joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rennweg am Katschberg

Rennweg am Katschberg on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Rennweg asub Katschi orus (Katschtal) Kõrg-Tauerni mäestiku (läänes) ja Gurktali Alpide (Nocki mäed, idas) vahel piki Drava vasakpoolse lisajõe Lieseri ülemjooksu. Põhjas kulgeb Alpide peaahelik, kus Katschbergi kuru mägipiirkonda peetakse üheks suuremaks suusakuurortiks Kärntenis, mis toob suure osa Rennwegi mainest. See asub Katschberg Straße (B99) maanteel, mis ühendab Kärntenit Salzburgi liidumaaga, ligipääsuga paralleelsele Tauern Autobahnile (A10) ja Katschbergi tunnelile.

Omavalitsuse osad on Rennweg, St. Peter ja Oberdorf.

Gmünd Rennwegist lõunas toimib Liesertali ja Maltatali vahelise ühenduspunktina. Ringkonnakeskus Spittal an der Drau asub Gmündist kagus.

Lähedalasuv Millstatti järv on turistide seas populaarne.

Autobahnil edasi lõunasse sõites jõuab Villachisse.

Ajalugu 

Asula tekkis Kärnteni hertsogkonnas orgu Rauchenkatschi lossist põhjas, mida on esmakordselt mainitud 1197. aasta dokumendis kui castrum chaetze. Piirkond, mille Saksamaa kuningas Heinrich II 1007. aastal esialgu Freisingi piiskoppidele loovutas, läks seejärel Salzburgi peapiiskoppidele. Sarnaselt lossiga on ka Katschi org saanud nime tõenäoliselt Katschi isandate järgi Steiermargist. Seda haldasid Salzburgi ministeriaalid, et kontrollida olulist kaubateed üle Katschbergi kuru.

Tänapäevane omavalitsus loodi 1850. aastal pärast 1848. aasta revolutsioone Austria keisririigis. 2007. aastal ülendati see turulinnaks.

Kultuur

Muusika 

Alpi piirkonna rahvamuusikat (Volksmusik) esitab kohalik instrumentalistide rühmitus Katschtaler Trachtenkapelle, mis esineb kohalikel kontsertidel. Siin kuuldavat muusikat mängitaksegi tänapäeval veel ainult sellistes väikestes kohtades nagu Rennweg ehk väikestes külades, kust pole kadunud rahvamuusika traditsioon, mida peetakse Austria kultuuri oluliseks osaks.

Religioon 

Püha Jüri kihelkonnakirik asub Katschi oru lääneküljel.

Püha Peetruse kirikut oru idaküljel on hiljuti renoveeritud. See asub väikeses St. Peteri külas.

Katschberg 

Katschbergi piirkond on populaarne suusakuurort Salzburgi ja Kärnteni piiril. See asub platool otse Katschbergi tunneli kohal, kõrgusel 1641 m. Suusakuurort koosneb peamiselt neljatärnihotellidest ja puhkekorteritest, millest enamikul on juurdepääs suusatõstukitele. Piirkonna identiteeti aitavad hoida regulaarselt toimuvad folklooriõhtud.

Katschbergi 60 km suusanõlvu ulatuvad üle kahe mäetipu. Kuurorti pikim rada on 6 km, mis viib Ainecki mäe tipust Sankt Margaretheni külla. Suusanõlvu teenindab 16 tõstuki süsteem võimsusega 24 000 inimest tunnis.

Pilte

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Esporte Clube Juventude

Esporte Clube Juventude on Brasiilia jalgpalliklubi, mis tegutseb Rio Grande do Suli osariigis Caxias do Sulis. See mängib riigi kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlustel Campeonato Gaúcho.

Klubi on asutatud 1913. aastal. Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlustel hakkas Juventude mängima 1925. aastal. Brasiilia meistrivõistluste kõige kõrgemas liigas mängis Juventude esmakordselt 1977. aastal.

1994. aastal võitis klubi Brasiilia esiliiga. 1998. aastal tuli Juventude esimest ja seni ainsat korda Rio Grande do Suli osariigi meistriks. 1999. aastal võideti Brasiilia karikavõistluste finaal, kui alistati Botafogo tulemusega 1:0. 2000. aastal osales Juventude Lõuna-Ameerika klubide meistrisarjas Copa Libertadores, kus jäädi oma alagrupis kolmandaks.

2007. aastal langes Juventude välja Brasiilia kõrgliigas, kus oldi mängitud 13 hooaega järjest. 2010. aastal langeti Brasiilia tugevuselt neljandasse liigasse Série D. 2013. aastal kindlustati pääs tugevuselt kolmandasse liigasse ja 2016. aastal Brasiilia esiliigasse. Kuigi 2018. aastal langeti taas esiliigast välja, kindlustati kohe järgmisel aastal sinna pääs tagasi ja 2021. aastal jõuti pärast 14 aastat tagasi Brasiilia kõrgliigasse.

Klubi kodustaadion on 1975. aastal avatatud Estádio Alfredo Jaconi, mis mahutab 19 924 pealtvaatajat.

Klubi suurim rivaal on Sociedade Esportiva e Recreativa Caxias do Sul.

Mängijad

Praegune koosseis 
Seisuga 12. aprill 2022

Endiseid mängijad 

Adaílton
Antônio Carlos
Christian
Dante
Doni
Naldo
Ramiro Benetti
Luiz Felipe Scolari
Marcos Senna
Thiago Silva
Alex Telles
Valdo Filho

Saavutused 
Campeonato Brasileiro Série B:
Võidud (1): 1994
Copa do Brasil:
Võidud (1): 1999
Campeonato Gaúcho:
Võidud (1): 1998
Copa FGF:
Võidud (2): 2011, 2012

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Brasiilia jalgpalliklubid
Atlético Clube Goianiense

Atlético Clube Goianiense on Brasiilia jalgpalliklubi, mis tegutseb Goiási osariigis Goiânias. See mängib riigi kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Goiási osariigi meistrivõistlustel Campeonato Goiano.

Klubi on asutatud 1937. aastal, millega on see Goiânia linna vanim jalgpalliklubi. 1944. aastal tuli see esimese klubina Goiási osariigi meistriks. Kokku on Goianiense tulnud osariigi meistriks 15 korda, millega on see Goiás Esporte Clube järel osariigi teine edukaim klubi Vila Nova kõrval.

Brasiilia jalgpalli kõrgeimas liigas osales Goianiense esmakordselt 1965. aastal. 2016. aastal võitis Goianiense Brasiilia esiliiga ja jõudis osales 2017. aastal pärast viit aastat taas Brasiilia kõrgliigas, kuid liigas jäädi sel aastal viimaseks ja langeti tagasi esiliigasse. 2019. aastal kindlus Goianiense pääsu tagasi kõrgliigasse.

Brasiilia karikavõistlustel on Goianiense parimaks tulemuseks poolfinaali jõudmine 2010. aastal. 2012. aastal osaleti Lõuna-Ameerika klubide karikasarjas Copa Sudamericana, kus jõuti kuueteistkümne parema sekka.

Goianiense linnarivaalideks on Goiânia (klubidevaheline derbi on tuntud kui Clássico Vovô), Goiás (Clássico do Equilíbrio) ja Vila Nova (Clássico do Povo).

Klubi kodustaadion on Estádio Antônio Accioly, mis mahutab 12 500 pealtvaatajat.

