joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dubniki lade

Dubniki lade on ülemdevoni ladestiku regionaalne lade. Üleilmses standardis vastab sellele Frasnes'i lade, litostratigraafiliselt vastab sellele umbkaudu Dubniki kihistu. Lademe vanus on 359...364 miljonit aastat. Dubniki lademe all lamab Eestis Pļaviņase lade ja temal lasub Daugava lade. Läti aladel vastab sellele Salaspilsi lade.

Lade on oma nime saanud Dubniki kivimurru järgi Irboska lähistel, kus paljanduvad 12,5 meetri paksused rohekashalli savi kihid, mis vahelduvad kipsi ja dolomiidiga. Lademe paksus Eestis on kuni 10 m.

Lademe kivimkoosseisus on palju dolokivi, domeriiti ja savi.

Viited 

Lademed
Avameri (film)

"Avameri" on Tom ja Eileen Lonerganiga juhtunud sündmustel põhinev draamafilm kahest sukeldujast, kes unustatakse avamerele.

Sisu
Abielupaar David ja Susan lähevad sukelduma, kuid veepinnale naastes avastavad nad, et neid vedanud laev on lahkunud. Nad leiavad ennast triivimas keset merd. Neid ähvardavad paljud ohud meduusidest näljasurmani. Lõpuks hakkavad nende vastu huvi tundma ka haid. Nad üritavad elus püsida ja loodavad, et päästjad jõuavad nendeni enne, kui nad oma märja haua leiavad.

	
2003. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
Draamafilmid
Sangaste kihistu

Sangaste kihistu on Kesk-Pleistotseeni kihistu. 

Eestist on leitud vaid selle kihistu Ülem-Sangaste alamkihistu setteid.

Kihistu paksus Eestis on enamasti alla 10 meetri.

Viited 

Eesti kihistud
Eesti Etendusasutuste Liit

Eesti Etendusasutuste Liit (lühend: EETEAL) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing. Aastani 2006 kandis EETEAL nime Eesti Teatrijuhtide Liit.

Põhikirja järgi on EETEALi eesmärk "oma liikmete kui tööandjate huvide esindamine ning teatri kui kunstivaldkonna igakülgne arendamine".

EETEALi asutajaliikmeteks on Rahvusooper Estonia ning Von Krahli teater, liit koondab enda alla etenduskunstide erinevad tahud. Peamiselt tegeldakse teatrite bürokraatliku poolega, administreeritakse ja püütakse loomeinimestele võimalikult head tingimused tööks luua. EETEAL töötab välja etendusasutuste rahastamissüsteemid, kollektiivlepingud ja muu vajaliku, mis on etendusasutuse paremaks ja õiglaseks majandamiseks vajalik.

Viited

Välislingid
EETEALi koduleht (vaadatud 09.03.2013)

Eesti mittetulundusühingud
Laatre–Viljandi raudtee

Laatre–Viljandi raudtee ehk Mõisaküla–Viljandi raudtee ehk nn Mulgi raudtee oli kitsarööpmeline haruraudtee pikkusega 45,8 km. See ehitati samaaegselt Valga–Ruhja–Pärnu raudteega ja avati 1897. aastal.

Raudtee ehitus ja ajalugu

Raudtee rajati Valga–Ruhja–Pärnu raudtee haruteena, selle ehitustööd algasid nagu peateelgi aastal 1895. Suuremahuliste mullatööde tõttu avati see aga aasta hiljem. Ehitustööde käigus lõhuti ka Sinialliku linnamägi.

Keskmiselt maksis ehitus 13 000 rubla versta kohta. 

Aastal 1898 alustati uue raudtee ehitamist Viljandi ja Tallinna vahele. Uue tee valmimisel kujunes see peamiseks teeks ja raudtee hakkas kandma nime Pärnu–Tallinna juurdeveoraudtee, sellal kui Mõisaküla ja Valga vaheline lõik kujunes nüüd haruteeks.

Peale Eesti iseseisvumist 1918. aastal jäi Mõisaküla–Viljandi raudtee Eesti Vabariigi territooriumile koos Pärnu–Mõisaküla raudteelõiguga Valga–Ruhja–Pärnu raudteest. Need kaks lõiku koos said nimeks Pärnu–Mõisaküla–Viljandi raudtee.

Raudteelõik suleti seoses Tallinna–Viljandi raudteeliini laiarööpmeliseks ehitamisega ja võeti üles 1973. aastal.

Jaamad
Jaamahooned valmisid peamiselt 1898. aastal.
Sõlmjaam Laatre küla juures ehk Mõisaküla raudteejaam ehitati parun von Stackelbergi kingitud soisele alale, mis täideti pinnasega. Aastal 1900 valmisid töökojad ja raudteejaama ümber tekkinud asula nimetati ümber Mõisakülaks.

Raudteelõigul olid järgmised peatused: 
Mõisaküla raudteejaam (sõlmjaam, ühendus Valga–Ruhja–Pärnu raudteega)
Laatre raudteejaam (pooljaam, avati 1926. aastal Laatre küla juures)
Abja raudteejaam (endine küla tänase Abja-Paluoja linna territooriumil)
Halliste raudteejaam (Halliste kihelkonna keskus)
Kaarli raudteejaam (1930. aastatel nimetati varasem Õisu jaam ümber Kaarli jaamaks ja tehti Õisu küla juurde uus raudteepeatus)
Õisu raudteepeatus 
Loodi raudteejaam (pooljaam)
Sinialliku raudteejaam (pooljaam)
Viljandi raudteejaam (aastal 1901 valmis pikenduseks Tallinna–Viljandi raudteeliin)

Viited

fi:Mulgin rata

Eesti kitsarööpmeline raudtee
Eesti endised raudteeliinid
Hannes Danilov

Hannes Danilov (sündinud 2. mail 1954 Raplas) on Eesti poliitik, ametnik, haridus- ja tervishoiutegelane, pikaajaline Eesti Haigekassa juhatuse esimees.

Hariduskäik
Ta on õppinud Rapla keskkoolis põhikooliastmes ja lõpetanud Tallinna spordiinternaatkooli, kus oli spetsialiseerunud lauatennisele. Lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli keemia erialal (1977).
Täiendõpe: “Improving the quality of health services” – Harvard School of public health, 2008; “Health system strengthening and sustainable financing” – WHO, 2009, 2010, 2011; “Effective Health Care Resource Management Programme” – Stockholm School of Economics in Riga, 2010–2011.

Töökohad
 22 aastat keemiaõpetaja staaži
 Alates 1980 Haapsalu rajooni haridusosakonna inspektor 
 1984 Haapsalu haridusosakonna juhataja
 1990–1994 Lääne abimaavanem
 1994–1999 Lääne maavanem
 1999–2002 Sotsiaalministeeriumi kantsler
 2002–2012 Eesti Haigekassa juhatuse esimees
 2012– Tallinna Ülikooli kantsler

Tunnustus 
1999 Päästeteenistuse Kuldrist
2003 Eesti Politsei teenetemärk (eriklass)
2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2017 Läänemaa teenetemärk

Isiklikku 
Hannes Danilov on abielus, tal on kolm last. Hannes Danilovi abikaasa on Ingrid Danilov, kes on Haapsalu Kutsehariduskeskuse direktor.

