joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tim Janson

Tim Janson (sündinud 1. oktoobril 1969) on eesti dramaturg ja näitekirjanik.

Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Pedagoogiline Instituudi kultuuriteaduskonna režii erialal.

Lavastatud näidendid 

 2008 "Ühes Eesti teises linnas", lavastaja Aili Teedla, Ugala
 2010 "Kartulimoos ehk Chelsea Win", lavastaja Jaak Allik, Kuressaare Linnateater 
 2018 "Kartulimoos ehk Chelsea Win”, lavastaja Agnė Dilytė, Kaunase Linna Kammerteater
 2020 "Erik ja Anna", lavastaja Jaak Allik, Vene Teater

Sündinud 1969
Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs

Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs on Claude E. Shannon'i magistritöö pealkiri, mille ta 1937. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT's). Oma väitekirjas tõestas Shannon, et Boole'i algebraga saab lihtsustada automaatsete telefonijaamade releepaigutusi. Shannon tõestas, et Boole'i algebraülesandeid peaks olema võimalik lahendada kasutades spetsiifilisi releedepaigutusi.

Releede binaaromaduste kasutamine loogikafunktsioonide loomiseks on põhimõtteliselt kõikide elektrooniliste digitaalarvutite aluseks. Shannoni teadustöö sai elektrotehnika kogukonna seas tuntuks Teise maailmasõja ajal ja pärast seda. Enne seda olid loogikaskeemide kavandamisel kasutatavad põhimõtted ad hoc ja puudus hea seletav teooria.

Psühholoog Howard Gardner ütles Shannoni töö kohta, et tegu on "selle sajandi kõige olulisema ja ühtlasi ka kõige kuulsama magistritööga".  1940. aastal sai Shannon tänu sellele tööle ameerika inseneride Alfred Noble'i preemia (mitte segi ajada Nobeli auhinnaga).

Viited

Välised lingid 

 Täistekst MIT kogus
Rakendusmatemaatika
Garena Free Fire

Garena Free Fire on espordimäng, mille on loonud 111 Dots Studio ja avaldanud Garena nii IOS -i kui ka Android -mängijate jaoks. See ilmus 2017. aastal beetaversioonina Androidile ja IOS -ile. Tasuta tuli saabus siis, kui lahinguväljade mängud olid turul uued.

Isegi Garena Free Fire beetaversioon käivitati enne PUBG -d. Ühtäkki näitavad mängijad oma huvi mobiilimängude vastu ja see viis lahinguväljal mängud oma turule. Kogu see stsenaarium muudab Free Fire'i kõige laetavamaks lahinguväljamänguks. 4 aastat hiljem on tiitel endiselt Garena Free Fire käes.

Free Fire sai Google Play poe auhinna "Parim populaarne hääletusmäng" juba aastal 2019. Alates 2021. aastast on Free Fire püstitanud rekordi üle miljardi igapäevase aktiivse kasutajaga kogu maailmas.
Eesti Teaduslik Instituut

Eesti Teaduslik Instituut (Institutum Litterarum Estonicum) oli 1953. aastast kuni 1990. aastate alguseni Stockholmis tegutsenud eesti uurimis- ja õppeasutus.

Instituudi eelkäija oli Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis juurde 1952. aastal asutatud Eesti Rahvuslike ja Kodumaiste Teaduste Instituut, mille õppetöö algas 1952. aastal.

1953. aastal instituut iseseisvus. Eesti Teadusliku Instituudi juhataja oli kuni 1961. aastani Richard Indreko ja pärast tema surma, aastail 1962–1984, Gustav Ränk. Instituudil oli filosoofia- ja õigusteaduskond, õppejõudude hulka kuulusid Andrus Saareste, Johannes Aavik, Armin Tuulse, Evald Blumfeldt jt.

Instituudi väljaandel on ilmunud kaheksa erialabibliograafiat, neli õigusteaduse õpikut ja biograafiline teatmik "Eesti teadlased väljaspool kodumaad".

Instituudi tegevus lõppes "tegijate puudusel". 1995. aastal toodi instituudi arhiiv Eestisse ja anti üle Tartu Ülikooli Raamatukogule.
Piromontas

Piromontas on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Šnipiškėse vallas Šnipiškėse linnaosas.

Piromontase nime on esmakordselt mainitud Vilniuse 1875. aasta perspektiivplaanis. Piirkond on nime saanud Stanisław Pióro maavalduse järgi, mis seal asus. XVIII sajandil oli sinna rajatud kivist häärber, mille taga oli terrassidena Nerise suunas laskuv park. XIX sajandi lõpuaastatel rajas Hilarijus Raduškevičius selle asemele uusgooti stiilis lossi.

Hoonestamata alad omandas pankur Juozapas Montvila, kes neid alasid hoonestama asus. Sealsed elamud projekteeris algselt Vladislovas Stipulkovskis, hiljem aga August Klein. 1900. aastaks oli Piromontase hoonestamine lõpetatud.

Piromontase lõunaosa kuulub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade muinsuskaitsevööndisse, asumi põhjaosa on eraldi kompleksina muinsuskaitse all. Üksikobjektina on kaitse alla võetud maja aadressil Lvovo g. 7.

Viited 

 

Vilnius
Led Zeppelin (album)

"Led Zeppelin" on ansambli Led Zeppelin esimene stuudioalbum. See ilmus Ameerika Ühendriikides 12. jaanuaril 1969 ja Suurbritannias 31. märtsil samal aastal.

Albumi materjal salvestati 1968. aasta oktoobris, varsti pärast ansambli moodustamist Londonis Olympic Studios helistuudios.

Album saavutas edu nii  Ameerika Ühendriikides kui ka Suurbritannias, kus tõusis albumimüügi edetabeli esikümnesse. 

Albumi kaanepilt kujutab õhulaeva "Hindenburg" katastroofi.

Lood

A-pool
 "Good Times, Bad Times"	Page/Jones/Bonham	(2:46)
 "Babe I'm Gonna Leave You"	Bredon/Page/Plant	(6:42)
 "You Shook Me"	Dixon/Lenoir	(6:28)
 "Dazed and Confused"	Page	(6:28)

B-pool
 "Your Time Is Gonna Come"	Page/Jones	(4:34)
 "Black Mountain Side" (instrumentaal) 	Page	(2:12)
 "Communication Breakdown"	Page/Jones/Bonham	(2:30)
 "I Can't Quit You Baby" Dixon	(4:42)
 "How Many More Times" Page/Jones/Bonham (8:27)

Esitajad 
Jimmy Page – akustiline kitarr, elektrikitarr, pedal steel-kitarr, taustalaul, produtsent
Robert Plant – laul, suupill
John Paul Jones – basskitarr, orel, klahvpillid, taustalaul
John Bonham – trummid, timpanid, taustalaul
Viram Jasani – tabla-trummid loos "Black mountain side"

Led Zeppelin
Suurbritannia albumid
1969. aasta albumid
Mohammad Vatandžar

Mohammad Aslam Vatandžar (puštu keeles محمد اسلم وطنجار‎; 1946 – 24. november 2000 Odessa) oli Afganistani kindral ja poliitik.

Tal oli oluline osa 1978. aasta revolutsioonis, milles kukutati Afganistani Vabariik ja alustasti sotsialistlike reformidega. Vatandžar oli hiljem Afganistani Demoraatliku Vabariigi valitseva Rahvademokraatliku partei (sisuliselt kompartei) poliitbüroo liige, tal oli suur roll 1990. aasta riigipöörde maha surumises. (Kaitseminister Šahnavaz Tanai üritas koostöös islamiradikaali Hekmatjariga Nadžibulla nõukogudemeelset valitsust kukutada). 

