joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rõuge Vabadussõja mälestussammas

Rõuge Vabadussõja mälestussammas (ka Vabaduse valvur) on Võru maakonnas Rõuge vallas Rõuge asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.

Mälestussammas avati 3. oktoobril 1926, selle autor oli skulptor Voldemar Mellik.

Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal oli võimudel plaan sammas hävitada, kuid oktoobrirevolutsiooni aastapäeva õhtul leiti sellelt hoiatus, mis ütles, et monument on pühendatud Esimeses maailmasõjas langenuile ning seda, kes monumendi hävitaks või rüvetaks, tabaks "kogu meie rahva viha ja needus", ja nii jäi sammas püsima. See õhiti siiski 1945. aastal. Kohalikel õnnestus päästa samba koosseisu kuulunud pronkssõdur. Osaliselt säilis ka samba alus.

Sammas taastati ja avati uuesti 30. oktoobril 1988.

Viited

Välislingid
 

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Rõuge vald
Nõva Vabadussõja mälestussammas

Nõva Vabadussõja mälestussammas on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nõva asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.

Mälestussammas avati 9. septembril 1928.

Sammas lõhuti tõenäoliselt juba enne Teist maailmasõda.

Samas kohas avati 6. augustil 1989 uus sammas, mis on endise samba täpne koopia.

Viited

Välislingid
 

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Lääne-Nigula vald
Sõjategevus

Sõjategevus on sõjapõhjuse juhtumil vallandunud sõjaline akt rühmitiste, rahvaste või riikide vahel.

Sisemisi sõjalisi vastuolusid, milles osalevad pooled on ühest ja samast riigist, nimetatakse kodusõjaks.

Kaasused

Casus belli
Casus belli tähendab ladinakeelse väljendina tegu või sündmust, mis provotseerib või mida kasutatakse sõja õigustamiseks; sõna-sõnalt sõjajuhtumit ehk sõjapidamist põhjustavat sündmust. Casus belli hõlmab otseseid süütegusid või ähvardusi sõdakuulutava rahva suhtes.

Casus fœderis 
Casus fœderis hõlmab ladinakeelse väljendina süütegusid või ähvardusi enda liitlase või liitlaste vastu – tavaliselt on see seotud vastastikuse kaitse paktiga.

Õigus sõjale
Kaasaegses maailmas konsulteeritakse hea tahte kohaselt enne sõtta sisenemist sõjaõiguse kriteeriumite kogum läbi, et olla veendunud, et õigus sõjaks on mööndav.

Vaata ka
Ius ad bellum
Status quo ante bellum

Ladinakeelsed väljendid
Tapa Vabadussõja mälestussammas

Tapa Vabadussõja mälestussammas on Lääne-Viru maakonnas Tapal asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.

Samba avamise täpne aeg pole teada, ent vähemalt 1. detsembril 1928 oli see olemas. Pole teada, mis sambast hiljem sai. Nõukogude okupatsiooni ajal seises samas kohas sarnane sammas.

Nõukogude-aegne sammas avati üle värvitult ja uue tahvliga 9. jaanuaril 1991.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Tapa
Näpitsad

Näpitsad on käsitööriist, mida kasutatakse objektide hoidmiseks. Tööriist on välja arenenud haaratsitest, mida kasutati pronksiajal, et kuum metall ei kõrvetaks käsi.  Näpitsatega saab painutada ja suruda erineva suurusega materjale. Näpitsate eesmärk on tekitada jõuõlg, mis suurendab käe survetugevust väiksele punktile. Näpitsatel on lai kasutusvaldkond.

Vaata ka
Tangid

Viited

Tööriistad
Cosmos (ajakiri)

Cosmos (alapealkirjaga The journal of The Traditional Cosmology Society) on The Traditional Cosmology Society väljaantav akadeemiline ajakiri, mis ilmub kord aastas Edinburghis ja avaldab eelretsenseeritavaid interdistsiplinaarseid artikleid müütide, religiooni ja kosmoloogia alalt, hõlmates mitmesuguseid kultuure minevikus ja tänapäeval. 

Cosmose pikaaegne toimetaja on olnud Emily Lyle ja ülevaadete toimetaja Aude Le Borgne, toimetajana on tegutsenud Mirjam Mencej ja Lousie Milne.

Välislingid
Cosmos veebis

Teadusajakirjad
De oppresso liber

"De oppresso liber" on Ameerika Ühendriikide maaväe erivägede moto. Tõlgituna tähendaks see "vabastada rõhumisest" või "vabastada rõhutud".

Ameerika Ühendriikide sõjandus
Ladinakeelsed väljendid
Haljala Vabadussõja mälestussammas

Haljala Vabadussõja mälestussammas on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Haljala asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.

Mälestussammas avati 7. septembril 1930.

Haljala Vabadussõja mälestussammas oli üks väheseid Vabadussõja mälestussambaid, mida Nõukogude teise okupatsiooni ajal ei jõutud hävitada. See-eest Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal 1945. aasta sügisel sammas õhiti ja tükid maeti sinnasamasse maa sisse. Samba alus jäi terveks.

24. veebruaril 1989 avati samas kohas uus sammas, mis on endise samba täpne koopia. Uus sammas on püstitatud vana samba alusele.

Viited

Välislingid

Haljala kihelkond
Haljala vald
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Rahumäe Vabadussõja mälestussammas

Rahumäe Vabadussõja mälestussammas on Tallinnas Rahumäe kalmistul asuv Vabadussõjas langenud spordiseltsi Kalev liikmetele püstitatud mälestusmärk.

Mälestussammas avati 31. mail 1931 spordiseltsi Kalev asutamise 30. aastapäeval.

Nõukogude okupatsiooni ajal 1951. aastal võeti sammas maha.

20. juunil 1997 avati enam-vähem samas kohas uus sammas, mis on endise samba täpne koopia.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Tallinna mälestusmärgid
Rannu Vabadussõja mälestussammas

Rannu Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk Tartumaal Rannu asulas Rannu kalmistul.

Mälestussammas avati 23. augustil 1931.

Nõukogude okupatsiooni ajal 1949. aastal sammas lõhuti.

1976. aastal avati endise samba asukohas Ole Ehelaidi skulptuur "Rannu ema".

1989. aastal arutati samba taastamist, kuid taastama ei hakatud. Samba taastamise asemel paigaldati Rannu kirikule mälestustahvel.

2014. aastal käidi välja idee taastada mälestusmärk ning sama aasta suvel tulid kalmistu korrastustööde käigus välja samba nimedega kiviosad.

Mälestusmärk taastati ja paigutati oma esialgsele asukohale. "Rannu Ema" asukohta muudeti pisut.

Mälestusmärk taasavati 23. augustil 2015.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Elva vald
Rägavere lahingu mälestussammas

Rägavere lahingu mälestussammas on Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Rägavere külas asuv Vabadussõja Rägavere lahingu langenutele püstitatud mälestusmärk.

Sammas avati 13. septembril 1931.

1940 sammas purustati. 1942 sammas taastati. 1944 purustati sammas lõplikult.

Samas kohas avati 1. juulil 1989 uus sammas, mis on endise samba ligilähedane koopia.

Viited

Välislingid
 

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Rakvere vald
Julia Samoilova

Julija Olegovna Samoilova (Юлия Олеговна Самойлова; sündinud 7. aprillil 1989 Uhtas) on Venemaa laulja.

