viini Ülikool), John Perry (Stanfordi Ülikool), Ahti-Veikko Pietarinen (Nazarbajevi ülikool), Dag Prawitz (Stockholmi Ülikool), John Sallis (Boston College), Andres Soosaar (TÜ), Margit Sutrop (TÜ), Jan Szaif (UC Davis), Peter Trawny (Wuppertali Ülikool), Tõnu Viik (TLÜ) ja Jonathan Wolff (Oxfordi ülikool).

Viited

Välislingid
 Ajakirja koduleht

Eesti teadusajakirjad
Ingliskeelsed Eesti ajakirjad
Saksakeelsed Eesti ajakirjad
Filosoofiateosed