joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Visa hing

"Visa hing" (originaalpealkiri "Die Hard") on 1988. aastal USAs valminud põnevusfilm, esimene "Visa hinge" filmisarjast. Peaosades mängivad Bruce Willis, Bonnie Bedelia, Alan Rickman ja William Atherton. 

Filmi stsenaariumi aluseks on Roderick Thorpi romaan "Nothing Lasts Forever". 

Filmile on tehtud järjed "Visa hing 2" (1990), "Visa hing 3" (1995), "Visa hing 4" (2007) ja "Visa hing 5" (2013).

Süžee
Jõuluõhtul saabub detektiiv John McClane Los Angelesse, et kohtuda oma naisega, kes töötab Nakatomi Plazas, Nakatomi firma pilvelõhkujas. Ettevõtte juhtkond tähistab õnnestunud miljonitehingut. Pidutsemise katkestavad 12 saksa terroristi, kes võtavad kõik hoones viibijad pantvangi. Vaid McClane jääb tabamata ning asub võitlusse.

Osatäitjad
Bruce Willis – John McClane, Sr.
Alan Rickman – Hans Gruber
Alexander Godunov – Karl Vreski
Bonnie Bedelia – Holly Gennero McClane
Reginald VelJohnson – Sgt. Al Powell
Clarence Gilyard Jr.– Theo
Paul Gleason – asepolitseiülem Dwayne T. Robinson
William Atherton – Richard Thornburg
Hart Bochner – Harry Ellis
Robert Davi – FJB eriagent Johnson
Grand L. Bush – FJB agent Johnson
De'voreaux White – Argyle
James Shigeta – Joseph Yoshinobu "Joe" Takagi
Rick Ducommun – insener Walt 
Dennis Hayden – Eddie
Al Leong – Uli
Andreas Wisniewski – Tony Vreski
Taylor Fry – Lucy McClane
Noah Land – John McClane, Jr.

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide filmid
Märulifilmid
1988. aasta filmid
Ruup

Ruup ehk lootsik on puidust plankudest lamedapõhjaline, teravate täävide ja tüürita paat ranniku ääres ja madalas vees kasutamiseks. Selle pikkus on 3–6 m ja laius kuni 1,5 m.

Ruuba ehitus
Plangutuseks kasutatakse mändi, kuuske ja haaba. Levinum on klinkerplangutus. Kaared, põõnad ja täävid valmistatakse põhiliselt tammest, kuid on teada ka okaspuukaartega lootsikuid. Levinumad kinnitusvahendid on raudnaelad ja poldid. Lootsikuga sõudmiseks kasutatakse kuni 3-meetrist mõla või aere. 

Levinud olid nn seitsme laua lootsikud – kolm põhjalauda ning kaks kõrgust pardalauda.
Kinnitusvahenditena on kasutatud nii vaskneete, raudnaelu, sepapolte kui ka tsingitud naelu. Tänapäeval kasutatakse sageli lisaks eelnevatele ka roostevabu kruve, polte ning keermelatte.

Sõiduomadused
Algupärane nooljas kuju teravate täävidega õigustab ennast sageli roostikus sõitmisel. Lameda põhja ja tüüri puudumise tõttu on tegemist äärmiselt tundliku meelelaadiga sõiduvahendiga.

Etümoloogia
Sisemaal nimetati lootsikuteks ka ühepuupaate ning kui 20. sajandi algusaastatel hakkasid üha enam levima lootsikud, mis valmistatud laudadest, siis segaduse vältimiseks hakati esimesi kutsuma ühepuulootsikuteks.

Paadid

nl:Skiff
Born This Way (Lady Gaga album)

"Born This Way" on Ameerika poplaulja Lady Gaga teine stuudioalbum, mille andis välja Interscope Records 23. mail 2011. Seda salvestati 2010. aastal. Albumi pealkirja teatas Gaga 2010. aasta MTV Video Music Awardsi tseremoonial pärast aasta parima video kategooria võitu, mille sai loo "Bad Romance" eest. Esimene singel ilmus 11. veebruaril 2011.

Laulude nimekiri

Boonuslood

Väljaandmise ajalugu

2011. aasta albumid
Lady Gaga albumid
285. julgestusdiviis

285. julgestusdiviis (285 Sicherungs-Division), oli Teise maailmasõja ajal saksa vägede poolt okupeeritud Eestis, Viljandis dislotseerunud tagala Väegrupi Nord tagalapiirkonna julgesutusüksus.  Julgestusdiviisi ülesanneteks määrati varustustugipunktide, ühendus- ja järelveoteede ning järelvedude endi, lennuväljade ja trofeeladude julgestamine, sõjavangide valvamine ja äravedu ning liikluskorraldus väegruppide tagalas. 

Hiljem dislotseerus Venemaal Luugas, 1944. aastal kevadtalvel toodi 285. julgestusdiviis Narva rindele diviisi staap vastutas rannakaitse eest Viru maakonnas armeegrupi „Narwa” tagalas. 285. julgestusdiviisi 113. julgestusrügement võitles Narva rindel ja purustati koos eesti üksustega 1944. aasta septembri taganemise ajal Avinurme lahingus.

285. julgestusdiviisi juhtkond
komandörid: kindralleitnant Wolfgang Edler Herr und Freiherr von Plotho, (15. märts 1941 - 5. september 1942); 
kindralleitnant Gustav Adolph-Auffenberg-Komarow, (5. september 1942 -  14. august 1944);

Diviisi staabi Ia ohvitser: 
Hauptmann Karl Pridun,  (aprill 1941 - oktoober 1941); 
Oberstleutnant Gerhard von Arntzen, (1942 - veebruar 1943); 
Hauptmann Walter Pauls, (1943 - 1944).

285. julgestusdiviisi üksused
107. julgestusrügement  (107. Sicherungs-Regiment)
368. grenaderirügement (Grenadier-Regiment)

Viited

Saksamaa väeüksused Teises maailmasõjas
Saksa okupatsioon Eestis (1941–1944)
Stockholmi Eesti Maja

Eesti Maja Stockholmis on rootsieestlaste rajatud Eesti kultuurikeskus Rootsi pealinnas Stockholmis, üks paljudest Eesti Majadest kogu maailmas.

Stockholmi Eesti Maja loomine
Esimene samm keskuse rajamise poole astuti 1954. aastal, mis rajati AB Eesti Maja – Estniska Huset. Oma maja finantseerimiseks ostsid 100 Rootsi krooni maksvaid aktsiaid mitu tuhat eestlast, mitmed ka järelmaksuga.

Esimene Eesti Maja omandati 1958. aastal, see asus aadressil Regeringsgatan 24. Aastal 1970 sundvõõrandas hoone Stockholmi linn kesklinna ümberehituse tõttu.

II Eesti Maja
Uus Eesti Maja osteti 1970. aastal aadressil Wallingatan 32 ja 34. See on 1914. aastal endise Inglise Kiriku krundile ehitatud seitsmekorruseline hoone. Ümberehitus võttis pikalt aega, muuhulgas ka linnavalitsusega kestnud läbirääkimiste tõttu elamurajoonis asuva maja muuotstarbelise kasutusloa saamiseks. Esmalt saadigi vaid luba ehitada teisel korrusel (Rootsi süsteemi järgi esimese korruse) ruumid ümber seltskondlikuks tarbeks ja lasteaiale, esimene osa avati 1971.

Aastatel 1972–1973 rajati kolmandale korrusele korterid, majja asusid mitmed eestlaste organisatsioonid. Aastatel 1973–1974 sisustati keldrikorrusel noorteruumid. Aastal 2002 alustati pööningute väljaehitust seitsmeks korteriks.

