joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tomas Bannerhed

Bengt Tomas Christer Bannerhed (sündinud 28. mail 1966) on rootsi kirjanik.

Eluloolist
Kirjanik kasvas üles Lõuna-Rootsis Smålandis Uråsa asulas. Alates 1990. aastatest elab Stockholmis. Ta on õppinud sotsiaalteadusi, töötanud ajakirja toimetuses ning ka õppejõuna.

Looming
2011. aastal ilmus tema debüütromaan "Kaarnad", mille kirjutamiseks kulus autoril 10 aastat. "Kaarnad" tegi Bannerhedi tuntuks üle kogu Euroopa – teos on tõlgitud juba inglise, saksa, prantsuse, hollandi, norra ja taani keelde. "Kaarnad" on ilmunud ka eesti keeles (tõlkija Tiina Mullamaa, Hea Lugu 2013). Romaani põhjal on Rootsis vändatud film ("Korparna", 2017, režissöör Jens Assur), mis on juba saanud auhindu filmifestivalidel. 

„Kaarnad” on psühholoogiline romaan isast ja pojast, pärilikkusest ja elukeskkonnast, lindudest ja vabaduseotsinguist, mida on tänu kaasahaaravatele looduskirjeldustele kerge ja põnev lugeda. Romaani tegevus toimub 1970. aastatel Smålandi metsade vahel, kus nooruk Klas, 12-aastane peategelane, kogeb kasvava hirmuga, et isa, elupõline talumees, on haaratud mõttest anda talu edasi temale. Eelmiste põlvkondade ränga tööga rajatud talu peab perekond edasi pidama, sest järjepidevus ei tohi katkeda. Klas aga ei taha isa jälgedes käia – tema tahab metsas olla ja linde jälgida. Klasi kirg on linnud – nemad sümboliseerivad vabadust. Vastandus on selge: Klasi pilk on suunatud taevasse, isa pilk maale, Klasi juhtmõte on vabadus, isa oma kohustus. Kuigi romaanis on põhjamaist süngust ja raskemeelsust, leidub selles ka helgem pool. See on lummav loodusromaan, mis köidab lugejat lõhnade, helide, meeleolude ja täpsete looduskirjeldustega.

2015. aastal ilmus Bannerhedilt koos loodusfotograaf Brutus Östlingiga raamat "I starens tid" ("Kuldnoka-aeg").

2018. aastal ilmus Bannerhedi teine ​​romaan "Lugnet". Romaani peategelaseks on Urban, kes kolib maalt Blekingest oma purunenud perekonna juurest Stockholmi, püüdes seal uut elu üles ehitada.

Tunnustus
Bannerhed on „Kaarnate“ eest pälvinud mitmeid Rootsi kirjanduspreemiaid. Ta on esimene autor, kes sai oma debüütteose eest Rootsi ühe tunnustatuma kirjandusauhinna Augustipreemia (Augustpriset).

Viited

Rootsi kirjanikud
Sündinud 1966
Ricardo Oliveira

Ricardo de Oliveira (sündinud 6. mail 1980 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, ründaja. Ta mängib Brasiilia kõrgliiga klubis Coritiba.

Klubikarjäär 
2015. aasta jaanuaris suundus Oliveira tagasi kodumaale, liitudes Brasiilia kõrgliiga klubiga Santos.

2015. aasta mais võitis ta klubiga São Paulo osariigi meistrivõistlused Campeonato Paulista ning oli 11 väravaga liiga turniiri suurim väravakütt. Pärast seda pikendas ta algselt vaid viis kuud kestnud lepingut 2017. aasta detsembrini. Edukaks osutus hooaeg ka Brasiilia kõrgliigas. Ta oli 20 väravaga liiga suurim väravakütt ja valiti kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Santos lõpetas hooaja seitsmenda kohaga.

2016. aasta esimeses pooles võitis Santos taas São Paulo osariigi meistrivõistlused ning Oliveira lõi finaalmängus Audaxi vastu otsustava värava.

Kuigi 2017. aasta hooaega segasid vigastused, suutis ta kõrgliigas lüüa kaheksa väravat. 2017. aasta detsembris, mil ta ei õnnestunud uut lepingut sõlmida, lahkus ta klubist.

Juba päev pärast Santosest lahkumist sõlmis ta kaheks aastaks lepingu teise Brasiilia kõrgliiga klubiga, Atlético Mineiro. 2018. aasta hooajal lõi ta Brasiilia kõrgliigas 13 väravat, millega oli liigas teisel kohal.

2020. aasta septembris liitus ta Coritibaga.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 2004. aasta Copa América viimases alagrupimängus 14. juulil Paraguay vastu. Veerandfinaalis 18. juulil lõi ta värava Mehhiko vastu – see oli tema esimeseks väravaks koondise särgis. Brasiilia tuli lõpuks turniiri võitjaks.

Pärast seda sekkus Oliveira regulaarselt Brasiilia koondisemängudes Adriano, Robinho ja Ronaldo asemele vahetusest. Ta kuulus Brasiilia koondisse ka 2005. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril, mis ka võideti. 2006. aasta maailmameistrivõistlustest jäi ta vigastuse tõttu eemale.

2015. aastal naasis Oliveira pärast kaheksat aastat taas koondisse ning lõi 13. oktoobril MM-i valikmängus värava Venezuela vastu. Koondises mängis ta veel ka 2016. aastal ning lõi 29. märtsil MM-i valikmängus värava Paraguay vastu.

Saavutused 
Valencia
La Liga: 2003–04
UEFA Cup: 2003–04
Betis
Copa del Rey: 2004–05
São Paulo
Campeonato Brasileiro Série A: 2006
Milan
UEFA Meistrite Liiga: 2006–07
Al Jazira
UAE Pro-League: 2010–11
Etisalat Emirates Cup: 2009–10
UAE President's Cup: 2010–11, 2011–12
Santos
Campeonato Paulista: 2015, 2016

Viited

Välislingid 

 Ricardo Oliveira Soccerway lehel

Brasiilia jalgpallurid
Santos FC mängijad
Valencia CF mängijad
Real Betise jalgpallurid
São Paulo FC mängijad
AC Milani mängijad
Clube Atlético Mineiro mängijad
Coritiba Foot Ball Clubi mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1980
Centauri

Centauri (sündinud 1972) on Ungari kirjanik ja fotograaf. Elab Lääne-Ungaris. Varjunime all esinev autor säilitab oma inkognitot ega avalda endast fotot.

Looming
"Pátosz a káoszban" („Paatos kaoses”), 2007
"Kék angyal" („Sinine ingel”), novellikogumik, 2008
"Jégvágó" ("Jäänuga"), romaan, 2013
"Jákob botja" ("Jaakobi sau"), romaan, 2015

Esimese teksti avaldas Centauri 2006. aastal. Sellest alates on tema kirjutised ilmunud pidevalt kirjandusajakirjades. 2007. aastal ilmus Centauri jutustus "Flaubert ja mood" Ungari novelliparemikku koondavas kogumikus "Körkép" ("Panoraam"). 2008. aastal ilmunud "Sinine ingel" tegi kirjaniku lühikese ajaga tuntuks. Centauri avaldab aeg-ajalt ka fotosid ning on esinenud näitustega."Sinise ingli" novellid on ilmunud inglise ja poola keeles. Jutustusest "Kaev päikese all" on vändatud lühifilm.

