joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Henri Konan Bédié

Aimé Henri Konan Bédié (sündinud 5. mail 1934 Dadiékros) on Elevandiluuranniku poliitik, aastatel 1993–1999 riigi Elevandiluuranniku president.

Ta sündis kakaokasvatajate baule peres ning õppis Prantsusmaal Poitiers' ülikoolis õigusteadust ja majandust.

Aastatel 1960–1966 oli ta Elevandiluuranniku suursaadik Ameerika Ühendriikides. Pärast USA-st naasmist sai temast Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei poliitbüroo liige ja aserahandusminister. Aastatel 1968–1977 oli ta Elevandiluuranniku rahandusminister. Bédié ametiaeg rahandusministrina lõppes tagasiastumisega põllumajanduse arendamise programmide ebaõnnestumise tõttu riigi põhjaosas. 1980. aastal valiti ta Elevandiluuranniku rahvusassambleesse, ta juhtis seda aastatel 1981–1993.

Pärast Félix Houphouët-Boigny surma 1993. aasta detsembris sai temast Elevandiluuranniku president ja seda hoolimata peaminister Alassane Ouattara vastuseisust. Välismaalastevastast poliitikat ajanud Bédié majandusreformid kukkusid läbi, kuid ta võitis 1995. aasta presidendivalimised, mida opositsioon boikoteeris.

Bédié kukutati kindral Robert Guéï poolt sõjaväelise riigipöörde tulemusena 1999. aasta detsembris – ta põgenes Prantsusmaale, kuid naasis 2001. aastal kodumaale. 2002. aastal valiti ta Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei esimeheks. 2007. aastani toetas ta üldiselt president Laurent Gbagbot.

2010. aasta presidendivalimistel kandideeris ta Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei nimekirjas, kuid jäi (Laurent Gbagbo ja Alassane Ouattara järel) 25-protsendise häältearvuga kolmandaks. Presidendivalimiste teises voorus toetas ta Alassane Ouattarat, kelle valimine kinnitati lõpuks 2011. aasta aprillis. 2020. aasta presidendivalimistel kogus ta 1,7 protsenti häältest.

Elevandiluuranniku presidendid
Elevandiluuranniku poliitikud
Rahandusministrid
Diplomaadid
Sündinud 1934
Gabriel Girotto Franco

Gabriel Girotto Franco (tuntud lihtsalt kui Gabriel; sündinud 11. juulil 1992 Campinases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional.

Ta alustas klubikarjääri Paulínias, millega liitus 2006. aastal.

2011. aastal liitus ta Botafogoga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta järgmisel aastal. 2013. aastal tuli ta Botafogoga Rio de Janeiro osariigi meistriks.

2014. aasta detsembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Palmeirasega. 2015. aastal võitis ta Palmeirasega Brasiilia karikavõistlused ja tuli 2016. aastal Brasiilia meistriks.

2017. aastal siirdus ta Corinthiansesse, kellega õnnestus samal aastal võita Brasiilia meistritiitel, mis oli Gabrielile teiseks meistritiitliks järjest. Aastatel 2017–2019 tuli ta Corinthiansega kolmel aastal järjest São Paulo osariigi meistriks.

2022. aasta veebruaris sõlmis ta kaheks hooajaks lepingu Internacionaliga.

Saavutused 
Botafogo
Campeonato Carioca: 2013 
Palmeiras
Campeonato Brasileiro Série A: 2016
Copa do Brasil: 2015
Corinthians
Campeonato Brasileiro Série A: 2017
Campeonato Paulista: 2017, 2018, 2019

Viited 

Brasiilia jalgpallurid
Botafogo de Futebol e Regatase mängijad
Sociedade Esportiva Palmeirase mängijad
Sport Club Corinthians Paulista mängijad
Sport Club Internacionali mängijad
Sündinud 1992
Volnovahha lahing

Volnovahha lahing (ukraina keeles Бої за Волноваху) oli Venemaa ja Ukraina vaheline lahing 2022. aastal pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse. Lahingu käigus proovis Ukraina vältida linna langemist Venemaa ja tema liitlaste kätte.

Ajalugu 
2022. aasta märtsi alguses hukkus selles lahingus Donetski Rahvavabariigi pataljoniülem Vladimir Žoga.
Vene väed okupeerisid linna 11. märtsil 2022, kuid 12. märtsil toimus linna juures veel sõjategevus, mille käigus hukkus 503. üksiku merejalaväe pataljoni ülem kapten Pavlo Sbõtov.

Sõjategevuse jätkumine 
30. juunil 2022 teatas Ukraina, et hõivas Volnovahhast loodes asuva Volnovahha rajoonis asuva Pavlivka küla.

Viited 

Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Lahingud Ukrainas
Teet Märtman

Teet Märtman (sünninimi Kääpa; sündinud 6. aprillil 1986) on eesti kurjategija, kes sai tuntuks koos Tiit Märtmaniga 2010. aastal saates Võsareporter.

Süüdistus
14. oktoobril 2011 mõistis Harju maakohus ärikaksikud mitmetes kuritegudes süüdi. Tiidule mõisteti ühe aasta ja 28 päeva pikkune vangistus ja Teedule 6 kuu ja 13 päeva pikkune vangistus.

Eesti kurjategijad
Gustavo Petro

Gustavo Francisco Petro Urrego (sündinud 19. aprillil 1960 Ciénaga de Oros, Córdoba departemangus) on Colombia majandusteadlane ja poliitik. Ta valiti 19. juunil 2022 Colombia presidendiks, ta astus ametisse 7. augustil 2022. Ta on esimene vasakpoolne president Colombia ajaloos.

Ta sündis 1960. aastalCiénaga de Oros kooliõpetaja perekonnas. Tema vanavanaisa emigreerus aastal 1870 Lõuna-Itaaliast, mistõttu tal on lisaks Colombia kodakondsusele ka itaalia kodakondsus. Usundi poolest on ta katoliiklane, talle on mõju avaldanud vabastusteoloogia. Mõni kuu pärast tema sündi kolis tema perekond Ciénaga de Orost Bogotasse, kus ta elas kuni 10-aastaseks saamiseni. Seejärel kolis tema perekond Zipaquirásse (asub Cundinamarca departemangus).

Ta võitis 2022. aasta Colombia presidendivalimised, kui kogus 50,44% häältest ja edestas oma vastaskandidaati Rodolfo Hernández Suárezit.

Isiklikku 
Ta on kolmandat korda abielus, ta on viie lapse isa.
 

Colombia presidendid
Colombia poliitikud
Sündinud 1960
Forus Takso

Forus Takso, endine AS Tulika Takso on aastal 1993 asutatud taksoteenust pakkuv ettevõte. Aastast 1999 kuulus kontserni AS Tulika Grupp.

Viited

Välislingid
Veebileht

Eesti transpordiettevõtted
Šaikovka lennuväebaas

Šaikovka lennuväebaas (vene keeles Авиабаза Шайковка või Военный аэродром Шайковка) asub Venemaal Kaluga oblasti lääneosas Kirovi rajoonis, 23 kilomeetri kaugusel Kirovi linnast.

Baasis asub 52. kaardiväe raskepommitajate polk, mille lennukiparki kuuluvad pommitajad Tupolev Tu-22M3.

Välislingid

 В Калужской области на военном аэродроме произошел взрыв от падения дрона. BBC News Русская служба, 7. oktoober 2022

Lennuväljad
Venemaa lennuväebaasid
Kaluga oblast
Tiit Märtman

Tiit Märtman (sünninimi Kääpa; sündinud 6. aprillil 1986) on eesti kurjategija, kes sai tuntuks koos Teet Märtmaniga saates Võsareporter.

Süüdistus
14. oktoobril 2011 mõistis Harju maakohus ärikaksikud mitmetes kuritegudes süüdi. Tiidule mõisteti ühe aasta ja 28 päeva pikkune vangistus ja Teedule 6 kuu ja 13 päeva pikkune vangistus.

