Hispaania Madalmaad

Hispaania Madalmaad (hispaania keeles Países Bajos españoles; hollandi keeles Spaanse Nederlanden) on ühisnimi Saksa-Rooma riigi osariikidele Madalmaades, mida vallati personaalunioonis Hispaania krooniga (Habsburgide Hispaania) aastatel 1581–1714. See piirkond vastab kogu tänapäeva Belgiale ja Luksemburgile, samuti osale Põhja-Prantsusmaast ja Põhja-Saksamaast.

Austria Habsburgid pärisid hääbunud Valois-Burgundia dünastialt pärast Marie Rikka surma aastal 1482 endiste Burgundia Madalmaade keiserlikud vasallid. Seitseteist provintsi moodustasid Habsburgide Madalmaade tuumiku, mis läksid pärast keiser Karl V troonist loobumist aastal 1556 Hispaania Habsburgidele. Kui osa Madalmaadest eraldus, et moodustada aastal 1581 Hollandi Vabariik, jäi ülejäänud ala kuni Hispaania pärilussõjani Hispaania võimu alla.

Ajalugu 

Madalmaade vasallide ühisvalitsemine, mis keskendus Brabanti, eksisteeris juba Burgundia hertsogi Philippe Hea valitsemise ajal koos asehalduri ellurakendamise ja Generaalstaatide esimese kokkukutsumisega aastal 1437. Tema lapselaps Marie Rikas kinnitas Generaalstaatidele arvukalt privileege aastal 1477 allkirjastatud Suure privileegiga. Pärast valitsemise ülevõtmist tema abikaasa, Austria ertshertsogi Maximilian I poolt rõhutasid Generaalstaadid oma privileege, mis viis konksumässuni Hollandis ja Flaami mässudeni. Maximilian valitses Saksimaa hertsogi Albrecht III toetusel ja tema poeg Philipp Ilus hakkas Habsburgide Madalmaid valitsema aastal 1493.

Karl V 

Philipp, samuti tema poeg ja järglane Karl V säilitasid tiitli "Burgundia hertsog", viidates oma Burgundia pärandile, eriti Madalmaadele ja Burgundia vabakrahvkonnale Saksa-Rooma riigis. Habsburgid kasutasid mõistet Burgundia sageli oma pärandile viitamisel (s.o. aastal 1512 rajatud keiserliku Burgundia ringkonna nimel), tegelikult aastani 1795, kui Austria Madalmaad Prantsuse vabariigile kaotati.

Aastal 1522 sõlmis keiser Karl V oma noorema venna, ertshertsog Ferdinandiga jagamislepingu, millega Habsburgid jagunesid Austria ja Hispaania haruks. 1549. aasta Pragmaatilise sanktsiooniga kuulutas Karl Seitseteist provintsi ühendatuks ja jagamatuks Habsburgide valduseks. Jagamine jõudis lõpule, kui ta löödult oma tagasiastumisest teatas ja Hispaania pärandi oma ainsale elusolevale pojale Felipe II-le jättis, samas tema vend Ferdinand järgnes talle kui Saksa-Rooma keiser. Seitseteist provintsi, de jure ikka veel Saksa-Rooma riigi vasallid, olid siit alates de facto Hispaania Habsburgide valitseda.

Kaheksakümneaastane sõda 

Felipe despotism ja tema karmid vastureformatsioonimeetmed põhjustasid Hollandi mässu peamiselt kalvinistlikes Madalmaade provintsides, mis viis Kaheksakümneaastase sõja puhkemiseni aastal 1568. Jaanuaris 1579 moodustasid seitse põhjapoolset provintsi protestantliku Utrechti uniooni, mis kuulutas aastal 1581 sõltumatust Habsburgide Hispaaniast kui Seitsme Madalmaa (Provintsi) Ühendatud Vabariik. Hispaania Habsburgid suutsid võimu säilitada vaid osaliselt katoliiklike Lõuna-Madalmaade üle, saavutades selle pärast Antwerpeni langemist aastal 1585.

Paremad ajad tulid, kui Hispaania Madalmaad läksid aastal 1598 Felipe tütrele Isabella Clara Eugeniale ja tema abikaasale, Austria ertshertsog Albrecht VII-le. Paari valitsemine tõi majandusele kauaoodatud rahu ja stabiilsuse perioodi, mis soodustas eraldi Lõuna-Madalmaade identiteedi kasvu ja konsolideeris Habsburgide võimu, mis ühtis endiste Hispaania-vastaste tunnetega. 17. sajandi alguses oli Brüsselis õitsev õukond. Kunstnike hulgas, kes "ertshertsogite" õukonnast esile kerkisid, oli Peter Paul Rubens. Isabella ja Albrechti ajal olid Hispaania Madalmaad ametlikult tegelikult Hispaaniast sõltumatud, kuid mitteametlikult jäid ikks Hispaania mõjusfääri ja Albrechti surmaga aastal 1621 läksid ametlikult tagasi Hispaania kontrolli alla, kuigi lastetu Isabella jäi kuberneriks oma surmani aastal 1633.

