joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Külli Urb

Külli Urb (sündinud 9. detsembril 1950) on kultuurikorraldaja, õpetaja ja Tallinna Puuetega Inimeste Koja juht. Tegelenud erivajadustega inimeste ja omastehooldajate huvikaitsega.

Olnud Tallinna volikogu (VIII koosseisus 2013–2017, IX koosseisus 2021) ja sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige, lisaks aastaid Nõmme Linnaosakogu liige, juhtinud ka Nõmme linnaosakogu sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni.

Nõmme Vabakooli Seltsi üks asutajatest 1989, sama selts asutas Tallinna Erakooli  kool avati 1. septembril 1990, kus töötas klassõpetajana seitse aastat.

Aastatel 1973–1978 õppis eripedagoogikat.

Ta on kirjutanud 2019 valimiste ajal: "Kuna oleme väike maa, on Eestil suur võimalus muutuda inimkeskseks riigiks, selliseks inimese ja looduse mõõtu riigiks, riigiks, kus igaüks loeb. Tuleb üles leida julgus, et muutuda. Minu arvates ongi nende valimiste põhiküsimusteks demokraatia arendamine, kodanikujulguse esiletõus, kindlasti ka nõrgemate kaitse."

Ta on 3. maist 1998 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige. Kuulub erakonna volikogusse (erakonna kõrgeim organ üldkogude vahelisel ajal) ja juhib Nõmme osakonda.

Huvid 
Lugemine, aiandus, fotograafia, muusika.

Isiklikku 
Tal on kaks poega ja üks tütar. Poeg Aron Urb on fotograaf, Maarja Urb kujundaja ja fotograaf. Poeg Andreas on sügava puudega.

Viited

Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Sündinud 1950
Kose Huvikool

Kose Huvikool on haridusasutus Kose alevikus. Koolil on muusika, kunsti, spordi ja tehnika osakond.

Huvikooli põhimäärus kinnitati 2019. aastal ning õppeasutus alustas tegevust 2020. aasta 1. septembril.

Kose Huvikooli alla liideti Kose Kunstikool, Kose Muusikakool ja Kose Spordikool, mis on nüüd vastavalt Kose Huvikooli kunstiosakond, muusikaosakond ja spordiosakond. Tehnikaosakonnas saab õppida mh robootikat, mida varem õpetati Kose Kunstikoolis.

Huvikooli direktor on Kai Rei-Pikajago.

Viited

Välislingid 
 Koduleht
 Huvikooli Facebooki lehekülg

Kose
Harju maakonna koolid
Huviharidus
Jānis Maizītis

Jānis Maizītis (18. juuli 1961 Cēsis – 11. november 2021) oli Läti jurist. Ta oli aastatel 2000–2010 Läti peaprokurör. Aastatel 2013–2021 oli ta Konstitutsioonikaitse Büroo direktor.

Ta sündis aastal 1961 Cēsises. Ta lõpetas aastal 1984 Läti Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Ta oli aastatel 2000–2010 Läti peaprokurör. Aastatel 2010–2011 oli ta Läti justiitsministri nõunik. Aastatel 2011–2013 oli ta Läti presidendi Andris Bērziņši nõunik riikliku julgeoleku alal ja riikliku julgeolekunõukogu sekretär.

Aastatel 2013–2021 oli ta Konstitutsioonikaitse Büroo direktor.

Isiklikku 
Ta on olnud abielus Läti Rahvusooperi direktori Gundega Maizītega (abielu lahutati 2016. aastal). Lisaks oma emakeelele läti keelele rääkis ta ka vene, saksa ja inglise keelt. Vabal ajal tegeles ta ujumise, suusatamise ja õlletopside kogumisega. Ta elas Cēsise lähedal.

Läti juristid
Läti Ülikooli vilistlased
Sündinud 1961
Surnud 2021
Antônia da Santa Cruz

Antônia da Santa Cruz (sündinud 10. juunil 1906 Bahias) on Brasiilia ülipikaealine.

Tal on 11 last, 68 lapselast ja 110 lapselapselast.

Viited

Ülipikaealised
Brasiilia inimesed
Sündinud 1906
Toni Rajala

Toni Rajala (sündinud 29. märtsil 1991 Parkanos) on Soome jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis EHC Biel ründajana paremäärel.

Ta alustas jäähoki mängimist Soome klubis Tampere Ilves, debüteerides Soome kõrgliigas hooajal 2008–09.

2009. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i draftis 101. valikuna. Põhja-Ameerikas on Rajala mänginud hooajal 2009–10 Western Hockey League'i klubis Brandon Wheat Kings ning hooajal 2012–13 ECHL-i klubis Stockton Thunder ja American Hockey League'i klubis Oklahoma City Barons. Wheat Kingsis mängides pälvis ta Memorial Cup'i kõige spordimehelikumale mängijale antava George Parsons Trophy.

Hooajal 2013–14 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis HV71, hooaja 2014–15 esimeses pooles KHL-i klubis HK Jugra ning hooaja teises pooles Rootsi klubis Färjestad BK. Hooajal 2015–16 mängis ta Rootsi kõrgliigas Luleå HF-i ridades.

Alates hooajast 2016–17	on Rajala mänginu Bielis.

2009. aastal võitis Rajala Soome kuni 18-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Ta oli turniiril resultatiivseim mängija (10+9). 2019. aastal tuli ta Soome jäähokikoondisega maailmameistriks.

Välislingid 
 Toni Rajala hockeydb.com lehel

Soome jäähokimängijad
Sündinud 1991
Capri maastik (Konrad Mägi)

"Capri maastik" on Konrad Mägi maal aastatest 1922–1923.

Taust
1920. aastate alguses võttis Mägi ette pikema reisi Euroopas, plaanides reisida läbi Berliini Itaaliasse. Ta viibis välismaal 1921. aasta oktoobrist 1922. aasta sügiseni. Capri saarele jõudis ta 1922. aasta märtsi alguses ja jäi sinna umbes kuuks ajaks. Capril valmis Konrad Mägil kümmekond maali. Tema looming oli võtnud suuna maastikumaali suunas juba enne välisreisi ja Itaalia-teemaliste maalidega saabus tema loomingusse uus ajajärk. Itaalias maalitud või hiljem ateljees muljete põhjal valminud maalides on näha rahunemist ja maalilisemate väljendusvahendite kasutuselevõttu (sõjad, revolutsioonid ja raskused kunstikooli Pallas asutamisel olid toonud tema loomingusse ärevaid ning pingelisi meeleolusid).

Müügid oksjonitel
2004. aasta aprillis toimunud oksjonil maksti maali eest miljon krooni (63 911 eurot) ja 25. septembril 2007 Haus Galeriis toimunud oksjonil müüdi teos 2 miljoni krooni eest (127 823 eurot), mis oli sel hetkel uus Eesti rekord. Kõige kallimalt müüdud Eesti maalide edetabelis hoiab "Capri maastik" neljandat kohta.

Viited

Eesti maalid
Joosep Kaasik

Joosep Kaasik (sündinud 14. aprillil 1973) on eesti politseiametnik, alates 1. aprillist 2021 PPA Põhja prefektuuri prefekt.

Haridus

1992-1993 Paikuse Politseikool (vanemametniku kvalifikatsioon)
1997-2001 Eesti Riigikaitse Akadeemia / Sisekaitseakadeemia Politseikolledž (kaugõpe) politsei eriala
2002-2005 Sisekaitseakadeemia / Tallinna Tehnikaülikool magistriõpe (haldusjuhtimine), omandatud magistrikraad (MPA)
2017 omandas magistrikraadi CEPOLi õppeprogrammis 
2019 lõpetas Tallinna Tehnikaülikoolis digimuutuste magistriõppe cum laude.

