joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peetri (Rae)

Peetri on alevik Harju maakonna Rae vallas. Piirneb Tallinna linnaga.

Peetri tuumik paikneb Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maanteest läänes, kuid aleviku koosseisu kuulub ka maanteest itta jääv Rae valla koosseisu kuuluv Mõigu piirkond. Aleviku pindala on 4,60 km², rahvastiku tihedus 1133 in/km².

Ajalugu
Peetri küla on esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1631 (Petriküll) seoses Mõigu mõisa müügitehinguga. 1857. aastal oli Peetri külas kolm talukohta (Peetri, Allika ja Vägeva) ning 12 saunikukohta, kokku seega 15 majapidamist.

Kuni 20. sajandi keskpaigani hõlmas Peetri vaid tänavküla tüüpi asulat (nn Peetri vana-küla). Vana-Tartu maantee lähedale jäänud talud moodustasid sel ajal omaette Mõigu küla. Maa-asulate liitmise ajal 1970. aastatel liideti Mõigu küla Peetri külaga. 1970. aastatel ehitati Mõigu kortermajade piirkond.

Peetri aleviku vanim ehitis on endine tuuleveski (1868), kus praegu tegutseb restoran-pubi Peetri Tuulik. Külas asub Mõigu-Peetri kivikalme.

Kool ja lasteaed 
Alevikus on üle 500 elumaja, nende hulgas mitukümmend kortermaja. Sügisel 2009 valmis Peetri lasteaed-põhikool koos spordihoone, staadioni ja avaliku raamatukoguga. Aleviku väga kiire kasvu tõttu jäi uus hariduskompleks kiirelt väikeseks ja 2013. aasta sügisel avati nii põhikooli kui ka lasteaia laiendus. Pärast laiendust on koolis 648 õpilaskohta (enne laiendust oli 432), lasteaias on 360 lasteaialapse kohta (enne laiendust oli 120). Sellega muutus Peetri lasteaed maailma suurimaks eestikeelseks lasteaiaks. Koos lasteaed-põhikooli laiendusega laiendati ka Peetri raamatukogu ja kool sai juurde kaasaegse black box-ruumi.

Rahvastik

Peetri oli kaua aega elanike arvult Eesti suurim küla. 2000. aastatel ehitusbuumi ajal küla rahvaarv mitmekordistus. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Peetris 4435 elanikku. Sellega on Peetri alevik suurim asula Rae vallas ja ühtlasi suurem ka 13 Eesti linnast. Rae vallavolikogu koostas suvel 2011 otsuse eelnõu nimetada Peetri ümber alevikuks. Regionaalminister Siim-Valmar Kiisler allkirjastas otsuse 22. detsembril 2011 ja Peetri staatus alevikuna jõustus 1. jaanuaril 2012. 01.06.2018.a seisuga ületas Peetri rahvaarv rahvastikuregistri andmetel esimest korda viie tuhande elaniku piiri, 1. jaanuaril 2021 oli Peetrisse registreeritud 5859 elanikku. Eestlaste osakaal Peetris oli 2011. aasta rahvaloenduse järgi 82,8%; mitte-eestlased moodustavad 17,2%.

Tänavaid

Kaubandus ja teenindus
2012. aasta suvel avati Peetris Rae Keegel, kus lisaks sportkeegli radadele paiknevad ka jõusaal, piljardisaal, üürisaun, baar ning õues on külastajatele avatud rannavõrkpalli väljak.

14. novembril 2013 avati Veesaare teel aleviku esimene kaubanduskeskus (Peetri Selver), kus lisaks Selveri hüpermarketile paiknevad ka teiste teenuseosutajate müügiboksid (sh apteek).

Toitlustusteenust osutavad kunagises Lepiku talus tegutsev Peetri Kõrts, Assaku Toidutare (hoolimata nimest paikneb Peetris). Selveri hüpermarketi avamisega lisandusid kiirtoidurestoranid Hesburger ja Subway.

Vaata ka
 Peetri park
 Kuldala park
 Häälinurme park
 Kuldala elamukvartal

Viited

Välislingid

 Peetri alevikuseltsi koduleht

Rae vald
Eesti alevikud
Veskitaguse

Veskitaguse on küla Eestis Harju maakonna Rae vallas.

Ajalugu 
Esmakordselt mainiti Veskitagust aastal 1931, kui Veskitagusest kirjutati ajalehe Lääne Hääl artiklis "Hoolimatus talupidajate vastu". Artikkel rääkis, kuidas põllutööministeerium otsustas süvendada Pirita jõge, mis jookseb tänapäevani läbi Veskitaguse. Süvendades jõge ei arvestanud põllutööministeerium Veskitaguse elanikega, kelle jaoks oli jõe madalam koht ülekäiguks. Põllutööministeerium pidas silla ehitamist liiga kalliks ning seega jätkati jõe süvendamist, mille tõttu kirjutasid Veskitaguse elanikud 35 allkirjaga nõudekirja maavalitsusele, kus nõudsid silla ehitamist.

Elanike arv

Viited

Rae vald
Harju maakonna külad
Ämari

Ämari on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. 

Kuni 2017. aasta haldusreformini kuulus Ämari Vasalemma valda.

Ämaris asub Ämari Garnison lennubaasi ja Eesti õhuseirekeskusega.

Ämarit on esimest korda mainitud "Taani hindamisraamatus" (küla nimega Hemaeri). 1413. aastal mainitakse praeguse aleviku kohal olnud küla Happemat, mis müüdi Padise kloostrile. Aastast 1592 on teada küla järgi nimetatud Ämari mõis (Happtmatt, hiljem Habbinem); küla ennast küll nimetati Suurkülaks.

Vaata ka
Ämari lennuväekalmistu
Ämari lennuväli
Paldiski–Padise tee

Viited

Eesti alevikud
Lääne-Harju vald
Surnud 30. detsembril

''Siin loetletakse 30. detsembril surnud tuntud inimesi. 

