joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rasketank

Rasketank on tank, millel on võrreldes kerge- või keskmise tankiga parem soomustus ja sama võimas või võimsam relvastus, kuid halvem manööverdamisvõime ja aeglasem liikumiskiirus.

Roll lahingus 
Algsetel, esimese maailmasõja aegsetel rasketankidel oli lahingus tugiroll - need võimaldasid ületada kaevikusõja ummikseise ning aitasid jalaväel lahinguväljal edeneda, kuid väga lühikesel vahemaal. 1930. aastaks oli aga rasketanki ülesandeks lahingus saanud teiste tankide ja ka kaitserajatiste hävitamine.

Disain 
Algsete rasketankide arendamisprotsessi käigus peeti silmas eelkõige tanki võimekust kaevikute ületamisel. Need tankid olid piisavalt soomustatud, et vastu pidada käsirelvadele, šrapnellile ja okastraadile, kuid kuna soomustus oli veel suhteliselt algeline, ei suutnud see vastu pidada raskekuulipildujate ja suurtükkidele.
Kui rasketankide roll lahingus hakkas muutuma, sai tähtsamaks see, et tankil oleks soomustus, mis suudaks vastu pidada tankitõrjerelvadele, ning relvastus, mis suudaks hävitada teisi tanke ja kaitserajatisi.

Ajalugu 
Enne teist maailmasõda klassifitseeriti tanke kerge-, kesk- ja rasketankideks kaalu põhjal, kus tanki, mis kaalus rohkem kui 30 tonni, peeti rasketankiks. Kuna tankide kaal hakkas arengu käigus järsult tõusma ja keskmise tanki rolli täitvad tankid kaalusid juba 45 kuni 50 tonni, hakati tanke klassifitseerima pigem suurtüki kaliibri põhjal.

Esmakordselt kasutati rasketanki lahingus esimese maailmasõja ajal 1916. aastal. Selleks tankiks oli Mark VIII tank, mis oli valminud Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia koostöö tulemusena. Olenemata sellest, et Mark VIII kaalus 43 tonni, oli selle soomustus piisav vaid kaitseks käsirelvade eest. Tank oli ka väga aeglane liikus keskmiselt kiirusel 8 kilomeetrit tunnis.

Kõige rohkem pani oma sõjavarustuses rasketankidele rõhku Nõukogude Liit, kuid arvatavasti kõige kuulsam ning kõige enam kardetud rasketank oli teise maailmasõja ajal Saksamaa toodetud Tiger I tank.

Kuna rasketankid kaalusid palju ja nende tõhusus lahingus oli piiratud, hakkas nii Suurbritannia kui ka Ameerika Ühendriikide sõjaväes poolehoid rasketankide suhtes juba 1940. aastatel hajuma. Lisaks oli USA-l rasketanke suure kaalu ja mahu tõttu raske Euroopasse transportida ning probleeme valmistas ka fakt, et Euroopa maanteesillad ei olnud piisavalt vastupidavad, et võimaldada rasketankide ohutut transporti. Teise maailmasõja lõpuks oli rasketankide aktiivne tootmine lahingus kasutamiseks mõlemas riigis peatatud. USA-s otsustati, et ühe 60-tonnise rasketanki asemel on otstarbekam transportida näiteks kaks 30-tonnist keskmist tanki.

Tehnoloogia arenedes hakkas idee universaalsest lahingutankist järk-järgult realiseeruma, mis viis ka rasketankide vananemiseni, kuna universaalsete lahingutankide kasutamine oli majanduslikult ja logistiliselt soodsam kui mitme, erineva suurusega tanki kasutamine. Suurbritannias pakuti juba 1944. aastal välja universaalse lahingutanki kasutamist rasketanki asemel.

Viited
Muromlased

Muromlased, tuntud ka kui muromad, on volgasoomlaste hulka kuulunud hääbunud soome-ugri rahvas, kes elas Okaa alamjooksul praeguse Venemaa piires. Muromlastest on tänapäeval teada väga vähe, kuna ei ole säilinud palju kirjalikke allikaid. Muromlased rääkisid muromi keelt ning nende lähim sugulasrahvas oli nüüdseks samuti väljasurnud merjalased.

Ajalugu 
Muromlaste rahvas arenes arvatavasti välja tekstiilkeraamika kultuuri kandjatest ning jõudis oma ajaloolisele asualale juba II aastatuhande viimasel veerandil eKr. Omapärasused kultuuris hakkasid Muromimaal esinema umbes 3. sajandil pKr. Seda on näha ehetest ning tööriistadest, mis erinesid naabruses elavate merjalaste omadest. 

Muromi kultuur puhkes õitsele viikingiajal, mil Muromimaalt läbisõitvad varjaagid (viikingid) tihti kohalikega kauplesid. Sagedat kauplemist soodustas muromlaste geograafiline asend - koos Volga Bulgaariaga oli Muromimaa Araabia ja Skandinaavia vahel liikumiseks soodsas kohas. Samas langesid muromlased järk-järgult viikingite kaudse mõju alla ning 9. sajandi Vana-Vene kroonikates mainitakse neid ühe rahvana, kes Rjuriku riigi koosseisus elas. 

10. sajandist peale on jälgi esimeste slaavlaste rändest muromlaste aladele, kuigi slaavi päritolu Vladimiri-Suzdali vürstiriik tekkis selles piirkonnas alles 11. sajandil. Suzdali vürstid kutsusid slaavlasi oma riiki juurde, et asustada piirimaid rändrahvaste vastu, ning muromlased hakkasid järk-järgult vene rahva sekka assimileeruma. Tõenäoliselt oli sulandumine rahumeelne ning toimus kaubanduse ja üksteisega tiheda läbikäimise toel kogu keskaja jooksul. Alguses elasid venelased linnades ning muromlased maakohtades või oma väikestes asulates. Alates 10. sajandist jääb muromlaste mainimine allikates haruldaseks, kuigi arvatavasti sälitasid nad oma keele kõige hiljemalt 16. sajandini. Tõenäoliselt andis viimase hoobi muromlaste kultuurile võitlus Vladimiri-Suzdali vürstiriigi ja Kaasani kaganaadi vahel muromlaste kodumaa pärast 12.–15. sajandil ning kolmeaastane sõda 1467-1469.

Pärand 
Kuigi muromlastest ei ole jäänud väga palju kirjalikke jälgi, on muromlaste mõju nende endisel kodumaal siin-seal tunda. Vladimiri oblastis olev Muromi linn on saanud oma nime muromlaste rahva järgi. Samuti on mitmed kohanimed, eriti veekogude nimed, tihti üle võetud vene keelde muromlastelt. Ka kahtlustatakse, et muromi keel on mõjutanud ümbritsevaid keeli, näiteks vene keelele võõras učnu + inf vorm võib keeleteadlase Penkova meelest jõuda vene keelde muromi keele mõjul. Piirkonnast leitakse jätkuvalt mõnikord muromlaste kalmeid koos rikkalike ehetega. Muromlasi on uurinud mitmed ajaloolased, sealhulgas Jevgeni Rjabinin. Ajaloolane Mäesalu väidab ka, et vene müütiline rahvuskangelane Ilja Muromets oli tõenäoliselt muromlane.

Viited 
Soome-ugri rahvad
Jäähoki 1932. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1932. aasta taliolümpiamängudel Ameerika Ühendriikides Lake Placidis oli 4. olümpiaturniir, mis oli ühtlasi ka 6. maailmameistrivõistlus. Turniir toimus 4. – 13. veebruarini. Kanada, keda esindab Winnipegi hokiklubi, võitis neljanda järjestikuse olümpiakulla ja kuuenda järjestikuse MM-i. USA võitis hõbemedali ja Saksamaa võitis ühe kolmest kõigi aegade hokimedalist, võites pronksi (Lääne-Saksamaa võitis pronksmedali 1976. aastal ja Saksamaa meeskond 2018. aastal hõbeda). Kokku osales vaid neli meeskonda, sest teekond läks ülemaailmse majanduskriisi tõttu enamikule Euroopa võistkondadele liiga kulukaks.

