joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Karl Christian Ulmann

Karl Christian Ulmann (3. veebruar 1793 Riia – 8. oktoober 1871 Valga) oli usuteadlane.

Ulmann sündis mõisaomaniku ja kaupmehe peres. 1810–14 õppis ta Tartu ülikoolis teoloogiat ja pälvis 1813 omakirjutatud jutluse eest hõbemedali. 1815–16 täiendas ta end Jena ja Göttingeni ülikoolis. 1817 sai ta pastori koha Krimuldas ja Pēterupes. 1835 tõusis ta Liivimaa konsistooriumi eesistujaks.

Samal 1835. aastal kaitses ta Jena ülikoolis filosoofiadoktori kraadi ja pärast seda valis Tartu ülikool ta 1836 usuteaduskonna praktilise jumalasõna kateedri korraliseks professoriks. Oma alandliku ja väärika iseloomu ning ametikohustuste täpse täitmisega teenis ta ära nii kolleegide kui tudengite lugupidamise. Eriti austasid üliõpilased teda aukohtu juhtimise eest. Kolmel korral, 1839–41 valiti ta Tartu ülikooli rektoriks, aga varsti pärast kolmandat valimist haigestus raskelt ja palus end ametist vabastada. Kui keiser Nikolai I oli selle kinnitanud, lahkus ta Tartust Riiga.

4. veebruaril 1856 määras Aleksander II Ulmanni evangeelse luterliku peakonsistooriumi aseesimeheks ja seadis ta nii kogu Venemaa evangeelse vaimulikkonna juhiks. 1858 määras Aleksander II Ulmanni piiskopiks. 1859 sai ta Aleksander II-lt heakskiidu Venemaa luterlike koguduste abikassa asutamiseks.

18. detsembril 1866 tähistas Ulmann Peterburis oma teenistuse 60. aastapäeva. Sel puhul andis Tartu ülikool talle teoloogiadoktori diplomi ja Aleksander II määras talle 2000 rubla suuruse pensioni. Seepeale lahkus Ulmann teenistusest ja asus elama oma poegade juurde Valka, kus elas surmani 1871. aastal.

Viited

Välislingid 
:s:de:ADB:Ulmann, Karl Christian
 

Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli rektorid
Teoloogid
Luteriusu piiskopid
Eesti teoloogid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Estonia auvilistlased
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1793
Surnud 1871
Tera Patrick

Tera Patrick (kodanikunimega Linda Ann Hopkins; sündinud 25. juulil 1976 Great Falls, Montana, USA) on pornofilminäitleja ja pornomodell.

Ameerika Ühendriikide pornonäitlejad
Ameerika Ühendriikide modellid
Sündinud 1976
Stanisław Czyrwiński

Stanislav Jossifovitš Tširvinski (18. oktoober 1852 Mariampol, Poola – 7. november 1923 Moskva) oli poola arstiteadlane.

Sündis kaupmehe pojana, õppis Moskva, Viini, Dresdeni ja Berliini ülikoolides farmakoloogiat, dieetikat ja meditsiini ajalugu. Tartu Ülikooli professor 1891–1902, töötas ka Moskva Ülikoolis.

Poola arstid
Venemaa arstiteadlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Sündinud 1852
Surnud 1923
Supelrand

Supelrand ehk plaaž on järve, mere, lahe või muu veekogu osa (rand), mis sobib inimestele suplemiseks. 

Legaaldefinitsiooni järgi määratletakse supelranda kui üldplaneeringuga määratud ala veekogu ääres, mis on üldsusele arusaadavalt tähistatud ning mida kasutatakse suplemiseks.

Vabariigi Valitsuse määrusega "Nõuded suplusveele ja supelrannale" kaotas kehtivuse valitsuse varasem määrus "Tervisekaitsenõuded supelrannale ja suplusveele", kus esitati supelrannale rohkesti nõudeid, mistõttu paljud supelrannad klassifitseeriti kui supluskohad. "Tervisekaitsenõuded supelrannale ja suplusveele" nõudis mitmeid kvaliteedinäitajaid suplusveele, nagu vee läbipaistvus mitte alla 1 meetri määratuna Secchi ketta meetodil.

Eesti ametlikud supelrannad 2010. aastal

Andmed pärinevad Tervisekaitseinspektsiooni kodulehelt.

Viited

Rannad
Karl Weihrauch

Johann Karl Friedrich Weihrauch  (23. november 1841 Mainz – 7. jaanuar 1891 Tartu) oli baltisaksa meteoroloog.

Weihrauch õppis Heidelbergi ja Gießeni ülikoolis keemiat ja matemaatikat ning 1860. aastal omandas filosoofiadoktori kraadi. Seejärel töötas ta Mainzis gümnaasiumi abiõpetajana, Eestis koduõpetajana ja Berzaune maagümnaasiumis matemaatikaõpetajana. 1863. aastal omandas ta Tartus ülemõpetaja kutse ja aastatel 1865–1871 oli Kuressaares gümnaasiumi ülemõpetaja. 1869. aastal sai ta Tartu ülikoolis matemaatikamagistriks. Aastatel 1871–1875 oli ta samas dotsent ning 1875. aastast loodusgeograafia ja meteoroloogia erakorraline professor. 1877. aastal sai ta korraliseks professoriks ja meteoroloogiaobservatooriumi direktoriks (jäi sellesse ametisse surmani). Professoritöö kõrvalt pidas Weihrauch mõned aastad eragümnaasiumis ka matemaatikaõpetaja ametit.

Tartus jätkas Karl Weihrauch Arthur Joachim von Oettingeni tööd meteoroloogias, tegeledes peamiselt praktilise ja matemaatilise meteoroloogiaga (vaatlusandmete töötlemise ja keskmiste väärtuste arvutamise meetodite ning valemitega). Samuti toimetas ta ajakirja "Meteorologische Beobachtungen angestellt in Dorpat"

Viited

Kirjandus
 Kongo, L., 1977. "Johann Karl Friedrich Weihrauch – Tartu ülikooli esimene füüsilise geograafia ja meteoroloogia professor" – "Tartu ülikooli ajaloo küsimusi", Valgus, Tartu, lk 123–137.

Välislingid
 Johann Karl Friedrich Weihrauch Tartu observatooriumi kodulehel
 Appendix. On the Early life of Karl Weinrauch Rmt: Uno Kaljulaid, "Semigroups and Automata: Selecta", Amsterdam etc: IOS Press, 2006, Ch. V.4 "Notes on five 19th century Tartu mathematicians (Backlund, Kneser, Lindstedt, Molien, Weihrauch)", lk 321

Meteoroloogid
Tartu Ülikooli professorid
Sündinud 1841
Surnud 1891
Adolf Weil

Adolf Weil  (7. veebruar 1848 Heidelberg – 23. juuli 1916 Wiesbaden) oli arstiteadlane.

Professori poeg. Õppis Heidelbergi, Berliini ja Viini Ülikoolis, oli Heidelbergi Ülikooli assistent ja eradotsent 1872–1876 ning professor 1876–1886. Töötas Tartu Ülikooli eripatoloogia ja kliiniku professorina 1886–1887.

Välislingid 
  WEIL, ADOLF JewishEncyclopedia.com
 Adolf Weil @ Who Named It

Eesti arstiteadlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Sündinud 1848
Surnud 1916
B-kvark

B-kvark ehk bottom-kvark ehk põhjakvark on kolmanda põlvkonna kvark, mis kannab lõhna põhisus (inglise keeles bottomness). Ta on ühtlasi down-tüüpi kvark, see tähendab, et tema isospinn on –1/2. Üldse eksisteerib kuus erinevat tüüpi kvarki (u-, d-, s-, c-, b- ja t-kvark).