Eesti kurjategijad
34A

Tallinna bussiliin 34 sõidab Muuga aedlinna ja Hobujaama tänava vahel. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.

Marsruut Muuga aedlinna suunal: Viru väljak, Narva maantee, Pirita tee, Merivälja tee, Kloostrimetsa tee, Pärnamäe tee, Muuga tee, Õunapuu puiestee.

Marsruut Hobujaama tänava suunal: Kallavere tee, Muuga tee, Pärnamäe tee, Kloostrimetsa tee, Merivälja tee, Pirita tee, Narva maantee, Hobujaama tänav.

Liini ajalugu 
Kuni 2003 aastani sellel marsruudil sõitis liin 34.Kui 2003 aastal avati liin 34A mis hakkas käima Muuga aedlinna liin 34 lühendati Ristaia peatuseni. Nii nad sõitsid kuni oktoobrini 2004 aastani kui liin 34 pandi kinni ja jäi liin 34A. 2022 aastal muudeti liiniks 34.

Peatuste loend

Viru keskus > Muuga aedlinn
 Viru keskus, 5. peatus
 Pronksi
 L. Koidula
 J. Poska
 Reidi tee
 Lauluväljak
 Lillepaviljon
 Maarjamägi
 Mälestusvälja
 Lillepi
 Rummukõrtsi
 Rummu
 Pirita
 Kalmuse tee
 Metsakalmistu
 Kloostrimetsa
 Teletorn
 Pärnamäe tee
 Laiaküla
 Ristaia
 Käära
--- Tallinna linna ja Viimsi valla piir ---
--- Viimsi valla ja Maardu linna piir ---
 Muuga aedlinn
 Kirsipuu puiestee
 Hiireherne tee
 Õunapuu Puiestee

Muuga aedlinn > Viru keskus
 Õunapuu Puiestee
 Kabelikivi
 Kardheina tee
 Pirnipuu puiestee
 Muuga aedlinn
--- Maardu linna ja Viimsi valla piir ---
--- Viimsi valla ja Tallinna linna piir ---
 Käära
 Ristaia
 Laiaküla
 Pärnamäe tee
 Teletorn
 Kloostrimetsa
 Metsakalmistu
 Kalmuse tee
 Pirita
 Rummu
 Lillepi
 Mälestusvälja
 Maarjamägi
 Lillepaviljon
 Lauluväljak
 Reidi tee
 J. Poska
 F. R. Kreutzwaldi
 Pronksi
 Hobujaama

Vaata ka
 Tallinna ühistranspordiliinid

Välislingid 
 34. bussiliini sõiduplaan Tallinna linna veebilehel

Tallinna bussiliinid
Maardu
Tor (raketisüsteem)

Tor (vene keeles "Тор") on Nõukogude Liidus ja Venemaal välja töötatud ja arendatud õhutõrjesoomukitele paigaldatud maa-õhk-tüüpi raketisüsteemide sari.

Nõukogude Liidu relvad
Avrig

Avrig (saksa keeles Freck, ungari keeles Felek) on linn Rumeenias Transilvaanias Sibiu maakonnas. Avrig asub maakonnakeskusest Sibiust ligikaudu 19 km idakagus.

Linna haldusalasse kuulub neli küla: Bradu (Gierelsau, Fenyőfalva), Glâmboaca (Hühnerbach, Glimbok), Mârșa ja Săcădate (Sekadaten, Oltszakadát).

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Avrigi elanikest rumeenlasi 89,79%, ungarlasi 2,05%, mustlasi 1,4% ja teistest rahvustest inimesi 0,58%. Rahvus oli teadmata 6,16%-l elanikest.

Avrigit on esmamainitud 1346. aastal. Linnaõigused sai Avrig 25. aprillil 1989.

Avrigis on sündinud ja surnud rumeenia õpetlane ja pedagoog Gheorghe Lazăr (1779–1823).

Viited 

Rumeenia linnad
Transilvaania
Sibiu maakond
Raketirünnak Serhijivkale

Raketirünnak Serhijivkale (ukraina keeles Ракетний удар по Сергіївці) oli 2022. aasta 1. juuli varahommikul toimunud raketirünnak Ukrainas Odessa oblastis asuvale Serhijivka asulale (Odessast u 53 km kaugusel lõunaedelas ja Bilhorod-Dnistrovskõist u 17 km kaugusel lõunakagus).

Kolmest Mustalt merelt välja lastud tiibraketist üks tabas 9-korruselist korterelamut ja teine korterelamust mõnesaja meetri kaugusel kagus asuvat puhkekeskust.

Viited

Välislingid 

Vene-Ukraina sõda
Ajumassi ja kehamassi suhe

Ajumassi ja kehamassi suhe on looma peaaju massi ja kehamassi suhe.

Oletatakse, et see näitaja on looma intellekti ligikaudne hinnang, kuigi paljudel juhtudel on see hinnanguna eksitav.

Kirjandus 

 Robert Exner, Robert Routil. Die Kephalisation der Wirbeltiere. – Annalen des Naturhistorischen Museums in Wien, 1958, kd 62, lk 25–56. Veebis.
Võssokopillja

Võssokopillja (inglise keeles Vysokopillya) on alev Ukrainas Hersoni oblastis Berõslavi rajoonis. Elanike arv oli 2021. aasta seisuga 3899.

Võssokopillja Venemaa 2022. aasta Ukrainasse sissetungi perioodil 
Alates 2022. aasta märtsist kuni sama aasta septembrini okupeerisid Võssokopillja alevit Venemaa Föderatsiooni relvajõud.

2022. aasta mai lõpus teavitati, et asulas on lahingute tulemusena hävinud administratiivhooned. Lisaks ei olnud asulas elektrit ja gaasi ning oli puudus joogiveest, toidust ja meditsiinitarvikutest. Kohalikud teavitasid ka 25 tsiviilisiku hukkumisest.

2022. aasta 4. septembril teatasid Ukraina relvajõud asula vabastamisest.

Galerii

Viited 

Hersoni oblast
Ukraina alevid
Toivo Treima

Toivo Treima (2. juuli 1958 Pärnu – 15. juuni 2022) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja õigeusu vaimulik.

Ta sündis aastal 1958 Pärnus. Ta õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis vene keelt ja kirjandust 1980–1982, Eskilstuna Rahvakõrgkoolis 1990–1991, Uppsala ülikoolis rootsi keelt ja kirjandust 1991–1992 ning Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilises seminaris aastal 2002.

Aastatel 1992–2008 oli ta ohvitser Eesti kaitseväes, töötas vabariigi presidendi käsundusohvitserina, kaitsejõudude peastaabi informatsiooniosakonnas ning  Balti kaitsekolledžis õppejõuna.

Ta pühitseti Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanuse poolt diakoniks ja 26. novembril 2008 preestriks.

Teenistuskäik

Isiklikku 
Ta oli abielus ja nelja lapse isa.

Välislingid 
Uinus isa Toivo Treima
Toivo Treima Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku kodulehel

Eesti õigeusu vaimulikud
Eesti sõjaväelased
Sündinud 1958
Surnud 2022
NHL-i hooaeg 2021–2022

NHL-i hooaeg 2021–2022 oli NHL-i 105. hooaeg (104. hooaeg, kui jätta kõrvale NHL-i tööseisaku tõttu ära jäänud hooaeg 2004–05). Kõik 32 võistkonda pidasid 12. oktoobrist 2021 kuni 26. juunini 2022 toimunud põhihooajal kokku 82 mängu. Stanley karika finaalseeria peeti mai lõpus ja juuni alguses. Hooaja 2021–2022 Stanley karika võitjaks tuli kolmandat korda Colorado Avalanche.