Välislingid
 Ene Pajula "Võit on magus. Selle nimel tasub pingutada", Õpetajate leht, 17. aprill 2009
 Vilve Torn Danilov kiidab Haapsalu muda. Küsimustele vastab Lääne maavanem Hannes Danilov, Äripäev, 19. september 1996
 ETV "Foorum" ravijärjekordadest, 22. aprill 2009 
 Kärt Anvelt Hannes Danilov: raha vähendamine mõjutab ravikvaliteeti, Eesti Päevaleht, 28. oktoober 2009
 Hannes Danilovi ettekanne Praxise mõttehommikul, 17. november 2011
 Ene Pajula, Persoonilugu kantsler Danilovist, Õpetajate leht, 25. jaanuar 2013 (katkine link)

Eesti poliitikud
Lääne maavanemad
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti lauatennisistid
Eesti haridustegelased
Eesti ametnikud
Sündinud 1954
Hinsdale'i maakond

Hinsdale'i maakond (Hinsdale County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°49' N, 107°16' W. 

Maakonna halduskeskus ja ainuke linn on Lake City. 

Maakonna pindala on 2909 km². Veepindala on 14 km². Hinsdale'i maakond on üks kõige kõrvalisemaid maakondi USA-s ja üks kõige hõredama maanteevõrgustikuga piirkond riigis. See on kaetud mägede ja metsadega ning on San Juani maakonna järel kõige kõrgemal paiknev maakond USA-s – keskmine kõrgus merepinnast 3300 meetrit.

Elanike arv on 2016. aasta seisuga arvestuslikult 788. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 843. See on elanike arvult osariigis tagantpoolt kolmas. Asustustihedus on 0,27 in/km², millega on see kõige väikseima asustustihedusega maakond Colorados.

Naabermaakonnad
 Gunnisoni maakond (põhjas)
 Saguache'i maakond (kirdes)
 Minerali maakond (idas)
 Archuleta maakond (kagus)
 La Plata maakond (edelas)
 San Juani maakond (läänes)
 Ouray maakond (loodes)

Ajalugu 
Maakond moodustati 10. veebruaril 1874.

Maakond on saanud nime Colorado leitnantkuberneri George A. Hinsdale'i järgi.

Rahvastik

Linnad ja asulad

 Cathedral
 Henson
 Lake City
 Piedra

2000. aasta rahvaloenduse andmed
Hinsdale'i maakonnas oli 790 inimest, 359 leibkonda ja 246 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 0,3 in/km². 

Elamuühikuid (housing units) oli 1304 (keskmine tihedus 0,5/km²). 

Rassiline koosseis oli: 
valgeid 97,34%
põlisameeriklasi 1,52% 
aasialasi 0,25% 
teistest rassidest 0,38% 

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 1,52%.  

359 leibkonna seas oli 
23,40% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi 
61,0% koos elavad abielupaarid 
4,70% neid, kus oli ilma abikaasata naine 
31,20% neid, mis ei olnud perekonnad. 

24,80% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 
3,10% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. 

Leibkonnas oli keskmiselt 2,2 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,6 inimest.

Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
19,50% alla 18-aastasi, 
4,70% 18–24-aastasi, 
29,50% 25–44-aastasi, 
34,70% 45–64-aastasi, 
11,60% üle 65-aastasi. 

Ea mediaan oli 44 aastat. 

Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 105,70 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 109,90 meest.

Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 37 279 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 42 159 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 26 210 dollarit, naistel 23 750 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 22 360 dollarit.  

7,20% elanikkonnast ja 4,50% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 0% alla 18-aastasi ja 2,2% üle 65-aastasi.

Kaitsealad 
 Gunnisoni metsakaitseala
 Rio Grande metsakaitseala
 San Juani metsakaitseala
 Uncompahgre'i metsakaitseala
 La Garita ürgloodusala
 Powderhorni ürgloodusala
 Uncompahgre'i ürgloodusala
 Weminuche ürgloodusala

USA Ajalooliste Paikade Riikliku Registrisse on kantud Hinsdale'i maakonnas 11 objekti.

Vaata ka 
 Capitol City

Viited

Välislingid 

Hinsdale'i maakonna koduleht (inglise keeles)

Colorado maakonnad
Aruküla Püha Kolmainu kirik

Aruküla Püha Kolmainu kirik on õigeusu kirik Jüri kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Harju maakonnas Raasiku vallas Kulli külas (umbes 1,5 km Aruküla aleviku piirist). Kirik kuulub EAÕK haldusalasse.

Viie kupliga paekivist ja tellistest kirikuhoone ehitati Aruküla Püha Kolmainu kogudusele Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüp-projekti järgi 1873. aastal. Kiriku pühitses 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin) Püha Kolmainu auks. Pühakoda mahutas  200-250 inimest.

Kiriku juures tegutses õigeusu kihelkonnakool ja õigeusu abikool Kostiveres.

1944. aastal süttis kirik Nõukogude lennuki  pommitabamusest ja on sellest ajast saadik varemeis. 2006. aastal loodi kiriku taastamiseks mittetulundusühing, kuid kiriku taastamine pole veel õnnestunud.

Viited

Kirjandus
August Kaljukosk. "Õigeusukogudustes teeninud vaimulikkude nimekiri". Tallinn, 1975. Käsikiri Eesti Rahvusarhiivis
Andrei Sõtšov. " Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53". TÜ kirjastus. Tallinn, 2004; lk 65-125
Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 652-655
"Eesti õigeusk X-XXI sajandil". Koostaja Vladimir Iljaševitš. Kirjastus Tarbeinfo OÜ. Tallinn 2014. Lk 443. (vene keeles)

Välislingid
Eesti Apostliku Õigeusu Kiriku kodulehekülg
Riho Västrik. "Püha Jüri". Dokumentaalfilm, 2009. OÜ Vesilind https://vimeo.com/234105708

Jüri kihelkond
Raasiku vald
Harju maakonna õigeusu kirikud
Tallinna Kool

Tallinna Kool (ka: Tallinna Kümme) oli Tallinnas 1970. ja 1980. aastatel tegutsenud (mõnede allikate järgi täpsemalt 1972–1985) arhitektide rühmitus. 

Rühmituse eestvedajad olid Vilen Künnapu ja Leonhard Lapin. Enamik rühmituse liikmeskonnast moodustasid Eesti Riikliku Kunstiinstituudi (ERKI) lõpetajad. 

Rühmituse tegevus avaldus näiteks modernismi kriitina, väärtuslikuks peeti Teise maailmasõja eelset Eesti arhitektuuri.

Viited 

Eesti arhitektuur
Kunstirühmitused
Eesti NSV
KülaTee

"KülaTee" oli Eesti Riigikantselei finantseeritud maapiirkondade andmesideteenuste arendusprogramm, mis viidi ellu 1999–2000. Teostamist koordineeris Eesti Informaatikakeskus.

Programmi üks olulisi eesmärke oli kõik Eesti kohalikud omavalitsused kindlustada andmesideühendustega.

Programmi jätkuks oli "KülaTee II", mille raames varustati rahvaraamatukogud püsiühendustega ja ühtlasi avati neis avalikke internetipunkte.

Vaata ka
PeaTee
KülaTee II

Viited 

Internet Eestis
Energia avastuskeskus

Energia avastuskeskus (aastani 2009 ka Energiakeskus; juriidilise nimega Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskus) on aastal 1999 Tallinnas asutatud tehnika- ja teaduskeskus; õiguslikult sihtasutus. Teaduskeskuse eesmärk on innustada lapsi loodus- ja reaalteaduste õppimisel. Selleks on keskuses rohkem kui sada eksponaati, mis võimaldavad füüsikanähtusi turvaliselt ise uurida ja katsetada. Energia avastuskeskuses saavad külastajad ise neid ümbritsevat keskkonda avastada. Peale selle on koolidel võimalus teha loodus- ja reaalainete õpet vaheldusrikkamaks – avastuskeskuse programmis on palju õpitube, mis aitavad klassiruumis õpitut täiendada ja kinnistada. Vana ja väärika elektrijaama ainulaadne keskkond on ka ainuõige koht elektri toimimise ja selle tootmise selgitamiseks. 

