joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ashmore ja Cartier

Ashmore'i ja Cartier' saarte ala moodustavad Ashmore'i saarestik ja Cartier' saar Timori meres. Ashmore'i saarte pindala on 10 ha. Cartier' saare pindala on 2 ha. Saared on madalad. Kuuluvad Austraaliale.

Austraalia saared
Vaikse ookeani saarestikud
Helmuth Sirgemets

Helmuth Sirgemets (kuni 24. aprillini 1936 Hellmuth Heinrich Springberg; 28. veebruar 1906 Paldiski – 7. aprill 1986 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. 

Ta alustas poksiga tegelemist 1923. aastal, tema esimene juhendaja oli Valter Palm.
 
Ta oli 1927. aastal Eesti meister keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg). Ta osales ühe korra Eesti–Läti maavõistlusel, kus kaotas oma kohtumise 1927. aastal.  

Sirgemets oli hiljem treener ja poksitegelane Pärnu Tervises. Ta oli pärast II maailmasõda treener Tallinna Tööjõureservides.

Viited

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 399

Välislingid
Helmuth Sirgemetsa sporditulemused

Eesti poksijad
Eesti poksitreenerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1906
Surnud 1986
Metsakalmistule maetud
Hoffmann–La Roche

F. Hoffmann–La Roche, Ltd. on ravimifirma Šveitsis Baselis.

Firma asutasid Fritz Hoffmann ja tema abikaasa Adele La Roche 1. oktoobril 1896 Baselis. Aastatel 1896–1909 rajati esimesed tütarfirmad Saksamaal, Itaalias, Prantsusmaal, Ameerika Ühendriikides, Hispaanias, Austrias ja Suurbritannias.

1910. aastal muudeti Peterburis 1896. aastal asutatud agentuur Roche'i tütarfirmaks, mis vastutas ka äritegevuse eest Baltikumis. Et Peterburis asuv tütarfirma 1919. aastal natsionaliseeriti, hakkas Eestis Hoffmann–La Roche'i turundustegevusega tegelema 1920. aastal Lätis Liepājasse rajatud harukontor. 1940. aastal NSV Liidu territooriumil asuvad Hoffmann–La Roche'i kontorid natsionaliseeriti.

Aastal 2009 oli Hoffmann–La Roche'il tütarettevõtteid 50 riigis ja äritegevus toimus 150 riigis.

Ravimite tootmine

Medikamente 
Tuntuimaks F. Hoffmann–La Roche'i toodetud ravimiks loetakse Tamiflu®. Firma toodab ka mitmeid tuntud vitamiinipreparaate, viirusevastaseid ja vähiravimeid ning medikamente ainevahetushäirete raviks.

(valik, tähestikuliselt)

Vitamiinipreparaadid
1999. aastal oli Hoffmann–La Roche vitamiinituru liider, kelle turuosa ulatus 40%-ni.

2001. aasta vitamiinikartell
Teateid Hoffmann–La Roche'i seotusest kartellilaadsete hinnakokkulepetega ravimiturul on liikumas alates 1973. aastast  ning vitamiinituru kartellikokkulepete kohta Ameerika Ühendriikide vitamiiniturul alates 1998. aastast.

Euroopa Komisjoni pressiteate IP Reference: IP/01/1625 Event Date: 21/11/2001 alusel määras Komisjon enamikule (Aventisele tagati koostöö eest immuunsus) ajavahemikus september 1989 kuni veebruar 1999 (osalejad ja kokkulepped vahelduvad), vitamiinikartellis osalenud 8 ettevõttele (13-st) vitamiinipreparaatide hinna kokkulepete eest rahatrahvi kogusummas 855,22 miljonit eurot, millest Hoffmann–La Roche'il tuli maksta 462 miljonit eurot.

Hoffmann–La Roche sai trahvi hinnakokkulepete eest pea kõikides vitamiiniprepraatide kategooriates: A-vitamiin, B1-vitamiin,B2-vitamiin,B5-vitamiin, B6-vitamiin, beetakaroteen, H-vitamiin (biotiin), foolhape, C-vitamiin, D3-vitamiin, E-vitamiin, karotinoidid.

Viited 

Meditsiiniettevõtted
Šveitsi ettevõtted
Carl von Ossietzky

Carl von Ossietzky (3. oktoober 1889 Hamburg – 4. mai 1938 Berliin) oli radikaalne saksa patsifist, kes sai aastal 1935 Nobeli rahuauhinna. 

Pärast seda, kui ta avaldas salajast teavet Saksamaa väidetavast Versailles' rahulepingu rikkumisest ja õhuvägede ülesehitamisest ning pilootide koolitamisest Nõukogude Liidus, mõisteti ta 1933. aastal süüdi riigireetmises ja spionaažis. Aastal 1990 algatas tema tütar Rosalinda von Ossietzky-Palm menetluse uuendamise, kuid Saksamaa ülemkohus 1992. aastal varasemat otsust ei muutnud.

Välislingid
Lühike elulugu (inglise keeles)
 Elulugu Nobeli auhinna saidil (inglise keeles)
 Nobeli-kõne (inglise keeles)

Nobeli rahuauhinna laureaadid
Sündinud 1889
Surnud 1938
Lundbeck

H. Lundbeck A/S või ka lihtsalt Lundbeck on Taanis Kopenhaageni satelliitlinnas Taastrupis asuv ravimifirma, mis on spetsialiseerunud kesknärvisüsteemi mõjutavate ehk psüühikahäirete ja neuroloogiliste haiguste raviks ette nähtud ravimite tootmisele.

Firma asutas 1915. aastal Hans Lundbeck.

Algul tegutses firma kui tavaline kaubandusettevõte, importides Taani turule mitmesuguseid kaupu. Alates 1924. aastast hakkas firma importima ka ravimeid ja kosmeetikatarbeid. 1930. aastate lõpu poole hakkas firma ise ravimeid valmistama.

2013. aasta seisuga toimub Lundbecki ravimite tootmine neljas riigis: Taanis, Itaalias, Mehhikos ja Prantsusmaal. Teadustööd tehakse Taanis ja Ameerika Ühendriikides. Ravimeid turundatakse 57 riigis, sealhulgas ka Eestis. 2013. aastal oli Lundbecki käive 15,2 miljardit Taani krooni (2,04 miljardit eurot), keskmine töötajate arv oli 5530.

Lundbeck on Kopenhaageni börsil noteeritud ettevõte.

Lundbeck toodab näiteks selliseid ravimeid nagu
Cipralex – antidepressant,
Ebixa – Alzheimeri tõve ravim,
Azilect – Parkinsoni tõve ravim,
Serdolect – skisofreenia ravim,
Circadin – unehäirete ravim.

Kasutatud kirjandus
Mis on Lundbeck?
Lundbecki koduleht 

Meditsiiniettevõtted
Taani ettevõtted
Alla Pugatšova

Alla Borissovna Pugatšova (vene keeles Алла Борисовна Пугачёва; sündinud 15. aprillil 1949 Moskvas) on vene poplaulja ja muusikaprodutsent.

Lauljatar on teinud koostööd paljude kodu- ja välismaiste heliloojate ja esinejatega. Näiteks on talle laule kirjutanud heliloojad Aleksandr Zatsepin ja Raimonds Pauls. Juulis 1979 andis ta Moskvas kontserdi koos prantsuse laulja Joe Dassiniga. 1986 algas koostöö saksa helilooja Udo Lindenbergiga.

