Biotiin

Biotiin ehk H-vitamiin ehk B7-vitamiin ehk B8-vitamiin ehk koensüüm R on valdavalt endogeenne vesilahustuv B-rühma vitamiin, mis on mikrokogustes igapäevaselt vajalik nii pro- kui ka eukarüootsete organismide füsioloogiliste protsesside normaalseks toimimiseks. Biotiin on paljude bakterite jaoks asendamatu kasvufaktor. 

Biotiin ja selle isomeerid on ka bioaktiivsed biomikromolekulid ja asendamatud koensüümid. Biotiini leidub paljudes taimsetes ja loomsetes toitainetes ning normaalse füsioloogiaga loomadel toimub biotiinisüntees mikroorganismide kaudu soolestikus. Biotiin on ka ravimpreparaatide, söödalisandite, vitamiinipreparaatide ja kosmeetikatoodete oluline koostisosa.

Biotiini täielik puudumine (ka bioaktiivsuse minetanuna) toidus või kestev vaegus võib olla organismile kahjulik ja koguni ohtlik, kuid haiguslikke seisundeid põhjustab inimestel harva.

Üldkirjeldus
Keemiline valem: C10H16N2O3S
Molaarmass: 244,31 g/mol

Nomenklatuur
IUPACi süstemaatiline nimetus 5-[(3aS,4S,6aR)-2-oxohexahydro-1H-thieno[3,4-d]imidazol-4-yl]pentanoic acid
CAS-number 58-85-5.

Farmakoterapeutiline rühm
ATC-kood A11HA05 
ATCvet-kood QA11HA05

Triviaalnimetused
B7-vitamiin 
B8-vitamiin (prantsuse erialakirjandus)
H-vitamiin
koensüüm R jt.

Sünonüümid ja isomeerid
(3aS,4S,6aR)-biotiin
Biopeiderm
5-[(3aS,4S,6aR)-2-Oxohexahydro-1H- thieno[3,4-d]imidazol-4-yl]pentansäure
D-biotiin
D(+)-biotiin
S-faktor
"munavalge kahjustuse sündroomi" kaitsefaktor

Saamine ja depood
Loomsete ja taimsete saadustega seedekulglasse sattuv H-vitamiin on valk-seotud. Valgu proteolüüsil seedekulglas jääb järele biotsütiin, mis biotinaasi toimel annab vaba H-vitamiini. Vaba biotiin imendub peamiselt Na-sõltuva aktiivse transpordina ja põhiosas peensoole ülaosast. Suuremate koguste puhul kasvab mõnevõrra difusioonina imenduv hulk. Soole mikrofloora toodetav biotiin jääb seotuks ja sellest imendub vaid 8–15%.

Allikad 
Biotiinil on mitmeid analooge ja isomeere, kuid looduslikult leidub teda valdavalt (+)-biotiinina ja see on ka aktiivseim vitamiinilaadset bioloogilist toimet omav ühend.

Toiduainetes leidub teda enim looma maksas, neerudes, paljudes munades ja pärmis.

Imendumine 
Imendumist pärsib liigne alkohol, antibiootikumid ja toore kanamuna glükoproteiin avidiin. Viimane seob biotiini ja tekkiv kompleks ei allu seedeensüümidele. Keetmine/praadimine lõhustab ja seega inaktiveerib avidiini.

Imendunud biotiini transpordib organismis plasmaalbumiin. Biotiini akumuleerivad maks, neerud, ka neerupealised ja aju.

Eritatakse uriini ja väljaheidetega.

Biofunktsioon
Bioroll avaldub karboksülaaside koensüümina. Biotiinisõltuvat karboksüülimist vajab:
 glükoosi ehk veresuhkru süntees
 rasvhapete süntees (sh ka pikaahelaliste PUFA-de süntees)
 hargnenud ahelaga aminohapete katabolism
 foolhappe, pantoteenhappe ja B12-vitamiini metabolism.

Vaegus
Normaalse toitumise ja tervislike eluviiside korral biotiinivaegust (RHK-10 E53.8) ei esine. Siiski on nüüdisaja tingimustes selle kujunemise tendents. Selle põhjused on:
 biotiini biosaadavus taimsete allikate puhul on suhteliselt väike;
 üha enam esineb soolte tegevust pärssivaid olukordi – alkoholi liigtarvitamine, antibiootikumide kestev manustamine jne.