Eesti Majas tegutsevad organisatsioonid

Enam kui poole Eesti Maja pinnast hõlmavad seltskondlikud ja bürooruumid. Suurima osa neist moodustab 400 istekohaga Scala Teater. Majas tegutses kaua, kuni 2019. aastani ka Eesti Päevalehe toimetus ning tegutseb ajakirja Rahvuslik Kontakt toimetus, Stockholmi Eesti Lasteaed, Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse välisesindus, Eesti Kultuuri Koondis, Eesti Instituudi Rootsi esindus, Rootsi Eestlaste Liit, Klubi Estetic, Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Stockholmi Kogudus, 1Office kontorihotell, ettevõtted Selena Oil & Gas, Kavardi Consulting, RM Consulting AB & Partners ning Eesti Üliõpilaste Seltsi ja üliõpilaskorporatsiooni Fraternitas Estica ühiskorter.

Eesti Maja saalis toimuvad kontserdid, koosolekud ja muud üritused, aga seda kasutatakse ka restoranisaalina. Näituseruumis vahelduvad eesti kunstnike või muud Eestiga seotud näitused tavaliselt kahe nädala tagant. Saali ja näituseruumi kõrval asub eesti restoran Ester.

Praeguseks on korporatsioon Fraternitas Estica 370 aktsiaga ka Eesti Maja peaaktsionär.

Vaata ka
Stockholmi Eesti Meeskoor
Stockholmi Eesti Naiskoor
Stockholmi Eesti Seltsi Segakoor
Stockholmi Eesti Teater

Viited

Välislingid
 Eesti Maja Stockholmis
 Tuuli Koch "Stockholmi Eesti Maja võib Rootsi eestlaste nördimuseks müüki minna" Postimees, 30.04.2011

Stockholm
Stockholm
Laiuse Jumalaema Sündimise kirik

Laiuse Jumalaema Sündimise kirik oli õigeusu kirik tänases Jõgeva maakonnas Laiusevälja külas, mida kasutas Laiuse Jumalaema Sündimise kogudus.

Laiuse puidust õigeusu kirik rajati 1864. aastal umbes ühe kilomeetri kaugusele Laiuse ordulinnusest Põltsamaa–Mustvee tee äärde Laiusevälja külla ehk Kirikukülla. 

Kirik ehitati 1893. aastal ümber arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Kirikut remonditi põhjalikult 1913. aastal. 

Kiriku lähistel Laiuse–Kivijärve tee ääres asus ka kohalik õigeusu Mõisaküla kalmistu, mis rajati juba 1861. aastal.

Pärast koguduse sulgemist 1987. aastal hakkas kirik lagunema ja on tänaseks varemeis.

Vaata ka
Laiuse Jumalaema Sündimise kogudus

Välislingid
 Eelis andmebaas. Pärandkultuuri objekt: Laiuse kreekakatoliikliku kirik

Jõgeva vald
Jõgeva maakonna õigeusu kirikud
Peterburi Õigeusu Vaimulik Akadeemia

Peterburi Vaimulik Akadeemia (vene keeles Санкт-Петербургская духовная академия) on Vene Õigeusu Kiriku kõrgem vaimulik õppeasutus asukohaga Peterburis. 

2002. aastal õppis akadeemias 137 õpilast, sealhulgas 58 välismaalast. Akadeemia rektor alates 2008. aastast on piiskop Amvrossi (Jermakov).

Struktuur 
Akadeemia koosneb viiest osakonnast:
 Vaimulik akadeemia – vaimulik kõrgkool; õppima pääsevad vaimuliku seminari lõpetajad; valmistab ette õigeusu preestreid, religiooniõpetajaid ja teolooge; kahe- ja kolmeaastane õppekava.
 Vaimulik seminar – nelja-aastane õppekava preestrite ettevalmistamiseks.
 Koorijuhtimise osakond – nelja-aastane kursus kiriku koorijuhtide koolitamiseks.
 Ikoonimaali osakond – nelja-aastane kursus.
 Välisüliõpilaste teaduskond – välisüliõpilastele.

Akadeemial on oma raamatukogu ja kirikuarheoloogia muuseum.

Ajalugu 
Akadeemia asutati 1797. aastal Aleksander Nevski Kloostri (Свято-Троицкая Александро-Невская лавра) seminari juurde ja kandis Aleksander Nevski Akadeemia nimetust. Akadeemiasse pürgijad olid vaimuliku seminaride lõpetajad.

1809. aastal nimetati akadeemia ümber Peterburi Vaimulikuks Akadeemiaks ning jaotati kolme ossa – vaimulik kool kui alghariduskool, vaimulik seminar kui keskhariduskool ja vaimulik akadeemia kui kõrghariduskool. Reformitud akadeemia esimene lend lõpetas 1814. aastal. Lõpetanutele anti teoloogiadoktori (doctor theologiae), teoloogiamagistri (magister theologiae) või teoloogiakandidaadi (candidatus theologiae) kraad. Akadeemiat juhtis arhimandriit, hiljem piiskop. 
Akadeemiast sai teoloogilise ja ajaloolise uuringute ning vaimulike tekstide tõlkimise keskus. Uurimistulemuste avaldamiseks oli akadeemial oma ajakiri, mis 1821. aastast kandis nime Христианское чтение ja 1874. aastast alates Церковный вестник. 

Pärast Riia Vaimuliku Seminari asutamist 1846. aastal pääsesid akadeemiasse õppima ka eestlased. Esimese eestlasest Riia Vaimuliku Seminari kasvandikuna lõpetas Peterburi Vaimuliku Akadeemia 1861. aastal teoloogia kandidaadina Georg Toots. Talle järgnesid Peeter Mihkelson (teoloogia magister) 1867. aastal ja Peeter Mets 1873. aastal.

1918. aastal akadeemia suleti. Aastatel 1920–1928 täitis akadeemia ülesandeid alguses Peterburi Teoloogia Instituut, hiljem Leningradi Kõrgem Vaimulik Kursus. 

1946. aastal avati akadeemia uuesti Püha Sinodi Hariduskomitee alluvuses kui Leningradi Vaimulik Akadeemia. 

1963. aastal avati akadeemia juures välisõpilaste osakond. 

Pärast Nõukogude Liidu lagunemist taastati akadeemia nimena Peterburi Vaimulik Akadeemia.

Endised nimed 
 Aleksander Nevski Akadeemia (1797–1809)
 Peterburi Vaimulik Akadeemia (1809–1913)
 Keiserlik Vaimulik Akadeemia (1913–1917)
 Leningradi Vaimulik Akadeemia (1946–1992)
 Peterburi Vaimulik Akadeemia (alates 1992. aastast)

Tuntumad lõpetajad 
 Tihhon, Moskva ja kogu Venemaa patriarh 1917–1925
 Aleksius II, Moskva ja kogu Venemaa patriarh 1990–2008
 Kirill, Moskva ja kogu Venemaa patriarh alates 2009
 Sergius, Moskva ja kogu Venemaa patriarh 1943–1944

Viited

Välislingid 

 Orthodoxwiki artikkel

Vene Õigeusu Kirik
Venemaa kõrgkoolid
Akadeemiad
Aleksei Adašev

Aleksei Fjodorovitš Adašev (surnud 1561 Tartus) oli Moskva ja Vene tsaaririigi sõjaväelane, diplomaat ja riigitegelane (okolitš), tsaar Ivan Julma lähikondlane.

Aleksei Fjodorovitš Adašev oli Ivan IV valitsusaja  (1533–1574; 1576–1584) alguses (1540.–1550. aastad) üks silmapaistvamaid riigitegelasi, koos  õukonnavaimulik Silvesteri, metropoliit Makariose, duumadjakk Ivan Viskovatõi ja vürst Andrei Kurbskiga. Valitud Raada oli suurvürsti juures nõuandev organ, mis arutas riigireformide ja välispoliitika küsimusi ning juhtis nende elluviimist. 