1988 asutas Pugatšova teatristuudio «Театр Песни» ('lauluteater'). Selle kunstilise juhina organiseeris ta hulgaliselt ringreise NSV Liidu linnades. Sellest stuudiost on välja kasvanud mitu hilisemat estraaditähte: Filipp Kirkorov, Vladimir Presnjakov, Kristina Orbakaite jt.

1997. aastal esindas ta Venemaad Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Primadonna" ("Примадонна"). Festivali lõppkontserdil sai ta 33 punktiga 15. koha.

2005 hakkas ta koos helilooja Igor Krutoiga korraldama festivali «Песня года» ('aasta laul'), samast aastast on ta igasuvise Jūrmala laulufestivali «Новая Волна» ('uus laine') ametlik muusa.

Paljudes endise NSV Liidu linnades tegutsevad Pugatšova austajate klubid.

Аlla Pugatšova on saanud väga palju autasusid ja aunimetusi.

1980 valisid ajakirja «Советский экран» ('nõukogude ekraan') lugejad lauljatari aasta näitlejaks ja talle anti aunimetus – Vene NFSV teeneline kunstnik.

1985 sai temast Vene NFSV rahvakunstnik ja 1991 NSV Liidu rahvakunstnik.

Teda on korduvalt valitud aasta parimaks lauljatariks, talle on antud ka nimetus "Elav legend" (1994).

Väljapaistva panuse eest kunsti arendamisse sai ta 1995. aastal Venemaa riikliku preemia.

1999 andis president Boriss Jeltsin Pugatšovale ordeni "Teenete eest isamaa ees. 2. järk".

5. märtsil 2009 teatas Pugatšova, et lõpetab kontserditegevuse lauljana.

60. sünnipäeva puhul andis Alla Pugatšova Moskvas mõned soolokontserdid. 7., 8. ja 9. aprillil 2009 toimusid juubelikontserdid Kremli palees, 15. aprillil aga Lužniki kontserdisaalis.

Välislingid 
 Alla Pugatšova ametlik veebileht
 Venekeelne fännileht
 Alla Pugatšova: "Peamine on ise armastada!" Delfi Naistekas.ee, mai 2009
Tanel Veenre, "Kas Alla annab alla?", Eesti Päevaleht, 6. veebruar 2010

Nõukogude Liidu rahvakunstnikud
Nõukogude Liidu lauljad
Venemaa lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1949
Eesti 21

Eesti 21 on üldnimetus koostööprojektile "Võimaluste loomine 21. sajandi tegevuskava (Agenda 21) elluviimiseks Eestis". Selles osalesid ÜRO Arenguprogramm, Eesti Keskkonnaministeerium ja Säästva Eesti Instituut. 

Töö käigus avaldati juhendmaterjal kohalike Agenda 21 koostamiseks, valmistati ette lähteülesanne strateegia Säästev Eesti 21 koostamiseks, tehti taustuuringuid, korraldati Eestile esmatähtsates valdkondades konverentse ja seminare ajakirjanikele, poliitikutele, vabaühendustele.

Allikas 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut. 

Eesti jätkusuutlik areng
Planeerimine
Njagan

Njagan on linn Venemaal Handi-Mansi autonoomses ringkonnas. Asub Obi jõe ääres Hantõ-Mansiiskist 230 km põhja pool.

Njagan rajati 1965. aastal metsamajanduskeskusena ja kandis siis nime Njahh. 1967 sai raudteeühenduse. Linnaõigused ja praeguse nime sai 1985. aastal. Tänapäeval teevad sealses majanduses ilma nafta- ja gaasitööstus, mis on TNK-BP tütarfirma TNK-Njagan omanduses.

Linnast on pärit tennisist Marija Šarapova.

Viited

Välislingid 
Njagani koduleht

Handi-Mansimaa linnad
Valeri Gergijev

Valeri Gergijev (osseedi Гергиты Абисалы фырт Валери; vene Валерий Абисалович Гергиев; sündinud 2. mail 1953 Moskvas) on osseedi päritolu Venemaa dirigent. 

Ta on Peterburi Maria teatri peadirektor ja kunstiline juht ning aastatel 2015–2020 Münchner Philharmonikeri peadirigent.

Gergijev kasvas üles Ordžonikidzes ja läks õppima Leningradi Konservatooriumi, kus ta õppis klaverit ja dirigeerimist Ilja Mussini juhendamisel 1972–1977. Juba tudengina võitis ta Berliinis korraldatud rahvusvahelisel Herbert von Karajani dirigentide konkursil teise preemia ja Moskvas korraldatud üleliidulisel dirigentide konkursil esikoha.

1978 sai ta Kirovi ooperiteatri (praegu Peterburi Maria teater) abidirigendiks (peadirigent oli Juri Temirkanov), debüteerides Sergei Prokofjevi ooperiga "Sõda ja rahu". Ta oli 1981–1985 Armeenia Filharmooniaorkestri peadirigent ja 1988, pärast Temirkanovi lahkumist, sai Kirovi ooperiteatri peadirigendiks. 1995–2008 Rotterdami Filharmooniaorkestri peadirigent, alates 1996 Maria teatri kunstiline juht ja alates 2007 Londoni sümfooniaorkestri peadirigent.

21. augustil 2008 dirigeeris ta Tshinvali keskväljakul Lõuna-Osseetia sõjas hukkunute mälestuskontserti.

Tunnustus 
 Venemaa Föderatsiooni töökangelane (2013) 
 Orden Teenete eest Isamaa ees III järk (2003), IV järk (2008) 
 Aleksander Nevski orden (2016) 
 Sõpruse orden (2000) 
 Jaroslav Targa orden V järk (2006) 
 Prantsusmaa Auleegioni ordeni ohvitser (2007) 
 Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1983)  
 Vene Föderatsiooni rahvakunstnik (1996) 
 Ukraina rahvakunstnik (2004) 
 Põhja-Osseetia rahvakunstnik (2019)
 Peterburi aukodanik (2007) 
 Peterburi Riikliku Ülikooli audoktor (2001) 
 Moskva Riikliku Ülikooli auprofessor (2001) 
 Põhja-Osseetia aukodanik  (2019) 
 Vene Föderatsiooni riiklik preemia (1993, 1998, 2016) 
 Dmitri Šostakovitši nimeline preemia (1997) 
 Herbert von Karajani nimeline preemia (2006) 
 Sergei Rahmaninovi nimeline preemia (2015) 
 2008 – rahvusvaheline auhind "Usk ja ustavus"
 2013 – Balti Täht

Välislingid 

 Valeri Gergijevi koduleht
 Official Performance Schedule
 Gergijev: tahaks Eestis käia, Postimees, 14. mai 2009

Venemaa dirigendid
Sündinud 1953
Longyearbyen

Longyearbyen on Norrale kuuluva Svalbardi halduskeskus ja Teravmägede suurim asula. Elanike arv on 2100 (2007).

Longyearbyen asub Teravmägede suurima saare, Lääne-Teravmägede saare läänerannikul saare suurima fjordi Isfjordi lõunaserval paikneva väikese lahe Adventfjordi lõunakaldal.

Longyearbyen paikneb põhjapolaarjoonest tükk maad põhja pool ning sellepärast kestab asulas polaaröö 14. novembrist 29. jaanuarini ning polaarpäev 19. aprillist 23. augustini.

Kogu Teravmäed on kaetud külmakõrbega. Kõige soojem kuu Longyearbyenis on juuli, mille keskmine temperatuur on 3...7 °C. Kõige külmem kuu on veebruar, mille keskmine temperatuur on −13...−21 °C.