Teenistuskäik

alates 1. aprillist 2021 Põhja politseiprefektuuri prefekt 
2010-2021 Politsei- ja Piirivalveameti korrakaitsepolitseiosakond, arendusbüroo koordinatsioonitalituse juht
2008-2010 Euroopa Liidu politseimissioon Bosnias ja Hertsegoviinas, Tuzla Regiooni nõunike meeskonna asejuht ja juht
2004-2008 Lääne Politseiprefektuur, korrakaitseosakonna politseidirektor 
Veebruar - detsember 2003 Tallinna Politseiprefektuur, Lõuna politseiosakonna ülemkomissar
2001-2003 Tallinna Politseiprefektuur, Põhja politseiosakonna korrakaitsetalituse komissar
1991-2001 Pärnu Politseiprefektuur: ametikohad nooreminspektorist kuni politseivaneminspektorini (liikluspolitsei, välipolitsei, korrapidamistalitus)

Eesti politseinikud
Sündinud 1973
Gabriel Mercado

Gabriel Iván Mercado (sündinud 18. märtsil 1987 Puerto Madrynis) on Argentina jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Internacional. Ta mängib põhiliselt paremkaitsja positsioonil, kuid võib mängida ka keskkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Racing Club, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2006. aastal. Aastatel 2010–2012 mängis ta Argentina kõrgliiga klubis Estudiantes ja 2012–2016 River Plate'is. Argentina meistriks tuli ta nii Estudiantese (2010) kui ka River Plate'iga (2014). Lisaks võiti ta River Plate'iga muuhulgas Copa Libertadorese, Copa Sudamericana ja Recopa Sudamericana.

Aastatel 2016–2019 mängis ta Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla ja 2019–2021 Katari kõrgliiga klubis Al-Rayyan. 2021. aasta juulis sõlmis ta pooleteise aasta pikkuse lepingu Internacionaliga.

2007. aastal tuli Mercado Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Argentina jalgpallikoondises debüteeris ta 10. veebruaril 2010 mängus Jamaica vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 24. märtsil 2016 MM-i valikmängus Tšiili vastu. 2018. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis 30. juunil lõi ta värava Prantsusmaa vastu.

Saavutused 
Estudiantes
Argentina Primera División: 2010 Apertura
River Plate
Argentina Primera División: Torneo Final 2014
Copa Campeonato: 2013–14
Copa Sudamericana: 2014
Recopa Sudamericana: 2015
Copa Libertadores: 2015
Copa Suruga Bank: 2015
Copa Argentina: 2016

Viited

Välislingid 

Argentina jalgpallurid
Club Atlético River Plate'i jalgpallurid
Sevilla FC mängijad
Sport Club Internacionali mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1987
Dominik Szoboszlai

Dominik Szoboszlai (sündinud 25. oktoobril 2000 Székesfehérváris) on Ungari jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig ja Ungari jalgpallikoondises.

Szoboszlai kuulus noorena Ungari klubide noorteakadeemiatesse. Hooajal 2017–18 debüteeris ta Austria esiliigas Salzburgi Red Bulli noorteklubis FC Liefering, millega oli liitunud juba aasta varem. Hooajal 2017–18	jäi tema arvele Ungari kõrgliigas kümme väravat. Salzburgi Red Bulli meeskonnas debüteeris ta 2018. aasta mais ja lõi esimese liigavärava 2019. aasta märtsis mängus Innsbrucki Wackeri vastu. Hooajal 2019–20 lõi Szoboszlai Ungari kõrgliigas üheksa väravat ja andis 14 väravasöötu ning valiti liiga hooaja parimaks mängijaks.

2020. aasta detsembris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu RB Leipzigiga. Üleminekusumma oli 20 miljonit eurot, mis tegi Szoboszlaist Ungari läbi aegade kallima jalgpalluri. Vigastuse tõttu ei saanud ta hooaja 2020–21 teises pooles mängida. Leipzigi meeskonnas debüteeris ta 7. augustil 2021 Saksamaa karikavõistluste kohtumises SV Sandhauseni vastu, kus ta sekkus mängu 78. minutil ja lõi kolm minutit hiljem värava. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta 15. augustil mängus Mainzi vastu ja lõi kaks esimest väravat 20. augustil mängus VfB Stuttgarti vastu.

Ungari jalgpallikoondises debüteeris Szoboszlai 21. märtsil 2019 EM-i valikmängus Slovakkia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 9. septembril, kui kohtuti taas Slovakkiaga.

Szoboszlai valiti Ungari aasta meessportlaseks 2020.

Viited

Saavutused 
Red Bull Salzburg
Austria Bundesliga: 2018–19, 2019–20, 2020–21
Austria karikas: 2018–19, 2019–20, 2020–21

Ungari jalgpallurid
Salzburgi Red Bulli mängijad
RB Leipzigi mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 2000
Juri Borissov (näitleja)

Juri Aleksandrovitš Borissov (vene keeles Юрий Александрович Борисов; sündinud 8. detsembril 1992 Reutovis) on vene näitleja.

Ta lõpetas aastal 2013 Mihhail Štšepkini nimelise Kõrgema Teatrikooli.

Ta mängis filmis Kupee nr 6 meespeaosa.

Isiklikku 
Ta on abielus ja on kahe tütre isa.

Venemaa näitlejad
Sündinud 1992
Aleksander Veiler

Aleksander Veiler (16. märts 1887 Triigi vald, Harjumaa – 17. oktoober 1950 Toronto, Kanada) oli Eesti ajakirjanik, trükitööstur ja poliitik.

Lõpetas 1902 Tallinna linnakooli. Töötas metallitöölisena.

Kuukirja Töö toimetaja (1907), Tallinna Teataja asutaja ja toimetaja (1909–1914), Päevalehe toimetaja (1914–1917).

Autonoomse Eestimaa kubermangu Järva maakonna miilitsa esimees ja Eestimaa kubermangukomissari Järva maakonna maakonna komissar (1917). Saksa okupatsiooni ajal Järvamaal Päästekomitee usaldusmees, 1918 Järvamaa kaitsepataljoni (hilisema 7. jalaväerügemendi) organiseerija. Osales Vabadussõjas 1918–1919.

Vaba Maa asutaja ja peatoimetaja (1918–1919). Trükitööstuse o/ü "Vaba Maa" asutaja (1919) ning selle ja kirjastusühisuse "Vaba Maa" ärijuht 1919–1940. Nädalalehe Esmaspäev (1922) ja ajakirja Ronk (1923) asutaja. Kanadas Meie Elu asutaja ja toimetaja (1948–1950).

Kaubandus-Tööstuskoja nõukogu liige, Eesti Trükitöösturite Ühingu juhatuse liige (al 1922) ja esimees (1933–1940), Eesti Raamatukauplejate Ühingu juhatuse liige (al 1926) ja esimees (1938–1940). Kirjastusühingu Rahvaülikool esimees, kirjastusühingu Bibliofiil (Vesti Dnja väljaandja) omanik.

Tallinna Meestelaulu Seltsi abiesimees. Sihtasutuse Eesti Raamatufond nõukogu liige, Raamatuaasta ja raamatunädalate peakomiteede liige.

Ajutises Maanõukogus Paide esindaja. Asutava Kogu, Riigikogu I ja III koosseisu liige (Eesti Tööerakond). Rahvuskogu teise koja liige Kaubandus-Tööstuskoja esindajana. Harju Maavolikogu liige (1926–1929).

Kotkaristi V klassi teenetemärk (1929), Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste (1929).

Põgenes septembris 1944. aastal Soome kaudu Rootsi ja 1948. aastal Kanadasse.

Isiklikku 
Isa Tanel Veiler oli aednik, hiljem kaupmees ja taluomanik. Ema Marie Jürgens. Õde Johanna Päts oli abielus Voldemar Pätsiga ja õde Marta Taska oli abielus Eduard Taskaga.

