General Dynamic F-111

General Dynamics F-111 on USA ülehelikiiruseline lennus muutuva tiiva noolsusega taktikaline hävituslennuk. Esmalend toimus 21. detsembril 1964.

Saamislugu 

Poliitikute palju laidetud General Dynamics F-111 loodi taktikalise eksperimentaalse hävituslennukina (TFX), mis osutus tegelikkuses üheks Lääne oma aja löögivõimelisemaks taktikaliseks pommituslennukiks.

F-111 on eelmise sajandi teise poole kõige mittemõistetavama kuulsusega sõjalennuk, selle loomise hetkest alates. Algselt plaanitud esmase tuumalöögi lennukina, aga praktikas edukalt kasutatud hoopis konventsionaalse taktikalise pommituslennukina.

USA president John Kennedy administratsioon lähtus majanduslikel kaalutlustel põhimõttest, et USA merevägi ja USAF peavad saama hakkama ühise lennukitüübiga. USA mereväele tekitas probleeme üleminek järjest suuremate ja raskemate hävituslennukitele. Tolleaegsete USA mereväe lennukitega oli niigi keeruline laevastiku lennukikandjate tekile maanduda, üleminek kiirematele ja raskematele hävituslennukitele tõotas USA mereväele veelgi suuremaid probleeme. Ka vajas USA merevägi lennukit, mis oleks piisavalt raske lastiga võimeline katma suuri vahemaid, selle üheks eelduseks oli lennuki väike kütusekulu.

F-111 oli tõeliselt innovatiivne sõjalennuk – esimene muudetava tiivanoolsusega raskeklassi lennuk, esimene järelpõlemis-forssaasikambriga turboventilaatormootor, esmakordselt integreeritud navigatsiooni/rünnaku arvutisüsteemi kasutamine, esmakordselt ohu korral lennus eralduv meeskonna moodulkabiin ja esmakordselt suhteliselt kitsa kerega lennuki kabiinis kõrvuti asetsevad lendurite istmed. Igati kõrgetasemeline lennuk, kuid USA Navy laevastiku lennukikandjatele polnud selline täislastis ligikaudu 45-tonnine suuremõõduline „hävituslennuk“ sobilik.

Prototüübil ilmnenud vead kõrvaldati ruttu, katselendude käigus tekitas enim probleeme kandepinna ühendussõlmede teraskonstruktsioonis avastatud praod ning uuelaadsete turboventilaatormootorite ootamatud seiskumised lendamisel suurel kõrgusel.
Mootorite valmistaja Pratt & Whitney täiustas mootori kompressoriosa nii, et mootori TF30 parameetrid vastaksid lennu ajal iga olukorra nõuetele. Senini ei olnud ju mingeid kogemusi turboventilaatormootorite kasutamisel ülehelikiiruselisel lennul.

F-111-el on eriline koht lennunduse ajaloos, mida iseloomustavad ekstreemsused. Ekstreemsused erinevatel sooritustel, võitlusvõime maht ja keerukus. Oma ajastu arvustatuim sõjalennuk, kahtlusi tekitavate uudsete, tavapiire ületavate tehnoloogiate ja rünnakutaktika kasutuselevõtu pärast.

F-111 derivaatidest oli F-111F parim: uuem mootor TF30-P-100 järelpõlemisel tõukejõuga 112 kN ja radikaalselt täiustatud avioonika. Viimane F-111 väljus General Dynamicsi tehasest Texases 1976. aastal, kokku valmis 561 F-111 lennukit.

F-111F lennutehnilised andmed 

 Meeskond. 2 (piloot ja relvasüsteemi operaator)
 Pikkus: 22,4 m
 Kõrgus: 5,2 m
 Tiivaulatus: 19,2 m (noolsus 16° ) ja 9,75 m (noolsus 72,5° )
 Tiivapindala: 61,1 m² ja 48,8 m²
 Tühikaal: 21,4 tonni
 Suurim lennukaal: 45,3 tonni
 Mootor: 2 x Pratt & Whitney TF30-P-100, turboventilaator
	tõukejõud: 2 x 80 kN, järelpõlemisel: 2 x 112 kN
 Tiiva külgsuhe: 7,6 (16°) ja 2 (72,5°)
 Suurim kiirus: 2655 km/h (Mach 2,5) optimaalsel kõrgusel,
merepinna tasandil 1 470 km/h ( F-111A )
 Lennulagi: 20 100 m
 Lennuraadius rünnakul: 2140 km
 Tõusukiirus: 131,5 m/s

Relvastus: üks kuueraudne (6 x 20 mm) Gatling-süsteemi automaatkahur M61 Vulkan
 Tiivaaluseid riputuspüloone: 8 + üks kerealune.
 Lasti kogukaal:14,3 tonni

Hävituslennukid
Ameerika Ühendriikide lennukid