2015. aastal esines Centauri Tartus kirjandusfestivalil Prima Vista, kus esitleti vastilmunud tõlkekogumikku "Maailma nukraim orkester. Valimik ungari novelle". Kogumikus on 21 teksti, sealhulgas Centauri jutustus "Kaev päikese all" (tõlkija Reet Klettenberg). Samal ajal avati Centauri fotonäitus HOMO LABILIS Tartu Loodusmajas.

Viited

Välislingid
 Centauri koduleht
 Tõlkeid eesti keelde Centauri kodulehel

Ungari kirjanikud
Sündinud 1972
Kirchdorf in Tirol

Kirchdorf in Tirol on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas. Vald asub 641 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 113,8 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3889 inimest. Vald paikneb 12,2 km Kitzbühelist põhjas, samuti 3 km Sankt Johann in Tirolist põhjas Kitzbühler Ache ääres. Küla on saanud nime vanalt kirikult, mis ehitati 8. sajandil. Peamised sissetulekuallikad on põllumajandus ja turism.

Asend 

Kirchdorf asub Leukentalis St. Johann in Tiroli kõrval. Vald koosneb mitmest asundusest ja hajaasustusest. Valla piiridesse mahub ka suur osa Wilder Kaiseri mäestikust. Kirchdorf on suuruselt teine vald Kitzbüheli ringkonnas.

Alljaotused 

Bicheln, Einwall, Erpfendorf (küla oma kiriku ja kooliga), Erpfendorf-Dorf, Erpfendorf-Wald, Fabrik, Furth, Gasteig (samuti oma kooliga), Griesenau, Habach, Haberberg, Hinterberg, Huberhöhe, Jageregg, Kaiserbachtal, Kirchdorf-Dorf, Moosen, Litzlfelden, Oberrain, Taxerau, Unteranger, Vorderhaberberg, Weng, Wohlmuting

Ajalugu 

Kirchdorf sai nime kirikult, mis on vanim ringkonnas. 2. sajandi lõpul / 3. sajandi algul seisis praeguse kiriku kohas Rooma villa; see hävines hiljem rahutul rahvasterändamise perioodil (Völkerwanderung). 8. sajandil ehitati vana villa vundamendile esimene Kirchdorfi kirik. 1805. aastani vastutas Kirchdorfi kihelkond ka Reit im Winkli eest, mis viis tihedate sidemeteni kahe valla vahel. Side siiski katkes, kui nood rajasid oma kirikukihelkonna.

Sõpruslinn 

 Balatonföldvár, Ungari

Tööstus 

Isolatsioonifirma Steinbacher AG asub Ache kallastel Erpfendorfi külas.

Viited

Välislingid 

 www.kirchdorf.tirol.gv.at

Tirooli liidumaa vallad
Dublini rahvusvaheline kirjandusauhind

Dublini rahvusvaheline kirjandusauhind (inglise keeles Dublin Literary Award, iiri keeles Duais Liteartha Idirnáisiúnta Bhaile Átha Chliath; varasema nimega IMPAC Dublini kirjandusauhind) on igal aastal välja antav rahvusvaheline kirjandusauhind.

Kirjandusauhind loodi 1996. aastal Dublinis, et tunnustada inglise keeles kirjutatud või sellesse keelde tõlgitud "kõrge kirjandusliku väärtusega" ilukirjandusteoste autoreid. Sponsoriks oli kuni 2015. aastani konsultatsioonikompanii IMPAC. Praegu rahastab auhinda Dublini linnavolikogu. Auhinna suurus on 100 000 eurot, seega on Dublini kirjandusauhind üks maailma suurimaid. Kui auhinna saab tõlketeos, saab autor 75 000 eurot ja tõlkija 25 000 eurot. Lisaks auhinnarahale antakse üle kristallkujuke.

Auhinnale võivad kandideerida ükskõik millises keeles kirjutatud raamatud, mis on tõlgitud inglise keelde ja ilmunud kahel auhinna andmisele eelnenud aastal, tõlke puhul kuni kuus aastat enne auhinna väljaandmist. Nominente võivad välja pakkuda pealinnade ja teiste suuremate linnade raamatukogud üle maailma, kokku üle 400 raamatukogu 177 riigist. Osalevad raamatukogud võivad igal aastal välja pakkuda kuni kolm raamatut. 2019. aasta auhinnale kandideerivate teoste nominente võib esitada alates märtsist 2018. Lõpliku otsuse teeb viieliikmeline rahvusvaheline žürii. Finalistid kuulutatakse välja aprillis ning auhinnasaaja juunis.

2017. aastal osales auhinna valimisel esimest korda Tartu Linnaraamatukogu. Tartu Linnaraamatukogu esitas 2018. aasta auhinnale Julian Barnesi "The Noise of Times" ja Martha Hall Kelly "Lilac Girls".

Võitjad 
1996 – David Malouf, "Remembering Babylon"
1997 – Javier Marías, "A Heart So White" (tõlkija Margaret Jull Costa)
1998 – Herta Müller, "The Land of Green Plums" (tõlkija Michael Hofmann)
1999 – Andrew Miller, "Ingenious Pain"
2000 – Nicola Barker, "Wide Open"
2001 – Alistair MacLeod, "No Great Mischief"
2002 – Michel Houellebecq, "Atomised" (tõlkija Frank Wynne)
2003 – Orhan Pamuk, "My Name Is Red" (tõlkija Erdağ Göknar)
2004 – Tahar Ben Jelloun, "This Blinding Absence of Light" (tõlkija Linda Coverdale)
2005 – Edward P. Jones, "The Known World"
2006 – Colm Tóibín, "The Master"
2007 – Per Petterson, "Out Stealing Horses" (tõlkija Anne Born)
2008 – Rawi Hage, "De Niro's Game"
2009 – Michael Thomas, "Man Gone Down"
2010 – Gerbrand Bakker, "The Twin" (tõlkija David Colmer)
2011 – Colum McCann, "Let the Great World Spin"
2012 – Jon McGregor, "Even the Dogs"
2013 – Kevin Barry, "City of Bohane"
2014 – Juan Gabriel Vásquez, "The Sound of Things Falling" (tõlkija Anne McLean)
2015 – Jim Crace, "Harvest"
2016 – Akhil Sharma, "Family Life"
2017 – José Eduardo Agualusa, "A General Theory of Oblivion" (tõlkija Daniel Hahn)
2018 – Mike McCormack, "Solar Bones"
2019 – Emily Ruskovich, "Idaho"
2020 – Anna Burns, "Milkman"

Viited

Välislingid
Ametlik koduleht

Kirjandusauhinnad
Dublin
Friedrich Hartmann Barisien

Friedrich Hartmann Barisien (24. veebruar 1724 Coburg, Saksamaa – 30. august 1796 Jelgava, Läti) oli prantsuse päritolu baltisaksa maalikunstnik ja teatridekoraator.

Elukäik
Friedrich Hartmann sündis 1724. aastal Coburgi linnas Sachsen-Saalfeldi hertsogkonnas (praegusel Baieri liidumaal Saksamaal). Tema vanaisa oli Louis XIV õukonna arhitekt, kuid oli Pariisist Dresdenisse põgenenud ja võttis Sachsenis endale perekonnanime Parisien, mis mugandati hiljem nimeks Barisien.