Praegune koosseis 
Seisuga 11. juuni 2022

Saavutused 
Campeonato Brasileiro Série B:
Võidud (1): 2016
Campeonato Brasileiro Série C:
Võidud (2): 1990, 2008
Campeonato Goiano:
Võidud (16): 1944, 1947, 1949, 1955, 1957, 1964, 1970, 1985, 1988, 2007, 2010, 2011, 2014, 2019, 2020, 2022

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Goianiense
Weißensee vald

Weißensee on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Järveäärne kuurortlinn asub Weißensee kaldal Gailtali Alpides. Sinna pääseb Weißensee maantee (B 87) kaudu, mis viib Greifenburgist Drava orus üle Kreuzbergi sadula Gitschtali ja Hermagori Gaili orus.

Vallaosa on Techendorf.

Ajalugu 

Valla keskel on sild üle järve, mida on esmakordselt mainitud 1348. aasta dokumendis. 1967. aastal asendati see raudbetoonist konstruktsiooniga.

Katoliku kirikut Gatschachi külas on esmakordselt mainitud 1485. aasta dokumendis. Sellegipoolest on Weißensee üks vähestest protestantliku enamusega (73,6% 2001. aastal) valdadest Austrias. Alles 1781. aastal Habsburgist keiser Joseph II poolt välja antud Sallivuspatent võimaldas neil end tunnistada ja teenida Bethausis (s.o. "palvemaja" – otsesõnu mitte kirik). Tänapäevane uusgooti stiilis kirik Techendorfis püstitati aastatel 1900-1903.

Techendorfi vald loodi 1850. aastal; nime muudeti 1968. aastal turismi kaalutlustel. Suveturism järve ümbruses on kohaliku majanduse peamine osa. 1989. aastast korraldab SWS (Stichting Winter Sporten) seal talviti looduslikul liuväljal Alternative Elfstedentochti.

1986. aastal võeti piirkonnas üles jäätagaajamise stseenid James Bondi filmile 007 ohutsoonis.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Ankogel

Ankogel (3252 m) on mägi Austrias Kõrg-Tauerni mäestiku idaosas Ankogeli rühmas. See on kõrguselt teine mägi rühmas, kõrgem on Hochalmspitze (3360 m).

Köisraudtee Mallnitzist tõuseb mäel kuni 2631 m-ni, tehes Ankogelist ühe kõige ligipääsetavama alpitipu.
Hochalmspitze

Hochalmspitze (kõrgus 3360 m) asub Austria Kärnteni liidumaal Mallnitzist idas. Mõnikord kutsutakse seda Tauerni kuningannaks (saksa: Tauernkönigin) vastena "Tauerni kuningale" (Großglockner).

Tipp asub Kesk-Ida-Alpide ja Alpide peaaheliku peaharjast veidi lõuna pool. Tegelikult koosneb see kahest tipust, Schneeige Hochalmspitze ja kõrgem Apere ("lumetu") Hochalmspitze koos tipuristiga. Selle ida- ja lõunaküljel on liustikud. Großelendkopfi tippu (3317 m) naabruses loetakse täna eraldi mäeks.

Nagu enamik Kõrg-Tauernist, koosneb ka Hochalmspitze massiiv graniidist ja gneisist ning selle nõlvadel võib leida palju ebatavalisi kivimite moodustisi. Mägi asub mäestiku idapoolses otsas. Loodes ühendab seljandik selle Großer Ankogeliga, mis on kõrguselt kolmas tipp rühmas, ja Kölnbreini paisuga. Lõunas viib Mallnitzi seljandik naabruses asuvasse Reißecki rühma.

Tipust avanevad vaated kuni Salzburgi Alpide, Dolomiitide ja Julia Alpideni.

Ajalugu 

Esimene ametlik mäkketõus tehti 1859. aastal Austria alpinisti Paul Grohmanni poolt, kuigi 2010. aastal leitud kirjad toovad sellele väitele halva kuulsuse, kuna mäele võidi esimest korda ronida neli aastat varem. 1913. aastal püstitati Saksamaa ja Austria Alpiklubi poolt kagunõlvale kõrgusele 2215 m mägihütt (Gießener Hütte).

1970. aastatel kavandati liustikule suusakuurordit, kuid 1988. aastal loobuti sellest lõpuks, kui Austria Alpiklubi suutis suure osa piirkonnast kokku osta.
Gianluigi Donnarumma

Gianluigi Donnarumma (sündinud 25. veebruaril 1999 Castellammare di Stabias) on Itaalia jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Itaalia klubis AC Milan, millega liitus 2013. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 25. oktoobril 2015 mängus Sassuolo vastu. 16 aasta ja 242 päeva vanuselt sai ta teiseks kõige nooremaks väravavahiks, kes on Itaalia kõrgliigas algkoosseisu kuulunud. Kohe hooajal 2015–16	sai Donnarumma Milani esiväravavahiks. Hooajal 2020–21 valiti ta Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks väravavahiks.

2021. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Paris Saint-Germain.

Itaalia jalgpallikoondises tegi Donnarumma debüüdi 1. septembril 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu. 17 aasta ja 189 päeva vanuselt sai ta Itaalia koondise läbi aegade noorimaks väravavahiks. Pärast Gianluigi Buffoni koondisekarjääri lõppu tõusis Donnarumma Itaalia koondise esiväravavahiks. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks ning Donnarumma valiti turniiri parimaks mängijaks.

Välislingid 

Itaalia jalgpallurid
AC Milani mängijad
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Serie A mängijad
Sündinud 1999
Reißecki rühm

Reißecki rühm (saksa: Reißeckgruppe) on väike alammäestik Austria Kärnteni liidumaal. Ankogeli rühma lõunaosana kuulub see Kesk-Ida-Alpide Kõrg-Tauerni mäestikku.

Reißecki rühm on Ankogeli rühma põhjaosast eraldatud Döseni oruga, mis ulatub Mallnitzist ida poole kuni Dösener See alpijärveni kõrgusel 2270 m, ja Gößgrabeni kuristikust alla Maltatalini. Selle idapiiri moodustavad Malta ja Lieseri jõed koos Gmündiga, eraldades selle Gurktali Alpidest (Nocki mäed). Lõunas piirab seda Mölltal ja naabruses asuv Kreuzecki rühm.

Reißecki rühm koosneb valdavalt gneissidest. Kõrgeim tipp mäestikus on Reißeck (2965 m). Teised olulised tipud on Tristenspitz (2930 m), Hohe Leier (2774 m) ja Gmeineck (2592 m). Reißecki rühma loodeosa Kaponigi org kuulub 2005. aastast Kõrg-Tauerni rahvusparki.

Reißecki rühmas on arvukalt mägijärvi, neist olulisimad on Radlsee (Hoher See), Hochalmsee (Spapniksee), Zwenberger See ja Mühldorfer See. Vett kasutab Reißeck-Kreuzecki hüdroenergiagrupp Reißecki omavalitsuse hüdroelektrijaamade varustamiseks. Turistidele on mäed ligipääsetavad Mölltalist Reißecki funikulööriga. Kuid endise Reißecki mägiraudtee tegevus mägijärvede platoole lõpetati 2014. aastal. Endine suusapiirkond on suletud.
Federico Bernardeschi

Federico Bernardeschi (sündinud 16. veebruaril 1994 Carraras) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ääremängija või ründava poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Juventus ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Fiorentinas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Hooajal 2013–14 debüteeris ta Itaalia esiliigas Crotones, kus ta mängis Fiorentinast laenul, ja lõi sel hooajal liigas 12 väravat. Fiorentina meeskonnas debüteeris ta hooajal 2014–15 ning lõi oma esimese värava Itaalia kõrgliigas hooaja viimases mängus 31. mail 2015 mängus Chievo vastu.