Energiakeskuse rajamiseks asutasid Eesti Energia AS, Tallinna linn, Tallinna Tehnikaülikool ja AS Tallinna Soojus 1999. aastal SA Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskus. 2009. aastal muudeti nimi Energia avastuskeskuseks. Keskuse renoveerimise projekt algas 2012. aastal, seda toetas EAS. Uuenenud Energia avastuskeskus avati külastajatele 13. juunil 2014.

Sihtasutuse juhtorganiteks on juhatus ja nõukogu. Energia avastuskeskuse juhataja on Martin Sõmer. Nõukogus on seitse liiget. 

Energia avastuskeskus asub sajandivanuses Tallinna elektrijaama hoones aadressil Põhja puiestee 29.  

Energia avastuskeskus on ühtlasi Põhjamaade Teaduskeskuste Ühingu NSCF ja Euroopa Teaduskeskuste ja -muuseumide võrgustiku ECSITE liige.

Ekspositsioon 

Koostöös KAOS Arhitektid OÜga on valminud lisaks maja renoveerimise projektile ka täielikult uue disainiga näituste projekt. Külastajatele on avatud:
 elektrieksponaatide kollektsioon – näha võib kuni kolmemeetrist välku
 energia ja elektritoomise mineviku ja tuleviku näitus
 heli ja optika eksponaadid 
 muutuvad näitused 
 täiskuppel planetaarium
 teadusteatrid
 füüsikaklassid  
 seminariruumid

Hoone ajalugu 
Põhja pst 29 hoone ehitati aastal 1912 ja ehitust juhtis insener P. Kürenius. Esimene elektritarbija ühendati võrku 24. märtsil 1913. Jaam sai nimeks Tallinna Linna Elektri Keskjaam. Hoonet on ümber ehitatud aastail 1924, 1929 (arhitekt E. Habermann) ja 1934. Teise maailmasõja ajal elektrijaam osaliselt hävis, kuid see taastati 1948. aastaks. Energia avastuskeskuse eelkäijaks selles hoones oli Energeetikamuuseum, mis avati 17. detsembril 1993 ja tegutses 5 aastat. Aastast 1999 tegutseb põnevate torude ja generaatorite interjööris Sihtasutus Tallinna Tehnika- ja Teaduskeskus, ärinimega Energia avastuskeskus.

Vaata ka
Vigala Roheline Energiakeskus

Viited

Välislingid
Keskuse koduleht
"Eesti vanemaid elektrijaamu tähistab 100. sünnipäeva" arileht.delfi.ee, 24. märts 2013

Eesti teadusasutused
Teaduse populariseerimine Eestis
Tallinna asutused
Salida

Salida on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Chaffee maakonna halduskeskus.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 5236. Aastal 2000 oli elanike arv 5504.

Rahvastiku tihedus oli 965,6 in/km². 

Läbi linna voolab Arkansase jõgi.

Ajalugu

Linn asutati aastal 1880 raudtee äärde ja see oli Denveri ja Rio Grande Lääne Raudteekompanii tähtis sõlmpunkt.

Tänapäeval on olulisemaks tööstusharuks turism.

Välislingid 
Salida kodulehekülg

Colorado linnad
Chaffee maakond
Fernando Pessoa

Fernando Pessoa (kodanikunimega Fernando António Nogueira de Seabra Pessoa; 13. juuni 1888 – 30. november 1935) oli Portugali luuletaja, proosakirjanik, kirjanduskriitik, tõlkija, kirjastaja ning filosoof.

Pessoad on nimetatud 20. sajandi üheks tähtsamaks kirjanikuks ning üheks suurimaist portugalikeelsetest poeetidest. Ta kirjutas ja tõlkis ka inglise je prantsuse keelest. Pessoa oli tuntud kirjanduslike müstifikatsioonide poolest: ta avaldas oma teoseis mitme pseudonüümi (nn heteronüümi) all, mis kajastasid erinevaid fiktiivseid isiksusi, kes olid varustatud täiemahuliste elulugude ja taustadega.

Kriitik Rein Veidemanni sõnul on Pessoa luule "puhas olemasoluluule, milles pöördumatu mööduvuse taju määrab tegelikkusesuhte. Tõeline on üksnes hajumine ajas ja ruumis. Inimese ülevus ja traagika on selles, et talle on antud võimalus läbi elada ja jälgida seda teed olematusse."

Eesti keeles on ilmunud Pessoa luulevalimikud "Autopsühhograafia" Ain Kaalepi tõlkes (Tallinn: Perioodika, 1973; Loomingu Raamatukogu), Tõnu Õnnepalu tõlkes "Tubakapood" (Tallinn: Pilgrim, 2009) ning "Sõnum" (Tartu: Tartu Ülikooli kirjastus, 2010; tõlkinud Ain Kaalep, Maarja Kaplinski, Jüri Talvet ja Anneli Tuulik).

Viited

Välislingid
 Mart Kuldkepp "Fernando Pessoa (1888-1935)" kultuuriveebis "Kreutzwaldi sajand"
 Rein Veidemann "Fernando Pessoa mõtleva südame hääl" Postimees, 13.06.2010

Luuletajad
Portugali kirjanikud
Kirjanduskriitikud
Tõlkijad
Portugali filosoofid
Sündinud 1888
Surnud 1935
Montezuma maakond

Montezuma maakond (Montezuma County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 37°34' N, 108°60' W. 

Maakonna halduskeskus on Cortez. 

Maakonna pindala on 5284 km². Veepindala on 27 km².

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 25 535. Aastal 2000 oli elanike arv 23 830. 

Maakond on nime saanud kuulsa Mehhiko asteekide valitseja Montezuma II auks.

Naabermaakonnad
Dolorese maakond (põhjas)
San Juani maakond (Colorado) (kirdes)
La Plata maakond (idas)
San Juani maakond (New Mexico) (lõunas)
Apache maakond (edelas)
San Juani maakond (Utah) (läänes)
Montezuma maakond on ainus maakond USAs, kus on naabermaakondadeks 3 samanimelist maakonda (San Juani maakond Colorados, New Mexicos ja Utah's).

Ajalugu
Montezuma maakonnas tekkis asustus umbes 600 pKr ja 1100. aastal oli hinnanguline rahvaarv 100 000, hetkelisest rahvastikust neli korda suurem. Aastatel 1200 ja 1300 oli asulatest enamik inimesi sunnitud lahkuma, kuna piirkonda asusid elama nomaadid. Montezuma maakond asutati 1889. aasta aprillis La Plata maakonna lääneosast.

Rahvastik

Linnad ja alevid
Cortez
Dolores
Mancos
Towaoc

2000. aasta rahvaloenduse andmed
Montezuma maakonnas oli 23 830 inimest, 9201 leibkonda ja 6514 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 5 in/km². 

Elamuühikuid (housing units) oli 10 497 (keskmine tihedus 2/km²). 

Rassiline koosseis oli järgmine: 
valgeid 81,72%
mustanahalisi 0,14%
põlisameeriklasi 11,23% 
aasialasi 0,20% 
Vaikse ookeani saarte rassist 0,06% 
teistest rassidest 4,26% 
kahest või enam rassist 2,38%

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 9,50%.  

9201 leibkonna seas oli 
33,30% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 
56,40% koos elavaid abielupaare; 
10,60% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 
29,20% neid, mis ei olnud perekonnad. 

24,60% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 
9,30% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. 

Leibkonnas oli keskmiselt 2,54 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,04 inimest.

Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
27,50% alla 18-aastasi; 
7,10% 18–24-aastasi; 
26,30% 25–44-aastasi; 
25,30% 45–64-aastasi; 
13,80% üle 65-aastasi. 

Ea mediaan oli 38 aastat. 

Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 96,70 meessoost inimest. Iga vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 92,90 meest.

Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 32 083 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 38 071 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 30 666 dollarit, naistel 21 181 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 17 003 dollarit.  

16,40% elanikkonnast ja 13,10% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 23,20% alla 18-aastasi ja 14,40% üle 65-aastasi.

Kaitsealad
Mancos State Park
Mesa Verde rahvuspark
San Juani metsakaitseala

Viited

Välislingid
Montezuma maakonna koduleht (inglise keeles)

 
Colorado maakonnad
Hüvetegur

Hüvetegur (tähis Q, inglise k quality factor) on võnkumisvõimelise süsteemi (näiteks pendli, elektrilise võnkeringi) tunnussuurus, mis iseloomustab süsteemi võnkumisel tekkivat energiakadu. Kui süsteemis kaod puuduksid, jääks kord ergutatud võnkumine kestma. Paratamatult esinevate energiakadude tõttu võnkumise amplituud aegamööda väheneb. Mida väiksemad on kaod võnkesüsteemi salvestatud energia suhtes, seda aeglasemalt võnkumine sumbub ja vastavalt seda suurem on hüvetegur. Hüveteguri Q pöördväärtust nimetatakse sumbumuseks d:

Võnkeringi hüvetegur 
Elektrilise võnkesüsteemi hüvetegur avaldub süsteemis pendelduva reaktiivvõimsuse   ja aktiivvõimsuse  suhtena:

Võnkeringis põhjustab kadusid ja seega vähendab hüvetegurit peamiselt induktiivpooli mähise aktiivtakistus (mis pinnanähtuse tõttu kasvab koos sagedusega); kaod tekivad ka  pooli südamikus ja kondensaatori dielektrikus.

Võnkeringi hüvetegurit saab väljendada pooli induktiivtakistuse või kondensaatori mahtuvustakistuse  ja kaotakistuse kaudu, samuti võnkeringi mahtuvuse, induktiivsuse ja kaotakistuse kaudu.

Jadavõnkeringi hüvetegur

Rööpvõnkeringi hüvetegur

Nendes valemites (kõik suurused põhiühikutes)
 ‒ pooli induktiivtakistus;

 ‒ kondensaatori mahtuvustakistus;
 ‒ induktiivsus;
 ‒ mahtuvus;
 ‒ kaotakistus.

Hüveteguri väärtusi eri võnkesüsteemides

Vaata ka
Võnkering

Välislingid
Explanation of Q factor in radio tuning circuits
Calculating the cut-off frequencies when center frequency and Q factor is given

Füüsika
Elektrotehnika
Ya'ir Lapid

Ya'ir Lapid (kasutatakse ka nimekuju Yair Lapid; heebrea יאיר לפיד; sündinud 5. novembril 1963 Tel Avivis) on Iisraeli poliitik ja kirjanik, endine ajakirjanik, stsenarist ja režissöör. Ta on tsentristliku partei Yesh Atid asutaja ja esimees.

22. jaanuaril 2013 toimunud Iisraeli parlamendivalimistel tuli Lapidi juhitav partei Yesh Atid teiseks, saades Knessetis 19 saadikukohta 120-st. 

18. märtsist 2013 kuni 2. detsembrini 2014 oli ta Iisraeli rahandusminister. 17. maist kuni 6. aprillini 2021 oli ta Iisraeli opositsioonijuht. Alates 13. juunist 2021 oli ta Iisraeli välisminister. Alates 1. juulist 2022 on ta Iisraeli peaminister.

Isiklikku 
Ya'ir Lapidil on kolm last: esimesest abielust Tamar Friedmaniga poeg ning abielust ajakirjanik Lihi Lapidiga poeg ja tütar.

Välislingid 
 Lühitutvustus Iisraeli parlamendi Knesseti lehel

Iisraeli poliitikud
Iisraeli rahandusministrid
Iisraeli välisministrid
Iisraeli kirjanikud
Sündinud 1963
Ottomar Gern

Ottomar Gern (16. november 1827 – 9. november 1882) oli Venemaa insener ja sõjaväelane.

Ta sündis Vitebski kubermangus Poola aadliku saksa päritolu suguvõsas.

1841 astus ta Sõjainseneride kooli.
10.augustil 1844  ülendati Gern lipnikuks ja viidi üle ohvitseride klassi. 3. septembril 1846 määrati ta Inseneride korpusesse üleviimisega kaardiväkke (Ihukaardiväe sapööripataljon) ja komandeeriti Sõjainseneride kooli (mis hiljem reorganiseeriti Nikolai-nimeliseks Inseneride kooliks). Seal töötas ta repetiitorina (ehk õppejõuna) fortifikatsiooni alal.

9.07- 9.11.1854 oli Gern komandeeritud Tallinna, mis asus sõjaliselt kaitsepositsioonidel. Siin ehitas oma esimese allveelaeva. 17. aprillil 1855 sai Gern kapteni auastme ja ehitas valmis metallist allveelaeva, mis oli sisuliselt ainult tuukrikell. Peale Inseneride Sõjakooli ja Akadeemiat  ta oli ajavahemikul (25.08.1856-17.10.1860) veel ka õppejõud fortifikatsiooni alal Nikolai-nimelises Kindralstaabi Akadeemias. 1863. aasta kevadeks ehitas ta kolmanda allveelaeva.
Umbes samal ajal käis ta Prantsusmaal, kus nägi ehitatavat allveelaeva Le Plongeur, mida 1862. aastal nägi ka Jules Verne ning kirjeldas seda 1869. aastal ilmunud romaanis "20 000 ljööd vee all". 1867. aastal ehitas Gern  oma viimase, neljanda allveelaeva. 1872 ehitas Gern oma neljanda allveelaeva tarbeks torpeedo.

1879. aasta 30. augustil ülendati Ottomar Gern kindral-leitnandiks. Ottomar Gern suri 9. novembril 1882 Montonis. Hüvastijätmine viidi läbi Peetri-Pauli luteri kirikus Peterburis, maeti aga Moskvasse, Novodevitšje kalmistule.

Kasutatud kirjandus
* Формулярный список 1861 года (Моск. отдел. Арх. Гл. Штаба, книга форм. списк. Никол. инжен. учил. за 1860 г., № 3480) 
 "Списки полковникам" 1863 и 1866 гг.; 
"Списки генералам" 1869, 1873 и 1881 гг.; 
"Московский Некрополь", т. І; "Новое Время" 1882 г., № 246 (некролог)

* Н. П. Глиноецкий, "Исторический очерк Николаевской Академии Генерального Штаба".

Venemaa insenerid
Sündinud 1827
Surnud 1882
Eesti Akadeemiline Sõjaajaloo Selts

Eesti Akadeemiline Sõjaajaloo Selts (lühend EASS; ka Sõjaajaloo Selts) on aastal 1988 Tallinnas asutatud ühendus, mis koondab enda alla Eesti sõjandustegelasi, ohvitsere ja sõjaajaloolasi. 

EASSi eesmärk on nende kodulehe järgi "Eestiga seotud sõjasündmuste ja sellealase info jäädvustamine, säilitamine ning levitamine.

Viited

Välislingid
EASSi koduleht (vaadatud 11.10.2018)

Eesti sõjandus
Eesti organisatsioonid
Busalletta järv

Busalletta järv (itaalia keeles Lago della Busalletta) on veehoidla Liguuria-Apenniinides Loode-Itaalias, Liguuria ja Piemonte maakondades, Genova ja Alessandria provintsides. 