Friedrich Hartmanni isa oli kunstsepp. Isalt õppis ta käsitööd ning lõpetas seejärel Dresdenis joonistus- ja maalikooli. 1750. aastal asus ta Venemaale, töötas Astrahanis, Holsteinis ja Oranienbaumis. 1756. aastal elas Friedrich Hartmann Barisien Peterburis ja Moskvas, sh Vene tsaar Peeter III juures Peterhofi lossis. 1767. aastal kolis ta Riiga. 1770-1778 töötas ta Jelgavas (Miitavis) Kuramaa hertsogi Peter von Bironi õuemaalija ja tema kunstigalerii inspektorina. Bironi juures hakkas ta tegelema ka teatridekoratsioonide maalijana, kujundas Miitavi ja Rundale lossi ruume. 1772. aastal oli ta ka Põltsamaa lossi omaniku W. J. von Lauw' teenistuses. 1787. aastal andis Peterburi Kunstide Akadeemia talle 102-aastase Christina Linki portree eest (1768, Läti Kunstimuuseumis Riias) akadeemiku nimetuse. Alates 1795. aastast oli ta Riia maalijate tsunfti liige. Suri 1796. aastal Miitavis. 

Viljeles portree-, maastiku- ja monumentaalmaali ning tegi teatridekoratsioone. Mitu Barisieni portreed on korratud graafikas. Varasem looming on rokokoolik, 1780. aastate lõpus sai valdavaks asjalik ja kaine klassitsistlik kujutusviis. Tähtsamad teosed: Jelgava lossi maalid, Tsarskoje Selo vaated (Suur loss, Tsarskoje Selo), ooperi "Kyros ja Kassandra" dekoratsioonid (Jelgava õukonnateater, 1783), Kuramaa hertsogi P. Bironi portree (1781, Rundale lossimuuseum), Autoportree pojaga (1786, Vene Muuseum Peterburis), G. J. von Ungern-Sternbergi ja G. C. von Ungern-Sternbergi portree (mõlemad 1787) ning Mehe portree (kõik Eesti Kunstimuuseumis).

Kirjandus
 Wilhelm Neumann. Von baltischer Malerei. - Kunstbeilage des Rigaer Tageblatts, 1911, nr 6. 
 Wilhelm Neumann. Aus alter Zeit. Riga, 1913
 Woldemar Waga. Das Schloss Põltsamaa, ein Denkmal der Kunst des 18. Jahrhunderts in Estland. Tartu, 1931.
 Juta Keevallik. Märkmeid portreemaalist Eestis 18. sajandil. - Töid kunstiteaduse ja kriitika alalt. Nr 3. Tallinn, 1980.

Baltisaksa kunstnikud
Teatrikunstnikud
Sündinud 1724
Surnud 1796
Nikola Madžirov

Nikola Madžirov (Никола Маџиров; sündinud 27. mail 1973) on makedoonia luuletaja, esseist ja luuletõlkija.

Madžirovi luulet on tõlgitud enam kui kolmekümnesse keelde.

Eluloolist
Sündinud Strumicas Makedoonias pagulasperekonnas, kes oli sinna liikunud XX sajandi alguses Balkani sõdade eest. Alustas kirjutamist 1999. aastal ja võitis esimese luulekoguga debüüdipreemia "Studentski zbor". Ka hilisemad luuleraamatud on võitnud nimekaid auhindu, sh Miladinov-Brothers Prize ja Hubert Burda fondi kirjanduspreemia. 

Osalenud kirjanike residentuuri programmides: International Writing Program Iowa Ülikoolis, LiteraturRaum Berliinis, KulturKontakt Viinis, Literatur Haus NÖ Kremsis, Villa Waldberta Münchenis. 

Töötab luuletoimetajana Makedoonia e-ajakirjas Blesok ja on rahvusvahelise luuleveebi lyrikline.org Makedoonia-poolne korraldaja. Elab Makedoonias.

Teosed
 "Zaklučeni vo gradot" ("Lukustatud linnas"), luulekogu, 1999
 "Nekade nikade" ("Kuskil eikusagil"), luulekogu, 1999
 "Vo gradot, nekade" ("Linnas, kusagil"), valikkogu, 2004
 "Premesten kamen" ("Paigalt tõstetud kivi"), luulekogu, 2007

Eesti keeles on ilmunud Madzirovi valikkogu "Valgus ja tolm" (2017, kirjastus Kaksikhammas, tõlkija Carolina Pihelgas), mis annab edasi sõjapagulusejärgset õhustikku "mahedalt, musikaalselt ja täpselt". Autor ja tõlkija esitlesid raamatut Prima Vista kirjandusfestivalil 2017. aasta mais.

Viited

Välislingid
 Nikola Madzirov poetryfoundation.org

Põhja-Makedoonia inimesed
Luuletajad
Sündinud 1973
Sankt Jakob in Haus

Sankt Jakob in Haus on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas. Vald asub 856 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 9,6 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 773 inimest. Vald paikneb 13,6 km Kitzbühelist kirdes, samuti 2,5 km Fieberbrunnist. See on väikseim vald ringkonnas. Küla on esmakordselt mainitud 1308. aastal, kuid asustus algas juba 10. sajandil. Peamine sissetulekuallikas on turism.

Viited 

Tirooli liidumaa vallad
Albertinia

Albertinia on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Hessequa vallas.

Asula on rajatud 1900. aastal, linnaõigused sai 1920. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Albertinia elanikest värvilisi 68,52%, valgeid 20,07%, mustanahalisi aafriklasi 10,62%, India või Aasia päritolu inimesi 0,30% ja teisi 0,50%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 94,19% inimesi, inglise keelt 2,83%, koosa keelt 0,94% ja Tsvana keelt 0,75%.

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Caledon

Caledon on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas, Theewaterskloofi valla halduskeskus.

Caledon on asutatud 1811. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Caledoni elanikest värvilisi 69,65%, valgeid 15,64%, mustanahalisi aafriklasi 13,66%, India või Aasia päritolu inimesi 0,25% ja teisi 0,81%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 85,30% inimesi, koosa keelt 7,07%, inglise keelt 2,89%, sotho keelt 2,40% ja tsvana keelt 0,50%.

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Chelsea Hotel

Chelsea Hotel on ajalooliselt üks tuntumaid majutusasutusi asukohaga Chelsea paikkonnas New Yorgi jõesaarel Manhattanil. Hotelli aadress on 222 West 23rd Street, asudes puiesteede Seventh Avenue ja Eighth Avenue vahel.

Aastatel 1883–1885 valminud ja 250-toaline hotell on üldtuntud kõikvõimalike kuulsate ja vähekuulsate loomeinimeste peatumis- ja elukohana. Hotelli hüüdnimeks on olnud “Kultuuridünamo”.

12-korruselise kuninganna Anne'i stiilis punastest tellistest hoone projekteeris arhitektuuribüroo Hubert, Pirrson & Company. Ehitise tellis kinnisvaraarendaja George M. Smith ja see läks maksma tollases vääringus 300 000 USA dollarit. 1966. aastal määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks (New York City Landmark). 1977. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse (National Register of Historic Places). 

2011. aasta mais müüdi hotell 80 miljoni USA dollari eest. Sama aasta 1. augustil suleti selle uksed ning 2019. aastal avatakse hoone uuesti renoveerituna.

Ajalugu

Märkimisväärsed elanikud 
Ääremärkusena tuleb mainida, et New Yorgi boheemluse kantsiks peetava hotelli numbritubades on surnud või sooritanud enesetapu nii mitmedki selle elanikud.

Kirjanikud ja mõtlejad

Näitlejad ja lavastajad

Muusikud

Kunstnikud

Moedisainerid 
Charles James

Andy Warholi klikk 
Chelsea hotelli seostatakse Warholi superstaaridega, kuna Andy Warholi ja Paul Morrissey film "Chelsea Girls" (1966) kujutas Factory koosseisu ja nende elu selles hotellis.

