joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Elron

AS Eesti Liinirongid (varasem Elektriraudtee AS) on Eesti reisirongide operaatorfirma, mis tegutseb kaubamärgi ELRON all. Firma ainuomanik on Eesti riik.

2016. aastal tehti Elroni rongidega 6,8 miljonit reisi, aastane kasv oli 4%.

2018. aasta esimeses pooles sõideti rongiga 3 861 000 korda, kokku tehti üle 280 000 reisi rohkem kui aasta tagasi. Kasv oli mullusega võrreldes 8%.

2021. aastal tõusis rongiga reisijate arv 2020. aastaga võrreldes ligi 100 000 võrra – aasta jooksul tehti 6,1 miljonit reisi. 

Alates 2021. aastast sõidavad Elroni elektrirongid üksnes taastuvenergial.

Juhtimine 

2017. aasta juuni seisuga oli Elroni juhatuse esimees Andrus Ossip ja juhatuse liige Riho Seppar. Ettevõtte nõukogusse kuulusid Hindrek Allvee (al 2017 mai), Kai Realo (al 2017 mai), Kalle Viks (al 2017 mai) ja Siiri Odrats-Koni (al 2014).

2018. aasta juuli seisuga oli Elroni juhatuse esimees Olle Tischler ja juhatuse liige Riho Seppar. Ettevõtte nõukogusse kuulusid Siiri Odrats-Koni (nõukogu esimees), Hindrek Allvee, Kai Realo ja Kalle Viks.

2022. aasta oktoobri seisuga oli Elroni juhatuse esimees Lauri Betlem ja juhatuse liige Riho Seppar. Ettevõtte nõukogusse kuulusid Andres Allikmäe (nõukogu esimees), Hindrek Allvee, Andres Uusoja ja Kalle Viks.

Ajalugu 

Elektriraudtee Aktsiaselts tekkis 23. detsembril 1998 AS Eesti Raudtee jagunemisel, iseseisvat majandustegevust alustati 1. jaanuarist 1999. Esialgu kuulusid kõik aktsiad aktsiaseltsile Eesti Raudtee, 15. novembril 2000 läksid need üle Eesti Vabariigile.

Oktoobris 2013 vahetas Elektriraudtee oma nime Eesti Liinirongide vastu, sest 2014. aastast pidi ettevõte hakkama teenindama reisirongiliine üle kogu Eesti, nii elektri- kui ka diiselrongidega, mistõttu poleks vana nimi sobinud. 1. jaanuaril 2014 võttiski Elron üle seni Edelaraudtee teenindada olnud liinid.

Elron teenindab reisijaid Stadler FLIRT rongidega 17 liinil neljas suunas. Lääne suunas teenindatakse liine Tallinnast Pääskülla, Keilasse, Paldiskisse, Kloogaranda, Riisiperre ja Turbasse, edela suunas Viljandisse, Türile ja Raplasse. Ida suunas sõidavad rongid Tartusse (nii tava- kui ka ekspressrongid), Narvasse, Rakverre ja Aegviitu. Kagu suunas teenindatakse liine Tartu–Põlva–Koidula (suviti pikendatakse Piusani) ja Tartu–Elva–Valga. Käigus on ka Jõgeva–Tartu rongid. Varem on toiminud ka liinid Tallinn–Lelle ja Lelle–Pärnu.

Oktoobris 2020 teatas Elron, et ostab Tšehhi ettevõttelt Škoda Vagonka A.S. kuus reisirongi optsiooniga tellida hiljem veel kümme rongi. Rongid saabuvad Eestisse 2024. aasta teises pooles ning need hakkavad peamiselt teenindama Tallinna–Tartu rongiliini.

Rongipark
Elroni rongipark koosneb 38, aastatel 2013-2014 Eestisse jõudnud, Stadler FLIRT tüüpi koosseisust, millest 18 on elektrirongid ja 20 diiselrongid.

Vaata ka
 Eesti raudteetransport
 Edelaraudtee
 GO Rail
 Eesti Raudtee
 Stadler FLIRT

Viited

Välislingid

 Elroni koduleht
 Urmas Tooming. Elektriraudtee ostab 18 tuliuut elektrirongi Postimees.ee, 31. märts 2009

Eesti raudtee-ettevõtted
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
Riigi osalusega äriühingud Eestis
Umbrohi

Umbrohi on taim, mis kasvab haritud maal lisaks külvatud või istutatud taimedele. Umbrohuks olemine ei ole liigiomane tunnus, see omistub taimedele üksnes nende kasvupaiga kaudu. 

See, et mõned liigid on umbrohtudeks sagedamini kui teised, on seotud nende liikide parema sobivusega kasvuks haritud maa spetsiifilistes tingimustes. 

Umbrohtude hulgas on nii pärismaiseid kui võõrliike. Vanade umbrohtude seas on mitmeid arheofüüte. Paljudele laialt levinud umbrohtudele on kasvuks ja paljunemiseks sobiv haritud maale iseloomulik vaba mullapinna olemasolu. Paljud umbrohud on pärit rannikukooslustest või mujalt avatud kasvupaikadest. Umbrohtude seas on ka suhteliselt suurem lühiealiste taimede osakaal võrreldes mittemajandatavate koosluste taimestikuga. 

Umbrohud ei ole evolutsioneerunud umbrohtudeks (maaharimine on kestnud selleks liialt lühikest aega, vaid mõned tuhanded aastad), vaid leidnud endale haritava maa tingimused kasvuks ja paljunemiseks sobivaks ning selle tulemusel tihti muutunud väga arvukaks.

Mitmed liigid, mis intensiivpõllunduse seisukohalt on umbrohud, ei pruugi mahepõllunduse seisukohalt umbrohud olla.

Eesti umbrohte
Eestis on pärismaisteks umbrohtudeks näiteks naat, vesihein, valge hanemalts, kõrvenõges.

Arheofüütseteks umbrohtudeks on Eestis näiteks põldmagun, rukkilill. 

Võõrliikidest on umbrohtudeks näiteks karvane võõrkakar, väikeseõiene lemmalts, niitjas mailane.

Tüüpiliste põlluumbrohtude seas on suhteliselt palju ristõieliste sugukonna liike – põldrõigas, põldsinep, kapsasrohi, harilik hiirekõrv, põld-litterhein, harilik tõlkjas jt.

Vaata ka

Ruderaaltaim
Segetaaltaim
Umbrohutõrje

Põllumajandus
Aiandus
Kultuurtaim

Kultuurtaim on kultiveerimise tarbeks aretatud või introdutseeritud taimeliik või -sort. Puittaimede puhul nimetatakse neid tihti kultivarideks.

Kultuurtaimedeks on Eestis näiteks kõik siin kasvatatavad teraviljad, enamik aedades kasvatatavaid marjapõõsaid, viljapuid, aedvilju ning paljud ilutaimed.

Vaata ka
Kultuurtaimede loend
Tulnuktaim

Kirjandus
 International Code of Nomenclature for Cultivated Plants, oktoober 2009
Vaalad

Vaalad (vananenud kirjanduses valaskalad) on vaalaliste (Odontoceti) seltsi kuuluvad vee-elulised imetajad, kes pole ei delfiinid (see tähendab sugukondadest delfiinlased (Delphinidae) ja  jõedelfiinlased (Platanistoidae)) ega pringlid. Vaaladeks ei loeta ka näiteks mõõkvaala (Orcinus orca), kes taksonoomilises mõttes kuulub delfiinlaste sekka.

Mõnikord mõeldakse vaalade all kõiki vaalalisi või siis üksnes suuremate mõõtmetega vaalalisi.