2017. aasta juulis siirdus ta 40 miljoni euro eest Juventusesse, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Aastatel 2018–2020 tuli ta Juventusega kolm korda järjest Itaalia meistriks.

Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Bernardeschi 24. märtsil 2016 sõprusmängus Hispaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. juunil 2017 MM-i valikmängus Liechtensteini vastu. 2021. aastal tuli ta Itaalia koondisega Euroopa meistriks.

Saavutused 
Juventus
Serie A: 2017–18, 2018–19, 2019–20
Coppa Italia: 2017–18, 2020–21
Supercoppa Italiana: 2018, 2020
Itaalia
Euroopa meistrivõistlused: 2020

Välislingid 

Itaalia jalgpallurid
ACF Fiorentina mängijad
Torino Juventuse mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1994
Matteo Pessina

Matteo Pessina (sündinud 21. aprillil 1997 Monzas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Itaalia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis A.C. Monza, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2014–15 Itaalia tugevuselt kolmandas liigas.

2015. aastal sõlmis ta lepingu AC Milaniga, kuid jätkas laenul mängimist Itaalia tugevuselt kolmanda liiga klubides.

2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Atalantaga. Hooajal 2017–2018 oli ta Atalantast laenul Itaalia esiliiga klubis Spezia ja 2019–20 Itaalia kõrgliiga klubis Verona Hellas. Atalanta meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas hooajal 2018–19, kuid klubi põhimeeskonda murdis ta hooajal 2020–21.

2017. aastal võitis Pessina Itaalia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 11. novembril 2020 sõprusmängus Eesti vastu. Koondisekarjääri kaks esimesest väravat lõi ta 28. mail 2021 sõprusmängus San Marino vastu.

2021. aastal tuli Pessina Itaalia koondisega Euroopa meistriks. 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel lõi ta kaks väravat: 20. juunil viimases alagrupimängus Walesi vastu ja 26. juunil kaheksandikfinaalis Austria vastu.

Itaalia jalgpallurid
Atalanta BC mängijad
Spezia Calcio mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1997
Reißeck (mägi)

Reißeck, ka Großes Reißeck ("Suur-Reißeck") (2965 m), on kõrgeim tipp Austria Kärnteni liidumaal Kõrg-Tauerni Reißecki rühmas. Mäestik moodustab lõunaosa suuremast Ankogeli rühmast, mille kõrgeim tipp Hochalmspitze on eraldatud Mallnitzer Schartega (2673 m). Mägi annab nime ka Reißecki vallale, mis asub lõunas Mölltalis.

Nimi Reißeck on tuletatud vanast veekogu nimest, umbes nagu Reisach = "mägioja" või "kärestikuline jõgi", millest sai keskkõrgsaksa rîs = "langev".

Tipuplokist läänes ja lõunas asuvad Verbund AG Reißeck-Kreuzecki hüdroenergiagrupi veehoidlad, mis on ühendatud Kölnbreini paisuga Maltatalis. Reißecki raudtee (Reißeckbahn) funikulöör ja 1950. aastatel elektrijaama ehitamiseks ehitatud kitsarööpmeline Reißecki mägiraudtee vedasid hiljem reisijaid ja neid kasutasid turistid Mölltalist üles mägihüttideni jõudmiseks. Tegevus lakkas mõlemal liinil 2014./2016. aastal ja seda ei ole siiani jätkatud. 1908. aastal ehitatud Reißecki hütt, mida haldab Austria Alpiklubi ÖGV sektsioon, asub 2287 m kõrgusel endise Schoberbodeni tipujaama vahetus läheduses, kohe Großer Mühldorfer See veehoidla paisu all. Lähedalasuv hotell ja sellega külgnev 1960. aastatel avatud väike suusapiirkond on tänaseks suletud.

Tavaline marsruut tippu kulgeb Kalte Herbergi ja lõunaharja kaudu, mis on kerge ronimine, kuid see nõuab kindlajalgsust. Alguspunktid on Reißecki hütt või haldamata Neue Moosi hütt. Großes Reißeckist idakirdes asub Kleines Reißecki tipp ("Väike-Reißeck", 2924 m); seljandik kulgeb piki järske rohtunud nõlvu, kuid on muidu tehniliselt lihtne. Reißecki tipp pakub panoraamvaadet Kõrg-Tauerni mäestikule, samuti Dolomiitidele, Karawankidele ja Julia Alpidele lõunas.
Thomas Mürk

Thomas Mürk (sündinud 25. juulil 1962 Antslas) on eesti laulja. 

Õppis Antsla Gümnaasiumis. Lõpetanud 1981. aastal Heino Elleri nimelise muusikakooli ja 1981. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi. Seejärel täiendanud end Belgias.

Töötanud Estonias ja Vanemuises koorilaulja ja solistina. Olnud muusikapedagoog H. Elleri ja G. Otsa nimelises muusikakoolis. Alates aastast 1992 ooperilaulja Belgias. 

Nimistus 17 osatäitmist. Koostanud ja tõlkinud mitmeid väljaandeid, põhiliselt lastele.  (Vt ka Flandria Ooperi koduleht, EE jm).
Microsoft Teams

Microsoft Teams on ärisuhtluse platvorm, mille Microsoft on välja töötanud osana Microsoft 365 tooteperekonnast. Teams konkureerib peamiselt sarnase teenusega Slack, pakkudes tööruumis vestlust ja videokonverentse, failide salvestamist ja rakenduste integreerimist. Teams asendab teisi Microsofti juhitavaid ärisõnumite ja koostöö platvorme, sealhulgas Skype for Business ja Microsoft Classroom. Koroonapandeemia ajal tunti Teamsi ja muu tarkvara vastu, näiteks Zoom ja Google Meet, suurt huvi, kuna paljud koosolekud kolisid virtuaalsesse keskkonda.

See toetab nii üks-ühele kui ka grupivestlusi.  Kasutajad saavad ka grupis kõnet luua.

Viited

Välislingid
Kodulehekülg
MS Teams Google play

Microsofti tarkvara
Google Meet

Google Meet (endise nimega Hangouts Meet) on Google'i välja töötatud videosuhtlusteenus. See on üks kahest rakendusest, mis asendavad Google Hangoutsi, teine on Google Chat.

Viited

Välislingid
Kodulehekülg
Google Meet Google play

Google
COLDREX HotRem Lemon

COLDREX HotRem LEMON on ravim, mida kasutatakse lühikese aja jooksul palaviku alandamiseks, nõrga valu leevendamiseks ja nohu sümptomaatiliseks raviks täiskasvanutel ja üle 16 aasta vanustel noorukitel.

See sisaldab kolme toimeainet:
 Paratsetamool on valu vaigistav ravim, mis aitab palaviku korral ka kehatemperatuuri alandada.
 Fenüülefriinvesinikkloriid on sümpatomimeetiline dekongestant (nohuravim), mis on nina ja ninakõrvalkoobaste limaskestade turset vähendava toimega ning kergendab nina kaudu hingamist.
 C-vitamiin (askorbiinhape) aitab taastada viirushaiguse (nt külmetus) algstaadiumis väheneda võivat C-vitamiini hulka.

Viited

Välislingid
 Coldrex HotRem Lemon Apotheka
 Coldrex HotRem Honey & Lemon Benu

Ravimid
Tatjana Lepnurm

Tatjana Lepnurm (aastani 1978 Dorogova; 5. september 1952 Leningrad – 12. juuli 2021) oli Eesti harfimängija ja pedagoog. 