B-kvark on fermion (tema spinn on 1/2) ning tema elektrilaeng on –1/3e. Ta on raskuselt teine kvark t-kvargi järel. Tema seisumass on umbes 4,2 GeV (see on üle nelja korra raskem kui prooton). Kui u-, d- ja s-kvarki nimetatakse kergeteks kvarkideks, siis c-, b- ja t-kvargid loetakse rasketeks kvarkideks.

B-kvark on kõige raskem kvark, mis suudab moodustada liitosakesi hadroneid. T-kvargi eluiga on tema ülisuure seisumassi tõttu liiga lühike, et ta jõuaks mõne teise kvargiga moodustada seotud oleku.

B-kvark pakub füüsikutele suurt huvi eelkõige seetõttu, et ta on kõige tõenäolisem Higgsi bosoni lagunemisprodukt juhul, kui Higgsi bosoni seisumass on piisavalt väike. Seetõttu otsitakse just B-kvargi tekkimise kohtadest seni veel avastamata Higgsi bosonit.

B-kvark avastati E228 eksperimendis Fermilabis aastal 1977. Alguses plaaniti talle anda nimi beauty (ilu), mis oleks olnud paaris nimetusega truth (tõde), kuid hiljem juurdus nimetusena siiski bottom (põhi) paaris nimetusega top (tipp).

Põhisus
Põhisus on üks lõhna kvantarvudest. B-kvargi põhisus on –1 ja b-antikvargi põhisus on 1. Kõik hadronid, mis sisaldavad b-kvarki, on põhisusega hadronid. Erandiks on ainult b-kvargist ja b-antikvargist koosnevad liitosakesed, mille summaarne põhisus on 0. Selliseid osakesi nimetatakse bottomooniumiks. Bottomoonium on näiteks üpsilon-meson (Υ), mis on kõige väiksema seisumassiga bottomoonium (see tähendab, et ta on kõige madalama ergastusastmega bottomoonium).

Põhisusega osakesed on näiteks B-mesonid, mis koosnevad b-kvargist ja u- (B+), d- (B0), s- (veider B</sub>s</sup><sup>0</sub> meson) või c- (sarmiga B</sub>c</sup>+ meson) antikvargist. Vastavatel antimesonitel on põhisusega antikvark ning paariliseks u-, d-, s- või c- kvark.

Põhisusega barüonid koosnevad vähemalt ühest b-kvargist ega sisalda t-kvarke.

Elementaarosakesed
Alexander von Zoeckell

Alexander Wilhelm Johann von Zoeckell (1. jaanuar (vkj) 1787 Võnnu – 20. november (vkj) 1874 Rauza) oli baltisaksa sõjateadlane.

Aadlik, linnafoogti poeg, õppis Tartu ülikoolis sõjateadust. Pidas loenguid Tartu ülikoolis 1818–1819.

sündinud 1787
surnud 1874
Baltisakslased
Sõjateadlased
Elliot Page

Elliot Philpotts-Page (sündinud nimega Ellen Grace Philpotts-Page 21. veebruaril 1987) on Oscarile kandideerinud Kanada näitleja. 

Oma peaosatäitmisega filmis "Juno" (2007) võitis ta MTV filmiauhinna ning kandideeris ka Kuldgloobusele ja Oscarile,

Ta on tuntud ka peaosatäitjana filmis "Hard Candy" ("Karm tüdruk"; 2005) ja Kitty osa täitjana filmis "X-Men: The Last Stand".

Aastal 2008 valis ajakiri Time Page'i saja mõjuvõimsama inimese hulka .

Lapsepõlv 

Page on sündinud ja kasvanud Halifaxis Nova Scotias. Tema vanemad on Martha Philpotts (ametilt õpetaja) ja Dennis Page (ametilt graafikadisainer). Page õppis Halifaxi algkoolis Queen Elizabethi keskkoolis ja lõpetas 2005. aastal Shambhala kooli. Ta veetis ka paar aastat Torontos. Lapsena meeldis Elliotile mängida multikategelaste nukkudega ja puu otsas ronida.

Karjäär 
Elliot alustas näitlemist 10-aastaselt hobuseid armastava Maggie Macleanina filmis "Pit Pony" ning sellest välja kasvanud samanimelises seriaalis.

Isiklik elu 
14. veebruaril 2014 tunnistas Elliot Page avalikult oma homoseksuaalsust kõnes inimõiguste kampaania "Aeg arenguks" ("Time to Thrive") konverentsil Las Vegases. 2020. aasta detsembrist on transsooline ja alustas soovahetusprotseduuri.

Filmid

Viited 

Kanada näitlejad
Sündinud 1987
Bernard Kouchner

Bernard Kouchner (sündinud 1. novembril 1939 Avignonis) on Prantsusmaa poliitik, diplomaat ja arst.

2007. aasta maist kuni 2010. aasta novembrini oli Kouchner Prantsusmaa välis- ja Euroopa asjade minister François Filloni juhitud parempoolsete ülekaaluga valitsuses. Kuni 2007. aastani oli Kouchner Sotsialistliku Partei liige.

Kouchner on organisatsiooni Piirideta Arstid (Médecins Sans Frontières) kaasasutaja. See organisatsioon on pälvinud Nobeli rahuauhinna. 

Kouchner on olnud inimõiguste aktivist, ÜRO esindaja Kosovos ja Prantsusmaa tervishoiuminister. 

Ta on otsekohese ütlemisega ja oma humanitaarabialaste saavutuste tõttu üks Prantsusmaa populaarseimaid avaliku elu tegelasi. 

Kouchner mõistis hukka paavsti Benedictus XVI seisukoha, et kondoomide kasutamine raskendab võitlust AIDS-iga Aafrikas. Kouchner nimetas paavsti seisukohti "vastupidiseks sallivusele ja mõistmisele".

Viited 

Prantsusmaa välisministrid
Prantsusmaa arstid
Sündinud 1939
Emma (Madalmaade kuninganna)

Adelheid Emma Wilhelmina Theresia (2. august 1858 Arolsen, Saksamaa – 20. märts 1934 Haag, Holland) oli Waldecki ja Pyrmonti printsess, Madalmaade kuninganna (kuningas Willem III teine abikaasa) 1879–1890 ja regent 1890–1898.

Perekond

Ta oli Waldecki ja Pyrmonti vürsti Georg Viktori ja Nassau printsessi Helene neljas tütar. Tema vend Friedrich oli viimane valitsev Waldecki ja Pyrmonti vürst. Tema õde Helena Frederica abiellus prints Leopoldiga, kes oli Suurbritannia kuninganna Victoria poeg. Emma vanavanavanaema oli Braunschweig-Wolfenbütteli printsess Auguste Karoline, kes oma elu lõpus elas Koluvere mõisas ja seal ka suri.

Abielu
Ta abiellus kuningas Willem III-ga Arolsenis 7. jaanuaril 1879, kaks aastat pärast kuninga esimese abikaasa Sophie surma. Vananeva ja liiderliku kuningaga abiellumisest olid eelnevalt keeldunud Emma õde Pauline ja Taani printsess Thyra. Neil sündis 31. augustil 1880 tütar Wilhelmina, kellest sai pärast isa surma Madalmaade kuninganna. Kuningal oli eelmisest abielust ka kolm poega, kes aga kõik surid enne teda.

Hilisem elu
Kui Willem 23. novembril 1890 suri, sai Emmast oma alaealise tütre regent kuni Wilhelmina 18. sünnipäevani 31. augustil 1898. Emma suri 1934. aastal 75-aastasena bronhiidi tüsistustesse ja ta maeti Delfti.

Välislingid

Sündinud 1858
Surnud 1934
Henri (Luksemburgi suurhertsog)

Henri (sündinud 16. aprill 1955) on Luksemburgi suurhertsog. Tema isa oli endine suurhertsog Jean.