Pärast Kabuli langemist 1992 elas Vatandžar Moskvas, hiljem Ukrainias (tal oli suur pere ja ta ei omanud ei korterit, elamisluba ega ressursse, Vene  kaitseministeerium ei osutanud oma endisele liitlasele mitte mingit abi). Suri Odessas vähki.

Viited
Abdul Sattar Mirzakwal

Abdul Satar Sattar Mirzakwal (sündinud 1960) oli 19. juunil 2021 ametisse nimetatud Afganistani Islamivabariigi siseministri kohusetäitja. 15. augustil 2021 teatas ta kavast anda Kabul üle linna ja presidendipalee hõivanud Ţālebāni vägedele.

Viited

Välislingid
 Taliban reach Kabul. BBC World Service, Newshour, 15. august 2021 (52:59; kuulatav 29 päeva, inglise keeles)

Sündinud 1960
Piret Viirpalu

Piret Viirpalu (sündinud 11. novembril 1970) on Kõrgema Kunstikooli Pallas rektor.

2008. aastal kaitses Viirpalu magistritöö teemal "Kunstiõpetuse õpetajate arusaamad kunstiõpetuse eesmärkidest ja sisust". 2022. aasta seisuga on ta Tartu Ülikoolis haridusteaduse doktorant. Varem on ta töötanud Tartu Lastekunstikooli direktorina, Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kunstide ja tehnoloogia õpetaja ja programmijuhina ning Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudi kunstiõpetuse ja metoodika assistendina.

Viited 

Eesti kunstipedagoogid
Sündinud 1970
Ribiškės

Ribiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kaguosas Rasose valla territooriumil. Ribiškės piirneb kagus Kalnėnaiga, lõunas Kuprioniškėsega, idas Guriaiga, põhjas Puškinuvkaga, läänes  aga Rasosega ja Liepkalnisega.

Ribiškės jääb Pavilniai regionaalparki ja Ribiškėse maastikukaitsealale.

Linnaosa nimi on slaavi keelte ja leedu keele hübriid. Aastal 1622 rajas Vilniuse elanik Tomasz Bildziukiewicz sealsesse karjamõisa kalakavatustiigi. Poola keeles on kala ryba, see andis nime esimese poole, selle lõpuliide on aga leedupärane. Kuni XVII sajandini kasutati ka vanemat nimekuju Lukėnai.

Algselt Potockitele kuulunud valdusest kujunes hiljem Vilniuse magistraatide mõis. XIX sajandi alguses rajati mõisa restoran. Piirkond kujunes populaarseks tudengite väljasõidukohaks. Aastal 1838 kaevasid tudengid lahti sealsed tumulused. Restoran kujunes aga vabamüürlaste kooskäimiskohaks.

Aastal 1905 oli Tyszkiewiczitele kuuluvas Ribiškėse mõisas, koolimajas, telliselöövi juures ja külas kokku 406 elanikku.

Viited 

 

Vilnius
Martin Vällik

Martin Vällik on füüsik ning skeptilist ja kriitilist mõtlemist ning teaduse meetodeid toetava MTÜ Skeptik asutajaliige. Ta on Tallinna Inglise Kolledži füüsika õpetaja, fotograaf ja astronoomiahuviline. Vällik korraldab Kuufestivali ning tal on olnud mitu Kuu teemalist fotonäitust.

Tunnustus 
2009 – Teaduse populariseerimise III koha preemia skeptik.ee eest

Viited 

Eesti füüsikud
Pedagoogid
Fotograafid
Sünniaeg puudub
Tõnno Jonuks

Tõnno Jonuks (sündinud 21. aprill 1974) on eesti usundiuurija ja religiooniarheoloog. 

Ta on Tallinna Ülikooli teadur ja Eesti Kirjandusmuuseumi juhtivteadur, samuti Muinsuskaitseameti arheoloogia ekspertnõukogu liige ja ajalooliste looduslike pühapaikade komisjoni liige Jonuks kaitses doktorikraadi Tartu Ülikoolis 2009. aastal teemal "Eesti muinasusund." Tema peamised uurimissuunad on Skandinaavia saagad ja eesti muinasusund.

Viited 

Usundiloolased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1974
Alcatel

Alcatel on Prantsusmaa  ettevõte, mis toodab mobiiltelefone. 

Nokia on Alcateli emafirma.
Väino Tall

Väino Tall (sündinud 6. novembril 1969 Kuressaares) on Eesti muusik. Aastal 2004 asutas ta koos elukaaslase Marje Nõuga bändi nimega Ansambel TV5.    

Muusika
Eesti
Ansambel TV5

TV5 on Eesti ansambel, mille asutasid Väino Tall ja Marje Nõu. Bänd sai alguse aastal 2004.
Ansamblid
Muusika
Eesti
Natalia Pervjakova

Natalia Pervjakova (sündinud 27. november 1987) on Eesti geneetik ja pseudoteaduslike ravimeetoditega võitleja. Pervjakova kaitses doktorikraadi teemal "Geneetilise vermimise mõju komplekstunnustele" ning tema peamised uurimissuunad on biotehnoloogia, molekulaarbioloogia, rakubioloogia, biofüüsika, majandus- ja tehnoloogiauuringud. Ta on Tartu Ülikooli Eesti Geenivaramu spetsialist.

Viited 

Geneetikud
Sündinud 1987
Erik Abner

Erik Abner (sündinud 25. juunil 1986) on eesti geneetik, Tartu Ülikooli genoomika instituudi funktsionaalse genoomika teadur ning amatöör-paleontoloog.

Haridus 
Ta on Tallinna Saksa Gümnaasiumi 2005. aasta vilistlane. Doktorikraadi kaitses ta 2016. aastal Pompeu Fabra ülikoolis teemal "Identification of HIV-1 reactivating quinoline compounds as bromodomain inhibitors".

Töö ja ühiskondlik tegevus 
Abneri peamised uurimissuunad on kliiniline bioloogia, geneetika, epigeneetika, farmakoloogia ja viroloogia. Teadustöö kõrval keskendub ta teadusliku mõtteviisi levitamisele, pseudoteaduslikule teabele vastandumisele ja valeinfoga võitlemisele.

Tunnustus 
2020 – Marie Skłodowska-Curie individuaalgrant

2016 – Cum Laude, Biomeditsiin, Pompeu Fabra Ülikool (Barcelona), Hispaania

2016 – "International Doctor" äramärkimine doktorantuuri diplomis

Viited 

Eesti geneetikud
Teaduse populariseerimine Eestis
Sündinud 1986
Tuletõkkesektsioon

Tuletõkkesektsioon on hoone osa, mis koosneb ühest või mitmest erinevast ruumist või korrusest mis on ehitatud nii, et tulekahju ühes sektsioonis moodustaks võimalikult vähe ohtu hoonele, inimestele, varale ja keskkonnale ning kahju piirduks selle tuletõkkesektsiooniga, milles tulekahju alguse sai.

Tuletõkkesektsioon moodustatakse seintest, põrandatest ja lagedest. Sealhulgas vahelagedest, katuslagedest, ripplagedest, ustest, akendest, tuletõkkeklappidest, läbiviigu tihenditest ja teistest hoone osadest.

Tuletõkkesektsioone on väga erinevaid — alates ruume ja majaosi eraldavatest kuni läbi korruste ulatuvate sektsioonideni. Normid, millele tuletõkkesektsioon peab vastama sätestab seadus, mis tavaliselt lähtub just nimelt ruumide ja hoone kasutusotstarbest.
Küttesüsteemi ekspertiis

Eksperthinnang küttesüsteemile (küttesüsteemi ekspertiis) tehakse tahkekütusel (nt puuhalud, puitbrikett, pelletid, kivisüsi) töötavate küttesüsteemide kohta (ahi, kamin, pliit, keris, katel vms) eesmärgiga selgitada välja küttesüsteemi seisukord ja anda hinnang selle tuleohutusnõuetele vastavuse kohta.