Tsaari ja Valitud Raada tegevus oli suunatud tsaarivõimu ja keskvalitsuse tugevdamisele, toetudes ja edendades senise bojaaride ja pärusaadlike asemel teenisaadlikke. Valitud Raadaga viis tsaar läbi uuendusi kesk- ja kohalikus valitsemiskorralduses ning kohtupidamises (koostati kodifitseeritud Sudebnik 1550), viidi läbi sõjaväereform (moodustati streletsiväeosad ja kaotati kohajärgussüsteem sõjaväejuhtimises). Valitud Raada kaotas oma mõju riigivalitsemisele 1560. aastal ja selle liikmed sattusid tsaari repressioonide ohvriks.

Adašev sattus vastuollu Ivan IV-ga ja saadeti Vene-Liivi sõja ajal 1560 vojevoodina Viljandisse ja sealt Tartusse, kus suri vanglas.

Vene väejuhid
Vene-Liivi sõda
Surnud 1561
Moskva tsaaririik
Jane Drew

Dame Jane Drew (24. märts 1911 – 27. juuli 1996) oli Inglise arhitekt ja linnaplaneerija, modernistliku arhitektuuristiili esindaja. Drew võttis aktiivselt osa CIAMi ja MARS Groupi tegevusest.

Jane Drew lõpetas Londonis Architectural Association School of Architecture'i, kus ta õppis aastail 1929–1934.

Drew projekteeris sotsiaalelamuid Suurbritannias, Lääne-Aafrikas, Indias ja Iraanis. Koos oma teise abikaasa Maxwell Fryga (abielu sõlmiti 1942. aastal) projekteeris Drew Ghanas ja Nigeerias koole ja ülikoole. Koos Fry ja Pierre Jeanneret'ga projekteerisid nad Indias Pandžabi osariigi uut pealinna Chandīgarhi.

Drew on olnud RIBA nõukogu liige 1964–1970 ja 1971–1974 ning Architectural Associationi president aastail 1969–1970.

Jane Drew sõprade seas olid ka arhitekt Alvar Aalto ja ehitusinsener Ove Arup.

Drew abikaasa Max Fry jäi pensionile 1973. aastal, Drew jätkas tegevarhitektina kuni 1979. aastani. Max Fry suri 1987. aastal. Jane Drew elas 85 aasta vanuseni ja suri aastal 1996 vähki.

7 kuud enne oma surma ülendati Jane Drew Briti impeeriumi ordu dame commander'iks, millega ta omandas automaatselt õiguse tiitlile dame.

Tunnustus

1961 – Massachusettsi tehnoloogiainstituudi Beamis Professor 
1966 – Nigeeria Ibadani ülikooli audoktor (Hon LL.D) 
1970 – Harvardi ülikooli külalisprofessor
1973 – Milton Keynesi Avatud ülikooli audoktor (Honorary Doctorate) 
1976 – Utah' ülikooli Bicentennial Professor
1978 – Ameerika Arhitektide Instituudi auliige (Honorary Fellow)
1987 – Newcastle’i ülikooli audoktor (Honorary Dlitt)
1994 – Johannesburgi University of the Witwatersrandi  audoktor (Honorary DArch)
1996 – Briti Impeeriumi ordu dame commander (DBE)

Inglise arhitektid
Sündinud 1911
Surnud 1996
Arup & Arup Ltd

Arup & Arup Ltd  oli inseneri- ja ehitusteenuseid pakkuv ettevõte Suurbritannias Londonis. 

Ettevõtte asutas 1938. aastal taani päritolu ehitusinsener Ove Arup koos oma onupoja Arne Arupiga ja see eksisteeris kuni 1946. aastani. Selle ettevõtte põhjal asutas Ove Arup samal aastal uue ettevõtte Arup.

Ettevõttes töötas ka inglise ehitusinsener Ronald Jenkins.

Viited

Suurbritannia ettevõtted
Ehitusettevõtted
Märulifilm

Märulifilm (ka action-film) on mängufilmižanr, mille põhitunnusteks on kiire rütm ja tempo. Filmi pinget hoiab üleval konflikt vähemalt kahe vastaspoole vahel. Rohkesti on põnevust, seiklust, trikkvõtteid ja tagaajamist.

Tuntud teosed 
Andmebaasi Internet Movie Database edetabel Best Action (september 2011).
 "Pimeduse rüütel" (The Dark Knight, 2008)
 "Algus" (Inception, 2010)
 "Sõrmuste isand: Kuninga tagasitulek" (The Lord of the Rings: The Return of the King, 2003)
 "Tähtede sõda: osa V – Impeeriumi vastulöök" (Star Wars: Episode V – The Empire Strikes Back, 1980)
 "Tähtede sõda: osa IV – Uus lootus" (Star Wars: Episode IV – A New Hope, 1977)
 "Sõrmuste isand: Sõrmuse vennaskond" (The Lord of the Rings: The Fellowship of the Ring, 2001)
 "Matrix" (1999)
 "Indiana Jones kadunud laeka jälil" (Raiders of the Lost Ark, 1981)
 "Sõrmuste isand: Kaks kantsi" (The Lord of the Rings: The Two Towers, 2002)
 "Terminaator 2: Kohtupäev" (Terminator 2: Judgment Day, 1991)
 "Reamees Ryani päästmine" (Saving Private Ryan, 1998)
 "Sierra Madre aare" (The Treasure of the Sierra Madre, 1948)
 "Das Boot: Ühe allveelaeva lugu" (Das Boot, 1981)
 "Tulnukad" (Aliens, 1986)
 "Kindral" (The General, 1926)
 "Ihukaitsja Yojimbo" (Yôjinbô, ka Yojimbo 1961)
 "Gladiaator" (Gladiator, 2000)
 "Kartmatu" (Braveheart, 1995)
 "Ran" (1985)
 "Tähtede sõda: osa VI – Jedi tagasitulek" (Star Wars: Episode VI – Return of The Jedi, 1983)
 "Mõne dollari pärast" ("Per qualche dollaro in più", 1965)
 "Indiana Jones ja viimane ristiretk" (Indiana Jones and the Last Crusade, 1989)
 "Visa hing" (Die Hard, 1988)
 "Sin City" (2005)
 "Batman alustab" (Batman Begins, 2005)

Viited

Välislingid
 Action Films. Filmsite

Filmikunst
SRÜ Terrorismivastane Keskus

SRÜ Terrorismivastane keskus on 2000. aastal moodustatud Sõltumatute Riikide Ühenduse liikmesriikide terrorismivastase tegevuse koordineerimisasutus.

Sõltumatute Riikide Ühendusse kuuluvad: Valgevene, Venemaa ja Ukraina, Aserbaidžaan, Armeenia, Kasahstan, Kõrgõzstan, Moldova, Tadžikistan, Türkmenistan ja Usbekistan. SRÜ-sse kuuluvad peale Balti riikide ja Gruusia kõik endised NSV Liidu liiduvabariigid.

SRÜ TVK on 50% ulatuses Venemaa finantseerimisel ja TVK juhiks on selle keskuse tegevusaja jooksul määratud Venemaa esindajad. TVK keskus asub Venemaal Moskvas, Iljinka tänaval ja filiaal asub ka alates 2011. aastast Kõrgõzstani pealinnas Biškekis. TVK isikkoosseis on 60 ametnikku. SRÜ TVK juht on Venemaa Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse ülema asetäitja ja Venemaa Rahvusliku Terrorismivastase keskuse ülem.

Juhid ja organisatsioon
2000–2006, kindralpolkovnik Boriss Mõlnikov
2006– miilitsa kindralpolkovnik (2011. aastast politsei kindralpolkovnik) Andrei Petrovitš Novikov
SRÜ TVK ülemal on kolm asetäitjat: SRÜ Ministrite Nõukogu, SRÜ Kaitseministrite Nõukogu ja SRÜ Piirivalvevägede juhatajate nõukogu poolt ja SRÜ TVK juht, tema 1. asetäitja ja asetäitjad ei tohi vastavalt põhikirjale ühe riigi kodanikud.