Perekond

Henri abiellus 1981. aastal Kuuba päritolu María Teresa Mestre y Batista-Fallaga ja neil on viis last:

 prints Guillaume (sündis 1981)
 prints Félix (sündis 1984)
 prints Louis (sündis 1986)
 printsess Alexandra (sündis 1991)
 prints Sébastien (sündis 1992)

Sugupuu

Tunnustus
2003 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Viited

Luksemburgi monarhid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1955
Ewald Tobien

Ewald Sigismund Tobien (1. aprill (vkj) 1811 Jēkabpils – 26. jaanuar (vkj) 1860 Tartu) oli baltisaksa õigusteadlane.

Elulugu
Ta oli Jēkabpilsi raehärra kaupmees Karl Friedrich Tobieni (1785−1861) ja tema abikaasa Sophia Gerdruta Harderi poeg. Alghariduse omandas Jēkabpilsi kreiskoolis. Aastatel 1826−1833 õppis Riia kubermangugümnaasiumis. 1834. aastal tegutses ta VIII hingerevisjoni korraldamisel maksunduse raamatupidajana. Samal aastal astus Tartu ülikooli, kus tudeeris 1837. aastani õigusteadust, arstiteadust ja kameralistikat. 1838. aastal omandas õigusteaduse kandidaadi ja 1840. aastal magistrikraadi. Juba 1839. aastal promoveerus Halle ülikooli õigusteaduse doktoriks, 1844. aastal sai ta sama kraadi ka Peterburi ülikoolist. 1840. aastal oli Tartu ülikooli eradotsent ja seejärel aastatel 1840−1844 dotsent. 1844. aastal valiti ta vene õiguse erakorraliseks ja 1845. aastal korraliseks professoriks, kellena oli ametis surmani. 1851−1854 oli ta ühtlasi õigusteaduskonna dekaan ja 1852−1853 prorektori asetäitja. 1850. aastal anti talle riiginõuniku teenistusaste. 1859−1860 oli ta Õpetatud Eesti Seltsi president.

Pärast tema surma tõsteti tema lesk ja lapsed 1863. aastal aadliseisusse ja võeti 1886. aastal Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.

Perekond
Ta oli kaks korda abielus. Esimest korda naitus Auguste Reesega (1817−1848). Teist korda abiellus 1849. aastal Martha Henriette Wegeneriga (1827−1906). Tema poeg oli tuntud agraarajaloolane Alexander Johannes von Tobien (1854−1929).

Vaata ka
Tobien

Kirjandus

Baltisaksa õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Õpetatud Eesti Seltsi esimehed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
sündinud 1811
surnud 1860
Mihhail Tswett

Mihhail Semjonovitš Tswett (14. mai 1872 Asti, Itaalia – 26. juuni 1919 Voronež) oli vene botaanik, kromatograafia leiutaja.

Mihhail Tswett sündis Põhja-Itaalias. Tema ema oli itaallanna ning isa Semjon Tswett tsaarivalitsuse kõrge ametnik, kes oli õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat ja saanud kandidaadikraadi.

Õppis Genfi Ülikoolis füüsikat, keemiat ja botaanikat ning kaitses seal doktorikraadi füsioloogia alal. Seejärel töötas Peterburis Teaduste Akadeemia taimeanatoomia ja -füsioloogia laboris. Kuna Vene tsaaririik ei tunnistanud välisriikide diplomeid, siis kandideeris Tartu Ülikooli, kuid edutult. Seejärel sooritas magistrieksamid ja kaitses väitekirja Kaasanis ning suundus edasi Varssavi ülikooli, kus kaitses 1910. aastal oma teise doktoritöö.

Leiutas 1901. aastal kromatograafia ja nimetas selle nii 1906. aastal.

Tswett oli Tartu Ülikooli botaanikaprofessor 1917–1918 ja samal ajal ka botaanikaaia juhataja. 1918. aastal evakueeriti osa ülikoolist Voroneži ja sinna järgnes ka Tswett. Suri 1919. aastal kroonilisse kurgupõletikku.

Välislingid 
 "Kromatograafial täitus 100 aastat" UT, 19. detsember 2003

botaanikud
Tartu Ülikooli professorid
sündinud 1872
surnud 1919
Walter Freymann

Walter Eduard Gustav Freymann (ka Valter, 23. september 1883 Viljandi – 5. märts 1960 Jena, Saksamaa) (vanas kirjapildis Walther Freymann) oli baltisaksa päritolu Eesti filosoof.

Freymann lõpetas 1909 Tartu Ülikooli antiikkeelte ja filosoofia alal, oli sellest ajast antiikkeelte ja filosoofia õpetaja Tartu gümnaasiumides (nt Hugo Treffneri Gümnaasiumis). 1920–1926 oli Tartu Ülikooli antiikkeelte lektor, samas filosoofia eradotsent aastatel 1918–1939, täiendas end 1923 Freiburgis Saksamaal, kus kohtus Edmund Husserli ja Martin Heideggeriga. Ta pidas loenguid mitmetes haridusasutustes, Tartu Pedagoogilise Seltsi kursustel, M. I. Rostovtsevi eraülikoolis; nt Tartu Ülikoolis pidas ta teiste hulgas loenguid Hegelist (teosest "Vaimu fenomenoloogia") ja Aristotelesest (teosest "Peri Psyches").

Eesti Keskkooliõpetajate Kogu tegevliige, Akadeemilise Filosoofia Seltsi asutajaliige ja abiesimees (1920). Oli tegev Tartu vabatahtlike tuletõrjujate ühingus, 1927–1933 jaoskonna ülem, 1933–1936 peamees, seejärel aupeamees.

Walter Freymann kaitses doktorikraadi Tartu Ülikoolis 1928. aastal saksa keeles kirjutatud tööga "Platons Suchen nach einer Grundlegung aller Philosophie" (avaldatud 1930, pealkiri eesti keelde tõlgituna Platoni püüdlemine alusepanekuks kogu filosoofiale).

Freymann läks 1939 Saksamaale, töötas filosoofia õppejõuna Poznani ülikoolis 1939–1945 (1942 sai professoriks), alates 1947 Greifswaldi ülikoolis (juhatas ka sealset slaavi keelte instituuti) ja 1953–1957 oli Jena ülikoolis).

Pälvinud Püha Stanislavi ordeni, Eesti Vabatahtliku Tuletõrjeliidu 1. liigi kuldristi, 2. liigi hõberisti ja Soome ning Leedu tuletõrje aumärgid.

Freymanni tuntumaid eestlastest õpilasi on filosoof Rudolf Kulpa.

Artiklid 
 Oleva struktuur., Looming 1931, nr. 6
 Platoni kasvatuse ideaalid., Eesti Kool 1936, nr. 5

Välislingid 

Eesti filosoofid
Tartu Ülikooli õppejõud
Jena ülikooli õppejõud
Eesti tuletõrjujad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetajad
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Baltisaksa teadlased
Sündinud 1883
Surnud 1960
Nikolai tänav

Nikolai tänav on Pärnu südalinnas asuv tänav.

Tänav kulgeb Pikast tänavast Supeluse tänavani, ristudes Malmö, Uue, Rüütli, Kuninga, Lõuna, Ringi, Esplanaadi ja Pärna tänavaga. Supeluse tänavast teisel pool jätkub Nikolai tänav Karusselli tänavana.

Tänav on ligikaudu 680 m pikkune. Uue ja Rüütli tänava vaheline lõik on autodele suletud.

Nimi 
Nikolai tänav (saksa keeles Nicolaistraße) sai oma nime keskaegse Nikolausele pühendatud Pärnu Nikolai kiriku järgi, mis asus Nikolai ja Pika tänava nurgal. 1928. aastal seoses Eesti Vabariigi 10. aastapäevaga nimetati see tänav Jüri Vilmsi nimeliseks. 1940. aastal muudeti tänav Jaan Tombi tänavaks. Saksa okupatsiooni ajal nimetati tänav uuesti Jüri Vilmsi tänavaks. Kui sõda lõppes, siis anti tänavale hoopis Võidu nimi. 1989. aastal taastati tänava esialgne nimi – Nikolai.