Abikaasa (1909) Stella Veiler (sünd Saksen) (1887–1983). Poeg Rein, tütred Lea (Silverton) ja Asta (Pakasaar; Martinson).

Kirjandus: 

 A. Veiler 50-aastane. – Maa Hääl nr 30, 15.03.1937
 EBLT
 Eesti biograafiline andmebaas ISIK

Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmed
Asutava Kogu liikmed
I Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
Eesti Tööerakonna poliitikud
Rahvuskogu liikmed
Sündinud 1887
Surnud 1950
Moravské Budějovice

Moravské Budějovice (kuni 1869. aastani Budějovice, saksa keeles Mährisch Budwitz) on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Třebíči ringkonnas. Moravské Budějovice asub Třebíčist umbes 19 km lõunas ja Jihlavas ligikaudu 42 km lõunakagus.

Moravské Budějovice asub merepinnast 465 meetri kõrgusel.

Moravské Budějovice vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.

Moravské Budějovices on sündinud tšehhi päritolu Austria helilooja Ralph Benatzky (1884–1957).

Viited 

Tšehhi linnad
Vysočina maakond
Hugo Vaher

Hugo Vaher (kodanikunimega Urmas Jaagusoo; sündinud 13. mail 1974) on eesti kirjanik. Tema debüütromaan "Punk ei ole surnud" ilmus 2012. aastal.

Ta on alates 2021. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.

Elulugu 
Hugo Vaher sündis 13. mail 1974. aastal Tallinnas ja on üles kasvanud Mustamäel. Aastatel 1981–1992 õppis ta Tallinna 7. keskkoolis (praegune Tallinna Inglise Kolledž). Lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna.

1992. aasta sügisel siirdus elama Saksamaale, kust naasis 1994. aasta suvel. Elas seejärel Valgamaal Otepää vallas kuni 2009. aastani, mil siirdus elama Tartusse Tähtverre.

Looming 
2012  „Punk ei ole surnud“ (Tänapäev)

2013  „Skvotterid“ (Tänapäev)

2014  „Vallakirjutaja käsiraamat ehk Määrdemeistri mälestused“ (Varrak)

2014  „Ümera Mehed Roosa Villast“ (Tänapäev)

2015  „Ajutine elu“ (Tänapäev)

2016  „Jõesaare poisid“ (Tänapäev)

2017  „Sügise kuldne kooma“ (Tänapäev)

2017  „Vääna jäljekütid. Salapärase soki juhtum“ (Tänapäev)

2019  „Vääna jäljekütid. Maa ja taeva vahel“ (Tänapäev)

2020  „Vääna jäljekütid. Vana laagri saladus“ (Tänapäev)

2020  „Inspektor Telinski, kummisuti ja kõik ülejäänud“ (Koolibri)

Tunnustus 
 2012   Noorteromaani võistlus, äramärgitud töö („Skvotterid“)
 2014   Kirjastus Tänapäev romaanivõistlus, äramärgitud töö („Ajutine elu“)
 2014   Lastejutuvõistlus „Minu esimene raamat“, äramärgitud töö („Ümera Mehed Roosa Villast“)
 2016   Kirjastus Tänapäev romaanivõistlus, äramärgitud töö („Sügise kuldne kooma“)
 2017   Lastejutuvõistlus „Minu esimene raamat“, 3. koht („Vääna jäljekütid. Salapärase soki juhtum“)

Isiklikku 
Hugo Vaher on abielus Ele Jaagusooga, kellega tal on kaks tütart – Liisa ja Triinu.

Hugo Vaheri vanavanaema tädipoeg oli Oskar Luts. Albert Vennola oli Hugo Vaheri vanavanaonu.

Tõlked 
Hugo Vaher on tõlkinud ka aime- ja ilukirjandust. Tõlked leiab ESTER kataloogist.

Muusikaline tegevus 
Mängis aastatel 1988–1989 punkansamblis A.V.A. kitarri. 1989. aastal võttis A.V.A. uueks nimeks The Chance ja oli Eesti üks esimesi indie-muusikat viljelevaid bände. 

A.V.A.’st ja The Chance’ist on põhjalikumat materjali avaldatud blogis. Hugo Vaher oli aastatel 1988–1992 üsna viljakas laulukirjutaja (ligemale 100 lugu).

Pärast ansambli The Chance lõplikku lagunemist 90. aastate lõpul jätkas Hugo üksikartistina, kasutades alates 2000. aastast nime Ray Astero.

Viited

Välislingid 
 https://kultuur.err.ee/632618/arvustus-tanane-kaotaja-on-homne-voitja; 
 https://uudised.tv3.ee/raamat/arvustused/uudis/2017/11/24/vaana-jaljekutid-salaparase-soki-juhtum-toeliselt-ponev-ja-kaasahaarav-lugemine;
  https://arhiiv.err.ee/vaata/uus-raamat-hugo-vaher-quot-punk-ei-ole-surnud-quot;
 https://epl.delfi.ee/artikkel/67028826/no-future-no-fun; 
 https://epl.delfi.ee/artikkel/72956483/tahelepanek-bomz-i-elu-argipaevast; 
 https://epl.delfi.ee/artikkel/64484150/jalle-punk-raisk; 
 https://kultuur.postimees.ee/854394/uhe-punkari-paevaraamat; 
 https://sakala.postimees.ee/840724/romaan-teismelistest-25-aastat-hiljem.

Eesti muusikud
Eesti kirjanikud
Louis XVI stiil

Louis XVI stiil, ka Louis Seize, on varaklassitsistlik sisekujundus- ja tarbekunstistiil, mis valitses aastail 1774–1792, Louis XVI valitsusajal.

Stiili iseloomustab vormide sümmeetria, antiikunsti mõjutused, klassitsistlik ornament ja külmad värvid.

Näiteid Eestist 
Eestis on Louis XVI stiilis olnud kujundatud Põltsamaa lossi medaljonituba, tänaseni on säilinud Tartus Katariina maja teise korruse saal, Roosna-Alliku mõisa saal, Saue mõisa teise korruse ruumid. Viimase kahe kujundust on peetud ka zopfstiiliks.

Pildid

Vaata ka 
 Adamstiil
 Zopfstiil

Viited 

Sisekujundusstiilid
Tarbekunstistiilid
Klassitsism
Khaby Lame

Khabane Lame (Senegal; 9. märts 2000) on Senegali - Itaalia TikToki Interneti-kuulsus . Ta sai tuntuks oma lühikeste komöödiate poolest, kus sardoonilised inimesed tegid ilma põhjuseta lihtsaid ülesandeid keerulisemaks. See on teine enim jälgitav TikToki konto alates 2021. aasta novembrist.

Varajane elu ja karjäär 
Lame sündis Senegalis 9. märtsil 2000. aastal. Tema pere kolis Itaaliasse Chivassos asuvasse avalikku elamukompleksi, kui Lame oli üheaastane. Tal on kolm venda. Lame töötas Torino lähedal asuvas tehases CNC-pinkide operaatorina, enne kui vallandati märtsis 2020.

Lame hakkas TikToki postitama 2020. aasta märtsis COVID-19 karantiini ajal. 2020. aasta detsembri ajakirja DluiRepubblica modell. 26. aprillil 2021 edestas ta Gianluca Vacchi kui enim jälgitud Itaalia TikToker. Lame'il on TikTokis praegu üle 119 miljoni jälgija. Tal on ka Instagramis enam kui 55,8 miljonit jälgijat pärast Chiara Ferragni kui platvormi enim jälgitud itaallast. See on maailmas jälgituim TikToker ja Itaalia enim jälgitav TikToker.

