Torgu vald

Torgu vald oli vald Saare maakonnas Sõrve poolsaare lõunaosas.

Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus kõigi Saaremaal asunud valdadega ühtseks Saaremaa vallaks.

Valla moodustamine
Aastal 1989 toimunud rahvahääletusel osalenud soovisid Torgu eraldumist Salme külanõukogust. Aastal 1991 algatati Torgu valla taastamine. Aastal 1992 anti Salme vallale omavalitsuslik staatus, välja arvatud Torgu vald. Tekkinud olukorras loodi "Torgu Kuningriik" (kuningas Kirill I). Vald taastati vallavanema kohusetäitja Valdek Kausi eestvedamisel ja Riigikogu kuningriiklaste fraktsiooni jõupingutustega alles 11. märtsiks 1993. 11. märtsil 1993 otsustas Riigikogu poolitada Juuru – Kaiu, Kadrina – Saksi, Saku – Kiili, Nissi – Kernu ja Salme – Torgu vallad.

Viimased vallavanemad on olnud 11. augustist 2006 kuni 2008. aasta septembrini Laine Pärn. Septembris 2008 sai vallavanemaks Maile Aale. Detsembris 2009 sai vallavanemaks Tiit Põld, kes on 13. Torgu vallavanem.

Torgu vald moodustati esmakordselt aastal 1866. Samal aastal moodustati Jämaja kihelkonnas ka Jämaja kirikuvald ning Kargi, Kaunispe, Mõntu-Koltse ja Sääre vald, mis aastal 1891 lõpetati ning Torgu vallaga liideti.

Külad

Torgu vallas on 22 küla.

Hänga – Iide – Jämaja – Kaavi – Kargi – Karuste – Kaunispe – Laadla – Lindmetsa – Lõupõllu – Läbara – Lülle – Maantee – Mõisaküla – Mõntu – Mäebe – Mässa – Ohessaare – Soodevahe – Sääre – Tammuna – Türju

Mõisad 

Valla territooriumil (Jämaja kihelkonnas) on olnud järgmised mõisad:

Jämaja kirikumõis (saksa k. Pastorat Jamma)
Kargi mõis (saksa k. Karky) rüütlimõis
Kaunispe mõis (saksa k. Kaunispäh) rüütlimõis
Koltse mõis (saksa k. Koltz) Mõntu kõrvalmõis
Mõntu mõis (saksa k. Mento) rüütlimõis
Olbrüki mõis (saksa k. Olbrück) Mõntu kõrvalmõis
Põdra mõis (saksa k. Pödra) Mõntu kõrvalmõis
Sääre mõis (saksa k. Zerell) Mõntu kõrvalmõis
Torgu mõis (saksa k. Torkenhof) riigimõis

Kirikud 

Jämaja Kolmainu Kirik

Ajalugu

Muinasaeg 

Muinasajal oli Sõrvemaa eraldi saar. Seda lahutas Saaremaast kitsas väin (ehk salm), mis on tänaseks muutunud Läänemerd ja Liivi lahte ühendavaks kanal-jõeks (Salme jõgi). Muinasaegsed saarlased ning sõrulased olid põhjamaades kardetud sõdalased ja meresõitjad, keda tolleaegse Taani, Rootsi jt kirjalikes allikates tunti ühisnimetaja Osilians all. Nende elustiili dikteeris põhjalas levinud viikingikultuur. Eluolust muinasaegsel Sõrvemaal annavad aimu ühed Eesti vanimad kalmeehitised – Lülle küla laevkalmed ning Salmelt leitud, 8. sajandi sõjategevusega seonduvad, viikingite kombestiku järgi teostatud laevmatused, mis on omataolistest leidudest ühed vanemad maailmas.

