joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
.рф

.рф on Venemaa Interneti tippdomeen, mis võeti kasutusele 2010. aastal. See on esimene tippdomeen, mis kasutab mitteladina kirjatähti. Selle domeeninimega internetiaadressid hakkavad olema ainult kirillitsas. Esimestena hakkasid öösel vastu 13. maid tööle Venemaa presidendi ja valitsuse saidid (http://президент.рф ja http://правительство.рф). Jaanuaris 2013 oli registreeritud 780 085 domeeni.

Välislingid 
 
 .рф domeeni IP aadressid
 Venemaa saab kirillitsas domeeni
 Кириллический домен ".рф" появится в Сети в 2008 году
 Пресс-конференция «Итоги развития российского национального домена RU в 2007 году»

рф
Venemaa
Jaan Männik

Jaan Sven Männik (sündinud 15. aprillil 1945 Rootsis) on Eesti ärijuht ja poliitik, endine Eesti Panga nõukogu esimees. Tal on kahe riigi kodakondsus (Eesti ja Rootsi).

Haridus 
Jaan Männik on lõpetanud Örebro keskkooli 1963 ja Lundi Tehnikaülikooli masinaehituse erialal 1971.

Töökäik 
Jaan Männik on töötanud Torontos Anglo Traders Ltd-s planeerimisspetsialistina 1972–1973, Alfa-Laval AB-s 1973, Rootsi energiaametis hankespetsialistina 1974–1975, KMW-s insenerina 1975–1978, Alfa-Laval AB-s 1978–1986, Rootsi Kaitsejõudude Instituudis juhtivkonsultandina 1986–1989 ning Telia AB Stockholmi piirkonna investeeringute järelevalves 1989–1991.

Ta osales Eesti valitsuse ja Telia vahel ASi Eesti Telefon moodustamise läbirääkimistel 1991–1992. Seejärel töötas ASi Eesti Telefon Tallinna piirkonna direktorina 1993–1995, ASi Eesti Telefon juhatuse esimehena 1997–2000 ning ASi Eesti Telekom juhatuse esimehena 2000–2007.

Alates 2007. aastast oli ta Eesti Arengufondi ja Estonian Airi nõukogu liige. 13. mail 2008 nimetas Riigikogu 62 poolthäälega Jaan Männiku Eesti Panga nõukogu esimeheks, tema ametiaeg algas 13. juunil 2008 ja lõppes 12. juunil 2013.

Poliitiline tegevus 

Eesti 2006. aasta presidendivalimistel oli Jaan Männik üks erakonna Res Publica kandidaate.

2013. aastal hakkas ta tegema ettevalmistusi uue erakonna loomiseks.

Alates 20. maist 2015 oli Jaan Männik Isamaa ja Res Publica Liidu liige. Ta kandideeris 6. juunil 2015 peetud suurkogul erakonna esimeheks, kuid jäi häältega 210:685 alla Margus Tsahknale. Ta lahkus erakonnast 20. septembril 2016. 12. augustil 2021 astus ta taas Isamaa liikmeks.

Jaan Männik on korporatsiooni Ugala vilistlane.

Publikatsioonid
 Jaan Männik: Edukus on nagu hakkliha. Ta ei seisa niisama, Eesti Päevaleht Online, 10. mai 2008
 Kaks riiki ühes kriisis: Rootsi ja Eesti erinevused ning sarnasused, Postimees Online, 6. detsember 2008

Tunnustus
 2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2012 Maksumaksja sõber
 2013 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk

Viited

Välislingid 
 Sulev Vedler, Suurfirma juht tahab presidendiks, Eesti Ekspress, 12. aprill 2006
 Marko Liibak, Heasüdamlik Männik liidab, Äripäev, 26. aprill 2007
 Jaan Männik loobus kokkuhoiu nimel ametiautost, Delfi, 9. juuli 2008 
 Jaan Männik: pensioniea tõus või 100 000 immigranti Pakistanist?, Postimees, 16. detsember 2008
 Lauri Linnamäe. Jaan Männik: arvestama peab ka aastatepikkuse surutisega Postimees, 31. jaanuar 2009
 Sulev Oll. Jaan Männik: Kärbete taga ei paista kiusu Maaleht, 5. veebruar 2009
 Andres Reimer. Jaan Männik: Eesti Pank vajab suuri sisemisi muudatusi Ärileht.ee, 25. veebruar 2009

Eesti ärijuhid
Eesti pankurid
Korporatsioon Ugala liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1945
Seeria (muusika)

Seeria (inglise keeles series) on muusikas üldmõiste, mis võeti kasutusele seoses seriaalse meetodi väljakujunemisega 1940–1950-ndatel. Harilikult peetakse seeria all silmas muusikaliste elementide järjestatud suktsessiooni (ordered succession of elements), mida kasutatakse muusika loomise materjalina kõigis võimalikes muusikalistes parameetrites: näiteks vältuste (kestuste), dünaamika astmete, ajapunktide, tämbrite seeriad.

Seriaalse meetodi varasemas faasis, dodekafoonias, kasutati seeria tähenduses mõistet 'rida' (inglise row, saksa Reihe, ka inglise tone row, saksa Tonreihe (helirida)) ehk 'kaksteisthelirida', millega tähistati kahtteist järjestatud võrdtempereeritud häälestuses heliklassi.

Seriaalse meetodi arenedes on laienenud ka seeria mõiste. Muusikalise hulgateooria mõjutusel hõlmab seeria nii muusikaliste elementide järjestamata hulka ehk 'rühma' või (inglise keeles set) kui ka järjestatud hulka ehk 'rida'.

Vaata ka 
Seriaalne meetod
Serialism
Dodekafoonia
Hulk (muusika)

Muusikateooria
Power Hit Radio

Power Hit Radio (varem Tele2 Power Hit Radio; praegu Non Stop Music) on Eesti tantsumuusika raadiojaam, mis asutati 2000. aastal. Raadiojaam kuulub AS-ile Mediainvest Holding, mis omakorda kuulub Põhjamaade meediakontsernile Modern Times Group. Raadiojaama formaat on CHR/Dance (Contemporary Hit Radio / Dance) ning põhiline sihtrühm vanuses 15–30 aastat. Power Hit Radio on kommertslik raadiojaam.

Ajalugu
Power Hit Radio asutati 2000. aasta mais. Ringhäälinguloa kohaselt oli raadiojaama nimi Rix FM, kuid nimi muudeti ära, sest sama nime kannab Rootsis samuti Modern Times Group'ile kuuluv Eesti Star FM-i sarnane raadiojaam). Raadiojaam alustas sagedusel 102,1 MHz Tallinnas. Power Hit Radio oli esimene meediakanal Eestis, mis kuulus sajaprotsendiliselt Modern Times Group'ile.

Esimesena läks käima pilootprogramm, kus mängisid kohalikud DJ-d tantsumuusikat vinüülplaatidelt. Hiljem toimus programmis muudatus, raadiojaama nimesse lisandus sponsori Tele2 nimi. Seeläbi muutus muusikaprogramm kommertslikumaks, samuti lisandusid eetris kõnelevad DJ-d. Tele2 nimi püsis raadiojaama nimes ja logos 2009. aastani.

Pärnu sageduse (103,9 MHz) avas raadiojaam 2004. aasta märtsis, Tartu sageduse (89,7 MHz) 2007. aasta jaanuaris. Viasati satelliidilt saab raadiojaama kuulata samuti 2007. aasta jaanuarist ning Elioni IP-võrgus on see alates kevadest 2007.

Alates 2014. aasta novembrist on Powerit võimalik kuulata Rakveres ja selle lähiümbruses sagedusel 92,5 MHz. Viljandi sageduse (105,4 MHz) 2019. aasta novembris.