SRÜ Terrorismivastase keskuse koosseisus on:
Koordineerimis ja operatiivosakond, mis tegeleb SRÜ liikmesriikide kompetentsete riigiasutuste tegevuse tagamisega rahvusvahelise terrorismi ja muude ekstremismiilmingutega. Põhiülesanne on riikidevaheliste ühiste terrorismivastaste operatsioonide koordineerimine. Tegeleb ka terrorismis süüdistatavate isikute tagaotsimisega. Osakond tegeleb ka liikmesriikide asutuste töötajate ettevalmistamisega Venemaa FSB Eriotstarbelise Keskuse instruktorite poolt.
Situatsioonianalüüsi osakond, mis tegeleb ohuhinnangute koostamiste ja nendele adekvaatsete vastuaktsioonide kavandamisega. Osakond valmistab ette SRÜ riigipeade nõukogule ettepanekuid koostöö arengusuundade kohta. Osakond tegeleb olukorra analüüsiga, mitte ainult SRÜ riikide territooriumil vaid ka teistes riikides ning koostab andmebaase rahvusvahelistest terroriorganisatsioonidest, nende liikmetest, organisatsioonist ja toetajaliikmetest (vaata Terroriorganisatsioonide loend). 
SRÜ TVK Kesk-Aasia jaoskond Biškekis.
SRÜ TVK  Teaduslik Konsultatsiooninõukogu, mille juht on Venemaa FSB esindaja.

Välislingid
 Официальный сайт Антитеррористического Центра СНГ, SRÜ TVK koduleht

Luureagentuurid
Sisejulgeolek
SRÜ
Roosiaed

Roosiaed (Rosengarten) oli Tallinna linna üks vanemaid avalikke aedu, mis asus 13.–16. sajandil Rannavärava juures Paksu Margareeta ees.

Esmakordselt mainiti Roosiaeda juba 13. sajandil. Kuna Suurgildi kaupmehed olid aia piirkonda mullavedamisega veidi tõstnud, avanes aiast vaade merele. Aed oli piiratud kivimüüriga ja sellesse viis käsipuudega kivitrepp. Roosiaia keskel kasvas suur laiavõraline pärn, mille võra puhastati igal aastal. Kaubaselle merele saates oli kombeks puu all laulda ja tantsida.

16. sajandil kuulus aed Kalamaja eeslinna alla. Roosiaeda mainis oma kroonikas ka Kalamajast pärit Balthasar Russow.

Liivi sõja ajal (1569–1571) aed hävitati ning muudeti kahurite laskepaigaks, kust pommitati Tallinna sadamat ründavaid sõjalaevu. Rootsi ajal, kui linna kaitset hakati täiendama muldkindlustustega, hakati esimesena ehitama Suure Rannavärava esist Hornbastioni aastal 1650 ning selle ehitusega likvideeriti sealne roosiaed.  Hiljem rajati selle kohale Suure Rannavärava bastion.

Viited 

Tallinna pargid
Tallinna keskaeg
Kontor (Hansa Liit)

Kontor oli Hansa Liidu kohalik esindus väljaspool hansalinnu.

Hansakontorites asusid kaubalaod ja sõlmiti tehinguid, kuid kontorid täitsid ka diplomaatilise esinduse rolli ning olid eksterritoriaalsed: kontori piires kehtis hansalinnade, hilisemal ajal peamiselt Lübecki õigus. Kontorit juhtis oldermann.

Arvukate faktooriate kõrval oli Hansaliidul  kontorit: Flandrias Brugges, Norras Bergenis ("Saksa kai", Tyske Bryggen; ainsana säilinud ning UNESCO maailmapärandi nimekirjas), Venemaal Novgorodis (Peetriõu) ja Inglismaal Londonis (Terasehoov, Steelyard).

Hansakontoritest pärineb tava nimetada kontoreiks bürooruume; vanemas eesti keeles kutsuti ka ametnikke kontoristideks.

Vaata ka
 Hansa Liidu liikmeslinnad ja kaubakontorid

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Kontor, saksakeelset artiklit :de:Kontor, alamsaksakeelset artiklit :nds-nl:Kontor ja esperantokeelset artiklit :eo:Kontoro seisuga 10. september 2011.

Hansa Liit
Klaverikvartett

Klaverikvartett on kammermuusika teos klaverile ja kolmele muule instrumendile. Pea eranditult on nendeks viiul, vioola ja tšello. Klaverikvartetiks nimetatakse ka ansamblit, mis koosneb neist pillidest. 

Klaverikvartette tema traditsioonilises koosseisus on muuhulgas kirjutanud Wolfgang Amadeus Mozart, Robert Schumann, Ludwig van Beethoven, Johannes Brahms, Robert Schumann, Felix Mendelssohn, Antonin Dvorak ja Gabriel Faure. Harvem, peamiselt 20. sajandi muusikas, on klaverikvarteti koosseisu varieeritud. Näiteks Anton Weberni klaverikvartett, op. 22 (1930) on kirjutatud klaverile, viiulile, klarnetile ja tenorsaksofonile ning Paul Hindermithi ja Oliver Messiani omad klaverile, viiulile, tšellole ja klarnetile. Varaseim näide klaverikvarteti koosseisu varieerimisest on Franz Berwaldi kvartett klaverile, metsasarvele, klarnetile ja fagotile (op. 1; 1819).

Teost, mis on kirjutatud neljale pianistile kahe klaveriga, ei nimetata klaverikvartetiks. Seda tüüpi kompositsiooni kutsutakse tavaliselt „teoseks kaheksale käele“ või „teoseks kahele klaverile, kaheksale käele“. Selline koosseis oli populaarne 19. sajandi lõpus, olles üks paremaid võimalusi reprodutseerimaks ja õppimaks sümfoonilisi teoseid. Nii on paljud muusikaajaloo tuntumatest teostest seatud kahele klaverile, kaheksale käele. Suurema osa klaverimuusikast kaheksale käele moodustavadki trankriptsioonid ja arranžeeringud.

Mittetäielik teoste loetelu

Ludwig van Beethoven
Klaverikvartett nr 1, Es-duur, WoO 36 (1785)
Klaverikvartett nr 2, D-duur, WoO 36 (1785)
Klaverikvartett nr 3, C-duur, WoO 36 (1785)

Johannes Brahms
Klaverikvartett, g-moll, op. 25 (1859)
Klaverikvartett, A-duur, op. 26 (1862)
Klaverikvartett, c-moll, op. 60 (1875)

Antonín Dvořák
Klaverikvartett nr 1, D-duur, op. 23 (1875)
Klaverikvartett nr 2, Es-duur, op. 87 (1889)

Gabriel Fauré
Klaverikvartett nr 1, c-moll, op. 15 (1876-79)
Klaverikvartett nr 2, g-moll, op. 45 (1885-86)

Gustav Mahler
Klaverikvartett a-moll (ainult esimene osa on lõpetatud; 1875)

Felix Mendelssohn Bartholdy
Klaverikvartett nr 1, c-moll, op. 1 (1822)
Klaverikvartett nr 2, f-moll, op. 2 (1823)
Klaverikvartett nr 3, h-moll, op. 3 (1825)

Olivier Messiaen
Quatuor pour la fin du temps (1941)

Wolfgang Amadeus Mozart
Klaverikvartett nr 1, g-moll, KV 478 (1785)
Klaverikvartett nr 2, Es-duur, KV 493 (1786)

Camille Saint-Saëns
Klaverikvartett B-duur, op. 41 (1875)

Franz Schubert
Adagio ja Rondo concertante, F-duur, D 487 (1816)

Robert Schumann
Klaverikvartett Es-duur, op. 47 (1842)

Richard Strauss
Klaverikvartett c-moll, op. 13 (1885)

Carl Maria von Weber
Klaverikvartett B-duur, J 76 (1809)

Vaata ka
 Kammermuusika
 Kvartett

Viited

Välislingid
 Klaverikvartettide noodid allalaadimiseks Internet Music Score Library Projectis

Süvamuusikaansamblid
Tilburg

Tilburg on linn Hollandis. See on elanike arvult Hollandi suuruselt kuues linn.

