joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Turismiatraktsioon

Turismiatraktsioon on turistidele huvipakkuv koht, mida nad külastavad. Selleks võib olla looduslik koht, kultuurilise või ajaloolise väärtusega koht, ehitis või vaba aja ja meelelahutuse asutus.

Tüübid 
Looduslikud vaatamisväärsused nagu rannad, troopilised saared, rahvuspargid, mäed, kõrbed ja metsad on näited traditsioonilistest vaatamisväärsustest, mida turistid enamasti külastavad. Kultuurilisteks huvipaikadeks võivad olla ajaloolised kohad, monumendid, templid, loomaaiad, akvaariumid, muuseumid ja kunstigaleriid, botaanikaaiad, teemapargid, karnevalid ja kultuuriüritused. Maamärgid on samuti turistide atraktsioonid.

Turismiatraktsioone on loodud ka rahvasuus levivate legendide ja väljamõeldiste põhjal, näiteks meelitatakse turiste kohale juttudega kokkupõrgetest ufodega. Ka vaimudega seotud hooned või kohad on kuulsad turismiatraktsioonid. 

Etnilised kogukonnad võivad samuti olla turismiatraktsioonid, nagu on näiteks Chinatown Ameerika Ühendriikides.

Turismiatraktsioonide turundajad ja omanikud reklaamivad oma teenuseid suurtel ekraanidel, mis on kiirteede ääres või tänaval suurtel postritel. Turismiatraktsioone reklaamitakse sageli tasuta reklaambrošüürides, mida võib näha hotellides, infopunktides, restoranides jne. 

Kui mõned turismiatraktsioonid pakuvad külastajatele meeldejäävat kogemust mõistliku hinna eest või isegi tasuta, siis mõned kohad teenivad sellega kasumit, pannes atraktsioonidele kõrgeid hindasid. Neid kohti kutsutakse turistide püünisteks.

Linnades on kõige populaarsemad atraktsioonid paadi- ja bussiekskursioonid.

Uudsed vaatamisväärsused 
Uudsed külastuskohad on näiteks „suurim pall nööridest“, mis asub Kawkeri linnas USA Kansase osariigis, ja Corn Palace Mitchellis Lõuna-Dakotas. Uudsed vaatamisväärsused ei piirdu ainult Ameerika Kesk-Lääne osaga, vaid on osa ka Ameerika Kesk-Lääne kulturist.

Turismisihtkohad 
Turismisihtkoht on küla, linn või muu piirkond, mis saab peamise oma sissetuleku turistidelt või linn, küla, riik, osariik või piirkond, mis turustab ennast turismisihtkohana. Turismisihtkoht võib sisaldada üht või mitut turismiatraktsiooni. Fátima linn Portugalis on näiteks üheks populaarseimaks sihtkohaks Portugalis. Siem Reapi linn on Kambodžas populaarne sihtkoht, peamiselt tänu selle läheduses asuvatele Angkori templitele. 

Troopilise saare kuurort on saar või saarestik, mille peamiseks tuluallikaks on turism. Bahama Kariibidel, Bali Indoneesias, Phuket Tais, Hawaii Ameerika Ühendriikides, Palawan Filipiinidel, Fidži Vaikses Ookeanis ja Santorini Vahemeres on mõned näited kuulsatest kuurortidest.

Turismiatraktsioonide näiteid 
 Metsad, pargid, botaanikaaiad
 Ehitised ja rajatised (vanad vanglad, raamatukogud, lossid, sillad, pilvelõhkujad) ning ajaloolised kohad
 Kultuuri- ja spordiüritused
 Kunst
 Muuseumid
 Loomaaiad
 Monumendid
 Teemapargid
 Ajaloolised rongid ja laevad
 Restoranid
 Kontserdid

Viited
Aureliu Ciocoi

Aureliu Ciocoi (sündinud 5. juunil 1968 Chișinăus) on Moldova diplomaat ja poliitik. Ta oli alates 14. novembrist 2019 kuni 16. märtsini 2020 Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister. Teist korda oli ta Moldova välis- ja eurointegratsiooni minister alates 9. novembrist 2020 kuni 6. augustini 2021. 1. jaanuaril 2021 sai temast ka Moldova peaministri kohusetäitja, selles ametis oli ta kuni Natalia Gavrilița ametisse vannutamiseni 6. augustil 2021.

Ta lõpetas aastal 1992 Moldova Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna. Aastatel 1992–1994 õppis ta Bukarestis Riikliku poliitika- ja haldusteaduste kooli rahvusvaheliste suhete teaduskonnas. Aastatel 1994–1996 oli ta Bukaresti ülikooli doktorant (õpingud katkesid). Aastal 1997 lõpetas ta Saksamaa föderaalse välisministeeriumi diplomaatilise akadeemia (Bonnis 
ja Berliinis).

Isiklikku 
Aureliu Ciocoi on ühe lapse isa. Tema emakeel on rumeenia keel, lisaks valdab ta inglise, saksa, vene ja prantsuse keelt.

Viited

Välislingid 
 Aureliu Ciocoi Moldova valitsuse kodulehel (rumeenia keeles)

Moldova välisministrid
Moldova peaministrid
Moldova diplomaadid
Sündinud 1968
Signild (reisilaev)

Signild on 1961. aastal Soomes Summasaaris paadimeister N. Seppälä ehitatud mootorlaev. Laeva esialgne otstarve oli rändkaupluslaev. 1980. aastate keskpaigas läks laev erakätesse ning oli kuni 2018. aastani eralaev. Signildi lipuriik oli kuni 2019. aastani Soome. 