Sagedused

 Tallinn – 102,1 MHz
 Tartu – 89,7 MHz
 Pärnu – 103,9 MHz
 Rakvere – 92,5 MHz 
 Viljandi - 105,4 MHz
Internetis saab jaama kuulata aadressil www.power.ee. Raadiojaama saab kuulata ka Viasati satelliittelevisiooni võrgus ja Elioni IPTV-võrgus.

Kuulajaskond
Tele2 Power Hit Radio kuulajaskond TNS Emori eestimaalaste raadiokuulamise harjumusi kaardistava raadioauditooriumi päevikuuringu järgi:

Tegijad
Power Hit Radio muusika- ja programmidirektor on Urmas Kolsar.

Saatejuhid ja DJ-d
Power Hit Radio saatejuhid ja DJ-d 2017. aasta novembri seisuga:

 Andres Puusepp
 Andres Aljaste
 Brigitte Susanne Hunt

Poweri "Partyzone'i" DJ-d
"Partyzone'i" saates esinenud DJ-d 2009. aasta jaanuari seisuga:

 Finito
 Kolzar 
 Paul van Dyk
 Meri
 Polymental
 Marcel Woods
 Artento Divini
 Inpetto
 Jesse Voorn
 Phynn
 Wippenberg
 Cosmic Gate
 Richard Durand
 Da Hool
 Tomcraft
 Ronald van Gelderen
 Max B Grant
 Miss Shiva
 Lang & Yep
 Moguai (Punx)
 Erlend Aav
 Kert Klaus
 Oliver Klitzing
 Christopher Lawrence
 Chris Liebing
 Marek Talivere

Vaata ka 
Eesti raadiojaamade loend

Viited

Välislingid 
Power Hit Radio koduleht
Power Hit Radio satelliit Astra A4 vahendusel

Eesti raadiojaamad
Xəlil Əbcəlilev

Xəlil Ğali uğlı Əbcəlilev (tatari keeles kirillitsas Хәлил Гали улы Әбҗелилев, vene keeles Халил Галеевич Абжалилов; 17. september (29. september) 1896, Mustafino, Orenburgi kubermang – 18. märts 1963 Kaasan) oli tatari näitleja. 

Ta sündis puusepa perekonnas. Mõnda aega õppis medreses. Kui perekond kolis Orenburgi, töötas ta poes jooksupoisina. Esimeses maailmasõjas oli ta rindel, kuid pöördus haavatuna tagasi. 

Ta hakkas 1916 mängima väikesi osi Orenburgi draamatrupis Širkat. Aastal 1919 asutas ta samas Idamaa Teatri. Kui valged 1919 linna vallutasid, läks ta Kesk-Aasiasse. Ta tegutses Taškendis, Buxoros ja Xivas usbeki teatris ning filmis. Buxoros lõi ta ise usbeki teatri ning lavastas seal. Buxoros mängis ta esimest korda filmis. Aastatel 1924–1928 mängis ta Taškendi filmistuudios.
 
Alates 1928. aasta sügisest mängis ta Kaasanis Kamali-nimelises Tatari Riiklikus Akadeemilises Teatris. Ta mängis seal sadu rolle, sealhulgas kuningas Leari.

Alates 1944. aastast oli ta NLKP liige, aastatel 1941–1953 Üleliidulise Teatriühingu Tatari osakonna esimees.

Ta on maetud Kaasani Novo-Tatarskaja sloboda kalmistule.

Tunnustused
1939 Tatari ANSV teeneline kunstnik
1940 Vene NFSV teeneline kunstnik
1944 Tatari ANSV rahvakunstnik
1950 Vene NFSV rahvakunstnik
1957 NSV Liidu rahvakunstnik
1958 Tatari ANSV riiklik preemia

Välislingid
Foto
Foto: Hodži Nasreddini osas Isanbeti samanimelises näidendis

Tatarstani inimesed
Nõukogude Liidu näitlejad
Sündinud 1896
Surnud 1963
Rolling Stone

Rolling Stone on 1967. aastal USA-s San Franciscos Jann Wenneri (kes on siiani toimetaja ja kirjastaja) ja muusikakriitik Ralph J. Gleasoni asutatud muusika-, poliitika- ja popkultuuriteemaline ajakiri.

Edetabelid 
Rolling Stone koostab tihti edetabeleid, näiteks:
 Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema laulu loend (Rolling Stone's 500 Greatest Songs of All Time)
 Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loend (Rolling Stone's 500 Greatest Albums of All Time)
Rolling Stone'i 2000. aastate 100 parimat albumit (100 Best Albums of the 2000s)

Välislingid
 Ametlik Rolling Stone'i koduleht
 The Voice of America Artikkel Observeris, 30. aprill 2006
 Rolling Stone’i esikülgede galerii
 Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema laulu loend (Rolling Stone 2003 500 Greatest Albums of All Time) Veebilehel RollingStone.com
 2004. aasta 500 parema loo edetabel RollingStone.com-is (2004 500 Greatest Songs of All Time) Veebilehel RollingStone.com
 Rolling Stone'i läbi aegade 100 parima kitarristi loend (Rolling Stone, 2003, The 100 Greatest Guitarists Of All Time) Veebilehel RollingStone.com
Rolling Stone Myspace'is
Will You Still Need Me, Will You Still Read Me? Artikkel New York Timesis, 25. detsember 2005
 The Origins of Rolling Stone Artikkel The Daily Californianis 20. august 2007
 How Does It Feel Artikkel The Washington Postis, 4. mai 2006

Ajakirjad
Eesti alevike loend

Eesti alevike loend loetleb Eesti alevikud.

A
Adavere -
Aespa -
Ahja - 
Alatskivi -
Alu -
Ambla -
Aravete -
Ardu -
Are -
Aruküla -
Aseri -
Assaku -
Aste -
Audru -
Avinurme

E
Eidapere -
Erra

H
Haabneeme -
Habaja -
Hageri -
Hagudi -
Haljala -
Halliste -
Harku -
Helme -
Hulja -
Hummuli -
Häädemeeste

I
Iisaku -
Ilmatsalu

J
Juuru - 
Jõgeva -
Jüri

K
Kadrina -
Kaerepere -
Kaiu -
Kamari -
Kambja -
Kanepi -
Kangru -
Karjaküla - 
Kasepää -
Keava -
Kehtna -
Keila-Joa - 
Kihelkonna -
Kiisa -
Kiiu -
Kiltsi -
Klooga -
Kobela -
Koeru -
Kolga - 
Kolga-Jaani -
Kolkja -
Kose (Harju maakond) -
Kose (Võru maakond) -
Kose-Uuemõisa -
Kostivere - 
Kudjape - 
Kureküla -
Kuremaa -
Kuusalu -
Kuusiku -
Kõpu -
Kõrgessaare -
Kõrveküla -
Käina -
Käravete -
Kärla -
Käru -
Käärdi -
Külitse

L
Laagri -
Laatre -
Laekvere -
Lagedi -
Laiuse -
Lehtse -
Leisi -
Lelle -
Lepna -
Lohusuu -
Loo -
Luige - 
Luunja -
Lähte -
Lüganuse

M
Mehikoorma -
Misso -
Mooste -
Mustla -
Mäetaguse -
Märja

N
Nasva -
Nõo -
Näpi

O
Oisu -
Olgina -
Olustvere -
Orissaare

P

Pajusti -
Palamuse -
Palivere -
Paralepa -
Parksepa -
Peetri (Harju maakond) -
Peetri (Järva maakond) -
Prillimäe -
Puhja -
Puka -
Puurmani

R
Raasiku -
Rakke -
Ramsi -
Rannu -
Ravila -
Riisipere -
Risti -
Roela -
Roiu -
Roosna-Alliku -
Rummu -
Rõngu -
Rõuge -
Räni