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht
Durhami Ülikool

Durhami ülikool (inglise keeles University of Durham) on ülikool Kirde-Inglismaal Durhamis. 

Durhami ülikool, asutatud 1832. aastal, on vanimaid Inglismaa ülikoole. 

Ülikooli koosseisu kuulub 16 kolledžit. 

1837. aastal andis piiskop Edward Maltby Durhami lossi üle ülikooli omandisse.
 

Suurbritannia ülikoolid
Brynmawr

Brynmawr (kõmri keeles 'suur küngas') on Suurbritannias Walesis Blaenau Gwenti tervikomavalitsuses olev linn.

Brynmawr on Walesi kõige kõrgemal asuv linn. Ta paikneb merepinnast 380–460 m kõrgusel.

Kaua aega oli Brynmawri kohal väike küla nimega Gwaun Helygen (tänapäeva kõmri keeles Cors Helygen), mis tähendab 'pajusoo'. See kuulus kunagisse Brecknockshire maakonda, mis likvideeriti 1974. Sellest lõuna pool asub Nantyglo (see kohanimi tähendab 'söeoja'), kuhu 19. sajandi esimesel poolel rajati musta metallurgia ettevõte. Kui seda laiendama hakati, polnud Nantyglos enam uutele töötajatele kohta ja osa neist asus elama Brynmawri. See tõi kaasa Brynmawri õitsengu ja muutis ta linnaks. 19. sajandi keskel avati Brymawris raudteejaam. 20. sajandi teisel poolel Walesi kaevandused ammendusid ja 1957 raudteejaam suleti. 1980 muudeti viimane lähikonnas olev kaevandus Suure Augu riiklikuks kivisöemuuseumiks.

Brynmawris elas Suurbritannia 2001. aasta rahvaloenduse põhjal 5599 inimest. Mingil määral oskas kõmri keelt 5,75% 16–65-aastastest inimestest, mis on Walesi kohta suhteliselt vähe, aga laste seas (3–15-aastased) oli see näitaja palju kõrgem (30,54%). Sel ajal asus Brynmawris kõmrikeelne algkool, kus õppis 310 last. 2010 kolis kool teisel pool Nantyglot asuvasse Blainasse, kuhu valmis uus koolihoone.

1893 valmis Brynmawri turuhoone. Hiljem muudeti see kinoks. Kino tegutseb tänapäevani ja selles on praegu 350 kohta. Brynmawri turuhoone on Walesi kõige kauem pidevalt kinona kasutatud hoone. Ühtlasi kasutatakse seda teatrina, kus esineb näiteks kohalik amatöörooperiühing.

Aastal 2001 lammutati sõjajärgse Suurbritannia üks esimesi uusi tehasehooneid Brynmawri kautšukitehas.

2007 avati Brynmawri lähedal kõigest 22 ha suurune Nant y Wauni pargi nimeline looduskaitseala. Selles leidub rohumaasid ja veekogusid, samuti laukaid. Seal on piknikuala ja väliklass ning tegutseb õngitsemisklubi.

Walesi linnad
Dannebrogi ordu

Dannebrogi ordu (taani keeles Dannebrogordenen) on Taani tähtsuselt teine rüütliordu.

Dannebrogi ordu rajas 1671. aastal kuningas Christian V. Esialgu oli ette nähtud, et ordusse kuulub 50 rüütlit ühes klassis pluss ordumeister ehk Taani kuningas koos oma poegadega. 1808 ordu reformiti ja moodustati neli klassi, mis on säilinud tänapäevani, kuigi kaks vähem tähtsat klassi on omakorda kaheks jaotatud. 1951 muudeti taas ordu statuuti, et võimaldada sellesse kuuluda ka naistel.

Tänapäeval on Dannebrogi ordusse kuulumine võimalus avaldada austust ja tunnustust isikutele, kellel on teeneid Taani riigi ees või kes on saavutanud edu kunstis, teaduses või äris.

Igal Taani valitsusse kuuluval ministril on kindel arv rüütli ja 1. klassi rüütli ordeneid, mida ta võib oma äranägemise järgi anda. Kõige sagedamini saavad neid politsei, sõjaväe ja hädaabiteenistuse kõrged ametnikud. Rüütliks saavad ka poliitikud, kes on 8 aastat kuulunud Taani parlamenti Folketingetisse. Ministrid saavad 1. klassi rüütliks.

Ordu komandöride tiitel antakse kolonelidele, ministritele ja teistele kõrgetele ametnikele nende errumineku puhul pärast pikka teenistust. 1. klassi komandöri orden antakse admiralidele, kindralitele, ülemkohtu kohtunikele, suursaadikutele ja valitsuse ametnikele nende errumineku puhul.

Suurrist antakse kõige sagedamini admiralidele, kindralitele, ülemkohtu kohtunikele ja suursaadikutele eriti silmapaistva teenistuse eest Taani riigi heaks.

Ordu suurkomandöri tiitlit võib korraga kanda üksnes 8 inimest. Valitsev Taani kuningas on automaatselt ordu suurkomandör ja tema võib selle tiitli anda veel 7 inimesele, kõige sagedamini oma lähisugulastele. Vastavalt ordeni statuudile võib ordu suurkomandöriks olla üksnes kuninglikku päritolu inimene, kellel on tihedad perekondlikud sidemed Taani kuningakojaga.

Liigitus klassidesse
Eriklass
Suurkomandör (Storkommandør) 
Esimene klass
Suurristi kavaler (Storkors) 
Teine klass
1. klassi komandör (Kommandør af 1. grad) 
Komandör (Kommandør) 
Kolmas klass
1. klassi rüütel (Ridder af 1. grad) 
Rüütel (Ridder)

Viited

Rüütlid
Ordud
Taani
Teenetemärgid
Trükikunst

Trükikunst ehk tüpograafia on viis valmistada kujutisi tekstidest ja piltidest, tavaliselt tindiga paberil trükipressi abil. Sageli toimub see mastaapse tööstusliku protsessina. Trükkimine on oluline osa kirjastamisest.

Trükikunsti esimesteks eelkäijateks võib pidada Mesopotaamias umbes 3500 eKr kasutusele võetud silinderpitsateid, mis rullituna jätsid savitahvlitele jäljendi, ning teisi pitsateid. Varaseim trükikunsti vorm oli puulõige, millest Hiinas on säilinud näiteid ajast enne 220. aastat pKr, ning Egiptuses 4. sajandist. Hiljem leiutati trükinduses vahetatavad tähed - esmakordselt Bi Sheng Hiinas - ning trükipress, tõhusam trükiseadeldis, mille töötas välja Johannes Gutenberg 15. sajandil.

Vaata ka
Trükindus
Tüpograafia
Eesti Trükimuuseum

Trükindus
Roela mõis (Palamuse)

Roela mõis, varem Suurmõisa mõis (saksa keeles Rojel, varem Brackelshof) oli mõis ajaloolisel Tartumaal Palamuse kihelkonnas, nüüdisajal jääb kunagine mõis Mustvee valla territooriumile Jõgeva maakonnas.

Ajalugu
Roela mõisat on esmakordselt mainitud 16. sajandil, mil see kuulus Brackelite suguvõsale. XVI sajandi lõpus läks mõis Wrangellide perekonna kätte. 1725. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis Liphartide suguvõsale, viimseks omanikuks oli Otto von Liphart.