2018. aasta suvel sõitis laev Helsingist Tallinna ning toimetati sealt edasi mööda maad Tartusse. Seal läbis laev kohalike laevaehitusmeistrite käe all uuenduskuuri ning kohandati reisilaevaks. Laevakere renoveeriti ja ehitati uus sisustus. Laeva vööri ehitati 10-kohaline saun, kambüüs, kaptenisild ning hubane ja avar kaminaga salong.

2019. aasta kevadest on laeva lipuriik Eesti ning laev on kantud Eesti laevaregistrisse reisilaevana. Laeva haldab Estriver OÜ. 

Signild sõidab Eestis laevatatavatel siseveekogudel: Võrtsjärvel, Emajõel ja Peipsi järvel.

Välislingid
 https://tartu.postimees.ee/6531685/biitlite-eelne-puulaev-hakkab-mootma-emajoe-vooge
 https://estriver.ee/
 http://www.militaar.net/phpBB2/viewtopic.php?f=25&t=9714&start=1050
 https://tartu.postimees.ee/7242379/video-ja-galerii-emajoel-algas-laevasoiduhooaeg?
 https://www.youtube.com/watch?v=nVg8vPteaLU&
 https://www.youtube.com/watch?v=1WUO4QTsNNo&
Ilmar Reidi

Ilmar Reidi (sünninimi Ilmar Reisberk; 28. detsember 1921 – 13. märts 1976) oli eesti ajakirjanik.

Aastatel 1939–1940 oli ta Riikliku Kolledži õppurajakirja RIK peatoimetaja.

1941. aastast töötas ajalehe Noorte Hääl spordiosakonna reporterina.

Teise maailmasõja ajal teenis Eesti Laskurkorpuses, oli ajalehe Rahva Hääl ja diviisiajalehe Tasuja kirjasaatja. 

Aastatel 1946–1949 töötas Noorte Hääle toimetuses. Seejärel õppis Leningradi Oblasti Parteikoolis, töötas Kose rajooni ajalehe Sotsialistlik Küla toimetajana, hiljem ajakirja Eesti Kommunist propagandaosakonna juhatajana ja EKP Keskkomitee ajakirjandussektori juhatajana. Aastatel 1955–1958 õppis Moskvas NLKP Keskkomitee Kõrgemas Parteikoolis.

1958. aastast oli ta ajalehe Pravda korrespondent Eestis.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
1973 – Eesti NSV teeneline ajakirjanik

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 1976
Suunamudija

Suunamudija (inglise keeles influencer 'mõjutaja', 'mõjuisik') on 2019. aastal laste sõnavõistlusel auhinna saanud uudissõna, millega mõeldakse digimeedias suure mõjujõu saavutanud arvamusliidrit. Seda uudissõna pole kirjakeelse sõnana tunnustatud (EKI on selle liigitanud kõnekeelseks), kuid see on leidnud head vastuvõttu tegelikus keelekasutuses.

Suunamudijate tegevusväli
Täpsemalt mõeldakse suunamudijana isikut, kes võtab digimeedia vahendeid kasutades aktiivselt sõna 21. sajandi alguses Internetis jõuliselt levima hakanud suhtlusvõrgustikes ja/või muus digimeedias, kasutades oma meediakanalit ja positsiooni selleks, et reklaamida tooteid, brände või ideid.

Platvormid ja teemad
Levinumad platvormid, kus suunamudijad sõna võtavad, on Facebook, Instagram, TikTok, Twitter, WeChat, WhatsApp ja YouTube. Suunamudimine kui nähtus on eriti levinud laste ja teismeliste seas eeskätt eakaaslaste seas populaarsuse võitmiseks ning kuulsaks saamiseks. Enda huvidest ja soovitud sihtrühmast lähtudes valitakse jututeemad, näiteks arvutimängud, filmid, fantaasiamaailmad, aga ka moeteemad, riietus, meiginipid, moekad mänguasjad jne.

Eestis tegutsevaid suunamudijaid
Eesti tuntumate suunamudijate haridustaset tunnustades on nimetatud näiteks Liina Ariadne Pedanikku, Martti Hallikut, Maria Rannavälja, Liisa Leetmaad, Victoria Villigit, Merilin Taimret, Brigitte Susanne Hunti, Nele Kirsipuud jt.

Laste sõnavõistlus
Laste sõnavõistluse korraldasid lasteajakirjad Täheke ja Hea Laps "suure sõnade leiutamise võistlusena". Sõnavõistlus toimus koostöös Eesti Keele Instituudi, Rahva Raamatu ja Eesti Rahvusringhäälingu portaaliga Lastejaam.ee ning oli pühendatud eesti keele aastale. Laste sõnavõistlus toimus 2019. aastal esimest korda.

Konkureerinud uudissõnu
16 võõrsõna vasteks saadeti kokku ligikaudu 600 eestikeelse uudissõna ettepanekut. Sõna "suunamudija" kõrval tõsteti ingliskeelse sõna influencer vasteks pakutud sõnadest esile veel sõnu "mõjumutt", "nutikuulsus" ja "mõjur".

Viited

Muud allikad
 Artikli allikana on muu hulgas kasutatud ka ingliskeelse Wikipedia artiklit "Internet celebrity".
Soome kadetikorpus

Soome kadetikorpus, ka Hamina kadetikool (vene keeles Финляндский кадетский корпус, soome keeles Haminan kadettikoulu, rootsi keeles Finska kadettkåren) oli aastatel 1819−1903 eksisteerinud Venemaa keisririigi sõjaline õppeasutus.