S
Sadala -
Saku -
Salme -
Sangaste -
Sauga -
Siimusti -
Simuna -
Sinimäe -
Sonda -
Sõmerpalu -
Sõmeru -
Särevere -
Sääse

T
Tabasalu - 
Tabivere -
Taebla -
Tammiku -
Tihemetsa -
Toila -
Tori -
Torma -
Tsirguliina -
Tudu -
Tudulinna -
Turba -
Tõravere -
Tõrvandi -
Tõstamaa

U
Uhtna -
Ulila -
Uuemõisa

V
Vahi - 
Vaida -
Valjala -
Vana-Antsla -
Varnja -
Varstu -
Vasalemma -
Vastse-Kuuste -
Vastseliina - 
Vasula -
Veriora -
Viimsi -
Viiratsi -
Vinni -
Virtsu -
Viru-Jaagupi -
Viru-Nigula - 
Voka -
Võiste -
Võnnu -
Võsu -
Võõpsu -
Väike-Maarja -
Väimela -
Värska -
Väätsa

Õ
Õisu -
Õru

Ä
Äksi - Ämari

Ü
Ülenurme

Vaata ka
Eesti linnade loend
Eesti alevite loend
Eesti külade loend

Viited 

Eesti alevike loend
Asulate loendid riigiti
Alevike loend
Tanja Poutiainen

Tanja Poutiainen (sündinud 6. aprillil 1980 Rovaniemis) on Soome mäesuusataja.

Tanja Poutiainen on võitnud suurslaalomi hõbemedali olümpiamängudel ning hõbe- ja pronksmedali maailmameistrivõistlustel nii slaalomis kui ka suurslaalomis. Ta on võitnud viis slaalomi ja viis suurslaalomi maailmakarikavõistluste etappi. 1997. aastal tuli ta noorte maailmameistriks slaalomis. Aastatel 2004, 2005 ja 2006 valiti ta Soome parimaks naissportlaseks.

Esimese soome naisena võitis ta hooajal 2004–2005 slaalomi ja suurslaalomi maailma karika. Ta võitis suurslaalomi maailma karika ka hooajal 2008–2009.

2014. aasta märtsis teatas, et lõpetab tippsportlase karjääri.

Saavutused

Olümpiamängudel 
 2006  Torinos
  hõbemedal suurslaalomis

Maailmameistrivõistlustel 
 2005  Bormios
  hõbemedal slaalomis
  hõbemedal suurslaalomis
 2009  Val-d'Isère'is
  pronksmedal slaalomis
  pronksmedal suurslaalomis

Maailma karikavõistlustel

Maailma karikas 

 Slaalomi karikas
 1. koht: 2005
 3. koht: 2003
 Suurslaalomi karikas
 1. koht: 2005, 2009
 2. koht: 2007

Maailma karikavõistluste etapivõidud

Tanja Poutiainen osales karjääri jooksul 259 MK-etapil ja jõudis poodiumile 48 korral, millest 11 korda kõige kõrgemale astmele.

Isiklikku 
Tanja Poutiainen oli tippsportlasena 170 cm pikk ja kaalub 67 kg.

Viited

Välislingid 
 Tanja Poutiaise ametlik koduleht
 Tanja Poutiainen FIS-i kodulehel
 Tanja Poutiainen Alpine Ski Database kodulehel
 Tanja Poutiainen ski2b.com-il 

Soome mäesuusatajad
Sündinud 1980
Art director

Art director (ehk AD; hääldatakse eestipäraselt "aadee"; anglitsism) on ingliskeelne termin, millele vastavaks eestikeelseks ametinimetuseks on "kunstiline juht". AD on loovtöötaja, kes loob teenuse ja/või toote sisu ja vastutab tulemi eest. Näiteks trükinduses, filminduses või televisioonis, internetis või video- ja arvutimängude valdkonnas. Eestikeelsed vasted: disainer (eksitavalt), kunstnik (eksitavalt), tihti (eksitavalt) loovjuht (võrdle kunstiline juht).

AD reklaaminduses 
Enamikus reklaamibüroodes töötab koos reklaamikirjaniku ja strateegi ja projektijuhiga, kelle ühiseks ülesandeks on misiganes meedias avaldatava reklaamiidee, toote, lahenduse ja rakenduse jne loomine ja väljatöötamine. AD vastutab reklaami, toote ja/või rakenduse sisulise ja visuaalse ning esteetilise lahenduse eest.

Vaata ka
Kunstiline juht
Reklaamikirjanik
Desktopper
Loovjuht

Ametid
Desktopper

Desktopper (inglise desktop publisher) on trükinduses ja/või reklaamialal ametimees, kelle tööks on pilditöötlus, küljendus, trükiste ja reklaamide jne trükiks ja/või elektroonilise meedia tarbeks ettevalmistamine. Tegemist on eesti trüki- ja reklaamialases žargoos leiduva kõnekeelse värdlaenuga (ingliskeelseks korrektseks vasteks on production artist). Samuti kasutatakse selle ameti märkimiseks veel nimetusi: disaineri assistent, AD assistent, tehniline disainer, küljendaja, trükiettevalmistaja jne.

Trükiettevalmistaja tavalisteks töövahenditeks on küljendustarkvara (näit QuarkXPress, Adobe InDesign, Apple Pages, Scribus, Microsoft Publisher), vektorgraafikatarkvara (näit Adobe Illustrator, Freehand, CorelDraw, pilditöötlustarkvara (näit Adobe Photoshop) ning tekstitöötlustarkvara (näit OpenOffice.org).

Vaata ka 

Art director
Disainer
Kujundusgraafik
Reklaamikirjanik
Loovjuht
Trükiettevalmistus

Ametid
DP

DP või Dp või dp võib tähendada järgmist:

Demokraatlik Partei
DisplayPort
DP on ingliskeelne lühend fraasist displaced person (ümberpaigutatud isik, ümberasutatud isik)
DP-laager

Muusika 
 Daft Punk
 Dead Poetic
 Deep Purple
Marianne Mikko

Marianne Mikko (neiuna Marianne Sisask; sündinud 26. septembril 1961 Võrus) on Eesti ajakirjanik, poliitik ja  feminist, XIII Riigikogu liige. Ta oli 2004–2009 Euroopa Parlamendi liige ja 2011–2015 XII Riigikogu liige.

Hariduskäik
Ta lõpetas aastal 1979 Pärnu 1. Keskkooli ja aastal 1984 Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.

Töökäik ja tegevus ühingutes
Mikko oli XII Riigikogu liige. Varem on ta olnud Euroopa Parlamendi liige 2004–2009; kuukirja Diplomaatia peatoimetaja 2003–2004; ajalehe Maaleht erikorrespondent 2002–2003; Raadio Kuku saatesarja "Välismääraja" saatejuht 2002–2004; Eesti Televisiooni diplomaatiline korrespondent Brüsselis 1996–2000 ja erikorrespondent samas 2000–2002; ajalehe Eesti Päevaleht erikorrespondent EL-i ja NATO juures 1994–1996; nädalalehe Eesti Ekspress toimetaja 1991–1992 ja 1993–1994; vabakutseline ajakirjanik Lõuna-Aafrika Vabariigis 1992–1993; Eesti Raadio toimetaja 1984–1991.

Ta on Euroopa Ajakirjandusföderatsiooni juhatuse asendusliige alates 2004, ajakirja Diplomaatia kolleegiumi liige alates 2004, Women in international Security – Estonia (WIISEST) liige alates 2003 ning Eesti Ajakirjanike Liidu liige alates 1985.

Poliitiline tegevus 

Marianne Mikko on alates 2002 Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige ja praegu selle juhatuse liige. Ta valiti 2004. aastal 5263 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks ja töötas seal aastatel 2004–2009. Mikko on Euroopa Sotsiaaldemokraatliku Partei kongressi delegaat alates 2004. aastast.