Mõisaansambel
Mõisa peahoone põles maha 31. juulil 1941 toimunud Roela lahingu käigus ning hävitati see lõplikult 1970. aastatel, mil Teises maailmasõjas säilinud varemed enamjaolt lammutati.

Praegu on mõisa peahoonest säilinud vaid torniosa ja hulk võsastunud vundamendiosi.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Viited

Kirjandus
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 6-7 .
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 350 .

Välislingid
Roela mõisast Eesti mõisaportaalis

Palamuse kihelkonna mõisad
Mustvee vald
Liphartide mõisad
Jaan Klõšeiko

Jaan Klõšeiko (10. september 1939 Tallinn – 21. detsember 2016 Tallinn) oli eesti graafik ja fotograaf.

Klõšeiko lõpetas 1958. aastal Tallinna 22. Keskkooli. Ta jätkas õpinguid Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja lõpetas selle 1964. aastal raamatugraafika erialal.

Klõšeiko töötas kirjastustes Valgus ja Eesti Raamat, ajakirjas Noorus ja ajalehes Televisioon. Ta on olnud tegev ka ajakirjade Looming ning Sina ja Mina kujundamisel.  Klõšeiko oli aastast 1975 kirjastuse Kunst peakunstnik.

Klõšeiko on kujundanud ka heliplaadiümbriseid, tegutsenud fotograafina (jäädvustanud kultuuriloolisi sündmusi ja kultuuriinimesi) jms. Ta osales aastast 1965 kunsti- ja fotonäitustel ning oli aastast 1979 Eesti Kunstnike Liidu liige.

Klõšeiko kirjutas 1980. aastal alla 40 kirjale.

Tunnustus
1997 Kristjan Raua preemia
2001 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2006 Riigivapi IV klassi teenetemärk

Kirjandus
Rein Loodus. Klõšeiko, Jaan, graafik. Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996.

Välislingid
Suri graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko
Suri graafik ja fotograaf Jaan Klõšeiko
Andri Ksenofontov: "Jaan Klõšeiko – 45 aastat kultuurikroonikat" Sirp 3. september 2010

Eesti graafikud
Eesti fotograafid
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1939
Surnud 2016
Priidu Kiive

Priidu Kiive (28. august 1923 Tallinn – 5. august 2011 Minneapolis) oli eesti füüsik ja vaimulik.

Ta sündis Tallinnas. Kooliteed alustas ta Tallinna 9. algkoolis, aastal 1943 lõpetas ta Tallinna Reaalkooli.

Aastal 1944 lahkus ta Saksamaale. Aastal 1949 saabus ta USA-sse. Ta õppis aastatel 1950–1953 Berea kolledžis (Kentucky osariigis) füüsikat (kus ta sai Bachelor of Arts teadusliku kraadi), aastatel 1953–1959 õppis ta Buffalo ülikoolis, kus ta saavutas aastal 1959 Master of Arts teadusliku kraadi. Ta elas Minneapolises, kus ta tegutses teadurina pooljuhtide alal Augustana kolledžis. Samuti töötas ta samas füüsika õppejõuna ning aastatel 1959–1985 Golden Valley luterlikus kolledžis.

Ta oli Minneapolise koguduse liige ja oli aastatel 1968–1985 koguduse juhatuse esimeheks. Kui koguduse õpetaja Samuel Eduard Lind otsustas aastal 1977 emerituuri minna ja kogudusel oli oht ilma vaimulikuta jääda, asus ta usuteadust õppima E.E.L.K. Usuteaduslikus Instituudis Torontos. Pärast õpingute lõpetamist ja prooviaastat professor Arthur Võõbuse juures ordineeriti ta piiskop Karl Raudseppa poolt 13. oktoobril 1985 õpetajaks.

Pärast ordineerimist määrati ta E.E.L.K. Chicago praostkonna vikaarõpetajaks. Põhiliselt teenis ta Minneapolise kogudust.

Ta oli aastast 1956 Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Viited

Välislingid 
Tõnis Nõmmik In memoriam Priidu Kiive "Eesti Kirik" 7. september 2011
http://isik.tlulib.ee/index.php?id=2430

Eesti luteri vaimulikud
Eesti füüsikud
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1923
Surnud 2011
East Anglia Ülikool

East Anglia Ülikool (inglise keeles University of East Anglia, lühendatult UEA) on ülikool Ida-Inglismaal Norfolki krahvkonnas Norwichis.

Üliõpilaste arv on 19 585 (2006), sealhulgas esimese astme kõrgharidust omandamas 15 190 üliõpilast ja kraadiõppureid on 4395. 

Ülikool asutati 1963. aastal oktoobris, mitte oma praeguses linnakus. Ülikool oli ette nähtud 1200 tudengile ja ühiselamuid ei olnud.

Kuid juba 1961 olid loodava ülikooli juhid võtnud ühendust arhitekt Denys Lasduniga, kelle projekteeritud hooneid tollal ehitati Cambridge'i ülikoolis, ja palusid tal ka East Anglia ülikoolilinnak projekteerida. Selle jaoks valiti koht linna lääneservas ja varem oli seal golfirada. Lasdun avalikustas oma projekti pressikonverentsil 1963. aasta aprillis, aga üksikasjalike jooniste tegemine võttis veel ühe aasta ja lõplik projekt erines esialgsest oluliselt. Ülikoolilinnaku esimesed hooned avati 1966. aasta lõpus. 1968 asendas Lasduni ülikoolilinnaku peaarhitekti kohal Bernard Feilden, kelle juhtimisel lõpetati peahoone ja raamatukogu ehitus. Feilden rajas ka areenikujulise väljaku, mis oli ette nähtud sotsiaalse suhtluse jaoks ja mida tema eelkäija plaanides ei olnud. Nendes hoonetes asub East Anglia Ülikool tänapäevani.

Lasdun oli brutalismi järgija – see on lähedane rahvusvahelisele stiilile. Ta koondas kogu õppe- ja teadustegevuse "õppemüüri". See oli üksainus 460 m pikkune ehitis. Piki hoonet kulgeb jalgtee, millelt avanevad "õppemüüri" mitu sissepääsu. Jalgteest teisel pool on paljukorruselised ühiselamud, mille iga ülemine korrus on alumisest kitsam ja alumise korruse katusel on terrassid. Sarnasuse tõttu nimetatakse neid ühiselamuid tsikuraatideks.

Ülikoolilinnakust lõunas voolab Yare'i jõgi. 1975. aasta paiku kaevandati jõeorus kruusa ja selle tulemusena sai ülikool endale tiigi. Tiiki nimetatakse Broad. East Anglias olevat põhiliselt laevatatavate jõgede ja järvede süsteemi nimetatakse Norfolk Broads, aga ülikooli tiik on nii väike, et see ei ole laevatatav.

2005 sai East Anglia ülikool koos Essexi ülikooliga Inglismaa Kõrghariduse Rahastamise Nõukogult 15 miljonit naelsterlingit uue ülikoolilinnaku rajamiseks Ipswichi. Projekti toetasid Suffolki krahvkonna nõukogu, Ipswichi linnaosa nõukogu, Suffolki kolledž, Ida-Inglismaa Arendamise Amet ning Õppimise ja Oskuste Nõukogu. Raha eest valmis 2007. aasta septembris Suffolki ülikoolilinnak.

2010. aasta jaanuaris avas East Anglia Ülikool Londonis selleks otstarbeks ehitatud õppehoone rohkem kui 1000 tudengi jaoks.

Ülikooli kunstigalerii ja muuseum asuvad ülikoolilinnaku territooriumil paiknevas Norman Fosteri projekteeritud Sainsbury visuaalse kunsti keskuses, mis avati 1978. Kuubikujulise hoone esikülg on klaasist. 

Ülikoolilinnaku territooriumil on eksponeeritud arvukalt skulptuure, nende seas ka kolm taiest Henry Moore'ilt.