Ajalugu
Kadetikorpuse eelkäijaks oli 1780. aastal Göran Magnus Sprengporteni poolt Kuopios asutatud sõjakool. Juba järgmisel aastal viidi see üle Rantasalmisse ja edaspidi oli see tuntud Haapaniemi sõjakooli nime all. Pärast Soome Venemaaga liidendamist asutas keiser Aleksander I 12. märtsil 1812 senise sõjakooli asemele Soome topograafiakorpuse. 26. juunil 1819 viidi see üle Haminasse ja selle nimi muudeti Soome kadetikorpuseks. Õppeasutus suleti 1903. aastal. Kokku õppis kadetikorpuses 960 ohvitseri.

Soome kadetikorpuse direktorid

Tuntud vilistlasi
Carl Johan Alexis Enckell (1876–1959), Soome välisminister 
Vabahärra Carl Gustaf Emil Mannerheim (1867−1951), Soome marssal, Soome president
Wilhelm Alexander Thesleff (1880−1941), kindralmajor, Soome vägede ülemjuhataja, Soome esimene kaitseminister

Vaata ka
Kadetikorpus
Soome topograafiakorpus

Kirjandus
Финляндский кадетский корпус. 1812−1887. Фридрихсгам: 1889 .

Koolid
Sõjakoolid
Venemaa keisririigi kadetikorpused
Venemaa keisririigi sõjandus
Lahing Suurbritannia pärast

Lahing Suurbritannia pärast (saksa keeles Luftschlacht um England, sõnasõnalt 'õhulahing Inglismaa pärast', inglise keeles Battle of Britain) oli teise maailmasõja sõjaline kampaania, milles Suurbritannia kuninglik õhuvägi (RAF) kaitses Suurbritanniat Saksamaa lennuväe Luftwaffe ulatuslike rünnakute vastu. Seda on kirjeldatud kui esimest suurt sõjalist kampaaniat, milles võitlesid täielikult õhuväed. Britid peavad lahingu kestuseks ajavahemikku 10. juulist kuni 31. oktoobrini 1940, mis kattub ulatuslike öiste rünnakute, nn Blitzi perioodiga, mis kestis 7. septembrist 1940 kuni 11. maini 1941. Saksa ajaloolased ei aktsepteeri seda alajaotust ja käsitlevad lahingut ühtse kampaaniana, mis kestis 1940. aasta juulist kuni 1941. aasta juunini, kaasa arvatud Blitz.

Suurbritannia Teises maailmasõjas
Saksamaa Teises maailmasõjas
Ja Morant

Temetrius Jamel Morant (hüüdnimega Ja [Dža]; sündinud 10. augustil 1999) on Ameerika Ühendriikide korvpallur, kes mängib 2019. aastast NBA klubis Memphis Grizzlies. Aastatel 2017–2019 mängis Morant USA üliõpilasliigas NCAA, kus esindas Murray State'i ülikooli.

Lapsepõlv
Ja Morant sündis 1999. aastal. Tema isa oli endine korvpallur, kes on koos mänginud Ray Alleniga. Lapsepõlves õpetas isa Ja’d koduhoovis korvpalli mängima. Keskkoolis käis Morant Crestwoodis. Morant on Crestwoodi keskkooli läbi aegade suurim punktitooja ning tema suurimaks isiklikuks punktirekordiks jäi 47 punkti mängus.

Ülikool
10. novembril 2017 tegi Morant debüüdi Murray State'i ülikooli eest, kui tõi 118 : 61 võidumängus Brescia ülikooli üle 7 punkti ja 11 resultatiivset söötu. Esimese kaksikduubli tegi Morant 12. detsembril 2017 Saint Louise ülikooli vastu, kui viskas 10 punkti, võttis 12 lauapalli ja andis 5 resultatiivset söötu. Esimese kolmikduubli tegi ta 28. detsembril, kui viskas 11 punkti, võttis 10 lauapalli ja andis 14 resultatiivset söötu. See oli Murray State'i ülikooli ajaloo teine kolmikduubel. 

Oma esimesel ülikooliaastal viskas Morant keskmiselt 12,7 punkti, andis 6,3 resultatiivset söötu ja võttis 6,5 lauapalli mängus. Teisel ülikooliaastal viskas Morant keskmiselt 24,5 punkti, andis 10 resultatiivset söötu ja võttis 5,7 lauapalli mängus. 

2018. aasta detsembri keskel ennustati üksmeelselt, et Morant kuulub viie parima hulka, kes valitakse NBA draft'is ning 2019. aasta jaanuaris ennustati, et ta võidakse valida isegi esimesena. Pärast hooaja lõppu teatas Morant, et kavatseb loobuda viimasest kahest ülikooliaastast ja annab ennast üles tulevases NBA draft'is. Kahe ülikoolihooaja jooksul teenis Ja Morant Lute Olsoni ja Bob Cousy nimelised auhinnad, 2019. aasta Ohio Valley konverentsi aasta mängija tiitli ja ka turniiri parima mängija tiitli.

NBA karjäär

Memphis Grizzlies
Morant valiti 2019. aasta NBA draft'i teise valikuna Memphis Grizzliesesse, kellega ta allkirjastas 2. juulil ka lepingu. Morant tegi oma debüüdi NBA-s 23. oktoobril 2019 Miami Heati vastu, tuues mängus 14 punkti, 4 lauapalli ja 4 resultatiivset söötu. Moranti debüüthooaja keskmisteks näitajateks kujunesid 17,8 punkti, 3,9 lauapalli ja 7,3 tulemuslikku söötu mängus, mille eest teenis ta NBA aasta parima uustulnuka tiitli.

Saavutused
 NBA aasta uustulnuk (2020)
 NBA uustulnukate sümboolne esiviisik (2020)

Isiklikku
 Moranti atleetlikkust on võrreldud Russell Westbrookiga, kes on ka Moranti lemmikmängija.
 Morantil on tüdruksõbra KK Dixoniga tütar Kaari Jaidyn Morant, kes sündis 7. augustil 2019.
 Moranti lemmikartist on räppar Lil Baby.