Päritolu ja taksonoomia 

Kõik vaalalised, kaasa arvatud vaalad, delfiinid ja pringlid, põlvnevad maismaal elanud sõralistest (Artiodactyla). Näiteks on praeguses süstemaatikas kasutusel klaad (käsitletud ka ülemseltsina) Cetartiodactyla, mis teiste seas hõlmab jõehobulasi (Hippopotamidae) ja vaalalisi, näitamaks nende fülogeneetilist suhtelist lähedust. Kuna jõehobud on vaalade lähimad sugulased, siis arvatakse nende eraldumist umbes 54 miljonit aastat tagasi; vaalade vette jõudmist arvatakse aga juhtuvat umbes 50 miljonit aastat tagasi.

Sõltuvalt hammaste olemasolust eristatakse kahte vaalaliste alamseltsi: hammasvaalalised (Odontoceti) ja kiusvaalalised (Mysticeti).

Vaata ka
 Vaalapüük
 52 Hz vaal

Viited

Välislingid

Vaalalised
Sulgpall 2008. aasta suveolümpiamängudel

Sulgpall 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 9.–17. augustini. Välja jagati 5 komplekti medaleid. Kavas olid nii meeste kui ka naiste üksik- ja paarismäng ning segapaarismäng. Võistlused toimusid Pekingi Tehnikaülikooli spordisaalis.

Võistluste ajakava

Tulemused

Mehed

Üksikmäng 

Finaal: 17. august 
Osavõtjaid: 64
Ametlikud tulemused: Finaal - Pronksimäng
Finaal: Lin Dan - Lee Chong Wei 2:0 (21:12, 21:8)
Pronksimäng: Chen Jin - Lee Hyun-il 2:1 (21:16, 12:21, 21:14)
Eesti esindaja Raul Must kaotas esimeses ringis Poola sportlasele Przemyslaw Wacha 0:2 (14:21, 15:21) ja edasi ei jõudnud.

Paarismäng 

Finaal: 16. august 
Osavõtjaid: 16 paari
Ametlikud tulemused: Finaal - Pronksimäng
Finaal: Cai Yun - Fu Haifeng ja Markis Kido - Hendra Setiawan 2:1 (12-21, 21-11, 21-16)
Pronksimäng: Lee Jae-jin, Hwang Ji-man - Lars Paaske, Jonas Rasmussen 2:1 (13-21, 21-18, 21-17)

Naised

Üksikmäng 

Finaal: 16. august 
Osavõtjaid: 64
Ametlikud tulemused: Finaal - Pronksimäng
Finaal: Zhang Ning - Xie Xingfang 2:1 (21:12, 10:21, 21:18) 
Pronksimäng:  Maria Kristin Yulianti (Ina) - Lu Lan 2:1 (11:21, 21:13, 21:15)
Eesti esindaja Kati Tolmoff kaotas avaringis iirlasele Chloe Noelle Mageele 1:2 (21:18, 18:21, 19:21).

Paarismäng 

Finaal: 15. august 
Osavõtjaid: 16
Ametlikud tulemused: Finaal - Pronksimäng
Finaal: Du Jing, Yu Yang - Lee Hyo-jung, Lee Kyung-won 2:0 (21:15, 21:13) 
Pronksimäng: Wei Yili, Zhang Yawen - Miyuki Maeda, Satoko Suetsuna 2:0 (21:17, 21:10)

Segapaarismäng 

Finaal: 17. august 
Osavõtjaid: 16
Ametlikud tulemused: Finaal - Pronksimäng
Finaal: Lee Hyo-jung, Lee Yong-dae - Liliyana, Nova Widianto 2:0 (21:11, 21: 17)
Pronksimäng: He Hanbin, Yu Yang - Flandy Limpele, Vita Marissa 2:1 (19:21, 21:17, 23:21)

Medalid

Välislingid 

 Sulgpalli ametlik kodulehekülg Pekingi OM-il
 BWF-i ametlik lehekülg OM-ile kvalifitseerunud sportlastest

2008. aasta suveolümpiamängud
Sulgpall olümpiamängudel
Benoît Mandelbrot

Benoît Mandelbrot [benuaa mändelbroot] (20. november 1924 Varssavi – 14. oktoober 2010 Cambridge) oli juudi päritolu prantsuse-ameerika matemaatik, fraktali leiutaja.

Mandelbrot sündis Poolas. Tema isa oli riidekaupmees ja ema oli hambaarst. Matemaatikaga tutvustasid teda ta onud, sealhulgas Szolem Mandelbrojt, kes oli matemaatikaprofessor Pariisis Collège de France'is.

1936 kolis pere Prantsusmaale, tunnetades Natsi-Saksamaalt lähtuvat ohtu juutidele. Algul elas pere Pariisis, kus Mandelbrot õppis Lycée Rolinis. Teise maailmasõja algul kolis pere Limousinis olevasse Tulle'i, mis jäi Vichy vabariigi maa-alale. Kuigi ümbruskonnas oli teada, et nad on juudid, ei andnud keegi nende peret üles ja nad pääsesid eluga.

1944 naasis perekond Pariisi. Benoît õppis Lyonis Lycée du Parcis ning 1945–47 École Polytechnique'is Gaston Julia ja Paul Lévy juures, seejärel 1947–49 California Tehnoloogiainstituudis, kus sai magistrikraadi aeronautikas. Siis tuli ta Prantsusmaale tagasi ja sai Pariisi Ülikoolist 1952 doktorikraadi matemaatikas.

Enamiku oma elust on ta elanud Prantsusmaal ja USA-s ning tal on mõlema riigi kodakondsus. 1958 asus ta tööle IBM-i, kuhu jäi 35 aastaks. Ta pälvis 1974 tiitli IBM Fellow. See on ettevõttesiseselt määratav kõrgeim autasu, mida teadlane, insener või programmeerija võib IBM-is pälvida. See määratakse igal aastal 1–9 inimesele.

Juurdepääsu tõttu võimsatele arvutitele oli Mandelbrot üks esimesi, kes kasutas arvutigraafikat fraktaalsete geomeetriliste kujundite loomiseks ja kuvamiseks. See viis ta Mandelbroti fraktali avastamiseni 1979. Selle abil sai ta näidata, kuidas lihtsate reeglite abil saab luua keerukaid kujundeid. Ühtlasi näitas ta, et asjad, mida tavaliselt nimetatakse karedateks, segasteks või kaootilisteks, näiteks pilved või kaldajoon, on sageli sisemise korrapäraga. Teaduse propageerija Arthur Clark nimetas Mandelbroti fraktalit kogu matemaatika ajaloo kõige hämmastavamaks avastuseks.

Oma karjääri lõpul oli Mandelbrot Yale'i ülikoolis matemaatika sterlingprofessor, mis on Yale'i ülikooli sisene kõrgeim akadeemiline kraad. Ta oli läbi aegade vanim isik, kes sterlingprofessoriks sai.

Elu jooksul pälvis Mandelbrot hulgaliselt auhindu, mille seast tähtsaimad on Franklini medal (1986), Harvey auhind (1989), Wolfi auhind (1993), Jaapani auhind (2003) ja Auleegioni orden. Ta on üle 15 ülikooli audoktor.

Mandelbroti fraktal 

Matemaatikud
Sündinud 1924
Surnud 2010
German Titov

German Stepanovitš Titov (vene keeles Герман Степанович Титов) (11. september 1935 Verhneje Žilino, Kossihha rajoon, Altai krai – 20. september 2000 Moskva) oli Nõukogude Liidu teine kosmonaut.

German Titov lõpetas Stalingradi sõjaväelendurite kooli ning valiti seejärel 1960. aastal kosmoseprogrammi liikmeks. Ta oli esimese kosmonaudi Juri Gagarini varupiloot.

German Titov tegi 6. augustil 1961 kosmoselaevaga Vostok 2 esimese üle ööpäeva kestnud kosmoselennu, mis kestis ühe päeva, ühe tunni ja 11 minutit. Ta tegi Maa orbiidil 17 tiiru.