Hoonestus

 Nikolai 3 – Pärnu raekoda, milles tegutsevad Pärnu Linnagalerii ja Pärnu Filharmoonia, tiibhoone teisel korrusel asuvas saalis toimuvad Pärnu linnavolikogu istungid.
 Nikolai 8 – Pärnu linnakodaniku maja. Hoones on tegutsenud Pärnu Linnavalitsuse kultuuriosakond.
Nikolai 17, endine Pärnu Nikolai kiriku koguduse õpetajamaja
 Nikolai 19 – Hoones elas pikaaegne Pärnu linnaarst Jaan Kukk.
 Nikolai 22 – Pärnu Eliisabeti kirik.
 Nikolai 24 – Kultuurimälestiseks tunnistatud barokkstiilis elamu. Hoone rekonstrueeriti aastatel 1976–1977, mille käigus hoone välisilme taastati 18. sajandi stiilis.  Praegu paiknevad hoones kaupluse ja kontoriruumid.
 Nikolai 26 – Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumi hoone, milles on tegutsenud Lydia Koidula nimeline Pärnu II Keskkool (praegune Pärnu Koidula Gümnaasium) ja Pärnu IX 8-klassiline kool (praegune Pärnu Vanalinna Põhikool).
 Nikolai 27 – Pärnu Kunstnike Maja. Hoones on tegutsenud Pärnu Muusikakool ja Eestimaa Kommunistliku Partei Pärnu Rajoonikomitee.
 Nikolai 28 – Hoones elas arst, kirjanik ja kommunistlik poliitik Johannes Vares-Barbarus.

Galerii

Viited 

Pärnu tänavad
Ra Luhse

Ra Luhse (sündinud 30. august 1964) on eesti arhitekt.

Ta lõpetas 1982. aastal Pärnu 2. Keskkooli. Aastatel 1982–1983 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudis tööstus- ja tsiviilehitust. 1987. aastal lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 

1987–1991 töötas ta projekteerimisinstituut EKE Projekti Pärnu osakonnas. Aastast 1994 töötab ta arhitektuuribüroos OÜ Luhse & Tuhal. Ta on selle ettevõtte üks osanikke.

Töid
Tema tuntumaid töid on tanklaketi 123 tankla Järvel, Jõhvi kontserdimaja, Pirita benediktiinide klooster ning korterelamud Lehe tänaval Pärnus ja Rakveres Turu platsil. 
Kasari kolhoosi kontor-ujula, 1989
Jõõpre kooli spordihoone, 1989
Pärnu Kutsekooli juurdeehitus, 1992
Kuressaare Laurentsiuse kiriku juurdeehitus, 1992
Pärnu Kolledž, 1997
123 tanklaketi tankla Järvel, 2000
Pärnu Teatri juurdeehitus, 2001
Püha Birgitta Ordu klooster Pirital, 2001
Pärnu Eliisabeti kiriku abihoone
Pärnu rannakohvik, 2002
Elamu Kuressaares, 2003
Jõhvi Kontserdimaja, 2005
kortermaja Rakveres, 2005
eramu Hiiu-Maleva 14b, 2005
Papli tänava elamud, 2005
Vene Teatri laiendus, 2006
Gran Rose Spa, 2006
Elamu Tedre tn, 2007
Kortermajad Lehe tn, 2007
Jõeoti elamud, 2007
Jüri lasteaed, 2008

Võistlustöid
1991 Pärnu metodisti kirik 
1993 Helsingi Kaasaegse Kunsti Muuseum 
1993 Eesti Rahva Muuseum, (kaasautor Tanel Tuhal); 1. auhind
2005 Ventspilsi kontserdimaja võistlus 
2005 Okupatsioonide muuseum 
2005 kirik Lasnamäele 
2007 Pärnu jõe äärne elamu ja ärikvartal; 1. auhind
2008 Kunstiakadeemia uue hoone võistlus

Liikmesus
1994 Eesti Arhitektide Liit liige; on kuulunud ka eestseisusse

Välislingid
Eesti Arhitektide Liidu liikmed, Ra Luhse
Arhitektuuribüroo Luhse&Tuhal OÜ ajalugu
Jõhvi kontserdimaja looja Ra Luhse: Jõhvi on praegu väga kuum koht, Põhjarannik, 17. veebruar 2008
Ene Läkk. Pühima Päästja Püha Birgitta Ordu klooster Pirital, Eesti Ekspress, 27. märts 2002
Ingrid Ruudi. Arhitektuuripoliitiliselt Jõhvi kontserdimajast, Maja 1–2006

Eesti arhitektid
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1964
Charlotte (Luksemburgi suurhertsoginna)

Charlotte (23. jaanuar 1896 Colmar-Berg – 9. juuli 1985 Fischbachi loss) oli 1919–1964 Luksemburgi suurhertsoginna.

Ta sai suurhertsoginnaks 1919 kui tema vanem õde Marie-Adélaïde oli sunnitud troonist loobuma. Erinevalt oma õest ei sekkunud ta poliitikasse.

Saksa okupatsiooni ajal Teises maailmasõjas oli ta eksiilis Londonis. Temast sai Luksemburgi rahvusliku ühtsuse sümbol. 

1964. aastal loobus ta troonist oma vanema poja kasuks.

Perekond 

Charlotte abiellus 1919 Bourbon-Parma printsi Felixiga. Abielust sündis 6 last:

 Jean (1921–2019), abielus Belgia printsessi Joséphine Charlotte'iga
 Charles (1927–1977), abielus Joan Douglas-Dilloniga
 Elisabeth (1922–2011), abielus hertsog Franz Ferdinand von Hohenbergiga
 Maria Adelaide (1924–2007), abielus Carl Joseph Graf Henckel von Donnersmarckiga
 Marie Gabrielle (s. 1925), abielus Holstein-Ledreborgi krahvi Knudiga
 Alix (s. 1929), abielus Ligne'i vürsti Antoine'iga

Luksemburgi monarhid
Sündinud 1896
Surnud 1985
Muuga sadam

Muuga sadam  on sadam Harjumaal Muuga lahe ääres Maardu, Viimsi valla ja Jõelähtme valla piiril. Muuga sadam kuulub ASi Tallinna Sadam koosseisu.

Muuga sadam on Eesti suurim kaubasadam, mis oma sügavuse ja kaasaegset tehnoloogiat kasutavate terminalidega on üks moodsamaid sadamaid Euroopas. Muuga sadama akvatooriumi sügavus ulatub 18 meetrini, mis võimaldab teenindada kõiki Taani väinu läbivaid laevu.

Tänu oma soodsale asukohale ning heale raudtee- ja maanteeühendusele sisemaaga on Muuga sadamal oluline osa Eesti transiitkaubanduses. Muuga sadama kaubakäive moodustab umbes 80% kogu Eesti sadamaid läbivast kaubamahust.

Sadama geograafilised koordinaadid on .

Muuga sadama territoorium hõlmab 2 804 032 m2 suuruse maa-ala ja 7 520 000 m2 suuruse veeala.
Sadamas on 28 kaid üldpikkusega 5900 m. Suurim sügavus kai ääres on 18,0 m. 
Suurima võimaliku laeva pikkus on 300 m, laius 48 m ja süvis 17,1 m.

Muuga sadamas asub kuus kütuseterminali, konteineri-, teravilja-, söe-, külmkaupade jm terminalid. Sadama aastane kaubakäive on suurusjärgus 25–30 miljonit tonni.
Muuga sadama vabatsoonis paikneb Muuga tööstuspark.

Sadama kood on EE MUG.

Ajalugu
Muuga sadamat hakati ehitama 1982. Algul valmisid esimesed kaid, viljaelevaator ja külmlaod. Aastani 1992 kandis sadam nime Tallinna Uussadam (vene keeles Новоталлинский порт, inglise keeles Tallinn New Port). Esimene kütuseterminal avati 1993. aastal.