Marianne Mikko kuulub Euroopa Sotsiaaldemokraatliku Partei naisorganisatsiooni PES Women juhatusse.

Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel Pärnumaal, sai 2093 häält ja osutus valituks. XII Riigikogu koosseisus töötas ta Euroopa Liidu asjade komisjonis ja Riigikaitsekomisjonis ning kuulus Eesti-Georgia, Eesti-India, Eesti-Moldova, Eesti-Prantsusmaa ja Eesti-Sloveenia parlamendirühmadesse. Riigikogus tegutsevatest ühendustest oli ta kaasatud inimkaubanduse ja vägivalla vastase saadikurühma, Pärnumaa saadikurühma, Rail Balticu toetusrühma, Riigikogu naisteühenduse ning säästva energia toetusrühma töösse.

Mikko kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1 ja sai 859 häält, kuid valituks ei osutunud. Ta sai Riigikogu liikmeks Urve Palo asendusliikmena.
Tema volitused asendusliikmena lõppesid 14. septembril 2015 ja taastusid 16. septembril 2015.

Isiklikku
Marianne Mikko on teist korda abielus. Tema esimene abikaasa (1984–2008) oli Madis Mikko. Tema teine abikaasa on (Göteborgis asuva) Chalmersi Tehnikaülikooli professor Peter Andrekson.

Viited

Välislingid

Marianne Mikko Facebook
Marianne Mikko Twitter
Marianne Mikko Instagram
Marianne Mikko koduleht ja blogi
Lühitutvustus Euroopa Parlamendi lehel
Lühitutvustus Riigikogu lehel

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Eesti feministid
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
XII Riigikogu liikmed
XIII Riigikogu liikmed
Eestist valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1961
Verijärv

Verijärv (ka Kasaritsa Verijärv) asub Võru maakonnas Võru vallas. 

Järve pindala on 24,9 ha (2007) ja suurim sügavus umbes 20 m. Limnoloogiliselt tüübilt on see kalgiveeline rohketoiteline järv.

Järvest voolab välja Koreli oja. 

Järve ja selle ümbruse kaitseks on loodud Verijärve maastikukaitseala.

Verijärv on üks ilusaimaid orujärvi ümbruskonnas. Ta paikneb Võrust 3,5 km kagu pool väga järskude veerudega ürgorus, õigemini kahe oru (kagu-loode ja edela-kirdesuunalise) liitumiskohal ning on selletõttu lookja kujuga. Järve absoluutne kõrgus on pärast veetaseme viimast tõstmist kuuekümnendail aastail (½ m) umbes 90 m, ka pindala peaks olema vähemalt , sügavus on kuni 19,4 m (keskmine sügavus 6,3 m). Sügavaim koht on järve keskosast veidi loode pool. Kaldad on järve keskel erakordselt järsud. Järv on olnud veelgi suurem ja sügavam, kuid 1922. aasta kevadel purunes väljavoolule ehitatud pais suurvee tõttu ja veetase langes 1½ m. Järve kallastel kasvab parkmets, kaguotsa lähedale ulatuvad põllu- ja heinamaad. Kaldad on enamasti kõvad, valdavalt liivased või savikast kruusast, ka kaldavööde on kõva ja liivane. Sügavamal katab põhja muda, mille paksus ulatub kohati 1 meetrini.

Läbivool on nõrk. Vesi on tugevasti kihistunud, kollakasroheline ja üsna läbipaistev (3,9 m). Veepinna lähedal on vesi hapnikuga üleküllastunud, põhjalähedased veekihid on ilma hapnikuta.

Järskude kallaste tõttu on taimestikku vähe, kuid liike palju (22). J. Käis on leidnud järvest ka võrdlemisi harva esinevat värd-penikeelt. Fütoplankton on järves üsna rohke ja liigirikas. Zooplankton pole järves kuigi rohke. Leidub tiibsõudikut, kes vajab jahedat hapnikurikast vett. Põhjaloomastik on keskmise ohtrusega. Vähesel hulgal leidub järves jõevähke.

Verijärv on liigirikka kalastikuga. On andmeid särje, ahvena, latika, haugi, suure viidika, roosärje, kiisa, säina, lutsu, kogre, linaski, angerja, nuru, võldase, koha ja isegi lepamaimu esinemise kohta.

Verijärvega on seotud mitu muistendit. Eriti levinud on jutt kurja Kasaritsa mõisniku uputamisest kutsari poolt, kes tõlla magava härraga Verijärve juhtinud. Veel praegugi olevat see tõld selge ilmaga näha. Verijärve nimi aga tulevat sellest, et orjade peksmisel nende veri järve voolanud.

Võru valla järved
Tšaadi vapp

Tšaadi vapp on Tšaadi riigivapp. Vapp võeti kasutusele 1970. aastal.

Siniste ja kollaste lainetega vapikilpi hoiavad kits ja lõvi. Kits sümboliseerib riigi põhja- ja lõvi lõunaosa rahvast. Lained tähistavad Tšaadi järve ja tõusev päike uut algust.

Kilbi all on lint prantsuskeelse rahvusmotoga Ühtsus, töö, progress.

Vaata ka
 Tšaadi lipp

Vapp
Vapid riigiti
Mellotron

Mellotron on 1960. aastate algusest alates Suurbritannias Birminghamis Mellotronicsi toodetud polüfooniline elektromehaaniline ning sämplipõhine (ingl sample playback) iseloomuliku helipildiga analoogklahvpill.

Mellotroni peetakse esimeseks sämplipõhiseks pilliks, kuigi selleks on Chamberlin, mille alusel mellotron on loodud. Arvamus on ilmselt tingitud asjaolust, et mellotron on lihtsalt laiemalt kasutusel ja levinud.

Mellotroni vahetatavad helipangad on salvestatud magnetlintidele, mis töötavad lineaarselt ja paralleelselt, mitte luupides, nagu tihti on arvatud. Iga lindi pikkuseks oli umbes 8 sekundit ja need sisaldasid flöötide, viiulite, vaskpuhkpillide, inimhäälte jne sämpleid ning näiteks ka samplitud lugude juppe.

Iga klahvi alla kuuluvad taasesitus-magnethelipead võimaldasid mängida eelsalvestatud (inglise pre-recorded) hääli, st mellotroniga ei saanud salvestada, vaid ainult taasesitada lintidele salvestatut.

Mellotroniga saab erinevaid instrumente imiteerida vägagi usutavalt, kuna mehaanilised eripärad (lindi käima tõmbamise jõnksatus jms) sarnanevad naturaalpillide mängimisel tekkivate mehaaniliste vigadega, mis teevad mellotroni kõla pillipäraseks. 

Mellotroni tuntumad mudelid on MI, MII ja M400. MI ja MII on suuremõõtmelised, stuudios kasutatavad kahe klaviatuuriga instrumendid, millega saab imiteerida mitmeid instrumente (viiulit, viiuliorkestrit, flööti, kitarri, klaverit, orelit jm) ning sisaldavad ka rütmigrupi imitatsioone, mille juhtimiseks on vasem klaviatuur. M400 on väiksem, portatiivne instrument, mis imiteerib viiuliorkestrit, flööti ja isegi inimkoori. M400 kasutasid mitmed 1970-ndate rokkansamblid kontsertidel.  
   

Mellotroni tüüpiline helipilt on näiteks biitlite loos "Strawberry Fields Forever".

Tuntud mellotroni kasutajaid 
Led Zeppelin
The Beatles
King Crimson
David Bowie
Yes
Genesis
Hawkwind
Barclay James Harvest
...

Vaata ka 
 Birotron
 Chamberlin
 Orchestron
 Optigan
ondes Martenot
Teremin
Computer Music Melodian
Fairlight CMI
Prophet VS
Korg Wavestation

Välislingid 

Klahvpillid
Elektrofonid
Luup (muusika)

Luup (inglise keeles loop) on elektroakustilises muusikas eelsalvestatud või sämplitud muusikalõik, mida korratakse vajalik arv kordi. 