Tulemused

Finaal voor

Kuna osales ainult neli meeskonda, siis turniir peeti topeltvooruna.

Statistika

Keskmine vanus

Saksamaa meeskond oli turniiri vanim meeskond, keskmiselt 25 aastat ja 6 kuud. Kuldmedalist Kanada oli turniiri noorim meeskond, kes oli keskmiselt 24 aastat ja 5 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 24 aastat ja 9 kuud.

Parim väravakütt

Medalivõitjad

Välislingid

Ametlikud olümpiaaruanded 1932

Jäähoki olümpiamängudel
Arvīds Brēmers

Arvīds Frīdrihs Kārlis Brēmers (7. aprill 1871 Ļaudona vald, Võnnu kreis – 10. november 1941 Ļaudona vald, Madona piirkond) oli Läti poliitik ja põllumees. Ta oli Venemaa I Riigiduuma liige. Aastal 1917 oli ta Läti Põllumeeste Liidu rajajaid.

Ta sündis aastal 1871 Ļaudona vallas Võnnu kreisis. Ta on lõpetanud linnakooli. Ta oli Laudona Põllumajandusseltsi juht aastast 1904 ja kohaliku krediidiühistu juhataja.

Aastal 1906 valiti ta Vene keisririigi I Riigiduuma liikmeks. Riigiduumas olles kuulus kadettide fraktsiooni ja autonomistide grupi läti rühma. Ta kirjutas alla kolmele arupärimisele, sealhulgas karistussalkade tegevuse kohta Balti krais, võttis sõna agraarküsimuse arutamisel, kus tõi esile põllumajandusliku kultuuri, hariduse ja tööviljakuse tõstmise ning maatööliste olukorra parandamise tähtsuse, mõisnike suurvalduse osalist võõrandamist pidas ta võimalikuks, kuid oli riikliku või üldrahvaliku maafondi moodustamise vastu. Kui I Riigiduuma aastal laiali, arreteeriti hiljem Brēmers Viiburi märgukirjale (kus protesteeriti Duuma laialisaatmise vastu) allakirjutamise tõttu ja määrati detsembris 1907 3 kuuks vanglasse.

Aastal 1917 oli ta üks Läti Põllumeeste Liidu asutajatest. Pärast Läti iseseisvuse väljakuulutamist jätkas tööd kihelkonna põllumeeste seltsides ja tegeles talupidamisega.

Isiklikku 
Arvīds Brēmers oli vallaline. Usutunnistuse poolt oli ta luterlane.

Läti inimesed
Vene Riigiduuma liikmed
Sündinud 1871
Surnud 1941
Duo Media Networks

Duo Media Networks on Eesti meediaettevõte. See loodi oktoobris 2020 ja võttis üle Postimees Grupi alla kuulunud tele- ja raadiojaamad.

Duo Media Networksile kuulub 14 telekanalit 30 riigis ja kuues keeles, sealhulgas Kanal 2, Duo 4, Duo 5, Kidzone TV, Kidzone+, Duo 3, Duo 6, Duo 7, Filmzone, Filmzone+, Eesti Kanal, Smartzone, OSN Kidzone TV. Ettevõttele kuulub Eestis ka viis raadiojaama – Kuku Raadio, Raadio Elmar, MyHits, DFM, Narodnoje Radio ja Raadio Duo.

2020/2021 majandusaastal (16. oktoober 2020 kuni 30. aprill 2021) moodustas Duo Media Networksi müügitulu 5 186 576 eurot ning ärikasum oli 519 260 eurot. Keskmine töötajate arv majandusaastal oli 32 töötajat.

Viited

Välislingid 
https://duomedia.tv/

Eesti meediaettevõtted
Jäähoki 1936. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1936. aasta taliolümpiamängudel Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis oli 5. olümpiaturniir, mis ühtlasi oli ka 10. maailmameistrivõistlus ja 21. Euroopa meistrivõistlus. Turniir toimus 6. – 16. veebruarini. Osales 15 võistkonda. Mängude toimumispaigaks oli vastvalminud olümpia jääspordikeskus. Mänge peeti ka jäätunud Riessersee järvel.

Briti rahvuslik jäähokimeeskond sai kuldmedali võitmisega suure tunnustuse, millega tähistati rahvusvahelistel jäähokivõistlustel mitmeid esikohti. Suurbritannia tegi ajalugu kui esimene võistkond, kes võitis olümpia-, maailma- ja Euroopa (teise) meistritiitli ning esimene, kes võitis kõik kolm samal aastal. Nad olid esimene meeskond, kes pärast Kanada nelja järjestikust kuldmedalit takistas Kanadal jäähoki olümpiakulda võitmast.

Turniir algas neljas eelringi alagrupis; iga alagrupi kaks paremat pääsesid vaheringi. Seal selgusid finaalvoorus osalejad, kes võistlesid kahes  alagrupis, kummaski neli võistkonda. Iga alagrupi kaks paremat pääsesid finaalvooru. Esimest korda ei tulnud olümpiavõitjaks mitte Kanada, vaid Suurbritannia, mis koosnes peamiselt Briti päritolu mängijatest, kes emigreerusid varakult Kanadasse.

Osalevad riigid

  Austria
  Belgia 
  Itaalia
  Jaapan 
  Kanada
  Läti 
  Poola
  Prantsusmaa
  Rootsi
  Saksamaa
  Suurbritannia
  Šveits
  Tšehhoslovakkia
  Ungari 
  USA

Esimene ring

Iga grupi kaks paremat meeskonda pääsesid teise ringi.

A-alagrupp

B-alagrupp

C-alagrupp

D-alagrupp

Teine ring
Iga alagrupi kaks paremat meeskonda pääsesid finaalvooru.

A-alagrupp

B-alagrupp

Finaal voor

Statistika

Keskmine vanus
Belgia meeskond oli turniiri vanim meeskond, keskmiselt 29 aastat ja 2 kuud. Saksamaa meeskond oli turniiri noorim meeskond, kes oli keskmiselt 23 aastat ja 1 kuud. Kuldmedalivõitjate Suurbritannia keskmine vanus oli 25 aastat ja 4 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 25 aastat ja 2 kuud.

Parim väravakütt

Medalivõitjad

Lõplik paremusjärjestus

Välislingid

Garmisch-Partenkircheni olümpiamängud 1936

Jäähoki olümpiamängudel
Kārlis Ozoliņš (jurist)

Kārlis Ozoliņš (10. september/22. september 1866 Smiltene – 23. november 1933 Riia) oli Läti jurist ja poliitik. Ta oli Vene keisririigi I Riigiduuma liige.

Ta sündis aastal 1866 Smiltenes. Ta lõpetas Moskva ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 1890 asus ta tööle Riias vandeadvokaadi abina, hiljem vandeadvokaadina.

Aastal 1906 valiti ta Vene keisririigi I Riigiduuma liikmeks. Riigiduumas olles kuulus kadettide fraktsiooni ja autonomistide grupi läti rühma. Ta valiti riigi tulude ja kulude loendi täitmise komisjoni, kirjutas alla kolmele arupärimisele, sealhulgas karistussalkade tegevuse kohta Balti krais, kõneles agraarküsimuse arutamisel, kus pooldas mõisnike suurvalduse osalist sundvõõrandamist sellisel määral, mis ei too kaasa majanduslikke vapustusi, kusjuures eelduseks agraarküsimuse lahendamisel on demokraatlikult valitud omavalitsus, kellel on õigus anda seadusi kohalikes küsimustes.