Ta lõpetas 1969. aastal Leningradi Lastemuusikakooli (õpetaja Galina Tšernobajeva) ja 1974. aastal Leningradi Konservatooriumi (Jelena Sinitsõna klassis). 1996. aastal lõpetas ta Peterburi ülikooli psühholoogiateaduskonna ja sai 1999. aastal magistrikraadi.

Lepnurm mängis aastatel 1972–1975 Vanemuise ja 1975–1991 Estonia orkestris ja Estonia kammerorkestris ning alates 1991. aastast Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris. 

Ta töötas ühtlasi pedagoogina aastatel 1975–1976 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis ja 1997. aastast Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis. 

Lepnurm esines solistina Vanemuise ja Estonia orkestri ning Narva ja Kotka Linnaorkestri ees, mängis Põhjamaade Sümfooniaorkestris, Tallinna Kammerorkestris, Pärnu Linnaorkestris, XXI Sajandi orkestris, NYYD Ensemble’is, ansamblis Synthesis, kammerdžässtrios jpt koosseisudes. Ta salvestas Eesti Rahvusringhäälingu fondi ja heliplaatidele, kirjutas artikleid harfi ajaloost ja muusikateraapiast.

Tatjana Lepnurm oli Eesti Teatriliidu liige alates 1977. aastast.

Isiklikku

Ta oli abielus ERSO fagotimängija Andres Lepnurmega, kelle onu oli organist Hugo Lepnurm. Nende poeg on tšellomängija Enno Lepnurm (sündinud 13. septembril 1981).

Helikandjaid

 ENSV Riiklik Akadeemiline Meeskoor (LP, 1983)

 Sisemonoloog (CD, 1999; 2006)

 Swing mind ikka lohutab (CD, 2003)

 Innovatsioon (CD, 2006)

 Twilight patterns (CD, 2006)

 Eesti improvisatsioonid saksofon (DVD, 2007)

Kirjandus

 T. Linnard. Harfi ja saksofoni kahekõne jäi ühepoolseks. – Põhjarannik, 17. oktoober 1998

 Helju Keskpalu. Üks ilus algus. – Valgamaalane, 21. jaanuar 1999

 V. Jaska. Suveõhtud täis muusikat. – Valgamaalane, 31. august 1999

Välislingid

 Eesti Interpreedid: Virgo Veldi ja Tatjana Lepnurm. – Eesti Rahvusringhäälingu arhiiv (2000)

 Eesti Interpreedid: Trio Solist. – Eesti Rahvusringhäälingu arhiiv (2009)

 ETBL, 2000 (K. Pappel); täiendatud 2015 (E. Pilliroog)

Eesti muusikud
Harfistid
Eesti muusikapedagoogid
Peterburi konservatooriumi vilistlased
Sündinud 1952
Surnud 2021
Hanley

Hanley on linn, mis asub Ühendkuningriigi koosseisu kuuluvas Inglismaa krahvkonnas Staffordshire'is.

Välislingid
 

Inglismaa linnad
Saltoniškės

Saltoniškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Žvėrynase valla territooriumil.

Saltoniškės piirneb lõunas Žvėrynasega, põhjas Šeškinėga, idas aga Šnipiškėsega.

Saltoniškės on tähtis liiklussõlm. Seal asuvad PLC Panorama nime kandev kaubanduskeskus ja Hanneri ärimaja. Seal asub politseimuuseum.

Piirkond kuulus XVI sajandist kuni XIX sajandini Radziwillidele. Aastaks 1905 oli sinna kujunenud Saltoniškėse eeslinn, mis jäi Riešė valda ja kus oli 313 elanikku. 

Linnaosa loodeosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.

Linnaossa ulatub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade arheoloogiline piirkond. Mitmed sealsed majad on muinsuskaitse all.

Viited 

 

Vilnius
Žvėrynas

Žvėrynas (poola keeles Zwierzyniec) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Žvėrynase valla territooriumil.

Žvėrynas piirneb läänes Karoliniškėsega, põhjas Saltoniškėsega, kagus üle Nerise jõe Lukiškėsega (jõge ületavad Žvėrynase ja Liubartase sillad), edelas aga Vingisega (jõge ületab Vingise pargi sild).

Linnaosas on katoliku kirik ja kaks õigeusu kirikut. Seal asub ka Vilniuse karaiimide palvemaja ehk kenesa. Žvėrynasesse jääb mitu saatkonda. 

Piirkond kuulus XVI sajandist kuni XIX sajandini Radziwillidele. Need rajasid sinna jahikaitseala, kus kaitsti metskitsi. Kaitseala leedukeelsest nimest on linnaosa ka nime saanud. Keskel asus kõrgemal kohal puidust mõis. Hiljem omandas selle ala Ludwig zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg, kes rajas sinna uue mõisakompleksi. Kuni XIX sajandini piirkonda Saltoniškėsest ei eristatud, siis aga hakati vanemat ala Saltoniškėseks, uuemat ja hoonestatud ala Žvėrynaseks nimetama.

XIX sajandil rajasid mitmed professorid, sealhulgas ka Joseph Frank, sinna suvilaid. Žvėrynases asus ka kindralkuberneri suveresidents. Aastail 1855–1866 asus seal jõesadam, mille ümbrusesse samuti suvilaid rajati. Hilisemad omanikud olid Maria Hohenlohe-Schillingsfürst, F. Berg ja Vassili Martinson. F. Berg rajas aastal 1891 esimese linnaosa ülejäänud Vilniusega ühendava silla, mille juurest algas ka esimene sealne tänav. Martinsoni ajal kujunes praktiliselt välja ülejäänud Žvėrynase tänavavõrgustik.

XIX sajandi lõpus oli eeslinnas ligi 150 maja ja 2000 elanikku. Aastal 1892 rajati sinna restoran, aastail 1894-1895 tegutses seal trikotaaživabrik. Aastal 1898 asus seal kaks veskit. Piirkond ühendati Vilniusega aastal 1901. Toona üritati piirkonnale anda ka nime Aleksandrija, ent see rahva seas ei juurdunud. Aastal 1906 ehitati senise puidust silla asemele uus raudbetoonist sild.

Teise maailmasõja eel ehitati Žvėrynasesse tuberkuloosidispanser, ka rajati sinna Psüühikahäirete keskuse psühhoteraapia osakond. XX sajandi alguses rajati sinna valdavalt eramaju, suvilaid ehitati sinna vähem.

Linnaosa loodeosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.

Suurem osa Žvėrynasest on muinsuskaitse all olev piirkond. Paljud sealsed majad on muinsuskaitse all. Loodesse jääb kaitse all olev Žvėrynase vesiveski hoonetekompleks, mis pärineb XVII sajandist ja kus kahe veskitiigi juures paikneb kaks veskihoonet.

Viited 

 

Vilnius
Laose Kuningriik

Laose Kuningriik oli Laose konstitutsiooniline monarhia, mis sai sõltumatuks 9. novembril 1953. Monarhia kestis 1975. aasta detsembrini, kui riigi viimane kuningas Sisavang Vatthana Pathet Lao  poolt kukutati. Pathet Lao kaotas riigis monarhia ning kehtestas marksistlik-leninistliku Laose Demokraatliku Rahvavabariigi, mis kestab tänapäevani.