Varia 
Mitmed ookeaniauriku Titanic uppumisel ellujäänud peatusid mõnda aega selles hotellis, kuna see asus White Star Line'ile kuuluva kai Pier 54 lähedal, kus laev oleks pidanud silduma. Hotell oli lühiajaliselt koduks ka paljudele meremeestele, kes naasid oma kohustuste täitmistelt I maailmasõjas.

Kohapeal loodud teosed 

National Register of Historic Places
Hotellid‎
Heidelberg (Lääne-Kapimaa)

Heidelberg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Hessequa vallas. Linn asub 274 km Kaplinnast ida pool.

Linn on asutatud 1855. aastal. Linn on saanud nime Saksa linna Heidelbergi järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Heidelbergi elanikest värvilisi 75,34%, valgeid 14,40%, mustanahalisi aafriklasi 9,26%, India või Aasia päritolu inimesi 0,44% ja teisi 0,58%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 91,93% inimesi, inglise keelt 3,42% ja koosa keelt 2,86%.

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Heidelberg (Gauteng)

Heidelberg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigi Gautengi provintsis Sedibengi ringkonnas, Lesedi valla halduskeskus. Linn asub Johannesburgist ligikaudu 50 km kagu pool.

1862. aastal rajas sakslane Heinrich Julius Ueckermann praeguse Heidelbergi kohale kaubanduspunkti. 1866. aastal rajatud asula sai nime Ueckermanni alma materi Heidelbergi ülikooli järgi. Linnaõigused sai Heidelberg 1886. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Heidelbergi elanikest mustanahalisi aafriklasi 56,77%, valgeid 37,26%, India või Aasia päritolu inimesi 3,16%, värvilisi 1,78% ja teisi 1,03%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 37,62%, suulu keelt 25,04%, sotho keelt 18,40%, inglise keelt 8,58%, koosa keelt 2,89%, pedi keelt 1,35%, ndebele keelt 1,03%, tsvana keelt 0,99% ja tsonga keelt 0,86%.

Galerii

Viited

Gautengi provintsi linnad
Janis Fabriciuss

Jānis Fabriciuss (läti Jānis Fabriciuss, 14. juuni/26. juuni 1877 Zlēkase vald Läti — 24. august 1929 Sotši) oli läti rahvusest Punaarmee ohvitser ja komissar Venemaa kodusõja ajal.

 Venemaa sõjaväelased
Läti kütid
 Läti sõjaväelased
 sündinud 1877
 surnud 1929
Ingrid Margus

Ingrid Margus (sündinud 5. jaanuaril 1994 Tartus) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 2013. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, kus õppis humanitaarklassis. Seejärel õppis ta ühe aasta Tallinna Ülikoolis filosoofiat. 2018. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 2019. aastal täiendas end New Yorgis Lee Strasberg Theater and Film Institute'is.

Osatäitmisi

Seriaalid 

 "Lõks" 2. hooaeg – Maria Holm
 "Lõks" 1. hooaeg – mõrvarühma juht Maria Holm
 "Litsid" ja "Naiste sõda" – Alice
 "Merivälja" – noor Anna
 "Papad mammad" – laulja
 "Kuum jälg" – Anni
 "Kättemaksukontor" – Rahel Oodo

Filmid 
 Nullpunkt – klassi õpilane
 Päevad, mis ajasid segadusse – Marta
 Sangarid – episoodiline roll
 Klassikokkutulek 2 – Hanna
Klassikokkutulek 3 – Hanna

Teatrirolle

Isiklikku 
Tema elukaaslane on kunstnik Martin Saar.

Välislingid 
 Arteri suur intervjuu! Ingrid Margus: Näitlemine õpetab inimesi paremini mõistma Postimees, 19. mai 2018
 Ingrid Marguse koduleht

Eesti näitlejad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1994
Remigijus Šimašius

Remigijus Šimašius (sündinud 12. jaanuaril 1974 Tauragės) on Leedu jurist ja poliitik (Liberaalide Liit).

1997. aastal lõpetas ta Vilniuse Ülikooli õigusteaduskonna magistrikraadiga. Doktorikraadi õigusteaduse alal sai ta 2002. aastal Leedu Õigusülikoolis. 

Aastatel 1995–2004 oli ta Leedu Vabaturumajanduse Instituudi õigusekspert ja projektijuht, 1996–2005 Mittetulundusühingute Info- ja Toetuskeskuse konsultant. Aastatel 2002–2005 töötas ta Leedu Õigusülikooli õppejõuna. 

Aastatel 2004–2006 oli ta Leedu Vabaturumajanduse Instituudi asepresident ja ekspertide meeskonna juht ja 2006–2008 president. 2005–2008 oli ta Vilniuse Ülikool õppejõud.

9. detsembrist 2008 kuni 13. detsembrini 2012 oli Remigijus Šimašius Leedu justiitsminister.

16. novembrist 2012 kuni 20. aprillil 2015 oli ta Leedu Seimi liige.

Alates 20. aprillist 2015 on Remigijus Šimašius Vilniuse linnapea.

Viited

Leedu poliitikud
Leedu juristid
Justiitsministrid
Linnapead
Sündinud 1974
Ilmar Kurg

Ilmar Johannes Kurg (26. mai 1922 Kallavere – 28. juuni 2003) oli soomepoiss ja eesti baptisti vaimulik.

Ta sündis aastal 1922 Kallavere külas. Pärast Kallavere algkooli lõpetamist õppis ta Keila Põllutöökoolis.

Teisest maailmasõjast võttis ta osa 19. septembrist 1943 Soome armees, ta oli rindel Rajajoel JR 47 koosseisus, seejärel oli väljaõppel Jalkalas ja Taavettis allohvitserikoolis. Seejärel oli ta tõrjelahinguis Viiburi lahel ja Vuoksel. Tagasi Eestisse saabus ta 19. augustil 1944, ta võitles Tartu rindel, saades Pupastvere lahingus haavata.

Palmipuudepüha laupäeval 1947 Tallinna Allika koguduses otsustas ta anda oma elu Jumalale. Ta osales algul Allika, hiljem Oleviste koguduse töös.

Aastal 1958 määrati ta Mustvee Baptistikoguduse pastoriks. Aastatel 1970–1975 teenis ta Rakvere Karmeli kogudust. Aastatel 1976–1989 oli ta Pärnu Immaanueli koguduse pastor.

Ilmar Kurg suri 28. juunil 2003 halvatuse tagajärjel, ta sängitati mulda 4. juulil 2003 Jõelähtme kiriku kalmistule esivanemate matmispaika abikaasa kõrvale.

Isiklikku 
Ilmar Kurg oli abielus ning kahe tütre ja ühe poja isa; poeg Ingmar on baptisti vaimulik, teoloog ja kirjastaja.

Välislingid 
 Ilmar Kurg: olen selles eas, kus elu annab oma küpseid vilju
 In Memoriam: ILMAR-JOHANNES KURG Kuulutaja, juuli 2003

Eesti baptisti vaimulikud
Soomepoisid
Sündinud 1922
Surnud 2003
Kivikatus

Kivikatus on katus, mille ehitamisel kasutatakse betoonist või savist katusekive.

Kivikatuse kestvuseks hinnatakse üldiselt üle saja aasta.