Viited

Välislingid
 Ja Morant – NBA.com
 Ja Morant – Basketball-Reference.com

Ameerika Ühendriikide korvpallurid
Sündinud 1999
Nocco

Nocco on funktsionaalne jook, mis on välja töötatud Rootsi tervislikule elustiilile ja treeningutele orienteeritud ettevõttes No Carbs Company. No Carbs Company tõi oma esimese toote turule 2014. aasta detsembris ning on esindatud 31 riigis. 

Kõik Nocco tooted on suhkruvabad, magustatud sukraloosiga ja rikastatud vitamiinidega.

Koostises peamiselt aminohapped ja vitamiinid 
No Carbs Company loodavad joogid sisaldavad aminohappeid ja vitamiine, mis soodustavad treeningu kvaliteeti. Kõik Nocco sortimendis olevad joogid on 100% suhkruvabad ja jookides ei ole kasutatud säilitus- ega värvaineid. 

BCAA (branched - chain amino acid) on lühend terminist hargnenud ahelaga aminohapetest. Enamasti koosnevad valgud aminohapetest, millest leutsiin, isoleutsiin ja valiin on meie organismis asendamatud kompnendid. Nimetatud kolm aminohapet moodustavad 35% meie lihasvalkudest. Inimorganism ei suuda neid teistest aminohapetest toota. 

Nocco BCAA joogid sisaldavad 3000 mg BCAA-sid, mis jagunevad omakorda vahekorda 4:1:1, millest 2000 mg on leutsiini, 500 mg isoleutsiini ning 500 mg valiini. 

Nocco BCAA+ sisaldab BCAA-d (hargnenud ahelaga aminohapped) ja kuut vitamiini. Nocco BCAA+ on täielikult suhkruvaba (magustatud sukraloosiga) . Üks purk (330 ml) sisaldab:

 BCAA 4:1:1 (leutsiin, valiin ja isoleutsiin) 5000 mg
 D-vitamiin 100% RDA*
 B6-vitamiin 100% RDA*
 B12-vitamiin 100% RDA*
 Biotiin 100% RDA*
 Foolhape 50% RDA*
 Niatsiin 80% RDA*
 *Täiskasvanu soovitatavast päevasest kogusest – *RDA.

Vitamiinivaliku põhjendus 
No Carbs Company loodavad joogid sisaldavad viit B-kompleksi vitamiini.

 Foolhape ehk B9-vitamiin aitab rakke kiirelt kasvatada ja kaua noorena püsida. 
 Niatsiini ehk B3-vitamiin aitab lõhustada süsivesikuid, rasvu ja valke ning muuta need energiaks. 
 Biotiin on vajalik rasvhapete ja glükoosi sünteesis ning osade aminohapete ainevahetuses lisaks ka valkude, foolhapete ja pantoneenhapete ja B12-vitamiini ainevahetuses. 
 B16- ja B12-vitamiin turgutavad keha väsimuse ja kurnatuse korral ning aitavad säilitada keha normaalset energiatalitust. 
 Nimetatud vitamiinidele lisaks sisaldab Nocco jook ka D-vitamiini, mis aitab kaasa normaalsele lihastalitlusele.

Kofeiinisisaldus 
Üks purk Nocco BCAA-d sisaldab 180 mg kofeiini, mis on võrdne ühe tassi kohviga. Päevane soovituslik kogus on 2 purki. Noccot ei soovitata rasedatele ega imetatavatele naistele.

Maitsed 
Nocco BCAA-d on saadaval karboniseeritult ja valida on 12 maitse vahel. Eestis turustatakse kuue maitsega jooke: passion, maasikas (miami), kariibi, troopiline, pirn ning limon. Üks purk sisaldab 330 mg jooki ning 180 mg kofeiini. 

Nocco BCAA+ on kolm maitset. Eestis on saadaval tsitruse/leedriõiemaitseline.

Viited
Tagatis

Tagatis on vara või kolmanda osapoole kohustus, millega tagatise andja tagab oma kohustuse tagatise võtja ees.

Tagatis on laenulepingutes laenuvõtja konkreetse vara pantimine laenuandjale laenu tagasimaksmise tagamiseks. Tagatis on laenuandja kaitse laenuvõtja maksejõuetuse vastu ja seda saab kasutada laenu tasaarvestamiseks juhul, kui laenuvõtja ei maksa laenulepingu tingimuste kohaselt rahuldavalt põhiosa ja intressi.

Kaitse, mida tagatis pakub, lubab laenuandjatel pakkuda tagatisega laenude puhul madalamat intressimäära. Intressimäära vähendamine võib olla kuni mitu protsendipunkti, sõltuvalt tagatise tüübist ja väärtusest. Näiteks on tagatiseta laenu intressimäär sageli palju kõrgem kui tagatud või logiraamatus laenu korral, kuna sel juhul suureneb laenuandja risk.

Kui laenuvõtja ei maksa laenu ära (maksejõuetuse või mõne muu sündmuse tõttu), kaotab laenuvõtja tagatiseks panditud vara, kusjuures laenuandja saab seejärel kinnisvara omanikuks. Näiteks tüüpilise hüpoteeklaenu tehingu puhul on tagatiseks laenu abil omandatav kinnisvara. Kui ostja taotleb laenu tagastamist vastavalt hüpoteeklaenulepingule, saab laenuandja kasutada kinnisvara omandiõiguse saamiseks õiguslikku sulgemisprotsessi. Pandimaakler on ettevõtte tavaline näide, mis võib tagatisena aktsepteerida mitmesuguseid esemeid.