Vaegus tekitab probleeme rasvhapete ja glükoosi sünteesis ning hargnenud ahelaga aminohapete katabolismis.

Vaeguse esmatunnused:
 isutus,
 lihaste valulikkus,
 kuiv nahk,
 unetus.

Süvenenud vaeguse tunnuseks on spetsiifiline seborroiline ekseem ehk seborröa ehk patoloogiline rasuvoolus rasunäärmetest.

Toitumisest mittesõltuv ehk sekundaarne vaegus tekib biotinaasi (sh päriliku) vaeguse puhul. See pärsib nii biotiini imendumist kui ka vabanemist ensüümvalkudest ja uuesti kasutamist. Biotinaasivaegust ilmneb imikutel, sümptomid on järgmised:
 hüpotoonia,
 lihasekrambid,
 ketendav dermatiit,
 silma sidekesta põletik,
 nägemise atroofia.

Funktsionaalset taset organismis hinnatakse seerumi ja uriini biotiinitaseme määramise kaudu: biotiini, bisnorbiotini, BSO, BNBMK, biotin sulfone'i jt taseme määramise kaudu. Selle vaeguse korral on uriinis suures koguses laktaati, metüülkrotanaati, hüdroksüisovaleraati, propionaati (propionaatne atsideemia).

Manustamine
RDA (Recommended Dietary Allowances) ehk soovitatav päevane annus on 0,30–0,55 mg.

Manustamine on hädavajalik vaeguse tunnuste ilmnemisel. Selle oskuslik/adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, mõlema diabeedi, dermatiitide, ekseemi jne puhul.

Teda peaks manustama koos tiamiini, foolhappe, pantoteenhappe, C-vitamiini, püridoksiini, niatsiini, tiamiini, E-vitamiini ja B12-vitamiiniga.

Päevase ohutu koguannuse ülempiir on korduval manustamisel 500 mg. Ühekordset ei teata. Toksilisust ei teata.

Ajalugu
1901. aastal avastas Eugene Wildiers munakollases pärmi kasvufaktorid: bios I ja bios II B ehk bios. 
1935.–1936. aastal õnnestus Saksa keemikul Fritz Köglil koos doktorant Benno Tönnisega 250 kilost kuivatatud munakollasepulbrist eraldada kristalse pulbrina 1,1 mg Wildiersi munakollase "bios-faktorit" ja nad nimetasid aine biotiiniks ("Über Wuchsstoffe der Auxin- und der Bios-Gruppe", Berichte der deutschen chemischen Gesellschaft 68 (1935) A 16–28).
1941. aastal eraldas Ungari päritolu Ameerika Ühendriikide mikrobioloog ja pediaater Paul György munakollases, maksas ja pärmis munavalge toimet inhibeeriva ning raviva faktori, mille ta nimetas H-vitamiiniks (saksa keeles die Haut ' nahk'). Rottidel, kelle sööda valguratsioon koosnes üksnes toorest munavalgest, tekkis ulatuslik dermatiit, millega kaasnesid närvisüsteemiga seotud haiguslikud seisundid ja kes ravita surid. Nn munavalge kahjustuse sündroomi (inglise: egg white injury) ravis ta, koos Vincent de Vigneaud ja teistega, Kögli ja Tönnise poolt munakollasest eraldatud biotiiniga (algselt pärmi kasvufaktor ja hilisem imetajate vitamiin). Seejärel tõestasid nad, et H-vitamiin, koensüüm-R ja biotiin on kas üks ja seesama ühend või väga lähedased ühendid.
Mainitud ravivat faktorit on nimetatud ka teisiti: kaitsefaktor X (inglise keeles protective factor X), munavalge kahjustuse sündroomi kaitsefaktor (inglise: egg white injury protection factor), S-faktor, W-faktor (ehk Bw-vitamiin). 
...

Vaata ka
Antivitamiinid
B-rühma vitamiinid

Viited 

B-vitamiinid