Läti poliitikud
Juristid
Vene Riigiduuma liikmed
Moskva Riikliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1866
Surnud 1933
Guri Melby

Guri Melby (sündinud 3. veebruaril 1981) on Norra poliitik (Venstre).

Guri Melby lõpetas Norra Tehnikaülikooli magistrikraadiga põhjagermaani keelte ja pedagoogika erialal 2007. aastal. 2007–2008 töötas ta õpetajana Gerhard Schøningsi koolis. Aastatel 2008–2011 oli ta norra keele õppejõud Norra Tehnikaülikoolis. Samaaegselt oli ta Riikliku Kirjutamisuuringute ja Kirjutamishariduse Keskuse nõunik aastatel 2009–2011. 2011–2012 töötas ta Norra haridusministeeriumis nõunikuna. Aastatel 2012–2013 oli ta Oslo ja Akershusi Ülikooli õpetajakoolituse lektor. 2013–2015 oli ta Oslo keskkonna- ja transpordinõunik ning täiskohaga poliitik Oslo linnavolikogu Venstre fraktsioonijuhina. 2015–2018 oli ta Oslo linnavolikogu transpordi- ja keskkonnakomisjoni aseesimees. 13. märtsist 2020 kuni 14. oktoobrini 2021 oli ta Norra hariduse ja integratsiooni minister. 26. septembril 2020 valiti ta Venstre esimeheks. Alates 2021. aastast on ta Stortingi liige.

Viited 

Norra poliitikud
Sündinud 1981
Heiki Männik

Heiki Männik (12. november 1976) töötab aastast 2004 Eesti Rahvusringhäälingus ja on Eesti Ajakirjanike Liidu liige.

Tunnustus 

 2019 Elupäästja III järgu medal.
Jäähoki 1948. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1948. aasta taliolümpiamängudel Šveitsis Sankt Moritzis oli 6. olümpiaturniir, mis oli ühtlasi ka 15. MM ja 26. Euroopa meistrivõistlused. Olümpiaturniir toimus 30. jaanuarist kuni 8. veebruarini. 

Kanada võitis oma viienda olümpiakulla ja 12. MM-i, mida esindas Kanada relvajõudude meeskond Ottawa RCAF Flyers. Kõrgeima tulemuse saanud Euroopa meeskond Tšehhoslovakkia võitis hõbemedali ja tuli kaheksandat korda Euroopa meistriks. Bibi Torriani mängis Šveitsi eest, kes võitis pronksmedali, ja temast sai esimene jäähokimängija, kes luges kõigi sportlaste nimel olümpiavande. Osales üheksa võistkonda.

Esimest korda pärast sõda naasis ka rekordiline maailmameister Kanada, kes võitis kaheteistkümnenda tiitli ja võitis neljanda olümpiakulla. Tšehhoslovakkia lõpetas turniiri vaid väravate vahega teisena ja tuli kaheksandat korda Euroopa meistriks.
Kanadat esialgu nii kõrgelt ei hinnatud, kuid turniiri edenedes sai see hoo sisse. Tegemist oli sitke ja kiireima meeskonnaga, kes võitis Tšehhoslovakkiat parema tehnika jõuga. Kaitse oli eriti hea, kui sisse lasti vaid viis väravat, Halder oli turniiri parim väravalööja. Šveitsil oli selgelt paremuselt kolmas meeskond, kuigi kaotus Tšehhoslovakkia vastu oli valusalt ksuur. 

Hokiturniiri mängimine oli ohus Ligue Internationale de Hockey sur Glace'i ja Rahvusvahelise Olümpiakomitee lahkarvamuste ning Ameerika Ühendriikide olümpiakomitee ähvardatud boikoteerimise tõttu. USA koondis võistles professionaalsete mängijatega ja seejärel diskvalifitseeriti ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee poolt. Ameeriklasi see aga väga ei tabanud, sest nende pettumust valmistav esitus olümpial tähendas, et medalit polnud nad niikuinii võitnud.

Tulemused

Turniir toimus liigasüsteemis, millest võttis osa üheksa võistkonda. Kanadalased said Tšehhoslovakkia vastu seitse võitu ja ühe viigi. Tšehhoslovakkia võitis samuti seitse mängu. Turniiri otsustas väravate vahe. Kanada võitis vastaseid 69:5. Tšehhoslovakkia koondis ületas vastaseid 80:18. 

Kuna see turniir oli ühtlasi LIHG maailmameistrivõistlused, saavutas USA LIHG edetabelis neljanda koha. George Dudley (Kanada jäähokiadministraator) väitis, et 1948. aasta olümpia hokiturniir mängiti "naeruväärsetes ilmastikutingimustes" ja kehva kohtunikutööga.

 Ameerika Ühendriikide meeskond ei saanud lõplikku paremusjärjestust. Ametlikult on paremusjärjestuses vaid kaheksa meeskonda.

Statistika

Keskmine vanus
Poola meeskond oli turniiri vanim meeskond, keskmise vanusega 29 aastat ja 10 kuud. USA oli turniiri noorim meeskond, kes oli keskmiselt 23 aastat ja 1 kuud. Kuldmedalist Kanada keskmiseks vanuseks oli 25 aastat ja 8 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 27 aastat ja 2 kuud.

Parim väravakütt

Medalivõitjad

Välislingid

Sankt Moritzi olümpiamängud 1948

Jäähoki olümpiamängudel
Al Hilal SFC

Al Hilal Saudi Football Club (araabia keeles نادي الهلال السعودي) on Saudi Araabia jalgpalliklubi, mis tegutseb Ar-Riyāḑis. See mängib Saudi Araabia kõrgliigas Saudi Professional League.

Klubi on asutatud 16. oktoobril 1957. See on üks neljast klubist, mis on mänginud Saudi Araabia kõrgliigas kõikidel hooaegadel alates esimesest hooajast 1976. aastal.

Al Hilal on tulnud Saudi Araabia meistriks 17 korda, millega on see Saudi Araabia edukaim klubi. Aasia klubide Meistrite Liiga on võidetud neljal korral, millega on Al Hilal kõige edukam Aasia klubi ja üks kahest Saudi Araabia klubist, mis on Meistrite Liiga võitnud. Al Hilali saavutuste hulka kuulub muuhulgas veel üheksa Saudi Araabia karikavõistluste võitu, kolm Saudi Araabia superkarika võitu ja kaks Araabia klubide meistrivõistluste võitu.

Al Hilali suurimad rivaalid on Al-Ittihad Club (derbi nimi Saudi El Clasico) ja Al Nassr (Riyadh derby) Saudi Araabias ning Esteghlal Iraanis.

2009. aastal valis IFFHS Al Hilali 20. sajandi parimaks Aasia jalgpalliklubiks.

