joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Suitshall

Suitshall ehk suitsukarva, ka suitsuhall on väga hele neutraalne hall, näiteks nagu viiruki põlemise suitsu värvus. Suitshall on suitssinise värvuse neutraaltooniline variant. Sarnaneb tuhkhalliga või on sellest pisut tumedam.

Pildid

Kasutamine 
Värvinimetust kasutatakse tekstiilide, sisekujunduse- ja ehitusmaterjalide, kosmeetikumide ja vääriskivide värvuse kirjeldamiseks.

Hallika tooni järgi on nimetatud vääriskivid suitsukvarts ja suitstopaas.

Variatsioonid 
E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab suitshalli (rauchgrau) kerge pruuni nüansiga tumedamaks sinakashalliks, selle näitemineraaliks toob ta tulekivi (Feuerstein).

1821. aastal välja antud värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab suitshalli (smoke grey) soojatoonilise hallina, segatud tuhkhallist ja vähesest pruunist. Värvuse näited loodusest on seal punarinna rinnasulestik punase rinnalaigu ümber, mineraalidest tulekivi.

ISCC-NBS-i värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on suitshall (Smoke gray) kas hallikaskollane  või kollakashall  , suitsuvärvi (Smoke) kas kahvatusinine  , hallikassinine  , sinakashall  või tumehall  .

Canson Mi-Teintes seeria pastellipaberi toon gris fumé on keskmise tumedusega soojatooniline hall  , eestikeelsetel lehtedel nimetuse "hall vilt" all.

DMC tikkimisniitide valikus on nr 646 fumée grise tume pruunikashall  .

Karvavärvusena 
Nimetust "suitsukarva" (inglise keeles smoke) kasutatakse karvavärvuse kirjeldamiseks kasside puhul. Suitsuvärv tekib erinevate põhivärvuste puhul (must, šokolaadpruun, kaneelipruun, sinine, violett vm) inhibiitorgeeni avaldumisel. Suitsuvärviline on kassi kasukatüüp, mille puhul karvad on värvunud pikalt, 50-80% ulatuses, nii et ainult naha ligidal on näha pisut valget, kui kasukas lahku kammida. Suitsuvärvist heledam on varjundiline (shaded) kasukas ja tumedam ühevärviline. Kui loom ei liigu, tundub suitsukarva kasukas ühevärvilisena. Suitsukarva kasukas esineb Aasia päritolu kassitõugudel, nagu egiptuse mau, savannikass, serengeti kass, pärsia kass, aga ka angoorakass ja briti lühikarvaline võib olla suitsukarva variandis.

Vaata ka 
 Suitssinine

Viited 

Hallid värvitoonid
Karvavärvused
Hohenschwangau loss

Hohenschwangau loss (saksa keeles Schloss Hohenschwangau) on 19. sajandi loss Baierimaal, mis lasti ehitada Maximilian II käsul Ludwig II lapsepõlve koduks. Kompleks asub Füsseni linna lähistel Austria piiri vahetus läheduses.

Vaata ka
Neuschwansteini loss

Välislingid
 

Saksamaa lossid
Baieri
Telegram (tarkvara)

Telegram on 2013. aastal loodud kiirsuhtluse klientrakendus.

Jaanuaris 2021 oli teenuse aktiivseid kasutajaid umbes 500 miljonit. 

Telegrami loojad on Pavel Durov ja Nikolai Durov.

Välislingid

Kiirsuhtluse kliendid
Tallinna maantee (Lihula)

Tallinna maantee on tänav Lihula linnas ja kirdest edelasse suundudes kogu linna läbiv peatänav.

Tänava-ala on 2480 meetrit pikk ning kuni 25 meetrit lai. Tallinna maantee saab alguse Hälvati-Lihula maanteelt, edela poole kulgedes ristub Sooaluse tee, Linnuse tee, Tiigi tee Penijõe tee ning Lasteaia, Soo, Aia, Jaama, Vee, Oja, Karja, Soo, Allika, Põllu, Tööstuse tänavate, Pärnu maantee, Alaküla tee ja Hiie tänavaga. Tallinna maantee lõpeb Pärnu-Lihula maantee ristmikul.

Tallinna maantee algusest paikneb kahel pool tänavat, kuni Allika tänava ristmikuni, Lihula vanima asustuse muinsuskaitseala.

Hoonestus ja mälestised
Tänava alguses, teest põhja pool, Linnuse tee ääres paikneb Lihula linnus ning endise Lihula mõisa maa-ala koos hoonestuga - Lihula mõisa peahoone (praegune Lihula Muuseum), tall-tõllakuur, ait, viinaait, moonakatemajad, tuuleveski, samuti mõisa park. 
Tallinna mnt 2a paiknes endine Lihula mõisa kõrtsihoone, mis on ümberehitatud korterelamuks. 
Kõrvalkrundil, Tallinna mnt 2b asub Lihula kirik koos kirikuaiaga.
Teisel pool tänavat, Tallinna mnt 1a, on 1989 aastal ehitatud Lihula kultuurimaja. 
Tänava keskosas, Tallinna mnt 28, paikneb Lihula Vabadussõja mälestussammas. 
Jaama tänava ja Tallinna maantee ristmikul (Tallinna mnt 29) paiknes ajalooline Lihula pritsikuur, mis on ümberehitatud ärihooneks. 
Tallinna mnt 33 asub Lihula Püha Neeva Aleksandri kirik, mis on varemetes. 
Tänava lõpus, Hiie tn 8 kinnistul, on Kivivõllaste mets (ka Lihula ohverdamiskoht), kus keskajal asus võllaga hukkamiskoht.

Tallinna maantee ääres asuvad ülejäänud osas 1–2 korruselised elamud ja ärihooned. Tänav on rajatud puiesteena, mille ääres on kõnniteed, paigaldatud on tänavavalgustus.

Viited

Välislink
Vaade tänavale Aia tänava ristmikult lääne suunas 

Lihula tänavad
Nicolas Godin

Nicolas Godin (sündinud 25. detsember 1969 Le Chesnay) on prantsuse muusik, keda teatakse ansamblist Air.

Prantsuse lauljad
Sündinud 1969
75 (Tallinna bussiliin)

75 on Tallinna asendusbussiliin. Liin on käigus kõigil päevadel trolliliin nr.5 elektrikaablide remondi korral. Liin oli 18. veebruarist kuni 28. veebruarini Lille - Balti Jaam marsruutil.

Ajalugu 

 Liin avati kommertsbussiliinina aastal 1992. marsruutil Väike-Õismäe – Kammelja tee. Liini suleti 1995 aastal.
 Seosest raudteeviadukti töödega pannakse nr.5 trolliliin Lille peatuseni koos ajutise peatusega vahetuse jaoks.

Tulevik 

 75 võib-olla asendab trolliliin nr.5 seoses Tallinna 2035 plaaniga. See pole veel tõsi.

Peatused

Välislingid 

 Ajutised muudatused Tallinna ühistranspordiliinidel perioodil 18.02.21–28.02.21

Tallinna bussiliinid
Bad Vigaun

Bad Vigaun on vald (Gemeinde) ja kuurort Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas.

Bad Vigaun, varem tuntud lihtsalt kui Vigaun, asub ajaloolises Tennengau piirkonnas, u 15 km Salzburgist lõunas. Vald ulatub Hageni mägedest, Tenneni mägedest ja Untersbergi massiivist läänes Salzkammerguti mägede Osterhorni rühmani idas. Vallaosad on Rengerberg ja Vigaun.

Vallal on juurdepääs Salzburgi–Tirooli raudteeliinile ja Salzburg S-Bahni võrgustikule Bad Vigauni jaamast, samuti Tauern Autobahnile (A10) Halleini liiklussõlmest.