450 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 30 hektarit, suurim sügavus 50 meetrit.

60 meetri kõrgune ja 220 meetri pikkune pais rajati aastatel 1970 kuni 1977. Veehoidlast varustatakse Genovat sekundis 340 liitri veega, Busallat 30 liitri veega sekundis.

Järve kallastel asuvad Fraconalto, Busalla, Mignanego ja Ronco Scrivia.

Välislingid

Itaalia järved
Jaan Tepandi

Jaan Tepandi (kuni 1937 Depmann; 29. september 1917 Tartu – 23. detsember 2004) oli eesti majandusteadlane ja Eesti NSV toiduainete tööstuse minister.

Ta lõpetas 1936. aastal Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi ja 1947. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna. Ta oli EÜS-i liige. Aastal 1974 kaitses ta majandusteaduste kandidaadi väitekirja, aastal 1990 majandusteaduste doktori väitekirja.

Ta töötas aastatel –1950 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riiklikus Plaanikomitees, aastatel 1951–1954 Eesti NSV Kohaliku, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi Projekteerimise ja Teadusliku Uurimise Instituudis, aastatel 1954–1957 Eesti NSV Põlevkivikeemiatööstuse Ministeeriumis. Aastatel 1957–1963 oli ta Eesti NSV kohaliku majanduse ministri asetäitja, aastatel 1963–1965 Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu esimehe asetäitja ja aastatel 1965–1979 Eesti NSV toiduainetetööstuse minister. Aastatel 1979–1984 oli ta Eesti TA Majanduse Instituudi juhtivteadur.

Aastatel 1971–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu saadik, aastatel 1966–1981 EKP Keskkomitee liige.

Tunnustus
1977 – Eesti NSV teeneline tööstustöötaja
2002 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg on matemaatik ja arvutiteadlane Jaak Tepandi, teine poeg on näitleja Tõnu Tepandi.

Viited

Kirjandus

Välislingid
Nekroloog. Postimees, 29. detsember 2004
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti NSV ministrid
Eesti majandusteadlased
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
EKP Keskkomitee liikmed
Eesti NSV VIII Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV IX Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV teenelised tööstustöötajad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1917
Surnud 2004
AS Pärnu Õlu

AS Pärnu Õlu oli aastal 1991 asutatud õlletootmisettevõte. Aastal 2006 sai ettevõtte nimeks AS Riverside Brewery, mis . aastal läks pankrotti. Ettevõte on kandnud ka nime Puls Brewery AS.

Ettevõtte luges oma eelkäijaks 1879. aastal Eduard Bliebernichti Pärnusse rajatud pruulikoda.

Viited 

Eesti endised ettevõtted
Eesti õlletootjad
AS Rakvere Lihakombinaat

AS Rakvere Lihakombinaat (lühend RLK) on Rakvere lähedal Roodevälja külas tegutsev lihatöötlemisettevõte. 

Ettevõtte tuntuim kaubamärk on Rakvere.

Rakvere Lihakombinaadil kui emaettevõttel on 3 tütarettevõtet (2 neist Balti riikides), Viljandi lähedal asuv seakasvatusfarm Ekseko.

Rakvere Lihakombinaadis töötab u 900 ja selle tütarettevõtetes u 300 inimest.

Rakvere Lihakombinaadi toodangut eksporditakse näiteks Lätti, Leetu, Venemaale, Saksamaale, Poolasse, Rootsi, Kreekasse.

Ajalugu
Ettevõtte eelkäijaks peetakse 1890. aastal Rakveres tööd alustanud tapamaja, mis aastal 1944 ühines Baumani ja Schenkeli vorstitööstusettevõttega. Nende baasil moodustati lihakombinaat. Aastal 1963 liideti lihakombinaadiga Kohtla-Järve ja Narva lihakombinaat. Aastal 1995 RLK erastati.

1996. aastal sai ettevõte seakasvatusfarmi AS Ekseko enamusosaluse ning Eksekost sai Rakvere Lihakombinaadi tütarettevõte. Laienemine jätkus 1997. aastal, mil uuteks tütarettevõteteks said Rīgas Miesnieks Lätis ja Klaipedos Maisto Produktai Leedus.

1997. aastal hakati AS Rakvere Lihakombinaadi aktsiatega kauplema Tallinna börsil.

2006. aastal aktsiate noteerimine börsil lõpetati seoses aktsiate ülevõtmisega HK Ruokatalo (hilisem HKScan) poolt.

2013. aastal läks AS Rakvere Lihakombinaat samuti HKScani kontserni kuuluva Talleggi alluvusse. Mõlemat ettevõtet juhtis Teet Soorm.

Viited

Välislingid
Rakvere Lihakombinaadi koduleht (vaadatud 13.03.2013)

Eesti toiduainetööstuse ettevõtted
Rakvere
Sörvemaa Pärimuse Selts

MTÜ Sörvemaa Pärimuse Selts on Sõrve pärimuse püsimajäämise nimel tegutsev mittetulundusühing. 

Seltsi tegevuste hulgas on pärimuse kogumine ja arhiivimaterjalide uurimine, huviringide käimashoidmine, ettekannete pidamine, musitseerimine jm. 

Sõrvemaa Pärimuse Seltsi all tegutsevaid seltsinguid:

Ammuker - Sõrve naiste regilaulurühm

Küi - etnopunkansambel

Soe Jutt - meeste regilaulupunt

Sörvemaa Sörmitsejad - priitahtlike pillimeeste vabaühendus

Sörve Maakoor - Sõrvemaal tegutsev üle-eestiline segakoor

Pärimusring - Sõrve noorte ja laste pärimusring

Sõrvemaa pärimuse selts on välja andnud täiendatud kujul Martin Körberi raamatu "Sörwema. Sõrvemaa" 2012. aastal ning "Sörulase aabitsa " 2017. aastal

Viited

Välislingid 
Sörvemaa Pärimuse Selts Facebookis
Sörvemaa Pärimuse Seltsi veebileht
Eesti seltsid

Mittetulundusühingud
Saaremaa vald
August Kristal

August Kristal (10. august 1866 Kose kihelkond – 21. veebruar 1925 Tallinn) oli Eesti viiulimeister. Teda peetakse Eesti viiulimeistrite koolkonna rajajaks.

Kristal avas 1889. aastal oma kodutalus keelpillide töötoa (Kristali keelpillide töökoda). Aastal 1899 tõi ta selle Tallinna. Aastal 1914 töötas töökojas 10 inimest.

Isiklikku
Tema tütar oli viiuldaja ja keeleõpetaja Lydia Mahoni.

Viited

Välislingid
Geni.com
Haud Tallinna Vana-Kaarli kalmistul

Eesti pillimeistrid
Viiulimeistrid
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1866
Surnud 1925
Kristali keelpillide töökoda

Kristali keelpillide töökoda oli August Kristali 1889. aastal rajatud töötoast välja kasvanud keelpillide töökoda.

Kristal avas 1889. aastal oma kodutalus keelpillide töötoa. Aastal 1899 tõi ta selle Tallinna. 

Töökoda asub praegusel Sakala tänaval (hoone on lammutatud). Aastal 1914 töötas töökojas 10 inimest. Pärast Augusti surma 1925. aastal jätkas töökoda tegutsemist tema poja Harald Kristali juhtimisel.

Aastal 1947 oli töökoda renditud Tallinna Riiklikule Konservatooriumile. Praegu on töökoda korraldatud ümber Eesti Muusikaakadeemia pillitöökojaks.