1664 – Andreas Virginius, Eestimaa piiskop
1691 – Robert Boyle, iiri filosoof, füüsik ja keemik 
1913 – Mihkel Aitsam, eesti talupoeg 
1934 – Monika Hunnius, baltisaksa laulja, laulupedagoog ja kirjanik
1938 – Alfred Kivi, eesti kunstnik
1938 – Sergei Mamontov, vene ja eesti kontsertmeister ja pedagoog
1942 – Leopold Tuul, Eesti sõjaväelane
 1942 – Ants Viirmaa, Eesti poliitik
1944 – Romain Rolland, prantsuse kirjanik
1946 – Paul Parmakson, eesti arstiteadlane 
1949 – Leopold IV, Lippe vürst
1950 – William Burch, USA jäähokimängija (ründaja)
1959 – Wacław Grzybowski, Poola poliitik ja diplomaat
1960 – Ernests Birznieks-Upītis, läti kirjanik
1966 – Anton Starkopf, eesti skulptor
1968 – Trygve Lie, Norra poliitik, esimene ÜRO peasekretär 
1970 – Sonny Liston, USA poksija, raskekaalu maailmameister 
1971 – Rudolf Piho, eesti arst
1975 – Hermann Paul Müller, Saksamaa mootorisportlane 
1976 – Rudolf Fischer, Šveitsi autovõidusõitja
1977 – Hugo Laur, eesti näitleja 
1979 – Richard Rodgers, USA helilooja
1980 – Osvald Lokk, Eesti sõjaväelane 
1981 – Nikolai Jegorov, vene päritolu Eesti näitleja
1985 – Jakov Tšadajev, NSV Liidu riigitegelane ja majandusteadlane
1997 – Harald Saarniit, eesti ajaloolane 
1999 – Sarah Knauss, ameerika ülipikaealine
2002 – Eleanor J. Gibson, Ameerika psühholoog 
2005 – Valdo Heinla, eesti kaugsõidukapten
2006 – Anthony Lambton, Suurbritannia poliitik
 2006 – Donald Murray, USA ajakirjanik
 2006 – Şaddām Husayn, Iraagi president 1979-2003 
 2006 – Michel Plasse, Kanada jäähokimängija (väravavaht)
 2006 – Ron Fineman, USA ajakirjanik
2007 – Willie Robinson, USA bluusilaulja 
 2007 – Jorge Machiñena, Uruguay poliitik, parlamendi alamkoja esimees 1996–1997 
2008 – Santee Cleveland Cureton, USA vaimulik 
 2008 – Riita Lind-Karu, eesti kergejõustiklane, võrkpallur, treener ja ajakirjanik 
 2008 – Claudio Vitalone, Itaalia poliitik ja jurist 
2009 – Ruth Lilly, USA filantroop 
 2009 – Perry Wilson, USA näitleja 
 2009 – Anthony A. Alaimo, USA kohtunik 
 2009 – Gloria Nord, USA uisutaja 
 2009 – Adrian Kivumbi Ddungu, Uganda piiskop 
 2009 – Leon Yao Liang, hiina piiskop 
 2009 – Peter Shirayanagi, jaapani kardinal 
 2009 – Philip Capice, USA filmiprodutsent 
 2009 – Níkos Kakaounákis, kreeka ajakirjanik 
 2009 – Abdurrahman Wahid, Indoneesia poliitik 
 2009 – Vassili Šandõbin, Venemaa poliitik 
 2009 – Ivan Zulueta, hispaania disainer ja filmilavastaja 
 2009 – Peter Corren, Kanada inimõiguslane 
 2009 – Vishnuvardhan, India näitleja 
 2009 – Rowland S. Howard, Austraalia muusik 
 2009 – Triantáfyllos Koukoúdis, Kreeka poliitik
 2009 – Michelle Lang, Kanada ajakirjanik 
2010 – Ellis Clarke, Trinidadi ja Tobago poliitik 
 2010 – Bobby Farrell, Aruba laulja 
 2013 – Sjoerd Huisman, hollandi kiiruisutaja
2016 – Justo Mullor García, hispaania roomakatoliku vaimulik
2019 – Charles Williams, Suurbritannia poliitik ja literaat
2020 – Eevi Ross, eesti pianist ja klaveripedagoog
2021 – Eino Mäelt, eesti klaasikunstnik
 2021 – Reet Sool, eesti kirjandusteadlane ja luuletaja

Detsember, 30.
Surnud 28. detsembril

''Siin loetletakse 28. detsembril surnud tuntud inimesi.

1663 – Francesco Grimaldi, itaalia füüsik ja astronoom
1694 – Mary II, Inglismaa kuninganna 
1919 – Janne Rydberg, rootsi füüsik
1925 – Sergei Jessenin, vene luuletaja
1932 – Malcolm Douglass Whitman, USA tennisist 
1936 – Nestor Lakoba, abhaasi rahvusest Nõukogude partei- ja riigitegelane
1937 – Maurice Ravel, prantsuse helilooja
1940 – Alexander Riesenkampff, Eesti advokaat
1942 – Alfred Flatow, Saksamaa riistvõimleja 
1943 – Henn-Ants Kurg, eesti sõjaväelane
1945 – Theodore Dreiser, ameerika kirjanik 
1947 – Vittorio Emanuele III, Itaalia kuningas 
1949 – John Edward Lovelock, Uus-Meremaa kergejõustiklane 
1950 – Max Beckmann, saksa maalikunstnik, skulptor ja kirjanik
1954 – Martin Ekström, Rootsi sõjaväelane, poliitik ja seikleja
1954 – Wincenty Lutosławski, poola filosoof
1963 – Paul Hindemith, saksa helilooja 
1965 – Eero Laping, Eesti korvpallikohtunik
1967 – Karl Laas, Eesti kergejõustiklane ja spordiajakirjanik
1970 – Charles Liston, USA poksija 
1971 – Max Steiner, USA helilooja
1972 – Paul Sild, eesti luterlik vaimulik
1983 – James Newton Demaret, USA golfimängija 
1985 – Henn Jaaniste, eesti näitleja
 1985 – Silvia Tobias, eesti harfimängija ja muusikapedagoog
1988 – Heino Einloo, Eesti korvpallikohtunik
1988 – Herman Lipp, eesti agronoom
1994 – Ants Pihelgas, Eesti veemotokohtunik ja -treener
1996 – Pent Nurmekund, eesti keeleteadlane
1997 – Aleksander Kivilaan, Eesti ja Ameerika Ühendriikide põllumajandusteadlane
1998 – Ricardo Tormo Blaya, Hispaania mootorisportlane 
1998 – Robert Rosen, ameerika biofüüsik ja bioloogiateoreetik
1998 – Vaike Vahi, eesti pianist
1998 – Herbert Fechner, Saksa DV riigitegelane
2003 – Laine Viileberg, eesti mikrobioloog
2004 – Susan Sontag, USA kirjanik
2006 – Don Edgren, Disneylandi atraktsioonide insener
2006 – Stanislav Landgraf, Venemaa näitleja
2006 – Tommy Sandlin, Rootsi jäähokitreener
2006 – Jamal Karimi-Rad, Iraagi poliitik
2006 – Kōmei Abe, jaapani helilooja, dirigent, tšellist ja klarnetist
2009 – Lev Vassiljev, Eesti geograaf ja kartograaf
2009 – Peeter Künstler, eesti kirjanduskriitik
2010 – Zeferino Nandayapa, Mehhiko marimbista, helilooja ja arranžeerija
2012 – Viktor Agudin, Eesti tõstetreener ja sporditeadlane
2013 – Andrew Jacobs, USA jurist ja Esindajatekoja liige 30 aasta jooksul
2013 – Ilja Tsõmbalar, Venemaa jalgpallur
2014 – Heino Luksep, Eesti sporditegelane
2015 – Guru Josh, inglise DJ
2015 – Vello Paatsi, eesti geograaf, kultuuri- ja teadusloolane
2016 – Debbie Reynolds, ameerika näitleja ja laulja
2016 – Gregorio Álvarez, Uruguay sõjaväelane ja riigitegelane, riigi president aastatel 1981 kuni 1985
2016 – Ilja Kaganovitš, Eesti majandusteadlane 
2017 – Rose Marie, USA näitlejanna
2017 – Sue Grafton, Ameerika Ühendriikide kirjanik
2018 – Amos Oz, Iisraeli kirjanik ja ajakirjanik
2020 – Mati Eliste, eesti saatejuht, ajakirjanik ja ujuja
2021 – Harry Reid, Ameerika Ühendriikide poliitik

Detsember, 28.
Topol-M

Topol-M (vene РТ-2УТТХ või РТ-2ПМ2 «Тополь-М») on Venemaal projekteeritud ja 1997. aastal kasutusse võetud mandritevaheline ballistiline rakett. See on tuntud ka NATO koodnimega SS-27 Sickle B.

Topol-M on 22,7 m pikk, 47,2 tonni raske ja selle lennukaugus on 10 500 km. Rakett on varustatud kolmejärgulise raketimootoriga ning 550 kT tuumalõhkepeaga. Raketi täpsus on 350 m. Rakett suudab läbida raketitõrjekilbid ning on võimeline muutma lennusuunda lennu lõppfaasis.

2006. aastal oli Vene armee käsutuses 42 Topol-M raketti, 2008. aastaks oli neid 54, 2017. aastaks on kavandatud nende koguarv 70-ni tõsta.

Ballistilised raketid
Venemaa relvad
Lisa Kudrow

Lisa Valerie Kudrow (sündinud 30. juulil 1963 Los Angeles) on USA filminäitleja.

Kudrow sündis ülemkeskklassi juudi peres. Tema ema töötas turismiagendina ja isa peavalule spetsialiseerunud arstina. Tal on vanem õde ja vanem vend. 