Laos sai 1947. aasta põhiseadusega ühes Prantsuse Indohiina muude osadega omavalitsuse Prantsuse Liidu osana. Aastal 1953 sõlmitud Prantsuse-Laose lepinguga sai riik lõpuks sõltumatuks. Järgnevatel aastatel võitlesid võimu pärast kolm fraktsiooni ehk nn Kolm Printsi: neutralistid, keda juhtis prints Souvanna Phouma; vasakäärmuslased, keda juhtis prints Boun Oum, ning Põhja-Vietnami toetusel tegutsenud vasakäärmuslased ehk Pathet Lao, keda juhtisid prints Souphanouvong ja hilisem Laose peaminister Kaysone Phomvihane.

Lõpuks väljus Laose kodusõjast võidukalt Pathet Lao ning aastal 1975 kehtestati riigis sotsialistlik režiim, kuningriik kaotati.

Vaata ka
 Laose ajalugu (1945–)
 Lao Veterans of America
 Laose kuninglik perekond
 Laos Memorial
 Hmong
 Lao Veterans of America Institute
 Vang Pao

Viited

Välislingid
Country Study – Kingdom of Laos

Aasia ajaloolised riigid
Laose ajalugu
Messenger (Facebook)

Messenger (Facebook Messenger) on mobiilisõnumirakendus, mida kasutatakse kiirsuhtluseks, fotode, videote, helisalvestiste jagamiseks ja grupivestlusteks. Messengeri abil saab suhelda oma sõpradega, kellel on Messengeri või Facebooki konto.

Viited
Ken Rosewall

Kenneth Robert Rosewall (sündinud 2. novembril 1934 Sydneys) on endine Austraalia tipptennisist, kes on võistelnud nii amatööri kui ka elukutselisena. Ta on võitnud rekordiliselt 23 tenniseturniiri, sealhulgas 8 suure slämmi turniiri üksikmängus ja enne Open Era rekordilised 15 elukutseliste suure slämmi turniiri võitu. Paarismängus võitis Rosewall 9 suure slämmi turniiri. 

Tal oli tuntud tagakäsi ja tal oli pikk karjäär kõige kõrgemal tasemel alates 1950. aastate algusest kuni 1970. aastate alguseni. Rosewall oli tänapäevase meeste edetabeli oludesse ümberarvestatult maailmas kaheksal aastal meeste tennisemängija nr. 1. Rosewall oli 1960. aastate alguses mitu aastat maailma edetabeli esinumber. Rosewall oli esimest korda 20 parema seas 1952. aastal ja viimati 20 parema seas 1977. aastal. Rosewall on ainus mängija, kellel on korraga olnud elukutseliste suure slämmi turniirivõite kolme väljakukattega turniiridelt (1962–1963). Austraalia lahtistel meistrivõistlustel 1971. aastal sai temast avatud ajastu esimene meesmängija, kes võitis suure slämmi turniiri settigi loovutamata. Rosewall võitis amatööride maailmameistrivõistluste turniirid 1963. ja 1964. aastal ja WCT-d (tennise maailmameistrivõistlused elukutselistele meesmängijatele aastatel 1967–1989) 1971 ja 1972. aastal. 

Sündinud vasakukäelisena, õpetas isa teda paremakäelisena mängima. Ta treenis endale võimsa ja tõhusa tagantkäe, kuid tal polnud kunagi muud kui täpne, kuid suhteliselt pehme servimine. Ta oli 170 cm pikk, kaalus 67 kg ja sai kaasmängijatelt hüüdnime "Muscles" jõuliste lihaste puudumise tõttu. Ta oli aga kiire, vilgas ja väsimatu ning edukas võrgumängija. Kahe lapse isa Rosewall elab nüüd Põhja-Sydneys.

Välislingid
Ken Rosewall Association of Tennis Professionals (ATP) veebilehel
Ken Rosewall Rahvusvahelise Tenniseföderatsiooni (ITF) veebilehel
Ken Rosewall Davis Cup-i veebilehelDavis Cupi
Ken Rosewall International Tennis Hall of Fame veebilehel
Ken Rosewall Tennis Australia veebilehel

Austraalia tennisistid
Sündinud 1934
Jablonec nad Jizerou

Jablonec nad Jizerou (saksa keeles Jablonetz an der Iser) on linn Tšehhis Libereci maakonnas Semily ringkonnas. Jablonec nad Jizerou asub Jizera jõe ääres, Poola piirist natuke rohkem kui 8 km kaugusel, Rokytnice nad Jizeroust umbes 3 km lõunaedelas.

Jablonec nad Jizerou paikneb merepinnast keskmiselt 450 meetri kõrgusel.

Viited 

Tšehhi linnad
Libereci maakond
Arnoldstein

Arnoldstein (sloveeni Podklošter, itaalia Oristagno) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.

Arnoldstein asub Austria lõunapiiril Karni Alpide ja Karawankide mäestiku vahel koha lähedal, kus Gailitz (sloveeni Ziljica, itaalia Slizza) suubub Gaili jõkke (sloveeni Zilja, itaalia Zeglia). Kolmikpunkt Itaalia Tarvisio ja Sloveenia Kranjska Goraga on linnast lõunas Ofeni mäel (sloveeni Peč, itaalia Monte Forno) (1509 m). Täna on selles kohas kolmikpunkti tähis.

Arnoldsteini pääseb Viinist A2 Süd Autobahni ja paralleelse Austria Lõunaraudtee (Rudolfsbahn) kaudu, mis kulgeb Klagenfurdist Itaalia piirile, kus seda jätkab Itaalia Pontebbana liin Udinesse.

Arnoldstein jaguneb kuueks linnaosaks: Arnoldstein (Podklošter), Hart (Ločilo), Maglern (Megvarje), Pöckau (Peče), Riegersdorf (Rikarja vas) ja Seltschach (Sovče).

Ajalugu 

Arnoldsteini ümbrus oli asustatud juba antiikajal, kui Rooma tee piki Gailitzi oja ühendas Aquileiat Virunumiga tänapäeva Klagenfurdi lähedal, mis oli Noricumi provintsi pealinn.

Arnoldsteini nimi tuleneb selle lossi väidetavast asutajast, kellestki rüütel Arnoldist, tõenäoliselt ministeriaal Bambergi piiskoppide teenistuses. Pärast kroonimist 1014. aastal andis keiser Heinrich II Bambergi piiskopkonnale Kärnteni hertsogkonnas suuri valdusi, mis olid algselt olnud Aquileia patriarhide valdused. Lossi ennast on esmakordselt mainitud u 1085. aastal, piiskop Otto von Bamberg rajas Kärnteni vasallide kindlustamiseks 1106. aastal siia benediktiini kloostri. Sellegipoolest pidid mungad 1176. aastal leppima Kärnteni Sponheimi hertsogite ilmalike foogtide ülemvõimuga. 14. sajandi keskpaigas laastas nende valdusi nii 1348. aasta Friuli maavärin kui ka Must surm.

Majandusliku olukorra parandamiseks võimaldas Arnoldsteini abt Bambergi piiskopi nõusolekul 1495. aastal Augsburg kaupmeestel Ulrich, Georg ja Jakob Fuggeril kasutada ümberkaudseid maagimaardlaid ning ehitada sulatusahje, peamiselt vase ja hõbeda jaoks. Oma Fuggerau ettevõttes tegeles Fuggerite perekond suures osas kaubandusega Veneetsia suunal, kuni Arnoldsteini klooster 1570. aastal territooriumi tagasi ostis. Võlg koos reformatsiooni tagajärgedega rikkus kloostri rahanduse peaaegu ära. Täna tähistab endise valukoja asukohta 1814. aastal ehitatud lasketorn.