Vastavalt sõna 'luupimine' tähistab näiteks sämpli, löögi, takti või vabalt valitud pikkusega muusikalõigu tsüklilist või katkematut esitamist. 

Luupe kasutatakse sämplerites (näit AKAI MPC2000), sämplipõhistes süntesaatorites (näit Korg Wavestation), muusikatarkvarades (näit Acid, Garageband, Buzz, Ableton).

Võttes rea luupe ja organiseerides neid sekventseris, saab luua pideva muusikalise jada (näiteks trummirea (drum track).

Suurem osa moodsat tantsumuusikat on luubipõhine.

Tüüpilist trummiluubi kasutamist on kuulda näiteks Björki loos "Army of Me".

Nüüdismuusika
Päär Pärenson

Päär Pärenson ehk MC J.O.C. (sündinud 3. märtsil 1979 Rakveres) on eesti näitleja, tantsija, koreograaf ja räppar.

Ta lõpetas gümnaasiumi Rakveres. Aastatel 1999–2003 õppis ta Viljandi Kultuurikolledžis, mille lõpetas tantsija ja koreograafina. Paralleelselt õpingutega osales ta Katrin Essensoni lavastuses "Vastavalt seadusele" (2001) ja Renate Valme "Salapärased kõlad nii norskavas öös" (2002) ning lavastuses "Mobile home" (2003) tantsijana. Ta tegi kaasa ka Thomas Lehmeni Berliinis esietendunud "Schreibstücki" Mart Kangro versioonis Eestis (2002).

Hiljem töötas Pärenson Helsingis Koko Teatteris soome koreograafi Mikko Orpanaga kaasaegse tantsu lavastuses "Valtiomies II" (2003–2004) ning läks Hollandisse, et tantsida Groningeni Grand Theatre’s Club Guy & Roni lavastuses "Myrrh & Cinnamon" (2004–2005). Mõlemat on näidatud ka Eestis.

2005. aastal osales ta Oksana Titova ja Taavet Janseni tantsulavastuses "The Last Hairy", mida saatis menu ka Londonis ning mis võitis 2006. aastal Eesti Teatriliidu tantsuauhinna. Taavet Janseniga on ta koostööd teinud kestva projekti "Music Is Movement" ja lavastuse "Algorütm" (2007) raames. Oksana Titovaga on ta koostööd teinud Oksana Titova ja Juhan Ulfsaki lavastuses "Roots" (2006) tantsijana ja balletis "Hamlet" koreograafi assistendina. Lisaks tantsule on Päär Pärenson olnud laval ka draamanäitlejana ("Uus Elysium", "Minu Tartu", "Krabattabark"). Ta on elektroonilist tantsumuusikat tegevate ansamblite Def Räädu ja Bashment Kingz Soundi solist.

Lavastusi
"Hädaorg" (koreograaf, tantsija)

Viited

Välislingid
"Pärenson ühendab maailma valu tantsus ja muusikas" Postimees, 27. detsember 2007
"Oh häda ja viletsust" Eesti Päevaleht, 5. jaanuar 2008
"Kultuuriakadeemia lõpetanud tulid välja tantsulavastusega" Sakala, 9. jaanuar 2008
"Päär Pärenson: kirjasõna on meie peres alati au sees hoitud" ERR, 8. juuli 2016 
"Pärenson, Päär" Eesti Entsüklopeedia, 1. jaanuar 2019

Eesti tantsijad
Eesti koreograafid
Eesti räpparid
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1979
Isabelle Cavoit

Isabelle Cavoit (sündinud 1961 Pariisis) on prantsuse tantsija ja koreograaf.

Viited

Prantsuse tantsijad
Koreograafid
Sündinud 1961
Funktsionaalharmoonia

Funktsionaalharmoonia on muusikas funktsioonidel põhinev harmoonia.

Muusikateooria
Alati Ustav

Alati Ustav oli 2006. aasta maist oktoobrini tegutsenud eesti rahvuslaste poliitiline survegrupp, mis pooldas Tallinnas Tõnismäel seisnud Teise maailmasõja monumendi pronkssõduri teisaldamist.

Liikumine moodustus 2006. aasta mai lõpus inimestest, kes osalesid Sten-Hans Vihmari ja Siim Abroi korraldatud pronkssõdurivastasel piknikul. Selle üldisem eesmärk oli koondada rahvuslikke jõude, konkreetsem avaldada toetust peaminister Andrus Ansipi seisukohale, et pronkssõdur tuleb Tõnismäelt eemaldada. Samuti nõuti presidendi otsevalimisi ja protestiti mõlema olemasoleva presidendikandidaadi valimise vastu.

Ome eesmärkide saavutamiseks esines Alati Ustav korduvalt avalike sõnavõttudega. Nii kirjutas Sten-Hans Vihmar avaliku kirja peaministrile, samuti loeti Tõnismäel ette manifest Eesti rahvale ning avaldati üleskutse rahvuslaste koostööks.

Liikumine kutsus eestlasi ka igal laupäeval rahumeelsele meeleavaldusele pronkssõduri teisaldamise toetuseks. Juunis korraldati küüditatute mälestuspäev Pagari tänaval ja Rahvusraamatukogu ees. Augustis tehti ettepanek korraldada rahvuslike jõudude ümarlaud.

20.-23. septembril korraldati koostöös Eesti Rahvusliku Liikumise ja teiste rahvuslike organisatsioonidega ajaloonädal, millega taheti "edastada selge sõnum nii meie valitsusele kui siinsetele immigrantidele - Eesti on eelkõige eestlaste kodumaa ja Eestil on oma ajalugu".

Alguses seostati Alati Ustavat Isamaaliiduga. Samas kinnitasid grupi juhtliikmed, et ei pürgi poliitikasse ja ei ole saanud ühtegi nõuannet juhtivatelt parteidelt.

Alati Ustav distantseerus sel ajal üheks rahvuslaste eestvedajaks peetud, kuid skandaalidesse sattunud Kalev Rebasest, süüdistades teda narkomaanias, ebaväärikas käitumises ning sidemetes Isamaaliiduga.

18. oktoobril 2006 teatas liikumise eestvedaja Sten-Hans Vihmar Sõltumatule Infokeskusele ja ajakirjandusele: "Teatan teile, et kahjuks lõpetas Alati Ustav tegevuse."

Kuus kuud hiljem, 27. aprillil 2007 otsustas Valitsuse kriisikomisjon pronkssõduri viivitamatult teisaldada ja hiljem paigaldati monument Kaitseväe kalmistule. Arvatakse, et Vihmarit võidi pronkssõduri teisaldamisest juba varem teavitada ning too otsustas seetõttu ühenduse tegevuse lõpetada.

Viited

Eesti poliitika
Rahvuslus
Eesti poliitilised liikumised
Robert Jürjendal

Robert Jürjendal (sündinud 10. jaanuaril 1966) on eesti helilooja, kitarrist ja muusikaõpetaja.

Ta on ansambli Weekend Guitar Trio juhtfiguure, kuid esineb ka ansamblitega Fragile, UMA, Estonian Guitar Octet, The Fragile Moment, Suurõ Pilvõ jt.

2013. aasta aprillis andis välja oma esimese stuudioalbumi "Rõõmu allikas".

Tunnustus 

 2004 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Mart Soo, Tõnis Leemetsaga, Weekend Guitar Trio kontserttegevuse eest kodu- ja välismaal)
2009 stipendium "Ela ja sära"

Viited

Välislingid
Elulooline info
Robert Jürjendal. MySpace.com

Eesti kitarristid
Eesti heliloojad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1966
Oskar Sepre

Oskar Sepre (vene Оскар Адович Сепре) (20. mai 1900 Kabala vald, Viljandimaa – 23. november 1965 Tallinn) oli Eesti kommunist ja Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee esimees.