Kui Lisa oli 16-aastane, tehti talle iluoperatsioon, mis muutis tema nina märgatavalt väiksemaks.

Tema tuntuim roll on Phoebe Buffay aastatel 1994–2004 toodetud komöödiasarjas "Sõbrad".

Kudrow mängis "Simpsonite" 1998/99. aasta hooaja avaosas "Lard of the Dance" moeteadlikku vahetusõpilast, kes kõik sõbrad Lisa juurest ära meelitab. Sarjas on hulganisti vihjeid "Sõpradele".

Kudrow on nimetatud Emmy kandidaadiks seitse korda: peaosaga telesarjas "The Comeback" (2006) ning kõrvalosaga telesarjas "Sõbrad" 1995 ja 1997–2001. Ta võitis Emmy ainult 1998. Osaga "Sõprades" nimetati ta 1996. aasta Kuldgloobuse kandidaadiks, kuid ei võitnud seda.

Emmyle kandideerimisega "The Comebacki" eest sai Kudrow'st esimene "Sõprade" seriaali näitlejatest, kes saavutas pärast "Sõprade" lõpetamist jälle suurt edu.

Kudrow oli "Sõprade" peaosalistest esimene, kes abiellus: 27. mail 1995 prantslasest reklaamijuhi Michel Sterniga. Neil on poeg Julian Murray, kes sündis 1998. aastal. Nad elavad Beverly Hillsis. Kudrow' rasedus kirjutati "Sõpradesse" sisse: tema tegelaskuju kandis surrogaatemana oma venna ja selle abikaasa kolmikuid lapsi, sest vennanaine polnud ise võimeline lapsi saama.

Kudrow räägib vabalt inglise ja prantsuse keelt.

Filmirolle

Seriaalirollid 
"Mad About You" (Ursula Buffay, 23 osa, 1992–1999)
"Bob" (3 osa, 1993)
"Sõbrad" (Phoebe Buffay, 236 osa, 1994–2004)
"Hercules" (Aphrodite, 4 osa 1998–1999)
"The Comeback" (Valerie Cherish, 13 osa, 2005)
15 telerolli (1–2 osa, 1989–2006)

Välislingid

 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Sündinud 1963
Raisio

Raisio on linn Soomes Päris-Soome maakonnas. Asub Naantali ja Turu vahel.

Raisiot mainitakse esmakordselt 1292. Linnaks sai 1974. Suurim tööandja on toiduaineid tootev kontsern Raisio.

Viited

Välislingid 

 Raisio koduleht

Soome linnad
Päris-Soome maakonna vallad
Koonu

Koonu on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Ajalooliselt kuulub küla Väike-Maarja kihelkonda.

Koonu külasüdames on kolm muinasaegset lohukivi, mis on võetud muinsuskaitse alla. Koonu mõisat on kirjalikes allikais esmakordselt nimetatud 1547. aastal, mil see kuulus Johann Tödwenile. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli Nikolai von Dehn. Püha kõrtsi järgi on Koonut nimetatud 19. sajandil ka Püha külaks (Pühha). Mõisatiigi idaküljel olnud millalgi vanasti Salu (Sallo) küla, mis praeguseks on maastikult kadunud.

Viited

Väike-Maarja vald
Lääne-Viru maakonna külad
Kärsa (Väike-Maarja)

Kärsa on Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas olev küla.

Külas on Lindrehti allikad, mis võeti kaitse alla 1978.

Küla esmamainiti 1241 kujul Kœrsœlœ. Sel ajal oli see Pudiviru lõunapoolsetest küladest läänepoolseim; edasi lääne poole tuli juba Järvamaa. 1456 mainiti küla, mõisat ja veskit nimega Karzill. Kuna küla oli väike, siis ta sulandus mõisasse. 1732 ja 1782 nimetati Kersa mõisa. Mõis asus Väike-Maarja kihelkonnas ja selle nimeks saksa keeles kujunes Kersell. 1920-ndail muudeti Kärsa mõis asunduseks, 1977 külaks.

Nime päritolu 

Lauri Kettuse järgi tuleb külanimi sõnast "kärss", mis alguses olevat olnud hüüdnimi. Tema järgi oleks ootuspärane nimi Kärsla, millest l olevat kadunud. Läänemeresoomlaste la-lõpulised kohanimed tulevadki tavaliselt isikunimest, kusjuures kasutus mõnikord la-liitega ja mõnikord ilma selleta olevat tavaline.

Matthias Johann Eiseni sõnul tuleb külanimi samuti kärsast, kuid lisas, et rahvas nimetab küla vahel Kärsuks. Saksa nimi Kersell tekkis tema meelest mõne sarnase nime analoogina.

1930-ndail kirjutati üles järgmine rahvajutt. Kärsa omanik Brevern olevat olnud rahvuselt eestlane ja teeninud toapoisina Järvamaal ühe vanatüdruku juures, kellele kuulunud mitu mõisa, sealhulgas Kärsa. Kärsa mõisal olevat olnud sel ajal teine nimi. Kord pidusöögil seisnud toapoiss vanapreili taga, kui too peeretanud. Toapoiss võtnud peeru enda süüks. Tänutäheks kinkinud vanapreili toapoisile mõisa, mida hakati esialgu hüüdma Kärtsu, pärast Kärsa mõisaks.

Sedasama rahvajuttu räägiti ka Harjumaal asuva Kaersoo küla kohta.

Viited

Väike-Maarja vald
Väike-Maarja kihelkond
Lääne-Viru maakonna külad
Määri

Määri on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

Küla on esimest korda mainitud 1483. aastal (Meyris), küla suuruseks on hinnatud 14 adramaad (~140 ha).

Määri kivikalme (arheoloogiamälestisena riikliku kaitse all), mis tuntud kui Kirikumägi, pärineb I aastatuhande esimesest poolest p.Kr.

Määri küla kirjapandud ajalugu on tihedalt seotud Määri mõisaga. Mõisa esimese omanikuna on teada Wolmar Wrangel. 

Mõisal on olnud mitmeid omanikke, kuulsamad on Zöge von Manteuffelid, kes olid ka Määri mõisa viimased omanikud. Määri mõisast pärines väljapaistev arstiteadlane, kirurgia professor Werner Zoege von Manteuffel (1857–1926), kellele on püstitatud ka parki mälestuskivi.

Määrist on pärit ka jalaväekindral krahv Carl Gustaf Dücker (1671–1732), kellele Rootsi ajal kuulusid peale Määri ka Põltsamaa, Adavere, Varangu, Hellenurme ja Eistvere mõisad Eestis ning hulk maavaldusi Rootsis. 

Määris sündis Karl von Below (1794–1867), kes aastail 1841–1852 oli Eestimaa asekuberner.

Viited

Väike-Maarja vald
Lääne-Viru maakonna külad
Simuna kihelkond
Vorsti (Väike-Maarja)

Vorsti on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Külas on olnud Vorsti mõis.

Pärandkultuuri objektid 
Kiltsi-Padaküla tee (660:KAT:002) on tee pikkusega 4790 m, mille ääres võib näha kiviaedu, tarasid, vanemaid metsa piirsihte, vanu kvartali ja eraldusposte.

Vaata ka
Kiltsi
Kiltsi mõis
Padaküla

Viited

Väike-Maarja vald
Lääne-Viru maakonna külad
Äntu

Äntu on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.

14. märtsil 2013 läks osa küla territooriumist taastatud Sandimetsa küla koosseisu.  

Külas asuvad muinsuskaitsealune Äntu hiiemägi, looduskaitsealune Äntu mõisa park ja osaliselt ka Äntu maastikukaitseala.

Pildid

Vaata ka
Äntu järved
Äntu linnus

Viited

Väike-Maarja vald
Lääne-Viru maakonna külad
Liiguste

Liiguste on küla Lääne-Virumaal Haljala vallas.

