Rukkirääk

Rukkirääk (Crex crex, rahvakeeles ka rukkirästas) on ruiklaste sugukonda kuuluv linnuliik.

Rukkirääk pesitseb Lääne-Euraasias ja Euroopas. Talvituma suundub ta Aafrika põhja- ja idarannikul. Pesitsus- ja elamisala on 20,6 miljonit ruutkilomeetrit. Eestis on rukkirääk tavaline linnuliik, keda pesitseb 20–40 000 paari. Nad pesitsevad enamasti rohumaadel, heinamaadel ning niitudel.

Rukkiräägu nimi tuleneb sellest, et tema häälitsust võib kirjeldada "krääkimisega" – 2-silbiline "krääk krääk".

Välimus

Morfoloogia 
Rukkirääk on nurmkanast poole väiksem ja saledam lind, kes kujult on sarnane rooruiguga, kuid kelle linnu nokk on lühike ja tömp.                                                                                                                                                                       

Linnu üldpikkus on 16–18 cm, tiibade siruulatus on 32–35 cm.

Linnu sulestik 
Linnu sulestik on hallikas-kollakaspruun, tal on sinihallid triibud ja hall rind, ülalpool on ta tumedate tähnidega kirjatud.

Lennul on hästi näha punapruun tiivalaik ja üle saba ripnevad jalad.

Levik ja arvukus

Pesitsus ja arvukus 
Rukkirääk pesitseb ja elab Lääne-Euraasia, Aafrika põhja- ja idarannikul. Pesitsus- ja elamisala on 20 600 000 ruutkilomeetrit. Rukkiräägu arvukust hinnati 2022. aastal 3–7 miljonile isendile.

Tavaliselt munevad rukkiräägud 8–12 muna. Osa nendest munadest purunevad heina niitmisel ajal kuna nende pesad asuvad heina- ja rohumaadel. Mitte häiritud pesade määr on 80–90% ent ellujäämisvõimalus viljastatusheinamaadel langeb suurel määral.

Mehaniseeritud niitmise tõttu hukub 38–95% tibudest.

Eestis on rukkirääk veel üsna levinud lind, aga kuulub III kaitsekategooriasse.

Talvitumine 
Linnuparved lendavad tavaliselt neljakümnekesi Aafrikasse talvituma.  Linnud lendavad öösiti ja päeval puhkavad. Aafrikaase jõudes haldavad Rukkiräägud 4,2–4,9 hektarit.

Röövloomad ja parasiidid 
Pesitsus- ja elamisaladel on rukkiräägule ohuks nii metsistunud kui ka kodukassid, mingid, tuhkrud, saarmad ja rebased. Lindude hulgas, kes liiki ohustavad on hiireviu ja hallvares. Leedus on ka märgatud kährikuid linde jahtimas. Niitmise tõttu kaitseta jäänud poegadele on ohuks ka valge-toonekurg, loorkull ja muud röövlinnud, kajakad ja vareslased. Rukkiräägu liigis on märgatud parasiitset lameussi Prosthogonimus ovatus, mis elab lindude munajuhas. Samuti on märgatud ka parasiitset ussi Plagiorchis elegans, parasiitsete kärbeste vastseid ja puuke.

Pesitsemine

Pesa 
Rukkiräägu pesa on ehitatud maapinnal ja selle pesa matejalid on roht, kõrs ja sammal. Pesa läbimõõt on 12–15 cm. Kõrgus on pesal 7 cm.

Lohu sügavus on 3–4 cm. Pärast 15–17 päeva haudumist koorub 9–10 poega. Pojad hülgavad pesa mõne tunni pärast koorumist siis hakkavad ringi uitama ning peagi iseisvuvad.

Toitumine 

Rukkirääk on omnivoorse toitumisega lind. Põhiline toit on tal vihmaussid, nälkjad, teod, ämblikud, mardikad ja rohutirtsud. Lisaks sellele sööb rukkirääk väiksemaid konni, muruseemneid ja teravilja seemneid. Rukkirääk sööb talvel rohkem putukaid nagu näiteks termiidid, prussakad ja sõnnikumardikaid.

Kui rukkirääk talvel ei leia neid putukaid, siis sööb ta rohtu, mis leidub rohtunud radadel.

Sümboolika 
Aastal 1995 valiti rukkirääk Eesti aasta linnuks.

Viited

Välislingid 

 

Ruiklased
Eesti linnud