Tagatise tüüpi võidakse piirata sõltuvalt laenu tüübist (nagu autolaenude ja hüpoteekide puhul). See võib olla ka paindlik, näiteks tagatisel põhinevate isiklike laenude puhul.

Mõiste 
Tagatised, eriti panganduse valdkonnas, tähendavad traditsiooniliselt tagatud laenu (tuntud ka kui varapõhine laen). Kaubandustehingute kindlustamiseks võib kasutada keerukamaid tagatiskokkuleppeid (tuntud ka kui kapitalituru tagatise seadmine). Esimene esitab sageli ühepoolsed kohustused, mis on tagatud vara, käenduse, garantii või muu tagatisena (mida algselt tähistati terminiga väärtpaber). Samas kui viimane esitab sageli kahepoolsed kohustused, mis on tagatud likviidsemate varade, näiteks sularaha või väärtpaberitega, nimetatakse sageli marginaaliks.

Turustav tagatis 
Turustatav tagatis on finantsvara, näiteks aktsiate ja võlakirjade vahetamine laenu vastu finantseerimisasutuse ja laenuvõtja vahel. Turukõlblikuks peetakse varasid suutma müüa normaalsetes turutingimustes mõistliku kiirusega praeguses õiglases turuväärtuses. Et riikide pangad võtaksid laenuvõtja laenuettepaneku vastu, peab tagatis olema vähemalt 100% laenu või krediidi pikendamise summast. Ameerika Ühendriikides ei tohi panga ühe laenusaaja laenude ja krediidilaenude kogusumma ületada 15% panga kapitalist ja ülejäägist, millele lisanduvad veel 10% panga kapitalist ja ülejäägist.

Turustatava tagatisega laenude tagamisel on peamine risk tagatise väärtuse vähendamine. Finantsasutused jälgivad tähelepanelikult kõigi tagatisena hoitavate finantsvarade turuväärtust ja võtavad asjakohaseid meetmeid, kui väärtus langeb hiljem allapoole etteantud maksimaalset laenu ja väärtuse suhet. Lubatud toimingud täpsustatakse tavaliselt laenulepingus või tagatislepingus.

Viited
Damir Krstičević

Damir Krstičević (sündinud 1. juulil 1969 Vrgoracis) on Horvaatia sõjaväelane (kindralmajor) ja poliitik. Ta oli alates 19. oktoobrist 2016 kuni 8. maini 2020 Horvaatia kaitseminister.

Ta sündis aastal 1969 Vrgoracis (asub praeguse haldusjaotuse järele Spliti-Dalmaatsia maakonnas). Ta on lõpetanud sõjaväelise keskkooli Sarajevos. Seejärel lõpetas ta Belgradi sõjaväeakadeemia. Sõjaakadeemia lõpetamise järel lagunes Jugoslaavia. Ta liitus Horvaatia rahvuskaardiga 1991. aasta suvel, ta määrati 4. kaardiväe brigaadi, kus ta tõusis lõpuks brigaadi ülema kohale.

Horvaatia poliitikud
Kaitseministrid
Horvaatia sõjaväelased
Sündinud 1969
Kaljo Jaagura

Kaljo Jaagura (kuni 24. märts 1938 Jakobson; 5. mai 1931 Võikvere, Kuremaa vald, Tartumaa – 12. november 2018 Tallinn) oli eesti raadioajakirjanik.

1950. aastal lõpetas ta Jõgeva Keskkooli ja 1957. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal.

Aastatel 1954–1958 töötas ta ajalehe Edasi põllumajandusosakonnas. 

1959. aastast töötas ta Eesti Raadio põllumajandussaadete toimetajana, aastatel 1964–1998 oli ta raadiosaate "Tere hommikust, põllumehed!" (hiljem "Tere hommikust, maarahvas!") saatejuht, toimetaja ja reporter.

Tunnustus
1974 Eesti NSV Ajakirjanike Liidu preemia
1979 Eesti NSV teeneline ajakirjanik

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti raadioajakirjanikud
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised ajakirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 2018
Aino-Eevi Lukas

Aino-Eevi Lukas (29. juuli 1930 – 5. detsember 2019) oli eesti advokaat, poliitik, ratsasportlane ja tõlkija.

Lukas lõpetas 1948. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja astus Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonda, kuid pärast tema isa arreteerimist 1950. aastal elas 1950–1955 repressioonide kartuses väljaspool Eestit, sealhulgas Moskvas ja Abhaasias, kus oli tegev ratsasportlasena, ning lõpetas ülikooli alles 1961. aastal.

Hiljem töötas ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asunud juriidilise komisjoni seaduseelnõude osakonnas ning 1963–1968 Eesti Riiklikus Kirjastuses toimetajana ja toimetuse juhatajana. 1968–1993 tegutses ta advokaadina, samuti Tartu õigusnõuandlas.

1989. aastast kuni 17. oktoobrini 1993 oli Aino-Eevi Lukas Tartu linnavolikogu I koosseisu esimees. Eesti iseseisvumise järel osales ta Tartu linna esimese põhimääruse koostamises.

2004–2019 oli ta advokaadibüroo Advocatus juhatuse liige.

2008. aastal avaldas Aino-Eevi Lukas koos Uno Lõhmuse ja Ago Pajuriga mälestusteraamatu "Kindral. Professor. Vandeadvokaat", mille pealkiri viitab Lukase isale, kes oli Eesti sõjaväe kolonel ja Nõukogude kindralmajor, tema abikaasale, kes oli õigusteaduse professor, ning talle endale.

Aino-Eevi Lukas oli Eesti Ajakirjanike Liidu liige.