Oskar Sepre kuulus II Riigikogusse Töörahva Ühise Väerinna nimekirjast, alates 10. märtsist 1924 (Hans Heidemanni asemel) kuni 9. aprillini 1924, teda asendas August Mühlberg. 

Aastal 1924 Oskar Sepre arreteeriti ning mõisteti 149 protsessil eluaegsele sunnitööle süüdistatuna osalemises riigivastases organisatsioonis Töörahva ühine väerind, vabanes 1938. aasta amnestiaseadusega.

Alates 25. augustist 1940 oli Oskar Sepre Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogusse (alates 25. märtsist 1946 Eesti NSV Ministrite Nõukogu) kuuluva Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee esimees ja Rahvakomissaride Nõukogu esimehe asetäitja kuni 1948. aastani. 

17. juunist 1942 kuni 26. septembrini 1944 oli Oskar Sepre Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimehe kohusetäitja.

Oskar Sepre valiti akadeemikuks ja ta töötas aastaid Eesti NSV TA Majanduse Instituudis, kus ta juhatas kõige väiksemat, transpordiökonoomika sektorit. Oskar Sepre suri oma sektori eest võideldes. Nimelt otsustas direktsioon transpordiökonoomika sektsiooni likvideerida ja Sepre pensionile saata. Too läks instituudi üldkoosolekul kõnepulti ja hakkas erutatult rääkima, kui vajalik tema sektor on. Järsku vakatas ta poolelt sõnalt ja kaotas kõnevõime. Väljakutsutud kiirabi toimetas ta haiglasse. Oskar Sepre suri Tallinna Magdaleena haiglas (nn neljandas haiglas) veresoone lõhkemise tagajärjel.

Raamatud 
Kodanliku Eesti põllumajanduse "õitseng". Tallinn. Eesti Riiklik Kirjastus, 1959 
Eesti kodanlik riik monopolide teenistuses. Tallinn. Eesti Riiklik Kirjastus Punane Täht, 1963
Kodanliku Eesti sõltuvus imperialistlikest maadest. Tallinn. Eesti Riiklik Kirjastus Ühiselu, 1964

Viited

Kirjandus 
 Rasvunud revolutsionäär. Võitleja, jaanuar 1963, nr 1, lk 3.

II Riigikogu liikmed
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Eesti NSV I Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1965
Riisipere–Vasalemma tee

Riisipere–Vasalemma tee (registrinumber 11380) on kõrvalmaantee Saue ja Lääne-Harju vallas.

Tee pikkuseks on 14,1 km. 

Umbes 400 m pikkune lõik tee 11. kilomeetril on ühtlasi Saue valla piiriks. 

Tee saab alguse Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee üheksateistkümnendal kilomeetril Jaanika ja Vilumäe küla piiril (Saue vald). Tee kulgeb läbi Vilumäe, Jaanika, Aude, Munalaskme, Kibuna ja Lemmaru küla. Tee lõpeb Keila–Haapsalu maantee kuueteistkümnendal kilomeetril Lemmaru külas (Lääne-Harju vald). Tee ületab 3 silda (Viisu, Munalaskme, Sepu – kõik üle Munalaskme oja) ja 12 truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.

Teega ristub kolmandal kilomeetril Jaanika jaama tee, kümnendal kilomeetril Munalaskme–Laitse tee, üheteistkümnendal kilomeetril Kibuna jaama tee.

Tee esimene pool on kruusatee, tee teine pool alates 8. kilomeetrist on mustkattega. Mustkattega on veel teelõik Aude küla südames ja lõik tee alguses. Tee klass on V. Kuni Munalaskme sillani on liiklussagedus kuni 200 autot ööpäevas, edasi kuni Munalaskme–Laitse teeni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas ja tee lõpuosas on liiklussagedus 500–1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Lääne-Harju vald
Tooga

Tooga oli Vana-Rooma meessoost kodanike rõivaese, mis heideti tavaliselt tuunika peale. Umbes kuue meetri pikkune poolringikujuline valge villane kangas mässiti keha ümber nii, et vasak õlg sai kaetud, parem õlg ja käsi jäid aga vabaks.

Vana-Rooma
Levon Ter-Petrosjan

Levon Ter-Petrosjan (armeenia: Լևոն Տեր-Պետրոսյան; sündinud 9. jaanuaril 1945 Ḩalabis Süürias) on Armeenia poliitik ja riigitegelane. Ter-Petrosjan oli Armeenia president aastatel 1991–1998.

Ter-Petrosjan sündis Armeenia genotsiidi eest Süüriasse pagenute perekonnas. Tagasi Armeeniasse kolis pere 1946. aastal.

Levon Ter-Petrosjan õppis Jerevani Riiklikus Ülikoolis ja Leningradi Riiklikus Ülikoolis orientalistikat ja kaitses viimases 1987. aastal doktorikraadi.

10. detsembrist 1988 kuni 31. märtsini 1989 viibis Ter-Petrosjan vangistuses, kuna osales Karabahhi komitees. Samal aastal valiti ta Pan-Armeenia Rahvusliku Liikumise juhatusse (sai hiljem selle esimeheks) ja Armeenia NSV Ülemnõukokku. 1990. aastal valiti Ter-Petrosjan Armeenia Vabariigi Ülemnõukogu esimeheks.

1991. aasta septembris valiti ta ülekaalukalt Armeenia esimeseks presidendiks. Ter-Petrosjani presidendiaega jääb võidukas sõda Mägi-Karabahhis, kuid ka suur majanduslik kitsikus. 1994. aastal keelustas ta suurimaks opositsiooniparteiks kerkinud Dašnaktshuthjuni.

1996. aastal valiti Ter-Petrosjan taas presidendiks, kuid seekord tabasid teda süüdistused valimiste võltsimises, aga ka majandushädade põhjustamises. Ter-Petrosjani ebapopulaarsusele aitas kaasa see, et ta oli asunud toetama lepituspoliitikat Aserbaidžaaniga, eeldades, et sõjas lüüa saanud Aserbaidžaan läheb aastatega aina tugevamaks. Karabahhiast pärit peaministri Robert Kotšarjani juhitud jäiga liini toetajad sundisid Ter-Petrosjani 1998. aastal ametist lahkuma.

Ter-Petrosjan tõmbus aastateks tagasi, pühendudes teadustööle.

2007. aasta lõpul teatas ta aga, et kandideerib 2008. aasta presidendivalimistel president Kotšarjani leeri kuuluva, tol ajal peaministriametit pidanud Serž Sargsjani vastu. Ter-Petrosjan tõusis populaarseimaks opositsioonikandidaadiks. Kampaaniat saatsid rängad vastastikused süüdistused.

19. veebruaril 2008 toimunud valimised võitis ametlikel andmetel esimeses voorus Serž Sargsjan, kogudes enam kui 50% häältest. Ter-Petrosjan, kes ametlikult sai 21% häältest, kuulutas valimised võltsituks ja ennast võitjaks. Opositsiooni protestimeeleavaldused kestsid 1. märtsini, mil protestijate laager jõuga laiali aeti. Hukkus 8 inimest, kuulutati välja erakorraline olukord, Ter-Petrosjan palus rahval laiali minna ning suleti koduaresti.

Ter-Petrosjan on teatanud kavatsusest kandideerida 2009. aasta kohalikel valimistel Jerevani linnapeaks (linnapeaks nimetatakse enim hääli saanud nimekirja esinumber).

Ter-Petrosjan, Levon
Ter-Petrosjan, Levon
Polaarrebane

Polaarrebane ehk jäärebane (Vulpes lagopus) on koerlaste sugukonda kuuluv väike kiskja.