Viited

Välislingid
"Pillimeistrite August ja Harald Kristali töökoda". Eesti Kunstimuuseumi fotokogu, EKM j 59041 FK 2779
Tallinna endised ettevõtted
Keelpillid
Johannes Mikkel

Johannes Mikkel (26. oktoober 1907 – 19. jaanuar 2006) oli Eesti kunstikollektsionäär.

Aastal 1994 annetas Mikkel oma kunstikogu Eesti Kunstimuuseumile ja selle baasil avati 1997. aastal Kadrioru lossis Mikkeli muuseum.

Tunnustused
2001 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited 

Eesti kunstikogujad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti kunst
Sündinud 1907
Surnud 2006
Emil Laansoo

Emil Laansoo (12. märts 1921 – 26. jaanuar 2004) oli eesti viiuldaja ja kitarrist.

Aastal 1954 asutas ta Eesti Raadio instrumentaalansambli (ka: Emil Laansoo ansambel).

Tunnustus
1965 – Eesti NSV teeneline kunstnik
2001 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk
2003 – Eesti Rahvuskultuuri Fondi elutöö tänuauhind

Isiklikku
Klassikaline filoloog Anne Lill on tema tütar, helilooja Märt-Matis Lill on tema tütrepoeg.

Viited

Kirjandus

 Siiri Tall. "Minu isa Emil Laansoo". Tallinn: Varrak, 2017. ISBN 9789985341766

Eesti kitarristid
Eesti viiuldajad
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 2004
Telluride

Telluride on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, San Migueli maakonna halduskeskus.

Elanike arv oli 2000. aasta rahvaloenduse järgi 2303. Aastal 2000 oli 2221.

Linn on tuntud suusakeskus ja suviste festivalide korralduspaik.

Välislingid 
 Telluride'i kodulehekülg

Colorado linnad
San Migueli maakond (Colorado)
Occhito järv

Occhito järv (itaalia keeles Lago di Occhito) on tehisjärv Kesk-Itaalias Puglia ja Molise maakondades, Foggia ja Campobasso provintsides. Occhito on Itaalia suurim tehisveekogu ja Euroopa suuruselt teine tehisveekogu.

Järve pindala on 13 km², valgla suurus 1012 km².

Järve kallastel asuvad järgmised asulad:
 Campobasso provintsis: Sant'Elia a Pianisi, Macchia Valfortore, Pietracatella, Gambatesa ja Tufara;
 Foggia provintsis: Carlantino, Celenza Valfortore ja San Marco la Catola.

Välislingid

Itaalia järved
Nõo Lasteaed Krõll

Nõo Lasteaed Krõll on Tartu maakonnas Nõo vallas tegutsev lasteaed.

Välislingid 

Nõo Lasteaed Krõlli kodulehekülg

Eesti lasteaiad
Nõo vald
Strobeli orkester

Strobeli orkester oli aastatel 1931–1939 tegutsenud Eesti ansambel, mille eesotsas oli laulja ja trummar Kurt Strobel.

Ansambel esines nt Tallinna öölokaalis "Dancing Palace Gloria", Vanemuise teatri restoranis, Estonia teatri Valges saalis.

Ansambli tegevus lakkas pärast seda, kui Kurt Strobel lahkus 1939. aastal Saksamaale.

Viited 

Eesti ansamblid
Eugenie Meyeri muusikakool

Eugenie Meyeri muusikakool oli aastatel 1898–1901 Tallinnas tegutsenud muusikakool, mille asutas pianist Eugenie Meyer. 

Koolis kestis õpe 3 aastat ja lõpetajad pidid olema saanud piisava ettevalmistuse, et pääseda õppima Peterburi konservatooriumi. 

Kooli lõpetas umbes 60 õpilast.

Viited 

Eesti muusikakoolid
Tallinna endised koolid
Kristjan Hirmo

Kristjan Hirmo (sündinud 13. jaanuaril 1976 Alaküla külanõukogus Põlva rajoonis) on eesti raadiosaatejuht ja DJ. 

1999. aastast töötab ta raadiojaamas Sky Plus, kus on eetris argipäeviti. Lisaks juhib ta nädalavahetusel eetris olevat tantsu- ja klubimuusikasaadet "Hirmo Faktor".

Välislingid 
 Raadio Sky Plus koduleht
 Facebook
 Twitter

Eesti DJd
Eesti saatejuhid
Sündinud 1976
Montrose'i maakond

Montrose'i maakond (Montrose County) on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 38°41' N, 108°327' W. 

Maakonna halduskeskus on Montrose. 

Maakonna pindala on 5808 km². Veepindala on 5 km².

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 41 276 . Aastal 2000 oli elanikke 33 432.

Naabermaakonnad
Mesa maakond (põhjas)
Delta maakond (kirdes)
Gunnisoni maakond (idas)
Ouray maakond (kagus)
San Migueli maakond (lõunas)
San Juani maakond (Utah) (läänes)

Rahvastik

Linnad ja alevid
Bedrock
Cimarron
Maher
Montrose
Naturita
Nucla
Olathe
Paradox
Redvale
Uravan

2000. aasta rahvaloenduse andmed
Montrose'i maakonnas oli 41 276 inimest, 16 484 leibkonda ja 11 461 perekonda.

Rahvastiku tihedus oli 7 in/km². 

Elamuühikuid (housing units) oli 18 250 (keskmine tihedus 3/km²). 

Rassiline koosseis oli järgmine: 
valgeid 86,70%
mustanahalisi 0,40%
põlisameeriklasi 1,10% 
aasialasi 0,60% 
Vaikse ookeani saarte rassist 0,10% 
teistest rassidest 8,70% 
kahest või enam rassist 2,40%

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 19,70%.  

16 484 leibkonna seas oli 
31,20% neid, kus oli alla 18-aastasi lapsi; 
56,10% koos elavaid abielupaare; 
9,10% neid, kus oli ilma abikaasata naine; 
30,50% neid, mis ei olnud perekonnad. 

25,80% kõigist leibkondadest koosnes üksikutest ja 
12,00% leibkondadest oli mõni üksi elav vähemalt 65-aastane inimene. 

Leibkonnas oli keskmiselt 2,47 inimest ja perekonnas keskmiselt 2,97 inimest.

Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
27,70% alla 18-aastasi; 
6,40% 18–24-aastasi; 
22,50% 25–44-aastasi; 
28,60% 45–64-aastasi; 
17,80% üle 65-aastasi. 

Ea mediaan oli 42 aastat. 

Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 96,00 meessoost inimest. Iga vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 94,00 meest.

Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 46 058 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 52 152 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 41 301 dollarit, naistel 31 659 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 22 413 dollarit.  

10,20% elanikkonnast ja 7,30% perekondadest elas allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 13,40% alla 18-aastasi ja 9,80% üle 65-aastasi.

Kaitsealad
Gunnisoni metsakaitseala
Manti-La Sali metsakaitseala 
Uncompahgre metsakaitseala 
Black Canyon of the Gunnison Wilderness
Gunnison Gorge Wilderness

Viited

Välislingid
Montrose'i maakonna koduleht (inglise keeles)

Colorado maakonnad
John Pori orkester

John Pori orkester oli aastatel 1931–1941 tegutsenud Eesti ansambel, mille asutaja ja juht oli John Pori. 

Orkestri solist oli tenor Friedrich Kaasik. 

Orkestri edukaim periood oli 1935–1938, kui iganädalaselt esineti nt Estonia teatri Valges saalis ja ülekanded jõudsid ka raadiosse. Sel perioodil anti välja ka heliplaate.

Viited 

Eesti ansamblid
Montrose

Montrose on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Montrose'i maakonna halduskeskus ja suurim linn. See asub Uncompahgre jõe orus.

Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 20 291. Aastal 2010 oli elanikke 19 132 ja 2000. aastal 12 344. 

Montrose sai linnaõigused 1. mail 1882. Samal aastal jõudis linna ka raudtee. Linn on saanud nime Sir Walter Scotti ajaloolise romaani "A Legend of Montrose'i" järgi.

Montrose'is on rohtlale iseloomulik kliima. Suved on kuumad ja kuivad, talved on üsna külmad, kuid siiski kuivad. Jaanuaris langeb keskmine madalaim õhutemperatuur –10 °C-ni ja juulis tõuseb keskmine kõrgeim õhutemperatuur +31 °C-ni. Sajab vähe, keskmiselt 237 mm aastas.

Montrose'is sündis stsenarist ja kahekordne Oscari võitja Dalton Trumbo.

Viited

Välislingid 

Montrose'i koduleht
 https://www.visitmontrose.com/

Colorado linnad
Montrose'i maakond
Delta (Colorado)

Delta on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Delta maakonna halduskeskus ja suurim linn.

Esimese kauplemiskoha ehitasid Delta kohale jutid. Fort Uncompahgre ehitati 1828.

Linn on nime saanud asukoha järgi, kuna ta asub deltas, kus Gunnisoni jõgi ja Uncompahgre'i jõgi ristuvad.

Välislingid 
Delta kodulehekülg

Colorado linnad
Delta maakond (Colorado)
Ieriķi

Ieriķi (eesti Ieriki, venepäraselt Ramotski) on küla (lielciems)  Lätis Drabeši vallas Cēsise piirkonnas Vidzemes. Aastail 2000–2021 kuulus küla Amata piirkonda.

Ieriķi asub valla edelaosas merepinnast 115 meetri kõrgusel Valga–Riia rongiliini ja maantee A2 ääres. Küla jääb valla keskusest Ausmasest 7 ja Riiast 72 kilomeetri kaugusele.

Ieriķi tekkis Ieriķi mõisa juurde (saksa keeles Ramotzky). Külas asub Ieriķi raudteejaam, mis kandis aastatel 1889–1919 nime Ramocki raudteejaam. Küla juurest algas Valga–Riia raudteeliinist hargnenud Ieriķi–Gulbene-Abrene raudtee Ramotskoje–Schwanenburgi raudteelõik, mis demonteeriti aastal 2009. Külla jäävad Ieriķu stacija ja Ieriķi bussipeatused.

Ieriķis on raamatukogu. 

Ieriķi põhjapoolne osa jääb Gauja rahvusparki. Külas asuv tamm kõrgusega 30 ja ümbermõõduga 4,2 m on looduskaitse all; kaitse all on ka Ieriķi mõisa allee ning Cecīļi mänd.

Aastal 2015 oli külas 461 elanikku, aastal 2019 oli elanikke 454.

Viited

Cēsise piirkonna külad
Viljandi JK Tuleviku naiskond

Viljandi JK Tulevik (Naised) on Viljandis tegutsev naiste jalgpalliklubi. Kodustaadion on Viljandi kustmuruväljak. 
President on Raiko Mutle ja peatreeneriks on  Sergei Vassiljev. Abitreeneriks on Dagmar Hekki. Aastal 2019 mängib JK Viljandi Tuleviku naiskond ühendnaiskonnana koostöös Suure-Jaani Unitediga naiste Meistriliigas. Aastal 2016 tuli ühendnaiskond naiste Teise liiga võtjaks, 16st mängust 13 võitu ning 42punkti edestades teise koha saavutanud FC Elva naiskonda.
Teise liiga parima naiskonnana teenis Tulevik ja Suure-Jaani United Ühendnaiskond õiguse tõusta järgmiseks aastaks esiliigasse.

Statistika ja loendid

Viljandi Tuleviku varasemad liigahooajad

Koosseis
2012. aastal ülesantud mängijad.

Märkimisväärsed endised mängijad
Marika Ilves (1994-98, 2003-04)
Hannaliis Jaadla (1998, 2002-04)
Aire Lepik (1994-97)
Marje Rannu (1994-98)

Vaata ka 
 Eesti jalgpalliklubide loend
 Viljandi JK Tulevik
 Viljandi JK Tulevik II
 FC Bestra

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

Viljandi JK Tulevik
Eesti naiste jalgpalliklubid
Harju-Jaani kirik

Harju-Jaani Ristija Johannese kirik on kirik Harju maakonnas Raasiku alevikus. Kirikut kasutab Harju-Jaani Ristija Johannese kogudus.

Ajalugu 
13. sajandil kuulus Harju-Jaani kogudus Jõelähtme kirikukihelkonda. Harju-Jaanis oli kirik juba keskajal, kuid tolleaegse kiriku kohta andmeid napib. Teada on, et algne kirikuhoone paiknes praegusest kirikust mõnisada meetrit läänepool ning lammutati uue kiriku valmides. Harju-Jaani kirikut (vanades ürikutes Saientacken) mainitakse esmakordselt 1322. aastal. Vanim teadaolev kirikuõpetaja on Äienrich Moller, kes suri 25. juunil 1400.

1860. aastal asuti ehitama uut kirikut. Ehitustööd vältasid ühtekokku neli aastat ning nende lõppemist tähistas 13. oktoobril 1863. aastal. pühitsemisteenistus. Praeguse kiriku arhitekt on Friedrich Wilhelm Alisch.

Harju-Jaani kiriku raamatukogu alusel loodi 1717. aasta mardipäeva pastor Heinrich Christoph Wrede õhutusel ka Raasikule kool, mille esimene õpetaja oli köster Bergmann.

Kirjeldus  
Arvatavasti oli Harju-Jaani keskaegne kivikirik Harjumaa kirikutele tüüpiliselt ühelööviline kolmevõlvikuline iseseisva kooriruumita ehitis. Selle lõunafassaadi ette oli ehitatud eeskoda, põhjaküljele käärkamber ning vastu lääneseina toetus neljatahuline torn. Praegusajal on vana kivikiriku asukoht tähistatud.

Hoone ehitusliku põhiosa moodustab ristkülikukujuline saal, millele läänes liitub eendehitis koos neljatahulise tornimassiiviga ning idas käärkamber. Torni katab telkkiiver. Kiriku väliskujundus on eklektiline, põhilised on neoromaani elemendid ja motiivistik. Ümarkaarseid aknaavasid markeerivad soklini ulatuvad petikulaadsed seinapinnad. Seinte ülaosa ilmestavad ehisliistud ja dekoratiivkarniisid. Interjööri keskseks elemendiks on kõrgendatud keskosaga puulagi, mida täiendati 1872. aastal kuue paari neljatahuliste sammastega. See muutis pikihoone kolmelööviliseks.

Praegune kirik on seest valge, kummalgi pool seitse suurt akent. Kirik on 12,6 meetrit lai ja 28,8 meetrit pikk. Torn on 43,5 meetrit kõrge. Torni otsas on kullatud rist. Kirik mahutab umbes 1200–1300 inimest. Kiriku kantsel seisab otse altari üle keskkoha seina küljes. Kivist, laudisega kaetud altar pärineb vanast kirikust (13–14. sajand), selle kõrval on detailid vanast kantslist – keerdsammas ja apostli kuju. Aknaid kaunistavad vitraažid, sambaid ehivad apostlite vapid, seintel on Jeesuse elu ja ristteed kujutav graafika, orelil ja mujal kirikus on piiblisalmid ja maalingud. Kiriku sissepääsu kohal on talle kujutisega vapp, kirikuaias on Vabadussõjas langenute mälestusmärk. Kiriku ja uue kalmistu vahel on mälestusrist kõigile nimetud haudades puhkajaile. Kiriku lagi oli puust tehtud võlv, kuid see ei pidanud vastu ja varisemisohu tõttu toestati kuue paari sammastega 1872. aastal. Praeguses tornis olevad kaks suuremat kella on aastast 1899, kuid kolmas kell on vanem (arvatavasti 17. sajandist). Vanast kirikust üle toodud oreli oli ehitanud Ernst Kesler Tartus 1854. aastal.