Küttesüsteemi eksperthinnang on vajalik hoone kasutusloa taotlemisel juhul, kui:

 küttesüsteemi kohta puudub nõutud mahus ehitusdokumentatsioon (teostusjoonised, paigaldusaktid, ahjupassid, kasutatud ehitusmaterjalide ja ehitustoodete vastavussertifikaadid ning paigaldus- ja kasutusjuhendid jms).
 küttesüsteemi ehitanud isikul puudub seadusega nõutud kvalifikatsioon (vastavalt Ehitusseadustikus sätestatule võib tahkekütusel töötava kütteseadme ning korstna ja ühenduslõõri ehitamist ja paigaldamist majandustegevuse korras teostada pottsepp, tase 4 või pottseppmeister, tase 5 kutsetunnistust omav isik).

Eksperthinnangu koostamise aluseks on Eesti Standard EVS 812-3:2018 „Ehitiste tuleohutus. Osa 3: Küttesüsteemid“ (või ehitamise ajal kehtinud selle standardi redaktsioon), päästeameti juhend „Küttesüsteemide tuleohutus“ ning selle olemasolul kinnitatud ehitusprojekt.
Tuleohutusaudit

Tuleohutusaudit ehk ehitise auditi tuleohutusosa või ehitise tuleohutusnõuete audit on tuleohutusteenus, mille eesmärk on anda hinnang, kas ehitis (või selle osa) vastab ehitistele esitatavatele olulistele tuleohutusnõuetele. Oluliste tuleohutusnõuete täitmise eesmärk on vähendada ohtu inimese elule ja tervisele, varale ning keskkonnale.

Tuleohutusaudit koostatakse vastavalt Päästeameti juhendile ning majandus- ja taristuministri 12.10.2020 määrusele nr 61 „Ehitise auditi tegemise kord“.

Auditeeritava ehitise kontrollimisel lähtutakse kinnitatud ehitusprojektist (selle olemasolul), ehituslike tuleohutusnõuete määrusest (siseministri määrus nr 17 või ehitise ehitamise ajal kehtinud selle „analoog“), asjakohastest standarditest (nt EVS 812 sari) ja/või analüütilisest tõendamisest.

Viited
Indrek Tammeaid

Indrek Tammeaid on strateegia- ja juhtimisnõustaja, innovatsiooniekspert, ettevõtja ning investor. 

Ta on saanud Tartu ülikoolis 1991. aastal geoloogias cum laude magistrikraadi, lisaks MBA Helsingi majandusülikoolis Hanken Svenska handelshögskolan ning läbinud juhtimis- ja täienduskoolitused USA Harvardi, Columbia, Berkeley ülikoolis ja Singapuri riigiülikoolis NUS.

Tammeaid on teadmuse ja teadustulemuste ärisse suunamise valdkonnas töötanud Helsingi Ülikoolis, viis aastat ettevõtlussuhete juhina, olnud välisnõunik Tartu ülikooli rektoraadis, 2019. aastal innovatsiooninõunik majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumis. Samuti olnud juhtimis-, strateegia- ja innovatsiooninõustaja teadus- ja arendusmahukatele suurettevõtetele ja Skandinaavia maade ülikoolidele. 

Indrek Tammeaid on Euroopa teadus- ja arendustegevusintensiivsete ettevõtete liidu EIRMA personaalliige.

Tunnustus 
2015 – Tartu ülikooli aumärk

2013 – Välisministeeriumi aukiri

Viited 

Tartu Ülikooli vilistlased
Ettevõtjad
Sünniaeg puudub
Mart Soonik

Mart Soonik (sündinud 21. juunil 1976) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.

Ta lõpetas 2005. aastal Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna ja sai samas 2009. aastal magistrikraadi ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal.

Ta on töötanud ajakirjanikuna, kommunikatsioonijuhina ning avalike suhete osakonna juhina sotsiaalministeeriumis ja Keskkonnaministeeriumi avalike suhete juhina.

Ta on Tallinna Ülikooli avalike suhete lektor, koolitaja ja kommunikatsiooniettevõtte MSMedia juhataja.

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Eesti suhtekorraldajad
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Sündinud 1976
Laineli Parrest

Laineli Parrest (sündinud 19. detsembril 1979) on Viljandi kunstikooli direktor ning endine Linnagalerii kuraator, kaasaegse kunsti õpetaja, loovtöötubade juhendaja. 

Ta sai 2007. aastal interdistsiplinaarsete kunstide alal magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias, enne seda on ta lõpetanud 2003. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas.

Viited 

Eesti kunstipedagoogid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1979
Kadri Lind

Kadri Lind on tänavakunstiõpetaja Tartu kõrgemas kunstikoolis Pallas ja linnafestivali UIT, tänavakunstifestivali Stencibility ning linnafilmide festivali korraldaja. Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2016. aastal urbanistika erialal magistrikraadiga.

Viited 

Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Tänavakunst
Urbanistid
Sünniaeg puudub
Merle Karro-Kalberg

Merle Karro-Kalberg (sündinud 17. novembril 1981) on eesti ajakirjanik ja maastikuarhitekt.

Haridus 
Ta lõpetas 2000. aastal Tallinna kunstigümnaasiumi hõbemedaliga. Ta sai magistrikraadid Eesti kunstiakadeemiast arhitektuuri alal 2011. aastal ja Eesti maaülikoolist maastikuarhitektuuri erialal 2005. aastal. Hiljem õppis magistriõppes Tartu ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal.

Töö ja ühiskondlik tegevus 
Karro-Kalberg on olnud ajakirja Õu peatoimetaja, aastast 2015 on ta ajalehe Sirp arhitektuuritoimetaja, AB Artes Terrae maastikuarhitekt. Ta on Tartu projekti "Kureeritud elurikkus" üks eestvedajaid.

Tunnustus 
 2013 – Raefondi preemia
 2016 – Maastikuarhitektide Liidu aasta tegu: väliruumi ajakiri Õu
 2018 – Eesti Ekspressi Moodsa Kodu publikupreemia EMALi aastapreemiate hääletusel: Keila raudteejaama ümbrus

Viited 

Maastikuarhitektid
Urbanistid
Eesti ajakirjanikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti Maaülikooli vilistlased
Tartu Ülikooli vilistlased
Sündinud 1981
Nju-Jork

Nju-Jork (ukraina keeles Нью-Йорк) on linnalist tüüpi asula Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis.

Ajalugu 
New Yorgi järgi nimetatud asula ilmus Nju-Jorki nime all kaartidele 1846. aastal. 1859. aastast pärinevate andmete järgi olnud asulas tol ajal 13 majapidamist, elanikke 45 meest ja 40 naist.

19. sajandi lõpul asusid Nju-Jorki elama mennoniitidest sakslased. Ekslikult on ka arvatud, et asulale andsidki nime nemad. 1941. aastal küüdidati asulas veel elanud sakslased Kasahstani.

1951. aastal sai asula uueks nimeks Novgorodske, kuna senine nimi mõjus liiga kapitalistlikuna. 1. juulil 2021 hääletas Ukraina Ülemraada Nju-Jorki nime taastamise poolt.

Alates 2014. aastast on Nju-Jork olnud Donbassi sõja rindejoone vahetus läheduses.

Viited 

Ukraina alevid
Donetski oblast
Elo Kiivet

Elo Kiivet (sündinud 21. august 1982) on arhitekt ja urbanist, kelle peamised huvid on avalik ruum ja ruumiharidus.

Haridus 
Kiivet on saanud 2009. aastal arhitektuuri magistrikraadi Eesti Kunstiakadeemias.