Lapsepõlves avaldunud seljaaju lihaste atroofia tõttu liigub ta ratastoolis.

2013. aastal sai ta talendisaate "Faktor A" kolmandal hooajal teise koha.

Ta osales esinejana 2014. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial.

Ta pidi esindama Venemaad 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis, kuid ei saanud osaleda, sest oli rikkunud Ukraina seadust. Ta sai Ukrainasse kolmeaastase sissesõidukeelu, sest ta esines 27. juunil 2015 Krimmis Kertšis aasta peale selle okupeerimist Venemaa poolt, olles Krimmi sisenenud Venemaa kaudu ilma Ukraina loata.

Ta esindas Venemaad 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis lauluga "I Won't Break". See oli esimene kord, kui Venemaa poolfinaalist edasi ei pääsenud.

Venemaa lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1989
Olev Zäuram

Olev Zäuram (26. jaanuar 1927 Kuigatsi vald – 1. september 2012 Väike-Maarja) oli eesti agronoom.

Ta oli Rakvere rajooni Põdrangu sovhoosi peaagronoom. 

Pensionipõlves pidas ta mahetootmisega talu Tamsalu vallas.

Ta on maetud Väike-Maarja vanale kalmistule.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline agronoom
1970, 1971, 1974 aunimetus "Vabariigi suurte saakide meister"

Viited

Eesti agronoomid
Eesti NSV teenelised agronoomid
Sündinud 1927
Surnud 2012
M2M

M2M oli Norra ansambel, kuhu kuulusid Marit Larsen ja Marion Ravn.

Larsen ja Ravn said sõpradeks viieaastaselt ja hakkasid koos musitseerima kaheksa-aastaselt. Esimese ühise lastemuusika albumi avaldasid nad 1996. aastal, kui Larsen oli 11- ja Ravn 12-aastane. 1998. aastal allkirjastasid nad plaadilepingu Atlantic Recordsiga. Ansamblit hinnati kõrgelt seetõttu, et nad kirjutasid enamiku oma esitatavatest lugudest ise ja mängisid ka ise pille, mida peeti teismeliste popartistide seas pigem erandlikuks.

Nende 1999. aastal ilmunud debüütsingel "Don't Say You Love Me" meeldis nii muusikakriitikutele kui ka laiemale publikule ja jäigi nende suurimaks hitiks. 2000. aastal ilmunud albumit "Shades of Purple" müüdi üle maailma 1,5 miljonit eksemplari. Teine album "The Big Room" (2002) sai küll kriitikutelt heakskiidu, kuid ei leidnud nii palju ostjaid. Samal aastal ansambel lagunes ja selle liikmed alustasid soolokarjääri.

Norra ansamblid
Priske lahingu mälestussammas

Priske lahingu mälestussammas on mälestusmärk Harju maakonnas Anija vallas. See on püstitatud  Vabadussõja Priske lahingus langenute mälestuseks.

Mälestussammas avati 12. juunil 1932.

Nõukogude okupatsiooni ajal 1941. aastal see õhiti.

Mälestussammas taasavati 23. juunil 1990.

Viited

Välislingid 
 

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Harju maakonna kultuurimälestised
Anija vald
Vetla lahingu mälestussammas

Vetla lahingu mälestussammas on Harju maakonnas Anija vallas Vetla asulas asuv Vabadussõja Vetla lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.

Sammas avati 26. juunil 1932.

Nõukogude okupatsiooni ajal Eestis oktoobris 1940 sammas hävitati.

Sammas taasavati 6. jaanuaril 1990.

Vetlas 1919. 4. jaanuaril toimunud lahingust kirjutas kolonel-leitnant Jaan Maide. "Samal päeval vaenlane sundis 5. rügemendi valveosi Kreo talust lahkuma, õhtul tungisid punased korduvalt Vetla veski kallale, kuid löödi tagasi, öösi kell 0200 (5. jaanuaril) asus 5. rügemendi 2. kompanii vastukallaletungile ja tõrjus vaenlase kuni Kreo taluni tagasi."

Viited

 

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Anija vald
Tähtvere lahingu mälestussammas

Tähtvere lahingu mälestussammas (ka Tartu lahingu mälestussammas', ka Tartu vabastajate monument) on Tartus Tähtvere pargis asuv Vabadussõja Tähtvere lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.

Mälestussammas avati 3. juulil 1932. Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal see lõhuti. 1957. aastal püstitati endise samba asukohale Ole Ehelaidi ja Arnold Matteuse valmistatud töölis- ja ametiühinguliikumise tegelase Hans Heidemanni büst. Eesti taasiseseisvumise ajal võeti büst maha ja ennistati lahingu mälestussammas. See taasavati 2. juulil 2006.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Tartu
Kõnekaart (televisioon)

Kõnekaart on kaart, kuhu on kõnepidamise abistamiseks kirjutatud märksõnu või terveid lauseid. Kõnekaartide kasutamine on laialt levinud televisioonis, kuna need on väikesed ning neid on võimalik hoida isegi taskus ja kasutada vaid vajadusel – vastupidi teleprompteritele, mille kasutamine on piiratud. Kõnekaarte saab edukalt kasutada ka eksamiteks valmistumisel, näitlemisel ja suulistel ettekannetel.

Kõnekaardid olid algselt kasutusel eakate näitlejate abistamisel. Teadaolevalt kasutas kõnekaarte esimesena John Barrymore 1930. aastate lõpus. 

Kõnekaardid said laiema leviku alles aastal 1949, kui Ameerika Ühendriikide telekompanii CBS assistent, endine sõjaväelendur Barney McNulty pidi kirjutama lauseid stsenaariumist suurtele paberilehtedele, abistamaks näitlejat Ed Wynni. McNulty tegi seda vabatahtlikult, kuna lenduriõppe juurde käis oskus kirjutada kiirelt ja selgelt. Ta märkas selle vajalikkust ning asutas oma ettevõtte Ad Libs. McNulty suri aastal 2000, olles 77-aastane. Tema hüüdnimeks jäi Cue-Card King ('kõnekaardi kuningas').

Kõnekaartide kasutamine võimaldab kõnelejal saavutada suurema silmside publikuga ja vabama kõne ülesehituse. Kõnekaardid võivad olla kõnepidamisel väga kasulikud, kuid selleks peavad nad olema hästi ette valmistatud. Enne esinemist tasub kõnet harjutada kõnekaartidega – siis on võimalik kõnekaarte vastavalt vajadusele veel kohendada.

Kõnekaartide loomine 
 Seada paika kõne peamine eesmärk ja idee
 Kasutada suurt kirja
 Teksti peaks olema kaartidel võimalikult vähe, et oluline esile tuleks 
 Alapeatükkide sõnastamisel kasutada numbreid või punkte
 Kirjutada ainult kaardi ühele küljele
 Näidete või ideede kirjutamisel kasutada erinevaid värve, mis lihtsustab esinemist
 Igale teemapunktile märkida juurde umbkaudne kestus, et hoida kõne õiges pikkuses
Televisioonitehnika
Anton Irve mälestussammas (Läti)

Anton Irve mälestussammas on Lätis Strenči piirkonnas Strenči lähedal asuv Vabadussõjas langenud kapten Anton Irvele püstitatud mälestusmärk. Irv langeski Strenči lähedal.