Teravmäed avastas 1596 Hollandi meresõitja Willem Barentz ja sellest ajast on Teravmägedel käidud jahi, loomade püüdmise, uuringute, kaevandamise ja turismi eesmärgil. Sajanditeks jäid Teravmäed eikellegimaaks.

Asula rajas 1906. aastal Bostonis asuva Arktika Kivisöekompanii juht John Munroe Longyear, kui Teravmägedel hakati kivisütt kaevandama. Perioodi kuni 1915. aastani kutsutakse Ameerika perioodiks, sest kaevanduste juhid olid ameeriklased või inglased, ehkki kaevurid olid enamjaolt norralased ja rootslased. Kaevurid said keskmisest märksa paremat palka, kuid primitiivsed elutingimused, eriti hügieen, põhjustasid sagedasi streike. 

Tekkis vajadus määratleda omandiõigus maavaradele, samuti reguleerida kaevurite ja kaevanduseomanike töösuhet. Alles koos Esimese maailmasõja lõpetanud Versailles' rahulepinguga sõlmiti 9. veebruaril 1920 Svalbardi leping, mis tunnistas Teravmäed Norra osaks, kuid lubas teiste lepingule alla kirjutanud riikide kodanikel võrdse õiguse saarestikul elada, vara omada, töötada ja teadustööd teha.

Teise maailmasõja ajal olid Teravmäed Saksamaa vägede poolt okupeeritud. 1943 sakslased purustasid asula. Pärast sõda see taastati.

Longyearbyen on põhjapoolseim asula, mille elanike arv ületab 1000. Samuti on see maailma kõige põhjapoolsem asula, kuhu toimuvad regulaarlennud, nimelt Tromsøst ja Oslost.

Longyearbyenis on suur hulk maailma kõige põhjapoolsemaid objekte ja kohti, nende seas põhjapoolseim bussijaam, haigla, hotell, kaubamaja, kino (töötab pühapäeviti), kirik, kool, kunstigalerii, kõrts, lasteaed, alaline lennujaam (avati 1975), pangaautomaat, pank, avalik raamatukogu, Rotary klubi, kommertssadam, spordihoone, taksopeatus, turismikeskus, ujula, ülikooli õppelinnak (esindab nelja Norra ülikooli) ja ööklubi.

Kunagi oli Longyearbyenis ka surnuaed. 1930. aastatel avastati, et igikeltsa tõttu laibad ei lagune surnuaias, ja sellest ajast viiakse surnud Mandri-Norrasse.

Elanikest 85% on norralased, kuid seal elab üle 20 riigi kodanikke. 2007. aasta seisuga olid ülejäänud rahvustest kõige levinumad tailased, rootslased, venelased ja ukrainlased. Elanikkonna voolavus on väga suur: 2007. aasta seisuga oli 25% elanikest kolinud Teravmägedele 2007. aastal.

Välislingid 

Ametlik turismiteave (inglise keeles) 
Teravmägede uudised (norra keeles)
Teravmägede kultuuri sait (norra keeles)

Norra linnad
Svalbard
Eesti Arnold Schönbergi Ühing

Eesti Arnold Schönbergi Ühing on 22. augustil 1992 loodud mittetulundusühing, mille eesmärk on heategevuslik teaduse, kultuuri ja hariduse toetamine avalikes huvides, uurides ja levitades Arnold Schönbergi ning tema õpilaste-mõttekaaslaste ja teiste uuenduslike muusikasuundade pärandit.

Eesti Arnold Schönbergi Ühing korraldab Pärnu Nüüdismuusika Päevi ning on Nüüdismuusika oskuskeele komisjoni taustorganisatsiooniks.

Nüüdismuusika oskuskeele komisjon
Nüüdismuusika oskuskeele komisjon on 23. jaanuaril 2010 loodud komisjon, mille eesmärk on eestikeelse nüüdismuusikaterminoloogia uurimine, korrastamine ja üldsusele kättesaadavaks tegemine. Selleks tegeleb komisjon nüüdismuusika mõistete koondamise, süstematiseerimise ja defineerimisega ning nüüdismuusikaterminite loomise ja korrastamisega ning oma töö tulemuste publitseerimisega. 

Komisjon teeb koostööd veebientsüklopeediaga Vikipeedia, kus on tegevuse koordineerimiseks avatud vikiprojekt "Nüüdismuusika oskuskeel".

Välislingid
Eesti Arnold Schönbergi Ühingu kodulehekülg
Nüüdismuusika oskuskeele komisjoni koduleht

Eesti mittetulundusühingud
Kollane pilvik

Kollane pilvik (Russula claroflava) on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seeneliik. 

Seen kasvab Eestis koos kasega kaasikutes, kase-segametsades ja rabades. Lõuna-Eestis sagedasem. Levinud juulist oktoobrini.

Seen on noorelt erkkollane, vanemana hallikaskollane. Kübara läbimõõt on 5...10 cm. Kübar on alguses kumer, hiljem lame ja nõgus. Jalg on kõva, noorelt valge, mõnikord kollakas.

Viljaliha on valge, seistes muutub kollakaks, seejärel halliks.

Kollast pilvikut võib süüa ilma kupatamata. Seent võib külmutada või kuivatada.

Välislingid 

Eesti seened
Pilvikud
Gustav Reintam

Gustav-Aleksander Reintam (20. aprill 1879 Haiba küla, Hageri kihelkond – 15. aprill 1952 Haiba küla) oli eesti põllumees.

Alates 1930. aastast oli ta Kernu vallavanem. Ta oli ka Kohila põllumeeste konvendi liige ja EELK Hageri koguduse vanem ja Vennastekoguduse Hageri palvemaja hooldaja. 

Gustav Reintam maeti 20. aprillil 1952 Hageri surnuaiale.

Viited 

Eesti vallavanemad
Hageri kalmistule maetud
Sündinud 1879
Surnud 1952
Mart Lepaste

Mart Lepaste (kuni 1937. aastast Mart Lekstein; 23. oktoober 1886 Tori vald, Pärnumaa – 23. aprill 1939 Pärnu) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.

Teenis Vabadussõja ajal 6. jalaväepolgus, alates 1912 elas Pärnus, kus oli linna raamatukogu juhataja ja Pärnu Postimehe ja Pärnu Päevalehe vastutav toimetaja.

Eesti Ajakirjanikkude Liidu tegevliige alates 1924.

Avaldanud luuletuskogu "Kurbus" (1919).

Kirjandus 
 Ajakirjanik Mart Lepaste †. Uus Eesti, 24. aprill 1939, nr. 111, lk. 6.

Välislingid 
 

Eesti ajakirjanikud
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1886
Surnud 1939
Everwood

"Everwood" on aastatel 2002–2006 valminud Ameerika Ühendriikide telesari, mille tegevustik leiab aset samanimelises väljamõeldud Colorado osariigi väikelinnas.

Sari võeti üles peamiselt Utah' osariigi väikelinnades Ogdenis, South Salt Lake'is ja Draperis. "Everwoodi" valmistamine lõpetati seoses sarja tootnud Warner Brothersi televõrgu kaotamisega.

Eestis on telesarja näidanud Kanal 2 ja Kanal 11.

Tegevustik 

Dr Andy Brown jätab eduka neurokirurgi karjääri New Yorgis ja kolib koos 9-aastase tütre Deliaga ja 15-aastase poja Ephramiga Colorado väikelinna. Esimesed jaod keskenduvad suuresti Brownide uues kodus sisseelamisele ja nende läbisaamisele põliste everwoodlastega.

