Andrei Mironov

Andrei Mironov (vene keeles Андрей Александрович Миронов; 7. märts 1941 Moskva – 16. august 1987 Riia) oli Nõukogude Liidu teatri- ja filminäitleja ning estraadiartist.

Elukäik
Tema vanemad olid tuntud Nõukogude Liidu estraadiartistid Aleksandr Мenaker ja Maria Mironova ning lapseeas kandis Andrei perekonnanime Menaker.
1940-ndate lõpul võtsid Nõukogude Liidus maad antisemitismi ilmingud, mille tõttu vanemad otsustasid panna Andreile ema perekonnanime Mironov.

Esimene katse filmis osaleda toimus suvel 1952. Kuna muinasjutufilmi "Sadko" massistseenis kandis Mironov ebasobivat riietust, ta kõrvaldati. Kooliteatri laval mängis ta 7. klassist ning seejärel osales Moskva Laste Keskteatri stuudio töös.
Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta B. Štšukini nimelises Teatriinstituudis. 1960. aastal sai Mironov oma esimese filmirolli filmis "Ja kui see on armastus?". 1962. aastal alustas Andrei Mironov tööd Moskva Satiiriteatris, kus töötas 25 aastat. 

Novembris 1967 toimus Moskva Näitlejate Majas näitleja esimene isiklik loominguline õhtu, mis oli kohe välja müüdud. 4. aprillil 1969 esietendus "Meeletu päev ehk Figaro pulm" Mironoviga peaosas. Etendus oli Satiiriteatri kavas 18 aastat. Sellest tehti ka edukas telelavastus. 

28. aprillil 1969 toimus Nõukogude Liidus filmi "Briljantkäsi" esilinastus, mis kogub lõpuks rekordarvu vaatajaid – 76 miljonit 700 tuhat.
1973. aastal tegi ta oma lavastaja debüüdi, kui Satiiriteatris esietendub "Suure maja väiksed komöödiad".
Oktoobris 1974 sai ta Vene NFSV teenelise kunstniku aunimetuse. Samal ajal ei valitud teda Lukašini rolli Eldar Rjazanovi filmis "Saatuse iroonia ehk hüva leili!", millest kujunes kultusfilm. 

1978. aasta jaanuaris tuli müügile tema esimene vinüülplaat "Laulab Andrei Mironov". Novembris näidati Kesktelevisioonis saadet "Loominguline õhtu Andrei Mironoviga kontsert-stuudios Оstankino". Detsembris 1980 sai ta Vene NFSV rahvakunstniku aunimetuse. 

1983. aastal ei võtnud kunstikomisjon kahel korral vastu filmi "Blondiin nurga taga", kuna seal käsitletakse letialust kaubandust, käsi peseb kätt süsteemi jms, mis on Nõukogude Liidu elule iseloomulik. Mironovil oli filmis peaosa.

15. juunil 1987 esietendus Satiiriteatris "Varjud", mis jäi näitlejale viimaseks rolliks.
27. juunil 1987 toimus tema viimane teatrietendus Moskvas, 13. augustil viimane soolokontsert Riias.
14. augustil 1987, külalisetenduse ajal Riia ooperiteatris lavastusega "Meeletu päev ehk Figaro pulm", kaotas Andrei Mironov viimases vaatuses laval teadvuse. Kohalikus haiglas diagnoositi ulatuslik verejooks ajju. Teadvusele tulemata suri näitleja 16. augustil 1987. Ta on maetud Moskvas Vagankovo kalmistule.

Filmid
"Kolm pluss kaks" (1963)
"Aasta nagu elu" (vene "Год как жизнь"; 1965) – Friedrich Engels
"Ettevaatust, auto" (vene "Берегись автомобиля"; 1966) – Dmitri Samotsetov
"Briljantkäsi" (vene "Бриллиантовая рука"; 1968) – Gennadi Kozodojev
"Perekonnaõnn" (vene "Семейное счастье"; 1970) – Sigajev
"Röövlitaadid" (vene "Старики-разбойники"; 1971) – Proskudin
"Itaallaste uskumatud seiklused Venemaal" (vene "Невероятные приключения итальянцев в России"; 1973) – Andrei Vassiljev
"Õlgkübar" (vene "Соломенная шляпка"; 1974) – Fadinar
"Korduspulm" (vene "Повторная свадьба"; 1975) – Ilja Fjodorovitš
"12 tooli" (vene "12 стульев"; 1976) – Ostap Bender
"Kolm meest paadis, koerast rääkimata" (vene "Трое в лодке, не считая собаки"; 1979) – Jerome
"Blondiin nurga taga" (vene "Блондинка за углом"; 1984) – Nikolai Porõvajev
"Mees Kaputsiinide bulvarilt" (vene "Человек с бульвара Капуцинов"; 1987) – Johnny First

Isiklikku
Esimene tõsine armulugu näitlejanna Tatjana Jegorovaga ei lõppenud pulmadega, kuna detsembris 1968 sai Mironovi isa infarkti.
 
30. novembril 1971 abiellus Mironov näitlejanna Jekaterina Gradovaga. 28. mail 1973 sündis tütar Maria Mironova, kes on praegu näitlejanna.
1974. aasta oktoobris läksid Mironov ja Gradova lõplikult lahku.

1974. aastal abiellus Mironov näitlejanna Larisa Golubkinaga, kellega oli abielus surmani. Tema kasutütar on näitlejanna Maria Golubkina (sündinud 22. septembril 1973).

Viited

Välislingid
 Haldi Normet-Saarna. ANDREI MIRONOV: legend tänu "Briljantkäele" ja "12 toolile" ka Eestis 

Nõukogude Liidu näitlejad
Vene filminäitlejad
Vene teatrinäitlejad
Vagankovo kalmistule maetud
Sündinud 1941
Surnud 1987