Kaasajal kasutatakse esimese kivirea kinnitamiseks metallklambreid ning järgmised read laotakse vastavalt mustrile ja kivide omaraskus hoiab neid paigas. Esimese kivirea all kasutatakse plastikharjaseid, et hoida kivi alumist serva üleval ning tõkestaks lume pääsu kivi laine alla (juhul kui on tegemist lainetava kiviga). Kivikatuse neelukohtades kasutatakse neeluplekke ja lõigatud kivide servade alla pannakse neelukoha pikkuses spetsiaalne poroloonriba, et takistada vee voolu katusekivide ääre alla. Esimene kivirida peab ulatuma vähemalt 60 mm üle tuulekasti ääre, et takistada vee sattumist katusekivide alla.

Kivitüübid 
Betoonist katusekivid: On võimalik toonida. Saadaval on lainelise kui ka lameda profiiliga kive.

Savist katusekivid: On olemas nii valtsiga kui valtsita kive. Ajalooliselt on kasutatud valtsita kive. On võimalik toonida. Kasutatakse enamasti soojema kliimaga piirkondades, kuid on võimalik kasutada ka külmades piirkondades kui kivid on töödeldud külmale vastu pidama.

Kiltkivid: Looduslik kivi, mis on töödeldud vastavasse kujusse, et saaks seda katusele paigaldada.

Viited

Välislingid 
Savist katusekivid (ing. k. clay shingle)
Betoonist katusekivid (ing. k. roof concrete tile)

Katused
Eesti-Jaapani Assotsiatsioon

Eesti-Jaapani Assotsiatsioon (lühendatult EJA) on Tallinnas tegutsev mittetulundusühing, mis tutvustab jaapani kultuuri Eestis, korraldades selleks muu hulgas näitusi ja loengusarju. EJA esimees on Heikki Vallaste.

EJA juures tegutseb muu hulgas ikebanasektsioon.

Vaata ka
Eesti-Jaapani suhted

Viited

Eesti-Jaapani suhted
Eesti mittetulundusühingud
Keimoes

Keimoes on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis ZF Mgcawu ringkonnas Kai !Garibi vallas. Linn asub Oranje jõe põhjakaldal.

Asula on rajatud 1870. aastatel, linnaõigused sai Keimoes 1949. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Keimoesi elanikest värvilisi 90,48%, valgeid 4,81%, mustanahalisi aafriklasi 3,18%, India või Aasia päritolu inimesi 1,03% ja teisi 0,52%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 96,16% inimesi, tsvana keelt 1,23%, inglise keelt 0,98%, sotho keelt 0,34% ja koosa keelt 0,29%.

Galerii

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Niekerkshoop

Niekerkshoop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas Siyathemba vallas.

Asula rajati 1902. aastal, linnaõigused sai 1904. aastal. Niekerkshoop on saanud nime vendade Van Niekerkide järgi, kelle farmi maadele linn rajati.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Niekerkshoopi elanikest värvilisi 91,80%, mustanahalisi aafriklasi 6,61%, valgeid 0,82%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27% ja teisi 0,44%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,84%, tsvana keelt 1,37%, koosa keelt 0,77% ja suulu keelt 0,71%.

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Richmond (Põhja-Kapimaa)

Richmond on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas Ubuntu vallas.

Linn on asutatud 1843. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Richmondi elanikest värvilisi 62,9%, mustanahalisi aafriklasi 32,6%, valgeid 2,9%, India või Aasia päritolu inimesi 0,6% ja teisi 0,9%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 72,2% inimesi, koosa keelt 21,8%, inglise keelt 2,3% ja teisi keeli 3,6%.

Galerii

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Van Wyksvlei

Van Wyksvlei (inglise keeles Vanwyksvlei) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas Kareebergi vallas.

Van Wyksvlei on asutatud 1881. aastal. Linn on saanud nime kohaliku farmeri Van Wyk'i järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Van Wyksvlei elanikest värvilisi 92,50%, valgeid 4,01%, mustanahalisi aafriklasi 2,27%, India või Aasia päritolu inimesi 0,87% ja teisi 0,35%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 97,85%, koosa keelt 0,70%, sotho keelt 0,35%, tsvana keelt 0,35% ja inglise keelt 0,29%.

Galerii

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Warrenton (LAV)

Warrenton on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Frances Baardi ringkonnas, Magarengi valla halduskeskus. Linn asub Vaali jõe lõunakaldal. Warrenton asub Kimberleyst ligi 70 km põhja pool.

Warrenton on asutatud 1880. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Warrentoni elanikest mustanahalisi aafriklasi 79,6%, värvilisi 14,2%, valgeid 5,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,7% ja teisi 0,3%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 66,7%, afrikaani keelt 21,7%, koosa keelt 3,8%, sotho keelt 2,0% ja teisi keeli 5,8%.

Galerii

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Worcester (LAV)

Worcester on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis, Cape Winelandsi ringkonna halduskeskus. Linn asub Kaplinnast 120 km kirde pool.

Worcester on asutatud 1819. aastal, linnaõigused sai 1842. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Worcesteri elanikest värvilisi 58,7%, mustanahalisi aafriklasi 25,4%, valgeid 14,0%, India või Aasia päritolu inimesi 0,8% ja teisi 1,1%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 73,1%, koosa keelt 19,1%, inglise keelt 3,7%, sotho keelt 1,7% ja teisi keeli 2,4%.

Galerii

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Waidring

Waidring on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas. Vald asub 778 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 63,75 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 1965 inimest. Vald paikneb 20 km Kitzbühelist kirdes ja 9 km Kirchdorf in Tirolist idas Salzburgi piiri ääres. Küla on esmakordselt mainitud aastal 1147 kui Waitheringen.

Viited

Välislingid 

 www.waidring.at

Tirooli liidumaa vallad
Westendorf (Tirool)

Westendorf on vald (Gemeinde) Austrias Tirooli liidumaal Kitzbüheli ringkonnas. Vald asub 783 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 95,52 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 3650 inimest. Vald paikneb 13,7 km Kitzbühelist läänes ja 12 km Wörglist kagus Brixentalis. Vald on populaarne suusakeskus, samuti populaarne suveturismi keskus, eriti ekskursioonideks ja matkadeks. Westendorfi on esmakordselt mainitud 1234. aastal. Sel on 21 külaosa.

Asend 

Westendorf asub päikesepaistelisel Brixentali terrassil, Choralpe jalamil. Vald koosneb kobarkülast (Haufendorf) ning teistest asundustest ja talumajapidamistest ümbruskonnas, samuti tööstuspiirkonnast. Lõunasse hargneb Windautal, populaarne puhkeala.

Loodus 
Suur osa vallast on metsane või kasutatakse põllumajanduslikel eesmärkidel.

Brixentaler Ache ja Windauer Ache voolavad läbi valla.

Olulised mäed on Hohe Salve (1828m), Steinbergstein (2215m), Kröndlhorn (2444m) ja Brechhorn (2032m).

Viited

Välislingid 

 www.westendorf.tirol.gv.at
 Ametlik turismiinfo

Tirooli liidumaa vallad
Ballista

Ballista oli antiikajal roomlaste kasutatud suur teisaldatav alusel puust amb, (kivi)heiduk, millega rünnati elavjõudu ning kindlustusrajatisi.   

Ballista´ga sai vaenlasi kahjustada lennutatud odade, kivikuulide, süüteanumate ja kividega - kõigega mis käepärast oli.  

Väiksemaid ballista´sid paigaldati ka hobuvankril alustele, mis võimaldasid sõidu pealt vaenlase pihta sihtida ning tulistada, mis teeb nendest ilmselt tänapäeva tankide eelkäijad. Ballista´ mehhanismi laskeulatus ja täpsus tegi sellest antiikmaailma inseneride ühe kardetuima relva.  