Sadamaoperaatorid

Muuga Container Terminal
Alates 1992. aastast nimega Ferry Terminal tegutsenud ro-ro-laevu teenindanud terminal spetsialiseerus juba 1994. aastal konteineritele. 2000. aastal sai terminali nimeks Muuga Container Terminal, lühendatult Muuga CT, mille käive oli 2010. aastal 150 700 TEUd. Rekordaastal 2007 ulatus konteinerikäive 180 853 TEUni.

Tallinna Sadam otsustas konteinerikäibe suurendamiseks konkurentsi tekitada ning ehitas kaid ja terminali territooriumi veel ühe konteineriterminali loomiseks. 2011. aastal valis Tallinna Sadama nõukogu uue konteineriterminali ala operaatoriks transpordifirma Venemaal, mis ühendab 11 raudtee- ja konteinerveo ning ekspedeerimisfirmat – Rail Garant.

Vaata ka
Muuga kaubajaam
Muuga depoo

Viited

Välislingid 
 Muuga sadam
 360° aeropanoraam / aerofoto.

Eesti sadamad
Maardu
Viimsi vald
Jõelähtme vald
Academia Non Grata

Academia Non Grata on Pärnus tegutsev alternatiivne kunstiõppeastus, kontseptuaalne institutsioon. 

Academia Non Grata asutasid 1998. aastal Al Paldrok ja Reiu Tüür Eesti ainsa ainult kujutavale kunstile spetsialiseerunud õppeasutusena. Academia Non Grata on Non Grata rühmituse hariduspoliitiline väljund. Iseloomulikeks joonteks kultuurivaldkondade süntees, universaalsete kunstnikuisiksuste väljakujundamine ning ebastandardsed õpetusmeetodid. 

2002. aastal moodustas Academia Non Grata koos Eesti Kunstiakadeemiaga EKA Pärnu Kolledži Academia Grata. Eesti riiklikus kõrgharidussüsteemis õpetati seal ainsana vabariigis BA õppekava interdistsiplinaarse ja tegevuskunsti valdkonnas. Kolledž suleti 2004. aastal. 

Academia Non Grata tegutseb regulaarselt üle maailma "akadeemia ratastel" põhimõttel, korraldades ülikoolides ja avalikus ruumis loenguid, workshoppe ja presentatsioone. 

Eesti kunstikoolid
Pärnu koolid
Academia Grata

Academia Grata oli Eesti Kunstiakadeemia Pärnu kolledž. Loodi 2002. aasta jaanuaris Non Grata Erakooli baasil EKA ja Academia Non Grata ühisel initsiatiivil Eesti kunstihariduse mitmekesistamiseks ja kunsti prestiiži tõstmiseks. Eesti Kunstiakadeemia sulges kolledži 2004. aasta suvel.

Välislingid
 Maria Ulfsak: Alternatiivse kunstihariduse võimalikkusest Eestis, Eesti Ekspress 17. juuni 2004

Eesti Kunstiakadeemia
Pärnu
Eesti dirigentide loend

Siin on loetletud eesti ja Eesti orkestridirigente. Koorijuhid on loetletud Koorijuhtide loendis.

A
Juhan Aavik
Jüri Alperten

E
Olari Elts

G
Mihhail Gerts

H

I
Harry Illak

J
Kristjan Järvi
Neeme Järvi
Paavo Järvi

K
Lilyan Kaiv
Tõnu Kaljuste
Andrus Kallastu
Toomas Kapten
Eri Klas
Raimund Kull
Erich Kõlar
Mihkel Kütson

L
Tarmo Leinatamm
Peeter Lilje

M
Felix Mandre
Roman Matsov
Mikk Murdvee
Aivar Mäe
Paul Mägi

N
Endel Nõgene

O
Helmut Orusaar

P
Erki Pehk
Mati Põdra
Vello Pähn
KRISTIINA POSKA

R
Kirill Raudsepp
Aleksander Rjabov
Kaisa Roose

S
Linda Saul
Peeter Saul
Toomas Siitan
Lauri Sirp

T
Anu Tali
Jaan-Eik Tulve

V
Toomas Vavilov
Hendrik Vestmann
Arvo Volmer
Aivo Välja

Õ

Ä

Ö

Ü

W

Dirigendid
Berliini Filharmoonikud

Berliini Filharmoonikud (saksa keeles Die Berliner Philharmoniker; endise nimega Berliini Filharmoonia Orkester, Berliner Philharmonisches Orchester) on üks maailma juhtivaid sümfooniaorkestreid asukohaga Berliinis. Orkestri dirigent on aastast 2002 Simon Rattle.

Benjamin Bilse asutas 1862. aastal orkestri Bilsesche Kapelle. 1882. aastal moodustati nüüd juba ilma Bilseta orkester Frühere Bilsesche Kapelle. 1887. aastal sai orkester nimeks Berliner Philharmonisches Orchester. 

Berliini Filharmoonikud on käinud Eestis esinemas 1899., 1937. ja 2008. aastal.

Dirigendid 

Simon Rattle (2002–)
Claudio Abbado (1990–2002)
Herbert von Karajan (1954–1989)
Sergiu Celibidache (1945–1952)
Leo Borchard (1945)
Wilhelm Furtwängler (1922–1945) ja (1952–1954)
Arthur Nikisch (1895–1922)
Hans Guido von Bülow (1887–1893)
Ludwig von Brenner (–1887)

Välislingid 
Berliini Filharmoonikute koduleht

Sümfooniaorkestrid
Berliin
Felix Raeksoo

Felix Raeksoo, ka Feliks-Jaan Raeksoo (13. september 1899 Kaarli vald, Viljandimaa – 28. august 1937 Tallinn) oli Eesti politseinik.

Ta teenis 5. jalaväerügemendis ja lõpetas Politseikooli alama klassi 1929. Ta oli kordnik Tallinna 1. politseijaoskonnas.

Ta tapeti teenistuskohuste täitmisel. Teda pussitas Vana-Kalamaja ja Kopli tänava nurgal restorani "Grand" ees madrus Artemi Jõgi (aurikult "Salme", pärit Hiiumaalt, 20 aastat vana).

Kirjandus 
 Kallaletung kordnikele öösel Tallinnas. Uus Eesti, 28. august 1937, nr 232, lk 2.
 Kordnik F. Raeksoo põrmu ärasaatmine Tallinnast. Uus Eesti, 31. august 1937, nr 235, lk 2.
 Kordnik F. Raeksoo matus Hallistes. Uus Eesti, 3. september 1937, nr 238, lk 6. 
 Kordnik Raeksoo tapjate protsess algas täna sõjaringkonnakohtus Tallinnas. Uus Eesti, 1. oktoober 1937, nr 266, lk 5. 
 Kordniku tapjad Jõgi ja Tammeveski mõisteti surma. Uus Eesti, 2. oktoober 1937, nr 267, lk 7.

Välislingid
Haud Halliste kalmistul

Teenistuskohuste täitmisel hukkunud Eesti politseinikud
5. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Politseikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1899
Surnud 1937
Halliste kalmistule maetud
Menaẖem Begin

Menahem Begin (kasutatakse ka nimekuju Menachem Begin; 16. august 1913 Brest-Litoŭsk, Hrodna kubermang, Venemaa Keisririik (praegu Brest Valgevenes) – 9. märts 1992 Tel Aviv, Iisrael) oli Iisraeli poliitik, peaminister 1977–1983.

1939. aastal, pärast seda, kui Saksamaa oli Poola okupeerinud, põgenes Begin Vilniusesse, kus tollal olid hinnanguliselt 40% elanikest juudid. Nõukogude Liit okupeeris Leedu järgmisel aastal ja Begin vahistati, süüdistatuna spioneerimises Suurbritannia kasuks. Ta mõisteti kaheksaks aastaks vangi. 1. juunil 1941 saadeti ta vangilaagrisse Petšora jõe piirkonnas, kuhu ta jäi maini 1942, mil saadeti Palestiinasse.