Ajalugu 

Vicone (Figuni) asulat on esmakordselt mainitud 748. aasta dokumendis. Võimalik, et see pärineb ladina keelest: vicus, see paik oli asustatud juba Rooma aegadel, kui ala oli Noricumi provintsi osa. Kohalik kihelkond dokumenteeriti 8. sajandi lõpus piiskop Arn von Salzburgi välja antud kinnistusraamatus. Pühale Dionysiusele pühendatud hilisgooti stiilis kiriku hoone püstitati aastatel 1488–1516.

Kuumaveeallikad puuriti Vigaunis 1976. aastal. Salzburgi liidumaa valitsuse 2002. aasta otsusega anti vallale ametlik kuurortlinna staatus (Bad).

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Puch bei Hallein

Puch bei Hallein on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas (Tennengaus).

Transport 

Sinna saab Salzburgi S-Bahn raudteed pidi ja ligipääs on ka A 10 Tauern Autobahnilt (Euroopa tee E55) Salzburgist Villachini.

Ajalugu 

Asulat on esimest korda mainitud kui Puoche 930. aasta dokumendis, samas Puchsteini loss oli dokumenteeritud juba 822. aastal. Peamine vaatamisväärsus on barokne Ursteini palee, mis püstitati 1691. aastal, nüüd erakadeemia asukoht. Puchis asub ka Salzburgi Fachhochschule (rakendusteaduste ülikool).

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
2021. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

Suusaalade 2021. aasta maailmameistrivõistlused on 53. suusaalade maailmameistrivõistlused, mis toimuvad 22. veebruarist   kuni 7. märtsini Saksamaal Oberstdorfis.

Oberstdorf võõrustab maailmameistrivõistlusi juba kolmandat korda, seal korraldati varem 1987. ja 2005. aastal maailmameistrivõistlused.

Hüppevõistlused peetakse Audi Arenal Oberstdorfis, kus asub ka üks neljast suusahüppemäest, Schattenbergschanze, kust igal aastal hüppatakse nelja mäe turniir. Murdmaavõistlused peavad toimuma Riedi murdmaastaadionil.

Esmakordselt peetakse suurel mäel individuaalvõistlus naistele kahevõistluses ja üks suusahüppes. Lisaks, nagu ka 2019. aasta maailmameistrivõistlustel, antakse välja medalid kolmel põhja  suusaalal veel 22 võistlusel. Seetõttu on murdmaasuusatamises kaksteist, suusahüppes seitse ja kahevõistluses kokku viis võistlust. Toimub 13 võistlust meestele, 10 naistele ja üks segavõistlus.

Toimumiskoha valik

Maailmameistrivõistlusi soovisid korraldada Oberstdorf, Planica ja Trondheim. Oberstdorf oli kandideerinud juba neli korda järjest, Planica 2017. ja 2019. aastal. Taotlejate üksikasjalikud kontseptsioonid tuli esitada 1. septembriks 2015. aastal. Fédération Internationale de Ski valis toimumiskoha 9. juunil 2016. aastal Cancúnis Mehhikos toimunud 50. FIS-i kongressil. Võistluste korraldamise lepingu sõlmis Oberstdorf ja 2020. aasta suusalennu maailmameistrivõistluste korraldajaks valiti Planica.

Ajakava

Murdmaasuusatamine

Mehed

Klassikasprint

Finaal: 25. veebruar
Osavõtjaid: 157
Riike: 54
Maailmameister 2019: Johannes Høsflot Klæbo, 	

Ametlikud tulemused

Sprinditeade 6×1,6 km (vaba)

15 km vaba

30 km suusavahetusega sõit (15+15/klassika+vaba)

50 km ühisstardist (klassika)

4×10 km teatesõit

Naised

Klassikasprint

Finaal: 25. veebruar
Osavõtjaid: 111
Riike: 43
Maailmameister 2019: Maiken Caspersen Falla, 

Ametlikud tulemused

10 km vaba

15 km suusavahetusega sõit (7,5+7,5/klassika+vaba)

Sprinditeade 6×1,2 km (vaba)

4×5 km teatesõit

30 km ühisstardist (klassika)

Kahevõistlus

Mehed

Normaalmägi HS 106+10 km

Finaal: 26. veebruar
Osavõtjaid: 56
Riike: 17
Maailmameister 2019: Jarl Magnus Riiber, 

Ametlikud tulemused

Suur mägi HS 137+10 km

Paarissprindivõistlus suur mägi HS 137 + 2×7,5 km

Võistkondlik HS 106 + 4×5 km

Naised

Normaalmägi HS 106 + 5 km

Suusahüpped

Mehed

Normaalmägi HS 106

Suur mägi HS 137

Meeskonnavõistlus suur mägi HS 137

Naised

Normaalmägi HS 106
	 									 							
Finaal: 25. veebruar
Osavõtjaid: 57
Riike: 18
Maailmameister 2019: Maren Lundby, 

Ametlikud tulemused

Naiskonnavõistlus normaalmägi HS 106

Medalid

Välislingid

 Oberstdorf 2021 ametlik leheküld

Põhja suusaalade maailmameistrivõistlused
Maailmameistrivõistlused, 2021. aasta põhja suusaalade
Ateena kool

“Ateena kool” (itaalia keeles “Scuola di Atene”) on itaalia renessanssi esindanud kunstniku Raffaeli kavandatud fresko, mis maaliti tellimustööna ajavahemikus 1509–1511. Tänaseni kaunistab see Apostliku palee nii-öelda Stanze di Raffaello saale Vatikanis.

Fresko, mõõtmetega 500 cm × 770 cm, keskne kujutis on vanema Platoni vestlus noorema Aristotelesega.

Maal on eeskujuks Enn Põldroosi maalile "Universitas Tartuensis" (1982).

Viited

Maalid
Lipuväljak (Otepää)

Lipuväljak on tänav Otepää linnas ja paikneb linna keskosas.

Tänav-ala läänepoolne lõik on 156 meetrit pikk, saab alguse Keskväljakult, suundub edala poole ristudes Munamäe tänavaga ning 
lõpeb Tartu maantee (Otepää-Kääriku-Kurevere maantee) ristmikul. Tänava idapoolne lõik (Lipuväljak T1) teisel pool Keskväljakut on 55 meetrit pikk ning lõpeb Valga maantee (Tatra–Otepää–Sangaste maantee) ristmikul.

Hoonstus ja rajatised
Lipuväljak 13 asub Otepää vallavalitsuse hoone, mis avati 1956 aastal ühiskondliku keskusena, kuna Otepää oli siis rajoonikeskus. Hoones asusid RSN Täitevkomitee, kultuurimaja ja kaubamaja (hiljem lammutatud). Juurdeehitusena rajati hoone tahaküljele 1990 aastatel kohvik
Vallavalitsuse hoone ees paikneb 2020 aastal rekonstrueeritud lipuväljak
Lipuväljak 4 ja 6 asuvad ärihooned (ööklubi Help, Swedbanki esindus, trahter-külalistemaja)
Otepää päästekomando on hoones aadressiga Lipuväljak 22
Lipuväljak 26 asub söögikoht Ugandi Resto
Otepää kaubanduskeskus paikneb aadressil Lipuväljak 28

Tänava ääres ja Keskväljaku ümber paiknevad veel mitmed ärihooned ja üksikud elamud.

Viited

Välislink
Vaade Keskväljaku poolt edela suunas 

Otepää tänavad
Rußbach am Paß Gschütt

Rußbach am Paß Gschütt on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Halleini ringkonnas. See on kuulus oma hämmastavate suusa- ja suviste mägirattamatkade ning ulatusliku matkaradade võrgustiku poolest. See on külastuskohustuslik linn Austrias ja vaid 40 minutise autosõidu kaugusel Salzburgist. René Reschreiter on siin tuntud ka kui isik, kes on kõikjal puidust nikerdatud.