Privileegid 

Muinasaja lõpuks oli Saaremaa üks Eesti tihedamalt asustatud ja arenenuim piirkond. Viikingielust tingitud strateegilistel ja taktikalistel põhjustel moodustasid muinaskihelkonnad seal koostöös koordineeritava maakonna ilmselt juba 11. sajandil. Oma ajaloost tulenevalt oli Saaremaa 13. sajandi alguskümnendeil kõige organiseeritumalt ja visamalt võõrvallutajatele vastu pannud Eesti maakond. 1227. aastaks vallutatud saarlaste pideva vaenutegevuse suutsid ristisõdijad katkestada 1231 ja 1234 (vasalli)lepingutega, mille alusel enamus muistseist vanemaist (kuningaist) astusid uute maahärrade vasallideks. (1234 a. pärineb ka Sõrve – Sworve – kirjalik esmamainimine). Vasallilepingute tulemusena säilis kohalikele paljudes neile olulistes küsimustes eristaatus. Sealhulgas ülejäänud Eesti aladest suuremad vabadused nii kultuuriliste- ja religioossete traditsioonide (nt matmiskombed), kui kohaliku omavalitsusliku elukorraldatuse säilitamiseks (nt maakasutuse reguleeritus Sõrvemaal oma muistse, nn lapimaade jaotussüsteemi järgi jms).

Need privileegid läksid edasi 1241. ja 1255. aastal Liivi ordu, Saare-Lääne piiskopi ja Saaremaa ülikute vahel sõlmitud rahulepinguisse ning 1449. aasta Kuressaare rahulepingusse, jätkudes veel ka Taani ja Rootsi ülemvõimu all. Privileegid hakkasid kaduma alles 18. sajandil, pärast nende alade sattumist Venemaa Keisririigi koosseisu, olgugi et Arensburgi kreisina jäi Saaremaa ka Liivimaa kubermangu osana eristaatusega piirkonnaks Venemaal (pooleldi eraldiseisvaks provintsiks, pooleldi maakonnaks). Seda kuni 1917. aastani, mil Arensburgi kreis selgelt ja ühemõtteliselt Eestimaa rahvuskubermanguga ühendati.

Varasem halduskorraldus 

Nagu kõik Eesti maakonnad, koosnes Saaremaa muinasajal halduskorralduslikult muinaskihelkondadest ehk külakondadest (vanemates kirjalikes ürikutes kylagund, kylægund, kiligunda, kelichonta, hilisemas mõistes kihelkond). Tänu autonoomsusele, kogukonnasisestele abieludele jms säilisid neis suhteliselt suletud rahvuslikes üksustes neile eriomased tavad ja kombed, keelemurded, riietumisviisid, töövõtted ning muu etnograafiline pärand.

Sõrve kirjalik esmamärkimine pärineb 1234. aastast, mil kinnitati lepinguga Saaremaa jagamist Riia piiskopi, ordu ja Riia linna vahel (Sõrve lõunatipust, Säärelt, pärineb oluline osa liivadüünidel asuva Riia linna ehitamiseks kasutatud maakividest, mida veeti kivipargastega Sõrvest Riiga). Lepingus nimetati Osilia kuut kelichonta. Neli neist olid moodustanud endile nn paariskülakondade liidud – Horele ja Mone (tänane Pöide+Muhu) ning Kiligunde ja Sworve (Kihelkonna+Sõrve). Lisaks neile koosnesid kahest selgelt väljakujunenud alampiirkonnast ka Carmele (Kaarma) ja Waldele (Valjala), mis viitab, et neis olid halduse tsentraliseerimisele suunatud protsessid tolleks ajaks juba lõpule jõudnud. Ilmselt tüüpilistest Eesti vanematest suurema võimutäiuse tõttu nimetab Läti Henrik saaremaa ülikuid sõnaga nobiles mandrieesti tavapärase seniores või meliores asemel.