Ballista´ga sai tulistada minutis 120 noolt, mille kiirus oli umbes 60 km/h ja laskeulatus umbes 400 meetrit (kaugus, mis oli kaks korda enam selleaegsete vibulaskurite võimekusest).  

Tüüpilises rooma leegionis oli 60 ballista´t. Teisaldamiseks ja sõjariistaga opereerimiseks oli vaja mitut inimest.   

Ballistade tulejõuks olid kanepist või juustest valmistatud köied, kuigi enim kasutati arvatavasti loomade kõõluseid. "Vibunööre" kutsuti tormenta´ks ("piinatud hinged"), sest nende pingutamisel tekkinud helid (kaeblikud krudinad, kriuksud) olid sõjameestele tõenäoliselt kõnekad.   

Termin ballistika on tuletatud ballista nimest.

Vaata ka 

 Vibu
 Amb
 Oda
 Kahur
 Blide
Trebuschet
Ballistika
Tank

Viited 
Piiramismasinad
Linnafestival UIT

Linnafestival UIT on Tartus toimuv festival. Tähed "UIT" festivali nimes on võetud sõnast uitama. Festivali eesmärkide seas on avastada Tartu linnaruumi. Linnaruumi tutvustamiseks toimuvad näiteks etendused, linnatuurid, linnamängud.

Festivali peakorraldaja on Marie Kliiman.

Augustis 2017 toimus järjekorras 5. festival.

Tunnustus 

 2013 Tartu Kultuurikandja aunimetus (aasta uustulnuk - linnafestival UIT ning kultuuri- ja kogukonnaaed Uus Õu)
2016 Tartu Kuluurikandja aunimetus (harrastuslik kooslus)

Viited

Välislingid
Festivali koduleht

Eesti festivalid
Tartu üritused
Ammerlandi kreis

Ammerland (saksa: Landkreis Ammerland) on kreis Saksamaal Alam-Saksi liidumaal. Kreisi keskus on Westerstede.

Seda ümbritsevad (idast ja päripäeva) Oldenburgi linn ning Oldenburgi, Cloppenburgi, Leeri, Frieslandi ja Wesermarschi kreisid.

Kreisi pindala on 728 km². Rahvaarv 31. detsembril 2015 oli 121 435 inimest.

Ajalugu 

Ammerlandi on esmakordselt mainitud 10. sajandil. Nimi usutakse tulevat sõnast Ameri, mis on vana sõna tähendusega "soo". Viikingite röövretkede ajal ehitati asulate kaitseks väikesed ringikujulised linnused.

Palju aastaid oli selle soise piirkonna suhtes väike huvi. 14. sajandil sai sellest Oldenburgi krahvkonna osa. Krahvid rajasid piirkonda linnuseid, mis oli eesliiniks metsikute friiside maade vastu.

Kreis loodi 1933. aastal ajaloolise piirkonna jämedates piirides.

Geograafia 

Ammerlandi iseloomustavad väga lamedad maapiirkonnad, palju lodusid ja soid. Seal on ehitatud arvukalt tuuleveskeid. Viimane on sümbol kreisile, mis kutsub end mõnikord "tuuleveskite maaks".

Kreisi keskpunktis on Zwischenahner Meer, mis paikneb puhkuselinna Bad Zwischenahni lähedal, järve pindala on 5,5 km² (saksa keele sõna Meer tähendab "merd", kuid kohalikus alamsaksa keeles, nagu ka hollandi keeles, tähendab see "järve").

Linnad ja vallad

Viited

Välislingid 

 ammerland.de
 Turismiinfo

Alam-Saksi kreisid
Ninoy Aquino rahvusvaheline lennujaam

Ninoy Aquino rahvusvaheline lennujaam, mida üldiselt nimetatakse Manila rahvusvaheliseks lennujaamaks (IATA: MNL, ICAO: RPLL) on rahvusvaheline lennujaam Manilas Filipiinidel. Lennujaam teenindab Manilat ja selle lähiümbrust. Lennujaam asub umbes seitse kilomeetrit Manila kesklinnast. Lennujaam riikliku lennukompanii Philippine Airlinesi kodulennujaam. Lennujaama läbi 2017. aastal rohkem kui 40 miljonit reisijat.
Filipiinide lennujaamad
Kate (eesnimi)

Kate on inglise naisenimi, lühend nimest Catherine. Seda nime on kandnud näiteks:
 Catherine, Cambridge'i hertsoginna – Kate Middleton, Suurbritannia prints Williami, Cambridge'i hertsogi abikaasa
 Kate Beckinsale – inglise näitlejanna
 Kate Bush – inglise lauljanna, helilooja ja muusik
 Kate DiCamillo – USA kirjanik
 Kate Higgins – Ameerika Ühendriikide laulja ja džässpianist
 Kate Holmes ehk Katie Holmes – USA näitlejanna
 Kate McGarrigle – Kanada folklaulja
 Kate Millett – ameerika feministlik kirjanik ja aktivist
 Kate Moss – inglise modell
 Kate Nash – Briti laulja ja laulukirjutaja
 Kate O'Brien – iiri romaanikirjanik
 Kate Ryan – Belgia lauljanna
 Kate Walsh – USA näitlejanna
 Kate Winslet – inglise filminäitleja
 Katrin Mandel – eesti laulja, varasema esinejanimega Kate

Vaata ka
 Cate
 Kati

Naisenimed
Plastikakirurgia

Plastikakirurgia ehk ilukirurgia ehk esteetiline kirurgia on tuletatud kreekakeelsest sõnast pastikos – 'muutma, vormima, kujundama'. 

Plastikakirurgia on üks vanemaid kirurgilisi erialasid, mille ajalugu mõõdetakse aastatuhandetega. Tänapäevane ilukirurgia sai hoo sisse esimese maailmasõja järel, mil tekkis suur vajadus sõjas moondunud sõdureid ravida.

 ja endine Korea modell Hang Mioku on üks hirmuäratavamaid näiteid ilukirurgiasõltuvusest.

Vaata ka
 Rasvaimu
 Merisea Klubi

Viited
 Plastikakirurgiast PERHi kodulehel

Kirurgia
Naeruvääristatud Jeesus

Naeruvääristatud Jeesus (poola keeles: Jezus ośmieszony. Esej apologetyczny i sceptyczny, 2014; e.k 2017) on Leszek Kołakowski aastatel (1965–2002) kirjutatud filosoofiline esseedekogu kristlusest.

Ta küsib. Miks on kristlus avalikkusest kadunud? Kas on võimalik kristlust rajada lihtsatele juhistele, eri kristluse harude ühisosale?

Leszek Kołakowski arvab, et ei Jeesuse õpilased ega hilisemad usukaitsjad ei rääkinud "kristlikest väärtustest". Sellises võtmes neist väärtustest kõneldes püütakse neist teha ideoloogiat, mida aga kristlus pole. Riik ja kirik peavad olema lahutatud, sest muidu riigivõim hakkab otsustama, millised on "kristlikud väärtused". Ka kristlased peaksid "toimima eeldusel, et ei hävitataks meie tsivilisatsioonis neid asju, mis tänapäevase elustiili juures ei meeldi". (lk 166)

Kristlusel on enese hävitamiseks kaks kindlat teed: "kas riietada end eksisteeriva tsivilisatsiooni värvidesse" või "proovides end maksma panna juriidilise sunniga". (lk 168) Kiriklasi ja sektante võib süüdistada maailma põlgamises.