2021. aasta aprillis edestas ta Itaalia enim jälgitava TikTokerina Gianluca Vacchi ja 2021. aasta juulis Addison Rae'st, tõustes enim jälgitavaks TikTokeriks. 2021. aasta augustis esines Lame kaasstaarina Juventus FC teates uue mängija Manuel Locatelli kohta.

Avalik pilt 
Taylor Lorenz ja Jason Horowitz ajalehest The New York Times omistasid Lame'i edu tema "iga mehe nördinud universaalsele kvaliteedile" ja kirjeldasid, et tema kuulsus erineb enamikust TikToki staaridest selle poolest, et ta oli "täiesti orgaaniline". Loojate ökonoomikale keskendunud uudiskirja The Publish Press asutaja Samir Chaudry väitis, et Lame'i atraktiivsus tulenes sellest, et ta esindas "autentsust tootmise ees" ja "ei pingutanud liiga palju". USA turundusagentuuri Thirty6Five asutaja Christina Ferraz märkis: "Tema ärritust on võimalik tuvastada ja tunded on universaalsed." Lame on oma kuulsuse tõusu seostanud oma humoorika näoilme ja vaikimisega, mida ta kirjeldas järgmiselt: "2021. aasta oktoobri seisuga on TikTokis 17 enim meeldinud videost kuus tema.

Tema inspiratsiooniallikateks on Will Smith, Eddie Murphy ja Checco Zalone.

Isiklik elu 
Lame teatas oma kihlusest Zaira Nucciga 2020. aasta oktoobris. 2021. aasta seisuga elab Lame koos oma agendiga Milanos. Kuigi ta elab Itaalias lapsest saati, ei ole tal siiani Itaalia passi ega kodakondsust, vaid ainult Senegali pass. Ta ütles: "Ma ausalt öeldes ei vaja rolli, et määratleda end itaallasena." Tema hinnanguline netoväärtus on 1,3–2,7 miljonit dollarit.

Viited 

Internetikuulsused
Sündinud 2000
Marko Putinčanin

Marko Putinčanin (sündinud 16. detsembril 1987 Belgradis) on Serbia jalgpallur, kes mängib poolkaitsja või paremkaitsjanja Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.

Klubikarjääri jooksul on ta muuhulgas mänginud Serbia kõrgliiga klubis Donji Srem, Surdulica Radnik, Voždovac ja Vojvodina, Albaania kõrgliiga klubis Tirana Dinamo, Kasahstani kõrgliiga klubis FC Zhetysu, Sloveenia kõrgliiga klubis Ljubljana Olimpija ning Usbekistani kõrgliiga klubis Namagani Navbahor. Hooajal 2009–10 tuli ta Tirana Dinamoga Albaania meistriks ja võitis 2019. aastal Ljubljana Olimpija Sloveenia karika.

2021. aasta juunis liitus ta Levadiaga, sõlmides klubiga lepingu kuni 2022. aasta lõpuni.

Viited 

Serbia jalgpallurid
Tallinna FCI Levadia jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Sündinud 1987
Thierry Lentz

Thierry Lentz (sündinud 8. juulil 1959 Metzis) on prantsuse jurist ja ajaloolane. 

Ta on Napoleoni-uurija, Académie nationale de Metzi korrespondentliige.

Tema peamised uurimisvaldkonnad on Konsulaadi valitsemisperioodi ja Prantsuse esimese keisririigi ajalugu.

Elukäik
Lentz lõpetas 1982. aastal Metzi Ülikooli magistrikraadiga avaliku õiguse alal. 1983. aastal sai Université Nancy-II-st magistrikraadi ka politoloogias (magistritöö käsitles bonapartismi).

Lentz töötas ülikooliõppejõuna avaliku õiguse alal. 2000. aastal sai Napoleoni Fondi direktoriks ja 2008. aastal teadusajakirja Napoleonica peatoimetajaks.

Alates 2012. aastast töötab Lentz La Roche-sur-Yonis asuvas kõrgkoolis Institut catholique de Vendée ajaloo õppejõuna. 2014. aastal loodi seal Napoleoni-uurimise kateeder. 2021. aastal sai Lentz dotsendiks.

Teoseid
Napoléon diplomate. CNRS Éditions, Paris 2012, ISBN 9782271074423.
Napoléon, une ambition française. Idées reçues sur une grande figure de l’histoire. Le Cavalier bleu éditions, Paris 2013, ISBN 9782846705073.
Le congrès de Vienne. Une refondation de l’Europe. 1814–1815. Perrin, Paris 2013, ISBN 9782262033057.
Waterloo. 1815. Perrin, Paris 2015, ISBN 9782262039400.
Cahiers de Sainte-Hélène (2021; kaasautor François Houdecek)

Toimetatud
1812, la campagne de Russie, de Marie-Pierre Rey et Thierry Lentz (dir.), avec Jacques Jourquin, préface de Victor-André Masséna, Perrin. ISBN 978-2262040727

Välislingid

Prantsusmaa ajaloolased
Sündinud 1959
Pärtel-Peeter Pere

Pärtel-Peeter Pere (sündinud 19. detsembril 1985) on eesti ettevõtja, ametnik ja poliitik.

Ta kuulub 13. märtsist 2021 Reformierakonda.

Välislingid
"Tallinna rattalinnapea Pärtel-Peeter Pere: rattalinnapea esindab kogukonda" Ma Olen Jalgrattur, 5. oktoober 2021

Eesti ettevõtjad
Eesti ametnikud
Eesti poliitikud
Sündinud 1985
Porte-Maillot' plats

Porte-Maillot' plats (prantsuse keeles Place de la Porte-Maillot) on väljak Prantsusmaa pealinna Pariisi XVI ja XVII linnaringkonnas. See asub ajaloolise telje Étoile-la Défense keskel. Samal kohal asus varem Maillot' värav.

Väljaku vahetus läheduses asub Hôtel Hyatt Regency Paris Étoile.

Vaata ka
Porte Maillot' metroojaam
Neuilly-Porte Maillot' raudteejaam

Välislingid

Pariis
Kuningunde Schotelmund

Kuningunde Schotelmund (surnud 27. aprillil 1381) oli Tallinna bürgermeistri Godescalcus Schotelmundi abikaasa.

Ta maeti Tallinna Püha Katariina kirikusse. Hauakivi on säilinud, muinsuskaitse all ja asub praegu Katariina käigus.

Välislink
2001 Kuningunde Schotelmundi hauaplaat, 14. saj. (paas), register.muinas.ee

Tallinna linnaelanikud
Surnud 1381
Silver Sild

Silver Sild (sündinud 25. novembril 1956) on Võru Tavand OÜ matusekõneleja ja Eesti Memento Liidu Võrumaa Ühenduse esimees, kes on süüdi mõistetud pedofiilias.

Ta on Kaitseliidu Võrumaa maleva liige, endine noorteorganisatsiooni Noored Kotkad instruktor, Kaitseliidu lastelaagrite korraldaja.

https://epl.delfi.ee/artikkel/50929690/b-pedofiilia-eest-karistatu-surus-matkalaagri-poisid-hirmu-alla-b

https://ajalugu.kaitseliit.ee/gallery3/index.php/vorux/DSC_7150_voru 

Teda on tunnustatud Kaitseliidu teenetemedaliga. Kaitse Kodu! nr. 3/2005 - Kaitseliit

Ta on koos Elar Sarikuga ( Politsei- ja Piirivalveameti Lõuna prefektuuri  Võru politseijaoskonna piirkonnapolitseinik) Võru linna Aasta tegija 2016 https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&d=vorulinna20170201.2.4

Endine Eesti justiitsminister Urmas Reinsalu on Silver Silda autasustanud Vabaduse Tammepärja aumärgiga  2018https://lounapostimees.postimees.ee/6255794/129-ajaloo-hoidjat-ja-vabaduse-eest-voitlejat-sai-aumargi

Välislingid 
 "Võru Memento valis juhiks tagasi pedofiilia eest karistatud mehe" lounaeestlane.ee, 20. veebruar 2019
https://www.postimees.ee/44806/kohus-karistab-kahte-pedofiili-nadalas
https://www.postimees.ee/6517381/justiitsministeerium-andis-mullu-aumargi-pedofiilias-suudi-moistetud-mehele
https://www.youtube.com/watch?v=GIviq3zZmM8 Silver Sild
Kurjategijate loend Vikipeediashttps://et.wikipedia.org/wiki/Kurjategijate_loend?veaction=edit&section
Henry Stimson

Henry Lewis Stimson (21. september 1867 New York – 20. oktoober 1950 New York) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, ta oli Vabariikliku Partei liige. Ta on olnud Ameerika Ühendriikide riigisekretär, Ameerika Ühendriikide ja Filipiinide kindralkuberner.