Mängijad

Praegune koosseis

Endiseid mängijaid 

  Rivellino (1978–1981)
  Sami Al-Jaber (1989–2007)
  Christian Wilhelmsson (2008–2012)
  Mirel Rădoi (2009–2011)
  Lee Young-pyo (2009–2011)
  Thiago Neves (2009–2011 ja 2013–2015)
  Youssef El-Arabi (2011–2012)

  Yoo Byung-soo (2011–2013)
  Segundo Castillo (2013–2014)
  Kwak Tae-hwi (2013–2016)
  Mihai Pintilii (2014–2015)
  Giórgos Samarás (2015)
  Aílton (2015–2016)
  Léo Bonatini (2016–2018)

  Ali Al-Habsi (2017–2019)
  Omar Khribin (2017–2020)
  Alberto Botía (2018–2019)
  Bafétimbi Gomis (2018–2022)
  Miloš Degenek (2019)
  Sebastian Giovinco (2019–2021)

Saavutused 
Saudi Professional League  (18): 1976–77, 1978–79, 1984–85, 1985–86, 1987–88, 1989–90, 1995–96, 1997–98, 2001–02, 2004–05, 2007–08, 2009–10, 2010–11, 2016–17, 2017–18, 2019–20, 2020–21, 2021-22
King Cup (9): 1961, 1964, 1980, 1982, 1984, 1989, 2015, 2017, 2019–20
Saudi Crown Prince Cup (13): 1963–64, 1994–95, 1999–00, 2003, 2004–05, 2005–06, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2015–16
Saudi Super Cup (3): 2015, 2018, 2021
AFC Meistrite Liiga (4): 1991, 2000, 2019, 2021
Aasia karikavõitjate karikas (2): 1997, 2000
Aasia superkarikas (2): 1997, 2000
Araabia klubide meistrivõistlused (2): 1994, 1995'
Araabia karikavõitjate karikas (1): 2000
Araabia superkarikas (1): 2001

Peatreenerid

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Saudi Araabia sport
Karl Toom

Karl Toom (sündinud 23. juunil 1997 Viljandis) on Eesti käsipallur, kes mängib Saksamaa 2. Bundesliga klubis HSC2000Coburg , ta mängib vasaksisemisel positsioonil. Toom mängib ka Eesti käsipallikoondises.

Karl Toom on 1,97 meetrit pikk ja kaalub 100 kilogrammi. 

2020 ja 2021 valiti ta Eesti parimaks käsipalluriks.

Karjäär

Viljandi HC 
Karl Toom alustas käsipallurikarjääri HC Viljandis. Toomiga võitis Viljandi HC karika 2014

TV1893 Neuhausen 
2016. aastal sõlmis Toom kaheaastase lepingu TV1893 Neuhauseniga.

TV Emsdetten 
2018. aasta aprilli alguses sõlmis Toom lepingu Saksamaa teise liiga klubi TV Emsdetteniga.

HK Varberg 
Pärast hooaega Saksamaal siirdus Toom Rootsi meistriliigasse. Ta sõlmis kaheaastase lepingu Rootsi meeskonnaga HK Varberg.

HSC2000Coburg 
Toom siirdus tagasi Saksamaa 2. Bundesligasse. Sõlmis kaheaastase lepingu HSC2000 Coburgiga.

Viited 

Eesti käsipallurid
Sündinud 1997
Šampanjavärvi

Šampanjavärvi ehk šampanjakarva, ka šampanjakollane värvus on üks kollastest värvitoonidest, šampanja värvi hele kahvatu kollane värvus.

Värvitoon seostub rikkalikkuse, puhtuse ja säraga.

Pildid

Variatsioonid 
Vanemates värvuste kirjeldamise käsiraamatutes esineb analoogiline värvitoon veinikollane (wine yellow, weingelb):

E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." paigutab veinikollase (weingelb) punase suunas kalduvate kollaste hulgas ookerkollase järel teiseks, vähesel määral punakaks. Näitemineraaliks toob ta topaasi värvuse.

1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab veinikollast (wine yellow) veidi roheka või hallika varjundiga helekollasena, mis on segatud väävelkollasest, punakaspruunist, hallist ja tembitud heledamaks lumivalgega. Värvuse näideteks toob ta siidiliblika keha värvuse, valge sõstra marjad ja kollase topaasi.

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on šampanjavärvi (Champagne) vasteiks kahvatu oranžkollane (pale orange yellow), hele hallikas-kollakaspruun, kahvatukollane, hallikaskollane ja kollakashall.

Veebivärv Champagne on kergelt oranži nüansiga helebeež, esineb mitmes variandis.

Karvavärvusena 
Šampanjavärviga kirjeldatakse sageli koduloomade karvavärvuse üht varianti.

Šampanjavärvi kodutuhkru pealiskarv on helepruun, aluskarv võib olla valgest kreemikani, kuid ei tohi olla kollane; silmad on pruunikaspunased ja nina on eelistatult beež või roosa beežide või helepruunide kontuuridega.

Šampanjavärvi kodustatud tšintšiljal on valge väga õrna kollaka või beeži varjundiga karvkate, mõnikord isegi kergelt roosaka tooniga; valge kõht, punased silmad ja roosad kõrvad. Esineb kahes geenivariandis. Värvinimetust kasutatakse ebakorrektselt ka tumedasilmsete beežide ja tõmmude (tan) tšintšiljade kohta.

Värvikirjeldusega "šampanja" tähistatakse burma või tongkingi kassile iseloomulikku rikkalikku kollakasoranži kuni helebeeži karvatooni

Viited 

Kollased värvitoonid
Karvavärvused
Toomas ja sõbrad

"Toomas ja sõbrad" ("Thomas & Friends") on Briti lastetelesari, mille on loonud Britt Allcroft. Põhineb austatud Wilbert Awdry ja hiljem tema poja Christopher Awdry raamatul "The Railway Series", mis jälgib inimesestatud auruveduri tegemisi Sodori saarel.

Suurbritannia telesarjad
Novator

Novator (ukraina keeles Спеціалізований бронеавтомобіль «Новатор») on Ukraina päritolu kerge soomusauto.

Kasutajad

Galerii

Vaata ka 
 Varta

Viited 

Soomusautod
Ukraina sõjandus
Sweetener

"Sweetener" on Ameerika poplaulja Ariana Grande neljas stuudioalbum. Album anti välja 17. augustil 2018. Albumi produtseerisid Pharrell Williams, Max Martin, Ilya Salmanzadeh ja Tommy Brown. Albumi muusikapalades löövad kaasa ka artistid Nicki Minaj, Williams ja Missy Elliott. 

Albumi temaatika ringleb ümber romantika, naiselikkuse, ärevuse ja visadusega raskuste ületamise. Pop-, R&B- ja trap-plaat sisaldab house-, funk- ja hiphopmuusika elemente, mis koosnevad peamiselt tempolugudest ning downtempo-ballaadidest, mis sisaldavad võimsaid harmooniaid. "Sweetener" pälvis kohe väljatuleku järel kriitikute tunnustuse, esile tõsteti albumi eksperimentaalset olemust. Mõned kriitikud pidasid seda Grande karjääri oluliseks saavutuseks tänu selle mõttele. 

2019. aastal võitis see parima poplaulualbumi Grammy.
Jumala arm

Jumala arm on keskne mõiste kristlikus eetikas, mis väljendab jumalikku halastust ja pattude andeksandu inimesele. Väljend tuleb kreeka keelsest sõnast χάρις (haris) 'soosing', 'õnnistus', 'lahkus'. Jumala armastuse all mõistetakse Jumala poolehoidu usklike vastu.

Uus testament 
Uues testamendis väljendub Jumala arm Jeesuse Kristuse isikus. Kristuses nähakse Jumala armu ilmutajat ja jagajat. Ristisurma ja ülestõusmise tagajärjel lunastas Jeesus inimestele soosingu Jumala juures. Kristlased, olles Jumala äravalitud, saavad usus ning sakramentides osaks Jumala armust. Arm on inimese jaoks teenimata ja tingimusteta ning lähtub Jumala suveräänsest lahkusest inimese suunas.

Uues testamendis on Jumala arm enim mainitud Pauluse kirjades. Terminit “arm” on kasutatud kolmeteistkümmnes Pauluse kirjas. Fraas "Kristuse arm", või pikemalt, “Issanda Jeesuse Kristuse arm" on enam kui poolte Pauluse kirjade lõpus (nt: Rm 16:20; 1Kr 16:23; 2Kr 13:13) Pauluse kokkuvõte Jumala armust on ka kirjakohas Efeslatele 2:5: “armu läbi te olete päästetud.”