Välislingid
East Anglia ülikooli koduleht (inglise keeles)

Suurbritannia ülikoolid
Jaan Kivistik (botaanik)

Jaan Kivistik (sündinud 29. märtsil 1946 Harjumaal Kuivajõel) on eesti aiandusagronoom ja botaanik.

Ta lõpetas Räpina Aiandustehnikumi aiandusagronoomina (1965), Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina (1970) ja Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogina (1976).

Jaan Kivistik töötas Räpina Aianduskoolis (1967–2009) puuviljanduse ja viinamarjakasvatuse õppejõuna, oli Eesti Aiandusliidu puuviljanduskomisjoni liige. Ta on tegelenud puuvilja- ja marjakultuuride soovitussortimendi muutmisega ja aianduse terminoloogia korrastamisega. Temalt on ilmunud aiandusalaseid raamatuid (koos kaasautoritega) ja ilukirjanduslikke katsetusi.

Teoseid

Õpikud ja käsiraamatud
 "Puuviljandus" (1983)
 "Tööd puuvilja- ja marjaaias" (1988)
 "Viinamarjad koduaiast" (1996) 
 "Viinamari aias ja köögis" (2002)
 "Viinamarjad Eestis. Grapes in Estonia" (2006)
 "Puuviljad ja marjad Eestis. Pomoloogia" (2012 – teine, täiendatud trükk)
 "Taim ja aednik. Puuviljandus I" (2013 – kolmas, täiendatud trükk)
 "Puuvilja- ja marjasordid. Soovitussortiment" (2014)
 "Maalehe viinamarjaraamat" (2017 – seitsmes, täiendatud väljaanne)
 "Puuviljaaedniku istutusraamat" (2017)
"Eesti sirelid: klassika ja kaasaeg" (2020)

Meenutused ja luule
 "Räpina inimesi ja taimi" (2014)
 "Kevadest sügiseni" (2015)
 "Liigne või liigutav?" (2017)
"Lembelood" (2019)
"Kollane raam. Laule Räpinast" (2021)

Tunnustus
2007, 7. veebruar – Valgetähe V klassi teenetemärk
2011, 24. veebruar – Põlvamaa elutööpreemia

Välislingid
Külli Nõmmistu. "Jaan Kivistik – Õpetaja suure algustähega". Aeg & Vaim = Tempus & Spiritus, 25. aprill 2016. Lk 10–13

Eesti botaanikud
Eesti aiandusteadlased
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased‎
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1946
Royal Academy Schools

Royal Academy Schools on kolmeaastast kraadiõpet pakkuv kunstiõppeasutus Inglismaal Kuningliku Kunstide Akadeemia juures. Kool asub Londonis Piccadilly tänaval Burlington House'is.

Praegu õpib Royal Academy Schoolsis umbes 60 kraadiõppurit.

Royal Academy Schools on vanim (1769) kunstiõppeasutus Suurbritannias.

Välislingid
Royal Academy Schools Kuningliku Kunstiakadeemia koduleht (inglise)

''Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelse Vikipeedia artikli „Royal Academy“ peatükki :en:Royal Academy# Royal Academy Schools seisuga 12.09.2011.

Kunstikõrgkoolid
Terminal

Terminal on otspunkt või lõppseade, seega võib terminal olla:

 arvutiterminal, videoterminal – keskse arvutisüsteemiga ühendatud eraldiseisev seade;
 makseterminal – kaardilugeriga elektrooniline seade, mille kaudu tehakse elektroonilise maksekaardi abil rahatehinguid
 kaarditerminal – kaardilugeriga väike elektrooniline seade, mida kasutatakse kaardimaksete teostamiseks
 käsurida – arvutile käskude sisestamiseks;
 terminal on hoone või rajatis sadamas, lennujaamas, raudteejaamas või bussijaamas kui reisijate või kauba teelesaatmise ja vastuvõtu koht.
 "Terminal" (originaalpealkiri "The Terminal") on Steven Spielbergi aastal 2004 valminud film Tom Hanksiga peaosas.

Viited
Zagrebi Dinamo

Zagrebi Dinamo (ametlik nimi GNK Dinamo Zagreb) on Horvaatia jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas Prva HNL.

Zagrebi Dinamo on 1911. aastal asutatud Zagrebi HŠK Građanski järglane. Praegune klubi loodi 1945. aastal.

Zagrebi Dinamo on kõige edukam Horvaatia jalgpalliklubi: aastast 1993 on klubi tulnud 22 korda Horvaatia meistriks. Lisaks on 16 korda võidetud Horvaatia karikas ja kuus korda Horvaatia superkarikas. Aastatel 1946–1991 mängis Dinamo Jugoslaavia kõrgliigas.

Hooajal 1966–67 võitis Dinamo Messilinnade karika, alistades finaalis Inglismaa klubi Leeds Unitedi. Seitse korda on Dinamo mängud UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril.

Klubi kodustaadion Maksimiri staadion, mis mahutab 35 123 pealtvaatajat.

Zagrebi Dinamo suurim rivaal on Spliti Hajduk ning nende klubide vaheline derbi on tuntud kui "Igavene derbi" ja "Horvaatia derbi".

Praegune koosseis
Seisuga 12. juuli 2021

Saavutused 
Horvaatia meister
 Võitja (23): 1992–93, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 1998–99, 1999–00, 2002–03, 2005–06, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20, 2020/21, 2021/22
Horvaatia karikas
 Võitja (16): 1993–94, 1995–96, 1996–97, 1997–98, 2000–01, 2001–02, 2003–04, 2006–07, 2007–08, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2014–15, 2015–16, 2017–18, 2020–21
Horvaatia superkarikas
 Võitja (6): 2002, 2003, 2006, 2010, 2013, 2019

Jugoslaavia liiga
 Võitja (9): 1923, 1926, 1928, 1936–37, 1939–40, 1947–48, 1953–54, 1957–58, 1981–82
Jugoslaavia karikas
 Võitja (8): 1938, 1951, 1959–60, 1962–63, 1964–65, 1968–69, 1979–80, 1982–83

 Messilinnade karikas
 Võitja (1): 1966–67
 Teine koht (1): 1962–63
 UEFA karikavõitjate karikas
 Poolfinaal (1): 1960–61
 Balkani karikas
 Võitja (1): 1976–77

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

 
Horvaatia jalgpalliklubid
Zagreb
Laiuse mõis

Laiuse mõis (saksa keeles Schloß Lais) oli riigimõis Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Jõgeva valda Jõgeva maakonnas.

Varem kuulus Laiuse mõis Laiuse lossi alla, mida on esimest korda mainitud 1406. aastal. 1623. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav Adolf Laiuse lossi maad ooberst Henrik Flemingule. Mõisamaade reduktsiooniga tükeldati endise Laiuse lossi maad ning osa lossi alla kuulunud mõisaid riigistati, sh ka Laiuse mõis. Endine mõisa härrastemaja, madal ühekorruseline puuehitis, seisis otse Laiuse lossi varemete kõrval. Tänaseks on härrastemaja hävinud.

19. sajandil kuulusid Laiuse mõisapiirkonda järgmised külad: Alavere, Vilina, Sootaga, Raaduvere, Kasevere, Lõpe, Palupere, Kantküla, Küüravälja, Iravere.

Vaata ka
Laiuse ordulinnus
Eesti mõisate loend

Kirjandus
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 249-250 .