German Titov oli kuni 2021. aastani kõige nooremana kosmoses käinud inimene (tema vanus oli umbes 25 aastat ja 11 kuud). Ta oli ka esimene, kes kosmoses magas, ning esimene, kes kannatas vestibulaaraparaadi häirete all.

Titov osales kosmoseprogrammis kuni pensionileminekuni 1992. aastal. Aastal 1995 valiti ta kommunistliku partei esindajana Venemaa Riigiduuma liikmeks. 

Ta suri 65-aastasena oma kodusaunas infarkti ning maeti Novodevitšje kalmistule.

German Titovi järgi on nimetatud kraater Kuu tagaküljel. Ta oli Nõukogude Liidu kangelane ning teda autasustati paljude aumärkidega.

Nõukogude Liidu kosmonaudid
Nõukogude Liidu kangelased
NSV Liidu kosmoselendurid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1935
Surnud 2000
Arkna mõis

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {},
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [
          26.378324,
          59.393941
        ]
      }
    }
  ]
}

Arkna mõis (saksa keeles Arknal) oli mõis Rakvere kihelkonnas Virumaal, nüüdisajal jääb Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.

Arkna mõis asutati 1772 aastal Varangu mõisast eraldumisel. Alates 1881. aastast oli Arkna Schubertite fideikomiss.

Peahoonest ida poole jääb park, mida läbib Selja jõgi. 

Arkna mõis on innustanud Marek Sadamat looma lühifilmi "Snowflake".

Vaata ka
Eesti mõisate loend
Uusrenessanss

Viited

Välislingid 

Arkna mõis Rakvere khk, Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Arkna mõis, arkna.ee

Eestimaa fideikomissmõisad
Virumaa mõisad
Rakvere vald
Rakvere kihelkond
Cancrinide mõisad
Pesapall 2008. aasta suveolümpiamängudel

Pesapall 2008. aasta suveolümpiamängudel toimusid 13.–23. augustini, kus 17. ja 21. augustil olid puhkepäevad. Pesapalli võistlused peeti Pekingi Wukesongi kultuuri ja spordikeskuses. Pesapallis mängiti välja kaheksa meeskonna poolt üks komplekt medaleid. Naistel toimus samal ajal võistlus pesapalliga sarnaneval alal softpallis.

Rahvusvaheline Olümpiakomitee hääletas pesapalli olümpiaalade programmist välja 2012. aasta olümpiamängudelt Londonis, seega on need viimased pesapalli võistlused olümpiamängudel, kui hiljem ROK ei otsusta jälle pesapalli tagasi võtta olümpiaprogrammi.

Võistluste formaat 

Kaheksa meeskonda võistlesid turniiril, mis koosneb kahest etapist. Esimesel etapil võisteldi ühes alagruppis, kus kõik meeskonnad kohtusid omavahel. Pärast seda mängisid neli paremat kaks poolfinaali, mille võitjad kohtusid finaalis ja kaotajad mängisid kolmandale kohale.

Kvalifitseerunud riigid

Tulemused

Alagrupimängud 

 

 
 
 Lõuna-Korea ja Hiina mäng lükati edasi ja see peeti 17. augustil

Poolfinaal

Pronksimäng

Finaal

Lõplik järjestus 

  Olümpiavõitja Lõuna-Korea
  Hõbemedal Kuuba
  Pronksmedal USA
 4. koht Jaapan
 5. koht Taiwan
 6. koht Kanada
 7. koht Holland
 8. koht Hiina

Välislingid 

 Pesapalli ametlik kodulehekülg Pekingi OM-il

2008. aasta suveolümpiamängud
Pesapall olümpiamängudel
Philip Lieberman

Philip Lieberman (sündinud 1934) on USA keeleteadlane. Ta on Browni Ülikooli professor. 

Ta kirjutas väitekirja intonatsioonist, kuid on hiljem tegelnud keele evolutsiooniga, eriti kõnetrakti evolutsiooni ning keele ja kõne evolutsiooni vahekorraga.

Teoseid 

 On the Origins of Language. New York: Macmillan, 1975. ISBN 0023706902. 
 The Biology and Evolution of Language. Cambridge: Harvard University Press, 1984. ISBN 0674074130.
 Eve Spoke: human language and human evolution. London: Picador, 1998. ISBN 0330338250.

Välislingid
Koduleht

Ameerika Ühendriikide keeleteadlased
Sündinud 1934
Ernest Becker

Ernest Becker (24. september 1924 Massachusetts – 6. märts 1974 Vancouver) oli ameerika kultuuriantropoloog ning interdistsiplinaarne teadusmõtleja ja -kirjanik.

Becker sündis Massachusettsis juudi perekonnas. Pärast Teise maailmasõja ajal sõjaväes teenimist, mille vältel ta teenis jalaväes ja osales ühe koonduslaagri vabastamisel, õppis ta Syracuse Universitys New Yorgis. Pärast ülikooli lõpetamist oli ta USA saatkonnas Pariisis haldustöötaja. Olles juba 30. eluaastates, naasis ta Syracuse'i kraadiõppesse ja sai Ph.D. 1960. aastal.

Becker jõudis äratundmisele, et psühholoogiline uurimine jõuab paratamatult tupikuni, millest kaugemale jõudes tuleb appi võtta uskumuste süsteemid. Sellise perspektiivini jõudmine nõuab nii teaduse kui ka religiooni kasutamist; Sam Keen on arvanud, et Beckeri suurim saavutus oli kurjuseteaduse loomine. Oma sõltumatu mõttega oli Becker viimasel elukümnendil akadeemiline heidik. Üksnes 1974. aastal teose "The Denial of Death" (1973) eest saadud Pulitzeri auhind pani tema panust tunnustama. Selle teose järg "Escape from Evil" ilmus 1975. aastal.

Teosed
Becker E (1973) "The Denial of Death". Collier-Mac. ISBN 0-02-902310-6 
Becker E (1975) "Escape from Evil". Free Press. ISBN 0-02-902340-8 
Becker E (1971) "The Birth and Death of Meaning". ISBN 0-02-902190-1
Becker E (1964) "Revolution in Psychiatry: The New Understanding of Man". Free Press. ISBN 0-02-902510-9

Välislingid
The Ernest Becker Foundation 
Ernest Becker Listserv Archive

Ameerika Ühendriikide psühholoogid
Ameerika Ühendriikide antropoloogid
Sündinud 1924
Surnud 1974
Maahoki 2008. aasta suveolümpiamängudel

Maahoki 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 10. augustist 23. augustini. Võisteldi nii meeste, kui naiste arvestuses, seega oli mängus kaks komplekti medaleid. Osales võrdselt 12 võistkonda mõlemas arvestuses. Võistlused peeti Olümpiapargis asuval maahokiväljakul.

Kvalifitseerunud riigid

Mehed

Naised

Võistluste ajakava

Tulemused

Mehed 

Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat meeskonda olid:
  Olümpiavõitja: Austraalia
  Hõbemedal: Holland
  Pronksmedal: Saksamaa

A-alagrupp

B-alagrupp

Kohamängud

11.-12. koht 

Hiina võitis lisaajal, kuna normaalaeg lõppes viigiga 3:3

9.-10. koht

7.-8. koht

5.-6. koht

Poolfinaal 

Saksamaa võitis penaltidest, kuna normaalaeg ja lisaaeg lõppes viigiga 1:1

Pronksimäng

Finaal

Lõplik järjestus 

  Olümpiavõitja Saksamaa
  Hõbemedal Hispaania
  Pronksmedal Austraalia
 4. koht Holland
 5. koht Suurbritannia
 6. koht Lõuna-Korea
 7. koht Uus-Meremaa
 8. koht Pakistan
 9. koht Belgia
 10. koht Kanada
 11. koht Hiina
 12. koht Lõuna-Aafrika Vabariik

Naised 

Eelmiste 2004. aasta Ateena olümpiamängude kolm paremat naiskonda olid:
  Olümpiavõitja: Saksamaa
  Hõbemedal: Holland
  Pronksmedal: Argentina