Andy seab endisesse raudteejaamahoonesse sisse oma vastuvõturuumid ning hakkab kohalikele tasuta arstiabi andma. See põhjustab esialgu mõningast vimma enne Andyt Everwoodis elatise teenimise eesmärgil ja mitmendat põlve arstiametit pidanud Harold Abbottiga. Pika peale saavad meestest siiski head sõbrad.

Osatäitjad 
 Andrew Brown – Treat Williams
 Ephram Brown – Gregory Smith
 Amy Abbott – Emily VanCamp
 Edna Harper – Debra Mooney
 Irv Harper – John Beasley
 Delia Brown – Vivien Cardone
 Bright Abbott – Chris Pratt
 Nina Feeney – Stephanie Niznik
 Rose Abbott – Merrilyn Gann
 Harold Abbott – Tom Amandes

Jaod

Välislingid 
 
 

Ameerika Ühendriikide draamasarjad
Arstisarjad
Kanal 2
The WB telesaated
Ants Rulli

Ants Rulli (kuni 1935. aastani Alfred Hans Rullinkov; 3. september (vkj)/ /16. september 1908 Aidu vald, Paistu kihelkond, Viljandimaa – 31. oktoober 1986 Tartu) oli eesti kirurg.

Ta lõpetas 1928. aastal Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1936. aastal Tartu Ülikooli.

Oli aastani 1940 sealsamas õppejõud, seejärel mitmel pool Eestis kirurg. Aastatel 1945–1954 ja 1957–1974 oli ta Tartu Ülikoolis üldkirurgiakateedri juhataja. 1969. aastal sai ta meditsiinidoktoriks, 1975 professoriks.

1958. aastal ravis ta esimesena Eestis südamehaigust kirurgiliselt.

Kirjandus
Ants Peetsalu. "Ants Rulli – kirurgia professor". Tartu Ülikool. 2008. ISBN 9789985405512

Välislingid
TÜ üliõpilased
AJALOOTUND R2-S. Ants Rulli ja Valter Pärtelpoeg (raadiosaade, pikkus 51 minutit). Raadio 2, 14. september 1998

Eesti arstiteadlased
Eesti kirurgid
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Arstide Koja liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti NSV teenelised arstid
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1986
Kukkusi

Kukkusi (vadja Kukkuzi) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Bolšoi Lutski külaasunduses. Asub Lauga jõe paremal kaldal.

Kukkusis räägiti läänemeresoome keelt, mida tavaliselt on klassifitseeritud kui isuristunud vadja keele murret ehk Kukkusi murret. Petri Kallio ja Tiit-Rein Viitso on sellise määratluse vastu argumenteerinud. Kallio hinnangul on tegu, vastupidi, vadjastunud isuri murdega. Viitso peab seda isuri keelele lähedaseks, ent siiski eraldiseisvaks läänemeresoome murdeks. Tema arvates hakati kukkusilasi vadjalasteks pidama sellepärast, et nad ühest küljest polnud isurid ega soomlased, teisalt olid aga kunagise Vadja viiendiku asukad.

Külas leidub tänapäeval veel vähesel määral selle keele kõnelejaid.

Viited

Leningradi oblasti külad
Vadjamaa
Kingissepa rajoon (Leningradi oblast)
Arkadi Rannes

Arkadi Rannes (aastani 1935 Filaretov; 3. november 1909 Pärnu – 25. märts 1967 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.

Elulugu
Arkadi Rannes oli väiketöösturi poeg, tema isa oli metsapraakeri-saeveskipidaja.

1928. aastal lõpetas ta Pärnu Linna Poeglaste Gümnaasiumi, 1932 Viini Majandusülikooli ja 1934 Fribourgi Ülikooli Šveitsis rahvamajanduse alal majandusteaduse doktorina väitekirjaga, mis käsitles Eesti vääringu arengut. 1956. aastal sai Tallinna Polütehnilises Instituudis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Tootmise spetsialiseerimine ja koopereerimine Eesti NSV kohalikku tüüpi tööstuses" ning 1965. aastal Eesti Teaduste Akadeemias majandusteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Uurimus väiketootmise ümberkasvamise seaduspärasusest sotsialistlikuks suurtööstuseks (Eesti NSV materjalide baasil)".

1934–1940 töötas Rannes Konjunktuurinstituudis referendina tööstuse alal, 1938–1940 oli ta Tartu Ülikoolis õppeülesannete täitja rahvamajanduspoliitika alal, 1939–1941 õppeülesannete täitja majandusõpetuse alal Tallinna Tehnikaülikoolis. 1940–1941 oli ta Eesti NSV Riikliku Plaanikomisjoni tööstusosakonna juhataja, 1941–1944 Eesti Statistikaametis, 1944–1946 Eesti NSV Riiklikus Plaanikomisjonis, 1946–1967 Tallinna PolütehniIise Instituudi tööstusökonoomika kateedri dotsent, 1965–1967 professori kohusetäitja.

Teadustöö
Arkadi Rannes tegeles peamiselt 1930. aastate Eesti majanduse statistilis-majandusliku uurimise ja tööstusökonoomikaga. Ta avaldas üle 70 teadustrükise.

Teoseid 
 Tööstusökonoomika probleeme Nõukogude Eestis. Tartu: Teaduslik Kirjandus, 1948
 Tööviljakuse tõus viiendal viisaastakul. Tallinn, 1954
 Industry in Soviet Estonia. Tallinn, 1966. Kollektiivi osavõtt tootmise juhtimisest ja planeerimisest. Tallinn, 1966

Viited

Kirjandus
 Eesti entsüklopeedia, kd 8, lk 29
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982. kd III, 111
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, lk 152, 175, 332–333, 339–341, 405, 411, 415, 500
 TPI õppejõudude ja teaduslike töötajate poolt kaitstud väitekirjad 1945–1972. Tallinn, 1975, lk 84, 86
 Toomaspoeg, J. Professor Arkadi Rannes – majandusinseneride ettevalmistuse rajaja TPI-s. // Tehnilise mõtte ja tehnikahariduse ajaloo probleeme Eestis. III. Tehnikaharidus. Tallinn, 1985, lk 155–159
 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn, 2008, lk 345–346
 

Eesti majandusteadlased
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õppejõud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1967
Hugo Raudsepp (keemik)

Hugo Raudsepp (17. september 1900 Tänassilma vald, Viljandimaa – 6. jaanuar 1976 Tallinn) oli eesti keemik.

Elukäik
Võttis osa Vabadussõjast. Lõpetas 1921. aastal Viljandimaa Poeglaste Gümnaasiumi, õppis Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas 1921–1926, lõpetas. Sai Tartu Ülikoolis 1928. aastal magistrikraadi keemias ("Uurimusi kloori toimest põlevkivi kerogeenisse") ning töötas 1926–1936 Tartu Ülikooli orgaanilise keemia laboratooriumi assistendi ja vanemassistendina .

Tallinna Polütehnilises Instituudis 1936–1976: orgaanilise keemia laboratooriumi assistent, instruktor-assistent 1937–1940; keemiaosakonna kemikaalide ja materjalide lao juhataja; orgaanilise ja biokeemia kateedri dotsent 1940–1941, laboratooriumi dotsent 1941–1944. Eesti NSV Tööstuse Teadusliku Uurimise Keskinstituudi teadusala asedirektor 1941; Eesti NSV Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudi orgaanilise keemia ja tehnoloogia laboratooriumi juhataja 1944–1947.  Orgaanilise keemia ja pürogeensete protsesside kateedri dotsent 1945–1955; 1956–1976 TPI polümeeride sünteesi laboratooriumi rajajaid ja teaduslik juhendaja 1959–1965.