Viited

Haljala vald
Lääne-Viru maakonna külad
Volžsk

Volžsk (niidumari: Юлсер-Ола) on linn Venemaal  Mari Eli Vabariigis. Linn asub Volga (Kuibõševi veehoidla) kaldal.

Ajalugu 
Linna kohal asus Lopatino küla, mis nimetati Volžskiks ja sai linnaõigused 1940. aastal.

Linnas on paberi- ja tselluloosivabrik, sadam ja raudteejaam (ühendus Zeljonõi Doliga).

Viited 

Venemaa linnad
Marimaa
Zvenigovo

Zvenigovo on linn Venemaal Mari Eli Vabariigis, Zvenigovo rajooni keskus. Linn asub Volga kaldal.

Zvenigovo sai linnaõigused 1974. aastal.

Linnas on laevaremonditehas ja metsakombinaat.

1989. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 14 229. Venelased moodustasid 53,7% elanikest, marid 28,9%, tšuvašid 13,7% ja tatarlased 1,6%.

Venemaa linnad
Marimaa
Ikaalineni linn

Ikaalinen on linnaks nimetatav kohaliku omavalitsuse üksus Soomes Pirkanmaa maakonnas. Linna keskus Ikaalinen asub Kyrösjärvi läänekaldal.

Linna geograafilised koordinaadid on 61° 46' põhjalaiust ja 23° 4' idapikkust.

Ajalugu 

Ikaalinen sai omavalitsusüksuseks 1641. 1858 eraldati Ikaalineni vallast Ikaalineni alev. 1972 alev ja vald liitusid ning uue haldusüksuse nimeks sai Ikaalineni alev. 1977 nimetati kõik Soome alevid linnadeks.

Linn on tuntud 1884. asutatud Põhjamaade suurima veekeskuse Ikaalisten Kylpylä järgi.

55% omavalitsuse elanikest töötab teenindussfääris ja 15% põllumajanduses.

Külad 

Haapimaa, Heinistö, Heittola, Helle, Höytölä, Isoröyhiö, Jauhokuononmaa, Juhtimäki, Jyllinmaa, Kallionkieli, Kalmaankylä, Karhoinen, Karttu, Kiiala, Kilvakkala, Kolkko, Kovelahti, Kurkela, Leutola, Luhalahti, Läykkälä, Miettinen, Niemi, Pukara, Riitiala, Sammi, Sarkkila, Saukko, Sisättö, Sikuri, Sipsiö, Tevaniemi, Varessalmi, Vatsiainen, Vatula, Vehuvarpe, Viljala, Vähäröyhiö, Välikylä.

Kultuur 

Seitsemise rahvuspark jääb osaliselt Ikaalineni linna maa-alale.

Ikaalinenis ilmub ajaleht Pohjois-Satakunta ja töötab kohalik raadiojaam Sun FM.

Ikaalinenis asub spordiklubi Ikaalisten Urheilijat, mis tegeleb jalgpalli, jäähoki, kergejõustiku, korvpalli ja suusatamisega. Kohalik orienteerumisklubi on Ikaalisten Nouseva Voima.

Ikaalineni sõprusvallad on Gagra (Gruusia), Ljusdal (Rootsi), Palamuse vald (Eesti), Stade (Saksamaa) ja Tynset (Norra).

Viited

Välislingid 
 Linna ametlik sait (soome ja inglise keeles)

Soome linnad
Pirkanmaa maakonna vallad
Kadapiku (Kadrina)

Kadapiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas. See asub vahetult Kadrina kõrval.

Külas asub Hulja kalmistu.

Küla läänepiir jookseb mööda Loobu jõge.

Viited

Kadrina vald
Lääne-Viru maakonna külad
Tallima Paap

Tallima Paap (umbes 1707 Haanja mõis (Rõuge kihelkond) – märts 1768 Haanja mõis) oli eesti hernhuutlaste juhte 18. sajandil.

Paap sündis ja suri Rõuge kihelkonnas Tallima külas. Tallima küla kuulus Haanja mõisa valdusse, jääb praeguse Rõuge valla piiresse. Paap oli keskmisest talupojast enam haritud ja usuasjadega kursis. Umbes 1730–1742 oli ta kupjaks mitmetes Virumaa ja Järvamaa mõisates, kus tutvus ka hernhuutliku õpetusega. 

1742. aastal naasis ta kodukanti ning alustas oma äärmiselt radikaalsete usuvaadete esitamist. Tema arvates pidid kõik inimesed loobuma täielikult kõigist maistest pahedest, mille hulka luges ta ka abielusisese seksuaalvahekorra, ning elama niivõrd askeetlikult kui vähegi võimalik. Ta korraldas enda ja jüngrite piitsutamisi ning hakkas peagi jutlustama mõisnikest kui saatanatest, kellelt tuleks mõisad ära võta ning nende varad hernhuutlaste vahel vennalikult jagada. Esialgu elasid tema jüngrid aga Paabu venna talus, mille ressursside ammendumise järel plaaniti kolida järgmise jüngri tallu ning kui kõik taludes leiduv oleks otsa saanud, siis võtta käsile mõisad. Nii kaugele asi siiski ei läinud, sest 1742. aasta septembris aeti Rõuge vennastekogudus laiali, ka Paap sattus Tartu maakohtu alla. Seal tunnustati aga tema arukust ning kindlaid põhimõtteid ja ta jäi karistuseta. Ta loobus ekstremistlikest vaadetest ning elas oma kodukohas tavalise hernhuutlasena kuni oma surmani.

Tallima Paabu ainetel on ilmunud romaan pealkirjaga "Õige vaim", autor Johannes Hiiemets, K.K.-Ü."Postimees"; Tartu, 1939. 378 lk.

Viited

Kirjandus
Olaf Sild. Tallima Paap. – Usuteadusline Ajakiri, nr 3–4, 1928/29, lk 97–129.
Ülo Valk. Tallima Paap as a popular prophet of the eighteenth century. Looking beyond his teachings. – Confessional Sanctity (c. 1550 – c. 1800), toim. Jürgen Beyer et al. [Veröffentlichungen des Instituts für Europäische Geschichte Mainz. Beiheft 51]. Mainz 2003, lk. 357–371.

Välislingid 
 Video: Tallima Paabu noorus
 Video: Tallima Paabu sattumine kohtualuseks

Eesti inimesed
Liivimaa inimesed
Hernhuutlus
Sündinud 1700. aastatel
Surnud 1768
Olevi Kull

Olevi Kull (22. juuni 1955 – 31. jaanuar 2007) oli eesti ökoloog.

Ta õppis Tartu 10. koolis ja Tartu 1. Keskkoolis. Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsikat (1973–1975) ja seejärel (kaugõppes) metsamajanduse erialal Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas 1981. aastal.

Ta oli Tartu Ülikooli rakendusökoloogia professor, Botaanika ja ökoloogia instituudi juhataja. Ta rajas Tartus alus- ja rakendusökoloogia tippkeskuse ning oli selle juht. Juhatas ka Ökoloogia Instituudi Tartu osakonda.

Ta oli metsaökosüsteemide ökofüsioloogia parimaid tundjaid maailmas.

Tunnustus
1990 – Wilhelm Leopold Pfeili auhinna stipendium
1995 – Eesti Vabariigi Riiklik teaduspreemia (Ökoloogia Instituudi kollektiivi liikmena) töö eest "Kirde-Eesti maastike areng ja nende antropogeenne transformatsioon"
2000 – Eesti Vabariigi teaduspreemia bio-geoteaduste erialal uurimistööde tsükli eest "Fotosünteesi kohastumine lehestikus" (koos Ülo Niinemetsaga)

Mälestuse jäädvustamine
Tartu Ülikooli Sihtasutuse juures on loodud professor Olevi Kulli mälestusfond, mis annab välja temanimelist stipendiumi.