Väljalangemismängud 

Legend
 A1, A2, A3 – Atlanti divisjoni esimene, teine ja kolmas
 M1, M2, M3 – Metropolitani divisjon esimene, teine ja kolmas
 C1, C2, C3 – Keskdivisjon esimene, teine ja kolmas
 P1, P2, P3 – Vaikse ookeani divisjoni esimene, teine ja kolmas
 WC –  wild cardiga väljalangemismängudele jõudnud

NHL
2021. aasta spordis
2022. aasta spordis
Fritz Sauckel

Ernst Friedrich Christoph " Fritz " Sauckel (27. oktoober 1894 – 16. oktoober 1946) oli Saksa natsipoliitik. Teise maailmasõja ajal vastutas Sauckel tööjõu hankimise eest ning sundis okupeeritud aladel Hitleri režiimi heaks orjama miljoneid inimesi. Sauckel oli nende 24 isiku hulgas, keda süüdistati Nürnbergi protsessis suurte sõjakurjategijate eest Rahvusvahelise Sõjatribunali ees. Ta tunnistati süüdi sõjakuritegudes ja inimsusvastastes kuritegudes, mõisteti surma ja hukati poomise teel.

Nürnbergi tribunal ja surm 
Sauckel mõisteti Nürnbergi kohtuprotsessil surma. Ta poodi 16. oktoobril 1946. Fritz Sauckel astus tapalavale tol päeval kaheksandana Julius Streicheri järel. Hukkamisel tunnistajaks olnud ameerika ajakirjanik Howard K. Smith on tema hukkamist kirjeldanud nii: "Seejärel toodi sisse Fritz Sauckel. Ta kandis kampsunit, kuid mitte pintsakut, ja tema silmis oli metsik pilk. Pärast Streicherit osutus ta kõige tõrksamaks. Seal seisis mees, kes oli saatnud miljoneid inimesi orjusesse, mida ei olnud nähtud pärast kristluse juurutamist. Sauckel vaatas võllaplatvormil ringi ja hüüdis ühtäkki: "Ma suren süütuna! Kohtuotsus on vale! Jumal päästku Saksamaa ja tehku Saksamaa taas suureks! Ela kaua, Saksamaa! Jumal kaitsku mu perekonda!" Luuk avanes 02.26, ja nagu see oli olnud Streicheri puhulgi, kostis tapalavast valju oigamist, kui köis tema keha raskuse all pingule tõmbus."

Viited 

Saksamaa poliitikud
Sündinud 1894
Surnud 1946
Taison

Taison Barcellos Freda (tuntud lihtsalt kui Taison; sündinud 13. jaanuaril 1988 Pelotases) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional.

Ta alustas Internacionalis ka klubikarjääri. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal ja sai kiiresti põhikoosseisu liikmeks.

Aastatel 2010–2013 mängis Taison Ukraina kõrgliigaklubis Harkivi Metalist.

2013. aasta jaanuaris sõlmis Taison lepingu Donetski Šahtariga. Ta mängis seal kokku üheksa hooaega ja tuli klubiga Ukraina meistriks kuus korda. Hooajal 2018/19 oli Taison Ukraina kõrgliigas enim väravasööte andnud mängija. Hooajal 2019/20 lõi ta Ukraina kõrgliigas kümme väravat ja andis lisaks kümme väravasöötu ning valiti liigahooaja parimaks mängijaks.

2021. aasta aprillis naasis Taison Internacionali.

Brasiilia jalgpallikoondises mängis Taison aastatel 2016–2018 kokku kaheksa korda. Ainsa värava lõi ta koondises 13. juunil 2017 sõprusmängus Austraalia vastu. Ta kuulus Brasiilia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.

Saavutused 
Internacional
Copa Sudamericana: 2008
Campeonato Gaúcho: 2009
Suruga Bank Championship: 2009
Copa Libertadores: 2010
Donetski Šahtar
Ukraina kõrgliiga: 2012–13, 2013–14, 2016–17, 2017–18, 2018–19, 2019–20
Ukraina karikas: 2012–13, 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2018–19
Ukraina superkarikas: 2013, 2014, 2015, 2017

Viited

Välislingid 

brasiilia jalgpallurid
Sport Club Internacionali mängijad
Donetski Šahtari mängijad
Sündinud 1988
Üksik eriotstarbeline polk Azov

Üksik eriotstabeline polk „Azov“ on 2022. aastal moodustatud väeüksus Ukraina Relvajõudude koosseisus.

Ajalugu 
Üks formeeriti 9. märtsil 2022.
Üksus tegi 10. märtsil 2022 koos 72. mehhaniseeritud brigaadiga Vene tankikolonnile Skõbõni küla juures varitsuse.

Viited 

Ukraina sõjandus
Neon Genesis Evangelion

"Neon Genesis Evangelion" (jaapani keeles 新世紀エヴァンゲリオン Shin seiki evangerion) on animeeritud Jaapani telesari (anime), mille autor on Hideaki Anno ja mida näidati esmakordselt 1995. aasta oktoobrist kuni 1996. aasta märtsini. 

Sarja keskmes on teismeline poiss Shinji Ikari, kes peab oma isa alluvuses juhtima kõrgmilitaarset lahingurobotit Evangelion-01, et kaitsta planeeti maaväliste eluvormide, "inglite" eest.
Institute for the Study of War

Sõjauuringute keskus (inglise keeles Institute for the Study of War) on 2007. aastal Ameerika Ühendriikides Kimberly Kagani asutatud kaitse- ja välispoliitika küsimustega tegelev mõttekoda.

Ameerika Ühendriikide organisatsioonid
Wesley Moraes

Wesley Moraes Ferreira da Silva (sündinud 24. novembril 1996 Juiz de Foras) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Internacional.

Noorena kuulus ta mitmesse Brasiilia klubisse. 2015. aasta juulis liitus ta Slovakkia kõrgliigaklubiga AS Trenčín. 14. juulil 2015 lõi ta UEFA Euroopa Liiga eelringi korduskohtumises kaks väravat Rumeenia klubi FCSB vastu, kuid ei suutnud Trenčíni järgmisesse ringi edasi aidata. Hooaja 2015/16 esimese poolega lõi Wesley Moraes Slovakkia kõrgliigas 18 mänguga kuus väravat.

2016. aasta jaanuaris liitus ta Belgia kõrgliigaklubiga Club Brugge. Ta mängis seal neli hooaega tuli 2016. ja 2018. aastal klubiga Belgia meistriks. Iga hooajaga muutus Wesley Belgia kõrgliigas resultatiivsemaks ja hooajal 2018/19 jäi tema arvele 13 tabamust. Hooajal 2017/18 valiti Wesley Belgia kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks.

2019. aasta juunis siirdus ta 22 miljoni naelsterlingi eest Inglismaa kõrgliigaklubisse Aston Villa. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 23. augustil 2019 mängus Evertoni vastu. 2020. aasta jaanuaris sai ta tõsise põlvevigastuse, mille tõttu jäi ta palliplatsilt pikaks ajaks eemale. Hooajal 2019/20 lõi Wesley Inglismaa kõrgliigas 21 mänguga kokku viis väravat. Inglismaa kõrgliigas mängis ta taas 25. aprillil 2021 mängus West Bromwich Albion vastu.

2021. aasta augustis naasis Wesley Aston Villast laenule Club Bruggesse, kuid sai seal hooaja esimeses pooles väljakule vaid neljas mängus. 2022. aasta jaanuaris läks ta üheks aastaks laenule Internacionali. Internacionali meeskonnas debüteeris ta 29. jaanuaril 2022 Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistluste mängus União Frederiquense de Futebol vastu ja lõi selles mängus penaltist värava – see oli tema esimene värav pärast ligi kahte aastat. 6. aprillil 2022 lõi ta Copa Sudamericana alagrupimängus värava Ecuadori klubi 9 de Octubre vastu.

Brasiilia jalgpallikoondises tegi Wesley debüüdi 15. novembril 2019 mängus Argentina vastu.