Ameerika Ühendriikide riigisekretärid
Sündinud 1987
Surnud 1950
Fjodor Golubtsov

Fjodor Aleksandrovitš Golubtsov (23. detsember 1758 (ukj 3. jaanuar 1759) − 1. (ukj 13.) märts (vkj) 1829 Volgovo, Peterhofi maakond, Peterburi kubermang) oli Venemaa riigitegelane. Aastatel 1807−1810 oli ta Venemaa keisririigi rahandusminister.

Elulugu

Päritolu ja haridustee
Põlvnes vanast aadlisuguvõsast. Tema isa oli tõeline riiginõunik Aleksandr Fjodorovitš Golubtsov (1735−1796). Ema Anna Ivanovna Vassiljeva (1741−1816) oli hilisema Venemaa keisririigi esimese rahandusministri krahv Aleksei Ivanovitš Vassiljevi (1742−1807) õde. Astus 1770. aastal aadli suurtükiväe- ja insenerikorpusse, kus õppis 1775. aastani.

Sõjaväeteenistuses
Alates 1775. aastast teenis ta suurtükiväes. 1778. aastal viidi ta üle bombardiiripolku ja hiljem 2. kanoniiripolku. Teenis sõjaväes välja porutšiku aukraadi.

Tsiviilteenistus
1782. aastast alates teenis ta senati peaprokuröri vürst Aleksandr Vjazemski käsutuses. Kolm aastat hiljem nimetati ta viimase kantselei sekretäriks. 1790. aastal sai temast nõunik 3. ekspeditsioonis. 1796. aastal sai 2. ekspeditsiooni direktoriks. Keiser Aleksander I valitsemisaja algul 1802. aastal nimetati riigivarahoidja kohusetäitjaks ja senaatoriks. Alates 1803. aastast oli ta ministrite komitee liige.

Venemaa keisririigi rahandusminister
1807. aastal sai temast pärast onu krahv Vassiljevi surma rahandusminister. Järgmisel aastal nimetas keiser ta Alalise nõukogu liikmeks. Ministri ja riigivarahoidjana oli ta ametis 1810. aastani, mil ta läks neist ametitest erru ja nimetati Riiginõukogu liikmeks.

Surm
Suri 70 aasta vanuselt ja maeti Aleksander Nevski suurkloostris Püha Vaimu kirikusse.

Auastmed

Sõjaväeteenistus

Tsiviilteenistus

Autasud

Venemaa autasud
 Püha Vladimiri ordeni IV klass (22. september 1786)
 Püha Anna ordeni I klass (13. märts 1799)
 Püha Aleksander Nevski orden (1805)
 Püha Vladimiri ordeni I klass (1806)

Välismaa autasud
 Preisimaa Musta Kotka orden
 Preisimaa Punase Kotka ordeni I klass

Kirjandus
Шилов, Денис Николаевич. Государственные деятели Российской империи. Главы высших и центральных учреждений, 1802-1917. Биобиблиографический справочнк. С.-Петербург: Буланин, 2001. Lk 179-180.

Alalise nõukogu liikmed
Punase Kotka I klassi ordeni kavalerid
Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Püha Vladimiri I klassi ordeni kavalerid
Tõelised salanõunikud
Venemaa keisririigi rahandusministrid
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmed
Venemaa keisririigi senaatorid
Sündinud 1758
Surnud 1829
DFK Dainava

Dzūkijos Futbolo Klubas Dainava (ka Dainava) on Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Alytus.

Ajalugu
Klubi loodi 2016.

Saavutused
Pirma lyga 
 Võitja (1): 2022

Statistika ja loendid

Viited

Välislingid
 DFK DAINAVA
 Soccerway
 alyga.lt
 Globalsportsarchive

Dainava
Alytus rajoon
Tiit Merenäkk

Tiit Merenäkk (sündinud 6. veebruaril 1948) on Eesti filosoof, kirjanik, poliitik ja ühiskonnategelane.

Elulugu 
 1965 – lõpetas Häädemeeste Keskkooli 
 1966–1969 Eesti Põllumajanduse Akadeemia (kaugõppes) agronoomia erialal
 1969–1974 EPA agronoomia (statsionaaris), mille lõpetas õpetatud agronoomina (ehisaianduse-haljastuse lisaerialaga)
 1974–1975 Pärnu linna haljastusala juhataja  
 1976–1988 agronoom Rapla ja Pärnu rajoonis  
 1989–1991 Pärnu maakonna talukonsulent  
 1991–1993 Pärnu maakonna Sõpruse sovhoosi likvideerimiskomisjoni sekretär  
 1994–1996 Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas AS Orientaal esimees  
 1996–2001 Eesti Põllumajandusülikooli filosoofia ja maasotsioloogia instituudi lektor ja ajalehe Põllumajandusülikool toimetaja  
 2002–2003 Tartu Vaba Waldorfkooli filosoofiaõpetaja  
 2003–2006 töövõimetuspensionär 
 2007–2010 Tartu koolide ja Tartu Kristlik Noortekodu maleõpetaja 
 2011– vanaduspensionär 

2000. aastast filosoofiamagister, magistritöö käsitles Eesti loodusfilosoofiat ja rahvuslikku mõtlemist.

Poliitiline tegevus 
 1971–1979 EKP liige
 1988–1990 Rahvarinde liige
 1990–1992 Eesti Kongressi saadik
 1990–1992 Eesti Komitee 2. koosseisu liige, valiti Eesti Kongressi 3. istungjärgul
 1991–1992 Eesti Komitee juhatuse liige. Vastutas Eesti Kongressi Majanduskogu koostatud majandusprogrammi "Eesti tee" toimkondade töö ja majandusprogrammi vormistamise ning väljaandmise eest (koos Eesti Komitee juhatuse nõuniku Vello Leitoga)
 1990–1995 Eesti Maarahva Keskerakond
 2020 – Põliseestlaste Rahvaerakonna (PERE) asutaja, juhatuse ja vanemate kogu liige

Ühiskondlik tegevus 
 2018 Eesti Rahva Seltsi reformimisel valiti juhtkonna liikmeks.

Tunnustus 
 2006 Riigivapi V järgu orden (teenete eest Eesti taasiseseisvumisel)

Isiklikku 
Kasvas Pärnus aiandusagronoomi pojana. On olnud kaks korda abielus. Esimesest abielust on kaks poega. Teisest abielust on tütar.