Keemia-mäeteaduskonna dekaan 1946–1947; orgaanilise keemia kateedri juhataja 1951–1973, professor 1956–1973, konsultantprofessor 1973–1976.

Teaduste kandidaat keemias 1946, teaduste doktor keemias 1956 (Leningradi Riiklik Ülikool). Tema juhendamisel on kaitstud üle 20 kandidaadiväitekirja.

Teadustöö põhisuunad: 1,4-dieenide süntees, põlevkivi kerogeeni koostis ja struktuur, aromaatsete süsivesinike keemilised omadused. Hugo Raudsepp oli põlevkivifenoolidealaste uurimistööde algatajaid.

Avaldas üle 140 publikatsiooni, õpiku "Orgaaniline keemia" (1967) autor, "Vene-eesti keemiasõnastiku" (1964) üks koostajaid. 9 autoritunnistust ja patenti.

Isiklikku 
Tema tütar on raamatugraafik Iivi Raudsepp.

Liikmesus
 1928–1940 Eesti Loodusuurijate Selts
 Akadeemiliselt kuulus Üliõpilasselts Liivikasse.
 D. I. Mendelejevi nimeline Üleliidulise Keemia Selts
 1942 Eesti Keemia Seltsi liige, esimees 
 1975–1976 Soome Keemia Seltsi välisliige
 Eesti NSV vabariikliku keemia terminoloogiakomisjoni liige, esimees ja eestikeelse keemiaterminoloogia arendaja 
 Tallinna Teadlaste Maja

Tunnustus
 1985 – Paul Kogermani mälestusmedal (postuumselt)
 1961 – Eesti Teaduste Akadeemia akadeemik (orgaaniline keemia)
 1948 – Nõukogude Eesti preemia (kaasautor Karl Kask)

Viited

Välislingid
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 

Eesti keemikud
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti Looduseuurijate Seltsi liikmed
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Vabadussõja veteranid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1976
Daniil Štšenja

Vürst Danil Štšenja (vene Даниил Васильевич Щеня; surnud pärast 1514. a) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi väejuht ja vojevood. 

Danil Štšenja viis ellu suurvürst Ivan III plaani ühendada ida-slaavi vürstiriigid Moskva suurvürstiriigi võimu alla, kroonikast: 

Danil Štšenja juhtis Moskva suurvürstiriigi vägesid Vene-Rootsi sõjas (1495–1497) Soomes, piiras edutult kolm kuud 1495. aastal Viiburi kindlust.

Aastatel 1501–1503 toimunud Liivimaa-Moskva sõjas juhtis ta Moskva suurvürstiriigi vägesid Helme (1501) ja Smolino (1502) lahingutes Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi vastu.

Mälestuse jäädvustamine
1862. aastal püstitati Novgorodi Kremlis ausammas "1000-aastasele Venemaale", millega mälestati teiste hulgas ka teda.

Välislingid
Щеня Даниил (Данило, Данила) Васильевич
Русские воеводы: Даниил Щеня
Nancy Shields Kollmann: Kinship and politics 36. Patrikeev Princes lk. 225-226 ISBN 0804713405

Vene väejuhid
Moskva suurvürstiriik
Liivimaa-Moskva sõda
Villem Daniel

Adolf Villem Daniel (ka Adolf Vilhelm Daniel; 19. jaanuar 1896 Võru – 4. august 1963 Tallinn) oli eesti õigusteadlane ja vandeadvokaat.

Õppis Tartu Ülikoolis 1915–1918 ja 1923–1924 (lõpetas) õigusteadust ja 1920–1923 kaubandust, Fraternitas Estica vilistlane.

Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Sai 1924. aastal leitnandi auastme ja arvati reservi.

Kandideeris Vabadussõjalaste Rahvaliikumise kandidaadina (270. kolmikus koos Hans Laane ja Ferdinand Ruudiga) Tallinna linnavolikogu valimistel ja oli üks 77 hääleõiguslikust kodanikust, kes kirjutas alla Andres Larka riigivanema kandidaadi esitamiskirjale. Oli 1934–1935 vandeadvokaat Tallinnas. 1938–1940 õiguskantsleri nõunik ja asetäitja.

Tunnustused
1938 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti advokaadid
Eesti Vabadussõjalaste Liidu poliitikud
Vabadussõjalaste Rahvaliikumise poliitikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
1. Jalaväerügemendi koosseis
2. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1896
Surnud 1963
Metsakalmistule maetud
Elmar Ennomäe

Elmar Ennomäe (kuni 1935 Elmar Velt, 31. märts 1902 Pala vald, Tartumaa – 1975 Tallinn) oli Eesti jurist ja vanglaülem.

Osales Vabadussõjas.
 
Õppis 1924–1929 (lõpetas) Tartu Ülikoolis õigusteadust, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

1931–1934 Pärnu vangla ja 1934–1940 Lasnamäe vangla direktor. 

Arreteeriti 1945, oli vangis 1946–1952, naasis Eestisse.

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti juristid
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1975
Oru valitseja

"Oru valitseja" on aastatel 2000–2005 valminud Suurbritannia telesari, mis põhineb osaliselt Compton Mackenzie mägismaaromaanide sarjal. 

Sari on enamjaolt üles võetud Põhja-Šoti mägismaa Strathspey ja Badenochi piirkonnas. BBC Scotlandi tellimusel tootis sarja Ecosse Films ning algupäraselt jõudis "Oru valitseja" eetrisse kanalil BBC One.

Sarja vaadatavus oli esimese viie hooaja vältel brittide seas suur, kuid vähenes pärast mitme esialgse peategelase (Archie, Hector) sarjast väljakirjutamist. Kui sarja vaadatavus oli 2004. aastal veelgi vähenenud, otsustas BBC sarja tootmise lõpetada.

Eestis on telesarja näidanud Eesti Televisioon.

Tegevustik 
Noor Archie MacDonald naaseb pärast Londonis restoranipidamist kodukohta Šoti mägismaal. Ta pärib oma isa Hector MacDonaldi võlgadesse sattunud tohutud maavaldused ja Glenbogle'i lossi ning saab ülesandeks lapsepõlvekodu endisaegne hiilgus taastada. Seejuures on talle abiks Glengoble'i palgal olevad Lexie, Golly ja Duncan. Läbi suurte raskuste õnnestub Archiel koht võlgadest välja tuua.

Peagi leiab Archie, et maaomaniku amet ei ole talle enam väljakutse, ning läheb Uus-Meremaale viinamarju kasvatama. Glenbogle'i võtab üle Archie vend Paul MacDonald.

Osatäitjad 
 Hector Naismith MacDonald – Richard Briers
 Molly MacDonald – Susan Hampshire
 Golly Mackenzie – Alexander Morton
 Alexandra 'Lexie' MacDonald – Dawn Steele
 Archibald 'Archie' Horatio Hector MacDonald – Alastair Mackenzie
 Duncan McKay – Hamish Clark
 Lord Angus Errol Sharon Kilwillie – Julian Fellowes
 Paul Bowman-MacDonald – Lloyd Owen
 Jessica 'Jess' MacKenzie – Rae Hendrie
 Donald Ulysses MacDonald – Tom Baker

Välislingid 
 
 Oru valitseja BBC Scotlandi veebilehel (inglise)

Suurbritannia draamasarjad
Suurbritannia komöödiasarjad
Eesti Televisioon
BBC telesaated
Johannes Reinola

Johannes Reinola (kuni 1936 Johannes Reinglas, 13. jaanuar 1896 Novgorod – 29. juuni 1942 Norilsk, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1939).