Vald asub Rußbachi orus, mis on Lammeri lisajõgi Tennengaus.

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Lammer

Lammer on jõgi Austria Salzburgi liidumaal, Salzachi parempoolne lisajõgi.

Lammer algab Tenneni mägedest ja voolab idast läände, suubudes Salzachisse Golling an der Salzachis. Jõgi on tuntud oma väga puhta vee poolest ja on väga populaarne metsikute veesportlaste seas.
Marcel Halstenberg

Marcel Halstenberg (sündinud 27. septembril 1991 Laatzenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib vasak- või keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hannover 96-s, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. 2010. aastal debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Aastatel 2011–2013 mängis ta Dortmundi Borussia reservmeeskonnas, esimesel hooajal Saksamaa tugevuselt kolmas ja teisel hooajal tugevuselt kolmas liigas.

Aastatel 2013–2015 mängis Halsternberg Saksamaa esiliigas FC St. Pauli ridades.

2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Leipzigiga, mis mängis toona Saksamaa esiliigas. Alates hooajast 2016–17	on ta klubiga mänginud Saksamaa kõrgliigas.

Saksamaa jalgpallikoondises tegi Halstenberg debüüdi 10. novembril 2017 sõprusmängus Inglismaa vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 9. septembril 2019 EM-i valikmängus Põhja-Iirimaa vastu.

Saksamaa jalgpallurid
FC St. Pauli jalgpallurid
RB Leipzigi mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1991
Belgradi Püha Peaingel Miikaeli katedraal

Püha Peaingel Miikaeli katedraal (serbia keeles Саборна Црква Св. Архангела Михаила) on Serbia Õigeusu Kiriku katedraal Belgradis.

Vaata ka

Belgradi Patriarhaadi hoone

Välislingid
 

Serbia ehitised
Belgrad
Villy Võrk

Villy Võrk (sündinud 29. märtsil 1973) on endine Eesti kurjategija ja narkomaan, kes abistab alko- ja narkosõltuvusega inimestel tavaühiskonda naasmist.

1990. aastatel tegeles ta kuritegevusega, tarvitades alkoholi ja narkootikume. Tegeles peamiselt Rakveres.

2014–2018 oli ta Lootuse Küla Järvakandi Keskuse juht. 
2019. aastast on ta MTÜ Töömaja tegevjuht

Kirjandus 
 Võrk, Villy. Armastan vabadust / Villy Võrk – Rakvere : Stopp, 2004

Välislingid 
 "Persoon: Okkaline tee Jumalani" Virumaa Teataja, 25. oktoober 2008
 "Vangla, narkouim ja hallutsinatsioonid - loe, mida räägivad põrgust pääsenud mehed!" meiemaa.ee, 28. oktoober 2016
Õnne Pillak

Õnne Pillak (sündinud 23. veebruaril 1983 Tallinnas) on Eesti poliitik, ta on aastast 2001 Reformierakonna liige. Ta on 27. jaanuarist 2021 Riigikogu (XIV koosseisu) liige.

Ta lõpetas aastal 2002 Tallinna Nõmme Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 2002–2006 õppis ta Estonian Business Schoolis avaliku halduse erialal, aastatel 2007–2013 õppis ta Tallinna Tehnikaülikooli Kuressaare Kolledžis väikeettevõtluse erialal, aastast 2014 õpib ta Estonian Business School'is ettevõtluse ja ärijuhtimise erialal.

Ta oli aastatel 2004–2005 Nõmme Linnaosa Valitsuse konsultant, aastal 2005 oli ta veel Tallinna Linnavalitsuses abilinnapea nõunik. Aastatel 2006–2011 oli ta Riigikogu Reformierakonna fraktsiooni nõunik ja nõunik-sekretariaadijuhataja. Aastatel 2011–2015 oli ta kultuuriministri nõunik. Aastatel 2018–2021 oli ta Riigikogu aseesimehe abi ja nõunik.

Ta on aastast 2009 Tallinna Linnavolikogu liige. 27. jaanuarist 2021 on ta Riigikogu (XIV koosseisu) liige.

Isiklikku 
Ta on poja ja tütre (kaksikute) ema. Tema hobideks on lugemine, filmikunst ja tervisesport.

XIV Riigikogu liikmed
Eesti Reformierakonna poliitikud
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1983
Alice Oswald

Alice Priscilla Lyle Oswald (abielueelne nimi Keen; sündinud 1966) on inglise luuletaja. Alates 1. oktoobrist 2019 on ta Oxfordi ülikooli poeesiaprofessor.

Alice Oswald õppis klassikalist filoloogiat Oxfordi ülikoolis.

Teoseid
 1996: "The Thing in the Gap-Stone Stile"
 2002: "Dart"
 2005: "Woods etc."
 2009: "Weeds and Wild Flowers"
 2009: "A sleepwalk on the Severn"
 2011: "Memorial"
 2016: "Falling Awake"
 2019: "Nobody"
 2020: "A Short Story of Falling"

Tunnustus
 1994 Eric Gregory auhind
 2002 T. S. Elioti luuleauhind
 2009 Ted Hughesi auhind
 2013 Warwicki kirjandusauhind
 2013 Corneliu M. Popescu Euroopa luuleauhind
 2017 Griffini luuleauhind

Välislingid
 Alice Oswald saidil Poetry Foundation

Inglise luuletajad
Sündinud 1966
Sünniaeg puudub
Anders Nygren

Anders Theodor Samuel Nygren (15. november 1890 Göteborg – 20. oktoober 1978 Lund) oli rootsi luterlik teoloog ja vaimulik, Lundi Ülikooli süstemaatilise teoloogia professor 1924. aastast, Rootsi Kiriku Lundi piiskop 1949–1958. Tema peoteos on "Eros och Agape" (1930, 1936). 

Nygren ja Gustaf Aulén kuulusid Lundi teoloogiaks nimetatavasse koolkonda.

Kirjandus
M. C. D'Arcy. The Mind And Heart Of Love: Lion And Unicorn, A Study In Eros And Agape, Faber and Faber 1945.
Thomas Jay Oord. The Nature of Love: A Theology, Chalice Press 2010. ISBN 978-0-8272-0828-5
Salzachöfen

Salzachöfen on kitsas kanjon Põhja-Lubjakivialpides Austria Salzburgi liidumaal. Lõhe on Salzachi jõe tekitatud, kui see Hageni ja Tenneni mägede vahelt läbi lõikab. Luegi kuru pakub marsruuti piki Salzachi jõge üle Salzachöfeni. Mõisteid Luegi kuru ja Salzachöfen kasutatakse mõnikord kogu kanjoni tähistamiseks vaheldumisi.

Kohta peetakse Austria loodusmälestiseks.

Salzachi jõe lähe on Kesk-Ida-Alpides ja see voolab läbi laia oru itta, enne kui pöörab põhja Berchtesgadeni Alpide suunas. Siin lõikab Salzach Hageni mägede (läänes) ja Tenneni mägede (idas) vahele kitsa oru ning lõpeb sügavalt sisselõigatud Salzachöfeniga. Kanjon oru kitsaimas kohas asub S-käänakul, kus Salzach voolab lühidalt itta, enne kui suundub läände ja voolab siis jälle põhja. Sellest punktist põhja poole voolab Salzach peamiselt läbi madalate orgude. Salzachöfen asub Halleini ringkonnas Golling an der Salzachist vahetult lõunas.

Juurdepääs 

Salzachöfen on turismiobjekt ja sinna pääseb mööda treppi ja rada maanteelt B159. Seal on zipline, mis ületab kanjoni suvekuudel.