Looming 
 1971–1975 EPA luuleteatri Radajad üks stsenarist, lavastaja ja juht (koos Olev Kiriling ja Ülo Ansberg)
 1972 ja 1990 EPA omaloomingu almanahhide "Kõrsumise aastad I " ja "Kõrsumise aastad II " kaaskoostaja ja toimetaja
 1971–1973 Noorte Autorite Koondise (NAK) Tartu aseesimees
 1988–2014 avaldanud 8 luulekogu ja tõlkinud idamaade luulet 
 1999 kogumiku "Kaarel Liidak 110" üks koostaja ja toimetaja 
 2005 filosoofiaõpik gümnaasiumide lõpetajatele ja kõrgkoolide avakursuste üliõpilastele "Eurofilosoofia I" 
 2007–2009 ajalehe Roheline Häädemeeste toimetaja
 2016 ajalooteos "Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii", koos jäägermajor Jaak Mosinaga
 2018 ajalooteos "Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii 25", koos jäägermajor Jaak Mosinaga

Artiklid 
 "Luuletaja räägib ajast" – Looming 12/1996 
 "Maakultuurist, haridusest ja õnnest" – kogumik "Maarahva elujõud" 1996 
 "Juurtest ja juurtetusest" – kogumik "Maarahva elujõud II" 1998 
 "Kaarel Liidaku elu ja tema mõtete kaasaegsus" – kogumik "Kaarel Liidak 110" 1999 
 "Mõtteid Eesti biofilosoofiast" – kogumik "Kaasaegse ökoloogia probleemid" 2000 
 "Saabuv sajand ja Eesti biofilosoofia" – kogumik "Tekst ja loodus", Eesti Kirjanduse Selts 2000

Viited
Põhja-Jeemen

Põhja-Jeemen (araabia keeles اليمن الشمالي‎, al-Yaman al-šamāliyy) oli aastatel 1918–1990 riik Araabia poolsaarel tänapäeva Jeemeni põhjaosas. Riigi pealinn oli 1918–1948 ja 1962–1990 Sanaa. Aastatel 1962–1970 toimus riigis kodusõda rojalistide ja vabariiklaste vahel, mille viimased võitsid. Põhja-Jeemen võeti ÜRO-sse 30. septembril 1947, riik oli koos Lõuna-Jeemeniga Jeemeni riigi eelkäija. Aastal 2014 algas Põhja-Jeemeni aladel Al-Ḩūthiyyūni liikumise eestvedamisel uus kodusõda.

Vaata ka
 Jeemeni ajalugu
 Jeemeni imaamid
 Šiiidi dünastiate loend
 Jeemeni Kuningriik
 Araabia Ühendriigid
 Jeemeni Araabia Vabariik
 ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsioon 188
 Jeemen

Viited

Jeemeni ajalugu
Aasia ajaloolised riigid
Jeemeni Kuningriik

Jeemeni Mutawakkiliidi Kuningriik (araabia keeles المملكة المتوكلية اليمنية‎, al-Mamlakah al-Mutawakkilīyah al-Yamanīyah; ka lihtsalt Jeemeni Kuningriik või Jeemen, tagantjärele Põhja-Jeemen) oli riik aastatel 1918–1962 tänapäeva Jeemeni põhjaosas. Riigi pealinn oli aastani 1948 Sanaa, pärast seda Ta‘izz. Aastatel 1962–1970 toimus riigis kodusõda, mille kestel oli kuningriigi kontrolli all vaid osa, tihti enamik, Põhja-Jeemenist. Jeemen võeti ÜRO-sse aastal 1947.

Vaata ka
 Jeemeni ajalugu
 Jeemeni imaamid
 Šiiidi dünastiate loend
 Araabia Ühendriigid
 Jeemeni Araabia Vabariik

Allikad
 History of Arabia, Encyclopædia Britannica (Macropædia Vol. 1). Chicago: Encyclopædia Britannica, 1979, pp. 1043–1051.
 Jeemeni Kuningriik lehel Flags of the World.

Välislingid
Jeemeni Kuningriik lehel nationalanthems.info.

Aasia ajaloolised riigid
Jeemeni ajalugu
Jeemeni Araabia Vabariik

Jeemeni Araabia Vabariik (araabia keeles الجمهورية العربية اليمنية‎, al-Jumhūrīyah al-‘Arabīyah al-Yamanīyah; JAV; ka lihtsalt Põhja-Jeemen või Jeemen (Sanaa)) oli riik aastatel 1962–1990 tänapäeva Jeemeni loodeosas. Jeemeni Araabia Vabariigi pealinn oli Sanaa. Riik ühendati 22. mail 1990 Jeemeni Rahvademokraatliku Vabariigiga (Lõuna-Jeemeniga) tänapäevaseks Jeemeni Vabariigiks.

Vaata ka
 Jeemeni ajalugu
 Jeemeni Kuningriik
 Jeemeni jalgpallikoondis
 Jeemeni Araabia Vabariigi president
 Jeemeni Araabia Vabariigi peaminister
 ÜRO Julgeolekunõukogu resolutioon 188
 Jeemen

Viited

Aasia ajaloolised riigid
Jeemeni ajalugu
Tartu linnavalitsuse sotsiaal- ja tervishoiuosakond

Sotsiaal- ja tervishoiuosakond

Osakonna ülesandeks on korraldada sotsiaalhoolekannet ja tervishoidu Tartu linnas.  Osakonna hallata on viis linna hoolekandeasutust: Tartu Laste Turvakodu, Tartu Hooldekodu, Päevakeskus Tähtvere, Päevakeskus Kalda ja Varjupaik.

Osakonnas on viis teenistust.

Hoolekandeteenistus
Teenistuse ülesanne on tagada toimetulekuraskustes eakatele ja puuetega tartlastele teiste linnaelanikega võrdsed võimalused ja senisest kõrgem elukvaliteet ning toetada puudega või kõrge abivajadusega pereliiget hooldavaid peresid.

Lastekaitseteenistus
Teenistus pakub peredele tuge laste kasvatamisel. Töö põhineb Eesti Vabariigi lastekaitseseadusel, perekonnaseadusel ja sotsiaalhoolekande seadusel.

Sotsiaaltööteenistus
Teenistus tegeleb toimetulekuraskustes tööealistega seotud sotsiaalhoolekandealase tegevusega, mis on suunatud põhiliselt abivajajatele minimaalse sissetuleku tagamisele ning nende iseseisva toimetuleku ja tööga hõivatuse toetamisele.

Tervishoiuteenistus
Teenistus tegeleb elanike nõustamisega tervishoiu küsimustes, esmatasandi terviseteenuste koordineerimise ning tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamisega.

Arendus- ja haldusteenistus
Teenistus tegeleb sotsiaalteenuste ja -toetuste kordade ettevalmistamise, sotsiaalhoolekandealaste projektide, sotsiaalhoolekandealaste arengudokumentide ja tegevuskavade koostamise, uuringute läbiviimise ning kodanike  ja hoolekandealuste õigusalase nõustamisega.
Hollandi Uus-Guinea

Madalmaade Uus-Guinea (hollandi keeles Nederlands-Nieuw-Guinea, indoneesia keeles Nugini Belanda; Hollandi Uus-Guinea) oli tänapäeva Indoneesia Paapua piirkond, kui see oli aastani 1949 osa Hollandi Ida-Indiast ning 1949–1962 Madalmaade Kuningriigi meretagune ala. Hollandi Uus-Guinea koosnes praeguse Indoneesia Paapua ja Lääne-Paapua provintsidest, mis olid aastani 2003 üks haldusüksus Irian Jaya.

Indoneesia revolutsiooni ajal käivitas Holland Indoneesia Vabariigi alade vallutamiseks "politseioperatsioone", mille jõhkrad võtted tõid kaasa rahvusvahelise pahameeletormi. Rahvusvaheline kogukond toetas indoneeslasi ning Holland oli sunnitud taganema. Aastal 1949 õnnestus Hollandil Hollandi Uus-Guinea Indoneesiast juriidiliselt eraldada ning ala saatus lubati määratleda aastaks 1950. Järgnevate aastate jooksul argumenteeris Holland ÜRO-s, et Hollandi Uus-Guinea rahvastik on Indoneesia omast erinev ning ei peaks seega Indoneesia riigi osaks saama.