Saavutused 
AS Trenčín
Slovakkia kõrgliiga: 2015–16
Slovakkia karikas: 2015–16
Club Brugge
Belgia kõrgliiga: 2015–16, 2017–18
Belgia superkarikas: 2016, 2018

Viited

Välislingid 

Brasiilia jalgpallurid
Watford FC jalgpallurid
Sport Club Internacionali mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1996
Abdoulaye Diop

Abdoulaye Diop (sündinud 17. septembril 1965 Brazzaville'is) on Mali diplomaat ja poliitik. Ta oli 11. aprillist 2014 kuni 30. detsembrini 2017 Mali välisminister. Teist korda on ta Mali välisminister alates 11. juunist 2021.

Ta sai magistrikraadi rahvusvahelistes suhetes Prantsusmaal Pariisis asuvast Rahvusvahelisest Avaliku Halduse Instituudist, magistrikraadi diplomaatia ja rahvusvaheliste organisatsioonide juhtimise alal Paris-Sud 11 ülikoolist.

Ta oli Mali presidentide Alpha Oumar Konaré ja Amadou Toumani Touré nõunik. Aastatel 2000 ja 2001 jälgis Diop Mali osalemist ÜRO Julgeolekunõukogus ja töötas Aafrika arengu uue partnerluse (NEPAD) juhtkomitees. Ta määrati 8. septembril 2003 Mali suursaadikuks Ameerika Ühendriikides.

Isiklikku 
Ta on abielus ja viie lapse isa.

Mali poliitikud
Diplomaadid
Sündinud 1965
Jumalaema kaitsmine

Jumalasünnitaja Ikkaneitsi Maarja kaitsmine ehk Jumalaema kaitsmine (kirikuslaavi keeles Покровъ Pokrov 'kate', 'linik', 'kaitse'; kreeka keeles Αγία Σκέπη Agia Sképē 'püha katmine') on kristlik Jumalaema püha, mida tähistatakse õigeusu ja idakatoliku kirikutes. Gregoriuse kalendri järgi on püha 1. oktoobril, Juliuse kalendri järgi 14. oktoobril.

Pärimus 
Püha tagapõhjaks on sündmused, milles Jumalaema eestkoste on ilmsiks tulnud. Pärimuse järgi ilmus 10. sajandil neitsi Maarja õndsale Andreasele Konstantinoopolist, kes oli sinna orjaks müüdud, ajal, mil türklased linna piirasid. Eeslinnas asuvas Blachernae Maarja kirikus, kus asub ka Jumalaema rüü reliikvia, nägi Andreas Jumalaema inglite ja pühakute saatel põlvitamas ja seejärel oma linikut või mantlit kirikusse kogunenud usklike kohal laotamas. Kui Andreas ja tema kaaslane Ananias nägemustest teistele jutustas, lõppes piiramine ja vaenlane taganes linna alt.

Venemaal ja mujal slaavi maades tähistatakse Jumalaema kaitsmise püha juba alates 12. sajandist ja see on üks kaheteistkümnest suurest pühast. Vürst Andrei Bogoljubskit kõnetas Jumalaema ilmumise lugu Kristuse pärast meeletule Andreasele ja ta kujundas selle põhjal püha, mille käigus kuulutas oma Kesk-Venemaa riigi ja selle pealinna Vladimiri Jumalaema kaitse all olevaks.

Ikonograafia 
Jumalaema kaitsmise ikonograafiat ei leidu Bütsantsi kunstis, vaid ainult Vana-Vene ikoonidel. Neil kujutatakse Maarjat ikooni ülemises osas võlvitud kirikuruumis, teda ümbritseb aupaiste ja tema käed on palveks tõstetud. Olemas on kaks ikonograafilist lahendust. Vanem neist pärineb Vladimiri-Suzdali aladelt ja sellel hoiab Jumalaema ise oma kaitsvat linikut vaga rahva üle. Hilisemas lahenduses, mis kujunes välja Novgorodis ja levis sealt kõikjale Põhja-Venemaale, hoiavad kaks inglit linikut Maarja kohal, samal ajal õnnistab teda Kristus. Maarja ümber on pühakud; ikooni alumises osas on askeediriietes Andreas, kes pöördub oma kaaslase poole, ning hulk usklikke, nende seas vahetevahel ka donaatorid.

Eestis 
Jumalaema kaitsmisele on pühitsetud EAÕK Karula Jumalaema Kaitsmise kirik, Tornimäe Neitsi Maria Kaitsmise kirik ja Märjamaa Jumalaema Kaitsmise kirik (varemeis), samuti MPEÕK Nina Jumalaema Kaitsmise kirik ja Kiviõli Jumalaema Kaitsmise kirik.

Setumaal on Jumalasünnitaja kaitsmise püha läbi põimunud vana kalendri mihklipäeva ja lõikustänupühaga. Seepärast kutsutakse seda seal ka maamihklipäiv ja Usinitsa püha, sest Jumalaema kaitsmisele on pühitsetud Usinitsa tsässon.

Vaata ka 
 Kaitsemantlimadonna

Viited 

Kristlikud pühad
Ikoonid
Õigeusk
Neitsi Maarja
Armastusromaanide sari

Armastusromaanide sari on raamatusari, mida andis välja Tartu kirjastus Maret aastatel 1938–1939.

Sarjas ilmus kokku kuus teost:

Lucile Decaux "Napoleoni õrn armastus Marja Walewska". Tõlge Alfred Suik. 1938
Knut Hamsun "Viktoria: Ühe armastuse lugu". Tõlge Richard Janno. 1938
Pierre Loti "Madam Krüsanteem". Tõlge Kusta Martinson. 1938
Herbert Roch "Niikaua kui süda tuksub". Tõlge Ellen Mölder. 1938
George Sand "Valentine". Tõlge Kusta Martinson. 1938
John Galsworthy "Pühak". Tõlge Marje Pedajas. 1939

Eesti raamatusarjad
Järveotsa puiestee

Järveotsa puiestee on tänav Viljandi lõunaosas.

See saab alguse Vaikuse tänavalt ja suundub edelasse paralleelselt Riia maanteega.

2021. aastal kiitis Viljandi linnavalitsus heaks Järveotsa elamurajooni teise etapi krundijaotuse. Teises etapis lisandub üle 60 krundi ning teiste uute tänavate hulgas ka Järveotsa puiestee pikendus. Järveotsa puiestee ühendus Riia maanteega on kavandatud Reinu tee ja Riia maantee ristmikule. Järveotsa puiestee pikendus on puiesteena kavandatud välja ehitada järveäärse terviserajani.

Viited

Viljandi tänavad
Valeria Luiselli

Valeria Luiselli (sündinud 16. augustil 1983 Méxicos) on Ameerika Ühendriikides elav Mehhiko kirjanik.

Ta sündis aastal 1983 Méxicos diplomaadi perekonnas ning kasvas üles Costa Ricas, Lõuna-Koreas, Lõuna-Aafrikas ja Indias. Ta lõpetas Mehhiko Rahvusliku Ülikooli filosoofia bakalaureuse- ja Columbia ülikooli doktorikraadiga.

Ta tegi tõlkijana koostööd New Yorgi immigratsioonikohtus, et kaitsta Kesk-Ameerika immigrantide lapsi, kes saabusid USA-sse – kogemuse, mille ta valas oma raamatusse "Los niños perdidos" (Sexto Piso, 2016) ("Kadunud lapsed").

Eesti keelde on tõlgitud tema raamat "La historia de mis dientes" (Sexto Piso, 2013), eesti keeles ilmus sarjas "Punane raamat": "Minu hammaste lugu", aastal 2022, tõlkija Mari Laan.

Isiklikku 
Ta elab perega New Yorgis Bronxi linnaosas.

Mehhiko kirjanikud
Sündinud 1983
Raadio Duo

Raadio Duo on meediakontserni Duo Media Networksile kuuluv Eesti raadiojaam.

Sagedused

 Tallinn 95,8 MHz
 Kesk-Eesti 104,3 MHz

Vaata ka

Eesti raadiojaamade loend

Välislingid
 Koduleht

Eesti raadiojaamad
Duo 3

Duo 3 (varem Sony Channel) on Eesti telekanal.