Polaarrebane on mõnikord paigutatud ka omaette perekonda Alopex (liiginimena Alopex lagopus).

Levila 
Polaarrebase looduslik levila on põhjapoolkera arktikapiirkonnad, eriti iseloomulik arktilisele tundrale.

Eluviis 
Polaarrebased on kohastunud elama karmides kliimatingimustes, seetõttu on neil mitmeid kohastumusi: paks karvkate, eriline organismi soojusvahetussüsteem ja paks rasvkude. Rebasel on väike kehapinna ja -ruumala suhe, mida tingib eeskätt ümar keha, väike koon ja väikesed jalad ning väikesed paksud kõrvad. Väikese kehapindala tõttu on soojuskaod väikesed. Tema karvkatet peetakse teiste loomade omaga võrreldes kõige soojemaks.

Toitumine
Isasloom peab jahti ja toob toitu, samal ajal hoolitseb emarebane poegade eest. Polaarrebase toidubaasi moodustavad lemmingud, kuid ta sööb ka ettejuhtuvaid polaarjäneseid, kahepaikseid, mune ja raipeid.

Paljunemine
Polaartalve lõpul, umbes märtsis-aprillis, moodustuvad paarid, kes valmistavad tulevaste poegade jaoks ette varjulise uru. Urgusid kasutatakse põlvest põlve ja need võivad olla kasutuses üle 300 aasta. Polaarrebase käes on koerlaste arvukaima pesakonna rekord: keskmiselt on rebasekutsikaid 11, kutsikate arv võib ulatuda 22ni. Paar püsib koos umbes neli kuud, kuni kutsikate pesast lahkumiseni.

Konkurents
Olulisimaks looduslikuks konkurendiks on punarebane, kelle areaal nihkub kliimasoojenemise tõttu järjest enam põhja poole.

Inimese kõrval on polaarrebase põhivaenlased hunt, ilves ja jääkaru. Looma kütiti ohtralt 19. ja 20. sajandil.

Vaata ka
Sinirebane

Koerlased
Viktor Hion

Viktor Hion VR II/3 (25. aprill 1902 Järvakandi vald – 24. juuli 1969 Tartu) oli eesti arst ja Eesti NSV riigitegelane.

Viktor Hion võttis osa Vabadussõjast Laiarööpmelise Soomusrongi nr 2 koosseisus. Soomusrongil kandis ta nime Viktor Joon ja selle nime all on teda 1920. aastal autasustatud ka Vabadusristi II liigi 3. järguga. Sõjakaaslaste mäletamise järgi oli ta vahva ja kartmatu sõdur.

Viktor Hion lõpetas 1920. aastal Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi ja 1925. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Alates 1927. aastast (Alfred Fleischi ajal) oli Hion Tartu Ülikooli füsioloogia instituudi assistent.

1934. aastal oli Hion üks Tartu Draamateatri Seltsi Teatrikunsti Stuudio asutamise initsiaatoreid ja juhte.

1939 valiti Tartu linnavolinikuks. Politseidirektori otsusega 21. oktoobrist 1939 keelati Hionil viibimine kaitseseisukorra piirkonnas, välja arvatud Paide linn, kuna ta oli avaldanud sihilikku lugupidamatust valitsusvõimude tegevuse kohta ja halvustanud Eesti Vabariigi kehtivat seaduslikku korda. 

Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu tervishoiu rahvakomissar alates 25. augustist 1940 ja alates 25. märts 1946 Eesti NSV Ministrite Nõukogu tervishoiu minister kuni 1950. 9. oktoobril 1945 andis ta ministrina välja käskkirja, mida võib pidada Eestis esimeseks onkoloogia arengukavaks. Käskkiri põhines Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu käskkirjal elanikkonna onkoloogilise abi parandamise abinõude kohta. 

Hion oli Eesti NSV Ülemnõukogu I ja II koosseisu saadik.

1950–1951 oli ta Tartu Ülikooli Tervishoiu Instituudi direktor ja 1950–1952 Tartu Ülikooli hügieenikakateedri juhataja. 1955–1965 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni TUI hügieenisektori juhataja. Tema uurimisobjekt oli alkoholi toime sisenõristusnäärmete ja närvisüsteemi mikrostruktuuridesse. Ta on käsitlenud ka sotsiaal- ja koolihügieeni.

Avaldatud artikleid
Parandamatute haigete surmamisest ja steriliseerimisest. Tervis 1934;(6):87–90
"Fašistliku terrori mõju rahva tervishoiusse Eesti NSV-s". Saksa fašistlik okupatsioon Eestis aastail 1941–1944. Tallinn: Poliitiline Kirjandus, 1947:449–463

Isiklikku
Ajakirjanik Ene Hion on tema tütar ja matemaatik Jaak Hion on tema poeg. Tema onu oli Leisi Püha Olga koguduse preester Johannes Hion.

Viited

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Arstide Koja liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Tartu linnavolikogu liikmed
Eesti arstiteadlased
Eesti NSV I Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV II Ülemnõukogu liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Eesti NSV teenelised arstid
Vabadussõja veteranid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1969
Adobe InDesign

Adobe InDesign on levinud küljendustarkvara. Adobe InDesign on de facto standard reklaami- ja trükitööstuses. 

Faililaiendiks on INDD.

Vaata ka
rastergraafika
pilditöötlustarkvara
vektorgraafika
vektorgraafikatarkvara

Graafikatarkvara
Ääsmäe–Kernu tee

Ääsmäe–Kernu tee (registrinumbriga 11406) on kõrvalmaantee Saue vallas. Tee pikkus on 10,1 km. 

Tee saab alguse Ääsmäe liiklussõlmes Ääsmäe külas (Saue vald) ning kulgeb läbi Ääsmäe, Tagametsa, Pällu, Muusika, Ruila, Allika, Metsanurga ja Kohatu küla. Tee lõpeb Tallinn–Pärnu–Ikla maantee 37. kilomeetril Kohatu külas (Saue vald). 

Tee ületab ühe silla (Kernu sild üle Vasalemma jõe tee kümnendal kilomeetril) ja kolme truupi. Teele jääb kolm bussipeatust: Muusika, Kääbaste ja Alliku. Muusika külas Kääbaste peatuse lähedal on loodus- ja arheoloogilise kaitse all olev Ukukivi, mis on Eesti suurim ohvrikivi (5,7 m kõrge ja ümbermõõduga ligi 38 m).

Teega ristub esimesel kilomeetril Ääsmäe traktori tee, kuuendal kilomeetril Ruila–Laitse tee.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on 60 km/h. Teevalgustus puudub.

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Jordaania dinaar

Jordaania dinaar (araabia keeles دينار أردني) on Jordaania rahaühik. Selle valuutakood on JOD. 

Dinaar jaguneb 10 dirhamiks ja 100 piastriks või qirsh'iks. Käibivad 1-, 5-, 10-, 20- ja 50-dinaarised paberrahad ning  0,5- ja 1-qirsh'ised,  2,5-, 5-, 10-piastrised ning  0,25-,  0,5 ja 1-dinaarised mündid.

Jordaania
Rahaühikud
Maroko vapp

Maroko vapp on Maroko riigivapp. Vapp on kasutusel alates 14. augustist 1957.

Maroko sümboolika
Vapid riigiti
Afganistani vapp

Afganistani vapp on Afganistani riigivapp.

2021. aastal aset leidnud Talibani võimu taastamisele eelnenud ajal kasutatud vapp oli kasutusel 2002. aastast (2004 tehti väikesed muudatused). 