Tegevus 
Elo Kiivet on töötanud mitmes arhitektuuribüroos, Tartu Linnavalitsuses, Paide linnavalitsuses. Lektorina Tallinna Tehnikakõrgkoolis, samuti Kõrgemas Kunstikoolis Pallas, Tallinna Kunstigümnaasiumis, Eesti Kunstiakadeemias ning Tallinna Ülikoolis. Ta on töötanud ka Sirbi arhitektuuritoimetajana.

Elo Kiivet on korraldanud linnaruumiteemalisi töötubasid ja üritusi. Alates 2012. aastast on ta TEDxTallinna korraldusmeeskonna liige, 2016. aastal osales  Tartu Valgusfestivali TAVA korraldamises.

Alates 2017.aastast on Elo Kiivet arhitektide liidu eestseisuse liige ning Arvamusfestivali väliruumi kujunduse kuraator. Linnalaboris tegutsenud aastast 2015.

Tunnustus 
2020 – Kultuurilehe Sirp publitsistikapreemia, Eesti arhitektuuripreemiad (artikkel „Kivist naised on nähtamatud“)

2019 – Eesti Maastikuarhitektide Liidu koostööpreemia, Eesti arhitektuuripreemiad (Paide keskväljaku ruumieksperiment 2017-2019)

2019 – „Pärandi tutvustaja 2019“, Muinsuskaitseameti aastapreemiad (Paide keskväljaku ruumieksperimendi „Ehe ruum“ projekti elluviimise eest)

2017 – Tartu kultuurikandja 2016 uustulnuka kategooria laureaat ja aasta kultuurisündmuse nominent (Tartu Valgusfestivali meeskond)

Viited 

Eesti arhitektid
Urbanistid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1982
Jeruzalė

Jeruzalė on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Jeruzalė piirneb lõunas Baltupiaiega, edelas Fabijoniškėsega, loodes Visoriaiga, kirdes Santariškėsega, idas aga Kalvarijose ja Trinapolisega.

Linnaosa idaosa jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Kalvarijose ajaloolisel kaitsealal, osaliselt aga Verkiai arhitektuurilisel kaitsealal.

Linnaossa jäävad Jeruzalė skulptuuride park, Regina Violeta Šimulynienė maja-galerii ja aastal 2003 avatud Jeruzalė galerii. Haridust annavad sealne keskkool, Püha Joosepi vaimulik seminar, riiklik energeetikakool. Jeruzalėsse jäävad Kalvarijose kirik ja Jeruzalė kalmistu.

Jeruzalė küla kohta on esimesi teateid XVII sajandi teisest poolest. Aastal 1905 oli selle kohal Verkiai mõisa Jeruzalė karjamõis, kus oli 17 elanikku. Aastal 1930 sai see taas küla staatuse. Aastal 1949 nimetati piirkond ümber Verkiaiks, kuna tauniti vana nimetuse religioosset tausta (tähendab leedu keeles Jeruusalemma). Selsamal aastal suleti ka Jeruzalė kirik. XX sajandi seitsmekümnendatel aastatel asuti kavandama piirkonda skulptuuride väljakut, aastal 1980 alustati kunstnik Vladas Vildžiūnase initsiatiivil ka selle reaalset rajamist. Aastail 1990-1997 rajati piirkonda punastest tellistest korterelamuid.

Osa linnaosast jääb Verkiai mõisa kaitsevööndisse, osa aga Kalvarijose kompleksi kaitsevööndisse. Muinsuskaitse all on maja aadressil  Jeruzalės g. 9, Verkiai mõisa kontorihoone, sealne kirik, dominiiklaste kloostrihoone ja kirikaed.

Viited 

 

Vilnius
Riigi peaprokurör

Riigi peaprokurör on Eesti riigiametnik, kes juhib prokuratuuri. Ta esitab kord aastas justiitsministrile prokuratuuri tegevuse kohta aruande. Riigi peaprokurör esitab igal aastal Riigikogu põhiseaduskomisjonile ülevaate seadusega prokuratuurile pandud ülesannete täitmise kohta eelmisel kalendriaastal. Riigi peaprokuröri nimetab ametisse Vabariigi Valitsus justiitsministri ettepanekul, olles ära kuulanud Riigikogu õiguskomisjoni arvamuse. Üks ametiaeg kestab viis aastat. Riigi peaprokuröri ettepanekul nimetab justiitsminister ametisse juhtiva riigiprokuröri, riigiprokuröri ning juhtivprokuröri.

Alates veebruarist 2020 on riigi peaprokurör Andres Parmas.

Riigi peaprokuröride loend

Eesti Vabariigi Prokurör (1918–1920)

Riigikohtu prokurör (1920–1940)

Kohtupalati prokurör (1920–1940)

Eesti Vabariigi Prokuratuuri peaprokurör (1991–1993)

Riigi peaprokurör (1993–)

Viited

Prokuratuur
Rehvid Pluss

Rehvid Pluss OÜ on 2008. aastal Eestis registreeritud rehvide müügi ning autoremondi ja -hoolduse ettevõte. 

Täpsemalt kuulub ettevõtte osutatavate teenuste hulka rehvide jae- ja hulgimüük, velgede müük, varuosade hankimine ja paigaldamine ning remonditööd.

Ettevõtte asutamisajaks loetakse siiski 2007. aasta jaanuari, mil Kristjan Suurekivi registreeris ehitusmaterjalide ostu ja müügiga tegeleva ettevõtte Nurgik OÜ. 2008. aastal hakkas see ettevõte rehve müüma ja firma ametlikuks sai Rehvid Pluss OÜ.

2009. aastal loodi ettevõtte e-pood. 2011. aastal avas uksed esimene töökoda Peetris. 2017. aastal avati esinduspunkt Tartus, 2018 Viljandis, 2019 Pärnus ja 2020 Tallinnas. 

Rehvid Pluss OÜ on Bridgestone, Sava, Toyo, Firestone, Landsail ja Davanti rehvide ametlik edasimüüja Eestis.

Viited

Välislingid
 Ettevõtte e-pood
Lauri Tankler

Lauri Tankler on USA ekspert. Ta töötab Riigi Infosüsteemi Ameti küberturvalisuse juhtivanalüütikuna.

Tegevus 
Eelnevalt on ta töötanud küljendajana, aastaid ajakirjanikuna Eesti Päevalehes ja olnud Eesti Rahvusringhäälingu USA korrespondent ning jätkates sealse poliitika vaatlusi, kommenteerib meedias selles piirkonnas toimuvat. 

Aastatel 2008–2011 õpetas ta Tartu Forseliuse gümnaasiumis inglise keelt ja meediat. Koos Eve Tisleriga on ta koostanud gümnaasiumi meediaõpiku "Meedia mõjutamine". 

Riigi Infosüsteemi Ameti juhtivanalüütikuna on tema ülesanne teha kokkuvõtteid ja järeldusi Eestis toimuvate küberturvalisuse juhtumite kohta, samuti küberturvalisuse ennetuskampaaniate väljatöötamine ja käivitamine.

Viited 

Eesti ametnikud
Eesti ajakirjanikud
Eesti pedagoogid
Triinu Kööba

Triinu Kööba on raamatupoe Puänt kaasasutaja. Lisaks on ta fotograaf ja võttepaiga kujundaja. 2021. aastal anti tema kaasautorlusel välja raamat "Armastus pärast ja teisi lugusid". Ta on 2016. aastal kaitsnud bakalaureusekraadi Eesti Kunstiakadeemias.

Viited 

Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti fotograafid
Sünniaeg puudub
Vladimir Tšurov

Vladimir Jevgenjevitš Tšurov (vene keeles Владимир Евгеньевич Чуров; sündinud 27. märtsil 1953 Leningradis (praegune Peterburi)) on Venemaa kõrgem riigiametnik, Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimees aastatel 2006-2017, Venemaa president Vladimir Putini lähikondne.