Arnoldstein õitses taas vastureformatsiooni käigus. Hoolimata kõigist Austria Habsburgide katsetest valdusi vallutada kaotati klooster alles 1783. aastal keiser Joseph II dekreediga. Hoone põles 1883. aastal maha ja vaid varemed on alles. 1980. aastast on ruume järk-järgult restaureeritud.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Bad Bleiberg

Bad Bleiberg (sloveeni: Plajberk pri Beljaku) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. Algse kaevanduspiirkonnana, eriti plii (saksa: Blei), on Bad Bleiberg nüüd kuumaveeallika tõttu kuurort.

Bad Bleiberg asub Villachist läänes, kõrgorus Dobratschi (Villacher Alpe) massiivi põhjanõlval, mis on Gailtali Alpide idapoolseim osa.

Linnaosad on Bleiberg ja Kreuth.

Ajalugu 

Saksamaa kuningas Heinrich II andis Frankfurdi sinodil 1. novembril 1007 Villachi ümbruse Kärnteni maad äsjaloodud Bambergi piiskopkonnale, üheskoos teiste valdustega nagu Griffen või Kanaliorg Tarvisio ümbruses. Kui keiser Friedrich II ajal Bamberg vürstlikuks piiskopkonnaks ülendati, said territooriumitest kiriklikud eksklaavid Kärnteni hertsogite territooriumil. 1759. aastal omandas keisrinna Maria Theresia lõplikult Bambergi valdused ja liidendas need Habsburgide Kärnteniga.

Kaevandust on esmakordselt mainitud Bambergi piiskoppide poolt välja antud 1333. aasta dokumendis kui Pleyberg; seda juhtis alates 15. sajandi lõpust Švaabi Fuggerite perekond. Georgius Agricola kirjeldas plii ja tsingi kaevandamist ja sulatamist oma 1556. aasta raamatus De re metallica. Kaevandustegevus lõpetati 1993. aastal majanduslikel põhjustel, täna pakub turismikaevandus giidiga maa-aluseid tuure.

Praegune omavalitsus loodi 1850. aastal, see sai turulinna staatuse 1930. aastal. Kui kuumaveeallikas 1951. aastal üle ujutati, loodi avalik kümbla ning Bleiberg sai 1978. aastal kuurortlinna ametliku Bad tiitli.

Sõpruslinn 

 Pradamano, Itaalia

Tuntud inimesi 

 Oskar Potiorek (1853–1933), Austria-Ungari armee ohvitser

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
John Newcombe

John David Newcombe (sündinud 23. mail 1944 Sydneys) on Austraalia endine elukutseline tennisist. Ta on üks väheseid mehi, kes on olnud maailma edetabelis esikohal nii üksikmängus kui ka paarismängus. Ta on võitnud üksikmängus seitse ja paarismängus (siiani tema nimel oleva rekordina) 17 suure slämmi turniiri. 

Ta esindas Austraaliat viiel aastal Davise karikavõistlustel ajal, kui neid peeti sama oluliseks kui suure slämmi turniire. Ajakiri Tennis paigutas ta ajavahemiku 1965–2005 parimatest meesmängijatest kümnendaks.

Enne tennisele pühendumist harrastas Newcombe poisikesena mitut spordiala. Ta oli aastatel 1961–1963 Austraalia juunioride meister ja kuulus 1964. aastal Austraalia Davise karika võitjate meeskonda. Oma esimese suure slämmi turniiri võitis ta 1965. aastal, võites Austraalia meistrivõistlused paarismängus koos kaasmaalase Tony Rochega. Samal aastal võitsid nad Wimbledonis paarismängu. Nad jätkasid koostööd ning võitsid veel kolm korda Austraalia meistrivõistlused paarismängus, neli korda Wimbledoni ja 1967. aastal USA meistrivõistlused ning 1967. ja 1969. aastal Prantsusmaa meistrivõistlused. Nad võitsid 12 suure slämmi turniiri, mis oli läbi aegade meeste paarismängu võistkonna rekord kuni 2013. aastani, mil selle ületasid Bob ja Mike Bryan.

Newcombe'i võimas serv ja võrk oli tema ründemängu selgroog. Ta tuli sageli välja teise serviässaga. Lance Tingay sõnul oli ta 1967. aastal maailma edetabeli tipptasemel harrastaja, kuigi Rex Bellamy asetas ta Roy Emersoni järel teiseks. Elukutselisena oli Newcombe maailma esitennisist 1970. ja 1971. aastal. Üksikmängus oli ta kahekordne Australian Openi võitja, kolmekordne Wimbledoni võitja ja kahekordne USA lahtiste meistrivõistluste võitja.

1968. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase profilepingu Lamar Hunti tennisemeistrivõistlustega ja sai osa kaheksast esialgsest WCT mängijast "Handsome Eight" (Ilus kaheksa). WCT professionaalse tuurigrupi ja mängijate liidu liikmena keelas Rahvusvaheline Tenniseföderatsioon Newcombe'ile võistluse 1972. aasta Wimbledoni meistrivõistlustel ja ta liitus ATP boikotiga 1973. aastal.

Newcombe oli austraalia tennisistidest viimane, kes domineeris tennises kolmel aastakümnel (1950.–1970. aastatel).

Kauaaegne tennise edendaja ja suurepärane mängija Jack Kramer lisas oma 1979. aasta autobiograafias Newcombe'i oma kõigi aegade 21 suurima mängija nimekirja. 

Newcombe oli Davise karikavõistlustel Austraalia meeskonna kapten aastatel 1995–2000.

Ta lisati 1985. aastal Sport Austraalia kuulsuste halli ja 1986. aastal tunnustati tema saavutusi rahvusvahelisse tennise kuulsuste halli nimetamisega.

Välislingid
John Newcombe Association of Tennis Professionals (ATP) veebilehelAssociation of Tennis Professionalsi
John Newcombe Rahvusvahelise Tenniseföderatsiooni veebilehel
John Newcombe Davis Cupi veebilehel
John Newcombe Tennis Australia veebilehel
John Newcombe rahvusvahelise tennise kuulsuste halli veebilehel

Austraalia tennisistid
Sündinud 1944
Teplice nad Metují

Teplice nad Metují (saksa keeles Weckelsdorf, ka Wekelsdorf) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Teplice nad Metují asub Metuje jõe ääres, Poola piiri vahetus läheduses, Náchodist 20 km põhjas ja Hradec Královést ligikaudu 49 km põhjakirdes.

Asulat on esmamainitud 1362. aastal. Linnaõigused sai Teplice nad Metují 1972. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Hradec Králové maakond
Mait Palts

Mait Palts (sündinud 10. augustil 1979) on eesti ettevõtja, jurist ning alates aastast 2011 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja peadirektor.

Ta on töötanud Kaubandus-Tööstuskojas juba 2002. aastast. Lisaks on ta Eesti Standardikeskuse juhatuse esimees, SA Kutsekoda nõukogu esimees, Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskuse juhatuse liige ning Riigikaitse Edendamise SA juhataja.

Eesti ettevõtjad
Eesti juristid
Sündinud 1979
Ann Siiman

Ann Siiman (kuni 2015 Ann Metslang, sündinud 19. septembril 1988 Tartus) on eesti keele lektor ja kutseline keeletoimetaja.