A-alagrupp

B-alagrupp

Kohamängud

11.-12. koht

9.-10. koht

7.-8. koht 

Hispaania võitis lisaajal, kuna normaalaeg lõppes viigiga 2:2

5.-6. koht

Poolfinaal

Pronksimäng

Finaal

Lõplik järjestus 

  Olümpiavõitja Holland
  Hõbemedal Hiina
  Pronksmedal Argentina
 4. koht Saksamaa
 5. koht Austraalia
 6. koht Suurbritannia 
 7. koht Hispaania
 8. koht USA
 9. koht Lõuna-Korea
 10. koht Jaapan
 11. koht  Lõuna-Aafrika Vabariik
 12. koht Uus-Meremaa
 Ametlikud tulemused

Välislingid 

 Maahokki ametlik kodulehekülg Pekingi OM-il

2008. aasta suveolümpiamängud
Maahoki olümpiamängudel
James Mark Baldwin

James Mark Baldwin (12. jaanuar 1861 Columbia, Lõuna-Carolina – 8. november 1934 Pariis) oli USA psühholoog. 

Aastal 1898 rajas ta Princetonis esimese psühholoogialaboratooriumi ingliskeelsetes maades. 

Ta on tuntud muu hulgas evolutsiooniteoreetikuna ja Baldwini efekti idee autorina.

Tunnustus
James Mark Baldwin valiti 1897. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Ameerika Ühendriikide psühholoogid
Ameerika Ühendriikide bioloogid
Sündinud 1861
Surnud 1934
Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni presidendid
James Baldwin

James Arthur Baldwin (2. august 1924 – 30. november 1987) oli afroameerika kirjanik ja kodanikuõiguste eest võitleja.

Tema tuntuimad teosed on 1953. aastal ilmunud poolautobiograafiline "Mine kuuluta seda mäetipult" ("Go Tell It on the Mountain") ja 1956. aastal ilmunud "Giovanni tuba".

Tõlgitud eesti keelde 
Giovanni tuba. Romaan. Tõlkinud Ursula Põks. Tallinn 1993.
Keegi ei tea minu nime: [Ameerika neegerkirjaniku olukirjeldus rassilisest diskrimineerimisest USA-s]. Tõlkinud Enn Soosaar. Tallinn 1966.  

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1924
Surnud 1987
Teberda

Teberda on linn Venemaal Karatšai-Tšerkessi Vabariigis. Asub Teberda jõe ääres, 1280–1420 m kõrgusel merepinnast. Halduslikult allub Karatšajevski linnale.

Linna asutasid karatšaid 1868. aastal Baitšoralõ-Kabaki külana. 1929 sai praeguse nime, 1971. aastast on linn.

1925. aastal rajati sinna esimene tuberkuloosisanatoorium. Teberdast kujunes kuurortlinn.

Talveperioodil on linn mäesuusatamise keskus.

Välislingid 

Info linna kohta (vene keeles)

Venemaa linnad
Karatšai-Tšerkessia
Karukold

Karukold (Lycopodium clavatum) on kollaliste hulka kuuluv igihaljas eostaim (täpsemini sõnajalgtaim või vahel neist eraldatud koldtaim). 

Karukold on roomava varrega ja ulatuslikke kloone moodustav taim. Vars on tihedalt kaetud väikeste süstjate lehtedega, kusjuures lehetipus on karv.

Eestis on ta võrdlemisi sage, kuid looduskaitse all kolmandas kaitsekategoorias, et kaitsta ta elupaiku ning tõkestada tema korjamist.

Teda on kasutatud pärgade valmistamiseks. Karukolla eosed on ravimina kogutavad.

Sarnased liigid
Eestis kasvavatest kollaliikidest on karukollaga sarnaseimad kattekold, ungrukold ja sookold. 
Kattekollal ei ole lehtede tipus karva. Eospead asuvad tal varrel lehtede vahel, mitte paljaste varte otsas nagu karukollal.
Ungrukolda iseloomustab rangelt dihhotoomne harunemine – varre kaheks harunemisel on mõlemad harud ühesugused ja harunevad omakorda sarnaselt. Seetõttu on ungrukold korrapärasema klooniga, ka on see pisem ja tihedam ning tumedam roheline kui karukollal.
Sookold on oluliselt väiksem, ei moodusta suuri kloone ja kasvab märjematel kohtadel.

Välislingid 
 

Kollalised
Eesti sõnajalgtaimed
Ravimtaimed
2008. aasta Saksamaa Grand Prix

2008. aasta Saksamaa Grand Prix oli 2008. Vormel 1 hooaja 10. etapp, mis toimus 18.–20. juulini Hockenheimringi rajal Hockenheimis Saksamaal.

Kvalifikatsioon

Lõppvõistluse tulemused

Saksamaa Grand Prix, 2008. aasta
Vjatšeslav Afanasjev

Vjatšeslav Aleksejevitš Afanasjev (vene keeles Вячеслав Алексеевич Афанасьев; 27. jaanuar 1859 – 12. juuni 1942) oli vene meditsiiniteadlane.

Tartu Ülikooli professor aastatel 1894–1918. Hiljem oli Voronežis patoloogilise anatoomia professor. Tema erialaks oli üldpatoloogia ja patoloogiline anatoomia. Aastal 1896 hakkas ta Tartu Ülikoolis esimesena lugema süstemaatilist bakterioloogiakursust. 7. juunil 1932 sai ta Tartu Ülikooli arstiteaduse audoktoriks.

Tartu Ülikooli Uues Anatoomikumis on talle paigaldatud mälestustahvel.

Kirjandust 
 Maie Toomsalu. Vyacheslav Afanasyev, honorary doctor of the University of Tartu // Papers on Anthropology, Tartu, 2003, 12

Välislingid 
 Biograafiline artikkel (vene keeles)

Eesti patoloogid
Tartu ülikooli audoktorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Venemaa arstiteadlased
Sündinud 1859
Surnud 1942
Elmar Lipping

Elmar Lipping (7. märts 1906 Ropaži kihelkond, Riia maakond, Liivimaa – 5. jaanuar 1994 New York) oli eesti õpetaja, ajakirjanik, poliitik ja sõjaväelane (nooremleitnant) ning ka Saksamaa (Hauptsturmführer) ja Ameerika Ühendriikide sõjaväelane.

Ta õppis aastatel 1914–1918 Valgjärve ministeeriumikoolis, aastatel 1918–1923 Otepää Reaalgümnaasiumis ning aastatel 1923–1926 Tartu Õpetajate Seminaris. 

Ta õppis aastatel 1926–1927 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ning aastatel 1930–1934 ja 1940 õigusteaduskonnas. Hiljem õppis USA-s Minnesota Ülikoolis ning lõpetas selle rahvusvaheliste suhete alal. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Tartuensise liige.

Teise maailmasõja ajal võitles Elmar Lipping 38. Kaitsepataljonis ja 20. Eesti Relvagrenaderide SS-diviisis, kus kokku teenis välja hauptsturmführer'i auastme. Ta oli aastatel 1945–1947 Saksamaal Ameerika Ühendriikide sõjavangis, kuid teenis hiljem USA sõjaväeüksustes, sealhulgas ka 4221. Eesti Vahikompaniis ohvitserina.

Märtsis 1957 kolis Lipping Ameerika Ühendriikidesse. Ta oli Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige.

Ta oli Eesti Vabariigi välisminister eksiilis 3. juunist 1982 kuni 20. juunini 1990.

Tunnustus
 1938 – Kotkaristi teenetemärgi kuldrist (oli sellal Kaitseliidu Otepää malevkonna propagandapealik ja kompaniipealiku abi)
 Raudristi II ja I klass

Isiklikku
Tema poeg on Ameerika Ühendriikide ajaloolane, ajakirjanik, sõjaväelane ja diplomaat Imre Lipping.

