Vello Helk

Vello Helk (sünninimi Voldemar Hintervald; 23. september 1923 Varstu – 14. märts 2014 Birkerød, Taani) oli eesti päritolu Taani ajaloolane ja arhivaar.

Elukäik
Vello Helk sündis Võrumaal talupidaja perekonnas. Õppis Tsooru valla Lepistu algkoolis, seejärel läks Võru gümnaasiumi, mille lõpetas 1943. aastal. Ta kavatses minna edasi õppima ülikooli, kuid mobiliseeriti Saksa sõjaväkke ning nii sattus ta 1945. aastaks Saksamaale. Sealt õnnestus tal samal aastal jõuda Taani, kus esialgu tegeles põllutööga. 

1947. aastal õnnestus tal aga astuda Århusi ülikooli, kus õppis peaainetena ajalugu ning saksa keelt. Eriti keskendus ta arhiivindusele. Juba 1952. aastal, veel üliõpilasena, õnnestus tal käia Vatikani arhiivides tutvumas jesuiitide materjaliga. 1954. aastal lõpetas ta ülikooli ajaloo ning 1955. aastal saksa keele alal. Juba 1956. aastal kaitses ta doktoritöö Norra jesuiidist Laurentius Nicolaist, kes oli üks vastureformatsiooni peamisi läbiviijaid Skandinaavia maades. 

1955. aastal oli ta tööle asunud Taani Majandusarhiivis Århusis, 1958. aastal õnnestus tal saada aga Taani Riigiarhiivi palgale. Seal töötas ta kuni pensionile minekuni 1990. aastal. Ta alustas lihtsa arhiivitöölisena, sai 1970. aastal osakonnajuhatajaks ning oli aastatel 1977–1978 Taani riigiarhivaari kohusetäitja. 1996. aastal sai Vello Helgist Tartu Ülikooli audoktor.

Helgi peamised uurimisalad oli Skandinaavia tudengite õppereisid kesk- ja varauusajal, jesuiitide tegevus, eriti Eesti alal (Tartus), samuti Eesti ja Taani omavahelised suhted, eriti 16.–17. sajandil ning Vabadussõja ajal. 

1993. aastal avaldas Helk taanikeelse Eesti ajaloo lühikäsitluse, mis osutus Taanis populaarseks ning avaldati teises trükis juba järgmisel aastal. Helk tegutses ka publitsistina, avaldades väliseesti ajalehtedes tihti rahvuspoliitilisi kui ka ajalooteemalisi artikleid, milles ta enamasti muretseb Eesti ajalooteaduse oleviku ja tuleviku pärast.

Pärast Eesti iseseisvuse taastamist käis Helk Eestis kahel korral: 1992. ja 1993. aastal. 2006. aastal kinkis ta Tartu Ülikoolile oma raamatukollektsiooni.

Teoseid
Die Jesuiten in Dorpat 1583-1625: ein Vorposten der Gegenreformation in Nordosteuropa. Odense: Odense University Press, 1977
Die Stadtschule in Arensburg auf Ösel in dänischer und schwedischer Zeit 1559-1710. Lüneburg, Nordostdeutsches Kulturwerk, 1989
Estlands historie - kort fortalt. Odense: Odense Universitetsforlag, 1993. 2. trükk 1994
Jesuiitide tegevusest Tartus. 1956
Jesuiidid Tartus 1583–1625: vastureformatsiooni eelpost Ida-Euroopas. Tartu: Ilmamaa, 2003
Laurentius Nicolai Norvegus S.J.: en biografi med bidrag til belysning af romerkirkens forsøg på at genvinde Danmark-Norge i tiden fra reformationen til 1622. Kopenhaagen, 1966
Matrikel der Schleswigschen Studenten 1517-1864. Kiel, 1991

Muid publikatsioone
Antonio Possevino. "Kiri Mantova hertsoginnale". Itaalia keelest tõlkinud Vello Salo. Sissejuhatus ja kommentaar: Vello Helk. Rooma, Maarjamaa, 1973 ja Tartu, Johannes Esto Ühing 1994

Tunnustus
1993 – Suur Ignatsi Jaagu medal
1994 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia
1996 – Tartu Ülikooli audoktor
1997 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
Vello Helk oli abielus muusikaõpetaja Annemarie Helgiga.

2000. aastal jäi ta kurdiks.

Viited

Kirjandus
Helmut Piirimäe. "Tartu Ülikooli audoktor Vello Helk". Kleio 4/ 1996. Lk 56–57

Välislingid
Enn Küng, Arvo Tering. Vello Helk taani ja eesti ajaloolasena. Tuna nr 1, 1998
Mart Niklus. "Vello Helk – kas mahavaikitud rahvuskangelane?". Ettekanne Jüri Kuke mälestuskonverentsil 29. märts 2008
Peep Pillak. Vello Helk in memoriam. Eesti Elu, 25. märts 2014
Vello Helk in memoriam. Universitas Tartuensis, nr 5 2014, lk 55

Eesti ajaloolased
Taani ajaloolased
Eesti arhivaarid
Tartu ülikooli audoktorid
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Taanis
Sündinud 1923
Surnud 2014