Vana testament 
Septuagintas tõlgitakse kui χάρις heebrea sõna חֵן (hen) nagu on leitud 1Ms 6:8, et kirjeldada, miks Jumal päästis Noa veeuputusest.

Vana Testamendist leiab kirjeldusi Jumala armulikkusest Tooras, näiteks 5Ms 7:8, 4Ms 6:24-27. Ning Psalmis 119:29 Jumala armust seaduse õpetamine ja Psalmis 27:7 palvetele vastamine.

Viited
Tartan

Tartan ehk šotiruuduline kangas on ajalooliselt Šotimaalt pärinev  villane villane ruudumustriga kangas. Ruudud moodustuvad nii koe- kui ka lõimesuunalistest eri laiuses värvilistest sissekootud triipudest ja kordub korrapäraselt. Tartan on kootud jämedatest lõngadest suure tihedusega, toimse sidusega ja pealispinnalt karvastatud.

Eesti keeles on tartan kasutuses laensõnana või on vahetevahel tõlgitud ruudumustriks.

Ajaloost 
Tartanimustritel on heraldiline tähendus, igal klannil on oma muster. 19. sajandi algul polnud tartani mustrid siiski veel seotud mitte niivõrd klannidega, kuivõrd üksikute piirkondadega, sest tartani värvid panid kokku kohalikud kangakudujad ja need valiti vastavalt koha peal saada olnud värvitaimedele.

Eesti tartan 
2005. aastal kinkisid šotlased Eestile Eesti tartani, mis on kantud Šotimaa rahvuslikku tartaniregistrisse. Selle värvides on ühendatud Eesti lipu sinimustvalge värvikombinatsioon ja Šotimaa puna-kuldse lõvi punane ja kollane. Eesti rahvustartani kangas valmib Šotimaal ning ScottEst OÜ on Eesti tartani ametlik maaletooja.

Vaata ka 
 Madras

Viited

Välislingid 
 Eestil on oma tartanimustriga kilt. - menu.err.ee
 Tartan Display. - Scottish Tartans Authority (eesti rahvustartan Šotimaa rahvuslikus tartaniregistris)

Tekstiilid
Tähtede lava

"Tähtede lava" on Eesti Televisiooni lauluvõistlus noortele solistidele, mis on sarnane 1992–2017 eetris olnud "Laulukarussellile".

Esimene hooaeg oli eetris märtsist maini 2019. Üldvõitjaks tuli Gloria Raudjärv, kes tunnistati ühtlasi ka parimaks keskmises vanuserühmas. Noorema vanuserühma parim oli Arhanna Sandra Arbma ja vanemas vanuserühmas Sireli Salum.

Teine hooaeg oli eetris jaanuaris ja veebruaris 2022. Vanusegruppide parimaid ei valitud. Võitjaks tuli Arhanna Sandra Arbma. Publiku lemmiku tiitli pälvis Marten Thomas Tõniste.

Viited 

Eesti Televisiooni telesaated
Leucocybe

Leucocybe on šampinjonilaadsete seltsi Lyophyllaceae sugukonda kuuluv seente perekond.

Liigid
Perekonda kuulub kaks liiki:
Leucocybe candicans (Pers.) Vizzini, P. Alvarado, G. Moreno & Consiglio (2015)
Leucocybe connata (varem Lyophyllum connatum – valge kobarheinik)  (Schumach.) Vizzini, P. Alvarado, G. Moreno & Consiglio (2015)

Tüüpliik on Leucocybe candicans.

Välislingid
 Leucocybe andmebaasis eElurikkus

Kobarheinikulised
Linaõissinine

Linaõissinine ehk linaõiesinine on üks sinistest värvitoonidest, hele kahvatu sinine värvus, mis sarnaneb hariliku lina õie värvusega. Toon on meelespeasinisest ja rukkilillesinisest heledam ja hallikam.

On kasutatud silmade värvuse kirjeldamiseks, samuti moesõnavaras.

Pildid

Variatsioonid 
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab linaõissinist (flax-flower blue) heleda kirka sinisena, mis on segatud heledast Berliini sinisest toonituna natukese ultramariinsinisega. Värvuse näideteks toob ta sinised täpid väike-koerliblika tiibade välisservas, lina õie ja asuriidi.

Eesti ajaloolise arhitektuuri jaoks soovitatud voodrilaua värvivalikus (Becker Acroma värvid) on linaõiesinine (NCS COLOR S 2010-R90B) hallikassinine.

Kasutamine 
Värvinimetust kasutatakse tekstiilide ja lõngade värvuse kirjeldamiseks; ka silmavärvuse kirjeldamiseks. Linaõite värviga on võrreldud taevassinise laugu (Allium caeruleum) õisikut

Tõnno Habichti kujundatud Mulgimaa lipu põhivärv on linaõie sinine, veel on lipul Mulgi kuuele viitavat musta, valguse värvi valget ja punane, mis kujutab viie sõlmega kaaruspaela.

Ka Mulgi valla lipul ja vapil on kujutatud linaõisi ja nende iseloomulikku sinist värvust.

Vaata ka 
 Gris de lin
 Linahall

Viited 

Sinised värvitoonid
Rajoon (ansambel)

Rajoon on kirjanduslik-muusikaline projekt (ansambel) mille eestvedajateks on luuletajad Kristel Mägedi-Vaik ja Mait Vaik. Tehakse omaloomingut. 2021. aasta sügisel andis Rajoon välja neli esimest videomaterjaliga illustreeritud muusikapala "Korrus kõrgemal" (M. Vaik), "Düün" (M. Vaik / K. Mägedi-Vaik), "Adaptsioon" (M. Vaik) ja "Karjäärides on kevad" (K. Mägedi-Vaik / M. Vaik). 
Stilistiliselt on Rajoon seinast-seina vabakava.

Kristel Mägedi-Vaik on eesti luuletaja, maalikunstnik, muusik ja näitleja.  Mägedi-Vaik on osalenud nii autori kui muusikuna ansambites nagu Die Moritz, Faasinihe, Ööviiul, Alfonsis jt. Mägedil on ilmnud autoriplaat "Mitmeilmne".

Mait Vaik on eesti kirjanik-muusik, mitmete tuntud laulutekstide autor. Tema luulet on  helindanud Sõpruse Puiestee, Vennaskond, Metro Luminal, Kosmikud jt. Lisaks Rajoonile tegutseb ta ansamblis Sõpruse Puiestee. Kokku on helindatud umbes 160 Mait Vaigu lauluteksti-luuletust.

Videod
"Korrus kõrgemal" – 
"Düün" – 
"Usk" – 
"Ikka veel armastan sind" – 
"Adaptsioon" –

Välislingid 
Rajooni kanal YouTube'is

Eesti kirjanikud
Eesti luuletajad
Eesti muusikud
Eesti ansamblid
GoGoNano

GoGoNano on nanotehnoloogiliste kaitse-ja puhastusvahendite kaubamärk mille omanikuks on Eesti idufirma Digital Trade Solutions OÜ. GoGoNano asutas Kaur Reinjärv aastal 2013. Tema juhtimisel alustas ettevõte tegevust rohelise keemia ja nanotehnoloogia sektoris. Ettevõte põhitegevusalaks on looduslikust kvartsist sünteesitud ränidioksiidil põhinevate hüdrofoobsete lahuste arendamine, analüüsimine, tootmine ning müük. Lisaks vett ja mustust hülgavatele kaitsevahenditele toodab ettevõte erinevat tüüpi jätkusuutlike ja keskkonnasõbralikke puhastusvahendeid enam levinud pindadele ja materjalidele.