Duo 3 omanik on Duo Media Networks ning see on Kanal 2 sõsarkanal.

1. aprillist 2021 on telekanali nimi Duo 3.

Eesti telekanalid
Ago Elbing

Ago Elbing (9. detsember 1944 – 7. jaanuar 2020) oli eesti poksija.

Ta poksis Tallinna Tööjõureservides, oli kergekaalus (kuni 60 kg) 1966. aastal Eesti NSV meister. Ta sai 1961. aastal Eesti NSV noorte meistrivõistlustel kehakaalus kuni 48 kg 3. koha.

Viited

Välislingid
Ago Elbingi sporditulemused
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti poksijad
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1944
Surnud 2020
Tanja Fajon

Tanja Fajon (sündinud 9. mail 1971 Ljubljanas) on Sloveenia poliitik (Sotsiaaldemokraadid).

Ta lõpetas Ljubljana ülikooli ajakirjanduse erialal. 2005. aastal omandas ta Pariisi Ülikoolis magistrikraadi rahvusvahelise poliitika alal. 1991–1995 töötas ta ajakirjaniku ning toimetajana raadiojaamas Radio Glas Ljubljana, ajalehes Republika (1993) ja 1995–2009 telekanalis RTV Slovenia.

2009. aastal valiti ta Sotsiaaldemokraatide nimekirjas Euroopa Parlamendi liikmeks. Ta valiti euroopa Parlamenti ka 2014. ja 2019. aastal.

10. oktoobril 2020 valiti ta partei Sotsiaaldemokraadid esimeheks.

Alates 1. juunist 2022 on Tanja Fajon Sloveenia välisminister.

Viited 

Sloveenia poliitikud
Sloveenia välisministrid
Sloveeniast valitud Euroopa Parlemendi liikmed
Sündinud 1971
AS-44

Sudejev AS-44 (vene keeles Автома́т Суда́ева, Actomat Sudejeva) on Nõukogude Liidu automaatvintpüss, mille konstrueeris 1944. aastal Aleksei Sudajev. Relva toodeti ja katsetati aastal 1945, kuid kuna Sudajev suri aastal 1946, lõpetati AS-44 arendamine.

Vaata ka
 7.62×39mm
 AK-47
 Ründerelv
 Vene innovatsiooni ajatelg
 Maschinenkarabiner 42(H)
 Maschinenkarabiner 42(W)
 Ründevintpüsside loend
 PPS-43
 Sturmgewehr 44

Viited

Välislingid
 AS-44 / Internet Movie Firearms Database

Ründevintpüssid
Nõukogude Liidu jalaväerelvad
Louis Zamperini

"Zamp" suunab siia- Horvaatia heliloojate liidu kohta vaata artiklit Horvaatia Heliloojate Liit.

Louis Silvie Zamperini (26. jaanuar 1917 – 2. juuli 2014) oli Ameerika Ühendriikide teise maailmasõja veteran ja olümpiasportlane (jooksja). Ta hakkas jooksmisega tegelema keskkoolis ning osales 1936. aasta suveolümpiamängudel, kus ta sai 5000 meetri jooksus kaheksanda koha.

Zamperini oli Ameerika Ühendriikide Armee Õhujõudude leitnant. Ta teenis maailmasõjas Vaikse ookeani kohal pommitajana lennukitel Consolidated B-24 Liberator. Tema lennuk läks otsingu- ja päästemissioonil rikki ning kukkus Vaiksesse ookeani. Ta veetis koos kahe meeskonnakaaslasega 47 päeva päästepaadil, kuni ta triivis Jaapani poolt okupeeritud Marshalli Saartele, kus ta kinni peeti.

Teda hoiti kahes Jaapani sõjavangilaaris, kus Jaapani sõjaväelased, eriti Mutsuhiro Watanabe, teda kui kuulsat olümpiasportlast piinasid ja peksid. Hiljem hoiti teda vangis söetehases ning pärast pikka vangistust ta vabastati. Pärast sõda olid tal mõnda aega posttraumaatilised stressihäired.

Hiljem hakkas ta kristlaseks ja tal kujunesid tugevad uskumused seoses andeks andmisega. Aastast 1952 tegeles ta riskialdis noortega. Zamperinist on kolm eluloofilmi: "Murdmatu" ("Unbroken", 2014), selle järg "Unbroken: Path to Redemption" (2018) ja "Captured by Grace" (2015).

Kirjandus

Välislingid
 
 

Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1917
Surnud 2014
Utšalõ

Utšalõ (vene ja baškiiri Учалы) on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Utšalõ rajooni halduskeskus. Asub umbes 450 km Ufast kagus Lõuna-Uuralite jalamil.

1939. aastak piirkonnas leitud vase- tsingimaagimaardla juurde rajati 1955. aastal maagirikastustehas, mille juurde tekkis mitu töölisasulat. Asulad liideti ja Utšalõ sai linnaõigused 1963. aastal.

2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Utšalõs 37 788 elanikku, neist 50,2% baškiirid, 26,6% venelased ja 20,9% tatarlased.

Välislingid 
https://uchaly.bashkortostan.ru/

Baškortostani linnad
Shamrock Rovers F.C.

Shamrock Rovers Football Club (iiri keeles Cumann Peile Ruagairí na Seamróige) on Iirimaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Dublini eeslinnas Tallaghtis. See mängib Iirimaa kõrgliigas League of Ireland Premier Division.

Klubi on asutatud 1899. aastal. Iirimaa kõrgliigas debüteeriti hooajal 1922/23 ja kohe esimesel hooajal tuldi Iirimaa meistriks. 20. sajandi keskpaigaks oli Shamrock Rovers tõusnud Iirimaa edukaimaks jalgpalliklubiks, kui võidetud oli 44 tiitlit.

Shamrock Rovers on 19 Iirimaa meistritiitliga riigi edukaim klubi. Samuti on see enim Iirimaa karikavõistlusi võitnud klubi (25 võitu), kuigi 21. sajandil on Shamrock Rovers Iirimaa karika võitnud vaid korra, 2019. aastal. Hooajal 2011–12 osales Shamrock Rovers UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril ning see oli esimene kord, kui Iirimaa klubi oli jõudnud Euroopa klubide sarjas alagrupiturniirile.

Alates 2009. aastast on klubi kodustaadion olnud Tallaght Stadium, mis mahutab 8000 pealtvaatajat.

Alates 1926. aastast on klubi traditsioonilised värvid olnud valge ja roheline.

Shamrock Roversi suurim rivaal on Bohemians.

Saavutused 
League of Ireland/League of Ireland Premier Division: 19
Võidud (19): 1922–23, 1924–25, 1926–27, 1931–32, 1937–38, 1938–39, 1953–54, 1956–57, 1958–59, 1963–64, 1983–84, 1984–85, 1985–86, 1986–87, 1993–94, 2010, 2011, 2020, 2021
FAI Cup:
Võidud (25): 1924–25, 1928–29, 1929–30, 1930–31, 1931–32, 1932–33, 1935–36, 1939–40, 1943–44, 1944–45, 1947–48, 1954–55, 1955–56, 1961–62, 1963–64, 1964–65, 1965–66, 1966–67, 1967–68, 1968–69, 1977–78, 1984–85, 1985–86, 1986–87, 2019
League of Ireland First Division
Võidud (1): 2006
League of Ireland Shield:
Võidud (18): 1924–25, 1926–27, 1931–32, 1932–33, 1934–35, 1937–38, 1941–42, 1949–50, 1951–52, 1954–55, 1955–56, 1956–57, 1957–58, 1962–63, 1963–64, 1964–65, 1965–66, 1967–68
League of Ireland Cup:
Võidud (2): 1976–77, 2013
Dublin City Cup: 10
Võidud (10): 1944–45, 1947–48, 1952–53, 1954–55, 1956–57, 1957–58, 1959–60, 1963–64, 1966–67, 1983–84
FAI Super Cup:
Võidud (1): 1998–99
President of Ireland's Cup:
Võidud (1): 2022

Mängud Eesti klubide vastu

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Iirimaa jalgpalliklubid
Mangokollane

Mangokollane on särav veidi oranži poole kalduv kollane värvitoon, mis sarnaneb mango viljaliha värvusega. Mango-nimega värvused võivad olla antud ka vilja enda värvuse järgi, mis varieerub tugevalt.