Tema isa, ema ja vanem vend hukkusid holokausti ajal.

Begin oli sõjaeelse sionistliku noorsooliikumise juht, relvastatud organisatsiooni ETSEL komandör, parlamendiopositsiooni juht, Rahvusliku Ühtsuse valitsuse minister, Iisraeli kuues peaminister, Nobeli rahuauhinna laureaat (1978).

Tema teeneks on peetud Iisraeli riigi taastamist, kaasaaitamist sisserändele Etioopiast, Iisraeli asustamist, Nõukogude juutide väljatoomist, Iisraeli kaitse ja julgeoleku korraldamist ning rahulepingu sõlmimist Egiptusega.

Isiklikku
Begin oli abielus Aliza Arnoldiga. Neil oli kolm last: Ze'ev Binyamin (Benny), Le'a ja Hassia. Aastal 1996 oli Benny Begin Binyamin Netanyahu esimese valitsuse teadusminister. Alates 31. märtsist 2009 kuni 2013. aasta parlamendivalimisteni oli ta Netanyahu teises valitsuses portfellita minister.

Vaata ka
Revisionistlik sionism

Iisraeli peaministrid
Nobeli rahuauhinna laureaadid
Sündinud 1913
Surnud 1992
Merseyside

Merseyside on linnkrahvkond Loode-Inglismaal. Linnkrahvkond loodi 1974. aastal ja sai nime Mersey jõe järgi. Piirneb Lancashire'i, Suur-Manchesteri ja Cheshire'iga.

1986. aastal likvideeris Margaret Thatcheri valitsus krahvkonna nõukogu ja valdadel on sealtpeale sisuliselt tervikomavalitsuste õigused. Õiguslikult eksisteerib Merseyside nii linn- kui tseremoniaalkrahvkonnana.

Merseyside koosneb 5 omavalitsusüksusest: Liverpool (1), Sefton (2), Knowsley (3), St Helens (4) ja Wirral (5).

Välislingid 

Merseyside'i turismisait

Inglismaa krahvkonnad
Organist

Organist ehk orelimängija on instrumentalist, kes kasutab heliloomingu esitamiseks orelit. 

kontsert-organist – tegutseb kontserdiagentuuri (näiteks Eesti Kontserdi) juures, esineb põhiliselt kontsertidel;
kirikumuusik – töötab kirikuorganistina.

Kirikumuusiku töökohustused:
oreli mängimine jumalateenistustel (talitustel: ristimisel, matusel, laulatusel);
kirikukoori juhatamine.

Kirikumuusikat saab Eestis õppida EELK Usuteaduse Instituudis, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias. 

Orelit saab erialana õppida Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, Heino Elleri Muusikakoolis ja Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. Lastele õpetatakse orelit Valga Muusikakoolis, Pärnu Muusikakoolis ja Narva Muusikakoolis.

Vaata ka
Organistide loend

Välislingid
 Organ playing and teaching Encyclopedia of Music in Canada

Muusika
Ara Abrahamian

Ara Abrahamian (sündinud 27. juulil 1975 Leninakanis (praegune Gjumri)) on Armeenia ja Rootsi Kreeka-Rooma maadleja. 

Ta alustas maadlemist 8-aastaselt. Rahvusvahelistel võistlustel osaleb 1994. aastast, 1999. aastast esindab Rootsit.

Abrahamian on kahekordne maailmameister (2001 ja 2002) ning võitnud MM-i hõbemedali (2003). Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbemedalit (2001 ja 2002) ja ühe pronksmedali (2008).

Abrahamian kaotas 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel poolfinaalkohtumise Itaalia maadlejale Andrea Minguzzile. Abrahamiani treener Leo Mylläri süüdistas kohtunikku vale otsuse tegemises. Rootsi protesti ei rahuldatud. Abrahamian võitis pronksikohtumises Mélonin Noumonvi (Prantsusmaa).

Pärast autasustamist viskas ta oma pronksmedali maha ning jäeti seetõttu Rahvusvahelise Olümpiakomitee otsusega pronksmedalist ilma.

Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Tõnis Naarits, kes kaotas EM-il 2002. aastal ilmse ülekaaluga 1-12.

Vaata ka
Maadlus 2008. aasta suveolümpiamängudel

Välislingid
 

Armeenia maadlejad
Rootsi maadlejad
Sündinud 1975
Paldiski Lõunasadam

Paldiski Lõunasadam,Paldiski Lõunasadam (sadama kood: EE PLS) on ASi Tallinna Sadam koosseisus olev sadam Paldiskis, Pakri poolsaare edelarannikul, Pakri lahe kirdeosas, Paldiski Põhjasadama kõrval. 

Sadama põhitegevusteks on Eesti eksport-, import- ja transiitkaupade käitlemine. 

Paldiski lõunasadamas käideldakse peamiselt 
ro-ro-laste, 
vanametalli, 
puitu, 
turvast  
naftasaadusi. 

Oluliseks tegevusvaldkonnaks on naaberturgudele mõeldud uute autode transiit ja müügieelne teenindus.

Sadama geograafilised koordinaadid on .
Sadama territoorium hõlmab 580 427 m2 maa-ala ja 1 372 000 m2 veeala.

Sadamas on 8 kaid üldpikkusega 1417,5 m. Suurim sügavus kai ääres on 13 m.
Suurim võimalik laev: pikkus 230 m, laius 35 m, süvis 12,6 m.

Paldiski lõunasadama tööstuspark 
 

Paldiski lõunasadama tööstuspark kogupindalaga 21 ha asub Paldiski lõunasadamas.

Välislingid 
Paldiski Lõunasadam
Paldiski Lõunasadama 360° aeropanoraam / aerofoto. Suvi 2013
360° aeropanoraam / aerofoto
ESTEVE AS - sadamaoperaator

Eesti sadamad
Paldiski
Mati Turi

Mati Turi (sündinud 20. jaanuaril 1968 Tartus) on eesti rahvusvaheliselt tunnustatud tenor.

Ta õppis Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis (lõpetas 1988) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias koorijuhtimist Ants Üleoja dirigeerimisklassis. Seejärel täiendas ta end ooperitenorina, õppides Soomes Jaakko Ryhäneni käe all.

Aastatel 1992–2004 laulis ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja esines selle solistina paljudes kontserdipaikades. Ta on teinud koostööd mitme tuntud muusikakollektiiviga ning dirigentide Eric Ericsoni, Robert Cannetti, Howard Armani, Herbert Böcki, Paul Hillieri, Tõnu Kaljuste, Olari Eltsi, Arvo Volmeri, Eri Klasi ja teistega.

Mati Turi esineb aeg-ajalt ka sooloartistina. Eriti silmapaistev koostöö on andeka pianisti Martti Raidega. Duo Mati Turi ja Martti Raide on erakordne nähtus Eesti kammermuusikas. Maailmas kõrgelt tunnustatud tenori Mati Turi repertuaar ulatub barokist tänapäeva muusikani ning ta on vaieldamatult üks juhtivaid ooperisoliste.

Ta on laulnud Adamsi ooperis "Nixon Hiinas", Dvořáki "Näkineius", Britteni ooperites "Lucretia teotamine" ja "Koovitaja jõgi", Haydni ooperites "Üksik saar", "Elu kuu peal", "Armida" ja Verdi "Othellos".