GoGoNano toodete hulka kuuluvad mitmed vett ja mustust hülgavad kaitsevahendid jalanõudele ning riietele, vedel ekraanikaitse nutiseadmetele, autohooldusvahendid ja piimhappel alkoholivaba pindade desinfitseerimisvahend. GoGoNano missiooniks on tõsta inimeste teadlikkust tutvustades ohutuid, jätkusuutlike ja keskkonnasõbralikke nanotehnoloogial põhinevaid hooldusvahendeid. 

GoGoNano kuulub liikmena Eesti Keemiatööstuse Liitu, Kaubandus-Tööstuskotta, Eesti E-kaubanduse Liitu ja Eesti Väike-ja Keskmiste Ettevõtjate Assotsiatsiooni.

Viited

Välislingid 

 GoGoNano ametlik koduleht

Nanotehnoloogia
Eesti ettevõtted
Eesti teadus
Gustavo Scarpa

Gustavo Henrique Furtado Scarpa (sündinud 5. jaanuaril 1994 Hortolândias) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Palmeiras.

Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2014. aastal Fluminense meeskonnas. Läbimurde tegi ta 2015. aasta hooajal, kui osales 28 liigamängus ja lõi viis väravat. 2016. aastal lõi ta Brasiilia kõrgliigas kaheksa väravat ning andis kümme väravasöötu, millega oli liigas Palmeirase mängija Dudu kõrval liigas enim väravasööte andnud mängija. 2017. aastal andis Gustavo Scarpa 12 väravasöötu, millega oli taas liigas esimesel kohal.

2018. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Palmeirasega. 2018. aastal tuli ta Palmeirasega Brasiilia meistriks. 2021. aastal andis Gustavo Scarpa 13 väravasöötu ning oli jällegi enim väravasööte andnud mängija. Aastatel 2020 ja 2021 võitis ta Palmeirasega Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese.

Brasiilia jalgpallikoondises debüteeris Gustavo Scarpa 25. jaanuaril 2017 sõprusmängus Colombia vastu.

Saavutused 
Palmeiras
Campeonato Brasileiro Série A: 2018
Campeonato Paulista: 2020
Copa Libertadores: 2020, 2021
Copa do Brasil: 2020

Viited 

Brasiilia jalgpallurid
Fluminense Football Clubi mängijad
Sociedade Esportiva Palmeirase mängijad
Sündinud 1994
Jäähoki 1956. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1956. aasta taliolümpiamängudel Itaalias Cortina d'Ampezzos oli 8. olümpiaturniir, mis oli ühtlasi 23. MM ja 34. Euroopa meistrivõistlused. Olümpiaturniir toimus 26. jaanuarist kuni 4. veebruarini. Mängud peeti Cortina olümpiajäästaadionil ja Stadio Apollonio staadionil.

Ida- ja Lääne-Saksamaa ei suutnud ühendmeeskonna vormistamise osas kokkuleppele jõuda, mistõttu mängiti omavahel kvalifikatsioonimäng, mille lääs võitis. Ida-Berliinis korraldati Saksa DV, Norra ja Belgia vahel mittekvalifitseeruvate meeskondade turniir, mida sageli nimetatakse ka maailmameistrivõistlusteks B-grupiks.

Olümpiaturniiril osales kümme võistkonda. Esmalt mängiti kolmes eelringi grupis; kaks esikoha saanud meeskonda jõudsid finaalringi, ülejäänud võistkonnad mängisid kohtadele 7-10. 

NSV Liit võitis olümpiadebüüdil kohe kuldmedali ja teise MM-tiitli pärast 1954. aastat, troonilt kukutatud olümpia- ja maailmameister Kanada pidi aga USA järel leppima pronksmedaliga.

Tulemused

Esimene voor
Iga alagrupi kaks paremat võistkonda said õiguse mängida finaal voorus.

A-alagrupp

B-alagrupp

C-alagrupp

Finaal voor

Esimese koha meeskond võidab kulla, teine hõbeda ja kolmas pronksi.

Statistika

Keskmine vanus

Kuldmedalist NSV Liit oli turniiri vanim meeskond, keskmiselt 29 aastat ja 11 kuud. USA meeskond oli turniiri noorim meeskond, kes oli keskmiselt 22 aastat ja 5 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 26 aastat ja 7 kuud.

Parimad väravalööjad

Medalivõitjad

Välislingid

Cortina d'Ampezzo 1956. aasta olümpiamängud

Jäähoki olümpiamängudel
SO10

SO10 oli Suur-Londoni politseiameti (Metropolitan Police) salaoperatsioonide rühma endine tähistus.

Rühma tegevus sai alguse 1960. aastal kriminaaluurimise osakonna moodustamisega, millest hiljem kujunesid välja SO10 ja avaliku korra üksus (Public Order Operational Command Unit (CO11)). Rühma esialgne nimetus viitas selle erioperatsioonide (Specialist Operations, SO) läbiviimise otstarbele. Ehkki Suur-Londoni politsei ümberkorralduse käigus nimetati üksus kuritegevuse vastu võitlemise eridirektoraadiks (Specialist Crime Directorate (SCD10)), kasutatakse selle kohta endiselt nimetust SO10.

Allikad

Välislingid
Metropolitan Police Service - SC&O - Covert Policing webpage
 Undercover Policing Inquiry: Official Website
Vöödik

Vöödik (Cortinarius) on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.

Liike
Cortinarius acutus – teravtipp-vöödik
Cortinarius alboviolaceus – valkjas vöödik
Cortinarius anomalus – hõbehall vöödik
Cortinarius bolaris – punasoomus-vöödik
Cortinarius brunneus – tumepruun vöödik
Cortinarius bulliardii – Bulliardi vöödik
Cortinarius calochrous – sidrunkollane vöödik
Cortinarius caperatus (endise nimega kitsemampel)
Cortinarius cinnamomeoluteus – kollaselehine vöödik
Cortinarius collinitus – sinijalg-vöödik
Cortinarius cyanopus – saaglehine vöödik
Cortinarius delibutus – sinilamell-vöödik
Cortinarius elatior – pikkjalg-vöödik
Cortinarius emollitus – kahkjas vöödik
Cortinarius glandicolor – peenjalg-vöödik
Cortinarius hemitrichus – valgeebemeline vöödik
Cortinarius hinnuleus – vastik vöödik
Cortinarius infractus – mõru vöödik
Cortinarius largus – kahvatulilla vöödik
Cortinarius leucopus – valgejalg-vöödik
Cortinarius meinhardii – Meinhardi vöödik
Cortinarius metrodii – Metroodiuse vöödik
Cortinarius mucosus – limavöödik
Cortinarius multiformis – muutlik vöödik
Cortinarius obtusus – nüritipp-vöödik
Cortinarius orellanus – kastanvöödik
Cortinarius phrygianus – külmaseen-vöödik
Cortinarius rubellus – kühmvöödik
Cortinarius rubicundulus – tellispunane vöödik
Cortinarius rufo-olivaceus – veinpunane vöödik
Cortinarius sanguineus – verev vöödik
Cortinarius semisanguineus – verkjas vöödik
Cortinarius splendens – erekollane vöödik
Cortinarius stillatitius – mesikollane vöödik
Cortinarius trivialis – rõngasjalg-vöödik
Cortinarius variecolor – varieeruv vöödik
Cortinarius varius – tellispruun vöödik
Cortinarius venetus – oliivvöödik, oliivroheline vöödik
Cortinarius vibratilis – viha vöödik
Cortinarius violaceus – lilla vöödik
Cortinarius vitellinopes – teraline vöödik
Cortinarius xanthocephalus – tuhmuv vöödik

Välislingid
 Vöödik andmebaasis eElurikkus

Vöödikulised
Asuursinine

Asuursinine ehk asuurne ehk lasuursinine on üks sinistest värvitoonidest, elav küllastatud säravsinine värvus. Sõna on kasutatud taevasinise värvuse luuleliseks kirjeldamiseks, prantsuse keeles ka taevasinise sünonüümina.