Samba ehitamist alustati 1939, ent see jäi pooleli. Samba ehitamine lõpetati 1994 ja see avati 27. aprillil 1994. Sambalt eemaldasid katte Läti Vennashaudade Komitee esimees Eižens Upmanis ja Eesti Sõjahaudade Hoolde Liidu esindaja Jaak Pihlak.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Läti mälestusmärgid
Strenči piirkond
Kalastaja

Kalastaja on Eesti ajakiri, mis kajastab harrastuskalapüüki.

Ajakirja annab alates 1996. aastast Püünsis välja Zero Gravity OÜ. Ilmumissagedus on 3-4 korda aastas.

Välislingid
Kalastaja koduleht

Eesti ajakirjad
Püspökladány

Püspökladány on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis. 

Asulat on kirjalikes allikates mainitud 1351. aastal. 1986 sai linnaks.

Linna läbib Szolnok–Debrecen–Nyíregyháza–Záhony raudtee ja linnast saab alguse Püspökladány–Oradea raudteeliin. Samuti läbib linna Euroopa maantee E60.

Sõpruslinnad 
 Hämeenlinna, Soome
 Fischamend, Austria
 Makfalva, Rumeenia
 Hattem, Holland
 Krasnystaw, Poola

Viited

Välislingid 
 Linna koduleht 

Ungari linnad
NCT

NCT (korea keeles 엔시티) on Lõuna-Korea K-popi ansambel, mille lõi SM Entertainment.

NTC on lühend SM Entertainmenti looja Lee Soo-mani projekti Neo Culture Technology nimest. Bändi iseloomustab põhimõte, et sellel võib olla piiramatu hulk liikmeid, kes tegutsevad eri linnades paiknevate üksustena. Üksuseid on 2019. aasta seisuga neli: NCT U, NCT 127, NCT Dream ja WayV. Esimene üksus, NCT U, tegi oma debüüdi 9. aprillil 2016, avaldades digitaalselt kaks singlit.

2020. aasta septembri seisuga on NCT-l 23 liiget: Taeyong, Taeil, Johnny, Yuta, Kun, Doyoung, Ten, Jaehyun, WinWin, Jungwoo, Lucas, Mark, Xiaojun, Hendery, Renjun, Jeno, Haechan, Jaemin, YangYang, Chenle, Jisung, Shotaro ja Sungchan. Kõige noorem NCT liige on Jisung ja kõige vanem on Taeil. Xiaojun, YangYang, Hendery, Lucas, Kun, Ten ja WinWin on NCT Hiina üksuses ehk WayV-s mis kuulub NCT alla.

Lõuna-Korea ansamblid
Roger Bannister

Sir Roger Gilbert Bannister (23. märts 1929 – 3. märts 2018 Oxford) oli Suurbritannia jooksja ja neuroloog.

Roger Bannister oli esimene inimene, kes 6. mail 1954 jooksis ühe miili alla nelja minuti, täpsemalt ajaga 3.59,04. Maailmarekordit tähistava ajaga lõppenud miilijooksus aitasid tal tempot teha Christopher Chataway ja Chris Brasher. 

1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis sai ta 1500 meetri jooksus neljanda koha.  

Aastal 2011 diagnoositi tal Parkinsoni tõbi.

Välislingid
"Suri Suurbritannia kergejõustiku absoluutne legend – esimene mees, kes jooksis miili alla nelja minuti", sport.delfi.ee, .4.03.2018
"Ajaloolise saavutuseni küündinud jooksja suri 88-aastaselt", sport.err.ee, 05.03.2018

Suurbritannia jooksjad
Suurbritannia arstid
Sündinud 1929
Surnud 2018
Ristamäe Vabadussõja mälestussammas

Ristamäe Vabadussõja mälestussammas (ka Ristamäe lahingu mälestussammas) oli Virumaal Ristamäe külas asunud Vabadussõja Ristamäe lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.

Mälestussammas avati 23. juunil 1937.

Nõukogude okupatsiooni ajal 18. juunil 1941 see hävitati.

Mälestussammast pole taastatud, ent samba asukohta märgib silt.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Virumaa ajalugu
Kersti Nigesen

Kersti Nigesen (sündinud 24. detsembril 1951) on eesti haridustegelane. 

Ta on 1992. aastal asutatud Vanalinna Hariduskolleegiumi asutaja ja direktor.

Tunnustus 
 2003 – Vabariigi Presidendi hariduspreemia 
 2009 – Aadu Luukase missioonipreemia (koos Metsaülikooliga) 
 2009 – Tallinna linna teenetemärk

Isiklikku 
Tema abikaasa on Ülo Vooglaid, nende poeg on Varro Vooglaid. Tema õde on logopeed Külli Roht.

Viited

Eesti koolijuhid
Sündinud 1951
Kestell

Kestell on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Maluti-a-Phofungi vallas.

Asula on rajatud 1905. aastal, linnaõigused sai 1906. aastal. Kestell on saanud nime reverend John Daniel Kestell'i (1854–1941) järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kestelli elanikest mustanahalisi aafriklasi 92.8%, valgeid 6,4%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4%, värvilisi 0,3% ja teisi 0,1%. Sotho keelt pidas emakeeleks 80,5%, suulu keelt 7,5%, afrikaani keelt 6,8%, inglise keelt 2,5% ja teisi keeli 2,6%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Anton Õunapuu mälestussammas

Anton Õunapuu mälestussammas oli Petseri lähedal Pitalova külas asunud Vabadussõjas langenud Anton Õunapuule püstitatud mälestusmärk.

Sammas avati 26. mail 1940.

1940. aasta lõpus sammas hävitati.

Sammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et Pitalova asula on Venemaa territooriumil.

Viited

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Petserimaa
Coligny

Coligny on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ditsobotla vallas.

Linn on asutatud 1918. aastal ja kandis esialgu nime Treurfontein (afrikaani keeles 'kurbuse allikas'). Praeguse nime sai Coligny 1923. aastal Prantsuse admirali ja hugenottide ühe liidri Gaspard de Coligny (1519–1572) järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Coligny elanikest valgeid 49,76%, mustanahalisi aafriklasi 43,24%, värvilisi 3,39%, India või Aasia päritolu inimesi 1,89% ja teisi 1,72%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 50,59%, tsvana keelt 34,56%, inglise keelt 6,62%, koosa keelt 1,44%, sotho keelt 1,31%, suulu keelt 1,17% ja ndebele keelt 1,04%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Tiit Kukk

Tiit Kukk (1959 Pärnu – 1989 Helsingi) oli eesti keeleteadlane, fennougrist.

Haridus 
Õppis Pärnu 1. Keskkoolis (1966–1977) ja Tartu Riiklikus Ülikoolis (1977–1982), mille lõpetas soome-ugri keelte eriharus. Järgnesid õpingud statsionaarses aspirantuuris (1982–1985). Kaitses 1987. aastal filoloogiakandidaadi (PhD) väitekirja "Adverbimoodustus karjala keeles".

Õppe- ja teadustöö 
Tartu Ülikooli õppejõud aastast 1986, alates 1988 dotsent. Õpetas peamiselt soome keelt, pidas loenguid karjala keelest ja keeleteaduse alustest. Käis keeleuurimisretkedel Vesjegonski karjalaste aladel, avaldas uurimusi ja materjale karjala keelest. Töötas Helsingi ülikooli eesti keele lektorina 1988. aasta sügisest kuni surmani (1989).