Ta on maetud Vana-Jaani kalmistule. Hauakivi autor on Rein Karus.

Pere
Tema isa oli matemaatik Lembit Kull, ema oli matemaatikaõpetaja Hilja Kull ja vanem vend on biosemiootik Kalevi Kull.

Vaata ka
metsaökosüsteemi õhuniiskusega manipuleerimise eksperiment

Kirjandus
Kalevi Kull 2007. Olevi Kull – elu ökoloogias. Rmt.: Punning, Jaan-Mati (toim.), Keskkonnauuringute nüüdisprobleeme. Tallinn: Ökoloogia Instituut, Tallinna Ülikool, 9-23. [Sisaldab O. Kulli täieliku avaldatud tööde nimestiku.]
Oren, Ram; Kull, Kalevi; Noormets, Asko 2008. Olevi Kull’s lifetime contribution to ecology. Tree Physiology 28(4): 483–490.
Noormets, Asko 2009. Olevi Kull, metsapuude ökoloogia parim teadja. In: Rohtmets, Indrek; Kukk, Toomas, Lehed ja tähed 5: Vaim ja aeg. Tallinn: MTÜ Loodusajakiri, 222–229. ISBN 978-9985-9151-5-8
Juhani Püttsepp (toim.) 2015. Ökoloog Olevi Kull: Et headel inimestel hästi läheks.... Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus

Välislingid
Elulugu ja kirjutised
Nekroloog Eesti Looduses
Professor Olevi Kulli mälestusfond

Eesti ökoloogid
Eesti metsateadlased
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna professorid
Eesti Maaülikooli metsanduse ja maaparanduse teaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1955
Surnud 2007
Potikeder

Potikeder on keraamiliste esemete käsitsi treimiseks kasutatav tööpink.

Ajalugu 

Esimene primitiivne potikeder võeti kasutusele Mesopotaamias Uruki perioodil umbes 3500 aastat eKr. Algselt valmistati potikeder puidust. Mesopotaamia aladel, kus puit oli väga kallis ja raskesti hangitav, hakati 3000 aastat eKr treikettaid valmistama bituumenikihiga kaetud savist. Hiljem levisid ka kivist valmistatud treikettad. Mesopotaamias kasutatud potiketra aeti ringi käsitsi.

Jalaga ringiaetav potikeder leiutati Egiptuses 2000 aastat eKr.

Kreeta-Mükeene keraamikud võtsid potikedra kasutusele umbes 15. sajandil eKr.

Tänapäeval töötavad paljud potikedrad elektriga, aga endiselt on laialt levinud ka jalaga ringiaetavad potikedrad.

Vaata ka 
 Keraamika

Välislingid 

Keraamika
Harald Jucum

Harald Johannes Jucum (23. aprill 1865 Lihula kihelkond, Läänemaa – ?) oli eesti jurist, riigikohtunik.

Sündis Lihulas õpetaja perekonnas. Saanud alghariduse vanematelt, lõpetas Tallinnas erakooli ja 1883. aastal gümnaasiumi. Aasta hiljem astus Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1888. aastal.

1889. aastast oli Tallinna alamkohtu sekretär ja 1890–1894 kohtuameti kandidaat Tallinna Ringkonnakohtus. Tegutses kuni 1914. aastani Novgorodi ja Pihkva kubermangus kohtu-uurijana. Oli 1914–1917 Peterburi kohtupalati liige. 1918–1920 statistikabüroo ametnik Peterburis. Oli 1920–1921 Peterburi kohtu-uurijate tegevuse juhataja.

1921. aastal naasis Eestisse, kus teenis Riigi Statistika Keskbüroos. 1923. aastal määrati Rakvere-Paide rahukogu abiesimeheks ja mõned kuud hiljem riigikohtunikuks.

1935. aasta 1. juulist vabastas riigivanem ta kõrge vanuse tõttu ametist.

Lahkus 1939. aastal Saksamaale.

Viited

Kirjandus
"Riigikohtunik H. Jucumi lahkumine kohtu tööst". Postimees, 6. juuli1935

Välislingid
Eesti biograafiline andmebaas ISIK

Eesti riigikohtunikud
Rakvere Ringkonnakohtu liikmed
Riigikantselei koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eestlased Venemaal
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1865
Surmaaeg puudub
Emily Blunt

Emily Blunt (sündinud 23. veebruaril 1983 Londonis) on Kuldgloobusega pärjatud Suurbritannia filminäitleja. 

Tema tuntumate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Minu armastuse suvi" (2004), "Saatan kannab Pradat" (2006) ja telefilmis "Gideon's Daughter" (2006).

Osaline filmograafia

Välislingid

 

Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1983
Aaron Sorkin

Aaron Benjamin Sorkin (sündinud 9. juunil 1961 New Yorgis) on USA stsenarist, filmiprodutsent ja näitekirjanik.

Ta lõpetas 1983 Syracuse'i ülikooli bakalaureusekraadiga muusikalinäitleja erialal. Kuid näitlejana sai ta tööd üksnes aeg-ajalt ja pisirollides. Seejärel avastas ta näidendite kirjutamise ja need osutusid menukateks. Tema näidend "A Few Good Men" lavastus Broadwayl 1989 ja David Brown ostis selle filmimise õigused veel enne esilinastust. Seejärel palgati ta seda näidendit filmistsenaariumiks kirjutama. Samanimeline film valmis 1992.

Ta on telesarjade "Sports Night" (1998–2000), "Presidendi meeskond" (1999–2006) ja "Studio 60 on the Sunset Strip" looja, stsenarist ja produtsent. Ta kirjutas stsenaariumi filmidele "Malice" (1993) ja "Sotsiaalvõrgustik" (2010).

Sorkin kirjutab sageli poliitilistel teemadel. Ta kasutab filmides ja telesarjades suhteliselt sageli võtet, kus tegelased jalutavad ja samal ajal vestlevad: see tekitab mulje, et sündmustik areneb.

Eraelu 

Sorkin hakkas 1987 tarvitama marihuaanat ja kokaiini. 1995 läks ta oma pruudi Julia Binghami soovil ravile. 1996 nad abiellusid. 2000 sündis neil tütar Roxy. 2001. aasta veebruaris sai ta Tõusva fööniksi auhinna, mis antakse väljapaistvatele inimestele, kes on edukalt vabanenud sõltuvusainetest. Kuid juba 15. aprillil 2001 peeti ta Californias asuvas Burbanki lennujaamas kinni, kui turvavärava metallidetektoriga leiti tema pagasist kokaiini suitsetamiseks mõeldud metallist piip. Lisaks leiti tema pagasist hallitsinogeenseid seeni, marihuaanat ja kokaiini. Ta pidi tagasi ravile minema. Sorkini ülemäärane töötamine ja narkomaania mõjusid halvasti tema abielule, mis lõppes 2005 lahutusega.

Sorkin toetab Demokraatlikku Parteid. Aastail 1999–2007 tegi ta sageli selle erakonna kampaaniate heaks suuri annetusi.

Tunnustused 
Oscar
2011. aastal parima mugandatud stsenaariumi kategoorias filmi "Sotsiaalvõrgustik" eest

Briti Akadeemia auhind
2011. aasta parim mugandatud stsenaarium "Sotsiaalvõrgustik"

Chicago Filmikriitikute Ühenduse auhind
2010. aasta parim mugandatud stsenaarium "Sotsiaalvõrgustik" 

Kuldgloobus
2011. aastal parima filmistsenaariumi kategoorias filmi "Sotsiaalvõrgustik" eest

Los Angelese Filmikriitikute Ühenduse auhind
2010. aasta parim mugandatud stsenaarium "Sotsiaalvõrgustik" 

Samuti on Aaron Sorkin aastatel 2000–2003 võitnud telesarja "Presidendi meeskond" eest mitu Emmy auhinda.

