Cri-Cri

Cri-Cri on maailma väikseim kahemootoriline mehitatud lennuk, mille leiutas 1973. aastal Michel Colomban. Lennuk oli esialgu kahe mootoriga ja hiljem 2010. aastal kahe elektrimootoriga. Nimi Cri-cri pärineb leiutaja tütrelt Christine’ilt.

Ajalugu
Michel Colombani esimesed Cri-Cri kontseptsioonid olid loodud 1950ndate lõpus. Teised leiutajad ei uskunud tol ajal, et selline lennuk võimalik on, arvestades, et tema projekti järgi pidi lennuk saavutama umbes 200 km/h vaid 30 hobujõuga.

Esimest korda lendas Cri-cri 19. juulil 1973. Selle piloot oli 68-aastane Robert Buisson, kellel oli sel hetkel umbes 12 000 lennutundi. 15 päeva jooksul lendas Cri-cri 13 tundi ilma probleemideta. Lennukatsed kiirusel kuni 250 km/h kinnitasid, et lennukit on lihtne juhtida.

18. mail 1975 sai prototüüp tõsiselt kahjustatud. Piloot ei saanud küll viga, kuid lennukit polnud võimalik remontida.

Alates 1975 hakkasid Colombani sõbrad tema ideed üle võtma ning oma Cri-crid uuesti üles ehitama ja täiustama.

9. märtsil 2007 MC-30 tegi Luciole oma esimese lennu. MC-30 on Cri-cri mudeli jätk, aga teise nimega, ning selle töötas välja samuti Michel Colomban.

18. juunil 2010 tegi European Aeronautic Defence and Space Company (EADS) koostööd ettevõtetega Aero Composites Saintonge ja Greencri-cri Association ning esitles Le Bourget’s Green Aviation Showl täiselektrilist Cri-Crid.

9. juulil 2015 lendas Cri-Cri Electravia versioon üle La Manche’i väina.

Disain ja arendus
Algselt 1973. aastal töötati Cri-cri versioon välja kahe mootoriga. Alates 2010. aastast on motooriks kaks elektrimootorit.

Konstruktsiooni eriomadused võimaldavad lennukit kokku panna ja lahti võtta umbes 5 minutiga. Kerge kaal ja väikesed mõõtmed muudavad hõlpsaks lennuki transportimise autoga veetaval haagisel ja lihtsustavad garaažis hoidmist.

Turul on saadaval mitu versiooni, kuigi paljud eristavad Cri-crid kahe mudeli jaoks, millest üks on sisepõlemismootoriga ja teine elektrimootoriga. 

Lennuki ehitamine nõuab ligikaudu 1200 tundi tööd. Väljalaskmise ajal, 1997. aastal maksis see koos mootoritega 5000 franki.

Tänu kergele konstruktsioonile oli uute versioonide keskmine kütusekulu vaid umbes 8,5 liitrit tunnis.

Lennuki versioonid
Järgnevalt on esitatud lennuki versioonid:
 MC-10 Cri-Cri: 2 × Rowena 6507J, 9-hobujõulised mootorid
 MC-12 Cri-Cri: välja antud 1973. aastal, käitatakse 2 × 12 hobujõuliste Rootsi mootorsaani Valmeti mootoritega
 MC-15 Cri-Cri: lennuki populaarseim versioon, 2 × JPX PUL 212 ühesilindrilist kolbmootorit, igaüks 11 kW (15 hj)
 Bonnaire Cri-Cri Jet: Dominique Bonnaire lendas esmalt isevalmistatud Cri-criga, mille peal oli kaks Jetcat P200SX mootorit, 45 kg tõukejõudu

Mootori versioonid
Mootori versioonid on järgmised:
 Sisepõlemismootor
 Elektrimootor

Tehnilised andmed (MC-15 Cri-Cri)
Kuna tegemist on komplektlennukiga, on saadaval mitu versiooni. Järgnevas loetelus on MC-15 Cri-Cri tehnilised andmed:
 Tiibade siruulatus: 4,9 m
 Pikkus: 3,9 m
 Tiiva pindala: 3,1 m2
 Mootor: kaks JPX PUL 212 mootorit 15 hj 6000 p/min
 Kiirus: 200 km/h
 Kütusekulu: 10 l/h
 Materjal: süsinikuga tugevdatud alumiinium
 Reisijate arv koos piloodiga: 1
 Tühimass: 80 kg
 Maksimaalne stardimass: 170 kg
 Paak: 23 l
 Läbisõit maksimum kütusega: 800 km

Viited

Lennukid