Kasutatakse eelkõige moes ja sisekujunduses tekstiilide värvuse kirjeldamiseks.

Pildid

Variatsioonid 
RAL Design värvikaardi toon 050 70 60 Mangoorange on soojatooniline punakasroosa, toon 075 60 50 Mangobraun tume ookerkollane.

Pantone värvikaardi toon 17-1446 Mango on tume pruunikas tuhmpunane, toon 15-0960 Mango Mojito peaaegu pruunikaskollane, toon 14-1140 Iced Mangoerk oranžkollane.

ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" määratleb mangovärvi (Mango) pruunikasoranžina või helepruunina.

Veebivärv Mango on soojatooniline kollane

Vaata ka 
 Melonikollane
 Aprikoosikollane

Viited 

Kollased värvitoonid
Grant Holloway

Stanley Grant Holloway (sündinud 19. novembril 1997 Chesapeake'is, Virginias) on USA kergejõustiklane (tõkkejooksja).

Holloway alustas kergejõustikutreeningutega on isa Stani käe all. 2017. aastal asus ta õppima Florida Ülikooli ning võistles NCAA võistlustel lisaks põhialale tõkkesprindile edukalt sprintides, teatejooksudes ja hüppealadel. 2019. aastal pälvis ta USA parimale ülikoolis õppivale kergejõustiklasele antava The Bowermani auhinna.

2019. aastal pääes Holloway USA kergejõustikukoondisesse. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta 110 meetri tõkkejooksus maailmameistriks tulemusega 13.10.

2021. aastal püstitas ta Birminghamis uue 60 meetri tõkkejooksu maailmarekordi 7.29. Sama aasta suvel toimunud olümpiamängudel Tokyos võitis Holloway hõbemedali Hansle Parchmenti järel.

2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Holloway kulla tulemusega 7.39. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is tuli ta ajaga 13.03 teist korda tõkkesprindi maailmameistriks.

Isiklikud rekordid 
Välisrekordid

Siserekordid

Viited

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide tõkkejooksjad
Sündinud 1997
Barrus Võru VK

Barrus Võru VK (ka Võru VK) on Võrus tegutsev võrkpalliklubi. 

Klubi on 1950ndatel aastatel loodud Võru Võrkpallisektsiooni järeltulija. Klubi eesmärgiks on Võru maakonna võrkpallielu edendamine ja võrkpallurite esindamine Eesti meistrivõistlustel. Koostöös Võrumaa Spordiliiduga korraldatakse nii Võru maakonna karika- kui meistrivõistlusi. Klubi südameasjaks on ka Eesti võrkpallimaastiku ühe staažikama, Jaan Gutmanni nimelise, võrkpalliturniiri korraldamine.

Esindusklubi naasis hooajast 2022/23 Eesti meistriliigasse ja Balti liigasse.

Ajalugu
Võru Võrkpalliklubi esindusmeeskond mängis aastatel 2001–2015 Eesti meistriliigas ja Balti liigas. Aastatel 2015–2022 ei suudetud meistriliiga meeskonda välja panna ning võisteldi Eesti tugevuselt teises liigas, Meeste esiliigas. Hooajal 2022/23 naasis esindusmeeskond Eesti meistriliigasse ning Balti liigasse.

|-
|
Nimed:

|
Peatreenerid läbi aastate:

|}

Koosseis

2022/23

Tulemused

Viited

Välislingid
Eesti spordiregister
Facebook
Instagram

Eesti võrkpalliklubid
Võru sport
Helgur Rosental

Helgur Rosental (kuni 2011 Rosenthal, sündinud 20. juulil 1978) on eesti näitleja. 

Helgur Rosental lõpetas 1997. aastal Mustla Keskkooli ja 2001. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitekunsti erialal. 2001. aastal alustas ta tegutsemist vabakutselise näitlejana. Võru Linnateatri lavastusprojektides osales Rosental 2012.–2015.aastal, 2014.–2020. aastal oli ta Tartu Uue Teatri näitleja.

Teleseriaalid ja filmid
2003" Buratino tegutseb jälle" teleseriaal
2003 "Suletud" tudengifilm
2011 "Kelgukoerad" teleseriaal, Marek
2013 "Hakkab jälle pihta" teleseriaal, Raimond Vesilind
2015 "Emajõgi" tudengifilm, kalamees
2015–2017 "Kättemaksukontor" teleseriaal, Aapo Veller / Feliks Toom  
2018 "Miks mitte" teleseriaal, Tärnin
2020 "Valguses ja varjus" teleseriaal, pastor
2022 "Soo" mängufilm, Johannes
2022 "Apteeker Melchior" mängufilm, Vicke

Osatäitmised lavastustes   
2001 Mõned teravad polaroidid, Von Krahli Teater
2002 Salapärased kõlad nii norskavas öös, diplomilavastus Viljandi Kultuurikolledžis
2006 aaron:juuni, Rakvere Teater
2006 Nagu poisid vihma käes, Endla
2007 Idula, Kanuti Gildi Saal
2009 anonüümne MEES / anonüümne NAINE, Võru Linnateater
2011 Tõeline Lääs, Võru Linnateater
2012 Vanemuise biitlid, Tartu Uus Teater
2012 Naised valitsevad maailma ehk Opus Geographicum, Tartu Uus Teater
2013 Autori surm, Tartu Uus Teater
2013 Äralennuväli, Tartu Uus Teater
2014 Imede aasta, R.A.A.A.M.
2014 Selgroogupidikoos, Tartu Uus Teater
2015 Meister ja Margarita, Vanemuine
2015 Odysseia, Tartu Uus Teater
2016-2017	Vägi, Tartu Uus Teater
2016 KOON, Tartu Uus Teater
2016–2017	Tähelaps, Emajõe Suveteater / Karlova Teater
2018–2019	Keisri hull, Lavastusprojektid
2018; 2020	Emmanuelle´i jälgedes. Ahistamise ABC, Tartu Uus Teater
2019–2020	Puumees, Tartu Uus Teater
2019–2020	Fantoomvalu, Tartu Uus Teater
2019–2020	Ilusad inimesed, Tartu Uus Teater
2020	Ümarlaud, Tartu Uus Teater
2020	Kuidas Prõmm ja Nehh jõulud tegid, Lavastusprojektid

Viited

Välislingid
Helgur Rosenthal: kombinaatteater ei ole minu rida. kultuur.err.ee
Kuidas Karlova kohvikutepäeval.... Õhtuleht, 12. mai 2016.
Ümarlaud / Helgur Rosenthal

Eesti näitlejad
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1978
Urbino semiootikakeskus

Urbino semiootikakeskus on 1971. aastal Urbino Ülikooli juures loodud rahvusvaheline keskus.

Selle üheks algatajaks oli Algirdas Greimas. 
Keskusel on olnud erinevaid nimesid:
Centro Internacional de Semiótica y Lingüística de la Universidad de Urbino Carlo Bo – International Center for Semiotics and Linguistics at the University of Urbino (1977)
Centro Internazionale di Studi Interculturali di Semiotica e Morfologia (CISISM) – The International Centre for Intercultural Studies in Semiotics and Morphology of the University of Urbino “Carlo Bo” (2012)
Centro Internazionale di Scienze Semiotiche Umberto Eco – The International Center for Semiotic Sciences Umberto Eco of the University of Urbino (2020) (nimetatud nii Umberto Eco surma järgselt, Paolo Fabbri ettepanekul)

Keskus on korraldanud palju konverentse ja seminare. Keskus on välja andnud semiootikaalaste preprintide seeriat.