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide filmiprodutsendid
Sündinud 1961
Väljasuremine

Väljasuremine on taksoni esinemise lõppemine lokaalselt või globaalselt. 

Fossiilsed leiud tõestavad, et väljasuremine on geoloogilises ajas tavaline nähtus. Arvatakse, et kõigist kunagi Maal eksisteerinud liikidest on praeguseks 99% väljasurnud. Enamasti satuvad paljude taksonite väljasuremised suhteliselt lühikese ajavahemiku sisse, mida nimetatakse väljasuremissündmuseks. Suurim teadaolev väljasuremissündmus toimus Permi ajastu lõpul 251 miljonit aastat tagasi, mil hukkus umbes 96% merelistest liikidest. Väljasuremine on iseenesest loomulik protsess, kuid tänapäeval on peamiselt inimtegevuse tulemusel tekkinud bioloogilise mitmekesisuse vähenemine võtnud mõõtmed, mida võib samuti väljasuremissündmuseks nimetada. 

Väljasuremise põhjuseks on keskkonna vastavale taksonile talumatuks muutumine. See võib toimuda biootiliselt, näiteks liikidevahelise konkurentsi tõttu (vihmametsade hävitamine inimese poolt), aga ka abiootiliselt. Näiteks Permi lõpu väljasuremist seostatakse intensiivse vulkanismiga Siberis, mis muutis kogu Maa kliimat. Kriidi lõpu väljasuremist on seostatud meteoriidiplahvatuse järelmõjudega (põhjused pole antud juhul siiski selged).

Eestis hävinud liigid
Nimestik haarab liike, mille esinemise kohta Eestis ajaloolisel ajal on kindlaid andmeid, kuid mis tänapäevaks on täielikult Eestis välja surnud.

Seened
Catathelasma imperiale, hiidloorik  
Hygrocybe spadicea, tõmmu vesinutt 
Sarcodontia crocea, krookusnarmik 
Tricholoma acerbum, rihvelheinik

Samblikud

Sammaltaimed
Aphanorhegma patens, laiuv mütshellikuke  	
Bryum subapiculatum, mugul-pungsammal 	
Cirriphyllum tenuinerve, lubi-juuslehik 	
Desmatodon randii, Randi tupssammal 	
Encalypta ciliata, ripstanukas 
Ephemerum serratum, saagjas kübesammal 
Herzogiella striatella, väike ebaulmik 	
Sphagnum aongstroemii, Ångströmi turbasammal 	
Sphagnum auriculatum, kõrv-turbasammal 	
Thuidium minutulum, väike ehmik

Soontaimed

Putukad

Teised selgrootud
Macrothrix hirsuticornis, (vesikirbuline)
Mesochra aestuarii baltica, (aerjalaline)	
Microcyclops gracilis, sale pisisõudik 
Scapholeberis aurita, (vesikirbuline)

Kalad
Abramis ballerus, abakala

Linnud
Gavia stellata, punakurk-kaur

Imetajad
Bos primigenius, tarvas

Vaata ka

ahelväljasuremine
massiline väljasuremine
Ordoviitsiumi lõpu väljasuremine

Viited

Paleontoloogia
Bioloogia
Meleski

Meleski on küla Viljandi vallas, mõne kilomeetri kaugusel Võrtsjärve rannast.

Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Kolga-Jaani vallas.

1792. asutas AS Amelung & Co Meleskisse klaasimanufaktuuri, mida tuntakse kui Eesti pikima ajalooga klaasivabrikut. Meleski klaasivabrik oli 19. sajandil konkurentsitult Baltikumi suurim ja terves Vene impeeriumis oli vaid üks klaasivabrik (Rjazani), mis konkureeris Meleskiga suurima Vene klaasitehase tiitlile.

Meleski klaasivabriku omanikeks on olnud ka Võisiku mõisahärrad, kelle hulka kuulus ka Jaan Krossi poolt kuulsaks kirjutatud Keisri Hull (Timotheus Eberhard von Bock).

1920. aastatel tegutses Meleskis Kunstkäsitöökool.

Meleski klaasivabrikust kasvasid välja sellised Eesti klaasitööstused nagu Johannes Lorupi klaasitööstus (hiljem Tarbeklaas), Skankristall ja Glasstone.

Viimati sulatati ja puhuti Meleskis klaasi 2005. aastal.

Meleski klaasivabriku 1866. aastal rajatud peahoone on suhteliselt hästi säilinud ja seda on asutud korrastama. Klaasivabriku hoonetesse rajatakse kultuurikeskus Meleski kultuurivabrik.

Meleskis asub Eesti suurim eraomanduses olev klaasimuuseum, mida külastab aastas tuhandeid turiste.

Vaata ka 
Meleski raba
Meleski oja
Siimusaar (voor)

Viited

Välislingid
Meleski koduleht

Viljandi valla külad
Pariisi

Pariisi on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.

Pariisi asub Rakverest 14 km edelas ja Tapalt 10 km idas. Lähim küla on Kiku loodes. Muudest kohtadest jäävad kirdesse Valgma, itta Ristmetsa, kagusse Tütarjärv, lõunasse Metspere, edelasse Aruküla ja läände Nõmme.

Pariisi tekkis 19. sajandi keskel või 1870-ndatel Kadrina kihelkonnas asuva Jõepere mõisa saunakülana. Rahvapärimuse kohaselt veeti sinna kokku varem Aruküla ja Kiku talude juures olnud saunad. Sajandivahetuseks oli neid juba 36 ja nende omanikud olid enamasti käsitöölised.

Kõik krundid ümbritseti roigasaedadega, nii et tekkis tänavate võrk. Tänavaid kutsuti uulitsateks. Saksi mõisnik olevat öelnud, et seal on tänavad nagu Pariisis, ja andnud niimoodi külale nime. Teise legendi järgi olevat sealt pärit soldat 1812. aasta isamaasõja ajal Pariisis käinud ja sealt nime kaasa toonud.

Esialgu oli Pariisi Aruküla osa. Aruküla esmamainiti 1796 kujul Arrokül. Kuid peatselt Pariisi iseseisvus ja 1977 liideti Aruküla ja Metspere hoopis Pariisiga. Metsperet esmamainiti külana alles 1922.

Küla oli kuni 2005. aastani Saksi valla koosseisus.

Viited

Lääne-Viru maakonna külad
Kadrina vald
Kadrina kihelkond
Põima

Põima on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.  

Põima on Ridaküla tütarküla.   

Põimal hakati piima tootma ja töötlema juba 20. sajandi alguses, kui 1912. aastal hakkas Põima külast peremees Juhan Terts ehitama Kadrinasse uut piimatööstuse hoonet. 1910. aastast tegutses ka Valgejõe Piimaühing, mis kandis algselt Põima nime. 1930. aastail, kui piimatööstuse tegevus oli laienenud Tapani ja Piimaühingusse oli koondunud umbes 240 piimatootjat, omandas Põima piimaühing 1936. aastal Tapale ehituskrundi, kuhu ehitati moodne kahekorruseline meiereihoone. 

Põimal asus kuni 1957. aastani Põima külanõukogu keskus, mil see viidi Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadluse alusel Pakitu külla.

Põima sõjaväelinnak

Põimal asus Nõukogude armee Eestis asuvate  NSV Liidu õhukaitsevägede Põima rtb (s/o 12540) ja 656. Tapa hävituslennuväepolgu (s/o 31522) komandopunkt, hävituslennuväe suunamispunkt (12540-A) ning 2311. raadiotehniline pataljoni (s/o 12540) kasarmu- ja elamislinnak.

Põimal asus Euroopa Liidu hollandlasest põllumajandusnõuniku, Allard Andela ja Wim Joosteni Põima Farm OÜ karjakasvatusfarm, mille loomad 2007. aastal omanike tegevusetuse tagajärjel nälgisid ning mille omandas riigivanem Jaan Tõnissoni lähim sugulane Eestis Hilja Valk.