Vapil on kujutatud stiliseeritud mošeed mihrabi (palveorva) ja minbariga (kantsliga). Kummalgi küljel on vardas Afganistani värvides lipp. Vapi ümber on nisupeadest pärg. All on lint, millele on kirjutatud "Afganistan". Üleval, kus viljapead kokku saavad, on araabia keeles kirjutatud šahada (usutunnistus): "Ei ole jumalat peale Jumala ja Muḩammad on Jumala saadik." Mošee kupli kohal on kiri: "Allahu akbar" ("Jumal on suur"). Mošee all on hidžra aastaarv 1298 (Gregoriuse kalendri aasta 1919), mis tähistab Suurbritannia alt iseseisvumise aastat. 

Afganistani sümboolika
Vapid riigiti
Korvpall 2008. aasta suveolümpiamängudel

Korvpall 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 9.-24. augustini Wukesongi Kultuuri- ja Spordikeskuses Pekingis, Hiinas.

Alad
Olümpiamängude korvpalliturniiril jagati välja 2 komplekti medaleid:
Mehed (osales 12 võistkonda)
Naised (osales 12 võistkonda)

Kvalifitseerunud riigid

Mehed

Naised

Tulemused

Mehed 
Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
 Olümpiavõitja: Argentina
 Hõbemedal: Itaalia
 Pronksmedal: USA

Alagrupimängud

A-alagrupp

B-alagrupp 

Hiina ja Hispaania mäng lõppes normaalajal viigiga 72:72. Lisaajal sai võidu Hispaania 85:75.

Veerandfinaal

Poolfinaal

Pronksimäng

Finaal

Lõplik järjestus 
 Olümpiavõitja USA
 Hõbemedal Hispaania
 Pronksmedal Argentina
4. koht Leedu
5. koht Kreeka
6. koht Horvaatia
7. koht Austraalia
8. koht Hiina
9. koht Venemaa
10. koht Saksamaa
11. koht Iraan
12. koht Angola
Ametlikud tulemused

Naised 
Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
 Olümpiavõitja: USA
 Hõbemedal: Austraalia
 Pronksmedal: Venemaa

Alagrupimängud

A-alagrupp 

Brasiilia ja Lõuna-Korea mängus jäi normaalajal tulemus viiki 55:55. Lisaajal võitis Lõuna-Korea 68:62.

B-alagrupp

Veerandfinaal

Poolfinaal

Pronksimäng

Finaal

Lõplik järjestus 
 Olümpiavõitja USA
 Hõbemedal Austraalia
 Pronksmedal Venemaa
4. koht Hiina
5. koht Hispaania
6. koht Valgevene
7. koht Tšehhi
8. koht Lõuna-Korea
9. koht Läti
10. koht Uus-Meremaa
11. koht Brasiilia
12. koht Mali
Ametlikud tulemused

Medalid

Välislingid 
Peking 2008 kodulehekülg

Korvpall olümpiamängudel
2008. aasta suveolümpiamängud
Nikita Mihhalkov

Nikita Sergejevitš Mihhalkov (Никита Сeргеевич Михалков; sündinud 21. oktoobril 1945 Moskvas) on vene filmilavastaja, -näitleja, -stsenarist, -produtsent ja ühiskonnategelane.

Lavastatud filme

Perekond ja suguvõsa 
Nikita Mihhalkovi isa Sergei Mihhalkov oli lastekirjanik, Nõukogude Liidu ja Venemaa hümni sõnade autor. Ta põlvnes aadlisoost. Ema Natalja Kontšalovskaja oli maalikunstniku Pjotr Kontšalovski tütar ja Vassili Surikovi lapselaps.

Nikita Mihhalkovi vend Andrei Kontšalovski on samuti tuntud filmirežissöör.

Nikita Mihhalkov on abielus teist korda. Esimesest abielust näitlejanna Anastassija Vertinskajaga on tal poeg Semjon. Abielust Tatjana Mihhalkovaga on tal kolm last. Tütar Anna on filminäitleja ja -produtsent, poeg Artjom on filminäitleja, -režissöör ja telesaatejuht, noorim tütar Nadežda on filminäitleja ja -produtsent.

Välislingid 

 Михалков, Никита Lentapedias
Nikita Mihhalkov – Vene filmikunsti suur erak, SL Õhtuleht 21.10.2005
Andres Laasik. Mihhalkov rammestab teist korda päikesega. Eesti Päevaleht. 26. aprill 2010

Venemaa filmilavastajad
Vene filminäitlejad
Sündinud 1945
Ahto Abner

Ahto Abner (sündinud 29. juulil 1979) on eesti trummar.

Ta on alates aastast 2015 TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia rütmimuusika eriala juht.

Õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia džässmuusika osakonnas löökpille. Kaasa teinud ja tegev mitmetes pop- ja džässprojektides: Kadri Voorand Quartet, MiaMee,  Helin-Mari Arder, Oleg Pissarenko Band, Sofia Rubina, Ewert Sundja, Dave Benton, Slobodan River, Eda-Ines Etti, Siiri Sisask, Tallinna Gospelkoor, Conforte, Ajavares ja Lippajad.

On käinud kontserditurneedel Norras, Islandil, Soomes, Rumeenias, Lätis ja Venemaal.

Töötas muu hulgas stuudiomuusiku ja Gustav Adolfi Muusikakooli õpetajana.

Valminud on pea 90 helikandjat, mõned välja andnud produtsendina.

Viited 

Eesti trummarid
Erakond Eesti Kristlikud Demokraadid poliitikud
Sündinud 1979
Eno Kollom

Eno Kollom (sündinud 12. septembril 1976) on eesti trummar. 

Ta on õppinud pop-džässmuusika erialal Helsingi Pop- ja džässmuusika Konservatooriumis ja Eesti Muusikaakadeemia džässiosakonnas.

Tal on haridusteaduste magistrikraad.
 
Mänginud koos selliste muusikutega nagu Raul Sööt, Jürmo Eespere, Mihkel Mälgand, Kadri Voorand, Ivi Rausi.

Mängib ansamblites Kriminaalne Elevant, Lippajad ning on mänginud Eesti Piirivalveorkestris, Eesti Muusikaakadeemia Bigbändis, Estonian Dream Big Bandis.

Viited

Välislingid 
 "Valguse kontserdid"

Kollom, Eno
Kollom, Eno
Madis Zilmer

Madis Zilmer (sündinud 19. detsembril 1979) on eesti trummar. Mänginud ansamblites Lippajad, Phlox, BF, Chupacabra, Lolita, Gerli Padar & The Moon, Marten Kuningas

Viited

Eesti trummarid
Sündinud 1979
T-34/85

T-34/85 on Nõukogude Liidus tootmises olnud keskmine tank, mida aastatel 1943–1947 koos komandöri- ja leegiheitjatankidega (ОТ-34-85) ehitati kokku keskeltläbi 25 900 masinat. 

Tank T-35/85 anti tootmisse 1943–1944 aasta talvel ning see oli relvastatud 85 mm suurtükiga. Masinale paigaldatud valatud torn oli esialgselt välja töötatud tankile KV-85. Torn mahutas kolm meest, nii, et komandör sai tegeleda temale ette antud funktsioonidega ja juhtida meeskonna tegevust. Tanki korpus ja veermik jäid praktiliselt samaks mis tankil T-34/76 ning laiad roomikud lubasid masinal sõita missugusel maastikul tahes (lumes, mudas jne.).

Vaata ka 
T-34

Nõukogude Liidu tankid
Keskmised tankid
Tanel Paliale

Tanel Paliale (sündinud 17. aprillil 1974) on eesti klahvpillimängija ja tõlkija.

Paliale on õppinud lastemuusikakoolis klaverit ja Eesti Muusikaakadeemias elektronmuusika eralal. Ta mängib ansamblites Kismabande, Galaktlan Grupp, Mirabilia ja Lippajad.

Ta on inglise keelest tõlkinud näiteks Bob Brunningi ja Ken Wilson-Maxi raamatuid.

Välislingid 
 MySpace'i konto

Eesti klahvpillimängijad
Sündinud 1974