Sport
1945. aastal ratsaspordiga tegelemist alustanud Aino-Eevi Lukas kuulus 1947–49 Eesti koondisse, 1947 ja 1949 tuli ta kõrgema ja raskema klassi takistussõidus Eesti NSV ja NSV Liidu meistriks. 

1945–1950 kirjutas ta pseudonüümi A. Loos all ratsaspordivõistluste ülevaateid.

1950–1952 esindas ta Moskva spordiklubi Spartak ja oli samas klubis treener-ratsastaja, saades 1950 NSV Liidu karikavõistlustel 3. koha ning tulles 1950–1951 Moskva meistriks. 1952–1955 töötas ta samas ametis Abhaasia maaspordiühingus Kolmeurne ning tuli samadel aastatel Abhaasia ja Gruusia meistriks.

Tunnustus
 2003 Eesti Advokatuuri teenetemedal
 2006 Tartu medal

Isiklikku
Tema isa oli 1950. aastal represseeritud kindralmajor Jaan Lukas, abikaasa oli õigusteadlane Ilmar Rebane.

Teoseid
 Aino-Eevi Lukas, Uno Lõhmus, Ago Pajur "Kindral. Professor. Vandeadvokaat" (Faatum, 2008; mälestusteraamat)

Tõlkeid
 "Lugupeetud vannutatud mehed: valik vene advokaatide kohtukõnesid". Vene keelest tõlkinud Aino-Eevi Lukas. Loomingu Raamatukogu, 9/10, 1982
 Aleksandr Volodin, "Herzen". Tõlkinud Aino-Eevi Lukas. Lisa: kirjad Nikolai Ogarjovile ja N. Satinile. Sari "Suuri mõtlejaid". Tallinn: Eesti Raamat, 1972, 148 lk

Kirjandus
 R. Kollom. "Ratsanikud". Tallinn, 2017, lk 219–221

Välislingid
 Aino-Eevi Lukas, "Eesti spordi biograafiline leksikon"
 Suri advokaat ja Tartu linnavolikogu endine juht Aino-Eevi Lukas ERR, 6. detsember 2019

Eesti ratsasportlased
Eesti tõlkijad
Eesti poliitikud
Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti advokaadid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2019
Dzelzava vald

Dzelzava vald (läti keeles Dzelzavas pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Sarkaņi, Indrāni ja Cesvaine vallaga, samuti ka Gulbene piirkonna Tirza, Līgo ja Jaungulbene vallaga.

Valla pindala on 123 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1267 inimest. Valla halduskeskus on Dzelzava küla. Vallamaja asub aadressil Kļavu iela 4, vallavanemaks on Andrejs Jankovskis.

Ajalugu 

Aastal 1935 oli Dzelzava valla pindala 59,74 km² ja seal oli 1700 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Dzelzava ja Liede külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Dzelzava külanõukoguga likvideeritav Liede külanõukogu ja Virāne külanõukogust kolhoosi «Tērauds» alad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.

Loodus 

Vald asub osalt Vidzeme kõrgustikul, osalt aga Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht 161,6 m asub valla kirdeosas, madalaim koht (99 m) aga Liede jõe orus. Suurim jõgi on Liede. Valda jäävad 7,6 ha suurune Bakansi järv ja Cesvaine valla piiril asuvad 6,4 ha suurune Lūši järv ning 4,72 ha suurune Väike-Virāne järv. Vallas asuvad ka  Zosi soo pindalaga 495 ha ja Skuķi soo pindalaga 239 ha.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dzelzava mõisakompleks (park ja loss), Obzerkalnsi linnamägi, Griguļi muinaskalmed ehk Kalmemägi, Gribažase linnamägi, Bakansi järve asulakoht ja Puntūži muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu. Kohaliku kaitse all on Strūgukalnsi keskaegne kalmistu ja Tujāni muinaskalmed. Regionaalse kaitse all on kirjanik Doku Atise elupaik.

Looduskaitse all on Rubuļi mänd, Lindese tammed, Vieglītveiderese tammed, Dzelzava mõisa allee ja üksteist nimetut põlispuud.

Asustus  

Aastal 2011 elas vallas 1125 lätlast, 49 venelast, 6 valgevenelast, 2 ukrainlast, 19 poolakat ja 7 leedulast. 

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Madona piirkond
Jaak Tari

Jaak Tari (kuni 1940. aastani Valter Kurko (ka Valter Kurg-Kurko); 21. aprill 1906 Tartu – 5. aprill 1979) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) kuni 1936. aastani.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

1. Jalaväerügemendi koosseis
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1906
Surnud 1970
Ryn

Ryn (saksa Rhein) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Giżycko maakonnas, Ryni valla halduskeskus. Ryn asub Giżyckost umbes 19 km kagus.

Ryni kindlus asutati 1337. aasta paiku. Linnaõigused sai Ryn 1723. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.

Viited

Warmia-Masuuria vojevoodkonna linnad
Õhutakso

Õhutakso ehk aerotakso on transpordivahend, millega veetakse maksu eest reisijaid või lasti õhu teel mitteliinilendudel. 

Võrreldes liinilendude kommertstranspordiga on õhutakso eeliseks lühike ja lihtne registreerimisprotseduur. Reisijad peavad saabuma kohale 10–15 minutit enne takso väljumist ning saavad kohe end registreerida. Riigiti võib õhutakso istekohtade arv olla piiratud erinevalt, näiteks Euroopa Liidu riikides on õhutaksos lubatud tavaliselt kuni 19 istekohta. Enamasti on õhutaksod väiksed ühe- või kahemootorilised lennukid kui ka väiksed või keskmise suurusega helikopterid.