Hilisemad kirikukogukonnad (kihlakond, kihhelkond, kihhelkund) jaotati algsete ristimiseelsete külakondade piiridesse. Sõrvemaa kuulus aastast 1233 Riia linna alla ja aastast 1240 Saare-Lääne piiskopi alla, kujutades endast eraldiseisvat Jämaja kirikukihelkonda (saksa Kirchspiel Jamma). Kirikukihelkondadele kuulus oma maa-alade haldusõigus ning neis tegutses kihelkonnakohtunik, kuni muude haldusorganite moodustamiseni. Jätkuvate kokkupõrgete tõttu asuti peagi saarlaste viikingivaimu murdma, muuhulgas ka kihelkondi väiksemateks jaotades. Ees-Sõrve territoorium (tänane Salme vald) lahutati 14. sajandil Sõrvest ning liideti Kärla kirikukihelkonnaga. 16. sajandil moodustati seal aga juba eraldi Anseküla kirikukihelkond.

Torgu mõis rajati 14. sajandil riigimõisana (Gemeinde Torkenhof), millest sai 1866 reformidega samanimeline mõisavald, üks kaheksast mõisavallast Jämaja kirikukihelkonna piirides. 1891 liideti kõik Jämaja kirikukihelkonna mõisad ja mõisavallad kokku omavalitsuslikuks Torgu vallaks (Torkenhof).

Iseseisvas Eestis 1922. aastal korraldatud rahvaloenduse andmetel osutus Torgu vald oma 4028 elanikuga Eesti kõige tihedamalt asustatud maapiirkonnaks. 1925. aasta haldusreformiga kaotati Eestis kõik kirikukihelkonnad, sh Taga-Sõrves Jämaja, muutes luteriusu maakogudused nende territooriumiga seostamatuiks usuühinguiks. 1938. aastal algatatud valdade reformi käigus sai Torgu vallast nn uus Torgu vald (ilma varem Jämaja kihelkonda ja Torgu valda kuulunud Rahuste ja Ula küladeta, mis läksid üle uue Salme valla koosseisu).

Nõukogude Vene sõjaväebaaside ilmumine Sõrvemaale koos kohalike osalise kodudest välja ajamisega 1939. aastal, kõigi kättesaadud sõrulaste küüditamine Saksamaale 1944. aastal, seejärel Sõrvemaa saamine üheks II maailmasõja kõige ägedamate lahingute tandriks ning hiljem veel pooleks sajandiks N Liidu kinniseks sõjaväebaaside- ja piiritsooniks – kõik see kokku muutis suurema osa varem nii rahvarohkest Taga-Sõrvest vermeis tühermaaks. Siiski naasis kodukoha varemeile elama üle tuhande tagasõrulase.

13. septembril 1945 moodustas Nõukogude okupatsioonivõim Torgu valla territooriumile Kargi külanõukogu ja Torgu külanõukogu. Torgu vald likvideeriti 1950. aastal. 1971. aastal pani Sõrvemaa liitmine üheks Sõrve (suur)sovhoosiks Taga-Sõrves rahvaarvu uuesti langema ning ka kaks sinna loodud külanõukogu liideti Salme külanõukogu alla. Sellega olid kadunud nii Torgu nime kandev haldusüksus kui ka tagasõrulaste eraldi omavalitsemise riismed.

Lähiaeg ja "Torgu Kuningriik" 
 
1989. aastal, Eesti taasiseseisvumise eel toimunud rahvahääletusel, soovis umbes 470 elanikuga Taga-Sõrve enda taaseraldumist Salme külanõukogu koosseisust. Leevi Hängi algatusel loodi "Sõrve Taastamise ja Arendamise Selts", mis asus pingutama Torgu valla taasloomise nimel. STAS tegeles veel sõrulaste maareformi-teemaliste muredega, võitles selle eest, et sõrulased saaksid Saksa LV-lt kompensatsiooni II maailmasõja aegse massilise Saksamaale küüditamise, hävitatud kodude ja muude sõjakahjude eest ning abistas kohalikke teistes küsimustes. Leevi Häng, kui Saare maavalitsuse konsultant Sõrve asjus, hoidis Torgu küsimust Saare maakonnavalitsuses pidevalt ülal. Tulemusena algatatigi 1991. aasta aprillis (Salme Küla RSN otsusega) Torgu valla taastamine, lähtudes 1989. aasta rahvahääletusest ning kohaliku omavalitsuse aluste seadusest. Asjaajamise eestvedajaks määrati Valdek Kaus, kes asus 1. juunist 1991 tööle Salme külanõukogu juures loodud Sõrve arendusnõuniku kohale.