On tarvis inimõpetust, mis hõlmaks inimese võimelisust nii heaks kui ka kurjaks.

Kristlus
Arsenali keskus

Arsenali Keskus on kaubanduskeskus Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Erika tänav 14. Keskus avati sügisel 2016.

Keskus asub hoones, mida varem kasutas relvaettevõte Arsenal.

Viited

Välislingid
Keskuse koduleht

Tallinna kaubanduskeskused
Põhja-Tallinna ehitised
Karjamaa
Auriga keskus

Auriga keskus on kaubandus- ja vabaajakeskus Saare maakonnas Kuressaare lähedal Kudjape alevikus. See on ainus kaubanduskeskus Saare maakonnas. Keskus avati oktoobris 2008.

Keskuses on kasutatavat pinda 16 000 m². Keskuses on muu hulgas 32 poodi ja Apollo kino.

Viited

Välislingid
Keskuse koduleht

Eesti kaubanduskeskused
Saaremaa vald
Bad Zwischenahn

Bad Zwischenahn (alamsaksa Twüschenahn) on linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Ammerlandi kreisis.

See paikneb Zwischenahner Meeri järve ääres, umbes 15 km Oldenburgist loodes ja umbes 70 km Põhjamere rannikust lõunas. Valla pindala on 130 km². 31. detsembril 2015 elas seal 28 204 inimest. Vallas on 19 alljaotust.

Ajalugu 

Teise maailmasõja ajal oli see suurima Luftwaffe õhuväebaasi kodubaas Põhja-Saksamaal, esmalt Erprobungskommando 16 teenindus-testimisüksusega, siis Jagdgeschwader 400, igaüks omakorda tegutsemas Messerschmitt Me 163 Komet reaktiivhävitajatega baasist, mida raskelt pommitati. Pärast sõda muudeti õhuväebaas golfirajaks.

Majandus 

Peamised majandustegevused Bad Zwischenahnis põhinesid ja põhinevad puukoolidel, toiduainetetööstusel (vorsti ja singi tootmine) ning puhkuseteenustel Oldenburgi ja Bremeni linnarahva heaoluks. Järve kasutatakse paadisõiduks, suplemiseks ja puhkamiseks, kusjuures mõningane angerjapüük jätkub.

Üks esmaseid paiku turistidele on algselt 1811. aastal Westerstedesse ehitatud tuuleveski. See on osa ajaloolisest muuseumitalust, mis koosneb 14 majast ja abihoonest, mis koliti nende tänapäevasesse asukohta aastatel 1909 kuni 2004. Ühte ehitist kutsutakse Spieker ja see varjab samanimelist restorani, mis integreerub sajanditepikkusesse arhitektuuri.

Peamine rahaallikas on turismitööstus. Bad Zwischenahnis on üle keskmise korterite arvust erapakkujatelt. Need kodud on sageli kõrgemal tasemel ja neile antakse 3 tärni või rohkem. Spaa-rajatised on põhjus, miks vanemad inimesed sageli Zwischenahni tulevad.

Transport 

Bad Zwischenahni raudteejaam pakub teenust Leerile ja Oldenburgile.

Zwischenahner Meeri juurest on regulaarliinid Zwischenahnist Dreibergenisse ja Rostruppi.

Kohalikud kombed 

Kohalikult suitsutatud angerjad on delikatess, eriti, kui serveeritakse kohalikult toodetud napsuga Ammerländer Löffeltrunk. On eriline kohalik komme (samuti Ammerländer Löffeltrunk) juua seda tinalusikast koos erilise joomishüüuga, iga rida ütlevad vaheldumisi võõrustaja ja külalised:

Lisaks joomisele kasutatakse Ammerländer Löffeltrunki ka käte pesemiseks pärast suitsutatud angerja söömist.

Inimesed

Vallas sündinud 

 Wilhelm Heinrich Schüßler (1821–1898), "Biochemische Heilweise" leiutaja, ravi nn. Schüßleri sooladega
 Carsten Linke (sündinud aastal 1965), endine Hannover 96 jalgpallur

Bad Zwischenahniga seotud 

 Gerhard VI von Oldenburg (1430–1500), mere- ja maanteeröövel, Bad Zwischenahni regent.
 Richard Friese (1854–1918), suur saksa loomamaalija ja skulptor, suri Bad Zwischenahnis.
 Johann Friedrich Höger, ka Fritz Höger (1877–1949), arhitekt, ehitas 1928. aastal Bad Zwischenahni veetorni.
 Sophie Charlotte von Oldenburg (1879–1964), elas 1951. aastast kuni oma surmani väikeses majas Bad Zwischenahnis.
 Horst Eckert (sündinud aastal 1931), tuntud kui Janosch, kirjanik ja maalikunstnik, elas aastatel 1946 kuni 1952 ja taas aastatel 1953 kuni 1958 Bad Zwischenahnis.
 Udo Pastörs (sündinud aastal 1952), NPD poliitik kasvas siin suureks.

Viited

Välislingid 
 www.bad-zwischenahn.de

Alam-Saksi vallad
Ammerlandi kreis
Villa Gabler

Villa Gabler (ka Inkeri maja) on ehitismälestiseks tunnistatud hoone Viljandi vanalinnas vallikraavi kaldal aadressil Pikk tänav 4.

Hoone on ehitatud 1909. aastal, see on kahekorruseline traditsionalistlikus stiilis juugendlike detailidega kivihoone koos seda ümbritseva suure aiaga. Hoone on liigendatud väljaehituste ja viiludega, seinad on liigendatud eri suuruse ja kujuga akende ja aknarühmadega. Välisilmes domineerib pastelne faktuurkrohv. Nii tänava- kui õuefassaadi suuri kolmnurkviile ehivad väikesed ovaalsed ümaraknad. Hoone kahel küljel eenduvad klaasakendega verandad. Peasissepääsu toetab tugev varagooti stiilis kapiteeliga sammas, mis võib olla mõjutatud Viljandi ordulinnuse raiddekoorist. Hoone ajastuomane ruumilahendus on põhijoontes säilinud algsel kujul. 

Uurijad on hoone autoriteks pakkunud nii Rudolf Moritz von Engelhardti kui Karl Burmani, kuid selgust selles suhtes pole.

Ajalugu
Hoone lasi 1909. aastal tühjale krundile ehitada Viljandi kinnistusameti sekretär Oskar Christian Gabler. 

Nõukogude okupatsiooni ajal tegutses hoones pioneeride maja. Aastal 1996 avati seal Inkeri päevakodu vanainimestele, hoones tegutseb Eesti Ingerisoomlaste Liit ja hoone krundi servas Ingeri hostel.

Viited

Välislingid

Viljandi ehitised
Heino Kalmo

Heino-August Kalmo (21. mai 1937 – 21. jaanuar 2018) oli tehase "Punane Punane RET" konstruktor.

Ta on tuntud kui elektronoreli "Retakord" autor.

Oreli disain ja tehniline lahendus põhinesid varasemate tema poolt ainueksemplaridena aastal 1958 valminud "Kalmokord 1" ja aastal 1963 valminud "Kalmokord 63" elektronorelite lahendustel.

Heino Kalmo suri 21. jaanuaril 2018 ja ta maeti 16. veebruaril 2018 Rahumäe kalmistule.