Õhutaksoteenus on taksoteenuse alaliik, mis on otstarbekas juhul, kui reisijate vedu autoga või muu transpordivahendiga ei ole võimalik või on kiireloomuline. Õhutakso on üks kallimaid transpordiliike, sellega jõutakse sihtkohta märkimisväärselt lühema ajaga.

Levik 
Õhutakso on tänapäeval kasutusel enamikus riikides, kus on vähegi arenenud lennundus ja maksujõuline klientuur. Reeglina toimib see pealinnades, suurtes linnades või nendevahelistel marsruutidel. Kõige rohkem kasutatakse õhutaksosid São Paulos, New Yorgis ja Tōkyōs, sest seal on kasutusel kõige rohkem helikoptereid ning neile rajatud maandumisplatse. Samuti on teenus arenenud Tšehhis, Austraalias ja teistes riikides. Mõnikord kasutavad ka reisiettevõtted õhutaksoteenust, et näidata turistidele lennult kohalikke vaatamisväärsusi.

Mõnes riigis on seadusega kooskõlas luba osutada lennuettevõtte teenuseid, kuid mitte õhutaksoteenust (Brasiilia, Ameerika Ühendriigid). Üks seetõttu mitteõhutakso nime all teenust osutav ettevõte on Uber. Ameerika Ühendriikides reguleerib õhutakso- ja tšarterteenuste osutamist lennundusregulatsioon FAR 135, mis ei ole nii range kui FAR 121, mis reguleerib kõiki muid lennutranspordi liike.

Taksona kasutatavad õhusõidukid 
 Lennukid
 Cessna 208 Caravan
 Embraer EMB 110 Bandeirante
 Jetstream 31/32
 Fairchild Swearingen Metroliner
 Beechcraft 1900
 Cessna 337 Skymaster
 Eclipse 500
 De Havilland Canada DHC-6 Twin Otter

 Helikopterid
 Robinson R66

Viited 

Ühistransport
Lennundus
Endla Jaagosild

Endla Jaagosild (sündinud Lõoke; 6. oktoober 1925 – 3. juuli 2016) oli eesti etnoloog.

Endla Lõoke sündis Tartus Karl ja Aliide Lõokese kahelapselise pere teise lapsena. 1934 kolis pere Paluperra. 1944 lõpetas Endla Lõoke Otepää gümnaasiumi ja astus Tartu ülikooli matemaatika-loodusteaduskonda. 1946 vahetas ta eriala ning asus õppima ajaloo-keeleteaduskonnas, kus spetsialiseerus etnograafia erialale. Ta lõpetas ülikooli 1951. aastal lõputööga "Kolhoosietnograafia küsimusi Nõukogude Liidus ja Lihula rajooni "Edu" kolhoosi materiaalne kultuur".

Uurimistöö 
Ülikooli lõpetamise järel asus ta tööle Eesti Rahva Muuseumi (toona Etnograafiamuuseum) noorema teadusliku töötajana. 1954–1957 õppis ta aspirantuuris ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis Tallinnas ja NSVL TA Etnograafia Instituudis Moskvas. 1968 sai temast Etnograafiamuuseumi vanem teaduslik töötaja. Ta töötas muuseumis kuni 1980. aastani.

Jaagosilla peamisteks uurimisvaldkondadeks olid põllutööd ja toidukultuur. Ta oli Balti etnograafilise atlase maaharimise teemalise köite ("Историко-этнографический атлас Прибалтики. Земледелие", 1985) kaasautor. 1970. aastatel osales Endla Jaagosild teadusliku juhendaja ja režissöörina mitmete põlluharimist (rukkilõikust, rehepeksu jt töövõtteid) käsitlevate etnograafiliste filmide tegemises. Muuseumis töötatud aastate jooksul kureeris ta arvukalt näitusi. Pensionil olles avaldas ta arvukalt populaarteaduslikke artikleid (ajakirjas Maakodu) ning aitas koostada Eesti Rahva Muuseumi 1994. aastal avatud uue püsinäituse "Eesti. Maa, rahvas, kultuur" põllunduse osa.

Isiklikku 
Tema tütar Maris Jaagosild on raamatukoguhoidja, töötas Eesti Rahva Muuseumis 1989-2020 raamatukoguhoidja, vanemraamatukoguhoidja ja raamatukogu juhatajana.

Publikatsioone 
 Lõoke, Endla 1959. Toidust eesti külas XIX sajandi teisel poolel ja XX sajandi alguses. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XVI, lk 68–87.
 Lõoke, Endla 1960. Kanepitoidud Eestis. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XVII, lk 191–202.
 Lõoke-Jaagosild, Endla 1964. Rapla rajooni talurahva toidust tänapäeval. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XIX, lk 7–19.
 Jaagosild, Endla 1967. Eesti kali. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXII, lk 240–264.
 Jaagosild, Endla 1969. Tuulamine Eestis. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXIV, lk 126–162.
 Jaagosild, Endla 1972. Rukki kuivatamine põllul. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXVI, lk 95–118.
 Jaagosild, Endla 1973. Suviteravilja põllul kuivatamisest Eestis. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXVII, lk 128–152.
 Jaagosild, Endla 1978. Teraviljakoristusriistadest Eestis. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXXI, lk 48–79.
 Jaagosild, Endla 1976. Viljakoristustöödega seotud traditsioone ja kombeid Eestis. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXIX, lk 29–46.
 Jaagosild, Endla 1977. Viljalõikustalgud Eestis. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXX, lk 47–61.
 Jaagosild, Endla 1983. Tööga tasumise viisid Eesti külas 20. sajandil. Eesti Rahva Muuseumi aastaraamat XXXIII, lk 140–149.