Viited 

Harju maakonna kirikud
Harju-Jaani kihelkond
Raasiku vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Harju maakonna kultuurimälestised
Paistu kirik

Paistu Maarja kirik (ka Paistu Püha Neitsi Maarja kirik) on kihelkonnakirik Viljandimaal Viljandi vallas Paistu külas.

Kirikut on ajalooallikates esimest korda mainitud 1329, kui seda rüüstasid leedulased. Arvatakse, et see kivikirik ehitati 13. sajandi lõpul. Kirik sai 17. sajandi alguses mitmes sõjas kannatada. 

Aastal 1817 (pärast kiriku põlemist) ehitati kiriku põhjaküljele kirikust eraldi olev puust kellatorn. Aastatel 1862–1866 ehitati kiriku lääneotsa uusgooti stiilis torn, samal perioodil sai uusgooti stiilis välimuse ka kiriku sisustus. 2005. aasta jaanuaris sai kiriku katus tormituules tõsiselt kannatada, sama aasta sügisel valmis uus plekk-katus.

Kirikut kasutab Paistu Maarja kogudus.

Viited

Välislingid

Paistu kihelkond
Viljandi vald
Viljandi maakonna kirikud
Viljandi maakonna kultuurimälestised
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Atheos

Atheos oli üliõpilaste ateismiklubi, mis tegutses 1966–1988 TPI õppejõu Kuulo Vimmsaare juhendamisel. Atheos oli TPI vanim huviklubi. Koos käidi kokku üle 150 korra. 1971. aastal oli klubil 251 liiget .

Allikad

http://www.epl.ee/news/arvamus/kirikukohustus.d?id=50766845

Kirjandus

Vimmsaare, K. TPI ateismiklubi “Atheos”. Nõukogude Õpetaja, 1. mai 1968
Asi, U. TPI ateismiklubi “Athos” [sic!]. Edasi, 2. august 1968 
Vimmsaare, K. TPI ateismiring ja “Atheos”. Tallinna Polütehnik, 19. detsember 1969
Ateismist tänapäeval [Lühiartiklid, lehekülje koostas TPI ateismiklubi "Atheos"]. Edasi, 4. september 1970 
"Atheose" õhtud 1970 [TPI ateismiklubist]. Tallinna Polütehnik, 11. detsember 1970 
Vimmsaare, K. "Atheos" - TPI ateismiklubi. Noorte Hääl, 3. märts 1971
"Atheos" 5-aastane [TPI ateismiklubi]. Tallinna Polütehnik, 5. märts 1971
Vimmsaare, K. TPI ateismiklubi “Athos” 20. Tallinna Polütehnik, 21. märts 1986
Vimmsaare, K. “Atheose” paradoks [TPI ateismiklubi tegevusest]. Noorte Hääl, 17. mai 1986

Filosoofia
Peetri kirik (täpsustus)

Peetri nime kandvaid kirikuid on Eestis ja välismaal mitmeid.

Eestis
Järva-Peetri Püha Peetruse kirik (ka: Peetri kirik)
Narva Peetri kirik (hävis sõjas)
Tartu Peetri kirik

Välismaal
Rooma Peetri kirik Vatikanis
Riia Peetri kirik Lätis
Toronto Peetri kirik Kanadas
Lucia legendi meistri Maarja altar

Lucia legendi meistri Maarja altar (ka: Maarja altar, nn Mustpeade tiibaltar) on 15. sajandist, ilmselt Belgias Brugges maalitud triptühhon.

Ajaloost 
Maarja altar on hiliskeskaegne altariretaabel, mis on valmistatud arvatavasti 15. sajandi lõpul (enne 1493). Altari arvatav autor on anonüümne Püha Lucia legendi meister, kellelt telliti altar Tallinna dominiiklaste kloostrikiriku tarbeks, transpordikulud tasusid Mustpeade vennaskond ja Suurgild. Keskajal asus see altar tõenäoliselt dominiiklaste Katariina kirikus, praegu on see Niguliste kirikus.

Kirjeldus 
Kahe tiivapaariga tiibaltar on pühendatud neitsi Maarjale, keda on kujutatud teose kõigis kolmes positsioonis. Suletud tiibadel esineb grisaille-tehnikas Maarja kuulutuse stseen – vasakul tiival peaingel Gaabriel ja paremal neitsi Maarja. Teises positsioonis on maalitahvlitel kujutatud paljastatud rinnaga neitsi Maarjat ühes palvetavate donaatoritega; rinnahaavale osutav Kristus koos kahe ingliga: troonil istuv Jumal-Isa ning Ristija Johannes koos donaatoritega. Avatud positsioonis asub kesktahvlil baldahhiini all troonimas neitsi Maarja Kristuslapsega, tema kõrval seisavad Püha Jüri ja Püha Viktor. Vasakul tiival näeb Assisi Püha Franciscust ning paremal Nivellesi püha Gertrudi.

Viited

Välislingid

Eesti kunst
Eesti altarid
Niguliste kirik
Tallinna kultuurimälestised
Neitsi Maarja
Bruno Lukk

Bruno Lukk (kuni 1936 Luck; 30. juuni 1909 Tšussovoi, Permi kubermang – 31. mai 1991 Tallinn) oli Eesti pianist ja muusikaõpetaja.

Aastatel 1942–1944 osales ta Riiklike Kunstiansamblite töös. Sellest ajast algas ka tema ja Anna Klasi klaveriduo periood.

Tunnustus
1942 – Eesti NSV teeneline kunstnik
1947 – Nõukogude Eesti preemia
1977 – Eesti NSV rahvakunstnik

Viited

Eesti pianistid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professorid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti NSV rahvakunstnikud
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1991
Julian Reus

Julian Reus (sündinud 29. aprillil 1988 Hanaus) on Saksamaa kergejõustiklane (sprinter).

Reus võitis Euroopa meistrivõistlustel 4×100 m teatejooksus 2012. ja 2014. aastal hõbemedali ja 2016. aastal pronksmedali.

Isiklikud rekordid

Välitingimustes

Sisetingimustes

Isiklikku 

Julian Reus on 176 cm pikk ja kaalub 75 kg.

Välislingid 

 

Saksamaa jooksjad
Sündinud 1988
Kelsey Nakanelua

Kelsey Nakanelua (sündinud 17. mail 1967) on Ameerika Samoa kergejõustiklane.

Kelsey Nakanelua osales 2000. aasta suveolümpiamängudel 100 m jooksus, kus ta jäi ajaga 10,93 oma jooksu viimaseks ja järgmisse vooru ei pääsenud. Ta osales ka 2004. aasta suveolümpiamängudel, kus ta jäi 100 meetri jooksus ajaga 11.23 üldkokkuvõttes 75-ndaks ning 2. vooru ei pääsenud.

Isiklikud rekordid

Isiklikku 

Kelsey Nakanelua on 178 cm pikk ja kaalub 79 kg.

Viited

Ameerika Samoa inimesed
Sündinud 1967
Jooksjad
Grand Junction

Grand Junction on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Mesa maakonna halduskeskus ja suurim linn.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 58 566. Aastal 2000 oli 41 986.

Välislingid 
Grand Junctioni kodulehekülg

Colorado linnad
Mesa maakond