Õppis aastatel 1936–1938 Prantsuse Kõrgemas Sõjakoolis.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
Auto-Tankirügemendi koosseis
1. Jalaväerügemendi koosseis
5. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
7. Jalaväerügemendi koosseis
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surnud 1942
Vassili Vassiljevitš Šuiski

Vürst Vassili Vassiljevitš Šuiski (vene Василий Васильевич Немой Шуйский; surnud 1539) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi vojevood, sõjaväelane, diplomaat ja bojaar (1512. aastast). 

Aastatel 1500–1506 oli Novgorodi asehaldur. Juhtis vägesid Liivimaa-Moskva sõja Smolino ja Seritsa lahingus Wolter von Plettenbergi vastu.

Välislingid
Biografija.ru: Шуйский князь Василий Васильевич

Šuiskid
Vene väejuhid
Venemaa sõjaväelased
Moskva suurvürstiriik
Surnud 1539
Heinrich Aasamaa

Heinrich Aasamaa (kuni 1935 Hendrikson; 27. jaanuar 1909 Lipstu, Rapla vald, Harjumaa – 9. august 2008) oli eesti botaanik ja harrastuskunstnik.

Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Õpetajate Seminari viimase lennu. Temalt ja tema organiseerimisel on Eesti Pedagoogika Arhiivmuuseumi antud mahukas mitmetahuline mälestustekogu, mis puudutab õpinguid Tallinna Õpetajate Seminaris ning seal õppinuid ja nende hilisemat käekäiku.

1933. aastal astus ta Tartu Ülikooli, mille lõpetas 1940. aastal botaanikuna. 

Samast aastast töötas Botaanika Instituudi assistendina, seejärel botaanikaõppejõuna Tartu Riiklikus Ülikoolis 1956. aastani ning hiljem teadurina Eesti Maaviljeluse Instituudis. Töötas ka kaunite kunstide ja kehakultuuri õpetajana koolides. 

Tegeles kogu elu kahe suure harrastusega: maalimise ja taimede kogumisega. 

Tema maale on näitustel eksponeeritud alates 1920. aastatest. Tema isikupärases maalimisstiilis võib märgata 20. sajandi alguskümnendi Euroopa moodsate kunstivoolude ja Pallase koolkonna mõjusid. 

Aasamaa algatas Lipstu nõmme looduskaitse alla võtmise (kaitseala kinnitati 1937) ning temalt pärineb tänapäeva suurim üksikisiku herbaarlehtede kogu. Kogu asub Eesti Loodusmuuseumis. Aasamaa oli Eestimaa taimkatte kaardistajaid. Ta oli ka Jalase küla teadusnõukogu liige. Temalt on ilmunud "Väike luuleraamat".

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti botaanikud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Üliõpilasselts Concordia liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1909
Surnud 2008
Daniil Penko

Vürst Daniil Penko (vene Даниил Александрович Ярославский-Пенько (Пенко, Пенек); surnud 1520) oli Ivan III ja Vassili III aegne Moskva suurvürstiriigi vojevood, sõjaväelane, diplomaat ja bojaar (1500. aastast). 

Sündis viimase Jaroslavli vürsti Aleksandr Brjuhhatõi (surnud 1471) pojana.

Oli aastatel 1496–1497 Jaroslavli asehaldur. Juhtis vägesid Liivimaa-Moskva sõja Seritsa ja Helme lahingus Wolter von Plettenbergi vastu ning 1503. aastal Liivimaal rootslaste vastu.

Välislingid
 Экземплярский А. В. Пенько Даниил Александрович // Русский биографический словарь: В 25 т. / под наблюдением А. А. Половцова. 1896—1918.
 Богуславский В. В. Славянская энциклопедия. Moskva, Olma-Press, 2001, ISBN 5224022517 lk.777

Vene väejuhid
Venemaa sõjaväelased
Surnud 1520
Lembit Muiste

Lembit Muiste (Lembit Mädasson; 23. aprill 1921 Tarvastu vald, Viljandimaa – 10. november 1994) oli eesti metsateadlane.

Ta sündis Viljandimaal Tarvastu vallas Pata talu kuuelapselises peres. 1935. aastal lõpetas ta Ämmuste algkooli ning 1941. aastal Viljandi 2. Keskkooli. 1942. aasta veebruaris astus ta Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonda. Õpingud katkestas 1944. aasta veebruarimobilisatsioon. Muiste võttis osa sõjategevusest Narva jõe ääres piirikaitseüksuse koosseisus. Ametliku versiooni järgi oli ta tol ajal aga hoopis kodutalus, see võimaldas jätkata õpinguid ülikoolis. 1946. aasta alguses võeti ta põllumajandusteaduskonda tööle vanemlaborandina.

Ta õppis Tartu ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja metsandusteaduskonnas 1942–1947 (lõpetas). 1958 cand. biol (Uurimusi Kagu-Eesti männikultuurpuistutes).

Ta oli 1946–1947 Tartu ülikooli metsakorralduse kateedri vanemlaborant, 1947–1951 assistent, 1951–1956 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakasvatuse kateedri assistent, 1956–1964 vanemõpetaja, 1964–1994 dotsent. 

Ta töötas pikka aega Eesti Põllumajanduse Akadeemias õppejõuna ning juhendas kokku 150 üliõpilastööd.

Isiklikku
Tema poeg on Põllumajandusülikooli õppejõud, tehnikakandidaat Peeter Muiste.

Eesti metsateadlased
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli metsandusteaduskonna vilistlased
Eesti Maaülikooli õppejõud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1921
Surnud 1994
Hanno Tomberg

Hanno Tomberg (sündinud 22. mail 1967) on eesti ajakirjanik ja tippjuht.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 1993. aastal ajakirjanduse erialal.

Töökäik 
1990–1992 Eesti Raadio sporditoimetuse toimetaja
1992–1999 Äripäeva uudistetoimetuse juhataja 
2000–2001 Eesti Päevalehe peatoimetaja
2001–2004 TV3 uudiste peatoimetaja
2004–2007 Eesti Raadio uudiste- ja sporditoimetuse juhataja
2007 – 1. juuni 2014 Eesti Rahvusringhäälingu juhatuse liige (esitas lahkumisavalduse seoses Margus Allikmaa otsusega vallandada Marko Kaljuveer)
14. juuli 2014 – 26. november 2016 Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse (EAS) juhatuse esimees (kutsuti tagasi seoses OÜ Ermamaa skandaaliga)
8. veebruar – 1. september 2017 AS Eesti Meedia sisu- ja programmidirektor
2. jaanuar 2018 – 31. juuli 2020 sihtasutuse Archimedes juhatuse liige
alates 1. novembrist 2018 Tallinna Tehnikaülikooli avatud ülikooli juht

Viited

Välislingid 
Hanno Tomberg: praegu ei pea ma reaalseks täielikult venekeelse kanali tulekut – Eesti Päevaleht, 21. august 2007

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Sündinud 1967
Jamali poolsaar

Jamali poolsaar (vene keeles Ямал) on poolsaar Euraasia põhjaosas Venemaal Lääne-Siberi loodeosas Gõda poolsaarest lääne pool. Poolsaare pikkus on 700 km, laius kuni 240 km. Rannikut ümbritsevad Kara meri läänest ning selle osad – Baidarata laht edelast ja Obi laht idast. Malõgini väin eraldab seda Belõi saarest.