Viited

Kirjandus
President Nasseri kiri kapten Lippingule. Võitleja nr 3, märts 1959. Lk 3 
Värske eksiilkolonel "Spiegeli" vaidluses. Eesti Päevaleht (Stockholm) nr 2, 12. jaanuar 1977. Lk 8

Välislingid
[Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944]
Eesti ohvitserid 1918-1940

Eesti välisministrid
Eesti eksiilvalitsuse liikmed
2. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Korporatsioon Fraternitas Tartuensise liikmed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Kotkaristi kuldristi kavalerid
Raudristi kavalerid
Sündinud 1906
Surnud 1994
Ameerika Ühendriikide kalmistutele maetud
Allen Ginsberg

Irwin Allen Ginsberg (3. juuni 1926 Newark – 5. aprill 1997 New York) oli Ameerika Ühendriikide luuletaja.

Teosed eesti keeles 
 "Ameerika". Valik luuletusi 1947–1996. Koostanud ja toimetanud Hasso Krull; inglise keelest tõlkinud: Contra, Lauri Kitsnik, Hasso Krull, Andres Langemets, Margit Langemets, Jürgen Rooste, Tõnu Õnnepalu. Loomingu Raamatukogu 2003, nr 3–6, 152 lk

Välislingid 
 Ilmar Mikiver, "Puhka rahus, kontrakultuur!" – Luup 12. mai 1997, nr 10

Ameerika Ühendriikide luuletajad
Sündinud 1926
Surnud 1997
Ada (Vojvodina)

Ada on linn Serbias Vojvodinas Bácska idaosas Põhja-Banati ringkonnas Tisza jõe paremkaldal, Ada valla keskus. 

2002. aasta rahvaloenduse järgi on linna elanike arv 10 546. Ungarlased on enamuses. 

Linna nimi pärineb türgi sõnast ada ('(jõe-)saar'). 

Adas on sündinud Mátyás Rákosi.

Ajalugu
Piirkonnas elati juba kiviajal. Seal leidub roomlaste, hunnide ja avaaride jälgi. Viimased tõid kaasa ka slaavlased. 

Ungarlased jõudsid piirkonda 895. Keskaja lõpus hõivas kogu piirkonna Türgi. Serblased rajasid Petrina küla arvatavasti 1694. Aastal 1702 sai ta nimeks Ostrova ('saar', 1723 Ada-Hatta (Timiși maakonnas). Alates 18. sajandist kuulus piirkond Habsburgide keisririigile. Serblased asutasid oma õigeusu kooli 1703, ungarlased katoliku kooli 1760. Ada sai linnaks 1836, serbia põllutöökool (üks vanemaid tänapäeva Serbias) asutati 1885, raudtee jõudis linna 1889. Linn kuulus Bács-Bodrogi komitaati. 

Aastal 1918 hõivasid piirkonna Serbia-Horvaatia-Sloveenia kuningriigi väed. Koos Pécsi ja teiste okupeeritud aladega kuulutati välja vabariik. Alates 1920. aastast kuuluti Serbia-Horvaatia-Sloveeniasse (1929. aastast Jugoslaaviasse). Aastal 1921 oli elanike arv 13 100 ning enamuses olid ungarlased. Aastatel 1941–1944 oli Ada Ungari okupatsiooni all.  

Serbia linnad 
Vojvodina
Tarmo Tammiste

Tarmo Tammiste (sündinud 17. augustil 1962 Tartus) on Eesti poliitik, aastatel 2002–2013 ja  2015–2019 Narva linnapea.

Tammiste lõpetas 1989 Eesti Põllumajandusakadeemia. Ta on töötanud tootmisjuhina ning müügijuhina. 2000–2002 oli ta Narva munitsipaalaktsiaseltsi Heakorrastus juhatuse esimees.

Ta on alates 1999. aastast Eesti Keskerakonna liige.

Aastatel 2002–2013 oli Tammiste Narva linnapea. Pärast 2013. aasta kohalikke valimisi sai temast Narva linnavolikogu esimees. Novembris 2015 avaldas Narva linnavolikogu umbusaldust senisele linnapeale Eduard Eastile ning 3. detsembril 2015 valis volikogu häältega 17:12 linnapeaks uuesti Tarmo Tammiste.

2012. aasta jaanuaris saatis Viru ringkonnaprokuratuur  Tarmo Tammiste ametialases võltsimises süüdistatuna ja linnavalitsuse nõuniku Pyotr Nyaki kaasaaitajana kohtu alla. Süüdistuse kohaselt esitas Tarmo Tammiste vastuseks linnale võetud rahaliste kohustuste asjaolusid puudutavale rahandusministeeriumi päringule enda allkirjastatud lepingu lisa, mis sisaldas valeandmeid.

Viited

Välislingid 
 Sergei Stepanov, Narva uus linnapea on Tarmo Tammiste, Põhjarannik, 14. detsember 2002
 VVK, Tarmo Tammiste

Eesti Keskerakonna poliitikud
Narva linnapead
Eesti Maaülikooli vilistlased
Sündinud 1962
Ansel Adams

Ansel Easton Adams (20. veebruar 1902 – 22. aprill 1984) oli USA fotograaf, kes on tuntud eelkõige oma mustvalgete fotode poolest, mis kujutavad Ameerika Ühendriikide lääneosa. Tema stuudiost, mida haldab Adamsite perekond, on loodud Ansel Adamsi Galerii (Ansel Adams Gallery).

Tunnustus 
5. detsembril 2007 võeti Ansel Adams vastu California Hall of Fame'i. Tseremooniat juhatasid California kuberner Arnold Schwarzenegger ja tema abikaasa Maria Shriver ning koos Adamsiga lisandusid kuulsuste halli sellised nimed nagu Milton Berle, Steve Jobs, Willie Mays, Robert Mondavi, Rita Moreno, Jackie Robinson, Jonas Salk, M.D., John Steinbeck, Elizabeth Taylor, Earl Warren, John Wayne ja Tiger Woods.

Looming

Tuntumad fotod 
 Monolith, The Face of Half Dome, 1927.
 Rose and Driftwood, 1932.
 Clearing Winter Storm, 1940.
 Moonrise, Hernandez, New Mexico, 1941.
 Ice on Ellery Lake, Sierra Nevada, 1941.
 Georgia O'Keeffe and  Orville Cox at Canyon de Chelly
 Aspens, New Mexico, 1958.

Fotoraamatud 
 "Ansel Adams: 400 Photographs", 2007. ISBN 0316117722, ISBN 978-0316117722
 "Ansel Adams: The Spirit of Wild Places", 2005. ISBN 1-59764-069-7
 "Born Free and Equal", 2002. ISBN 1-893343-05-7  
 "America's Wilderness", 1997. ISBN 1-56138-744-4
 "California", 1997. ISBN 0-8212-2369-0
 "Yosemite", 1995. ISBN 0-8212-2196-5
 "The National Park Photographs", 1995. ISBN 0-89660-056-4
 "Photographs of the Southwest", 1994. ISBN 0-8212-0699-0
 "Ansel Adams: In Color", 1993. ISBN 0-8212-1980-4
 "Our Current National Parks", 1992.
 "Ansel Adams: Classic Images", 1986. ISBN 0-8212-1629-5
 "Polaroid Land Photography", 1978. ISBN 0-8212-0729-6
 "These We Inherit: The Parklands of America", with Nancy Newhall, 1962.
 "This is the American Earth", with Nancy Newhall, 1960. ISBN 0-8212-2182-5
 "Born Free and Equal", 1944.  ISBN 1-893343-05-7
 "Ansel Adams: The National Park Service Photographs", 2005. ISBN 978-0-89660-056-0.