Viited

Välislingid 
 Heino-August Kalmo 21. V 1937 – 21. I 2018 Sirp 9. veebruar 2018

Eesti pillimeistrid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1937
Surnud 2018
Side (Türgi)

Side (kreeka keeles Σίδη, ′granaatõun′) on kuurort Türgis Vahemere rannikul Antalya provintsis. See paikneb Manavgati linna külje all.

Side on Türgi tuntumaid antiikaja kreeka linnu.

Varia
Linnast on pärit Seleukiidide soost kuningas Antiochos VII Sidetes (suri 129 eKr; valitses 138−129).

Vaata ka
Antiochos VII Sidetes

Türgi linnad
Exotikdot

Exotikdot (kodanikunimega Maria Paz; sündinud 1981. aastal Bogotás Colombias) on colombia kunstnik, helilooja ja disainer. 

Exoticdot on nii tema pseudonüüm kunstnikuna kui ka tema elektroonikabändi nimi. Elas Bogotás 19. eluaastani, siis kolis kunstihariduse otsinguil Euroopasse. Ta on õppinud Pariisis burleskiteatrikunsti, Brüsselis La Cambre'is skulptuuri (École nationale supérieure des Arts visuels), kus omandas bakalaureuse- ja magistrikraadi, Taani Kuningliku Kunstiakadeemia (Det Kongelige Danske Kunstakademi) Meediakunstikoolis meediakunsti ning Konstfackis (Stockholmi Kunsti-, Käsitöö- ja Disainikolledž) kogemusdisaini (MFA magistrikraad).

Rändav elustiil ja interdistsiplinaarne lähenemine on ta kunstnikutööd tugevalt mõjutanud. Ta on osalenud paljudel isiku- ja ühisnäitustel ning festivalidel Belgias, Prantsusmaal, Taanis, Rootsis, ka Jaapanis ja Brasiilias. 2014. aasta mais esines ta ;paranoia Cabaret Derrida nimelisel muusika- ja kirjandusüritusel Tallinnas ja Tartus. Kirjastus ;paranoia on üllitanud tema kunstnikuraamatu "The Pituitary Galaxy" (eesti keeles "Hüpofüüsi galaktika") 100 nummerdatud eksemplaris.  Praegu elab ja töötab ta Rootsis Stockholmis.

Viited

Välislingid
 Koduleht
 Muusika
 Kontsert 8. augustil 2012 *matik-matik*, Bogotá, Colombia – Youtube

Colombia inimesed
Kunstnikud
Sündinud 1981
Sünnipäev puudub
Noor

Nooruse definitsiooni suhtes puudub ühtne rahvusvaheliselt aktsepteeritud seisukoht. Lääneriikides on seda väga erinevalt defineeritud. 10–14-aastaseid on nimetatud noorukiteks, 15–19-aastaseid teismelisteks, 20–24-aastaseid noorteks täiskasvanuteks. Angloameerika maades loetakse teismelisteks 13–19-aastaseid. Noorust on kirjeldatud ka sotsiaalselt konstrueeritud üleminekuperioodina täiskasvanuikka.

Eesti
Noor on Eestis 7–26-aastane füüsiline isik. 01.01.2018 seisuga oli Eestis 7–26-aastaseid noori 278 867. Nende osakaal elanikkonnast oli 21%. Noorte arv on vähenemas. Noormehi oli kokku 143 428 ja naisi 135 439.

Noortevaldkonna eest vastutab Haridus- ja Teadusministeerium, mis kavandab noortepoliitikat, korraldab noorsootööd ja juhib oma hallatava asutuse Eesti Noorsootöö Keskuse tööd.
Noorte paremaks tundmiseks on kasutusel noorteseire süsteem, mille eesmärgiks on pakkuda ühiskonnale järjepidevalt värsket informatsiooni noortega seotud valdkondade kohta.

Vaata ka
Lapsepõlv

Kasutatud kirjandus

Välislingid
 Noorsootöö seadus
 Eesti Noorsootöö Keskuse koduleht
 Haridus- ja Teadusministeeriumi koduleht
 Noorteseire koduleht: ülevaade noorte peamistest näitajatest
Thomas Wolfe

Thomas Clayton Wolfe (3. oktoober 1900, Asheville Põhja-Carolina – 15. september 1938, Baltimore Maryland) oli 20. sajandi alguse USA kirjanik.

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1900
Surnud 1938
Kaukaasia Mägirahvaste Konföderatsioon

Kaukaasia Mägirahvaste Konföderatsioon (vene: Конфедерация горских народов Кавказа) oli militariseeritud poliitiline organisatsioon Kaukaasias, mis tegutses aktiivselt pärast Nõukogude Liidu kokkuvarisemisest aastatel 1991–1994. 

See mängis otsustavat rolli 1992.–1993. aasta Abhaasia ja Gruusia sõjas, mil ühendas sõjaväelasi Põhja-Kaukaasia islamiusulistest vabariikidest, kes võitlesid Abhaasia eest Gruusia vägede vastu. 

Gruusia on seda süüdistanud sõjakuritegudes, sealhulgas grusiinide etnilises puhastuses.

Konföderatsioon on olnud passiivne pärast selle viimase liidri Yusup Soslambekovi mõrvamist 2000. aastal.

Vaata ka 
 Mägilaste Vabariik

 Gruusia
 Abhaasia
 Kaukaasia
Jelena Glazova

Jelena Glazova on läti heli- ja visuaalkunstnik ning luuletaja, kes elab ja töötab Riias.

Kunstnikuna tegeleb nüüdiskunsti interdistsiplinaarsete võimalustega, kombineerides oma loomingus visuaalset materjali, poeetilist teksti, eksperimentaalhelisid ja installatsioone. Luuletajana on Jelena võtnud osa mitmesugustest festivalidest, tema loomingut on tõlgitud inglise, soome, läti ja poola keelde. Tema drone- ja noise-heliteoste algmaterjaliks on tihti tema enda hääl, mida on töödeldud – nõnda võib neid häälitsusi pidada teatud mõttes inimkõne väljenduseks nagu ta kirjalikke tekstegi.

Visuaalkunstnikuna on tal olnud mitmeid isikunäitusi, sealhulgas Läti Fotograafiamuuseumis (2010) ning Läti Kaasaegse Kunsti Keskuses (LMC) (2011). Ta on osa võtnud ka eksperimentaalmuusika ja helikunsti festivalidest, nagu näiteks Sound around Kaliningrad, Vilnius Noise Week, Skaņu Mežs (Riia), Waterpieces (Riia), Art’s Birthday electronic music festival 2013 Stockholmis, Noise and Fury 2013 Moskvas. Ta olnud külalisheliloojaks niisugustel sündmustel nagu EMS (Stockholm), WORM (Rotterdam) jt. Jelena Glazova on olnud helikunstnikuna residentuuris Mooste Külalisstuudios (MoKS) talvel 2012–2013. 2014. aasta mais esines ta heliprogrammiga ja raamatuesitlusega Tallinnas ja Tartus.

2013. aastal ilmus Riias Glazova kakskeelne luulekogu "Ülekanded" ("Трансферы/Transfēri"), mis sai Läti kirjanduspreemia LALIGABA nominendiks debüütraamatu kategoorias.
Eesti keeles on kirjastus ;paranoia andnud 2014. aastal välja tema luulekogu "Plasma" (tõlkija Aare Pilv). Raamat ilmus paralleelselt eesti ja inglise keeles, mõlemat 100 käsitsi nummerdatud eksemplari.

Viited

Välislingid 
 Koduleht
 Muusika Soundcloudis
 Tekste kogust "Plasma"

Läti kunstnikud
Läti luuletajad
Sünniaeg puudub