Keskuse direktorid on olnud
Pino Paioni (1970–2013)
Paolo Fabbri (2013–2020)
Gianfranco Marrone (2020–)

Vaata ka
Rahvusvaheline Semiootika Instituut

Välislingid
Keskuse koduleht

Semiootika
Teadusasutused
Rai Benjamin

Rai Benjamin (sündinud 27. juulil 1997 New Yorgi osariigis Mount Vernonis) on USA kergejõustiklane. Tema põhiala on 400 meetri tõkkejooks.

Kuigi Benjamin on sündinud USA-s, esindas ta noorteklassides rahvusvahelistel võistlustel oma isa kodumaad Antigua ja Barbudat. 2018. aastal andis Rahvusvaheline Kergejõustikuliit talle loa esindada Ameerika Ühendriike.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli Benjamin 400 meetri tõkkejooksus Karsten Warholmi järel hõbemedalikohale. 4×400 meetri teatejooksus tuli ta USA teateneliku koosseisus maailmameistriks. 

2020. aasta olümpiamängudel Tokyos võitis ta 400 meetri tõkkejooksus tulemusega 46,17 hõbemedali. 46,17 on Põhja-Ameerika rekord ja kõigi aegade teine tulemus. 4x400 meetri teatejooksus tuli ta koos USA võistkonnaga olümpiavõitjaks. 

2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta 400 meetri tõkkejooksus hõbemedali Alison dos Santose järel.

Lisaks tõkkejooksule on võistelnud edukalt mitmel sprindidistantsil ja teatejooksudes. 2018. aastal jooksis ta esimest korda 200 meetrit alla 20 sekundi. 400 meetri jooksus on tema isiklik rekord 44.31.

Isiklikud rekordid 

Siserekordid

Isiklikku 

Rai Bejamini isa on Antigua päritolu kriketimängija Winston Benjamin.

Viited

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide tõkkejooksjad
Ameerika Ühendriikide jooksjad
Sündinud 1997
Eesti Kõrgem Sõjakohus

Eesti Kõrgem Sõjakohus oli märtsis ja aprillis 1918, Saksa okupatsiooni ajal, eksisteerinud esimene Eesti Vabariigi kohus.

Kohus nimetati ametisse 13. märtsil 1918 päevakäsuga nr. 7 järgmises koosseisus:

Eesistuja alamoberst Peeter Kann (3. jalaväepolgust); alates 22. märtsist 1918 lipnik Jaak Reichmann
staabikapten Robert Karunga (3. jalaväepolgust)
kapten Viktor Liivak (4. jalaväepolgust)
staabikapten Arthur Stolzen (ratsapolgust)
staabikapten Karl Tiitso (suurtükiväebrigaadist)
kapten Ernst Assmann (sõjavägede staabist)
sekretär lipnik August Rei
prokurör Jaan Teemant

Kohtule allusid väeosade kohtud (1., 2., 3. ja 4. jalaväepolgu kohus, ratsapolgu kohus ja suurtükiväebrigaadi kohus). Kõrgeimaks sõjaväeliseks kassatsioonikohtuks pidi saama Eesti Ülem Sõjakohus, kuid seda ei jõutud nimetada.
Marte Mjøs Persen

Marte Mjøs Persen (sündinud 24. aprillil 1975 Bergenis) on Norra poliitik, ta on Norra Töölispartei liige.

Aastal 2003 omandas ta bakalaureusekraadi kultuuri- ja sotsiaalteadustes Bergeni Ülikoolist, kus õppis ka kirjandust ja sotsioloogiat ning lisaks nais- ja soouuringuid.

Aastatel 2015–2021 oli ta Bergeni linnapea.

14. oktoobrist 2021 kuni 7. märtsini 2022 oli ta Norra õli- ja energeetikaminister. 7. märtsist 2022 on ta Norra töö- ja sotsiaalse hõivatuse minister.

Isiklikku 
Ta on abielus Nils-Olav Nøssiga. Ta on sünnitanud neli last. Vanim poeg on täiskasvanud. Lisaks on ta kolmikute (kahe poja ja ühe tütre), kes on põhikooliealised, ema.

Norra poliitikud
Energeetikaministrid
Sotsiaalministrid
Sündinud 1975
Calan Williams

Calan Williams (Perth, 30. juuni 2000) on Austraalia võidusõitja, praegu elab Šveitsis. Alates 2022. aastast siirdus ta pärast kaheaastast Vormel 3 sõitu Vormel 2 sarja.

Karjäär

Alustad ühekohalises autos 
2015. aastal tegi Williams debüüdi üheistmelistes, kihutades Austraalia Vormel Ford Meistrivõistlustel. Esimesel aastal võitis ta üheksal võistlusel kolm poodiumit ja ühe pole-positsiooni. Järgmisel aastal osales ta oma esimesel täishooajal Vormel Fordis, pärast keerulist starti võitis austraallane viimased viis võistlust, taastudes edetabelis ja saavutades meistritiitli teise koha.

2017. aastal võistles ta Austraalia Vormel 3 Premier Series Gilmour Racing meeskonnaga koos Chris Gilmouriga (Rielly Brooki järgi). Austraalia piloot võidab 16 poodiumit, sealhulgas 11 võitu, mis viivad ta meistritiitlini. Sarja jooksul püstitas ta Morgan Park Racewayl kõigi aegade ringirekordi, ringiajaks 1:07.948.

2018. aastal lahkub ta Austraaliast Euroopasse sõitma, kaks aastat jookseb Fortec Motorsportsi meeskonnaga Euroformula Open Meistrivõistlustel koos Petru Florescuga (Raúl Guzmáni, Aldo Festante, Brad Benavidese ja Caio Collet' järel), need on kaks negatiivset hooaega, Williamsil ei õnnestu ühtegi poodiumit vallutada. 2019. aastal, Hispaania sarja kahe hooaja vahel koos Cameron Dasiga (Ayumu Iwasa ja Manuel Maldonado järel) naaseb Williams võidusõitu kodumaal, Toyota Racing Series koos meeskonnaga MTEC Motorsport, saavutades edetabelis kaheksanda koha. koos Petru Florescu, Jackson Wallsi ja Kazuto Kotakaga.

Vormel 3 
2019. aasta oktoobris kuulutab Šveitsi meeskond Jenzer Motorsport välja Williamsi 2020. aasta hooajaks Vormel 3-st. Tema parimaks tulemuseks on aga 14. koht, punkte kogumata lõpetab ta hooaja edetabelis 31. positsioonil, samuti meeskonnakaaslaste Matteo Nannini ja selja taga. Federico Malvestiti.

Williamsi kinnitab Šveitsi meeskond 2021. aasta hooajaks koos Pierre-Louis Choveti ja Filip Ugraniga. Tänu ümberpööratud ruudustikule stardib austraallasest sõitja Paul Ricardi esimeses sõidus poolusest ning lõpetab sõidu Aleksandr Smoljari ja Victor Martinsi järel kolmandana. Spa-Francorchampsis osaleb ta koos kolme teise autoga avariis, millest kõik juhid vigastusteta välja tulid. Teise hooaja Vormel 3-s lõpetab ta viieteistkümne võidetud punktiga 19. kohal.

Vormel 2 
2021. aasta detsembris valis Tridenti meeskond Williamsi osalema Vormel 2 hooajajärgsetel testidel Yas Marinas. 12. jaanuaril kuulutab Itaalia meeskond koos Richard Verschooriga oma 2022. aasta hooaja sõitjaks Williamsi.

Välised lingid 

 Ametlik sait (inglise keeles)
 Calan Williams, aadressil driverdb.com, DriverDB AB. (inglise keeles)

Austraalia sportlased
Sündinud 2000
Jaak Viikma

Jaak Viikma (kuni 6. august 1935 Johannes Viikberg/ Viekberg; 13. märts (vkj)/ 26. märts 1902 Kohila vald, Hageri kihelkond, Harjumaa – november 1969 Tallinn) oli eesti poksija.