Fotograafiat tutvustavad raamatud
 "The Camera", 1995. ISBN 0-8212-2184-1
 "The Negative", 1995. ISBN 0-8212-2186-8
 "The Print", 1995. ISBN 0-8212-2187-6
 "Natural Light Photography", 1952. ISBN 0-8212-0719-9
 "Artificial Light Photography", 1956. ISBN 0-8212-0720-2
 "Examples: The Making of 40 Photographs", 1983. ISBN 0-8212-1750-X

Galerii

Vaata ka 

 Fotokunst
 Loodusfotograafia
 Ansel Adams Award, fotograafiaalane auhind
 Ansel Adams Wilderness, Yosemite rahvuspargist lõunasse jääv ala, mis on nimetatud Amsel Adamsi järgi
 Charles Hitchcock Adams, Ansel Adamsi isa, amatöörastronoom
 , leiutati Ansel Adamsi ja Fred Archeri poolt 1940. aastal

Viited

Välislingid 

 Ansel Adamsi ametlik kodulehekülg Ansel Adamsi Galerii
 Ansel Adamsi biograafia (inglise keeles)
 Ansel Adams (1902–1984) (inglise keeles)
 Pilt Ansel Adamsist
 Picturing the Century – Ansel Adams Valik pilte Rahvusarhiivis
 Records of the National Park Service 226 suure resolutsiooniga Ansel Adamsi fotot

Ameerika Ühendriikide fotograafid
Sündinud 1902
Surnud 1984
Mol (Vojvodina)

Mol (serbia Мол/Mol, ungari Mohol) on linn Serbias Vojvodinas Põhja-Banati ringkonnas Ada vallas. Geograafilised koordinaadid on 45°46′ N, 20°08′ E. 

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 5411. Ungarlased on enamuses. 

Serbia linnad
Vojvodina
Adapazarı

Adapazarı ('turusaar, saareturg') on linn Türgi edelaosas Marmara piirkonnas Sakarya jõest läänes ning Sapanca järvest mõni kilomeeter kirdes, Sakarya provintsi keskus. Geograafilised koordinaadid on  40°47' N, 30°24' E.

Elanike arv on 391 102 (2008). 1920. aastatel oli elanikke 20 000. 

Adapazarı on üks Türgi viiest suurest tööstuspiirkonnast. Linnas on suur Toyota Motor Corporationi autotehas, TGV vagunitehas ning siidi- ja linavabrikud ja Goodyeari kummitehas. Toodetakse ka põllumajandustehnikat ning linnas on suhkru-, klaasi- ja puidutöötlemisvabrikud. Tubakat, pähklipuitu, kookoneid ja juurvilja viiakse İstanbuli. Linna ümbritseb Ak Ova tasandiku tubakakasvatuspiirkond. Linn on olnud ka tähtis nahatöötlemiskeskus. On plaanis rajada Suzuki ning taasavada Otokar & Otoyoli tehas. 

Linn asub majanduslikul tõusuteel olevas piirkonnas ning lõikab kasu İstanbuli turust ja İzmiti sadamast.  

Linn on maanteesõlm. Läbi Adapazarı kulgevad tähtsad İstanbuli ja Ankara vahelised ühendusteed.

Ajalugu
Linn paikneb vanal İstanbulist ida poole viival sõjateel ning Siiditeel. 19. sajandi lõpust seob 5 km pikkune harutee teda Anatoolia raudteega. 

Suur osa elanikkonnast pärineb Musta mere äärest Trabzonist ja Rizest. Alates 1608. aastast oli linnas armeenlaste kogukond ning  seal oli oluliselt esindatud hayhurum. Nad käisid 1923. aasta Kreeka ja Türgi   elanikkonna vahetamise alla ning asusid elama mitmele poole Kreekasse. Nende kultuuri on eksponeeritud Benáki muuseumis.

Maavärin
17. augustil 1999 aset leidnud maavärina ajal oli Adapazarı Gölcüki ja İzmiti kõrval üks kõige enam kannatada saanud linnu. Hävis väga suur osa kesklinnast ja hukkus tuhandeid inimest. Linn paikneb ühe suure Anatoolia maalõhe lähedal ning on rajatud suhteliselt ebakindlale aluspõhjale. Maavärina ohvreid ja tagajärgi meenutab püsiekspositsioon. Linn on kogu maailmast tulnud annetuste toel taastatud.

Välislingid
Linna koduleht

Türgi linnad
Vesikerss

Vesikerss (Rorippa amphibia) on ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. 

Taime võib kohata peamiselt seisuveekogudes, nagu järved, tiigid, kuid teda leidub ka aeglasevoolulistes veekogudes. 

Eestis esineb paiguti, Ida-Eestis sagedam.

Kirjeldus 
Taime lehed on allosas hõlmised või jagused, ülemised lehed terved. Vili on kõdrake. Taime vars võib olla nii tõusev kui ka lamav, suhteliselt jäme ja tavaliselt harunev. Varre kõrgus on 35–100 cm, õitseaeg juunist juulini. 

Taime võib segi ajada suhteliselt väiksema kasvuga sookersiga (Rorippa palustris).

Viited

Välislingid 
 

Ristõielised
Eesti kapsalaadsed
Reimo Sildvee

Reimo Sildvee (sündinud 23. juunil 1981) on eesti raadio- ja teleajakirjanik. 

Ta töötab Eesti Rahvusringhäälingus, juhtides (ühe saatejuhina mitmest) ja toimetades eeskätt Eesti Televisiooni saadet "Terevisioon". 

Varem on ta olnud Raadio 2 saatejuht ja ETV saate "Ringvaade" toimetaja.

Sündinud 1981
Eesti teleajakirjanikud
Eesti raadioajakirjanikud
Tours

Tours on linn Prantsusmaal Centre-Val de Loire'i piirkonnas, Indre-et-Loire'i departemangu keskus. Asub Loire'i jõe ääres Cheri suudme lähedal. Kuigi Tours on Centre-Val de Loire'i suurim linn, on piirkonna keskuseks Orléans.

Linn on tekkinud roomlaste asula Caesarodunum ehk Urbs Turonumi kohale ja sai nime seal elanud keldi hõimu turoonide järgi. 3. sajandil nimetati Gatianus esimeseks Toursi piiskopiks.

1920. aastal asutati Toursis Prantsusmaa Kommunistlik Partei. Teise maailmasõja ajal sai linn tugevasti kannatada.

Tours on veinipiirkonna keskus.

Toursis on iga-aastase jalgrattavõidusõidu Pariis–Tours finiš.

Linnas asub 1970 asutatud François-Rabelais' ülikool.

Tuntumad vaatamisväärsused on Toursi katedraal, Saint-Martini basiilika, endine piiskopipalee ja botaanikaaed. Linna nimetatakse ka Prantsusmaa aiaks (Le Jardin de la France), sest seal asuvad mitmed suured pargid.

Viited

Välislingid 

 Toursi koduleht

Prantsusmaa linnad
Prantsusmaa vallad
Indre-et-Loire'i departemang
Hertha BSC

Hertha BSC on Saksamaa pealinna Berliini 1892. aastal asutatud spordiklubi, mis on tuntud eelkõige oma jalgpallimeeskonna järgi. Kahekordne Saksamaa jalgpallimeister (1930, 1931) peab kodumänge Berliini Olümpiastaadionil.

Ajalugu 
Hertha on Saksamaa jalgpalliliidu (1900) ja Bundesliga (1963) asutajaliige. Klubi oli mässitud 1965. ja 1971. aasta pistiseskandaalidesse, kuid sellest hoolimata suutis palliväljakul veel mõningast edu saavutada (Bundesliga 2. koht 1974/1975, Saksamaa karikavõistluste finalist 1977, 1979 ja UEFA karika poolfinalist 1979).

Võlgadest kammitsetud Hertha langes 1980. aastal järjekordselt 2. Bundesliga, kus pealinnaklubi vireles suurema osa järgmisest 17 hooajast. Sportlik madalpunkt saabus 1986. aastal, kui meeskond pudenes kaheks hooajaks amatöörliigasse.