Kärestikusõit on populaarne tegevus kuristiku kaudu, kuigi veed võivad olla reetlikud ja surmavad. Adolf Anderle põlvnemist Salzachöfenist 1931. aastal peetakse kärestikusõidu sünniks.

Galerii
Hoher Göll

Hoher Göll on mägi Berchtesgadeni Alpides. See on Gölli massiivi kõrgeim tipp, mis ulatub üle Saksamaa Baieri liidumaa ja Austria Salzburgi liidumaa vahelise piiri.

Berchtesgadeni lähedal Obersalzbergi kohal kõrgub Hoher Gölli massiiv. See asub läänes Königssee ja Königsseer Ache vahel, idas Watzmanni ja Tennengau piirkonna Salzachi oru vastas. Naabertipud on Hohes Brett, Jenner ja Kehlsteini kannus koos kuulsa Kehlsteinhausiga, mis on Hoher Gölliga ühendatud Mannlgrati seljandiku kaudu.

Ronimine 

Esimese dokumenteeritud tipputõusu tegi ordinand Valentin Stanič Bodrežist Görz ja Gradiscas, kes õppis sel ajal Salzburgi Ülikoolis teoloogiat ja oli ka Watzmanni tippu roninud.

Sellesse tippu viivad mitmesugused marsruudid, ulatudes UIAA I raskuskategooriast Klettersteigilt üles Mannlgrati seljandikule UIAA VIII raskuskategooriani lääneküljelt üles. Kehlsteinhaus asub Saksamaa poolel kõrgusel 1834 m. Rada viib sealt Mannlgratile, mis on kergeim tee tippu.

Teine populaarne Hoher Gölli edasi-tagasi tõus on Purtschellerhausi mägihütist üles tippu ja alla Stahl-Hausini.
Luegi kuru

Luegi kuru on mäekuru või kitsaskoht Salzachöfeni kohal Austria Salzburgi liidumaal. Kuru on Tenneni mägede lääneservas ja on u 100 m Salzachi jõe kohal, kus Salzachöfen on selle kitsamais kohas. Mõisteid Luegi kuru ja Salzachöfen kasutatakse mõnikord kogu kanjoni tähistamiseks vaheldumisi. Luegi kuru, pakkudes looduslikku ligipääsu läbi kitsa lõhe, oli ajalooliselt üks peamisi teid üle Põhja-Lubjakivialpide.

Põhja-Lubjakivialpid on Kesk-Ida-Alpide põhjapoolne paralleelne alammäestik. Berchtesgadeni Alpid, mis on nende mägede osa, moodustavad piirkonnas põhja-lõunasuunalisele liiklusele tõkke. Salzachi jõgi on uuristanud sügava oru läbi mägede, mis kulmineerub Salzachöfenis. Seal muutuvad Salzachi kaldad läbipääsmatuks ja jõe idaserva järgiv tee tõuseb sadakond meetrit jõest kõrgemale, et vältida selle kõige reeturlikumat lõiku, enne kui laskutakse tagasi jõeni. Selle tee kõrgeim punkt on traditsiooniliselt tuntud kui Luegi kuru.

Luegi kuru asub Halleini ringkonnas u 3 km Golling an der Salzachist lõunas. Luegi kuru ületab maantee B159 (Salzachtal Straße), kuna see järgib Salzachi jõge. Maantee tõuseb kõrgusele 552 m ja siseneb 150 m pikkusse tunnelisse paralleelselt Salzachöfeni kitsaima kohaga. Hotell asub praegu kuru kõrgusel tunneli kohal. Nii Tauern Autobahn kui ka Salzburgi–Tirooli raudtee, kuigi järgides suuresti Salzachi orgu, mööduvad kitsast Luegi kurust paralleelsete tunnelite kaudu Hageni mägede all Salzachi vastasküljel.

Ajalugu 

Luegi kuru ja ümbritsevat Salzachi orgu on transporditeena kasutatud eelajaloolistest aegadest saati. Kuru ületas antiikajal Rooma tee.

Keskajal püstitati kuru kõrgusele tollipääsud, et koguda pudelikaela läbivatelt reisijatelt ja kaupmeestelt teemakse. Esimesed ülestähendused tollipääsust pärinevad 1160. aastast koos korduvate mainimistega kuni Napoleoni aegadeni. Enamik tollipääsuga seotud ehitisi lammutati 1930. aastatel.

1970. aastateks oli liiklus läbi Luegi kuru jõudnud puhkusekuudel ummikute tasemele, kuna see asus Gastarbeiterroutel, mida kasutasid võõrtöölised Balkani poolsaarelt. 1974. aastal valminud A10-kiirtee leevendas ülekoormust üle Luegi kuru, möödudes kurust täielikult ja vähendades selle tähtsust transporditeena.
Mai tänav (Pärnu)

Mai tänav on tänav Pärnus.

Mai tänav algab A. H. Tammsaare puiestee ja Suur-Kuke tänava ristmikult ning suundub kagusse. Tänav lõpeb Raja ja Merimetsa tänava ristumispaigas. Mai tänavaga ristub veel Luule (vasakult), Laine (vasakult), Ravi (vasakult) ja Papiniidu tänavaga.

Tänav on ligikaudu 1,7 km pikk.

Nimi 
Tänav oli algselt Suur-Kuke tänava pikendus, kuid seoses Mai elamurajooni ehitusega 1970. aastatel anti tänavale nimeks 9. Mai tänav. 26. juulil 1991 nimetati tänav ümber Mai tänavaks.

Hoonestus 

 Mai tänav 3 – Pärnu Mai Kool
 Mai tänav 49 – Pärnu Lasteaed Mai

Viited 

Pärnu tänavad
Kuurebaste festival

Pärnumaal Lääneranna vallas Kõima mõisas iga aasta juulis toimuv müüsikaüritus. Kuurebaste festival toimub järjepidevalt alates 2016. aastast. Festivalil on üles astunud järgmised artistid: 

C-Jam, Tõnis Mägi, Jaan Pärn & Pahad Seemned, Teele Viira (2016);

Lepatriinu, Windy Beach, Vaiko Eplik & Eliit, Svjata Vatra (2017);

Haldi Välimäe, Indigolapsed, Sibyl Vane, Sõpruse Puiestee, Lexsoul Dancemachine (2018);

Öösorr, Rein Rannap & Kristjan Kannukene, Francis, I Wear* Experiment, Lenna (2019);

Orelipoiss, The Doors Tribe, Steps To Synapse, Vennaskond (2020);

Toomas Uibo ja Saara Pius, Ultima Thule, Puuluup ja The Boondocks (2021);

Mari Jürjens, Miljardid, Ivo Linna & Supernova (2022).

Kuurebaste festival toimub ilusate ilmade korral Kõima mõisa pargis, kehvemate ilmade korral mõisa saalis. Tegemist on väiksemat laadi festivailga, millest võtab osa kuni 300 inimest, kes armastavad head eesti muustikat ning kes hindavad kõrgelt mõnusat festivali vaibi ja sõbralikku atmosfääri.
Gosaukamm

Gosaukamm on Austria mäeahelik Põhja-Lubjakivialpide Dachsteini mäestikus. Ehkki ahelik on suhteliselt lühikese pikkusega, moodustab see Gosau orus ja linnas suurejoonelise tausta. Selle kõrgeim punkt ulatub 2458 m kõrgusele.

Gosaukammi peamine seljandik moodustab piiri Austria liidumaade Salzburgi ja Ülem-Austria vahel. Osa Dachsteini massiivist asub Hoher Dachsteini tipust loodes ja moodustab osa UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvast Hallstatt-Dachstein / Salzkammerguti kultuurmaastikust. Vorderer Gosausee asub selle jalamil piki põhjakülge. Seljandik koosneb paljudest tippudest, neist kõrgeim on Große Bischofsmütze (2458 m).