Värvinimetus on tuletatud lapis lazuli ehk lasuriidi nimelise mineraali nimetusest. 

Värvus on karakterilt kevadine ja suvine, mõjult puhas, kerge, unistuslik ja õhuline, seostub sügavuse, avaruse, selguse, lõpmatuse, rahu, saarte, puhkuse ja paradiislikkusega.

Pildid

Variatsioonid 
E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab lasuursinist (lasurblau) kerge punaka varjundiga säravsiniseks, punase suunas kalduvate siniste hulgas teisena, vaid kergelt lillakana. Näitemineraalideks toob ta lasuriidi (Lasurstein) ja asuriidi (Kupferlasur).

1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab asuursinist (azure blue) särava (burning color) veidi lillaka sinisena, mis on segatud Berliini sinisest ja vähesest karmiinpunasest. Värvuse näidetena toob ta kobarhüatsindi ja emajuure õite värvuse ning mineraalidest asuriidi värvuse.

Pantone värvitoon 17-4139 Azure Blue on sügav taevakarva sinine.

Kasutamine 
Värvinimetust asuurne, asuursinine, lasuurne või lasuursinine kasutatakse sageli ilukirjanduses.

Ladinakeelne täiend azurea taksoni ladinakeelses nimes või sõna lasuur- eestikeelses liiginimes viitab enamasti säravsinise värvuse esinemisele olendi välimuses.

Vaata ka 
 Ultramariinsinine
 Kuningsinine

Viited 

Sinised värvitoonid
Gaëtan Haas

Gaëtan Haas (sündinud 31. jaanuaril 1992 Biel/Biennes) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis EHC Biel.

Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 EHC Bieli meeskonnas.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern. 2019. aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks. Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 valiti Haas Šveitsi kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

2019. aasta juulis sõlmis Haas üheaastase lepingu NHL-i klubiga Edmonton Oilers. NHL-is debüteeris ta 2019–20 põhihooaja esimeses mängus ning lõi esimese värava 5. novembril 2019 mängus Arizona Coyotesi vastu. Hooajal 2019–20 sai ta NHL-is kirja viis väravat ja viis väravasöötu. 2020. aasta oktoobris pikendas ta Oilersiga lepingut ühe aasta võrra. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta laenul taas Bernis. Hooajal 2020–21 sai Haas NHL-is 34 põhihooaja mänguga kirja vaid kaks väravat ja ühe väravasöödu.

2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu EHC Bieliga.

2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Haas Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse ka 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.

Viited

Välislingid 
 Gaëtan Haas NHL.com lehel
 Gaëtan Haas hockeydb.com lehel

Šveitsi jäähokimängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Sündinud 1992
Nelijärve Puhkekeskus

Nelijärve Puhkekeskus on majutusettevõte Purgatsi järve ääres Nelijärvel, Tallinnast 65 km kaugusel. 

Lisaks pakutavale majutusteenusele saavad puhkekeskuse juurest alguse mitmed terviserajad, mis on ühendatud Kõrvemaa, Jäneda, Aegviidu ja Valgehobusemäega.

Puhkekeskus sai alguse 1938. aastal, kui president Konstantin Pätsi toetusel rajati  “Turistide Kodu” nimeline puhkekoht ja villa.

Hiljem tegutseti Nelijärve Puhkekodu nime all, alates 1948. aastast sai koht nimeks Aegviidu–Nelijärve turismibaas. 

1980. aastal ehitati nelja korruseline turismibaasi magamiskorpus, ehk praegune hostel.

Viited

Välislingid
 Nelijärve Puhkekeskus; Turismiweb

Aegviidu
Eesti majutusasutused
Vladimir Pozner

Vladimir Pozner (sündinud 1. aprillil 1934 Pariisis) on Prantsusmaal sündinud vene-ameerika ajakirjanik.

2008. aastast on tal olnud Venemaa telekanalis Pervõi Kanal endanimeline jutusaade, kus ta intervjueerib tuntud inimesi.

Elulugu 

Kui ta oli kolmekuune, läks ta koos prantslannast emaga New Yorki vanaema ja tädi juurde elama. 1939. aastal kolisid ta vanemad taas kokku ja pere naasis Prantsusmaale, kuid teise maailmasõja puhkemisel olid nad sunnitud USA-sse pagema. 1946. aastal tekkisid ta isal Nõukogude-meelse suhtumise tõttu probleemid Föderaalse Juurdlusbürooga, mis kahtlustas ühtlasi koostööd KGB-ga. Vanemad plaanisid tagasi Prantsusmaale kolida, kuid Pozneri isa ei saanud võimalike julgeolukuseoste tõttu viisat. Nii kolis perekond 1948. aastal Ida-Berliini.

1952. aastal kolis perekond Moskvasse ja 1953. aastal asus Vladimir Pozner õppima Moskva ülikooli. Ta lõpetas õpingud 1958. aastal ja asus seejärel KGB desinformatsiooni osakonna töötajana tööle ajakirjanduses. 1970ndate algusest kuni 1990ndate alguseni oli ta sageli saatekülaline USA tele- ja raadiosaadetes, kus tutvustas Nõukogude Liidu vaadet eri teemadele. Hiljem on ta öelnud, et see oli osa tema propagandatööst.

Kuna Pozner keskendus USA-le, siis oli ta Venemaal kuni 1980. aastate keskpaigani üsna tundmatu. See muutus aga mitme Vene-USA ühissaatega, mida kanti üle mõlemas riigis.

Ta kaotas senise töökoha Gosteleradios 1991. aastal, kui oli avaldanud toetust Boriss Jeltsinile. Seejärel kutsus Phil Donahue ta USA-sse ja 1994. aastani tegid nad koos saadet "Pozner/Donahue". Samas oli Pozner sage külaline ka Moskvas. Püsivalt kolis ta Moskvasse tagasi 1997. aastal ja asutas seal ka kooli teleajakirjanike kutsemeisterlikkuse täiustamiseks (Школа телевизионного мастерства).

Aastail 1994–2008 oli Pozner ka Venemaa Televisiooniakadeemia president.

Teoseid

Viited

Välislingid

 Vladimir Pozneri veebisait
 Школа телевизионного мастерства под руководством Познера В.В.
 
 2. oktoober 2018, Vladimir Pozner: How the United States Created Vladimir Putin (esinemine Yale'i Ülikoolis) (1:53:03), YouTube'i video (inglise keeles, subtiitrid inglise keeles)

Venemaa ajakirjanikud
Sündinud 1934
Puiduheinik

Puiduheinik (Tricholomopsis) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Liike
Tricholomopsis decora – kuld-puiduheinik
Tricholomopsis ornata – õlg-puiduheinik
Tricholomopsis rutilans – punakas puiduheinik
Tricholomopsis sulphureoides – väävel-puiduheinik

Välislingid
 Puiduheinik andmebaasis eElurikkus

Heinikulised
Lehtrik

Lehtrik (Clitocybe) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Liike
Clitocybe brumalis – talilehtrik
Clitocybe cacabus – tõmmu lehtrik
Clitocybe dealbata – niitlehtrik
Clitocybe diatreta – lihapruun lehtrik
Clitocybe ditopa – jahulehtrik
Clitocybe fragrans – lõhnav lehtrik
Clitocybe gibba – tavalehtrik
Clitocybe metachroa – varieeruv lehtrik
Clitocybe nebularis – udulehtrik
Clitocybe odora – aniislehtrik
Clitocybe ornamentalis – ornamentlehtrik
Clitocybe paropsis – rihvellehtrik
Clitocybe phyllophila – lehelehtrik
Clitocybe rivulosa – mõrandlehtrik
Clitocybe squamulosa – soomuslehtrik
Clitocybe tornata – hallilehine lehtrik

Endisi liike
Clitocybe clavipes (varem nuijalg-lehtrik) on liigutatud perekonda Ampulloclitocybe.
Clitocybe pruinosa (varem risoidlehtrik) on liigutatud perekonda Rhizocybe.