Mati Turi nähtav ooperilaulja karjäär algas alles 2005.-2006. aasta paiku, kui ta oli jäänud vabakutseliseks. 2005 tegi ta kaasa Tampere Ooperis Kokkoneni "Viimastes kiusatustes" ning Soome on andnud talle ooperilaval järjest innustust ja tuge. Siitkaudu on temast ka mujal maailmas rohkem teada saadud: Kokkola Ooperis laulis ta Bizet' "Carmenis" ja Bergi "Lulus", Soome Rahvusooperis peaosalist Pauli Korngoldi "Surnud linnas", siis Mihkel Kütsoni käe all Schleswig-Holsteinis Busoni "Doktor Faustis" ning vähetähtis pole olnud ka pidev esinemine Erkki-Sven Tüüri ooperis "Wallenberg" rahvusooperis Estonia.

2011. aastal debüteeris ta peaosalisena Hollandis Enschedes resideeriva Nationale Reisoperas Richard Wagneri monumentaalses ooperis "Siegfried". See oli Mati Turi esimene lavaline kokkupuude Wagneri ooperiga. (P. Kuusk 03.10.11)
2012. aastal laulis ta samas teatris Siegfriedi osa ka "Nibelungide sõrmuse" viimase ooperi "Jumalate hukk" lavastuses. "Wagneri laulmise taga on olnud mu õpetaja Jaakko Ryhänen," on Mati Turi öelnud. (A. Laasik 05.09.11)

Tunnustus 
 2002 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (suurvormide soolopartiide esitused 2002. aastal)
2007 stipendium "Ela ja sära"
 2012 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (säravad ooperirollid ja mitmekülgne kontserttegevus Eestis ja välismaal)
 2014 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
 2018 Georg Otsa nimeline auhind

Kirjandus 
 Remme, Anneli. Persona grata: Mati Turi. Teater. Muusika. Kino, 2001, 5: 93–94.

Välislingid 
 Tutvustus rahvusooperi Estonia kodulehel
 Priit Kuusk. Risto Joost ja Mati Turi esinevad Bachi solistidena Lätis. ERR, 23. detsember 2008.

Eesti lauljad
Sündinud 1968
Bulgaria Air

Bulgaria Air (bulgaaria keeles България Ер) on Bulgaaria rahvuslik lennukompanii, mis on asutatud 2002. aastal pankrotistunud riikliku lennufirma Balkan Bulgarian Airlines baasil. Kodulennujaam on Sofia lennujaam. Bulgaria Air teenindab 22 sihtkohta 16 riigis.

Lennukipark

Bulgaria Airil on järgnevad lennukid (1. oktoobri 2009 seisuga):

Koodijagamine
Bulgaria Airil on koodijagamise lepingud järgmiste lennufirmadega:

Bulgaaria ettevõtted
 Euroopa lennufirmad
Yuba City

Yuba City on linn Ameerika Ühendriikides Californias Sutteri maakonnas.

Elanike arv on 36 800 (2006), linnastus 165 000.

Viited

Välislingid 
 Linna koduleht

California linnad
Fresno

Fresno on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis, Fresno maakonna halduskeskus. See asub San Joaquini oru keskosas.

Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 542 107. Aastal 2010 oli elanikke 494 665. See on rahvaarvult osariigi viies linn. Aastatel 1960–2000 tõusis linna elanike arv 133 929-lt 427 652-ni.

Linna nimi tähendab hispaania keeles 'saarepuu'. Linna nimi tuleneb sellest, et neid puid kasvab palju San Joaquini jõe kaldal.

Fresno linn tekkis 1872. aastal Central Pacific Railroadi raudteepeatuse juurde. Fresno sai linnaõigused 1875. aastal.

2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 50,6% rahvastikust valged, 12,6% aasialased, 8,3% afroameeriklased ja 1,7% põlisameeriklased. Sõltumatust rassist ladinaameeriklaste osakaal oli 2020. aastal 50,5%, millega oli Fresno San Antonio ja El Paso järel suuruselt kolmas linn, kus ladinaameeriklased enamuses olid.

Linnas tegutseb California State University süsteemi kuuluv ülikool, mis on asutatud 1911. aastal.

Linnas asub Fresno Yosemite'i rahvusvaheline lennujaam, mis on ühteaegu tsiviil- ja sõjaväelennujaam.

Linna läheduses asub mitmeid looduskaitsealasid, näiteks Yosemite rahvuspark (100 km kaugusel), Sierra metsakaitseala (64 km), Kings Canyoni rahvuspark (100 km) ja Sekvoia rahvuspark (120 km).

Sõpruslinnad 
Fresnol on üheksa sõpruslinna:
 Afula, Iisrael
 Châteauroux, Prantsusmaa
 Kōchi, Jaapan
 Morogoro, Tansaania
 Münster, Saksamaa
 Taishan, Hiina
 Torreón, Mehhiko
 Vagharšapat, Armeenia
 Verona, Itaalia

Viited

Välislingid 

 Fresno koduleht

California linnad
Teine Laadoga lahing

Teine Laadoga lahing ehk pealetungioperatsioon Iskra oli Saksa Wehrmachti ja nõukogude Punaarmee üksuste vaheline lahing Teises maailmasõjas, mille tulemusel murti Saksa vägede Leningradi blokaadirõngas idasuunalt. Lahingus osales ka 658. Eesti Pataljon Podolovo ja Krasnõi Bori küla vahel.

658. Eesti Pataljoni osalus lahingus
Saksa vägede koosseisu kuulunud 658. Eesti Pataljonile algas lahing algas 19. märtsil 1943. aastal kell 4:35 hommikul Punaarmee pealetungiga, mille eesmärk oli vallutada Gattšina ja tungida edasi Narva jõeni. Nõrgalt kindlustatud kohast rinde keskosas õnnestus Punaarmeel läbi tungida. Hiljem piirasid eestlased koostöös saksa üksustega nad sisse ja hävitasid kottijäänud väeosad koos Luftwaffega. Lahingus ülesnäidatud vapruse eest esitati 8 meest väidetavalt esimesena eestlastest Raudristi saamiseks.

Vaata ka 
Leningradi blokaad
Operatsioon Iskra

Välislingid
Hartwig Pohlman, WOLCHOW 900 Tage Kampf um Leningrad 1941-1944, Podzum-Verlag Bad Nauheim 1962

1943
Laadoga lahing
Laadoga lahing
Eesti Teises maailmasõjas
Bologna ülikool

Bologna ülikool (Università degli Studi di Bologna) on ülikool Bolognas, üks suuremaid ülikoole Itaalias. Selle asutamisajaks arvatakse aastat 1088, olles seega Euroopa (ja läänemaailma) vanim, ning üks maailma vanemaid, mis püsivalt tegutsenud.

Bologna ülikool on üks olulisi keskusi Euroopas semiootika vallas (Tartu ülikooli ja Århusi ülikooli kõrval). Ülikooli juhtivaid semiootikuid on pikka aega olnud Umberto Eco.

Välislingid 
 Koduleht

Itaalia ülikoolid
Bologna
Aleksei Savitš

Aleksei Nikolajevitš Savitš (ukrainapäraselt Oleksi Mõkolajovõtš Savõtš; 9. märts 1810 Puškarivka (praegu Sumõ rajoonis), Ukraina – 15. august 1883 Blagodat) oli astronoom.

Sõjaväelase poeg. Õppis 1834–1839 Tartu ülikoolis, samuti õppis Harkivi ja Moskva ülikoolis. Töötas 1839–1840 Tartu ülikoolis astronoom-vaatlejana , töötas hiljem Peterburis.

Eesti astronoomid
Sündinud 1810
Surnud 1883
Sergei Scharbe

Sergei Bakonovitš Scharbe (18. september 1871, Peterburi – 22. oktoober 1932, Dnepropetrovsk, Venemaa) oli astronoom.

Ta oli arsti poeg, aadlik. 

Scharbe õppis Peterburis, lõpetas 1893. aastal sealse ülikooli matemaatikaosakonna. Õpingute ajal osales ta linna nivelleerimisel.