Tähtsamad tipud 

Liikudes piki seljandikku loodest kagu suunas, mõned tähtsamad tipud on:

 Kleiner Donnerkogel (1920 m)
 Großer Donnerkogel (2054 m)
 Steinriesenkogel (2008 m)
 Strichkogel (2036 m)
 Angerstein (2100 m)
 Mandlkogel (2279 m)
 Wasserkarkogel (2268 m)
 Sternkogel (2320 m)
 Großwand (2415 m)
 Däumling (2322 m)
 Armkarwand (2348 m)
 Stuhllochspitze (2172 m)
 Große Bischofsmütze (2458 m)
 Kleine Bischofsmütze (2430 m)
 Kamplbrunnspitze (2190 m)

Vaata ka 

 Ida-Alpid
 Lubjakivialpid
Andy Delort

Andy Delort (sündinud 9. oktoobril 1991 Sète'is) on Prantsusmaal sündinud Alžeeria jalgpallur, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Nice ja Alžeeria jalgpallikoondises.

2009. aastal debüteeris ta Prantsusmaa esiliigas Nîmes Olympique'i meeskonnas. 2010. aastal liitus ta Ajaccioga. Hooaja 2011–12 esimeses pooles mängis ta Ajaccioga Prantsusmaa esiliigas. Hooaja 2011–12 teises pooles mängis ta laenul esiliigas Metzis.

2013. aasta suvel siirdus Delort Prantsusmaa esiliiga klubisse Tours. Hooajal 2013–14 lõi ta Prantsusmaa esiliigas 24 väravat ning oli Mathieu Duhameli kõrval liiga suurim väravakütt. Lisaks valiti Delort sel hooajal Prantsusmaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.

2014. aasta suvel sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Wigan Athletic, kuid Inglismaal oli tal raskusi kohanemisega ning hooaja 2014–15 teises pooles naasis ta laenule Tours'i. Hooajal 2015–2016 mängis ta Prantsusmaa kõrgliigas Caeni ridades, lüües 12 väravat.

2016. aasta septembris liitus ta Mehhiko kõrgliiga klubiga Tigres UANL, kus ta asus mängima koos André-Pierre Gignaciga. 14 liigamänguga jäi Delorti arvele kolm väravat.

2017. aasta jaanuaris naasis Delort Prantsusmaa kõrgliigasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Toulouse'iga. 2018. aasta juulis suundus ta laenule Montpellieri. Hooajal 2018–19 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 14 väravat ja 2019. aasta juunis sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Hooajal 2020–21 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 15 väravat. 2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Nice'iga.

2009. aastal mängis Delort Prantsusmaa rannajalgpallikoondises. Kuna ta on ema poolt Alžeeria päritolu, avaldas ta 2019. aasta aprillis soovi hakata mängima Alžeeria koondises. Alžeeria koondises tegi ta debüüdi 16. juunil 2019 sõprusmängus Mali vastu ja lõi Alžeeria 3:2 võiduga lõppenud mängus Alžeeria võiduvärava. Samal aastal võitis ta Alžeeria koondisega Aafrika rahvaste karikavõistlused.

Viited 

Alžeeria jalgpallurid
FC Metzi mängijad
Wigan Athletic FC mängijad
SM Caeni jalgpallurid
Tigres UANL-i jalgpallurid
Toulouse FC jalgpallurid
Montpellier HSC jalgpallurid
OGC Nice'i jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1991
Prochlorococcus

Prochlorococcus on tsüanobakterite perekond, mille esindajad on 0,5–0,7 µm pikkuse läbimõõduga organismid. Teadaolevalt on nad kõige väiksemad fotosünteesi teostavad organismid planeedil Maal (kui anoksügeenne fotosüntees välja jätta).

Pisikhõljumi hulka kuuluv bakter Prochlorococcus on arvatavasti ka kõige arvukam fotosünteesiv organism planeedil. Samuti arvatakse, et see pisibakter moodustab suurima osa autotroofidest lähtuva toiduahela algusest ookeanides, olles nii ka kogu ökosüsteemi tähtsaks osaks. Prochlorococcus bakterite fotosünteesitud hapniku kogus arvatakse olevat märkimisväärselt suur.

Tema fotosünteesiks tarvilikud valgustneelavad pigmendid klorofüll a2 ja b2 on võrreldes teiste fotosünteesi teostavate organismide klorofülli molekulidega ebaharilikud.

Kui eukarüootsetel vetikatel on umbes 10 000 geeni, siis prokarüootsel bakteril Prochlorococcus on genoomi suuruseks umbes 2000 geeni.

Sellel bakteril on palju varieerunud vorme. Ühed on kohastunud eluks rohkem ookeani pindmise kihi jaoks, teiste elupaik on sügavamal jne.

Prochlorococcus`te rakumembraan ei koosne fosfolipiididest nagu enamus teiste organismide rakkude membraanid vaid sulfolipiididest – molekulidest, kus tähtis roll on väävli aatomil.

Kuigi väikeste fotosünteesivate bakterite kohta oli teateid ka varem, loetakse tsüanobakterite perekonna Prochlorococcus avastajaks Sallie W. Chisholm koos Robert J. Olsoni ja teiste kolleegidega. Bakterid leiti 1986. aastal Sargasso merest.

Bakterid
Marie-Pierre Kœnig

Marie-Pierre Kœnig (10. oktoober 1898 – 2. september 1970) oli Prantsusmaa sõjaväelane ja poliitik, kes sai postuumselt Prantsusmaa marssali auastme.

Sõjaväekarjäär
Kœnig osales esimeses maailmasõjas. Pärast sõda jätkas sõjaväeteenistust. Juunis 1940 kohe pärast Prantsusmaa okupeerimist Natsi-Saksamaa poolt liitus ta Londonis Vaba Prantsusmaaga. Ta sõdis Vaba Prantsusmaa vägedes 1942. aastal Erwin Rommeli Aafrika korpuse vastu Põhja-Aafrikas. 

1944. aastal juhatas ta Prantsuse sisevägesid (FFI). 21. augustil 1944 määrati ta Pariisi sõjakuberneriks. 24. aprillil 1945 vahistas ta Šveitsi piiril marssal Pétaini. 

Aastatel 1945–1949 oli Kœnig Prantsuse okupatsioonitsooni Saksamaal sõjakuberner ja ühtlasi Prantsuse okupatsioonivägede Saksamaal ülemjuhataja.

Poliitik
Kœnig tegutses 1950.–1960. aastatel poliitikuna. Ta oli 1951–1958 Prantsusmaa Rahvuskogu liige. Lühikest aega (juuni–august 1954 ja veebruar–oktoober 1955) oli ta Prantsusmaa relvajõudude minister.
 
Marie-Pierre Kœnig suri septembris 1970 ja maeti Pariisis Montmartre'i kalmistule. 1984. aastal, president François Mitterrandi ametiajal, anti talle postuumselt Prantsusmaa marssali auaste.

Tunnustus
 Médaille militaire (1918)
 Croix de guerre 1914–1918 
 Vabastusorden (1942)
 Médaille de la Résistance 
 Croix de guerre 1939–1945 
 Auleegioni suurohvitseri klassi orden (1945)
 Auleegioni suurristi klassi orden (1949)

Välisriikide autasud
 USA Legion of Meriti komandöri klassi orden 
 Nõukogude Liidu Suvorovi 1. järgu orden

Sõjaväelised auastmed 

Prantsusmaa marssalid
Prantsusmaa poliitikud
Auleegioni suurristi kavalerid
Sündinud 1898
Surnud 1970
Star Wars: Clone Wars (koomiks)

Star Wars: Clone Wars on koomiks George Lucase "Star Warsi" filmisaagast põhineval konfliktil loodud koomiks.