Viited

Välislingid
Põima-Tapa linnalahing

Kadrina vald
Lääne-Viru maakonna külad
Ridaküla (Kadrina)

Ridaküla on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.  

Ridaküla on Põima tütarküla, mis kannab Ridaküla nime alates 1977. aastast. Nimi lähtub küla tüübist. Ridakülaga on 1977. aastal liidetud Koplimetsa, Tõrma ja Vanamõisa. Koplimetsa hilisemat, edelapoolset osa nimetati Uudekülaks, mis on tänaseks hääbunud.   

Külas tegutsevad piimakarjakasvatajate Jüri ja Ene Milvaste Kiigemäe talu ning eesti tumedapealise lamba kasvataja Aleksandr Apolinsky. Töötab suur päikeseelektrijaam võimsusega üle 400kW. 

Külas asub Kadrina valla raamatukogu laenutuspunkt.

Viited

Kadrina vald
Lääne-Viru maakonna külad
Kiku

Kiku on küla Lääne-Virumaal Kadrina vallas.  

Küla on kuulunud Säde, Leegi ja Sõpruse kolhoosi, hiljem Nõmmküla sovhoosi.

Olnud Paide, Tapa ja Rakvere rajoonis, nüüd Lääne-Virumaal. Oli kuni 2005. aastani Saksi valla koosseisus.

Neerutisse on Kikust kilomeeter, Kadrinasse kaheksa, Rakverre 20.

Kiku küla asub Kalevipoja künnivagudena tuntud ooside rea jalamil.

Kiku rabast saab alguse Udriku oja.

Kiku ‹`Kikku ~ -sse›  – küla Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas (Jõepere mõis), 1241 Kicko (küla), 1416Kykko, 1694 Kick, 1726 Kicko. 

● Põlisküla kuulus Jõepere mõisa alla, enne selle eraldamist Saksi mõisa alla. Nimi oli välja kujunenud juba XIII saj, selle aluseks on L. Kettunen oletanud isikunime või lähtumist sõnast kikk : kiku ’tükk’. Kikk, kiku = king, ka leiwatükk. J. Jõgewer oletab nime tuletamist sõnast kikka = järsk. Hilisemal ajal on Kiku esinenud talunimena Saaremaal, Pärnu-Jaagupis ja Väike-Maarjas. Kiku lähedal loodes on endine Orapere küla, rahvapäraselt ka Peruküla. Kikuga on 1977 liidetud Kõrbse (1796 Kärpse, 1871 Körpse) ja Polli küla.

Viited

Kadrina vald
Lääne-Viru maakonna külad
Jaak Tomberg

Jaak Tomberg (sündinud 30. juunil 1980 Tartus) on eesti kirjandusteadlane. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kirjandusteooria ja ulmekirjandus, sealhulgas küberpunk.

Tomberg on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi (1998) ja Tartu Ülikooli eesti kirjanduse erialal (2002). 2004. aasta sügisel astus ta Tartu Ülikooli doktorantuuri maailmakirjanduse erialal, juulis 2009 kaitses Tomberg doktoriväitekirja teemal "Kirjanduse lepitav otstarve" (juhendajad Jüri Talvet ja Jüri Lipping). Ta töötab Eesti Kirjandusmuuseumis teadurina.

Lisaks teadustööle on Tomberg tõlkinud ilukirjandust ja kirjandusteooriat, kirjutanud näidendeid ja kirjanduskriitikat. Berk Vaheri järel sai temast ajakirja Vihik toimetaja. Tomberg tegutseb ka D&D mängujuhina.

Jaak Tomberg pälvis aastal 2014 maailma vanima ja suurima teadusliku fantastika uurijaid koondava ühingu SFRA aastaauhinna esseega "On the Double Vision of Realism and SF Estrangement in Gibson’s Bigend Trilogy".

Uurimistöö põhisuunad
 Tegelikkuse ja fiktsiooni suhted
 Fiktsiooni filosoofiline mõtestamine
 Kultuuri ja teksti suhted

Teoseid

Olulisemad teaduspublikatsioonid
 City as the Site of Externalized Subjectivity. – Interlitteraria 2007, Vol 12, lk 371–378.
 Fiktsiooni nõrk messianistlik jõud: luhtumiselt lunastusele, (koos Jüri Lippinguga) – Kunstiteaduslikke Uurimusi 2007, kd 16 (3).
 Teispool punast ja sinist tabletti: virtuaalsus tegelikkuse substantsina, (koos Jüri Lippinguga) – Kunstiteaduslikke Uurimusi 2006, kd 15 (4), lk 11–29.
 Linna jalutuskäik inimeses. – Vikerkaar 2006, nr 10/11, lk 162–169.
 Postmodernsest nimepillamisest. – Keel ja Kirjandus 2005, nr 12, lk 984-995.
 The cyberpunk novel: Futurist visions that tell us about the present. – Interlitteraria 2004, Vol 9, lk 238-245.
 Noovum keeles. Keskmenihetest postmodernistlikus teaduslikus fantastikas. – Keel ja Kirjandus 2004, nr 11, lk 830-840.
 The absolute space: The impact of the virtual. – Koht ja paik/Place and Location. Studies in Environmental Aesthetics and Semiotics IV/2004, lk 169-181.

Ilukirjandustõlked
 Edmund S. Morgan "Benjamin Franklin"
 William Gibson "Põlev kroom" 2002

Draama
 "Aurora temporalis" koostöös Andreas Waldeniga, 2002 Tartu Teatrilabor.

Tunnustus 

 2019 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kultuurikajastaja)

Viited

Välislingid

 Jaak Tombergi magistritöö "Ekstrapolatiivne kirjutamine" (Tartu, 2004)
 Aija Sakova "VÄITEKIRI: Keda või mida saab lepitada kirjandusega?" Universitas Tartuensis november 2010, nr 10 (intervjuu Tombergi doktoritöö teemal)
 Alvar Loog "Klaaspärlimängu messianistlik otstarve" Sirp 04.02.2010

Eesti kirjandusteadlased
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1980
EYS Veljesto liikmed
Sojourner Truth

Sojourner Truth (õieti Isabella Baumfree; 1797 New Yorgi osariik – 26. november 1883 Battle Creek, Michigan) oli Ameerika abolitsionist, esimese laine feminist. 

Tema kuulsaim kõne, mis aastal 1851 esitati Akronis Ohios Naiste konventsioonil, kandis pealkirja "Kas mina ei olegi siis naine?".

Biograafia 
Isabella sündis New Yorgis Hardenberghi mõisas orjade kolmeteistkümnelapselises peres. Tema vanemad olid James ja Betsy Baumfree. 
Ta müüdi mitu korda orjaks erinevatele peremeestele.

Aastal 1829, kui orjandus oli kaotatud, siirdus ta koos pojaga New Yorki, kus töötas Elijah Piersoni majapidajana. 

1. juunil 1843 muutis Isabella oma nime Sojourner Truthiks ning ütles oma sõpradele, et vaim kutsus teda ning ta peab minema. Aastal 1844 astus ta Northamptonis tegutsevasse ühendusse Association of Education and Industry. Ühendus oli rajatud abolitsionistide poolt, kes toetasid naiste õigusi, olid sallivad usu suhtes ning pooldasid patsifismi. Ühingusse kuulus 210 liiget. Aastal 1846 läks ühing finantsvõlgade tõttu laiali. Sojourner hakkas tööle George Bensoni juures majapidajana. 

Ta hakkas oma sõbrale Olive Gilbertile rääkima oma memuaare, kes pani nendest kokku raamatu. William Lloyd Garrison avaldas 1850. aastal memuaariraamatu pealkirjaga "The Narrative of Sojourner Truth: A Northern Slave".