Ann Siiman on Vikipeedia keeletoimetamistalgute eestvedaja (alates 2017) ja Eesti Keeletoimetajate Liidu juhatuse liige (alates 2019).

Haridus
2007. aastal lõpetas Ann Siiman Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja seejärel on ta Tartu Ülikoolis teinud bakalaureusekraadi (2010), magistrikraadi (2012) ning doktorikraadi ("Vormikasutuse varieerumine ning selle põhjused osastava ja sisseütleva käände näitel", 2019).

Töökäik
2018.–2019. aastal töötas ta TÜ Miljon+ projektis digihariduse spetsialistina, 2019.–2021. aastal TÜ digihumanitaaria ja infoühiskonna keskuses digihumanitaaria projektijuhina ja alates 2021. aastast TÜ eesti keele lektorina.

Tunnustus
 2010 Vikerraadio e-etteütluse võitja
 2011 Johannes Voldemar Veski stipendium
 2014 Alfred Kordelini Sihtasutuse Eesti allfondi abiraha
 2014 Sihtasutuse Eesti Rahvuskultuuri Fond stipendium
 2017 Tartu Raefondi stipendium
 2021 Aasta keeleteo peaauhind keeletoimetamistalgute eestvedamise eest

Viited

Välislingid

 

Eesti keeleteadlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1988
Finkenstein am Faaker See

Finkenstein am Faaker See (sloveeni: Bekštanj) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. 

See asub Villachist ja Drava jõest lõunas, Karawankide mäestiku (koos Mittagskogeli (Kepa) mäega) põhjanõlval, Sloveenia piiri lähedal. Omavalitsus ulatub Faaki järve lõunakaldale.

Omavalitsuse osad on Faak am See (Bače), Ferlach (Borovlje), Fürnitz (Brnca), Greuth (Rute), Gödersdorf (Vodiča vas), Korpitsch (Grpiče), Latschach am Faakersee (Loče), Mallestig (Malošče) ja Sankt Stefan (Šteben). 2001. aasta rahvaloenduse järgi olid 5,6% rahvastikust Kärnteni sloveenid.

Ajalugu 

Omavalitsus on nimetatud Finkensteini lossi järgi, mis oli Kärnteni hertsogite valdus, mida on esmakordselt mainitud 1142. aasta dokumendis. Läänistatuna hertsogi ministeriaalidele, Finkensteini isandatele oli see oluline eelpost, kust avanes vaade Gaili orule ja Bambergi piiskoppide Kärnteni valdustele Villachi ja Federauni lossi ümbruses. 1335. aastal läksid hertsogivaldused Austria Habsburgidele.

1508. aastal andis keiser Maximilian I, kes oli 1493. aastast Kärnteni hertsog, Finkensteini oma vasallile Siegmund von Dietrichsteinile, kelle järglased hoidsid lossi 1861. aastani. 18. sajandist see lagunes, ainult vare on jäänud. See on täna 1150 istekohaga amfiteatri Burgarena Finkensteini taustaks, mida kasutatakse peamiselt kontsertide korraldamiseks.

Finkensteini omavalitsus loodi 1850. aastal Mallestigis, turulinn sai sellest 1979. aastal. Oma asukoha reklaamimiseks Faaki järve kaldal on ametlik nimi 2000. aastast Finkenstein am Faaker See. Piirkond sõltub suuresti turismist, pealegi haldab Elan lumelauatehast Fürnitzis.

Tuntud inimesi 

 Franc Treiber (1809–1878), preester, luuletaja ja helilooja
 Günther Porod (1919–1984), füüsik
 Peter Wrolich (* 1974), jalgrattur

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Johannes-Andreas Hanni

Johannes-Andreas Hanni (24. märts 1957 Valga – 6. november 1982 Keskvangla, Tallinn) oli sarimõrvar, kes tappis Eesti NSV-s kolm inimest, enne kui ta tabati.

Hannil oli biseksuaalseid kalduvusi: tal oli lisaks oma abikaasale Pillele rida armukesi kummastki soost. Seksuaalselt oli ta atraktiivne mees. Kohtueksperdid on meenutanud, et erilise kire suguakti ajal leidis Pille Johannes-Andreasega pärast esimese roima kordasaatmist (Hanni mõrvas Nõmmel peolt tulles tänaval mehe, lõikas tüki liha tema reielt ja praadis selle kodus, mainides Pillele, et olevat "ammu juba ihanud inimliha maitse ära proovida").

Isiklikku 
Tema isa oli eesti baptisti vaimulik Jaan Hanni. Tema abikaasa oli Pille Hanni, kes veetis Harkus naistevanglas ligi kaksteist aastat. Ta andis 2009. aastal välja raamatu "Ma armastasin kiskjat".

Kirjandus
Jaan Hanni. "Kuradi poja Johannes Andrease sünd ja surm" / [Jaan Hanni ; kaaned: Aarne Hanni; Valgas : J. Hanni, 2008 ([Tallinn] : Sõnasepp)

Viited 

Eesti kurjategijad
Vabasurmad
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1957
Surnud 1982
Pedro Castillo

José Pedro Castillo Terrones (sündinud 19. oktoobril 1969) on Peruu õpetaja, ametiühingutegelane, poliitik ning 2021. aasta presidendivalimiste võitja. Ta sai avalikkuse jaoks tuntuks juhtides 2017. aastal õpetajate streiki, ta osales valimistel vasakpoolse Vaba Peruu partei nimekirjas. Castillo võitis esimese vooru ning läks teises voorus vastamisi Keiko Fujimoriga. Riikliku Valimisprotsesside Büroo häältelugemise tulemused näitasid juba 16. juunil, et Castillo sai 50,13% kehtivatest häältest. Sellest hoolimata ei kuulutanud Riiklik Valimiste Žürii teda veel võitjaks, kuna Fujimori oli tulemused väidetavatele võltsimistele viidates tunnustamata jätnud. Rikkumisi ei leitud ning Castillo võit kuulutati välja 19. juulil, seda tunnustas ka vastaskandidaat Fujimori. Castillo astub ametisse 28. juulil, tema võitu peetakse Peruu traditsioonilise kõrgklassi kaotuseks.

Vaata ka
 Pedro Castillo presidendiaeg

Viited

Välislingid
 Twitteri konto
 Introduction by Perú Libre website (hispaania keeles)
 Biography by CIDOB (hispaania keeles)

Peruu presidendid
Sündinud 1969
AC Omonia

Athletic Club Omonoia Nicosia (kreeka keeles Αθλητικός Σύλλογος Oμόνοιας Λευκωσίας, ΑΣΟΛ) on Küprose jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Nikosias. See mängib riigi kõrgliigas.

Klubi on asutatud 1948. aastal. Omonia on Küprose üks edukamaid ja populaarsemaid jalgpalliklubisid. See on tulnud Küprose meistriks kokku 21 korda, viimati hooajal 2020–21; Omoniast on enam kordi Küprose meistriks tulnud ainult APOEL. Küprose karikas on võidetud 14 korda ja Küprose superkarikas rekordiliselt 17 korda.

Omonia on korduvalt osalenud Euroopa jalgpalliklubide võistluste eelringides. Hooajal 2020–21 osales Omonia esmakordselt UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril.

Omonia kodustaadion on GSP Stadium, mida jagatakse APOEL-i ja Nikosia Olympiakosega.