Star Wars
Elefsína

Elefsína (Ελευσίνα, vanakreeka keeles Ἐλευσίς Eleusis) on linn Kreekas Lääne-Atika piirkonnaüksuses.

Viited

Kreeka linnad
Atika piirkond
BMW M60

BMW M60 on vabalthingav V8 bensiinimootor, mida toodeti aastatel 1992–1996 ning tegu oli üle 25 aasta esimese BMW poolt toodetava V8 mootoriga. 

M60 on kahe ülanukkvõlliga (DOCH) mootor ning klapiajamis on kasutusel kaherealine kett. Kaalu vähendamiseks on nii mootoriplokk kui ka plokikaaned valmistatud alumiiniumsulamist, klapikambrikaaned alumiiniumisulamist ning sisselaskekollektor plastikust.  

M60 mootorist tehti kaks erinevat versiooni - 3,0- ja 4,0-liitrine.  

M60
Hageni mäed

Hageni mäed (saksa: Hagengebirge) on Berchtesgadeni Alpide alammäestik. Need asuvad peamiselt Austria Salzburgi liidumaal, läänepoolne veerandik on Baieri Berchtesgadener Landi kreisis. Hageni järsud läänepoolsed küljed asuvad Baieris ja langevad 1700 m kõrgusele Berchtesgadener Königssee nõkku.

Mäestik hõlmab umbes 12×10 km suuruse ala. Selle kõrgeimad tipud asuvad servades, sisemised tipud on veidi madalamad. Kaks kõrgemat tippu on Großes Teufelshorn (2363 m) Röthist lõunas ja Kahlersberg (2350 m). Hageni mäed on ühendatud Steinernes Meeriga Teufelshörneri tippude kaudu ja Gölli massiiviga (Hoher Göll) Torrener Jochi kuru kaudu. Põhjas külgneb Hagen Bluntau oruga, idas moodustab Salzachi org sügavalt sisselõigatud piiri Tenneni mägedega. Lõunas, vastu Hochkönigi massiivi moodustab piiri Salzachi külgorg Blühnbachtal. U. 25 km² Hageni mägedest ja u. kümmekond tippu asuvad kõrgemal kui 2000 m, teised suured alad on veidi madalamad.
Thomas Jay Oord

Thomas Jay Oord (sündinud 1945) on USA kristlik teoloog.

Ta on Northwind Theological Seminary õppejõud, endine Loode Naatsaretslase Ülikooli professor. Ta on ka Naatsaretslase Kiriku ordineeritud vanem.

Teosed
 Matching Theology and Piety (1999)
 Science of Love: The Wisdom of Well-Being (2004), ISBN 978-1-932031-70-6
 Relational Holiness: Responding to the Call of Love (koos Michael Lodahliga)  (2005), ISBN 978-0-8341-2182-9
 The Many Facets of Love: Philosophical Perspectives (2007), ISBN 978-1-84718-123-7
 Defining Love: A Philosophical, Scientific, and Theological Engagement (2010), ISBN 1-58743-257-9
 The Nature of Love: A Theology (2010), ISBN 978-0-8272-0828-5
 The Best News You Will Ever Hear (koos Robert Luhniga) (2011), ISBN 978-0-9829300-5-2
 The Uncontrolling Love of God: An Open and Relational Account of Providence (2015) 
 God Can't: How to Believe in God and Love After Tragedy, Abuse, and Other Evils  (2019), ISBN 978-1948609128

Välislingid
Koduleht
Thiago Mendes

Thiago Henrique Mendes Ribeiro (sündinud 15. märtsil 1992 São Luísis) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lyoni Olympique.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Goiás, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2011. aastal Brasiilia esiliigas. Aastatel 2013–2014 mängis ta klubiga Brasiilia kõrgliigas.

Aastatel 2015–2017 mängis ta Brasiilia kõrgliigas São Paulo ridades.

2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lille. 2019. aasta juuli siirdus ta Lyoni Olympique'i.

Saavutused 
Goiás
Campeonato Brasileiro Série B: 2012
Campeonato Goiano: 2012, 2013

Brasiilia jalgpallurid
São Paulo FC mängijad
Lille OSC mängijad
Lyoni Olympique'i mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1992
Moika

Moika (vene keeles Мойка) on väike kanaldatud jõgi, mis kooldub ümber Peterburi siselinna keskuse. Jõgi, mida ületab 15 silda, algab Fontankast ja lõppeb Neevas. Algselt Mja (Мья) nime kandnud jõgi on nime saanud isuri sõnast, mis tähendas läga või muda. Selle pikkus on ligikaudu 5 kilomeetrit ja laius enam-vähem 40 meetrit.

Vaata ka
Gribojedovi kanal
Fontanka jõgi
Obvodnõi kanal

Peterburi jõed
Tuuli Tolmov

Tuuli Tolmov (sündinud 7. märtsil 1994) on eesti kirjanik.

Haridus
Tuuli Tolmov lõpetas 2010. aastal Kolga-Jaani Põhikooli ja 2013. aastal Noarootsi Gümnaasiumi. Bakalaureusekraadi sai 2017. aastal Tartu Ülikoolis ajaloo erialal.

Kirjanduslik tegevus
Tuuli Tolmov on Eesti Noortekirjanduse Ühingu asutajaliige. Alates 2017. aastast on ta NaNoWriMo (National Novel Writing Month) Lõuna-Eesti piirkonna esindaja.

Romaanid
 „Aristarkhovi meetod” (Tänapäev, 2017)
 „Neetud taevakivi” (Fantaasia, 2019)
 "Põhja Nõid" (Fantaasia, 2021)

Lühijutud
 „Näki mitu nägu” (veebiajakiri Reaktor, veebruar 2014)
 „Kirjad Päikesele” (veebiajakiri Reaktor, august 2014)
 „Mis vaevab hundi südant?” (veebiajakiri Reaktor, mai 2019)
 „Elusa surnu päevik” (kogumikus „Ülestõusjad ja kodukäijad”, Raudhammas, 2020)
 "Katariina juhtum" (kogumikus "Eesti nõid", Raudhammas 2022)

Tunnustus
„Aristarkhovi meetod” saavutas kirjastuse Tänapäev 2016. aasta romaanivõistlusel 3. koha .

Viited

Välislingid
 https://www.goodreads.com/author/show/16770991.Tuuli_Tolmov
 https://www.ulmeajakiri.ee/?intervjuu-tuuli-tolmov
 https://tartu.postimees.ee/6442645/kirjutamishuvilised-panevad-novembris-paberile-50-000-sona 

Eesti kirjanikud
Sündinud 1994
Kvoll

Kvoll (Dasyurus) on perekond lihatoidulisi kukrulisi Austraalias ja Uus-Guineas. Perekonnas on kuus liiki.

Kvollid on kassisuurused (olenevalt liigist kaaluvad 300 g kuni 7 kg) ja pruuni või musta karvastikuga. Nad on peamiselt öise eluviisiga ning toituvad väikestest imetajatest, lindudest, sisalikest ja putukatest.

Liigid
Dasyurus albopunctatus
Dasyurus geoffroii
Dasyurus hallucatus
Dasyurus maculatus
Dasyurus spartacus
Dasyurus viverrinus

Välislingid
"Väljasuremisohus kukkurloomad läbisid ellujäämiskursuse" Delfi Forte, 20.04.2010

Kukrulised
Bugatti Veyron

Bugatti Veyron EB 16.4 on keskmootoriga sportauto, mille on Saksamaal välja töötanud Bugatti Engineering GmbH ning mida toodab Bugatti Automobiles SAS Prantsusmaal Molsheimis. 

Veyroni põhikontseptsiooni autoriks on Bugatti peainsener ja tehnikaguru Frank Götzke  ja see sai nime võidusõitja Pierre Veyroni järgi. 