Hollandi Ida-India õigusjärglane Indoneesia väitis seevastu, et Hollandi Uus-Guinea peaks uue riigi osaks saama, kuna nii oleks jäänud kehtima endine piir. Uus-Guinea vaidlus põhjustas Hollandi ja vastiseseisvunud Indoneesia suhete kiire halvenemise. Aastatel 1961 rajas Holland Uus-Guinea Nõukogu ning aastaks 1962 oli vaidlus arenenud madala intensiivsusega relvakonfliktiks.

Pärast Vlakke Hoeki intsidenti käivitas Indoneesia hollandlaste survestamiseks infiltreerumiskampaania. Hollandit hakkasid diplomaatiliselt survestama ka Ameerika Ühendriigid ning kogu projekti populaarsus kodumaal kahanes. Augustis 1962 nõustusid hollandlased territooriumi saatuse osas referendumi korraldama. Uus-Guinea oli ajutiselt ÜRO kontrolli all, 1. mail 1963 läks ala Indoneesia võimu alla. Aastal 1969 toimus viimaks hääletus Vaba tahte akt, mille ausust on hljem kahtluse alla seatud.

Vaata ka
 Paapua provints
 Lääne-Paapua provints
 Vaba Paapua Liikumine
 Uus-Guinea
 Kaiser-Wilhelmsland
 Lääne-Uus-Guinea
 Uus-Guinea Territoorium
 Saksa Uus-Guinea
 Lääne-Uus-Guinea vaidlus
 Paapua konflikt
 Lääne-Paapua Vabariik

Välislingid
 The Dutch New Guinea Dispute – Operation Trikora 1961–1962
 Dutch New Guinea in HD Color 1949–1962
 Dutch New Guinea Dispute 1949–1962
 Profile at World Statesman

Hollandi endised kolooniad
Indoneesia ajalugu
Enostone

Enostone (soomekeelse täisnimega Enostone kustannus) on Soome kirjastus. Selle peakontor asub Vantaas.

Kirjastus asutati 1999. aastal. 

Kirjastused
Soome
Võrk-kivipuravik

Võrk-kivipuravik (Boletus reticulatus) puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik.

Võrk-kivipuravik on üks otsitumaid söögiseeni, mis kasvab nii lehtmetsades enamasti tamme-sümbiondina. Seene viljakeha võib olla väga suur ja lihakas, tal on kollakas- kuni tumepruun kübar, mis ei ole servast valge nagu harilik kivipuravik. Samuti on seene kübar ümaram ja seene üldmulje velvetjam kui harilikul kivipuravikul.

Seen on Eestis väga sage.

Vaata ka 
Kivipuravik

Välislingid 
 Võrk-kivipuravik andmebaasis eElurikkus 

Eesti seened
Puravikulised
Jules Anspach

Jules Victor Anspach (20. juuli 1829 Brüssel, Madalmaade ühenkuningriik – 19. mai 1879 Etterbeek, Belgia) oli Belgia poliitik ja Brüsseli linnapea. Teda tuntakse eelkõige Brüsselis ulatuslike ümberehitustööde eestvedajana. 

Anspach sündis kalvinistlikus Genova päritolu perekonnas, ta isa François Anspach oli Belgia esindajatekoja liige. Ta õppis Brüsseli vabas ülikoolis (Université libre de Bruxelles) õigusteadust.

Pärast kooli lõpetamist tegi Anspach kiiresti poliitilist karjääri: ta valiti esindajatekotta ning 1863. aastal, vaid 34-aastaselt Brüsseli linnapeaks. Sellel kohal oli ta oma surmani aastal 1879. Anspachi juhtimisel tehti Brüsseli planeeringus ulatuslikke muudatusi, millest tähtsaim on Zenne jõe viimine maal alla ja selle kohale laia puiestee (Lemonnierlaan, Anspachlaan, Adolphe Maxlaan) loomine. Tänapäevase Brüsseli linnapildis on tema toonased uuendused hästi jälgitavad.  

Anspachi juhitud mahukad uuendused tekitasid palju kriitikat ning teda on nimetatud hilisema nn brüsseliseerimise eelkäijaks.

Viited

Kirjandus 

 François Schuiten, Benoît Peeters (1992). Brüsel. Casterman. ISBN 9030385707. (prantsuse keeles)

Belgia poliitikud
Kõivu-kivipuravik

Kõivu-kivipuravik (Boletus betulicola) on puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik.

Kirjeldus
Kübar helepruun. Mükoriisa kaskedega.

Hinnatav söögiseen värskelt. Sarnane liik: harilik kivipuravik.

Välislingid 
 Kõivu-kivipuravik andmebaasis eElurikkus 

Eesti seened
Puravikulised
Tamme-kivipuravik

Tamme-kivipuravik (Suillellus luridus) on puravikuliste sugukonda ja perekonda Suillellus kuuluv seeneliik. Seene varasem ladinakeelne nimi oli Boletus luridus  ja see liigitati 
kuni 2014. aastani kivipuraviku perekonda.

Tamme-kivipuravik kasvab heitlehistes metsades lubjarikasel pinnasel Aasias, Euroopas ja Põhja-Ameerika idaosas. Viljakehad viljuvad suvel ja sügisel ning neid võib olla rohkesti. See moodustab mükoriisat mitme laialehise puuga, näiteks tamme, kase ja pöögiga.

Tamme-kivipuraviku kübar on oliivipruun ja kuni 20 cm lai. Eosed on väikesed ja punakad, mõõtmega 12–15 × 5–7 mikromeetrit. Jalg on toekas ja ookrikarva, 8–14 cm pikk ja 1–3 cm jäme. Jalg on kaetud punaka võrgustikuga. Sarnaselt teiste punakate eostega kivipuravikega muutub viljakeha vajutamisel või murdumisel kiiresti sinakaks. Viljakeha meelitab mitmeid putukaid, kes seenest toituvad.

Tamme-kivipuravikuga sarnaneb Rubroboletus satanasiga (endine saatana-kivipuravik), kuid viimasel on suurem ja robustsem viljakeha ning heledam kübar.

Tamme-kivipuravik on värskelt mürgine. Tarbimisel koos alkoholi või ilma põhjaliku kupatamiseta võib põhjustada iiveldust ja oksendamist.

Viited

Välislingid 
 

Eesti seened
Puravikulised
Chippendale'i stiil

Chippendale'i stiil [tšipəndeil] on Inglismaa mööblimeistri Thomas Chippendale'i (1718–1779) loodud mööblistiil. See on mõjutatud gootikast, Prantsuse renessansist, rokokoost ja Hiina-pärasest kunstist.

Chippendale'i stiil on ajaloos esimene mööblistiil, mis pole nimetatud monarhi järgi.

Kirjeldus 
Chippendale'i stiili peamiste tunnuste hulka kuuluvad
 vastupidavad konstruktsioonid - kummutid rasked ja soliidsed, kasutatud on mahagoni või mõnd muud rasket ja kõva väärispuitu
 nikerdatud kaunistused, üsna sageli lehemotiividega (rokokoolik orvand puudub)
 enamjaolt kõverad cabriole-jalad, otsast tihtipeale kera hoidvate kassikäppade või linnujalgade kujulised; sirgeid jalgu esineb stiili hilisperioodil
 toolileenides leidub gootipäraseid motiive
 kõrgetel kappidel ja riiulitel on sageli murdfrontooni või murd-voluutfrontooni kujuline ülaosa

Chippendale'i stiili võib jagada nelja alamstiili:
 nn inglise stiil - mööblis esinevad lõvi-, maski- ja munamotiivid
 Louis XV rokokoo pärane stiil - mööblil cabriole-jalad, palju kõverjooni ja kaunistusi
 hiinapärane stiil - mööblil pagoodid, bambusemotiivid, hiina stiilis lakk ja viimistlus
 gootikast mõjutataud stiil

Pembroke'i laud 
Chippendale'i leiutis oli "Pembroke'i laud", mil oli fikseeritud keskosa, keskel sahtel ja kahel pool hingedega allalastavad lauaplaadi külgosad.