Välislingid
 Lehtrik andmebaasis eElurikkus

Heinikulised
Lehtervahelik

Lehtervahelik (Leucopaxillus) on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Liike
Leucopaxillus cerealis – kriit-lehtervahelik
Leucopaxillus gentianeus – viha lehtervahelik
Leucopaxillus giganteus – hiid-lehtervahelik
Leucopaxillus salmonifolius – lõhe-lehtervahelik
Leucopaxillus subzonalis – kuld-lehtervahelik

Välislingid
 Lehtervahelik andmebaasis eElurikkus

Heinikulised
Olga Temnikova

Olga Temnikova (sündinud 1. detsembril 1980) on eesti galerist.

Ta asutas 2010. aastal koos Indrek Kaselaga Temnikova ja Kasela galerii.

Välislingid 
 "INTERVJUU ⟩ Olga Temnikova: oleme saavutanud peaaegu maksimumi" Postimees, 21. detsember 2020

Sündinud 1980
Jäähoki 1960. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1960. aasta taliolümpiamängudel Ameerika Ühendriikides Squaw Valleys oli üheksas olümpiaturniir, mis oli ühtlasi 27. maailmameistrivõistlused ja 38. Euroopa meistrivõistlused. Jäähokiturniir toimus 19.–28. veebruarini. 

USA võitis oma esimese olümpiakulla ja tuli teist korda maailmameistriks. Kanada, keda teist korda esindas Berlin Dutchmen, võitis hõbeda ja Kanada üheksanda järjestikuse olümpiamedali jäähokis (Nõukogude Liit võitis 1988. aastal samuti üheksanda järjestikuse medali jäähokis). Nõukogude Liit (parima tulemuse saanud Euroopa meeskond) võitis pronksmedali ja tuli kuuendat korda Euroopa meistriks. Turniir toimus Blyth Arenal, mis ehitati 1959. aastal jäähoki, iluuisutamisvõistluste ning 1960. aasta taliolümpiamängude ava- ja lõputseremooniate paigaks.

Sellel turniiril osales üheksa meeskonda. Esmalt mängiti kolmes eelringi alagrupis; kaks paremat meeskonda pääsesid finaalringi, ülejäänud meeskonnad mängisid kohtadele 7.–9. Esmakordselt võtsid jäähoki olümpiaturniirist osa Austraalia ja Jaapan. See oli esimene ja viimane kord, kui Austraalia osales olümpiamängudel meeste jäähokiturniiril. Nii nagu neli aastat tagasi, tuli Saksamaa esindamiseks läbi mängida Saksamaa kvalifikatsioon.

USA koondis – kahe viimase olümpiamängude hõbemedali omanik – suutis oma kodueelise ära kasutada ja tuli esimest korda olümpiavõitjaks ja teist korda pärast 1933. aastat maailmameistriks.

Tulemused

Esimene voor

A-alagrupp

B-alagrupp

C-alagrupp

Lohutusring
Siin mängisid meeskonnad, kes finaalvooru ei kvalifitseerunud.

7.–9. koha mängud

Finaalvoor

Statistika

Keskmine vanus

Austraalia meeskond oli turniiri vanim meeskond, keskmiselt 28 aastat ja 5 kuud. Soome oli turniiri noorim meeskond, kes oli keskmiselt 23 aastat ja 11 kuud. Kuldmedalistide meeskond USA oli keskmise vanusega 24 aastat ja 6 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 25 aastat ja 7 kuud.

Parimad väravalööjad

Medalivõitjad

Välislingid

Squaw Valley olümpiamängud 1960

Jäähoki olümpiamängudel
Tõnis Kase

Tõnis Kase on Eesti käsipallimängija. 2021/2022 hooajal mängib ta klubis Põlva Serviti.

Viited 
https://www.hcpolva.ee/
Digitaalehituse klaster

Digitaalehituse klaster on 2015. aastal ehitussektori kaasaegsete tehnoloogiliste vahendite abil arendamiseks loodud klaster.

Digitaalehituse klaster arendab ning populariseerib ausate äritavade ja -mudelite kasutamist, eesmärgiga toetada klastri liikmete ärisid nii kodu- kui välismaal. Klaster keskendub teadmistepõhise ehituse arendamisele, kaasates selleks valdkonna parimaid juhte ja spetsialiste ning tehes koostööd riigi ja kohalike omavalitsustega. Klaster korraldab rahvusvahelise kogemuse omandamiseks õppereise, koolitusi ning edendab koostööd tehnoloogiliste arenduste ja toetava regulatiivse raamistiku loomiseks. Klaster loob ehitusega seotud ettevõtetele toetava ärikeskkonna, kus tuginedes kaasaegsetele äritavadele saab teha usalduslikku koostööd ning luua tootlikkust tõstvaid digiehituslahendusi.

Töögrupid 
 Integreeritud projektiteostuse töögrupp (IPT)
 Parameetrilise disaini töögrupp
 BIM töögrupp
 InfraBIM töögrupp
 Ekspordi töögrupp
 Kultuuri ja kommunikatsiooni töögrupp
 Koostöö riigi ja kohalike omavalitsustega
 Materjalitootjate töögrupp
 Andmete töögrupp

Allikad 

 Digitaalehituse klastri kodulehekülg
Ralfs Freibergs

Ralfs Freibergs (sündinud 17. mail 1991 Riias) on Läti jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Riia Dinamo.

Läti kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2008–09.

Aastatel 2010–2011 mängis ta North American Hockey League'i klubis Texas Tornado, hooajal 2011–12 United States Hockey League'i klubis Lincoln Stars ning aastatel 2012–14 Bowling Green State University jäähokimeeskonnas.

2014. aasta augustis liitus ta American Hockey League'i (AHL) klubis St. John's IceCaps. AHL-is sai ta sel hooajal kirja vaid viis kohtumist, mängides suurema osa hooajast ECHL-i klubis Ontario Reign. Hooajal 2015–16 mängis ta ECHL-i klubis Toledo Walleye.

Hooajal 2016–17 mängis Freibergs Riia Dinamos. Aastatel 2017–2021 mängis ta Tšehhi kõrgliiga klubides: Zlíni Berani, Brno Kometa ja Třineci Oceláři. 2021. aastal tuli ta Ocelářiga Tšehhi meistriks.

2021. aasta mais naasis Freibergs Riia Dinamosse.

Läti jäähokikoondise koosseisus on Freibergs osalenud kuutel maailmameistrivõistlustel (2013, 2016, 2017, 2018, 2019 ja 2021) ning 2014. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel. 2014. aasta taliolümpiamängudel oli ta ainus mängija USA ülikoolide liigast. Sotši mängudel jäi ta vahele keelatud aine kasutamisega.

Viited 

Läti jäähokimängijad
Riia Dinamo mängijad
Sündinud 1991
Lactifluus

Lactifluus on šampinjonilaadsete seltsi pilvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Liike
Lactifluus volemus –  kuldriisikas (Lactarius volemus)

Välislingid
 Lactifluus andmebaasis eElurikkus

Pilvikulised