Hertha pääses 1997. aastal tagasi Bundesligasse, kus on end seejärel tugeva keskmikuna kinnistanud. Meeskond on korduvalt mänginud eurosarjades, seejuures hooajal 1999/2000 Meistrite Liigas.

Hooajal 2009/10 kukkus meeskond 2. Bundesligasse. Kuigi järgmine hooaeg tõusti tagasi kõrgliigasse, langeti hooajaks 2011/12 taas tagasi esiliigasse. Alates hooajast 2013/14 on Bundesligasse püsima jäädud.

Praegune meeskond
Seisuga 1. august 2019

Saavutused 
 Saksa meister (2): 1930, 1931
 Saksa liigakarika võitja (2): 2001, 2002

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

 
Berliin, Hertha
Berliin
Mönchengladbachi Borussia

Mönchengladbachi Borussia on Saksamaa linna Mönchengladbachi jalgpalliklubi, mis mängib Bundesligas.

Mönchengladbachi Borussia on viiekordne Saksamaa meister. Viimane meistritiitel pärineb hooajast 1976–77.

Praegune meeskond 
Seisuga 3. oktoober 2020

Saavutused 
Bundesliga:
Võidud: 1969–70, 1970–71, 1974–75, 1975–76, 1976–77
Teised kohad: 1973–74, 1977–78
2. Bundesliga:
Võidud: 2007–08
DFB-Pokal:
Võidud: 1959–60, 1972–73, 1994–95
Euroopa karikas:
Teised kohad: 1976–77
UEFA karikas:
Võidud: 1974–75, 1978–79
Teised kohad: 1972–73, 1979–80
Intercontinental Cup:
Teised kohad: 1977

Peatreenerid

 Hans Krätschmer (1946–49)
 Werner Sottong (1949–50)
 Heinz Ditgens ja Paul Pohl (1950–51)
 Fritz Pliska (1951–53)
 Fritz Silken (1953–55)
 Klaus Dondorf (1955–57)
 Fritz Pliska (1957–60)
 Bernd Oles (1960–62)
 Fritz Langner (1962–64)
 Hennes Weisweiler (1964–75)
 Udo Lattek (1975–79)
 Jupp Heynckes (1979–87)
 Wolf Werner (1987–89)
 Gerd vom Bruch (1989–91)
 Jürgen Gelsdorf (1991–92)
 Bernd Krauss (1992–96)

 Hannes Bongartz (1996–97)
 Norbert Meier (1997–98)
 Friedel Rausch (1998)
 Rainer Bonhof (1998–99)
 Hans Meyer (1999–03)
 Ewald Lienen (2003)
 Holger Fach (2003–04)
 Dick Advocaat (2004–05)
 Horst Köppel (2005–06)
 Jupp Heynckes (2006–07)
 Jos Luhukay (2007–08)
 Hans Meyer (2008–09)
 Michael Frontzeck (2009–2011)
 Lucien Favre (2011–2015)
 André Schubert (2015–2016)
 Dieter Hecking (2017–2019)
 Marco Rose (2019–)

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Saksamaa jalgpalliklubid
 
Borussia Mönchengladbach
Mario Frick (poliitik)

Mario K. Frick (sündinud 8. mail 1965 Churis Šveitsis) on Liechtensteini jurist ja poliitik, Isamaalise Liidu liige. 15. detsembrist 1993 kuni 5. aprillini 2001 oli ta Liechtensteini valitsusjuht.

Ta õppis õigusteadust Šveitsis Sankt Galleni Ülikoolis.

Pärast Isamaalise Liidu valimisvõitu oktoobris 1993 toimunud ennetähtaegsetel parlamendivalimistel valiti Mario Frick valitsusjuhiks ja võttis sama aasta detsembris ameti üle vaid seitse kuud riiki juhtinud Markus Büchelilt. 28-aastasena sai temast maailma noorim valitsusjuht.

Tema tagasivalimise järel pärast 1997. aasta parlamendivalimisi keeldus konservatiivne Progressiivne Kodanikepartei valitsuskoalitsioonis osalemast ja esmakordselt pärast 1938. aastat sai Liechtenstein endale üheparteivalitsuse.

Frick astus tagasi pärast Progressiivse Kodanikepartei valimisvõitu 2001. aasta valimistel, kuid jätkas aktiivset tegevust nii poliitiku kui ka juristina. 2003. aastal juhtis ta poliitilisi jõude, kes vastustasid vürst Hans Adam II ettepanekut vürsti võimupiiride laiendamiseks. Ettepanek pälvis siiski samal aastal korraldatud rahvahääletusel Liechtensteini kodanike enamuse toetuse.

Alates 2002. aastast on ta vandeadvokaat. Frick on advokaadifirma Seeger, Frick & Partner partner. Tal on õigusteaduse doktori kraad (dr. iur.) ja ta on lugenud Liechtensteini õiguse loenguid Churi tehnika- ja majanduskõrgkoolis.

Frick, Mario
Liechtensteini poliitikud
Liechtensteini juristid
Frick, Mario
Bioluminestsents

Bioluminestsents ehk helendamine on organismide võime keemiliste reaktsioonide läbi toota ja kiirata (mittesoojuslikku) valgust. Bioluminestsents on paljudel (suurematel) loomadel võimaldatud sümbiontsete organismide (tavaliselt bakterite) poolt. 

Bakteritel toimub bioluminestsents teatud orgaanilise ühendi – lutsiferiini – reageerimisel hapnikuga, mida katalüüsib ensüüm lutsiferaas. Enamasti pärineb reaktsioonil vajatav energia ATP-st. Helendamise reaktsioon võib toimuda nii rakusiseselt kui ka -väliselt. 

Evolutsiooni käigus on bioluminestsents tekkinud iseseisvalt mitmeid (30 või isegi rohkem) kordi. 

Bioluminestsentsi esineb mõnedel merelistel selgrootutel ja selgroogsetel, samuti mikroorganismidel ja maismaaloomadel ning rohkem kui 80 liigil seentel (peamiselt seltsist Agaricales ja sugukonnast Tricholomataceae). 

Üheks tüüpiliseks bioluminestsentsi näiteks on jaanimardikas (Lampyris noctiluca), kelle emaste tagaosa tipuosa helendab rohekalt; selle eesmärgiks on isaste jaanimardikate ligimeelitamine.

Viited 

Biokeemia
Ökoloogia
Bioloogia
Piibe mõis

Piibe mõis (saksa keeles Piep) oli rüütlimõis Järvamaal Koeru kihelkonnas. Tänapäeval jääb kunagine mõis Lääne-Viru maakonna Väike-Maarja valda.

Ajalugu
Piibe mõis rajati 17. sajandi keskel, mil ta eraldati Liigvalla mõisast.

18. sajandi esimesel poolel oli mõisa omanik Rudolph Magnus von Stackelberg. 1750. aastatel omandasid mõisa Baerid, kelle kätte see jäi kuni 1919. aastal toimunud võõrandamiseni.

Piibe mõisas on sündinud Eestimaa rüütelkonna peamees Magnus Johann von Baer ja ka tema poeg, maailmakuulus loodus- ja arstiteadlane Karl Ernst von Baer, kellele kuulus Piibe mõis aastail 1834–1866.

Mõisaansambel
Piibe mõisa 19. sajandil rajatud puidust peahoone on hävinud, selle kohal paikneb praegu Karl Ernst von Baeri mälestuskivi.

Säilinud on mõisa park ja mõned ümberehitatud kõrvalhooned. Pärast Teist maailmasõda oli mõisatallis Paala kolhoosi lehmalaut.

Mõisa kalmistu
Kalmistu jääb kunagisest mõisasüdamest umbes 1 km kaugusele lääneedelasse.