Teoseid 
 Kukk, Tiit 1986. Töövahend soome keele õppimiseks. TRÜ filoloogiateaduskonna eesti keele ja kirjanduse osakonna I ja II kursuse kaugõppeüliõpilastele. Tartu.
 Kukk, Tiit 1989. Vesjegonskin karjalaisten tšastuškoja. Castrenianumin toimitteita 32. Helsinki.

Viited 

Eesti fennougristid
Pärnu Metsakalmistule maetud
Sündinud 1959
Surnud 1989
Sosipatra

Sosipatra Ephesosest (4. sajandi esimene pool eKr) oli uusplatonismi koolkonda esindav filosoof ja müstik, kelle elulugu kirjeldab Eunapios oma raamatus "Sofistide elulood".

Vanakreeka filosoofid
4. sajand eKr
Sofistid
Entomofaagia

Entomofaagia (ɛntəˈmɒfədʒi, kreeka keelest, ἔντομον "putukas" ja φαγεῖν "sööma") on putukate söömine inimeste poolt. On söödud putuka mune, nukke ja mõnede täiskasvanud isendeid eelajaloolisest ajast tänapäevani.

Putukate söömine on levinud enamuses kultuurides eri maailma paikades, sealhulgas ka põhja, kesk ja lõuna Ameerikas ning Aafrikas, Aasias, Austraalias ja Uus-Meremaal. Süüakse üle 1000 erineva putukaliigi. Entomofaagiat harrastab umbes 3000 erinevat etnos. Sellest hoolimata on putukate söömine mõnes kultuuris ebatavaline või lausa tabu. Tänapäeval on lääne ühiskonnas putukate söömine ebatavaline, aga putukad on populaarne toit paljudes Ladina-Ameerika, Aafrika, Aasia ja Okeaania regioonides. Mõned ettevõtted üritavad putukate söömist populariseerida ka läänes. ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsioon on registreerinud 1900 söödavat putukaliiki ja hindab, et 2005. aastal oli maailmas 2 miljardit putukasööjat. Nad soovitavad putuktoitumist ühe kariloomade põhjustatavat keskkonnakahju vähendava lahendusena.

Viited

KoduloomadPutukad
Mai Väljas

Mai Väljas (sündinud Goetz; 5. mai 1935 Oruveski, Virumaa – 1. märts 2018) oli eesti pedagoog, Eestimaa Kommunistliku Partei endise juhi Vaino Väljase abikaasa.

Elulugu
Ta tegeles nooruses ilu- ja sportvõimlemisega ning soovis saada võimlemisõpetajaks. Õpingutele Leningradi Kehakultuuri Instituudis tõmbas kriipsu peale põlvevigastus.

1956. aastal astus ta Tallinna Pedagoogilisse Instituuti õppima eesti keele, kirjanduse ja ajaloo osakonda. 1960. aastal abiellus ta Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu tollase juhi Vaino Väljasega.

Aastail 1965–1980 töötas Mai Väljas Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis eesti keele ja kirjanduse õpetajana ning hiljem direktori asetäitjana kasvatusalal. 

Kui Vaino Väljas esindas aastatel 1980–1988 NSV Liitu suursaadikuna Venezuelas ja Nicaraguas, oli Mai Väljas mehega kaasas. Pärast Eestisse naasmist tegutses ta Eesti Heategevusfondi esinaisena.

Mai Väljas sai eestlastele tuntuks 1988. aasta laulva revolutsiooni massikogunemistel. Tal oli oluline roll abikaasa eestimeelse poliitika toetamisel.

Isiklikku
Väljastel on kaks last ja viis lapselast.

Viited

Eesti pedagoogid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1935
Surnud 2018
Intersektsionaalsus

Intersektsionaalsus on analüütiline tööriist, mis püüab välja selgitada, kuidas vastastikmõjus võimusuhted mõjuvad neile, kes on ühiskonnas kõige tõrjutumad. Intersektsionaalsus on seisukoht, et inimest iseloomustavad eri aspektid nagu klass, rass, seksuaalne sättumus, puue ja sugu ei eksisteeri üksteisest eraldi, vaid on keeruliselt põimunud.

Ajalooline taust 
Mõiste intersektsionaalsus püüab valgustada dünaamikat, mis on liiga sageli jäänud feministliku liikumise ja teooria raames tähelepanuta. Nii on bell hooks öelnud, et selline lähenemine "vaidlustas arusaama, et "sugu" on peamine tegur, mis määrab naise saatuse." See käsitlus tärkas sellest, et mustad naised olid ajalooliselt feministlikust liikumisest väljatõrjutud, asjaolu, mille vastu juba 1800. aastatest alates astusid mustad feministid, nagu Anna Julia Cooper. Intersektsionaalsuse mõiste kasutuselevõtt toetas väga mitmel viisil värvilise taustaga naiste nõudeid, et nad kuuluvad mõlemasse poliitilisse sfääri.

Liikumine, mille eesotsas olid värvilise taustaga naised, vaidlustas varasemates feministlikes liikumistes nii tavapärase idee, et naised on homogeenne kategooria, kes jagavad olemuslikult samu elukogemusi. See väide tulenes arusaamast, et valged keskklassi naised ei esinda kuigi täpselt feministlikku liikumist tervikuna. Tõdemus, et rõhumise vormid, mida on kogenud valged keskklassi naised, erinevad neist, mida kogevad mustad, vaesed või puudega naised, viis feministid selliste käsitluste otsinguni, mis ühendaks viisid, kuidas sugu, rass ja klass "naise saatust määravad".

Feministlik vaade
Intersektsionaalse feministliku teooria võttis kasutusele black feminism’i liikumises osaleja Kimberlé Crenshaw 1989. aastal.. Crenshaw kritiseeris soouuringute arusaama, et naised on “ainult” naised ning osutas sellele, et on olemas teisi tegureid, mis mõjutavad diskrimineerimist, näiteks rahvus ja nahavärv, vanus või klass.

Viited 

Feminism
Väino Kaljuvee

Väino Kaljuvee (22. oktoober 1924 – 14. juuli 1993) oli eesti põllumajandustegelane, majandijuht ja rahvasaadik.

Aastatel 1967–1971 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu saadik, seaduseelnõude komisjoni liige.

Aastatel 1968–1989 oli ta Taevaskoja kolhoosi esimees.

1977. aastast oli ta Eesti NSV Ülemkohtu rahvakaasistuja.

Ta on maetud Põlva kalmistule.

Tunnustused
1971 aunimetus "Vabariigi suurte saakide meister"
1984 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukiri

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kaljuvee, V., Eesti NSV Ülemnõukogu seitsmenda koosseisu saadik (1967)
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Põlva rajooni Taevaskoja kolhoosi esimees Väino Kaljuvee (1984)

Eesti põllumajandustegelased
Eesti NSV kolhoosiesimehed
Eesti NSV VII Ülemnõukogu liikmed
Põlva kalmistule maetud
Sündinud 1924
Surnud 1993
Maie Orav

Maie Orav (sündinud 28. mail 1941 Kolga vallas Uuri külas) on eesti rahvatantsujuht ja tantsupedagoog.