Elukäik ja tegevus 
Ta sündis Leningradis mereväeohvitseri ja õpetlase Jevgeni Tšurovi ning filoloogi ja toimetaja Irina Tšurova (Brežneva) perekonnas. Emapoolsed esivanemad olid tsaariarmee kindralid.

1973. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli kaheaastase ajakirjanduskursuse ja 1977. aastal sama ülikooli füüsikateaduskonna. Aastatel 1977-1991 töötas ta erinevatel ametikohtadel Leningradi Riikliku Ülikooli lennundus- ja kosmoseseadmete disainibüroos Integraal. Aastatel 1982-1991 kuulus NLKP-sse.

1991. aastal asus ta tööle Peterburi linnavalitsuse välissuhete komiteesse, mille eesotsas oli Vladimir Putin, töötas viis aastat viimase alluvuses. Aastatel 1995–2003 oli ta nimetatud komitee esimehe asetäitja – Peterburi linnavalitsuse rahvusvahelise koostöö osakonna juhataja.

2003. aastal valiti ta parteituna Liberaaldemokraatliku Partei nimekirjas Riigiduuma liikmeks. Duumas kuulus ta liberaaldemokraatide fraktsiooni, jäädes samal ajal parteituks. 2004. aastal määrati ta Riigiduuma Sõltumatute Riikide Ühenduse ja kaasmaalastega suhtlemise komisjoni aseesimeheks.

27. märtsil 2007 valiti ta Venemaa Keskvalimiskomisjoni esimeheks, sellele ametikohale jäi ta kaheks ametiajaks kuni märtsini 2016.

Juunis 2016 nimetati ta Venemaa välisministeeriumi eriülesannetega suursaadikuks ülesandega jälgida valimisi välisriikides. 1. oktoobril 2019 nimetas Venemaa president ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks.

Kriitika 
Ta on poliitilistelt vaadetelt monarhist. Ta lõi endast algusest peale imidži kui president Putinile lõpuni lojaalsest isikust. Oma ametiajal tegi ta mitmeid vastuolulisi avaldusi, mida tõlgendati kui tema valmisolekut kinnitada Putinile soodsaid valimistulemusi isegi siis, kui teatati laialdastest rikkumistest. 2011. aasta Venemaa Riigiduuma valimistel väitis Tšurov, et valimistel ei olnud võltsinguid, kuigi meedia teatas mitmest juhtumist, kui Venemaa Keskvalimiskomisjoni andmed erinesid valimisringkondade protokollidest. Üks aastatel 2011–2013 toimunud Venemaa meeleavalduste nõudmisi oli Tšurovi tagasiastumine.

Viited
Reet Lubi

Reet Lubi (sündinud 1979) on Viljandi Linnaraamatukogu direktor. 

Ta lõpetas 2000. aastal Viljandi Kultuurikolledži raamatukogunduse erialal, samuti Tallinna Ülikooli infoteaduse erialal, Tartu Ülikoolist on tal magistrikraad kultuurikorralduse alal. Koos Reet Sinimaaga andis ta 2011. aastal välja raamatu "Kirjanduslikud ekskursioonid". Reet Lubi on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Viljandi Jaani koguduse nõukogu liige.

Viited 

Raamatukogundustegelased
Tartu Ülikooli vilistlased
Sündinud 1979
Keiu Virro

Keiu Virro (sündinud 2. detsembril 1987) on eesti teatrikriitik.

Keiu Virro on lõpetanud 2006. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 2009. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria eriala, 2012. aastal Tallinna Ülikooli kultuuriteooria magistriõppe. Aastatel 2010–2013 oli ta ajalehe Müürileht teatritoimetaja, aastast 2014 Klassikaraadio saate "Teatriluup" toimetaja-saatejuht, aastal 2015 Eesti Rahvusringhäälingus saate "Ringvaade" toimetaja, aastast 2016 on töötanud Eesti Päevalehe kultuuritoimetuses.

Ta töötab Häirekeskuse meediasuhete juhina.

Ta on Eesti Teatriliidu ning Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse liige.

Tunnustus 
 2022 – Reet Neimari nimeline kriitikaauhind

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Eesti teatrikriitikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1987
Pavel Borodin

Pavel Borodin (Павел Павлович Бородин; sündinud 25. oktoobril 1946 Šahunja linnas Gorki oblastis on Venemaa kõrgem riigiametnik.

Elukäik ja tegevus 
1972 lõpetas Uljanovski Põllumajandusinstituudi ökonomistina, 1972–1973 raamatupidamise ja majandusstatistika õppejõud instituudis. 1973–1975 piirkonnaökonomist Ust-Nera külas Jakuutias. 1975 astus NLKP-sse. 1975–1979 ettevõtte Jakutgeologia kapitaalehituse osakonna juhataja, 1979–1980 peadirektori asetäitja. Alates 1980 Viljui rajooni (Jakuutia ANSV), hiljem Jakutski linna täitevkomitee esimees (1990–1993 linnapea). 1985 lõpetas Kõrgema Parteikooli Habarovskis.

Veebruarist 1993 oli ta Vene Föderatsiooni presidendi administratsiooni sotsiaal- ja tööstuse peavalitsuse juhataja esimene asetäitja, septembrist 1993 peavalitsuse ülem. 15. novembrist 1993 (ameti loomise hetkest) kuni 10. jaanuarini 2000 oli Venemaa presidendi haldusosakonna ülem. 26. jaanuarist 2000 kuni 2011. aastani Venemaa-Valgevene riikide liidu riigisekretär.

Kriitika 
Jaanuaris 2001 vahistati ta New Yorgi lennujaamas süüdistatuna rahapesus. Pääses aprillis 2001 vabadusse 5 miljoni Šveitsi frangi suuruse kautsjoni vastu, raha selleks eraldas Venemaa-Valgevene riigiliidu täitevkomitee. 2002. aastal loobuti süüdistusest Borodini vastu ja tagastati tema vabastamise eest tasutud kautsjon.

Viited
Ene-Mai Luur

Ene-Mai Luur (snd Vares, 12. november 1942 – 6. august 2021) oli eesti keraamik ja portselanimaalija, alates 1977. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.

Elukäik 
Ta sündis Viljandis 1942. aastal Viljandi linavabriku elektriku Helmut Varese ja eesti keele õpetaja Maria Varese peres. 1964. aastal asus ta õppima Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti keraamika eriala. Pärast instituudi lõpetamist 1969. aastal asus ta kunstnikuna tööle Tallinna Kunstitoodete Kombinaadi ARS monumentaalkunsti ateljeesse.

Looming 
Näitustel osales ta alates 1970. aastast nii Eestis kui ka välismaal, sealhulgas aastatel 1979–1988 I–IV Baltimaade tarbekunstitriennaalidel Tallinnas. Tema isikunäitused toimusid 1978. aastal Tallinna Kunstisalongis, 1988. aastal Adamson-Ericu Muuseumis, 1991. aastal Haapsalu Linnagaleriis ja 1992. aastal Tallinna Raemuuseumis. Aastatel 1970–1974 võttis ta osa Nõukogude Liidu keraamikute loomingulise töögrupi sümpoosionist Dzintaris Lätis ja 1992. aastal rahvusvahelisest portselanisümpoosionist Kaunases Leedus. Tema teosed kuuluvad Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi kogusse ja Eesti Kunstnike Liidu kunstikogusse ning paljudesse erakogudesse.

Isiklikku 
Tema abikaasa August Luur oli ajakirjanik ja kirjastuse Kunst peatoimetaja ning direktor.

Viited 

Eesti kunstnikud
Eesti keraamikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1942
Surnud 2021
Marek Laane

Marek Laane (sünninimi Marek Moissejev; 23. september 1969 – 19. august 2021) oli eesti tõlkija ja mälumängur.

Ta õppis Tartu Ülikoolis ajalugu.