Pildid

Muud 
Chippendale'i stiili on palju jäljendatud ja raske on Chippendale'iks nimetatud mööbli ehtsust kontrollida. Vihjeid võib leida nikerduste lähemal uurimisel: kui need on ühtlased ja sümmeetrilised, siis on arvatavasti tegemist hilisema koopiaga. Enamus ehtsat Chippendale'i mööblit pärineb 18. sajandist ja tänapäeval maksab see Inglise naelades üle mitme tuhande, niisiis võib ka madalam hind olla tunnistuseks mitte-ehtsusest.

Viited

Välislingid 
 J. Jürison. Thomas Chippendale. - Artiklid (mööblimeister J. Jürisoni koduleht)
 Chippendale. - britannica.com
 Chippendale Furniture: History & Style. - study.com
 1426 Tugitool chippendale'i stiilis Tallinna Püha Vaimu kirikus. - Kultuurimälestiste register

Sisekujundusstiilid
Mööbel
Klassitsism
Beate Meinl-Reisinger

Beate Meinl-Reisinger (sünninimi Beate Reisinger; sündinud 25. aprillil 1978 Viinis) on Austria jurist ja poliitik, ta on erakonna NEOS liider.

Ta sündis aastal 1978 Viinis. Ta õppis Wasagasse gümnaasiumis, õppis seejärel Viini ülikoolis õigusteadust ja omandas magistrikraadi Euroopa uuringute alal Doonau Kremsi ülikoolis.

Ta on kuulunud Austria Rahvapartei ridadesse.

Isiklikku
Ta on abielus ja on kolme lapse ema.

Välislingid
 Beate Meinl-Reisingeri kodulehekülg

Austria poliitikud
Austria juristid
Sündinud 1978
Ingmar Erik Kiviloo

Ingmar Erik Kiviloo (sündinud 10. märtsil 2004) on noor Eesti laulja, muusik. Pillidest mängib viiulit, klaverit, orelit, trumme ja kitarri.

Kiviloo on pärit Tallinnast.
Enim tuntud on ta telesaatest "Eesti otsib superstaari", kui aastal 2021 kaheksandast hooajast osa võttis ning tuli 6. kohale.

Haridus 
Ingmar Erik Kiviloo lõpetas 2022. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi muusikaklassi. Sama aasta augustis alustas ta õpinguid Berklee muusikakolledžis.

Muusika 
Ingmar Erik Kiviloo on saavutanud enim auhindu viiulimänguga võttes osa konkursitest ja võistlustest üle maailma.

Lisaks laulmisele ja pillimängule tegeleb ka muusikaproduktsiooniga.

Viited
Votiiv

Votiiv ehk votiivand, votiivkink või pühendkink, kristluses ka ex voto, oli tänu või tõotuse märgina jumalale annetatud ese, sageli kunstipärase töötlusega või väärismaterjalist väike plastiline taies.

Sõna on tuletatud keskaja ladina verbist vovere 'ülistama'. Votiivand kujutab endast sümboolset ohvrit, mis peab andma tunnistust ja olema mälestuseks üleloomuliku väe toimimisest. Tavaliselt annetati votiive mingist hädast pääsemise puhul ja esemeid jäeti pühadesse kohtadesse, nagu templitesse või kirikutesse.

Votiivkinkide annetamise komme oli tuntud juba antiikajal ning see levis edasi kristlusesse ja on tänapäevani kasutusel, eriti katoliku kirikus. Pühendkingid on tuntud lisaks kristlusele ka teistes usundites - judaismis, budismis ja džainismis - ning paljudes põlisreligioonides.

Liigid 
Votiiv võib olla maalitud pilt või plastiline teos, näiteks paranenud kehaosa kujutis vahast või väärismetallist. Eriti barokiajal oli kombeks lasta maalida votiivpilte või -tahvleid, millel seisis tekst ex voto 'tõotuse põhjal' ja mis kujutasid annetaja imelist pääsemist mõnest hädaolukorrast. Votiivkink võib olla ka vahast erilise kujundusega või pühendusega küünal. Ka Ruhnu puukiriku laes rippuvad laevamudelid on votiivkingid.

Pildid

Vaata ka 
 Kantsler Rolini madonna
 Ex-Voto de 1662
 Votiivkroon
 Votiivrist

Viited

Välislingid 
 Tsitaadid vahast loomade ohverdamise kohta varauusaegses Eestis Eiseni "Eesti mütoloogiast" Vikitekstides
 Kumu film räägib Mehhiko ikoonmaalidest. - EPL Kultuur, 04.07.2006

Religioon
Kunst
Valeri Garkalin

Valeri Borisovitš Garkalin (vene keeles Валерий Борисович Гаркалин; 11. aprill 1954 Moskva – 20. november 2021 Moskva) oli vene näitleja ja teatripedagoog.

Surm
Ta suri 20. novembril 2021 67-aastaselt Moskva haiglas Kommunarkas koroona tüsistustesse. Surmapõhjus: sepsisest ja septilisest šokist põhjustatud mitme elundi puudulikkus.

Viited

Välislingid
 Valeri Garkalin ja tema perekonna mälestussait

Venemaa näitlejad
Vene filminäitlejad
Sündinud 1954
Surnud 2021
Rudolf Ramla

Rudolf Ramla (kuni 1935 Rammler, ka Ramler, eesnimi ka Rudolph; 22. mai 1903 Saue vald (Keila kihelkond), Harjumaa – 26. juuni 1941 Kose, Tallinn) oli Eesti politseinik.

Osales õppursõdurina Vabadussõjas. 1921. aastal lõpetas J. Westholmi poeglaste gümnaasiumi. Asus Tartu Ülikoolis õppima keemiat, 1923. aastal vahetas eriala ning hakkas õppima juurat. Lõpetas Tartu ülikooli õigusteaduskonna 1930. aastal. Akadeemiliselt oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

1923. aastal asus tööle kaitsepolitseis, oli algul ametnik, 1924. aastast registraator, 1927. aastal kinnitati Poliitilise Politsei II järgu assistendiks. 1934. aastal määrati Viljandi poliitilise politsei vanemaks assistendiks. 1935. aastal Pärnu poliitilise politsei abikomissariks. 1938. aastal määrati Pärnu poliitilise politsei komissariks, 1939. aastal viidi üle Haapsalu poliitilise politsei komissariks, mis ametikohal töötas kuni 1940. aastani.

Rudolf Ramla arreteeriti 10. jaanuaril 1941 Tallinnas, viibis seejärel Tallinna Keskvanglas. Tribunali otsusega mõisteti talle surmanuhtlus koos kogu vara konfiskeerimisega. NKVD mõrvas ta Pirita-Kosel Scheeli krundil.

Vabadussõja veteranid
Eesti politseinikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1903
Surnud 1941
MyDello

MyDello on digitaalne transporditeenuste vahendusplatvorm, mis tegutseb alates 2021. aasta maist.

MyDello pakub kohest hinnakalkulatsiooni, saadetiste broneerimist ja nende jälgimist. Teenuste hulka kuuluvad lennutransport, raudteetransport, meretransport, maanteetransport, kullerteenus, globaalne tollivahendus ja kindlustus. 

MyDello pakub teenuseid Eesti, Läti ja Leedu ettevõtetele ja eraisikutele. Ettevõtte nimi on lühend nimest My Delivery Logistics.

Viited