1955. aastal lõpetas ta Kolga Mittetäieliku Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Kultuurharidusala Kooli kultuuritöötaja-tantsujuhina. 

Aastatel 1958–1968 oli ta Väike-Maarja kultuurimaja instruktor, kunstiline juht ja rahvatantsujuht. 1968. aastast folklooriseltsi Tarvanpää kunstiline juht, koreograaf ja pärimuskultuuri õpetaja. 

1986. aastal oli ta pärimuskultuuri festivali Viru säru algatajaid.

Ta oli XIV, XV ja XVI üldtantsupeo üldjuhte.

Ta on esimese Eesti meeste tantsupeo mõtte algataja ja pealavastaja. 

Ta on loonud tantsu "Ukuaru valss".

Tunnustus
1981 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
1987 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
1996 Rakvere Kroonimärk
1998 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (edukas tantsualane tegevus)
1999 Valgetähe V klassi teenetemärk
2001 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (tubli töö rahvatantsuansambel Tarvanpää juhina ja Eesti rahvatantsuelu rikastajana)
2004 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
2006 aasta naine
2015 Anna Raudkatsi rahvatantsustipendium
2015 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Madis Orava ja Kaoke Kärdiga; „Meeste Tantsupidu 3“ meeskonnale peo loomise eest)
2016 Rukkiräägu kultuuriauhind 
 2019 Kodarraha aumärk - kõrgeim austusavaldus pühendumise eest laulu- ja tantsupidude väärtustele
 2019. aastal kinkisid Tarvanpää vilistlased Oravale tammepuidust pingi "Tants teeb õnnelikuks" sõnumiga.

Viited

Eesti tantsujuhid
Eesti rahvatantsupedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1941
Hartenbos

Hartenbos on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas Mossel Bay vallas. Linn asub India ookeani rannikul.

Hartenbos on rajatud 1933. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hartenbosi elanikest valgeid 71,50%, värvilisi 17,52%, mustanahalisi aafriklasi 9,91%, India või Aasia päritolu inimesi 0,48% ja teisi 0,60%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 93,36%, inglise keelt 4,26% ja koosa keelt 0,75%.

Viited

Lääne-Kapimaa provintsi linnad
Kiiruisutamise Eesti rekordid

Siin on kirjas kiiruisutamise Eesti rekordid ja tipptulemused. Seisuga 24. veebruar 2021.

Meeste rekordid

Naiste rekordid

Viited 

Rekordid
Eesti statistika
Nikolai Plavilštšikov

Nikolai Plavilštšikov (Николай Николаевич Плавильщиков, 17(29) mai 1892 – 7. veebruar 1962) oli vene zooloog. 

Ta oli entomoloog, spetsialist siklaste taksonoomia alal. Samuti kirjutas ta rea populaarteaduslikke raamatuid bioloogiast.

Teosed eesti keeles
Plavilštšikov, Nikolai 1955. Noortele loodusesõpradele. (Jüri Metsar, tlk.) Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus.
Plavilštšikov, Nikolai 1961. Homunkulus: Jutustusi bioloogia ajaloost. (J. Metsar, tlk.) Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus.
Plavilštšikov, Nikolai 1975. Tark loodus. (V. Parbo, tlk.) Tallinn: Valgus.

Venemaa zooloogid
Sündinud 1892
Surnud 1962
Montclair

Montclair on mitme asula nimi:

Montclair, Essexi maakonnas New Jerseys
Upper Montclair, CDP Montclairis New Jerseys
Montclair, linn San Bernardino maakonnas Californias
Montclair, piirkond Oaklandis Californias
Spotify

Spotify on muusika, taskuhäälingu ja video voogedastuse teenus. Tasuta kasutusega kaasnevad mõningad piirangud ja reklaamid. Kasutajale, kes teenuse eest maksab, pakutakse paremat helikvaliteeti ja allalaadimisvõimalust.

Spotifyd saab kasutada enamikus Euroopa riikides, suuremas osas Ameerikast, Austraaliast ja Uus-Meremaast ning mõnes Aasia riigis. Teenust pakutakse kõigil tänapäevastel platvormidel. Spotify tagab juurdepääsu rohkem kui 30 miljonile laulule. 2017. aasta juuni seisuga on Spotifyl 140 miljonit aktiivset kasutajat kuus ja 70 miljonit kasutajat, kes teenuse eest maksavad.

Vaata ka 
 Bandcamp
 SoundCloud

Viited

Välislingid 
 
 Ametlik koduleht (inglise keeles)
 Siim Nestor. Spotify – rootslaste küsimusi tekitav saavutus. Kui mugav, kena ja kiire see 80 miljonit muusikapala sinu taskus kandev vidin on?, Eesti Ekspress. 4.11.2022
Rootsi ettevõtted
Muusikatööstus
2008
Kitarrimängija (Vermeer)

„Kitarrimängija“ on 1672. aastal maalitud Jan Vermeeri teos, mida eksponeeritakse Kenwood House'is Londonis osana Iveagh Bequesti kogust. 

2012. aastal suleti Kenwood renoveerimise ajaks 2013. aasta sügiseni ja sel ajal oli maal väljas Rahvusgaleriis koos nende enda kahe Vermeeri teosega. Maal toodi Kenwood House'i tagasi detsembri lõpus.

23. veebruaril 1974 varastati maal Kenwood House'ist ning nõuti 1 000 000 USA dollari suurust lunaraha toidus, mis jaotataks Grenada saarel laiali. Muidu oleksid vargad maali hävitanud. Hiljem saadeti The Timesile teade koos nõudega, et Iiri vabariiklased Marion ja Delours Price võiksid oma vanglakaristust kodus kanda. Maali sai Scotland Yard tagasi Londoni ärilinnaosas asuva St Bartholomew-the-Greati kiriku kalmistul 7. mail 1974. Kuigi maalil oli märke niiskusest, oli see muidu terve.

Maali koopia "Kitarri mängiv daam" asub Philadelphia Kunstimuuseumis.

Viited

Lisalugemist
Logani rahvusvaheline lennujaam

Boston Logani rahvusvaheline lennujaam (IATA: BOS, ICAO: KBOS, FAA LID: BOS), ametlikult tuntud kui General Edward Lawrence Logani rahvusvaheline lennujaam, on rahvusvaheline lennujaam Bostonis, Massachusettsis, Ameerika Ühendriikides. See hõlmab 2384 aakrit ala, sel on kuus lennuraja ja neli reisiterminali ning seal töötab hinnanguliselt 16 000 inimest. Lennujaam on Delta Air Lines'i ja JetBlue'i fookuse linn.

Boston
Ameerika Ühendriikide lennujaamad
Ants Tamme

Ants Tamme (sündinud 18. mai 1988) on pikaaegne Eesti Kiikinguliidu juhataja ning kiikingu kui spordiala ja meelelahutuse edendaja Eestis. 

Ants Tamme nimel on mitmeid Eesti rekordeid ning ka Guinnessi rekord.

Eesti sportlased
Sündinud 1988
Emmelie Konradsson

Emmelie Konradsson (sündinud 9. aprillil 1989) on Rootsi endine jalgpallur.

Ta kuulus poolkaitsjana aastatel 2007–2014 klubisse Umeå IK ja aastatel 2011–2014 Rootsi naiste jalgpallikoondisesse.

2014. aasta lõpus teatas ta jalgpallurikarjääri lõpetamisest.