Töö ja ühiskondlik tegevus 
Ta töötas ajakirjanikuna. 

Vabatahtlikuna tõlkis Laane vabavaralise Linux Mageia operatsioonisüsteemi ja KDE tarkvara – 2002. aastast oli ta peamine Mandriva Linuxi tõlkija ja koordinaator ning alates 2007. aasta sügisest võttis ta üle ka KDE tõlkimise koordineerimise. Teistes IT-tõlkeprojektides (nt OpenOffice.org, Mozilla tooted) on ta olnud peamiselt korrektor. Samuti on tema tõlgitud küljendamisrakendus Scribus ja trükkimiskeskkond CUPS.

Ta tõlkis valdavalt ajaloo-, eriti sõjaajaloo ja välispoliitikateemalisi teoseid ning artikleid ajakirjandusväljaannetele, samuti ulmeteoseid.

Ta osales mitu korda Postimehe arvamusliidrite lõunal.

Ristsõnade lahendamine
Marek Laane sai 1987. aastal Eesti NSV ristsõnade lahendamise esivõistlusel parima noore auhinna. 2018. aastal võitis ta ristsõnade lahendamise Eesti meistrivõistlused.

Tunnustus
Lindsey Hughes' teose "Romanovid. Venemaa valitsejad 1613–1917" tõlkimise eest oli ta nomineeritud ka kultuurkapitali 2017. aasta mõttetõlkekirjanduse auhinnale.

Tõlkeid 

 Olend väljastpoolt meie maailma / koostanud Jüri Kallas; tlk Sander Kingsepp, Marek Laane ja Leo Metsar. Tartu: Elmatar 1995 (272 lk).
 Tolkieni entsüklopeedia / David Day; tlk Marek Laane. Tallinn: Varrak, 2002 (319 lk)
 Äärmuste ajastu / Eric J. Hobsbawm; tlk Marek Laane. Tallinn: Varrak, 2002 (664 lk)
 Maailma riigid: Kuidas maailma valitsetakse / D.K. Publishing; tlk Marek Laane. Tallinn: Varrak, 2005 (320 lk)
 Lahingud. Illustreeritud teekond läbi sõjaajaloo 5000 aasta / R.G. Grant; tlk Rein Turu, Kaisa Kaer, Marek Laane. Tallinn: Varrak, 2006 (360 lk)
 Stalini sõgedus. Kümme esimest traagilist päeva Teise maailmasõja idarindel / Constantine Pleshakov; tlk Marek Laane. Tallinn: Tänapäev, 2007 (336 lk)
 Absoluutne sõda/Christopher Bellamy; tlk Marek Laane. Tallinn: Varrak, 2012 (830 lk)
 Cthulhu kutse / Howard Phillips Lovecraft; tlk Jüri Kallas, Priit Kenkmann, Sander Kingsepp, Mario Kivistik, Marek Laane, Eva Luts, Silver Sära. Koostaja: Raul Sulbi. Tartu: Viiking, 2017 (486 lk)

Loetelu pole täielik. Lisaks on ta tõlkinud rohkesti artikleid.

Viited

Välislingid
Marek Laane blogi
Marek Laane tõlgitud raamatud

Eesti ajakirjanikud
Eesti tõlkijad
Sündinud 1969
Surnud 2021
Pippi-Lotta Enok

Pippi-Lotta Enok (sündinud 19. augustil 2002) on eesti mitmevõistleja.

2020. aasta Eesti meistrivõistlustel kergejõustikus tuli ta seitsmevõistlusel teiseks. 

Kergejõustiku juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas juulis 2021 sai ta seitsmevõistluses isikliku rekordi 5634 punktiga viienda koha.

Nairobis peetaval juunioride kergejõustiku MMil võitis ta 19. augustil 2021 5746 punktiga hõbemedali.

2021.aastal valiti Enok U20 arvestuses aasta parimaks Eesti naiskergejõustiklaseks.

Viited

Välislingid 

 Pippi-Lotta Enok Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel

Eesti seitsmevõistlejad
Sündinud 2002
Fiskaal-militaarriik

Fiskaal-militaarriik mõiste tõi kasutusse briti ajaloolane  John Brewer oma 1989. aastal avaldatud uurimuses „Great Britain from 1688 to 1783“, milles ta esitas väite, et tugeva territoriaalriigi edu aluseks on võimas sõjavägi ja tugev merlaevastik. Fiskaal-militaarriik on institutsioon, mis loob võimsa sõjalise potentsiaali ja hangib oma sotsiaalse organisatsiooni ülalpidamiseks vajalikke vahendeid seda rakendades. Kõik Euroopa (ja ka varasemad maailma) suurriigid on loodud sellise institutsiooni poolt.

Briti ajaloolane Charles Tilly (1929-2008) väitis oma uurimuses, et militaarriik sünnib sõjas ja riigid algatavad uusi sõdasid. Ta märkis veel, et riigitekke protsess sarnaneb organiseeritud kuritegevusega, kuna nad suruvad teistele oma kaitset peale vägivallaga ning selle saavutamisel legitimeerivad selle. Seejuures keskenduvad nad neljale tegevusele:

 Sõjakäigud, mille eesmärgiks on oma konkurentide kõrvaldamine või neutraliseerimine; 
 Kaitsetegevus, mille eesmärgiks on liitlaste vaenlaste kõrvaldamine või neutraliseerimine;
 Omariikluse tugevdamise käigus kõrvaldatakse konkurendid ja vaenlased oma territooriumil;
 Ressursside hankimine eelmistest tegevustest tekkinud kulude katmiseks. 

Kõige olulisem nendest oli seejuures ressursside hankimine, sest ilma selleta ebaõnnestuksid kõik ülejäänud tegevused.

Marcus M. Dapp rõhutab raamatus "Finance 4.0", et militaarriik saavutab oma võimutäiuse läbi rahamonopoli, mis sunnitakse inimestele peale vägivallaga. Praktikas tähendab see "seadusliku maksevahendi" kehtestamist ning valitsusvõimu eesõigust emiteerida raha, kusjuures nõudlus tekitatakse maksude tasumise kohustuse juurutamisega. Igasuguste muude maksevahendite kasutamine keelustatakse ning nende kasutamist karistatkse julmade karistustega.

Viited
Santariškės

Santariškės (poola keeles Zgoda) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Santariškės piirneb läänes Visoriaiga, loodes Skersinėga, põhjas Mažieji Gulbinaiga, idas Verkiaiga, lõunas  aga Jeruzalėga.

Linnaosa  jääb osaliselt Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Ežerėliai geomorfoloogilisel kaitsealal, osaliselt aga Verkiai arhitektuurilisel kaitsealal. Santariškėses asub üks Leedu suuremaid haiglaid – Vilniuse Ülikooli haigla Santarose kliinik.

Linnaosa nimi on Jonas Jurkštase arvates tuletatud paikkonna poolakeelsest nimest Zgoda. Poolakeelset nimekuju kasutai esimest korda aastal 1938, selle leedustatud varianti aga aastal 1945.

Linnaosa hakkas kujunema aastal 1976, mil sinna hakati rajama haiglakompleksi. Aastail 1976–1983 rajati sinna neli erinevat haiglat ning sinna kujunes meditsiinilinnak. Aastail 2004–2011 rajati Santariškėse põhjaossa ka elamukvartaleid.

Osa linnaosast jääb Verkiai mõisa kaitsevööndisse, muinsuskaitse all on Verkiai mõisa küün.

Viited 

Vilnius
Verkiai

Verkiai (poola keeles Werki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Verkiai piirneb kagus Kalvarijosega, läänes Santariškėsega, põhjas Gulbinėliaiga, idas Krempliaiga, lõunas  aga üle Nerise Valakampiaiga.