Välislingid
Fotod Laiuse mõisa peahoonest kultuurimälestiste riiklikus registris
Laiuse mõisast Eesti mõisaportaalis

Laiuse kihelkond
Tartumaa mõisad
Jõgeva vald
Lahutusvõime

Lahutusvõime tähendusi teaduse ja tehnika eri valdkondades:
 füüsikas – füüsikariista võime eristada ajas või ruumis eraldi paiknevaid või omaduste poolest lähedasi elemente;
 optikaseadmetel – objektiivil, optilisel tajuril (fotosensoril), optikariistal (mikroskoobil, teleskoobil, spektroskoobil) võime tekitada lähedastest objektidest eristatavaid kujutisi;
 elektrotehnikas – lülitamisaparaadi (nt kaitselüliti) suurim vool kontaktide avanemise hetkel;
 elektrimõõtetehnikas – vähim mõõdetava suuruse muutus, mis tekitab mõõteriista näidu muutuse ühe ühiku võrra;

Vaata ka
 Eraldusvõime

Viited

Optika
Elektrotehnika
Pilditöötlus
Londoni Linnaülikool

Londoni Linnaülikool (inglise keeles City, University of London, 1. septembrini 2016 City University London, sageli ka lihtsalt City) on ülikool Inglismaal Londonis, mis sai ülikooliks 1966. aastal.

Ülikool asutati 1894. aastal kui Northamptoni instituut (Northampton Institute).

Linnaülikooli peamine ülikoolilinnak asub Kesk-Londonis Islingtonis, teised ülikoolilinnakud paiknevad City of Londonis, Holbornis, Smithfieldis ja Whitechapelis.
 
Üliõpilaste arv on 21 410 (2008), sealhulgas esimese astme kõrgharidust omandamas 14 530 üliõpilast ja kraadiõppureid on 6880.

Ülikooli struktuur
Londoni linnaülikool koosneb seitsmest akadeemilisest üksusest:
City Law School
School of Community and Health Sciences
School of Arts
School of Engineering and Mathematical Sciences
Sir John Cass Business School 
School of Informatics
School of Social Sciences

Suurbritannia ülikoolid
London
Luol Deng

Luol Deng (sündinud 16. aprillil 1985 Waus) on Lõuna-Sudaanist pärit Briti korvpallur. Dengi koduklubi oli aastatel 2004–2014 korvpalliliigas NBA osalev Chicago Bulls, kus ta mängis väikese ääre positsiooni.

Deng sündis Sudaanis Wau linnas (praeguses Lõuna-Sudaanis). Kui ta oli noor, põgenes tema perekond kodusõja eest Egiptusse, kus talle ja ta vennale õpetas korvpalli endine NBA tsenter Manute Bol. Mõne aja pärast emigreerusid nad Suurbritanniasse Lõuna-Londonisse. Inglismaal kutsuti ta mängima U15-koondisse. 13-aastaselt mängis ta Inglismaa koondises noorte EM-i valikmängudel, kus ta viskas mängus keskmiselt 40 punkti ja noppis 14 lauapalli. Tema eestvedamisel pääses koondis ka finaalmängudele, kus Deng viskas keskmiselt 34 punkti ja nimetati tänu sellele kõige väärtuslikumaks mängijaks.

2004. aastal valis Phoenix Suns Luaoli NBA draft'ist seitsmenda mängijana, kuid vastavalt meeskondade kokkuleppele vahetati ta kohe Chicago Bullsi. Deng mängis oma esimesel hooajal NBAs 61 mängu ja viskas keskmiselt 11,7 punkti mängus. Ta mängis Chicago Bullsis kuni 2014. aasta alguseni.

2012 ja 2013 valiti ta NBA tähtede mängu.

Jaanuaris 2014 vahetati ta Cleveland Cavaliersi ja juulis 2014 allkirjastas ta lepingu meeskonnaga Miami Heat. Juulis 2016 liitus Luol Deng Los Angeles Lakersiga, kuid alates 2017. aastast sai ta vähe mänguaega. 2018 liitus ta meeskonnaga Minnesota Timberwolves.

Suurbritannia sportlased
Chicago Bullsi mängijad
Los Angeles Lakersi mängijad
Sündinud 1985
524

524. aasta (DXXIV) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas esmaspäeval. Arvu 524 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.

Sündmused
Vana-Rooma konsuliteks olid Iustinus I ja Opilio
Tulevane Bütsantsi keiser Justinianus I abiellus Theodoraga. Abielu sai võimalikuks toonase keisrinna Euphemia surma tõttu.

Sündinud
...

Surnud
Boëthius, kristlik filosoof
Arvet Pedas

Arvet Pedas (sündinud 2. märtsil 1948 Ruusmäel) on eesti matemaatik.

Ta lõpetas aastal 1966 Misso Keskkooli ja aastal 1971 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna. Aastal 1978 sai ta füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.

Ta on Tartu Ülikooli matemaatika instituudi diferentsiaal- ja integraalvõrrandite professor.

Viited

Välislingid 

Arvet Pedas 60, 8. märts 2008

Eesti matemaatikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1948
Meeli Sööt

Meeli Sööt (aastani 1961 Meeli Alev; sündinud 13. septembril 1937 Tallinnas) on eesti näitleja ja teatripedagoog.

Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Aastatel 1956–1957 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis ning 1961. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 1. lennu.

Ta töötas aastatel 1961–2000 Eesti Draamateatris ning 1990–2004 ühtlasi lavapraktika õppejõuna Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis, aastast 1996 dotsendina.

Rollid teatris 
1961 Pedro Calderón de la Barca "Nähtamatu daam" (Angela)
1961 Juhan Sütiste "Lembitu" (Mare)
1962 Henrik Ibsen "Peer Gynt" (Solvejg)
1962 Tammsaare/Voldemar Panso "Inimene ja jumal" (Ramilda)
1963 William Gibson "Kahekesi kiigel" (Gittel)
1966 Johannes Linnankoski "Laul tulipunasest lillest" (Kylliki)
1968 Maksim Gorki "Viimased" (Ljubov)
1968 Johann Wolfgang von Goethe "Faust I" (Margareta)
1969 Johann Wolfgang von Goethe "Faust II" (Margareta)
1970 Peter Schaffer "Must komöödia" (Clea)
1971 Anton Tšehhov "Ivanov" (Saša)
1972 Aleksandr Tšhaidze "Sild" (Nato Razmadze)
1972 Aleksandr Volodin "Ära jäta mind" (Irina)
1972 Hermann Bahr "Mees, naine ja kontsert" (Eva Gerndl)
1973 Ion Drutse "Meie nooruse linnud" (Dokitsa)
1973 Anton Tšehhov "Kolm õde" (Olga)
1974 Aleksandr Vampilov "Möödunud suvel Tšulimskis" (Kaškina)
1975 August Strindberg "Preili Julie" (Julie)
1976 Kurt Vonnegut "Õnne sünnipäevaks, Wanda June" (Penelope Ryan)
1977 Aleksandr Vampilov "Pardijaht" (Galina)
1979 Valentin Rasputin "Viimne tärmin" (Varvara)
1980 Elias Lönnrot/Károly Kazimir/Gyula Ortutay "Kalevala" (Louhi)
1980 Lev Tolstoi "Elav laip" (Liisa)
1981 Akos Kertész "Lesed" (Roza)
1982 Aino Undla-Põldmäe "Viru laulik ja Koidula" (Koidula)
1983 Jaan Kruusvall "Pilvede värvid" (Irma)
1984 Jaan Kross "Keisri hull" (Elsy)
1984 Mats Traat "Pommeri aed" (Marie)
1987 Jaan Kruusvall "Vaikuse vallamaja" (Õnnela)
1988 Jean Genet "Palkon" (Irma)
1990 Molière "Kodanlasest aadlimees" (madame Jourdain)
1992 Eduard Vilde "Tabamata ime" (Salme Pedak)
1994 Ken Ludwig "Laenake tenorit" (Julia)
1995 Frank Marcus "Õde George'i tapmine" (Mercy Croft)
1996 Jaan Kruusvall "Hullumeelne professor" (Vaimulik)
1997 John Boynton Priestley "Inspektor tuleb" (Edna)

Tunnustus 
 1976 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku 
Tema isa oli näitleja Voldemar Alev. Aastatel 1961–1978 oli ta abielus koorijuht Ants Söödiga.

Viited 

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1937