Rootsi jalgpallurid
Sündinud 1989
Michael von Agthe

Gottfried Michael von Agthe (ristitud 7/18. novembril 1767 Kuressaares – 1/13. jaanuar 1814 Kuressaare) oli Torgu mõisarentnik, auastmelt kolleegiumiassessor.

Vanemad Andreas von Agthe (1733–1806) ja Christina Elisabeth Schultz (1739–1772).

10/22. veebruaril 1800 abiellus Kuressaares Juliane Margarethe Markoffiga, kolm poega, kaks tütart.

Välislingid 

Saaremaa aadlikud
Sündinud 1767
Surnud 1814
Eesti meistrivõistlused autorallis

Eesti meistrivõistlused autorallis on Eesti Autospordi Liidu korraldatavad autoralli Eesti meistrivõistlused.

Esimest korda toimusid Eesti meistrivõistlused 1959. aastal ning võistlused olid lahtised.

Välislink
Eesti meistrivõistluste medalivõitjad autorallis rally.ee

Eesti meistrivõistlused
Autoralli
Eesti autosport
1959
Forvarder

Forvader ehk kokkuveotraktor (inglise keeles forwarder) on sõiduk, mis on mõeldud puitmaterjali transportimiseks metsas.

Esimesed forvarderid konstrueeriti Skandinaavia maades samaaegselt esimeste harvesteride kasutusele võtmisega 1970ndate alguses. Tänapäeval on suurimad metsa kokkuveotraktorite tootjad John Deere, Komatsu, Caterpillar ja Valmet.

Ehitus 

Forvarder koosneb enamasti juhikabiinist, palke tõstvast kraanast ja haagisest, kuhu asetatakse palgid. Forvarderi sildade arv varieerub, kuid ei ole alla kolme, mis tähendab, et masinal on all vähemalt kuus ratast. Erandiks on vanad mudelid, millel on vaid kaks silda, üks kabiini ja üks haagise osa all. Kõige tavalisem sildade paigutus on 2+2, ehk nii kabiinil kui ka haagisel on kaks silda. Enamasti kasutatakse forvarderide juures sügavamustrilisi rehve, kuid on olemas ka selliseid masinaid, mis kasutavad rehvide asemel roomikuid. Samuti on kasutusel roomikuid, mis paigaldatakse rehvide peale ning halvemal pinnasel lisatakse rehvidele ketid.

Leidub ka kokkuveotraktoreid, mis koosnevad ainult haagisest ja kraanast. Selliseid forvardere saab ühendada erinevate maastikumasinate (näiteks traktori) külge ning need on enamasti mõeldud väiksemate metsatööde tegemiseks. On ka forvardere, millel puudub kraanamehhanism, ning pigem haagist meenutavaid forvardere, mida saab haakida näiteks ATV-de külge.

Liigitamine 
Forvardere liigitatakse nende kandevõime alusel. Kõige algelisemad forvarderid, millel puudub kabiini- ja kraanaosa ning mis on mõeldud väiksemate metsatööde tegemiseks, suudavad korraga kanda kuni kolm tonni. Forvarderitel, millel on olemas juba ka kraana ning mida veab tavaliselt traktor, on kandevõime maksimaalselt 15 tonni. Isesõitvate forvarderide kandevõime algab enamasti 8-st tonnist ning kõige suuremad metsaveomasinad suudavad vedada kuni 25 tonni materjali.

Probleemid masina kasutamisega 
Kuna metsa pinnas on tundlik ning metsamasinad rasked, on peamine kokkuveotraktorite kasutamisega kaasnev probleem rööpad. Nende vältimiseks on hakatud üha rohkem kasutama linte ja roomikuid, et rööbaste sügavust vähendada. Samuti tegeletakse rööbaste tasandamisega ning kasutatavaid radasid toestatakse puiduga. Samuti tegeletakse sellega, et masin ise oleks rohkem loodust säästev. Euroopa Liidu rahastusel on ellu kutsutud projekt "Forwarder2020-project", mille eesmärk on reguleerida forvarderide ökoloogilist jalajälge ning samas parandada masinate kasutamismugavust. Plaan näeb ette minimeerida metsapinnasele tekitatavaid kahjustusi ning vähendada masinate kütusekulu, samas minimeerida ka masinajuhi tervise kahjustamist.

Viited 

Masinad
Metsatööstus
Antisotsiaalne isiksushäire

Antisotsiaalne isiksushäire (ka düssotsiaalne isiksushäire) on isiksushäire, mida iseloomustab teiste inimeste õiguste eiramine ja rikkumine.  

Antisotsiaalne isiksushäire esineb umbes 1,5 protsenti tihedamalt meestel kui naistel. Antisotsiaalse isiksushäirega inimene on silmanähtavalt ükskõikne sotsiaalsete normide, reeglite ja seaduste suhtes. Ta rikub ühiskondlikke norme ja käitub vastutustundetult. Ta ei tunne süüd, ei õpi kogemusest ega karistusest ning õigustab oma käitumist. See ei tähenda, et ta üldse õppida ei suuda, ta teab millistes olukordades on kahetsuse teesklemine kasulik ning oskab kahetsust ka vajadusel väljendada, näiteks kohtus.

Vangimõistetud inimeste ja kurjategijate hulgas on keskmisest oluliselt rohkem antisotsiaalse isiksushäirega inimesi. Kuid tihtipeale peetakse ka mitmeid suurfirmade juhte nende kalkuleerivuse, manipulatiivsete võimete ja kalkuse tõttu töötajate suhtes düssotsiaalseteks.

Ärrituvus
Antisotsiaalse isiksushäirega inimeste impulsikontrolli võime on madal, mistõttu ta tegutseb sageli tagajärgedele mõtlemata. Seetõttu rikub selle isiksushäirega inimene seadust ja arreteeritakse, ta kaotab töö või saab trahve. Ta võib juba väikese ärritumise korral väga kergesti agressiivselt reageerida.

Suhted
Teistega suhteid luua suudab antisotsiaalse isiksusega inimene lihtsalt ja võib olla esmapilgul äärmiselt meeldiv ja osav suhtleja. Ta võib kasutada manipuleerimisvõtteid, valesid ja survestamist. Tegelikult on ta teiste tunnete suhtes hoolimatu ja kalk. Püsisuhteid hoida niisuguse isiksushäirega inimene ei suuda, kuid selles on, tema arvates, süüdi teine pool.

Riskitegurid
Suureks riskiteguriks selle isiksushäire kujunemisel on sama isiksushäire lapse vanematel. Sageli esineb koos antisotsiaalse käitumisega teisi impulsikontrolliga seotud häireid nagu uimasti- ja alkoholisõltuvust, hasartmängusõltuvust jms.

Antisotsiaalse isiksushäirele iseloomulikud jooned
 kalk hoolimatus teiste tunnete suhtes;
 tugev ja püsiv vastutustundetu hoiak ning sotsiaalsete normide, reeglite ja kohustuste eiramine;
 võimetus püsisuheteks, kuigi suhete loomisel pole raskusi;
 väga madal frustratsioonitaluvus, madal agressiooni ja vägivalla vallandumise lävi;
 võimetus tunda süüd ja õppida kogemusest, eriti karistusest;
 märkimisväärne kalduvus teisi süüdistada ja ühiskonnaga konflikti tekitanud käitumist õigustada.