Linnaosa  jääb Verkiai regionaalparki. Osaliselt asub see Ežerėliai geomorfoloogilisel kaitsealal, osaliselt aga Verkiai arhitektuurilisel kaitsealal. Verkiaisse jääb Verkiai parkmets. 

Verkiai on kujunenud Verkiai mõisa ümbrusesse. Endises mõisa tallis asub hobusekasvatus.

Aastal 1387 andis Jogaila Verkiai (districtus Werki) Vilniuse piiskoppidele ja sinna kujunes mõis. Keeleteadlase Simas Karaliūnase arvates on tegemist saksa päritolu kohanimega, mis tuleneb laevade tihtimisest. Tema meelest asus seal Nerise kaldal vana laevatehas, kus parandati ka jõelaevu. Samas on Jonas Jurkštase arvates see üks vanemaid kohanimesid Vilniuse aladel ja tuleneb leedu keelest.

Linnaosa nimi tuleneb legendide järgi nutust, mida sealses laanes kuulis vürst Vytenis. Nutja olevat olnud tamme otsas linnupesas asuv laps, kelle vürst võttis hiljem üles kasvatada ja kellest sai hiljem Lizdeika.

Aastani 1904 oli Verkiai küla, ent siis sai see linna staatuse. Aastal 1905 oli Verkiai linnas 194 elanikku. Aastal 1931 oli seal 219 elanikku. Verkiai liideti Vilniusega aastal 1969.

Osa linnaosast jääb Verkiai mõisa kaitsevööndisse, muinsuskaitse all on Verkiaisse jäävad Verkiai mõisa hooned.

Viited 

 

Vilnius
Ingrid Kullerkann

Ingrid Kullerkann on eesti jurist.

Ingrid Kullerkann on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 

1998–2011 töötas ta advokaadibüroos Leppik ja Partnerid vandeadvokaadina.

2011. aastal nimetas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves ta kohtunikuks ja Riigikohtu üldkogu määras ta teenistusse Harju Maakohtu Liivalaia kohtumajja.

Isiklikku
Tema abikaasa Alo on ortopeediakirurg ja neil on kaks poega.

Talle meeldib suusatamine.

Viited

Eesti kohtunikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sünniaeg puudub
Rainer Küngas

Rainer Küngas (sündinud 21. oktoobril 1984) on eesti materjaliteadlane.

Teadustegevus 
Küngas kaitses doktorikraadi teemal "Infiltreerimise meetodil valmistatud tahkeoksiidkütuseelementide katoodide võimsusomadusi ja ajalist stabiilsust mõjutavad tegurid" 2012 aastal Pennsylvania ülikoolis. Rainer Künka peamised uurimissuunad on kõrgtemperatuurne elektrolüüs, tahkeoksiidsed kütuseelemendid, liitium-ioonpatareides kasutatavad materjalid ja kesteriit-struktuuriga päikesepaneelide materjalid tahkeoksiidkütuseelementide teadus- ja arendustegevus

Ta on üks Eesti Noorte Teaduste Akadeemia asutajaliikmeid.

Tunnustus 
2012 – Elektrokeemia ühingu tööstusliku elektrokeemia ja elektrokeemilise tehnika divisjoni üliõpilasauhind

2011 – SA Archimedes: doktorantide populaarteadusliku artikli konkurss - I koht

2009 – Rahvusvaheline Fulbrighti teadus- ja tehnoloogiapreemia doktorantuuri läbimiseks Ameerika Ühendriikides

2008 – Eesti Vabariigi Haridus ja Teadusministeeriumi üliõpilastööde konkurss, 3. preemia (magistritööde kategoorias)

2007 – Real-SOFC / Euroopa Komisjoni 6. raamprogramm: toetus kütuseelementide alase praktika läbiviimiseks ettevõttes Rolls-Royce Fuel Cell Systems Ltd

2006 – Eesti Vabariigi Haridus ja Teadusministeeriumi üliõpilastööde konkurss, diplom (bakalaureusetööde kategoorias)

Viited 

Eesti materjaliteadlased
Sündinud 1984

Tallinna Reaalkooli vilistlased
Otakarid

Otakarid (või von Traungaud) olid keskaegne dünastia, kes valitsesid aastatel 1056-1192 keiserlikku Steiermarki (hilisem Steiermargi hertsogkond).

Ajalugu 

Dünastia sai alguse Otakar I-st, kes oli tõenäoliselt Aribo (u. 850–909) poeg või väimees. Aribo oli Pannoonia markkrahv kuningas Arnulfi ajal. Otakar oli Steyri krahv Traungaus, tänapäeva Ülem-Austrias. Koos markkrahv Luitpoldiga võidi ta tappa 907. aasta Pressburgi lahingus. Tema järglane, Chiemgau krahv Ottokar I (suri 1064) sai 1056. aastal Karantaania margi valitsejaks.

Karantaania mark, toona Kärnteni hertsogkonna alam, nimetati järgnevalt dünastia algse asukoha Steyri järgi Steiermargiks. 1180. aastal sai markkrahv Ottokar IV keiser Friedrich I Barbarossalt hertsogitiitli, rajades seeläbi Steiermargi hertsogkonna. Kuid Otakaride valitsemine lõppes liini hääbumisega pärast hertsog Ottokari surma 1192. aastal. 1186. aasta Georgenbergi kokkuleppes oli ta lubanud, et tema maad lähevad Leopold V-le, Babenbergist Austria hertsogile.

Vaata ka 

 Steiermark (mark)
 Ottokar
Marge Unt

Marge Unt on eesti sotsioloog.

Doktorikraadi kaitses ta 2007 aastal teemal "Transition from school-to-work in enlarged Europe" Tallinna ülikoolis.

Teadus- ja ühiskondlik tegevus 
Marge Undi peamised uurimissuunad on sotsioloogia, sotsiaalne stratifikatsioon, elutee uuringud, võrdlevad uuringud, metodoloogia. Ta on Tallinna ülikooli võrdleva sotsioloogia sihtrahastusega professor.

Tunnustus 
2021 – Valimine "AcademiaNet: Leading European Women Scientists" andmebaasi

2019 – Valitud Tallinna Ülikooli Sajandi vilistlaste hulka, kes on oluliselt panustanud Eesti ühiskonna, hariduse ja kultuuri arengusse.

2006 – Parim sotsiaalteaduste alane publikatsioon Tallinna Ülikoolis (koos Ellu Saare & Jelena Helemäega)

2005 – Parim sotsiaalteaduste alane publikatsioon Tallinna Ülikoolis

Viited 

Eesti sotsioloogid
Tallinna Ülikooli professorid
Sünniaeg puudub
Ožkiniai

Ožkiniai (poola keeles Oszkińce) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Verkiai valla territooriumil. Ožkiniai piirneb edelas Staviškėsega, loodes Babiniaiga, põhjas Kryžiokaiga, kirdes üle Nerise Pečiukaiga, läänes samamoodi Žemieji Karačiūnaiga, lõunas paikneb Nerise vastaskaldal Veržuva.

Ožkiniai kohal paikneb Nerise jões kolme saarega kärestik. Varasematel aegadel on mainitud koguni kolme Ožkiniai kohal asunud kärestikku - Patvartė, Kiaulebraščiai  ja Oškinka. 

Linnaosa on kujunenud samanimelise ahelküla aladele. Osaliselt on säilinud sealne vana küla struktuur loos tee ääres asunud elamute ja rehealustega.

Ožkiniai nimi tuleneb vanast oikonüümist Azkini, mis pandi kirja aastal 1636. Sealset niitu on mainitud ka aastal 1649. Hiljem kujunes sellele niidule küla. 