30. juuli 1992 seadlusega pani Eesti Vabariigi Ülemnõukogu paika uue haldusjaotuse Eestis. Selles kirjeldati kogu EV territoorium seal asuvate valdade kaudu, kuid Torgut mainiti selles vaid ühel korral, Salme vallale omavalitsusliku staatuse määramisel:
 
/.../"Kinnitada erandina Salme valla omavalitsuslik staatus tema praegusel haldusterritooriumil, välja arvatud endise Torgu valla maa-alal..."/.../.

Taga-Sõrvet, kunagise Torgu valla alasid, administratiivreformi järgse Eesti Vabariigi territooriumi osana ei kirjeldatud. 
Sel moel kuulutas EV Taga-Sõrve eksterritoriaalseks piirkonnaks, kus de jure ei kehtinud enam EV jurisdiktsioon. Sealne rahvas kaotas seega oma põhiseaduslikud õigused kohaliku elu korraldamiseks omavalitsuse kaudu, osalemiseks valimistel jne.

3. augustiks 1992 oli Valdek Kaus oma varasemate ettevalmistuste tulemusel jõudnud selleni, et Torgu vallamaja tööks olid vallakeskuses Iidel olemas meeskond ja ruumid nn "Bulla majas". Aga valda ei olnud. Ainsa ametliku organisatsioonina esindas tagasõrulasi Sõrve Taastamise ja Arendamise Selts. Selle esimees Leevi Häng kuulutas – protestiks Taga-Sõrve rahva pretsedenditu hülgamise vastu – välja Torgu Kuningriigi. Selle üheks põhiülesandeks sai valla taastamine Riigikogu saadiku Kirill Teiteri, ehk Torgu kuningaks valitud Kirill I abiga.

11. märtsil 1993 võttis Eesti Vabariigi VII Riigikogu vastu otsuse nr 96, millega lõpuks taastati Torgu vald varasemates piirides. Valdek Kausist, senisest Sõrve arendusnõunikust ja Torgu Kuningriigi kindralkubernerist, sai vasttaastatud Torgu vallas vallavanema kohusetäitja, kes juhtis valda kuni järgmiste korraliste kohalike valimisteni. Märgina Torgu valla kuningriiklikust vaheetapist figureerib kuningakrooni kujutis ka tänase Torgu valla vapil ja vapikujutisega lipul.

Transport ja liiklus

Maanteed 

Peamine maantee on Kuressaare–Sääre maantee, mis lõpeb Läbara külas. Teised tähtsamad teed on Läätsa–Jämaja–Sääre–Mäebe tee, Rahuste–Kaunispe tee, Kaunispe–Viieristi tee, Mäebe–Kargi tee, Jämaja–Hänga tee ja Sääre majaka tee.

Haridus 
Iide külas asub Torgu Lasteaed-Algkool, mis on praegu laste vähesuse tõttu suletud.

Loodus

Veekogud

Järved 
Jaandi järv, Koltse järv (Koltsi järv), Loodevahe laht, 4 nimetut järve (keskkonnaregistri koodid VEE2159020, VEE2159010, VEE2159210, VEE2159220).

Vooluveekogud 
Jämaja oja, Sopi oja, Lülle kraav, Suurevare kraav, Mõntu kraav.

Mereosad 
Läänemeri, Liivi laht, Irbe väin, Olavi madal, Pitkasääre madal, Sõrve madal, Mõntu rand, Laidunina–Kaavi rand, Tammuna rand, Ohessaare rand, Kaunispe rand, Türju lõpp (laht).

Mereosad, mida keskkonnaregistrisse pole kantud: Berezini madal, Kaavi madal, Kääramadal, Rabotniku madal, Sääre-Laimadal, Sääre laht.