Aastal 1851 lahkus ta Northamptonist ning ühines abolitsionisti ja kõneleja George Thompsoniga. Mais osales ta Ohios Naiste konventsioonil, kus esines oma kuulsa kõnega "Kas mina ei olegi siis naine?".

Feministid
Abolitsionistid
Ameerika Ühendriikide inimõiguslased
Sündinud 1797
Surnud 1883
303

303. aasta

Sajandid: 3. sajand - 4. sajand - 5. sajand

Aastakümned: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad - 300. aastad - 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad

Aastad: 298 299 300 301 302 - 303 - 304 305 306 307 308

Sündmused 

 ...

Sündinud 

 ...

Surnud 

 23. aprill – Püha Jüri
A-Rühm (ansambel)

A-Rühm on eesti hiphopansambel.

Ansambli ajalugu 
Hiphoprühmitus A-Rühm kogunes aastal 1998 mitmete Eesti MC-de ühekordse projektina. Projektis osalesid Cool D (Eesti viljakaim hiphoppar, kes on välja andnud 7 sooloalbumit), Kozy (Raadio 2 saate "Linnadžungel" saatejuht), G-Enka ja Revo (mõlemad ansamblist Toe Tag). Peatselt liitus ansambliga DJ ja produtsent DJ Critikal. Ühine lugu "Viimane lumi" tehti Eesti Punase Risti palvel ja esmaesitlus toimus messil "Teeviit" aprillis 1998.

1998. aastal välja antud lugu "Viimane lumi" tagas ansamblile Raadio 2 Aastahiti edetabelis 5. koha. Teine singel "Popmuusik" on suurema kommertseduga lugu A-Rühma loomingus. Väga hea vastuvõtt sai osaks albumile "Laulmata jäänud laulud", mille esitlus toimus 1999. aasta novembris.

Pärast albumi ilmumist jõudsid kuulajateni sellised palad nagu "Supercool", "Kõige suurem diktatuur" ja "65". Soomes ilmus singel "Leegion" ja mõned laulud koos Soome artistidega King Size Recordsi plaatidel.

Pärast seitsmeaastast ootamist tõi A-Rühm 2006. aastal lõpuks kuulajateni uue albumi "Leegion". 2006. aasta 23. märtsil ilmunud album sisaldab 22 pala. Lisaks DJ Critikali, Cool D, G-Enka ja Kozy on albumil külalistena kaasa tegemas ka Philadelphia räppar Grand Agent, Tommy Boy, Tanel Padar ja Metsatöllu Markus. Albumil on ka mõned juba aastal 2002 ilmumata jäänud albumi palad, nagu "Taifuun" ja "Lõvipojad".

Pilte

Välislingid

Albumid 

 Laulmata Jäänud Laulud (1999)
 Leegion (2006)

Singlid 

 Loterii-jaa (2008)
 Hakka Pihta (2012)
 Tavaline Mees (2013)
 Mingi kukk on mu bmw-s (2017)
 Mingi Kukk On Mu BMW-S (5Miinust remix) (2017)
 Varjata Head Ei Saa (2017)
 Üks veel (2022)
 Reede (2022)

Eesti hiphopansamblid
Sakarias Jaan Leppik

Sakarias Jaan Leppik (sünninimi Jaan Leppik; varem kasutas nime Jaan J. Leppik; õigeusu vaimulikuna Sakarias Leppik; sündinud 24. juunil 1969 Valgas) on õigeusu kiriku preester, muusik, publitsist, laulu- ja luuletekstide autor ning meedia- ja ühiskonnategelane.  

Ta on lõpetanud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia pärimusmuusika erialal ning täiendanud ennast Aarhusi Ülikooli usunditekursustel, meediateooria õpinguil Kirikute Maailmanõukogus, politoloogiakursustel Konrad Adenaueri Fondis ja kreeka keele alal Ioannina Ülikoolis. Leppik on lõpetanud Kõrgemad Riigikaitsekursused (2009).

1990. aastate esimesel poolel töötas Leppik Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku diakonina ja peapiiskopi sekretärina. 

2002. aastal astus Jaan Leppik õigeusku, 29. jaanuaril 2006 pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus ta õigeusu preestriks ning määras teenima Hiiumaa õigeusukogudusi. Aastatel 2011–2014 oli ta Värska ja Saatse koguduse preester. Alates 1. septembrist 2014 on ta Tallinna Issanda Muutmise kiriku abipreester.  

Jaan Leppik oli IX Riigikogu liige aastatel 1999–2003. Samuti on ta töötanud Tallinna Linnateatris festivalijuhina ja uudisteagentuuris Baltic News Service välismajanduse uudiste toimetajana. Aastatel 2011–2014 oli ta ka Värska Muusikakooli pärimusmuusika õpetaja. Ta juhib Klassikaraadio hommikuprogrammi ja oli paljude aastate vältel  Rahvusringhäälingu saadete autor nii televisioonis kui raadios. 

Sakarias Leppik on olnud mitme rahvusvahelise filmifestivali žürii liige, aktiivne Pimedate Ööde Filmifestivali kajastamisel ning juudi süvakultuuri festivali Ariel üks kunstilistest juhtidest. 

Vanamuusikaansambli Vox Clamantis asutajaliige alates selle loomisest 1996. aastal. Leppik on olnud Eestimaa Looduse Fondi nõukogu liige, Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi, sihtasutuse Hooliv Eesti nõukogu ja mittetulundusühingu Uus Eesti juhatuse liige. Ta on Vanalinna Hariduskolleegiumi ja Püha Miikaeli kooli muusikaõpetaja.

Kirjutisi
"Mõnikord Jumal ei räägi inimestega". Eesti Päevaleht, 1. jaanuar 2001
"Religioossus Eesti teatris ja Eesti teatri religioossus". Teater. Muusika. Kino, 3. aprill 2003
"Eesti praht ja eesti süda". Ärileht, 8. august 2003
"Sursu, kes olnuks Aleksander, kuid on Jaan-Eik". Muusika, detsember 2003
"Eesti tugevus on vaimulik küpsus". Eesti Päevaleht, 23. juuli 2007
"Nukra kroonika kroonika". Postimees, 7. juuni 2008
"Salakokk Volks Vaageni vaaritused". Kroonika Kodu-eri, detsember 2008
"Maskide langemise aeg". Sirp, 12. veebruar 2009
"Suure reede ood poeetidele ja litaania revidentidele". Õhtuleht, 11. aprill 2009
"Nad ei tea, mis on püha". Eesti Päevaleht, 11. august 2009
"Muusikapäev andis hea maitsega muusikaruumi". Muusika, november 2009
"Paastuaeg kui suhete korrastamine". Eesti Päevaleht, 1. aprill 2010

Isiklikku
Sakarias Jaan Leppik on abielus kommunikatsioonijuht Marion Leppikuga. Peres kasvab kaks poega.

Eesti luteri vaimulikud
Eesti õigeusu vaimulikud
Eesti muusikud
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
IX Riigikogu liikmed
Sündinud 1969
Atlase mäed

Atlas on ida–läänesuunaline mäestik Aafrika loodeosas. See eraldab Sahara kõrbe Vahemerest ja Atlandi ookeanist. Mäestik on umbes 2500 km pikk ja ulatub läbi kolme riigi - Maroko, Alžeeria ja Tuneesia. Mäestik koosneb edela–kirdesuunalistest ahelikest (Kesk-Atlas, Kõrg-Atlas, Antiatlas, Telli Atlas, Sahara Atlas), kõrgplatoost ja tasandikest. 

Kõrgeimad tipud asuvad Marokos, Kõrg-Atlase ahelikus - Toubkal (4167 m), Ouanoukrim (4089 m) ja M'goun (4071 m).

Põhiline asustus kogu piirkonnas koosneb berberi küladest.  

Maroko geograafia
Alžeeria geograafia
Tuneesia geograafia
Aafrika mäestikud