Kaasnev joon võib olla püsiv ärrituvus. Diagnoosi võib kinnitada lapse- ja noorukieas ilmnenud käitumishäire, mida ei pruugi küll alati esinenud olla.

Teraapia
Antisotsiaalse isiksushäire korral pöördub inimene haruharva ise ravile, kuid survestajaks võivad olla tema lähedased, või määratakse ravi kohtu poolt. Kõige tõhusamad on individuaalse psühhoteraapia eri vormid, mis keskenduvad inimese negatiivsete mõtlemis- ja käitumismustrite kohandamisele, impulsikontrollile, motivatsioonile.

Vaata ka 
 Nartsissistlik isiksushäire
 Sotsiopaatia või psühhopaatia

Psüühika- ja käitumishäired
Isiksushäired
Kastryčnicki rajoon (Viciebsk)

Kastryčnicki rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Viciebski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 35 km². 2009. aasta seisuga elas seal 131 192 inimest.

Rajoon moodustati 19. juulil 1940. Sinna kuulub ka linna ajalooline keskus. Viiekümnendatel aastatel liideti sellega Šyrkova küla ja Paŭnočny alevik, aastal 1964 aga Ułanavičy küla. Aastal 1967 liideti rajooniga Žuržava, Sakałoŭka ja Siebiachi külad ning Vićba raudteejaama ümbrus. Aastal 1998 liideti rajooniga Bileva küla, aastal 2004 Janapal ja aastal 2011 Sielivoŭščyna küla. Rajooni tänavavõrgustiku pikkus on veidi üle 300 kilomeetri.

Täitevkomitee hoone asub aadressil Смаленская вуліца 9, rajooni juhib Siarhiej Stašeŭski.

Rajoonis asuvad Jakub Kołase nimeline teater ja Viciebski filharmoonia. Sinna jääb ka Viciebski Riiklik Tehnikaülikool.

Viited

Välislingid
Rajooni koduleht (vene keeles)

Viciebsk
Valgevene rajoonid
Pieršamajski rajoon (Viciebsk)

Pieršamajski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Viciebski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 35 km². 2009. aasta seisuga elas seal 170 970 inimest.

Rajoon moodustati 19. juulil 1940. See koosneb kahest suurest elamupiirkonnast. Üks neist kannab nime Markaŭščyna ja on saanud oma nime Marki Püha Kolmainu kloostri järgi, mis rajati sinna aastal 1576. Kloostri rajas sealne maaomanik Mark Ziamianin, kes ehitas omade kätega mitmed kloostri hooned. tema järgi sai nime klooster ja hiljem ka selle ümbruskond. Tänapäeval domineerivad Markaŭščynas ja kogu rajoonis nõukogude perioodil rajatud korterelamud.

Täitevkomitee hoone asub aadressil 1-я Пралетарская вуліца 14, rajooni juhib Mikałaj Arloŭ.

Viited

Välislingid
Rajooni koduleht (vene keeles)

Viciebsk
Valgevene rajoonid
Inemise Sisu

"Inemise Sisu" (kirjutatud ka "Inemise sisu") oli Vikerraadio kultuuriteemaline raadiosaade, mis oli eetris 1999–2011. Saate autor ja enamiku saadete juht oli Urmas Vadi. Saates intervjueeriti Eestis elavaid kultuuritegelasi.

Viited

Välislingid
Saadete arhiiv (mittetäielik)

Eesti raadiosaated
Karvane viirpuu

Karvane viirpuu (Crataegus submollis) kasvab madala puu või kõrge põõsana. 

Karvane viirpuu kasvab looduslikult Põhja-Ameerika kirdeosas ja Kanadas. Tavaliselt esineb teda alusmetsarindes ja metsaservadel.

Kirjeldus 

Kasvab 5–8 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt kuni 30 cm ning see on tihe ja munajas. 

Karvase viirpuu koor on hallikaspruun, peenerõmeline. Noored võrsed on karvased ja rohekad, hiljem muutuvad punakaspruuniks. Pungad on pruunid ja ümarad. Okstel asuvad 4–10 cm pikkused punakaspruunid astlad.

Lehed 
Lehed on tal hõlmised lihtlehed, mis on 5–13 cm pikad, 9–11 hõlmaga, 5–7 paarina. Lehe alus on ümardunud laikiilja või sirge alusega. Värvus on neil pealt kollakasroheline, alt heledam. Lisaks on lehed mõlemalt küljelt noorena karvased, hiljem on vaid rood või alumine külg karvane. Leheroots on 2–5 cm pikk, samuti karvane, kaetud näärmetäppidega. Sügisel värvuvad lehed purpurpunaseks.

Viljad 
Karvase viirpuu vili on oranžikaspunane tumedate täppidega õunvili. Sellel on kollakas viljaliha 3–5 luuseemnega. Õitseb mai lõpust juunini. Tema õied on valged, läbimõõduga 2–2,5 cm, valkjaskollaste tolmukatga. Õied asuvad 10–15 kaupa hõredates kännasõisikutes. Viljad valmivad oktoobris ja tihti jäävad puule/põõsale terveks talveks. Viljad on maitselt jahukasmahlased.

Kasutamine 
Kasvatatakse ilupõõsana, kõige rohkem hekitaimena, sest summutab hästi müra ja püüab tolmu . Lisaks on hea meetaim.

Huvitavat 
Karvane viirpuu on külmakindel, poolvarjutaluv – samas õitseb ainult täisvalguses, talub kärpimist. On mulla viljakuse suhtes nõudlik ehk eelistab kasvada liivsavi- või viljakamatel saviliivmuldadel.

Viited

Välislingid

 

Roosõielised
Gustav Valgma

Gustav Valgma (30. september 1917 – 2. veebruar 1997) oli eesti kirjastustegelane ja ajakirjanik.

1953. aasta juunist kuni 1954. aasta detsembrini oli ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Kirjastuste ja Polügraafiatööstuse Peavalitsuse ülem. 

Hiljem oli ta pikka aega kirjastuse Perioodika direktor.

Tunnustus
1977 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
1979 Tööveterani medal

Viited

Eesti kirjastustegelased
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1917
Surnud 1997
Ihu ja hingega internetis: kuidas mõista sotsiaalmeediat

"Ihu ja hingega internetis: kuidas mõista sotsiaalmeediat" on 2017. aastal Tallinna Ülikooli Kirjastuse avaldatud esimene eestikeelne raamat interneti- ja sotsiaalmeediauuringutest. Raamatu autor on Katrin Tiidenberg.

Sisu

Raamat selgitab võrgutehnoloogiast vahendatud inimsuhtluse ja minaloome erinevaid tahkusid sidudes originaaluurimuste andmeid rahvusvaheliste uuringute tõlgendustega. “Ihu ja hingega internetis” on mõeldud kõigile, keda huvitab inimeseks olemine tänases digitaalselt rikastatud elukeskkonnas. Raamat juhatab lugeja selgelt ja mõistetavalt läbi digielu võtmemõistete, arutledes platvormilubavuste, muutuvate kultuurinormide, visuaalse eneseväljenduse, digitaalse minaloome, online-kogukondade, digitaalse kehalisuse ning kehtivaile tavadele vastuhakkamise üle.