Allikad 
Valla territooriumil on kokku loetud ja registrisse kantud 9 allikat.
VEE4726900 (nimi teadmata), Kaavi küla
VEE4726700 (nimi teadmata), Kargi küla
VEE4726600 (nimi teadmata), Kaunispe küla
VEE4726300 (nimi teadmata), Lõupõllu küla
VEE4727100 (Mõntu allikad), Mäebe küla
VEE4726800 (nimi teadmata), Mäebe küla
VEE4727000 (Mõntu allikad), Mäebe küla
VEE4726500 (Viieristi allikad), Mässa küla
VEE4726400 (Viieristi allikad), Mässa küla

Maised objektid

Laiud, poolsaared, neemed, pangad 
Alliots, Vesitükimaa, Lombimaa, Sõrve säär, Suurrahu, Kaavi nina, Nigunina, Loodenina, Ohessaare pank, Pitsernina, Tiidunina, Koplinina, Laitükk, Veiserahu, Siiasaar, Kuivasääre-maa (Pitkasääremaa), Suurrahu, Allinga nina, Läbara nina.

Sadamad, tuletornid 
Kaavi sadam, Mõntu sadam, Kaunispe sadam, Sõrve tuletorn, Loode tuletorn, Kaavi tuletorn.

Kaitsealad 

Lindmetsa maastikukaitseala
Mõntu park
Ohessaare maastikukaitseala 
Siplase looduskaitseala
Vesitükimaa laiud 
Viieristi looduskaitseala

Hoiualad 

Jaandi hoiuala
Kaunispe hoiuala
Kura kurgu hoiuala
Lindmetsa hoiuala
Vesitükimaa hoiuala

Maavarad 

Torgu vallas on registreeritud järgmised maavarade leiukohad:
Mäebe liivamaardla (15,9 ha)
Mõntu kruusamaardla (41 ha)
Siplase turbamaardla (99,2 ha)
Viieristi kruusa- ja liivamaardla (49,2 ha)

Muinsuskaitse

Ajaloomälestised 
II maailmasõjas hukkunute ühishaud Torgu kalmistul
II maailmasõjas hukkunute ühishaud Lõopõllu külas Kargi-Lõopõllu teeristil
II maailmasõjas hukkunute ühishaud Iide külas, Torgu vallamaja esisel haljasalal
II maailmasõjas hukkunute ühishaud Iide külas, Torgu-Iide teeristil
Jämaja kalmistu Jämaja külas
Torgu kalmistu Iide külas

Arheoloogiamälestised 
Kivikalme Sääre külas
Kabeliase Sääre külas
8 kivikalmet Lülle külas
Kalmistu "Kalmuväli" Lülle külas
Kivikalme Laadla külas
Rahvapärimustega seotud kivi "Kuradikivi" Kaunispe külas
Muistsed põllud Lindmetsa külas
3 kivikalmet Kaunispe külas
3 kivikalmet Lindmetsa külas
Kivikalme Jämaja külas
Jämaja kirikuaed Jämaja külas

Arhitektuurimälestised 
Jämaja kirik Jämaja külas
Sääre kabeli varemed Sääre külas

Kunstimälestised 
Kõik vallas registreeritud kunstimälestised (22) on seotud Jämaja kirikuga. Mälestiste hulka kuuluvad:
Harmoonium (2 tk.)
Piibel
Kroonlühter (3 tk.)
Tornikell
Krutsifiks
Laualühter (2 tk.)
Ristimisvaagen
Veinikann
Oblaatide toos
Altarimaal "Aita mind, Issand", Fritzmatt, 19. saj (õli, lõuend)
Altarisein altarivõrega, 19. saj lõpp (puit, õlivärv)
Küünlajalg (2 tk.)
Epitaaf
Kantsel
Reljeef vapiga (2 tk.)
Reljeef "Maarja kuulutus", 16.saj. (dolomiit)

Vaata ka 
Torgu Kuningriik
Stebeli rannakaitsepatarei

Viited

Välislingid

Torgu valla koduleht

Eesti endised vallad