Praegune koosseis 
Seisuga 4. juuni 2021

Saavutused 
Küprose kõrgliiga:
Võidud (21): 1960–61, 1965–66, 1971–72, 1973–74, 1974–75, 1975–76, 1976–77, 1977–78, 1978–79, 1980–81, 1981–82, 1982–83, 1983–84, 1984–85, 1986–87, 1988–89, 1992–93, 2000–01, 2002–03, 2009–10, 2020–21
Küprose karikavõistlused:
Võidud (14): 1964–65, 1971–72, 1973–74, 1979–80, 1980–81, 1981–82, 1982–83, 1987–88, 1990–91, 1993–94, 1999–2000, 2004–05, 2010–11, 2011–12
Küprose superkarikas:
Võidud (17): 1966, 1979, 1980, 1981, 1982, 1983, 1987, 1988, 1989, 1991, 1994, 2001, 2003, 2005, 2010, 2012, 2021

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Omonia
Fincantieri 6274

Fincantieri 6274 on Cunard Line'ile ehitatava ristluslaeva dokinimi. 2017. aastal teatavaks tehtud nimeta laev on kompanii neljas laev praeguses laevastikus ja 249. laev kogu selle ajaloos.

Välislingid
 

Reisilaevad
Nötsch im Gailtal

Nötsch im Gailtal (sloveeni: Čajna) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.

Asudes Villachist läänes, ulatub omavalitsusala piki alumist Gaili orgu Lõuna-Kärntenis Villacher Alpe (Dobratschi) massiivi jalamile, mis on Gailtali Alpide idapoolne jätk. Omavalitsuse osad on Kerschdorf (Črešnje), Saak (Čače) ja Sankt Georgen (Šentjurij).

Nötschi pääseb Villachist ja Süd Autobahnilt (A2) Gailtal Straße (B111) maanteed kaudu. Põhjas viivad mägiteed üles Bad Bleiberg kõrgorgu. Nötschi jaam on peatus Gailtalbahni raudteeliinil Arnoldsteinist Kötschach-Mauthenisse.

Ajalugu 

Asulat Kärnteni hertsogkonnas on esmakordselt mainitud 1253. aasta dokumendis koos Lewenburgi lossiga (tänapäeva Wasserleonburg), siis Bambergi piiskoppide vasall. Piirkonda laastas 1348. aasta Friuli maavärin, mis põhjustas tohutu maalihke Dobratschi mäelt ja Gaili jõe üle kallaste tõusmise.

Wasserleonburgi loss, mis asub kõrgel Saaki küla kohal, ehitati 14. sajandil ümber. Mitmete Villachi kaupmeheperekondade omandiõiguse ajal laiendati seda 16. ja 17. sajandil märkimisväärselt, sealhulgas renessansshoov avatud lodžaga, maneristlik fassaad ja lossikabel. Kuni tänaseni on kompleks eraomandis ja seda kasutatakse hotellina; pärast troonist loobumist veetsid Windsori hertsog Edward VIII ja tema naine Wallis Simpson seal oma mesinädalad 5. juunist 7. septembrini 1937.

Alates 20. sajandi algusest võõrustas Nötsch ajutiselt rühma ekspressionistlikke maalikunstnikke ümber Anton Koligi (1886–1950). "Nötschi ring" oli ühenduses Hagenbundi kunstnike rühmaga ümber Oskar Kokoschka, Anton Faistaueri ja Egon Schiele.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Paternion

Paternion (sloveeni: Špaterjan) on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. See asub Drava orus u 18 km Villachist loodes.

Paternioni omavalitsuse osad on Feistritz an der Drau, Kamering, Kreuzen, Nikelsdorf, Paternion ja Rubland.

Kameringist on pärit Austria kirjanik Josef Winkler.

Ajalugu 

Asustatuna Hallstatti kultuurist saati on kohta esmakordselt mainitud 1296. aasta dokumendis kui St. Paternianus ja see on nimetatud Fano piiskopi Püha Paterniani järgi, kuna ala Dravast lõunas kuulus siis Aquileia patriarhaadile. 1530. aastal sai Paternion Austria ertshertsog Ferdinand I-lt turuõiguse. Osakaaluga u 30% on omavalitsus täna üks protestantismi keskusi Kärntenis.

Paternioni loss oli osa Paternioni isandkonnast (Herrschaft Paternion), koos Pöllani ja Kreuzeni losside ning 8800 ha metsaga. 19. sajandi lõpul läksid need Widmann-Rezzonico krahvidelt krahv Piero Foscarile Veneetsiast ja tänini omab neid Foscari-Widmann-Rezzonico perekond.

Sõpruslinn 

 Ladenburg, Saksamaa

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Euroala laienemine

Euroala laienemine on pidev protsess Euroopa Liidus (EL). Kõik liikmesriigid, välja arvatud Taani, on kohustatud kasutusele võtma Euro oma ainsa valuutana. Selleks peab riik vastama teatud kriteeriumidele, mille hulka kuulub Stabiilsuse ja kasvu pakt.

Liikmesriigid
2021. aastal on euroalas 19 ELi liikmesriiki, millest esimesed 11 (Austria, Belgia, Soome, Prantsusmaa, Saksamaa, Iirimaa, Itaalia, Luksemburg, Holland, Portugal ja Hispaania) võtsid euro kasutusele 1. jaanuaril 1999, kui see oli ainult elektrooniline. Kreeka liitus 1. jaanuaril 2001, aasta enne seda, kui füüsilised euromündid ja rahatähed hakkasid asendama euroala vanu rahvusvaluutasid. Seejärel liitusid nimetatud aasta 1. jaanuaril euroalaga ka järgmised 7 riiki: Sloveenia (2007), Küpros (2008), Malta (2008), Slovakkia (2009), Eesti (2011), Läti (2014) ja Leedu (2015).

Tulevik
Horvaatia võtab euro kasutusele 1. jaanuaril 2023.

Laienemise päevakorras on seitse ülejäänud riiki: Bulgaaria, Tšehhi, Ungari, Poola, Rumeenia ja Rootsi.

Vaata ka
 Euroopa Liidu laienemine 

Euroopa Liit
Faraday

FARADAY on Eesti rocki'i ansambel.

Koosseis

Praegused liikmed 

 Jaak Paju - laul
 Jaan Parker - basskitarr, laul
 Sander Sinijärv - laul, kitarr
 Jaan Lillepruun - kitarr
 Margus Neerut - trummid

Endised liikmed 

 Raido Tippi
 Peeter Laas

Diskograafia

Singlid 

 2016 "Jooksen"
 2019 "Olen hullumas"
 2020 "Las langeb vihm"
 2020 "Tuukrilaul"
 2020 "Sada tuhat korda"
 2021 "Ohtlikud mõtted"
 2021 "Surma suudlus"

Viited

Välislingid 

 Ansambli koduleht

Eesti ansamblid
Folk metal'i ansamblid
Rosegg

Rosegg (sloveeni: Rožek) on linn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.

Inimesi 

 Peter Markovič, maalikunstnik
 Stefan von und zu Liechtenstein, Liechtensteini suursaadik Saksamaal

Sõpruslinn 

 Zuglio, Italia

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Clydebank

Clydebank (šoti keeles Clidbaunk, gaeli keeles Bruach Chluaidh) on Šotimaa linn West Dunbartonshire'is. See asub Clyde'i jõe paremkaldal.

Vaata ka
 Glasgow

Šotimaa linnad
Qaemshahr

Qaemshahr (varasem eestikeelne  nimekuju Shahi) on linn Kirde-Iraanis, Mazandarani provintsi suuruselt kolmas linn.

Pilte

Viited

Välislingid
 

Iraani linnad