Pildid

Vaata ka
Kategooria:Piibe mõisnikud

Välislingid
Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register. Piibe mõis
Piibe mõisa hävinud peahoone saidil entsyklopeedia.ee
Piibe mõisast Eesti mõisaportaalis

Järvamaa mõisad
Koeru kihelkond
Väike-Maarja vald
Stackelbergide mõisad
Alexander Berendts

Alexander Johannes Berendts (1863–1912) oli ajaloolise usuteaduse eradotsent Tartu Ülikoolis 1895–1896, dotsent 1896–1911 ja professor 1911–1912.

Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Sündinud 1863
Surnud 1912
Preedi mõis

Preedi mõis (saksa keeles Sitz, Wredensitz) oli rüütlimõis Koeru kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.

Mõisa keskus asus Preedi külas.

Ajalugu
Preedi mõisa on esmakordselt mainitud 1442. aastal.

1585. aastal sai mõisa omanikuks Caspar von Tiesenhausen. Tema surma järel 1607. aastal läks mõis Kirchholmi lahingus Karl IX elu päästnud, kuid ise selle tõttu hukkunud Heinrich von Wrede lesele Gertrudile. Wrededele, kelle järgi mõis nime sai, kuulus Preedi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Mõisa viimane võõrandamiseelne omanik oli Paul von Wrede.

Mõisakompleks
Preedi mõisa peahoonet hakati rajama 18. sajandi keskel Fabian von Wrede eestvõttel. Härrastemaja kujutas endast kahekorruselist mõningate puitosadega kiviehitist. Hoone ühel küljel paiknes kahekorruseline palkon. 

Võõrandamise järel kasutati härrastemaja lühikest aega elamuna, kuid seejärel jäi hoone tühjaks ja lagunes. Tänapäeval on peahoonest järel vaid varemed.

Säilinud on mõni kõrvalhoone.

Vaata ka
 Eesti mõisate loend

Viited

Kirjandus
 Alo Särg, "Järvamaa mõisad ja mõisnikud" Argo, Tallinn 2005

Järvamaa mõisad
Järva vald
Koeru kihelkond
Johan Backlund

Johan Oskar Backlund (ka Jöns Oskar Backlund; (vene keeles Оскар Андреевич Баклунд; 28. aprill 1846 Länghem, Rootsi – 29. august (vkj 16. august) 1916 Pulkovo) oli Rootsi ja Venemaa astronoom.

Johan Oskar Backlund on Rootsi taevamehaanikakoolkonna silmapaistvamaid esindajaid. Eriti tuntud on tema uurimused Encke komeedi liikumise kohta, mistõttu komeeti nimetatakse tänapäeval ka Encke-Backlundi komeediks.

Johan Backlund lõpetas 1866. aastal Stockholmi kõrgema elementaarkooli ja 1872 Uppsala Ülikooli. Pärast ülikooli lõpetamist sai Backlund samas assistendi koha. Backlund kaitses 1874. aastal doktorikraadi astronoomias (teistel andmetel 1875). 1875. aastal valiti ta astronoomiadotsendiks.

Alates 1876. aastast oli Backlundi karjäär seotud Venemaaga. Ta oli 1876–1879 Tartu ülikooli tähetorni observaator ning Tartu ülikooli matemaatikalektor. 1879. aastal palkas Pulkovo observatooriumi direktor Otto Wilhelm Struve Backlundi oma assistendiks. Hiljem jätkas ta tööd vaatlusastronoomina kuni aastani 1895, mil ta määrati observatooriumi direktoriks. Sellel ametikohal oli ta oma surmani 1916. aastal.

Tunnustus
1881 – Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine matemaatika alal
1883 – Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemikuks valimine astronoomia alal
1888 – Uppsala Kuningliku Teadusseltsi liikmeks valimine
1895 – Prantsuse Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine
1897 – Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks valimine
1909 – Kuningliku Astronoomiaseltsi kuldmedal
1911 – Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks valimine
1914 – Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks valimine
1914 – USA Vaikse Ookeani Astronoomiaseltsi Bruce'i medal

Isiklikku
Johan Oskar Backlundi poeg Jalmar Backlund (1877–1960) oli tsaariarmee polkovnik, hiljem elas Soomes. Teine poeg Helge Götrik Backlund oli Venemaa geoloog, kes hiljem elas Rootsis. Backlundi tütar Elsa Backlund-Celsing oli rootsi kunstnik.

Viited

Rootsi astronoomid
Venemaa astronoomid
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1846
Surnud 1916
Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmed
Londoni Kuningliku Seltsi liikmed
Paide komtuur

Paide komtuur (saksa keeles Komtur von Weissenstein) oli Liivi ordu käsknik, kes valitses Paide komtuurkonda.

Nimeliselt on teada vaid komtuuri: Reimar Hahn, kes oli selles ametis 1314–1316, ja Reiner Mom, kes täitis seda ametikohta aastal 1330, olles samaaegselt ka Järva foogt. Tõenäoliselt eksisteeriski komtuurkond suhteliselt lühikest aega ning komtuuri amet ühendati hiljemalt 14. sajandi teisel poolel lõplikult Järva foogti omaga. Paide ordulinnuses olid kuni Liivi sõja linnusekomtuurid (Hauskomturid), kes aga allusid otseselt Järva foogtile.
Nutt

Nutt on emotsiooni poolt tingitud tegevus, mis põhjuseks võib olla viha, kurbus, hirm, rõõm.

Nutu kehalised ilmingud on seotud peamiselt:
rindkere lihaste tegevusega, mille tulemusena surutakse õhku kopsudest välja. Õhu liikumisel läbi häälepaelte ja resonantsruumide tekib nutule eriomane heli.
näolihaste tegevusega
pisaravoolusega

Üldiselt ollakse arvamusel, et nutmine on inimspetsiifiline nähtus. Kuid on uurimusi, mis näitavad, et nutta võivad ka mõned kõrgemad loomad, nagu kaamel, elevant, gorilla.

Nutt imikul

Nutmine on vastsündinu üks esimesi tahteelu akte. Nutu intensiivsus on oluline näitaja vastsündinu tervisliku seisundi hindamisel. Apgari skaala võtab nutmist arvesse kahel puhul:
hingamise hindamisel
reaktsioon stiimulile hindamisel

Mida intensiivsem on mõlemil juhul nutt, seda parem on vastsündinu tervis.

Terve imiku nutt on põhjustatud peamiselt näljast.

Esimestel elukuudel inimese nutt on ilma pisarateta, kuna pisaranääre pole veel lõplikult välja arenenud. Ja ka nutu tekke põhjused on imikul teised, kui täiskasvanul ja seda põhjusel, et imiku eneseväljenduse viisid on oluliselt ahtamad kui täiskasvanul. Seega imik, kui ta soovib tähelepanu, kasutab selleks nuttu, seal kus täiskasvanu kasutab sõnalist kommunikatsiooni.

Nutmise mõju uurimused organismile on näidanud, et nuttev imik põhjustab lakteerival emal kehatemperatuuri tõusu ja piima eritumuse tõusu.

Nutt täiskasvanul

Reeglina täiskasvanud inimene nutab pisaratega.

Kuid nutu füsioloogiline olemus täiskasvanutel on aastal 2008 selgusetu. Kui imiku puhul on mõistetav nutu kommunikatiivne tähendus, siis miks täiskasvanud kasutavad sõnumi edastamiseks sellist mitteverbaalset moodust nagu nutt?

Uurimused on näidanud, et emotsionaalsed pisarad erinevad kaitseotstarbelistest pisaratest keemilise koostise poolest – emotsionaalsetes pisarates on rohkem kõrgmolekulaarseid ühendeid, nagu adrenokortikotroopne hormoon, prolaktiin ja mineraalaineid, nagu mangaani.

Viited

Vaata ka

 Nutukramp
 Naer

Füsioloogia
Emotsioon