Poolsaare pinnamood on tasane, kõrgeim tipp on Sopka Sogsjangseda (102 m) poolsaare lõunaosas. Poolsaarel on palju jõgesid (suurim neist on Juribei) ja järvi (näiteks Njoito järved ja Jaroto järved). Poolsaare põhjaosa pinnas on kaetud tundra taimkatte ja lõunaosa metsatundra taimkattega. 

Kliima on lähisarktiline, poolsaare põhjaosas arktiline. Jaanuari keskmised õhutemperatuurid on –23...–27 °C, juuli omad +3...+9 °C. Aastane sademetehulk on kuni 400 mm. Lumikatte paksus kuni 50 cm.

Poolsaarel on levinud põhjapõdrakasvatus ja kalandus. On suured maagaasi leiukohad.

Kuulub Jamali Neenetsi autonoomne ringkonna koosseisu. Seal asuvad Drovjanoi, Bovanenkovski, Sejahha, Japtiksale, Mõss-Kamennõi, Novõi Port ja Jar-Sale asulad.

Venemaa poolsaared
Aasia poolsaared
Jamali Neenetsi autonoomne ringkond
Kalle Remm

Kalle Remm (sündinud 9. aprillil 1954 Tartus) on eesti zooloog, geograaf, kartograaf ja orienteeruja.

Haridus
1972. aastal lõpetas Tartu 5. Keskkooli. 1977. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia eriala. 1990. aastal sai Leningradis Zooloogia instituudist bioloogiakandidaadi kraadi. 1999. aastal sai Tartu Ülikoolist teadusmagistri kraadi geoinformaatika ja kartograafia erialal.

Töö
Aastatel 1977–1993 töötas Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis inseneri ja nooremteadurina. 1993–1998 töötas Eesti Kaardikeskuses insenerina, 1998–1999 Maa-ametis kartograafiabüroo peaspetsialistina. 1998. aastast Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna teadur, 2002. aastast TÜ Ökoloogia- ja Maateaduste Instituudi geoinformaatika ja kartograafia teadur, 2005. aastast vanemteadur.

Sporditegevus
Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel on ta võitnud 4 kuldmedalit (1979 tavarajal, 1975, 1981 ja 1983 teatejooksus), 1 hõbemedali ja 1 pronksmedali. Kergejõustiku Eesti meistrivõistlustel võitnud 1983 pronksi 30 km maanteejooksus ja 1985 pronksi maratonis.

TRÜ võistkonnas on ta viis korda tulnud Jüriööjooksu võitjaks.

Teadustöö
Üle 50 teaduspublikatsiooni. 2011. aastast Rahvusvahelise Arvutusökoloogia Seltsi liige.

Tegevus kartograafina
Ta on koostanud üle 70 orienteerumiskaardi, lisaks mitmesuguseid turismikaarte, linnaplaane ja muid kaarte.

Pere
Tema isa oli Hans Remm ja ema on Eevi Remm. Maido Remm on tema vend. 

Ta on Tiit Remmi ja Jaanus Remmi isa.

Viited

Välislingid
 Koduleht
 

Eesti zooloogid
Eesti geograafid
Eesti kartograafid
Eesti orienteerujad
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1954
Aino Kumari

Aino Kumari (sündinud Aino Bergmann; alates 1. veebruarist 1938 kuni 1940. aastani Aino Helemäe; 15. september 1908 Põlva – 17. oktoober 2004 Tartu) oli eesti ornitoloog.

Tema isa Rudolf Bergmann (Helemäe) oli apteeker.

Ta õppis Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumis Tartus, lõpetas 1927. aastal Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja õppis 1927–1930 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1932–1935 arstiteaduskonnas.

Alates 1941. aastast töötas ta Tallinnas Riiklikus Loodusteaduste Muuseumis (1944–1946 direktorina). Aastatel 1947–1978 töötas Kumari Zooloogia ja Botaanika Instituudi ornitoloogiasektoris.

Kumari uuris kurvitsaliste toitumisökoloogiat, Lääne- ja Ida-Eesti rabade linnustikku, lindude levikut ja arvukust Väinamere saartel, lindude rännet, naerukajaka levimist mandri veekogudel, lindude rõngastamist.

Isiklikku
Tema abikaasa oli Eerik Kumari.

Viited

Eesti ornitoloogid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1908
Surnud 2004
Salme Rubel

Salme Rubel (aastani 1930 Salme Kõiv; 7. august 1908 Võru – 16. aprill 1988 Tartu) oli eesti entomoloog.

Elulugu
Ta lõpetas 1926 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja 1945 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomina. 1961 kaitses ta TRÜs bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV-s esinevad naksurlased ja nende tähtsus põllumajanduslike kultuuride kahjuritena". 

1945–1951 oli ta TRÜ rakenduszooloogia ja entomoloogia kateedri assistent, 1951–1955 Eesti Põllumajanduse Akadeemia zooloogia ja entomoloogia kateedri juhataja, 1956–1964 entomoloogia ja aianduse kateedri vanemõpetaja, 1964–1971 dotsent.

Teadustöö
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid põllumajandus- ja metsaentomoloogia, tiigikalandus ja taimekaitse. Ta uuris Eesti naksurlasi ja ürasklasi.

Teoseid
Eesti NSV naksurlased.// Abiks loodusvaatlejale 38. Tartu 1958
Eesti naksurlaste faunast. 1959
Eesti ürasklaste (Ipidae) määraja. Tallinn 1956; 2. trükk 1987
Vaske sisaldavate taimekaitsevahendite mõjust marjade maitsele (kaasautor Mall Reeben). // Sotsialistlik Põllumajandus (1966) 11

Isiklikku
Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Peter Rubel ning nende lapsed olid keemik Mall Reeben ja paleontoloog Madis Rubel.

Viited

Kirjandus
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, 2. köide. Tartu 1994. Lk 452
Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, lk 409
Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppe-teadusliku koosseisu bio-bibliograafiline teatmeteos 1951–1981. Tartu 1981, I kd, lk 46
Sotsialistlik Põllumajandus 1961 (14)

Välislingid

Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul 

Eesti entomoloogid
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlasedÜliõpilasselts Liivika liikmed
Eesti Maaülikooli õppejõud
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1988
Asta Vilbaste

Asta Vilbaste (sündinud Tuisk, 5. aprill 1923 Vändra – 25. aprill 2010 Tartu) oli eesti zooloog (arahnoloog).

Ta lõpetas 1942. aastal Vändra Gümnaasiumi, 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli  bioloogina ning sai samas 1956. aastal bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV puugid (faunistilis-ökoloogiline ülevaade)".

Ta on uurinud Eesti puuke, Eesti ämblike faunat ja töötanud pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.

Teoseid
"Juhend puukide kogumiseks". Abiks loodusevaatlejale 19. Eesti Looduseuurijate Selts. Tartu 1955
"Eesti ämblikud I. Krabiämbliklased (Xysticidae), jooksikämbliklased (Philodromidae) ja hüpikämbliklased (Salticidae)". Valgus, Zooloogia ja Botaanika Instituut. Tallinn 1969 
"Eesti ämblikud (Aranei): Annoteeritud nimestik". Valgus. Tallinn 1987

Isiklikku
Tema abikaasa oli entomoloog Juhan Vilbaste ja poeg oli bioloog Kaarel Vilbaste.