1895. aastal lõpul määrati ta Tartu tähetorni assistendiks. 1904. aastal kaitses ta dissertatsiooni teemal "Komeedi 1898 X orbiidi lõplik määramine" loengute pidamise õiguse saamiseks. Scharbe töötas Tartu Ülikoolis astronoomia eradotsendina 1904-1907, olles edasi ka tähetorni assistent. Pärast seda läks ta Jekaterinoslavi kõrgemasse mäekooli matemaatika õpetajaks. 1917. aastal kaitses ta Tartus magistridissertatsiooni teemal "Oppolzneri meetod komeedi 1900 III lõpliku orbiidi määramiseks". Scharbe jätkas Jekaterinoslavis (hilisema nimega Dnepropetrovskis) matemaatikaõpetajana ja hiljem avatud ülikoolis astronoomia professorina.

Ta tegeles kuni surmani astronoomiliste vaatlustega. Astronoomias huvitasid teda põhiliselt matemaatilised küsimused, tuntud on tema tööd komeetide orbiitide määramise alal.

Viited

Eesti astronoomid
Venemaa astronoomid
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1871
Surnud 1932
Gustav Scheffler

Gustav Scheffler (1826 – 9. juuni 1900, Vitebsk, Venemaa) oli vene keele lektor Tartu Ülikoolis 1859–1865 ja dotsent 1865–1866. 

sündinud 1826
surnud 1900
Tartu Ülikooli õppejõud
Carl Ernst Heinrich Schmidt

Carl Ernst Heinrich Schmidt (1. juuni 1822 Jelgava – 27. veebruar 1894 Tartu) oli baltisaksa keemik ja arstiteadlane.

Ta oli apteekri poeg. Schmidt õppis Miitavi gümnaasiumis, alates 1838 Berliini ülikoolis algul farmaatsiat ja kristallograafiat, seejärel analüütilist keemiat ja meditsiini. Tema õppejõudude seas olid anatoom Johannes Peter Müller ja keemik Heinrich Rose. Alates 1844 õppis ta Gießeni ülikoolis, kus kaitses keemik Justus von Liebigi juhendamisel filosoofiadoktori kraadi. Seejärel õppis ja töötas ta Göttingeni Ülikoolis Friedrich Wöhleri laboratooriumis, kus sai 1845. aastal meditsiinidoktori kraadi.

Seejärel naasis Schmidt Venemaale. Kõigepealt sõitis ta Peterburi, kus kvalifitseerus kõrgeima kategooria arstiks, seejärel hakkas tööle Tartu Ülikoolis. Ta oli 1846–1847 farmaatsia ja keemia eradotsent, 1847–1850 dotsent ja 1850–1892 professor, sellest aastani 1852 erakorraline.

Füsioloogilise keemia rajajana rakendas Schmidt ühena esimestest organismi vedelike ja neis haiguste puhul ilmnevate muutuste uurimisel keemilist analüüsi. Ta avastas maonõres soolhappe, veres karbamiidi ja suhkru, tegi kindlaks keemiliste elementide ebaühtlase jaotumise vereseerumi ja vereliblede vahel. Tegi palju Venemaa eri paigust toodud mulla-, savi-, turba- ja veeproovide ning fosforiidi, lubjakivi jms analüüse.

1873 sai Schmidt Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. 1878 kaitses tema juhendamisel doktorikraadi hilisem nobelist Wilhelm Ostwald. 1894 valiti Schmidt Eesti Looduseuurijate Seltsi esimeheks, kuid suri samal aastal.

Vaatamata laialdasele teaduslikule tunnustusele ei muutnud Schmidt oma tööstiili. Igal hommikul, kui just loenguid polnud, saabus ta kell 8 laboratooriumisse ja töötas seal kuni kella 8-ni õhtul kahetunnise pausiga lõunasöögiks ja vestlusteks. Ise ütles ta, et tema kodu on alati tudengitele avatud.

Carl Schmidti abikaasa isa oli Tartu Ülikooli anatoomiaprofessor Alexander von Hueck ja tema tütrepoeg vene kunstiajaloolane Oskar Waldhauer.

Välislingid 
Bibliograafia
Teoseid

Keemikud
Arstiteadlased
Tartu Ülikooli professorid
Uus-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1822
Surnud 1894
Sacramento jõgi

Sacramento on jõgi Ameerika Ühendriikides Californias. Saab alguse Kaskaadidest Shasta mäe jalamilt. Voolab peamiselt lõunasse. Pikkus 719 km. 
Suubub koos San Joaquini jõega Sacramento lahte, moodustades delta. 

Jõe suudme lähedal asub Sacramento linn. 

Suuremad lisajõed on Pit, American River ja Feather.

Jõel asuvad Shasta tamm ja Shasta paisjärv.

Ameerika Ühendriikide jõed
Sacramento jõgikond
California geograafia
Erich Karl Wilhelm Schoenberg

Erich Karl Wilhelm Schoenberg (27. detsember 1882 Varssavi – 23. jaanuar 1965 Brannenburg) oli astronoom.

Erich Schoenberg oli Varssavi gümnaasiumi kreeka ja ladina keele õpetaja poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1905–1907, enne seda tudeeris ka Varssavi ja Strasbourgi ülikoolis astronoomiat ja matemaatikat. 1907–1913 töötas ta Tartu Ülikoolis tähetorni assistendina, kaitses 1912. aastal Kieli ülikoolis doktoritöö ja töötas seejärel Tartu tähetorni astronoom-vaatlejana 1913–1918, 1915–1918 ühtlasi direktori kohusetäitjana (direktor Konstantin Pokrovski evakueerus Esimese maailmasõja eest Permi). 1918. aasta sügisel osales Schoenberg Landesuniversitäti organiseerimisel. Pärast selle sulgemist sai Schoenbergist Eesti sõjaväe peastaabi topograafiaosakonna astronoom-geodeet. 1919. aasta maist kuni 1920. aasta augustini juhatas ta Tallinna mereobservatooriumi ja lahkus seejärel Soome, kus juhatas geodeetilisi töid Eesti põhjarannikul. 1925–1926 oli ta professor ja tähetorni juhataja Greifswaldi ülikoolis, 1934–1945 Breslau Ülikoolis ja kuni 1955 Müncheni Ülikoolis.

E. Schoenberg uuris Tartu perioodil seniitteleskoobi abil geograafiliste laiuskraadide muutumist ja mõõtis selleks otstarbeks spetsiaalselt konstrueeritud mikrofotomeetri abil ühe esimesena maailmas heleduse jaotust Saturni rõngastel. Sellealane töö ilmus Esimese maailmasõja tõttu alles 1922.

Viited

Eesti astronoomid
Saksamaa astronoomid
Sündinud 1882
Surnud 1965
Simon Hermann Schott

Simon Hermann Schott (5. aprill 1842 Knittelsheim, Saksamaa – 25. november 1895 Breslau) oli õigusteadlane.

Maaomaniku poeg. Õppis Müncheni Ülikoolis 1861–1867, tudeeris ka Heidelbergi Ülikoolis. Töötas Heidelbergis 1871–1875 eradotsendina, 1875–1877 professorina. 1877–1885 oli professor Kieli Ülikoolis, 1885–1887 Tartu Ülikoolis rooma õiguse professor.

Saksamaa õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Kieli ülikooli professorid
sündinud 1842
surnud 1895
Rāmvaraṇ Yādav

Rāmvaraṇ Yādav (रामवरण यादव; sündinud 4. veebruaril 1948) oli Nepali president aastatel 2008–2015. 

Ta on   Kolkatas ja Chańḍīgaṙhis meditsiini õppinud ning Indias arstina praktiseerinud. 

Aastatel 1991–1994 oli ta Nepali tervishoiuminister. Ta on olnud Nepali Kongressipartei peasekretär.

Ta valiti parlamendis presidendiks 21. juulil 2008 ja astus ametisse 23. juulil.

Nepali poliitikud
Sündinud 1948
Presidendid