Algse versiooni tippkiirus on 407 km/h (253 mph).  BBC telesaade Top Gear nimetas selle aastakümne autoks ja parimaks autoks 2000–2009. Tavaline Bugatti Veyron pälvis 2005 ka Top Geari aasta parima autoga nimetuse.

Veyroni Super Sporti versioon on üks kiiremaid tänavalegaalseid autosid maailmas, mille tippkiirus on 431,072 km/h (267,856 mph). Veyron Grand Sport Vitesse oli maailma kiireim rodster, mis saavutas 6. aprillil 2013 toimunud katsel keskmiseks tippkiiruseks 408,84 km/h (254,04 miili tunnis).

Veyroni peadisainer oli Hartmut Warkuß ja välisilme kujundas Jozef Kabaň Volkswagenist, kusjuures suur osa inseneritöödest toimus tehnilise peadirektori Wolfgang Schreiberi juhendamisel. Veyron sisaldab helisüsteemi, mille on välja töötanud ja ehitanud Burmester Audiosysteme.

Toodetud on mitu erimudelit. 2010. aasta detsembrist hakkas Bugatti pakkuma ostjatele võimalust valida auto ja selle sisemuse värvi kasutades rakendust Veyron 16.4 Configurator. Bugatti Veyron tootmine lõpetati 2014. aasta lõpus, kuid erimudeleid toodeti kuni 2015. aastani.

Viited 

Sõiduautomudelid
Veyron
Sportautod
Superautod
Jüri Soone

Jüri Soone (8. juuli 1940 Tallinn) on eesti keemik ja majandustegelane.

Haridus
Ta on lõpetanud Tallinna 22. Keskkooli (J. Westholmi Gümnaasium) 1958, Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiamäeteaduskonna
keemilise tehnoloogia erialal 1963, Leningradi Tehnoloogiainstituudis aspirantuuri 1974–1978.  
Ta on tehnikateaduste kandidaat (Leningradi Tehnoloogiainstituut) 1979.

Töökäik
Kohtla-Järve Põlevkivikeemia Tootmiskoondise operaator, meister-tehnoloog, seadmeülem, tsehhi tehnoloog 1963–1978, tsehhi- ja kesklabori juhataja 1973–1978, tootmisdirektor 1978–1980; Eesti NSV TA Keemia Instituudi teadusdirektor 1980–1988; Tootmiskoondis Flora peainseneri asetäitja, AS Flora Ekspert juhataja 1989–1993; RAS Kiviter peadirektor 1993–1998; AS Silmet peadirektor 1998–1999. Tallinna Tehnikaülikoolis keemiateaduskonna keemiatehnika instituudi kütuste tehnoloogia professor 2000–2005; TTÜ Põlevkivi Instituudi direktor 2000–2005; keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskonna põlevkivi instituudi direktori kt, erakorraline professor 2005–2007; kütuste keemia ja tehnoloogia õppetooli juhataja 2005–2007; kütuste keemia ja tehnoloogia õppetooli professor, 2007–2009; sama õppetooli juhataja 2009–2010; emeriitprofessor 2014.

Teadustöö
Naftafraktsioonide ja põlevkivibensiini pürolüüs, süsivesinike korrosiooni tekkepõhjused ja korrosiooni väävliühenditega inhibeerimine. Avaldanud 45 publikatsiooni, autoritunnistusi, leiutisi 20. Tema juhendamisel kaitstud 4 magistriväitekirja ja üks doktoritöö

Teaduskorralduslik tegevus
Rahvusvahelise põlevkivisümpoosioni korraldamine 2002; mitmete rahvusvaheliste ja kodumaiste põlevkivi-alaste projektide juhtimine, on olnud TTÜ nõukogu liige; TTÜ keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskonna ning põlevkivi instituudi nõukogu liige/juhataja; ajakirja Oil Shale peatoimetaja asetäitja; Euroopa Komisjoni teadusprogrammi ekspert; NSV Liidu TA ning Teaduse ja Tehnika komitee ametkondadevahelise füsiko-keemilise bioloogia ja biotehnoloogia probleemnõukogu ja keskkonnakaitse nõukogu liige; Eesti Orgaanilise Peenkeemia
vabariikliku programminõukogu liige; Keemiatööstuse Liidu juhatuse liige; Tööstuse ja Tööandjate Liidu juhatuse liige; Suurettevõtete Assotsiatsiooni juhatuse liige; Eesti Inseneride Liidu Tallinna osakonna juhatuse liige; Energeetika, mäe- ja keemiatööstuse kutsenõukogu liige.

Tunnustus
 1970 medal "Eeskujuliku töö eest"
 1975 orden "Austuse märk"
 1975 Eesti NSV riiklik preemia 
 Tallinna Tehnikaülikooli tänukiri 2005.

Viited

Välislingid
 Jüri Soone Tallinna Tehnikaülikooli fotoarhiivis
 

Eesti tehnikateadlased
Eesti põlevkivikeemikud
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1940
Prohladnõi

Prohladnõi (vene Прохладный, kabardi-tšerkessi Прохладнэ) on linn Venemaa Kabardi-Balkaari Vabariigis, Prohladnõi rajooni keskus.  

Linn asub Põhja-Kaukaasia tasandikul Malka jõe ääres, Naltšikist 50 km kirdes.

Prohladnõi on elanike arvult Naltšiki järel vabariigi teine linn. Elanikke oli 2020. aastal 58 226. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikest venelasi 76,7%, kabarde 4,6%, armeenlasi 3,6% , türklasi 3,5%, korealasi 3,1% ja ukrainlasi 1,5%.

Ajalugu 
Linn asutati 1784. aastal kasakate staniitsana Venemaa Kaukaasia kaitsevööndi kindlustus juurde.

1937. aastal sai linnaõigused.

Viited

Välislingid 

 http://admprohladnyi.ru/

Venemaa linnad
Kabardi-Balkaaria
Vytautas Bingelis

Vytautas Bingelis (sündinud 16. märtsil 1934 Kaunases) on Leedu endine poksija.

Tema treener on olnud ka Algirdas Šocikas.

Ta oli raskekaalus (üle 81 kg) 1972. aastal NSV Liidu meister. Ta sai NSV Liidu meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1966. aastal 2. koha ning 3. koha poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1968, raskekaalus (üle 81 kg) 1971 ja 1975.

Viited

Leedu poksijad
Poksikohtunikud
Sündinud 1941
Timo Suslov

Timo Suslov (sündinud 2. juulil 1981 Tallinnas) on Eesti politseinik ja poliitik, 2013. aastast Reformierakonna liige ja XIV Riigikogu koosseisu liige.

Ta lõpetas 1999. aastal Keila Gümnaasiumi ja 2004. aastal Sisekaitseakadeemia politseinikuna.

1999. aastal oli ta Keila Linnavalitsuse spordinõuniku abi. Aastatel 2004–2008 oli ta Põhja Politseiprefektuuri kriminaalpolitseinik, 2008–2009 korrakaitsepolitseinik, 2009–2012 konstaablijaoskonna juht. 

Aastatel 2012–2021 oli ta Keila abilinnapea. Aastatel 2013 ja 2017 valiti ta Keila Linnavolikokku.

Seoses Riigikogu liikme Kaja Kallase volituste peatumisega tema nimetamise tõttu Vabariigi Valitsuse liikmeks asus Timo Suslov Kaja Kallase asendusliikmena 27. jaanuaril 2021 XIV Riigikogu liikmeteks.

Ta nimetati 2022. aasta mais Reformierakonna peasekretäriks.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe poja isa. Tema hobid on tervisesport ja korvpall.

XIV Riigikogu liikmed
Eesti Reformierakonna poliitikud
Eesti politseinikud
Sündinud 1981
Pipi-Liis Siemann

Pipi-Liis Siemann (sündinud 17. novembril 1975) on Eesti munitsipaalpoliitik, aastatel 2012–2021 Türi vallavanem.