Algselt oli sealne küla lubjapõletusahjude asupaik; toormaterjalina kasutati sealsetes paljandites avanduvat lubjakivi. XX sajandi keskpaigani kasutati seda kohta jõe ületamiseks. Kasutusel olid spetsiaalsed madala põhjaga paadid, mille nimetus oli dušegubka. Teise maailmasõja ajal rajati kolme saare kohal üle Nerise ka sild. Üks tuluallikas oli külaelanikele XX sajandi keskpaigani ka Vilniuse elanikele tänavate sillutamiseks kivide müümine; kive hankisid nad jõe põhjast kärestikest. Aastal 1905 oli külas 301 elanikku. Aastal 1931 oli seal elanikke 232.

Viited 

 

Vilnius
Kristiina Herodes

Kristiina Herodes (sündinud 22. juulil 1975 Järva-Jaanis) on eesti suhtekorraldaja ja endine poliitik.

Ta lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal.

Herodes on töötanud 1999–2003 justiitsministeeriumi pressiesindajana, 2003–2008 Riigiprokuratuuri avalike suhete osakonna juhatajana, 2008–2011 Euroopa Liidu suurima tsiviilmissiooni EULEX-Kosovo justiitsvaldkonna kõneisikuna ja 2011–2014 välisministeeriumi pressiosakonna nõunikuna, 2014. aastast töötas ta konsultandina kommunikatsioonibüroos Peegel ja Partnerid. Samuti on ta töötanud reporterina ajalehes Järva Teataja.
 Hiljem on ta juhtinud siseministeeriumi kommunikatsiooniosakonda ning novembrist 2018 Swedbanki kommunikatsiooniosakonda

1999–2002 oli Kristiina Herodes Paide linnavolikogu liige. Ta oli erakonna Ühendus Vabariigi Eest - Res Publica liige 03.06.1998 kuni 29.04.2004.

Ta on üliõpilaskorporatsiooni Amicitia vilistlane ja Eesti Kommunikatsioonijuhtide Liidu liige

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti suhtekorraldajad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1975
Karin Allik

Karin Allik (sündinud 4. märtsil 1998) on eesti teatrikriitik.

Haridus 
Karin Allik õpib Tartu Ülikoolis teatriteadust, 2021. aastal kaitses bakalaureusetöö teemal "Näitlemine teatris NO99 aastatel 2014–2018".

Töö 
Lisaks teatrikunsti arvustamisele töötab Karin Allik Eesti Teatri Agentuuris.

Tunnustus 
 2020 – Tartu Kultuurikandja aasta kultuurikajastaja kategoorias 
 2019 – Eesti üliõpilaste toetusfond USA-s stipendium

Viited 

Eesti teatrikriitikud
Tartu Ülikooli vilistlased
Sündinud 1998
AS Framm

AS Framm on Eesti suurim betooni ja betoontooteid tootev ettevõte.

AS Framm asutati 1. oktoobril 1990 nimega AS Talot. 2018. aastast tegutseb ettevõte praeguse nimega.

Ettevõttele kuulub neli tootmisüksust Tallinnas, Maardus ja Lagedil ning seal töötab ligi 400 inimest.

2020. aasta kevadel omandas AS Framm oma konkurendi Lasbet Tootmine AS aktsiaid ja sai suurimaks  betoonitootjaks Eestis.

Aktsiate omanikud on 2016. aastast juhatuse liige Rasmus Kurm, Maire Toomberg, saksa firma SCHWENK Zement Beteiligungen ja Jüri Mõis.

2020. aastal oli ettevõtte käive 29,2 miljonit eurot ja kasum 504 tuhat eurot.

Viited 

Eesti ettevõtted
Saksa päss

Saksa päss (Deutscher Widder) on Saksamaal aretatud küülikutõug. Saksa pässi peamisteks tunnusteks on jässakas kehaehitus ja lontis kõrvad, värvus võib varieeruda.

Välimus 
Saksamaa tõuküülikute aretajate katusorganisatsiooni tõustandardi järgi on saksa pässi minimaalkaal 5 kg, ideaalkaal vahemikus 5,5-9 kg. Kõrvade pikkus võib varieeruda 38 kuni 45 cm.

Briti küülikunõukogu tõustandardi järgi peab saksa päss olema massiivne ja lihaseline. Isendi kael ei tohiks olla nähtav, vaid ta peaks olema õlgadest sama lai kui keha tagumine pool. Isend peaks olema lühikeste ja sirgete esijalgadega, tagajalad peaks olema keha tagaosaga paralleelsed. Pea on jässakas ja laia silmadevahega. Kõrvad on laiad ja jäigad, rippudes tihedalt vastu põski. Kõrvade pikkus varieerub Briti standardi järgi 27,96 ja 35,5 cm vahel.

Viited
Jaanimäe Algkool

Jaanimäe algkool asus endises Haanja vallas, asutati 1820. a. ja suleti 1970.

1935. aastal  oli 6-klassiline algkool, 106 õpilase ja 3 õpetajaga, juhatajaks Bruno Raup.

Sulgemisel oli juhatajaks Augustine Nikitina.

Tuntud vilistlaste seas on vaimulik Armand Leimann.
Annika Arras

Annika Arras (sündinud 13. detsembril 1979) on eesti poliitilise kommunikatsiooni ekspert.

Arras on õppinud Tartu Ülikoolis meediat ja kommunikatsiooni ning Estonian Business School’is ärijuhtimist, omab ka kõrgharidust Soome filoloogias.

2016. aastal asutas Arras European Women's Academy of Political Leadership, kus ta koolitab naispoliitikuid.

Teda nimetatakse üheks kogenumaks poliitilise kommunikatsiooni eksperdiks Euroopas tänu oma üle kümnendi kestnud kogemusele Reformierakonna kampaaniajuhina.

Viited

Eesti suhtekorraldajad
Sündinud 1979
Tartu Ülikooli vilistlased
Hanušovice

Hanušovice (saksa keeles Hannsdorf) on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Šumperki ringkonnas. Hanušovice asub Poola piirist 13 km kaugusel, Šumperkist umbes 12 km põhjas ja Olomoucist ligikaudu 59 km põhjaloodes.

Hanušovicet on esmamainitud 1325. aastal. 1923. aastal ühendati Hanušovice ja Holba asulad. Linnaõigused sai Hanušovice 1975. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Olomouci maakond
Martin Saar (õpetaja)

Martin Saar on keemiaõpetaja.

Töö 
Lisaks keemiaõpetaja ametile on ta Tallinna Reaalkooli õppealajuhataja.

Viited 

Eesti pedagoogid
Sünniaeg puudub
Belmontas

Belmontas (poola keeles Belmont) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna idaosas Rasose valla territooriumil. Belmontas piirneb idas Leoniškėsega, kirdes Lyglaukiaiga, põhjas Antakalnisega, läänes Užupisega, lõunas üle Vilnia Markučiaiga.

Linnaossa jääb Belmontase parkmets. Belmontas jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki, samutiBelmontase botaanilis-zooloogilisele kaitsealale ja Lyglaukiai geomorfoloogilisele kaitsealale.

XIX sajandi alguses kujunesid sealsed nõlvad villade ja elumajade piirkonnaks, kuhu rajati ka restoran. Sealsed aadlikest asulad andsid kohale ladinakeelse nime Bellus mons, mis tähendas ilusat mäge. Piirkond oli ka tudengite väljasõidupaigaks, seal kogunesid filaretid ja filomatid. Novembriülestõusu ajal kogunesisd sealsesse metsa ülestõusnud. Esimese maailmasõja ajal liideti paikkond Vilniusega, kuigi kuni teise maailmasõjani jäi piirkond Leoniškėse mõisa valdusesse.

Muinsuskaitse all on osaliselt Belmontasesse jääv vana Vilniuse juudi kalmistu ja Leoniškėse mõisa Prantsuse vesiveski ehk Belmontas.

Viited 

 

Vilnius