Ta poksis Tallinna Spordis. Elukutselt oli ta lukksepp.
 
Ta oli kokku kolmekordne Eesti meister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) aastatel 1926–1928. Ta sai 1925. aastal Eesti meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 3. koha. 

Ta osales kaks korda Eesti–Soome maavõistlusel ning võitis sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) oma kohtumised aastatel 1926 ja 1927.

Viited

Välislingid
Johannes Viikbergi sporditulemused
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti poksijad
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1969
Thbilisi Dinamo

Thbilisi Dinamo (gruusia keeles დინამო თბილისი) on Gruusia jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Thbilisis. See mängib riigi kõrgliigas Erovnuli Liga.

Klubi on asutatud 1925. aastal. Thbilisi Dinamo on Gruusia edukaim jalgpalliklubi. Alates 1990. aastast on see tulnud Gruusia meistriks ülekaalukalt enim kordi, kokku 18 korda. Samuti on see enim kordi Gruusia karikavõistlused (13) ja Gruusia superkarikafinaali (8) võitnud klubi.

Nõukogude Liidu ajal oli Thiblisi Dinamo osa Üleliidulisest Kehakultuuri- ja Spordiseltsist Dünamo ning see mängis Nõukogude Liidu kõrgliigas ja kuulus seal Nõukogude Liidu paremikku. See oli väheseid klubisid, mis ei langenud Nõukogude Liidu kõrgliigast kordagi välja. Aastatel 1964 ja 1978 tuli Thbilisi Dinamo Nõukogude Liidu meistriks. Lisaks võideti aastatel 1976 ja 1979 Nõukogude Liidu karikas ning 1981. aastal UEFA karikavõitjate karikas (karikafinaalis alistati Ida-Saksamaa klubi Jena Carl Zeiss 2:1). Mitmed Thbilisi Dinamo mängijad kuulusid Nõukogude Liidu jalgpallikoondisse, teiste seas Slava Metreveli, Mikheil Meskhi, Murtaz Khurtsilava, David Kipiani, Aleksandre Chivadze, Vitali Daraselia, Ramaz Shengelia ja Tengiz Sulakvelidze.

Saavutused 
Erovnuli Liga:
Võidud (18): 1990, 1991, 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 2002–03, 2004–05, 2007–08, 2012–13, 2013–14, 2015–16, 2019, 2020
Gruusia karikas:
Võidud (13): 1991–92, 1992–93, 1993–94, 1994–95, 1995–96, 1996–97, 2002–03, 2003–04, 2008–09, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16
Gruusia superkarikas:
Võidud (8): 1996, 1997, 1999, 2005, 2008, 2014, 2015, 2021
Nõukogude Liidu kõrgliiga:
Võidud (2): 1964, 1978
Nõukogude Liidu karikas:
Võidud (2): 1976, 1979
UEFA karikavõitjate karikas:
Võidud (1): 1980–81
 Sõltumatute Riikide Ühenduse karikas
Võidud (1): 2004

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Gruusia jalgpall
Jalgpalliklubid
Thbilisi
Malahhiitroheline (värvus)

Malahhiitroheline on üks rohelistest värvitoonidest, malahhiidi värvi sügavroheline kuni kergelt piimjas roheline värvus.

Värvinimetust kasutatakse moes ja sisekujunduses tekstiilide värvuse kirjeldamiseks, ka ilukirjanduses väga särava rohelise värvuse kohta.

Pildid

Variatsioonid 
Pantone värvikaardi toon 16-5917 Malachite Green on hele tuhmjas roheline värvitoon.

RAL Designe värvikaardi toon 160 70 50 Malachitgrün on erk jahe roheline toon, 200 30 20 Malachitblautürkis väga tume sinakasroheline.

Veebivärv Malachite on erk kollakas heledam roheline või küllastatud tumeroheline.

Viited 

Rohelised värvitoonid
Makedoonia Ülikool

Makedoonia Ülikool (kreeka keeles: Πανεπιστήμιο Μακεδονίας, Panepistímio Makedonías) on ülikool, mis asub Thessaloníkis, Kreekas.

Ülikool on asutatud aastal 1930.

Kreeka ülikoolid
Olemise talumatu kergus

"Olemise talumatu kergus" (tšehhi "Nesnesitelná lehkost bytí") on 1984. aastal ilmunud tšehhi kirjaniku Milan Kundera romaan.

Romaan räägib kahest naisest, kahest mehest, ühest koerast ja nende elust 1968. aastal Praha kevade ajal ja järel. Romaan valmis 1982. aastal, kuid ilmus alles 1984. aastal prantsuskeelses tõlkes pealkirja all "L'Insoutenable légèreté de l'être". 1985. aastal ilmus ka tšehhikeelne originaal.

1988. aastal valmis romaani põhjal Philip Kaufmani lavastatud film, milles Tomase ja Tereza rollides olid Daniel Day-Lewis ja Juliette Binoche.

Eesti keeles ilmus romaan 1992. aastal Leo Metsari tõlkes.

1984. aasta kirjandusteosed
Tšehhi kirjandus
Aninoasa

Aninoasa (ungari keeles Aninósza või Aninószabányatelep) on linn Rumeenias Transilvaanias Hunedoara maakonnas. Aninoasa asub Petroșanist 4,5 km läänes.

Linna haldusalasse kuulub üks küla: Iscroni (Alsóbarbatyeniszkrony).

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aninoasa elanikest rumeenlasi 85,11%, mustlasi 6,83%, ungarlasi 3,94% ja teistest rahvustest inimesi 0,25%. Rahvus oli teadmata 3,85%-l elanikest.

Asulat on esmamainitud 1453. aastal. Aninoasas on kaevandatud kivisütt, kuid kivisöekaevandus suleti 2006. aastal.

Viited 

Rumeenia linnad
Transilvaania
Hunedoara maakond
Dunajská Streda FC DAC 1904

Dunajská Streda FC DAC 1904 on Slovakkia jalgpalliklubi, mis tegutseb Dunajská Stredas. See mängi Slovakkia kõrgliigas Superliga.

Klubi on asutatud 1904. aastal nime all Dunaszerdahelyi Atlétikai Club.

1987. aastal võitis Dunajská Streda nii Slovakkia karikavõistlused kui ka Tšehhoslovakkia karikavõistlused. Slovakkia kõrgliigas on klubi parimaks kohaks teine, mis on saavutatud hooaegadel 2018/19 ja 2020/21.

2008. aastal liitus Dunajská Stredaga FC Senec.

Klubil on suur toetajaskond Slovakkias elavate ungarlaste seas.

Saavutused 
Slovakkia Superliga:
Teised kohad (2): 2018–19, 2020–21
Kolmandad kohad (3): 1993–94, 2017–18, 2019–20
Slovakkia karikas:
Võitja (1): 1987
Teised kohad (2): 1992–93, 1994–95
Slovakkia esiliiga:
Võitja (2): 1998–99, 2012–13
Tšehhoslovakkia kõrgliiga:
Kolmas koht (1): 1987–88
Tšehhoslovakkia karikas:
Võitja (1): 1987

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Slovakkia jalgpalliklubid
Ameerika Ühendriikide maaväe jalaväekool

Ameerika Ühendriikide maaväe jalaväekool (inglise keeles United States Army Infantry School) on Ameerika Ühendriikide maaväe jalaväe oskuste õpetamisele spetsialiseerunud õppeasutus.

Organisatsioon 
 197. jalaväebrigaad
 198. jalaväebrigaad
 199. jalaväebrigaad
 Õhudessandi ja rangeri õppebrigaad (Airborne and Ranger Training Brigade) 
 Jalaväe ülema kantselei (Office Chief of Infantry)

Viited 

Ameerika Ühendriikide maavägi
Sõjakoolid
Ameerika Ühendriikide koolid