Hariduskäik
1981–1989 Retla 9-klassiline kool
1989–1993 Rakvere Pedagoogikakool
2000–2003 Rakvere Pedagoogikakool / Lääne-Virumaa Kutsekõrgkool
2007 Tallinna Tehnikaülikool, magistriõpe

Töökäik
1995–2001 Oisu lasteaia õpetaja
2001–2004 Oisu vallavalitsuse ametnik
2004–2009 MTÜ Lõuna-Järvamaa arendusühingu tegevdirektor
2006–2010 Türi vallavalitsuse arendusspetsialist
2010–2012 Järvamaa kutsehariduskeskuse arenguosakonna juhataja
2012–2021 Türi vallavanem

Poliitika
Kuulus veebruarist 2008 kuni 2021. aasta lõpuni erakonda Isamaa.

Tunnustus
2021 – Järvamaa vapimärk

Türi vallavanemad
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Sündinud 1975
Larissa Joonas

Larissa Joonas (sündinud 1960 Tatarstanis) on Eesti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija. 

Ta õppis Moskvas. Alates 1983. aastast elab Eestis Kohtla-Järvel. Ta töötab Tallinna Tehnikaülikooli Virumaa kolledži lektorina.

Luulekogumik "Lennuradari tühikud" ("Пустоши флайтрадара") sai 2021. aastal Eesti Kultuurkapitali venekeelse kirjanduse аastaauhinna.

Teoseid
2006. Самый белый свет. Стихи и проза. Москва: Memories.
2017. Кодумаа. Москва: Русский Гулливер.
2019. Мировое словесное электричество. Чебоксары: Free Poetry.
2019. Un quanto perso in strada. (Tõlkinud Paolo Galvagni) Bologna: Arcipelago itaca Edizioni.
 2020. Человеческое кино [„Inimkino“]. Peterburi: Borej Art.
2021. Пустоши флайтрадара: Книга стихов. М: Книжное обозрение (АРГО-РИСК)

Eesti keeles
Joonas, Larissa 2020. Arütmia või ööbikud. (Tõlkinud Aare Pilv.) Tallinn: Tuum, 159 lk.

Viited

2. Журнальный зал

Välislingid 

 Larissa Joonas – tundmatu suurus Eesti luules Vikerkaar 2020

Eesti luuletajad
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Sündinud 1960
Metković

Metković on Dubrovniki-Neretva maakonna väikelinn Horvaatias, mis asub Neretva jõe kallastel Hertsegoviina piiril.

Välislingid
 

Horvaatia linnad
Tipikas.tv

Tipikas.TV videoportaal loodi TTÜ Filmiklubi poolt aastal 2010. Tegemist oli videoportaaliga, mille sisu oli enamasti TTÜ Filmiklubi toodang, aga sinna said tudengielu ja ülikooliga seotud videoid lisada ka teised kasutajad.

Tipikas.tv uudised
Tipikas.tv uudised oli 2011. aasta kevadsemestril alustatud TTÜ tudengielu kajastav iganädalane uudistesaade. Saadet tootis TTÜ Filmiklubi ning see oli nähtav Tipikas.tv videoportaalis.
Vasaku käe reegel

Vasaku käe reeglit kasutatakse Lorentzi jõu suuna määramiseks. Selleks tuleb vasaku käe pöial, nimetissõrm ning keskmine sõrm asetada risti üksteisega (vt joonis) ning seejärel suunata nimetissõrm magnetvälja suunda, keskmine sõrm elektrivoolu suunda ja pöial näitab nüüd Lorentzi jõu suunda.

Elektromagnetism
Arvo Hallik

Arvo Hallik (sündinud 4. novembril 1976) on eesti investeerimispankur.

Ta on Superia Corporate Finance'i partner.

Septembris 2018 abiellus Hallik Kaja Kallasega.

Viited

Eesti pankurid
Sündinud 1976
Helina Rüütel

Helina Rüütel (sündinud 11. augustil 1997) on eesti sulgpallur.

Ta võitis 2015. aastal koos Kristin Kuubaga juunioride Euroopa meistrivõistlustelt naiste paarismängus pronksmedali. See oli Eesti esimene medal sulgpalli tiitlivõistlustelt.

Rüütel on naiste paarismängus võitnud 9 Euroopa karikasarja kuuluvat turniiri (kolm koos Kati-Kreet Marraniga ja kuus Kristin Kuubaga) ja kuuel korral tulnud 2. kohale. Lisaks võitis ta 2020. aastal koos Mihkel Laanesega Latvia Internationali segapaarismängus.

Eesti meistrivõistlustelt on Rüütel võitnud 5 kulda: 4 naispaarismängus (2014, 2017, 2019, 2022) ja 1 segapaarismängus (2016).

Saavutused

Juunioride Euroopa Meistrivõistlused 
Naiste paarismäng

BWF Euroopa karikasari 
Naiste paarismäng

Segapaarismäng

Viited

Välislingid 

 BWF mängija profiil

Eesti sulgpallurid
Sündinud 1997
Jugade loend kõrguse järgi

Siin on maailma kõrgeimaid koski loetletud kõrguse järgi kahes kategoorias – looduslikud ja tehislikud. Looduslikud kosed on eraldi jaotatud kogukõrguse järgi ning ühe konkreetse joa kõrguse järgi loenditesse.

Maailma kõrgeimad looduslikud kosed

Kogukõrguse järgi
Siin on kosed, mille kogukõrgus on vähemalt 600 m. Veealuseid koski, nt 3505-meetrist Taani väina katrakti, pole arvestatud.

Kõrgeima astme järgi
Siin on kosed, mille ühe joa vabalangus on vähemalt 450 meetrit.

Maailma kõrgeimad kunstjoad

Vaata ka
 Jugade loend
 Jugade loend vooluhulga järgi
 Jugade loend tüübi järgi

Viited

Veekogude loendid
Nordea maja

Nordea maja (ka Luminori maja) on 14-korruseline hoone Tallinna kõrghoonestatud asumis Maakris.

Vaata ka
 Tallinna kõrgeimad ehitised
 Luminor

Tallinna kõrghooned
Ilona Faustova

Ilona Faustova (sündinud 29. märtsil 1982) on eesti teadlane, Tartu ülikooli molekulaarbioloogia kaasprofessor ja modell.

Oma doktoritöö "L-tüüpi püruvaadi kinaasi kooperatiivse regulatsiooni mehhanismid" kaitses ta 2013. aastal Tartu ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas. Tema põhilised uurimissuunad on biokeemia, kitsamalt proteiinid ja ensümoloogia. Sünteetilise bioloogiaga seoses on ta viinud tudengite uurimisrühmi ka rahvusvahelisele võistlusele iGEM (International Genetically Engineered Machine).

Tunnustus 
2020 Tartu ülikooli aumärk

Viited

Välislingid
 

Eesti molekulaarbioloogid
Eesti modellid
Sündinud 1982
Mikk Jürisson

Mikk Jürisson (sündinud 22. juulil 1963) on eesti teadlane, Tartu ülikooli peremeditsiini ja rahvatervishoiu instituudi rahvatervishoiu kaasprofessor.

Ta lõpetas aastal 1990 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.

Oma doktoritöö "Reieluukaela murru tervise- ja majandusmõju Eestis", mis oli tollal teadaolevalt esimene terviklik reieluukaela murru tervise- ja majandusmõju hindamine Kesk- ja Ida-Euroopas, kaitses ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas 2017. aastal. Tema uurimistöö põhisuunad on rahvatervishoid ja epidemioloogia.

Viited

Välislingid
 

Eesti arstiteadlased
Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1963