Ebaõnnestunud sõjad, mis mõeldud 'ketserlike' põhjapoolsete Madalmaade tagasivallutamiseks, tähendasid märkimisväärset (ikka veel peamiselt katoliiklike) territooriumide kaotust põhjas, mis konsolideeriti aastal 1648 Vestfaali rahuga, ning arvestades kummalist, alamat staatust Generaliteitslanden (Ühendatud vabariigiga ühisvalitsemise all, neid ei võetud liikmesprovintsidena): Zeeuws-Vlaanderen (Schelde jõest lõunas), tänapäevane Hollandi provints Noord-Brabant ja Maastricht (tänapäeva Hollandi Limburgi provintsis).

Prantsuse vallutused 

Kui Hispaania võim 17. sajandi viimastel kümnenditel kahanes, tungis Hispaania Madalmaade territooriumile korduvalt Prantsusmaa ja kasvav hulk territooriume läks järjestikustes sõdades Prantsuse kontrolli alla. 1659. aasta Püreneede rahuga annekteeris Prantsusmaa Artois ja Cambrai ning Dunkerque loovutati Inglismaale. Aacheni rahuga (mis lõpetas aastal 1668 Devolutsioonisõja) ja Nijmegeni rahuga (mis lõpetas aastal 1678 Prantsuse-Hollandi sõja), loovutati veelgi territooriume kuni praeguse Prantsuse-Belgia piirini, sealhulgas Vallooni Flandria (Lille'i linna ümber), samuti pool Hainaut' krahvkonnast (sealhulgas Valenciennes). Hiljem, Prantsuse-Hispaania sõjas ja Üheksa-aastases sõjas annekteeris Prantsusmaa muid piirkonna osi.

Utrechti ja Rastatti rahulepingutega aastal 1713/14, mis lõpetasid Hispaania pärilussõja, läksid Lõuna-Madalmaad Austria Habsburgide monarhiale ja neist moodustati Austria Madalmaad.

Provintsid 

Aastast 1581 koosnesid Hispaania Madalmaad järgmistest territooriumidest, mis kõik on praeguse Belgia osad, kui pole teisiti öeldud:

 Brabanti hertsogkond, välja arvatud Hollandi Vabariigi Generaliteitslanden Põhja-Brabanti osa aastal 1648, sealhulgas endine Antwerpeni markkrahvkond (nüüd peamiselt Belgias, osaliselt Hollandis)
 Limburgi hertsogkond, välja arvatud Hollandi Generaliteitslanden Limburgi osa aastal 1648
 Luksemburgi hertsogkond, suveräänne riik aastast 1815 (osi tänapäeva Belgias, Prantsusmaal ja Saksamaal)
 Gelderni hertsogkonna Ülemveerand (Bovenkwartier) (nüüd Hollandis ja Saksamaal: ala ümber Venlo ja Roermondi tänapäeva Hollandi Limburgi provintsis ja Gelderni linn tänapäeva Saksamaa Kleve kreisis)
 Artois' krahvkond, loovutati Prantsusmaale 1659. aasta Püreneede rahuga (nüüd Prantsusmaal)
 Flandria krahvkond, välja arvatud Hollandi Generaliteitslanden Zeelandi Flandria osa aastal 1648, Vallooni Flandria loovutati Prantsusmaale 1678. aasta Nijmegeni rahuga (nüüd Belgias ja Prantsusmaal) 
 Namuri krahvkond
 Hainaut' krahvkond, lõunaosa koos Valenciennes'iga loovutati Prantsusmaale 1678. aasta Nijmegeni rahuga (nüüd Belgias ja Prantsusmaal)
 Mecheleni isandkond
 Tournai
 Cambrai, ei olnud Seitsmeteistkümne provintsi osa, liidendati kuningas Felipe II poolt aastal 1559, loovutati Prantsusmaale 1678. aasta Nijmegeni rahuga (nüüd Prantsusmaal: laias laastus Nordi departemang ja Pas-de-Calais' departemangu põhjaosa)

Vaata ka 

 Habsburgide Madalmaade kuberneride loend
 Belgia ajalugu

Hollandi ajaloolised riigid
Belgia ajalugu