Ehkki sellele, kuidas ja miks inimesed sotsiaalmeediat kasutavad, ei ole võrgutehnoloogiast palistatud ja kiirelt muutuvas maailmas ajatut ja universaalset vastust, pakub autor vajaliku ülevaate viimaste aastate teemakohastest teadusuuringutest, soovitab keeruka situatsiooni mõistmiseks sobivaid analüütilisi raamistikke ning illustreerib seda kõike empiiriliste andmetega. “Ihu ja hingega internetis” on inimkeskne, sotsiaalteaduslik käsitlus võrgustatud maailmas inimeseks olemise, suhtlemise ja suhestumise kogemustest ja tulemustest.

Autor
Dr. Katrin Tiidenberg on Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia, kunstide ja kommunikatsiooni instituudi sotsiaalmeedia ja visuaalkultuuri dotsent, järeldoktorant Taanis Aarhusi Ülikooli Kommunikatsiooni ja Kultuuri instituudis ning Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liige. Tema teadustöö keskendub digitaalselt rikastatud suhtluse, visuaalse eneseesitluse ja mõlemaga seotud kultuuriliste normide uurimisele.

Välislingid
 Ihu ja hingega internetis: kuidas mõista sotsiaalmeediat? Tallinna Ülikool

 Meedias
 Katrin Tiidenbergi raamat kummutab sotsiaalmeedia kohta levivaid müüte, ERR
 Ihu internetis + On see tempel, vangla või lõbustuspark? Katrin Tiidenberg, Sirp
 Gutenbergist ja Zuckerbergini ehk kuidas kommunikatsioonitehnoloogiad inimest ja ühiskondi muudavad. Mihkel Kunnus. Postimees
 Lagunevas armastuses pole süüdi arvuti. Madis Jürgen. Eesti Ekspress. 
 Vikerkaar loeb. Sotsiaalmeedia kasutusväärtus. Aro Velmet. Postimees.
Luise Vaher

Luise Vaher (kuni 1944. aastani Luise Kapstas; 3. september (vkj 21. august) 1912 Valgamaa (toona Tartumaa), Tõlliste mõis – 14. veebruar 1992 Viljandi) oli eesti kirjanik.

Vaheri teoste puhul on esile toodud osavalt loodud rahvalikke tegelasi, dramaatilist sündmustikku ja omas ajas tundlike teemade käsitlemist, samuti "lopsakat ja turrakat" kõnepruuki.

Elukäik 

Vaher sündis aidamehe peres, õppis algul Valga 2. algkoolis, seejärel Võru õpetajate seminaris ja Valga Tütarlaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1932. aastal. Pärast kooli lõpetamist töötas ta Kaagjärve vallas vanemate talus, aastatel 1938–1940 Karula vallamajas ametnikuna.

Kui Eestis algas Nõukogude okupatsioon, lõi Vaher kaasa uue korra ülesehitamisel, muu hulgas oli Valgamaa täitevkomitee sekretär. Aastal 1941 astus ta hävituspataljoni ja 1942–1944 tegutses rindeõena Eesti Laskurkorpuses. Nii enne seda aastatel 1940–1941 kui ka Eestisse naasnuna töötas ta Valga ajalehes toimetajana, 1944–1945 oli Valgamaa haridusosakonna juhataja.

1950. aastal sattus Vaher konflikti kohalike parteijuhtidega ning visati välja parteist, kuhu kuulus alates 1948. aastast (ennistati liikmeks 1989). Ta kolis Viljandisse, kus elas elu lõpuni, algul töötades töölisena linavabrikus. Alates 1960. aastast oli ta kutseline kirjanik, alates 1961. aastast Kirjanike Liidu liige.

Looming 

Vaher on tuntud peamiselt oma romaaniloomingu poolest, kuid on kirjutanud ka lühiproosat. Romaanidest tõuseb esile II maailmasõjast jutustav nn Hargula triloogia ("Rindeõde", "Tormipöörises", "Põlev pärisosa"), diloogia moodustavad "Päeva palge ees" ja "Meelespealillede hõng", mis keskenduvad kolhooside rajamisele. Kohati kriitilise kirjelduse tõttu sai viimane teos ilmuda alles paarkümmend aastat pärast kirjutamist.

Romaanid 
 "Emajõe jutustus" (1960, 1959. aasta romaanivõistluse III auhind)
 "Rindeõde" (1964)
 "Päeva palge ees" (1968, 1967. aasta romaanivõistluse III auhind)
 "Tormipöörises" (1982)
 "Meelespealillede hõng" (1983, 1965. aasta romaanivõistluse ergutuspreemia nime all "Ma purustasin päikese")
 "Põlev pärisosa" (1987, A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia 1988)

Lühiproosa 
 "Katrina Üle" (proosakogu, 1962)
 "Reportaaž Tuhande ja Rõõmu tänavalt" (jutustus, 1962)

Tunnustus 
 1988 – A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia ("Põlev pärisosa")

Viited

Kirjandus 
 Väino Ilus. Järjekordne esikromaan. – Keel ja Kirjandus 1961, nr 5, lk 312–314.
 Olev Jõgi. Üks epohhiromaan oma kahe poolega. – Looming 1961, nr 6, lk 949–952.
 Olev Jõgi. Kirjandusvõistluste kulissitagustes Rudolf Sirgega. – O. Jõgi. Hetki ja viipeid. Neljas valik kriitikat. Tallinn: Eesti Raamat, 1988, lk 163–173.
 Olaf Utt. Ajastu ja inimesed. – Sirp ja Vasar 3. III 1961.

Välislingid 

 https://arhiiv.err.ee/vaata/luise-vaher-70/ Luise Vaher 70
 Käidud teedelt. Luise Vaher

Eesti kirjanikud
Eesti NSV hävituspataljonlased
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Sündinud 1912
Surnud 1992
Ludvig Parkas

Ludvig Parkas (11. august 1900 Kolga vald, Harjumaa – 26. märts 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, Venemaa) oli Eesti majandusteadlane.

Ta õppis aastatel 1924–1931 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, korporatsiooni Vironia liige.

Aastatel 1921–1933 oli Eesti Panga ametnik, alates 1933 välisjaoskonna juhataja. 1937 valiti Eraettevõtete Ametnikkude Koja liikmeks, 1. (ettevõtete) sektsiooni esimees. Kaitseliidu Tallinna maleva Kalevi malevkonna liige.

Arreteeriti NKVD poolt 19. juulil 1940 Tallinnas, suri Vjatlagis.

Välislingid 
 Laulatatud: Ludvig Parkas ja Leida Willemson. Päewaleht nr. 42, 13. veebruar 1925
 Ametnikkudekoja koosseis, 1. (ettevõtete juhtkonna-) sektsioonist waliti ... 4. Ludvig Parkas (Eesti Pank Tall.) 538h... Postimees nr. 8, 9. jaanuar 1937
 Tänaseid sünnipäewi. Postimees nr. 213, 11. august 1939
 5. Ludvig Barkas'e perekonnanimeks on „Parkas" ning tema Nõmmel, Olevi 13, asuva õlikuubedetööstuse firmaks „Ludvig Parkas". Kaubandus-Tööstuskoja Teataja Nr. 7. XV aastakäik, 1. aprill 1940

Eraettevõtete Ametnikkude Koja liikmed
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Tallinna Jaani koguduse liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1900
Surnud 1942