Eesti zooloogid
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1923
Surnud 2010
Vana-Jaani kalmistule maetud
Taavet Jansen

Taavet Jansen (sündinud 1978) on eesti koreograaf, programmeerija ja interdistsiplinaarne kunstnik, kes töötab paralleelselt teatris, elektroonilises kunstis ja audiovisuaalia maastikel. Töötanud koos paljude rahvusvaheliselt tunnustatud ja tunnustamata kunstnike ja institutsioonidega. 2008. aastal lõpetas Amsterdamis Dance Unlimited magistriprogrammi.

Lavastusi 
 "it's nothing really" 
 "Viimased korraldused neile, keda kunagi olen armastanud"

Tunnustus
 2006 Eesti Teatriliidu tantsuauhind (koos Oksana Titovaga)
2008 stipendium "Ela ja sära"
2013 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti aastapreemia (MIM project (Taavet Jansen, Maike Lond, Kalle Tikas, Andrus Aaslaid, Raul Keller, Andreas W, Hendrik Kaljujärv, Henri Hütt, Andres Tenusaar, Kristiina Kütt (tehnoloogia ja teaduse piire kompava interdistsiplinaarse näituse „100 aastat MIMprojecti" eest Tallinna Kunstihoones))

Välislingid
 Taavet Janseni kodulehekülg
 "Taavet Jansen tantsib taas Viljandis" Sakala, 15. jaanuar 2008

Eesti tantsijad
Eesti koreograafid
Sündinud 1978
Eclipse

Eclipse (inglise keeles 'varjutus') on mitme asja nimi: 

Eclipse'i väin on väin Baffini maal.
"Eclipse" on Stephenie Meyeri 2007. aasta romaani "Päikesevarjutus" originaalpealkiri.
"Eclipse" on Mitsubishis 1990–2011 toodetud sportauto.
Eclipse on tarkvaraarendusplatvorm.
"Eclipse" on USA ansambli Journey 2011. aasta stuudioalbum.
"Eclipse" on Suurbritannia kitarristi Jason Carteri 1999. aasta muusikaalbum.
"Eclipse", laul Pink Floydi albumilt "The Dark Side of the Moon", 1973
"Eclipse" on Norra bändi Apoptygma Berzerk 1999. aasta singel.
"Eclipse" on John Shirley romaan, samanimelise triloogia esimene osa.
"Eclipse" on närimiskummi mark.

Vaata ka 
"Celebrity Eclipse" on 2010 valminud kruiisilaev.
Eclipse Data Technologies on DVD-de standardite väljatöötamise organisatsiooni DVD Forum liige.
"In the Nightside Eclipse" on norra black metal-bändi Emperor 1994. aasta stuudioalbum.
"The Afro-Eurasian Eclipse" on Duke Ellingtoni 1971. aasta muusikaalbum.
"Total Eclipse" on Arthur Rimbaud' elust rääkiva 1995. aasta filmi "Täielik päikesevarjutus" originaalpealkiri.
Elmar Siirde

Elmar-Leonhard Siirde (enne eestistamist 1935 Elmar-Leonhard Siirmann; 9/22. aprill 1910 Tallinn – 12. november 1988 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kõrva-nina-kurguarst, 

Lõpetas 1938 Tartu Ülikooli. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi Põhjala. Oli aastast 1965 samas professor.

Isiklikku
Tema vend oli Tallinna Tehnikaülikooli keemiaprofessor Enno Siirde.

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Elmar Siirde (1910–1988) haud

Eesti arstid
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1910
Surnud 1988
Kiviloo mõis

Kiviloo mõis (saksa keeles Fegefeuer) oli rüütlimõis Harjumaal Harju-Jaani kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Raasiku valla territooriumile Harju maakonnas.

1584. aastal läänistati mõis piiskop Christian Agricolale.

1842. aastal omandasid mõisa Stackelbergid, kelle kätte see jäi kuni 1919. aasta võõrandamiseni, parun Konstantin Karl Otto Woldemar von Stackelbergilt.

Mõisa 19. sajandil valminud puidust härrastemaja põletati 1905. aastal. Selle asemele ehitati uus historitsistlik kivist Kiviloo mõis peahoone, mis on tänaseni säilinud.

Vaata ka
Kiviloo piiskopilinnus

Välislingid
Eesti Ajalooarhiivi Kinnistute register: Kiviloo mõis (Harju-Jaani khk)
Kiviloo mõisast Eesti mõisaportaalis
Külli Koppelmaa "Aastaid lagunenud Kiviloo mõis Raasiku vallas saab taas korda" Sõnumitooja nr 6, 11. veebruar 2004

Nierothide mõisad
Harjumaa mõisad
Harju-Jaani kihelkond
Raasiku vald
Stackelbergide mõisad
August Siller

August Siller (August Schiller; 2. detsember 1892 Rõngu – 22. juuli 1960 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major), 42. Politseipataljoni ülem.

Ta sai majoriks 24. veebruaril 1938.

Juulis 1944 Siller haigestus, pataljoniülemana hakkas teda asendama Johannes Pedaja. Punaarmee üksused murdsid septembris Emajõe rindest läbi ja lõid 42. politseipataljoni puruks. Siller arreteeriti Haapsalu sõjaväehaiglast ning viidi Saaremaa kaudu Saksamaale koonduslaagrisse, kus talle mõisteti  aastat sunnitööd. Ta vabanes koonduslaagrist 1945. aastal ja naasis repatriandina Eestisse. Ta arreteeriti uuesti ja määrati 10+5 aastat. 1960. aastal tuli ta Siberist tagasi, kuid suri samal aastal Tallinnas.. Ta maeti 24. augustil 1960 Rõngu kalmistule.

Viited

Välislingid
  Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
Rõngu kalmistule maetud
Sündinud 1892
Surnud 1960
Paastumaarjapäev

Paastumaarjapäev on ristiusu püha, mida tähistatakse 25. märtsil.

Paastumaarjapäeva teemaks on ingel Gabrieli ilmumine neitsi Maarjale, et kuulutada Jeesuse sündimist. Sellest tuleb ka püha nimetus. Maarja saadud tõotuses avaldub Jumala armu kogu rikkus.

Nagu paljud Vana Testamendi isikudki, annab Maarja end tervikuna Jumala käsutusse. Ta teeb seda teadlikult ja väljendab oma nõusolekut: „Vaata, siin on Issanda teenija, sündigu mulle Sinu sõna järgi!”
Maarjapäevade reas on tähistatud ka Maarja külaskäigupäeva (varem 2. juuli, kalendrireformi järel 31. mai), mille piibellikuks aluseks on Maarja külaskäik Ristija Johannese ema Eliisabeti juurde (Lk 1:36–55). Kuna selle püha eraldi tähistamine ei ole meie luterlikus kirikus tänapäeval reeglipärane, on nimetatud tekst võetud paastumaarjapäeva 2. ja 3. lugemisaasta evangeeliumiks.

Püha on tuntud ka eesti rahvakalendris. 

Rahvapärimuse järgi Paastumaarjapäeval lasti kanad ja sead välja, et nad ennast ise toidaks. Tüdrukud võisid aita magama minna ja poisid võisid esimest korda ehale minna.

Vaata ka
 Marjapunapäev
 Varesepäev

Välislingid 
Arne Hiob. Maarjapäev kutsub meid mõtlema Jeesuse emale, Eesti Kirik, 23. märts 2010
Paastumaarjapäeva tähistamine Eestis Eesti vaimse kultuuripärandi nimistu

Kristlikud pühad
Eesti rahvakalender
Neitsi Maarja