Viited

Eesti etnoloogid
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1925
Surnud 2016
Eduard Mettus

Eduard Mettus (1908 – ) oli Nõukogude Liidu OGPU, NKVD, SMERŠ ja ENSV siseministeeriumi töötaja.

1930 asus Pihkva OGPU teenistusse, seejärel 1944–1946 oli Smerš üksuse ülema asetäitja Leningradi piirkonnas, 1946 Tallinnas Smerši üksuse ülem, hiljem oli Pärnu rahvasaadikute nõukogu esimees.

1956. aastal osales ta Vaasa ja Pärnu linnade vahelise sõpruslepingu sõlmimisel.

Viited

Välislingid 
 Pärnu sild avatud (1957) Eesti Filmi Andmebaas (Pärnu linna täitevkomitee esimees Eduard Mettus lõikab lindi läbi)

Sündinud 1908
Surmaaeg puudub
Vladislav Namestnikov

Vladislav Jevgenievitš Namestnikov (vene keeles Владислав Евгеньевич Наместников; sündinud 22. novembril 1992) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.

2011. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i draftis 27. valikuna. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights, kellega tuli hooajal 2011–12 liiga võitjaks. Seejärel asus ta mängima Tampa Bay Lightningi noorteklubi Syracuse Crunchi ridades AHL-is. NHL-is tegi ta Namestnikov Lightningi meeskonnas debüüdi 8. veebruaril 2014 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Klubi põhimeeskonna liikmeks sai ta hooajal 2015–16.

2018. aasta veebruaris liitus ta New York Rangersiga. 2019. aasta oktoobris siirdus ta Ottawa Senatorsisse ja 2020. aasta veebruaris Colorado Avalanche'i. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta Red Wingist Dallas Starsi.

2022. aasta juulis naasis ta Tampa Bay Lightningi, kellega sõlmis üheaastase lepingu.

2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Namestnikov Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Vladislav Namestnikov NHL.com lehel
 Vladislav Namestnikov hockeydb.com lehel

Venemaa jäähokimängijad
Tampa Bay Lightningi mängijad
New York Rangersi mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Dallas Starsi mängijad
Sündinud 1992
Ošupe vald

Ošupe vald (läti Ošupes pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lubāna linnaga ning Barkava ja Indrāni vallaga, samuti ka Balvi piirkonna Bērzpilsi vallaga ning Rēzekne piirkonna Nagļi ja Gaigalava vallaga.

Valla pindala on 224 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1104 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1049 lätlast, 28 venelast, 5 valgevenelast ja 1 ukrainlane. Valla halduskeskus on Degumnieki küla. Vallamaja asub aadressil Skolas iela 4, vallavanem on Aigars Šķēls.

Aastal 1945 moodustati Lubāna vallas Ošupe külanõukogu. Aastal 1954 liideti sellega likvideeritav Zvidzene külanõukogu, aastal 1979 aga osa likvideeritavast Meirāni külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.

Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht on 105,4 m, madalaim aga 92,3 meetrit üle merepinna. Suurim jõgi on Aiviekste. Valda jääb osaliselt Lubāns, seal asub ka 1,7 ha suurune Zvidze järv. Vallas asub osaliselt Klāni soo pindalaga 2 597 ha, sinna jäävad Kausliena soo pindalaga 681 ha ja Suursoo pindalaga 1912 ha.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Zvidziena kõrtsi asulakoht, Asne asulakohad, Eiņi asulakoht ja Smaudži muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Stūrmežsi muinaskalmed.

Looduskaitse all on Degumnieki tamm, Straume hiidtamm ja kaks nimetut põlispuud. Valla idaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.

Vallas on kakskümmend kolm küla. Valla keskuses Degumniekis (vidējciems) oli 2015. aastal 260 elanikku. Sama staatusega on veel Ošupe 94 elanikuga aastal 2019. Staatusega skrajciems on kolmteist küla: Gaigalieši 25 elanikuga aastal 2008, Iecelnieki 30 elanikuga aastal 2008, Ikaunieki 25 elanikuga aastal 2008, Jaunlubāna 50 elanikuga aastal 2007, Kārklaiņi, Klāvāni, Krievbirze 15 elanikuga aastal 2008, Lielmežnieki 15 elanikuga aastal 2008, Liepsalas, Paukulnieki, Pauri 15 elanikuga aastal 2008, Stūrmežs 45 elanikuga aastal 2008 ja Tropi 14 elanikuga aastal 2008. Kaheksa küla on staatusega mazciems – Asni 10 elanikuga aastal 2008, Cesvainieki 20 elanikuga aastal 2008, Druvenieki, Jaundegumnieki 24 elanikuga aastal 2008, Kalnagals 28 elanikuga aastal 2016, Rupsala 68 elanikuga aastal 2016, Siliņi 17 elanikuga aastal 2004 ja Zvidziena. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Madona piirkond
Roman Skrõpin

Roman Skrõpin (ukraina keeles Рома́н Андрі́йович Скри́пін, sündinud 27. mail 1973 Poltavas) on Ukraina ajakirjanik.

Haridus
Skrõpin õppis Kiievi ülikoolis ajakirjandust, lõpetades õpingud 1997. aastal.

Tegevus ajakirjanikuna
1990. aastatel töötas Skrõpin mitmetes meediaväljaannetes ja ka teleajakirjanikuna. 

2002. aastal pälvis ta tähelepanu sõnavõtuga tsensuuri ja sõnavabaduse teemal, süüdistades toonast presidenti Leonid Kutšmad ajakirjanike töö võimatuks muutmises.

2016. aastal käivitas ta koos Danõlo Janevskõiga meediaprojektid Skrypin.ua ja Ukrainian Media Network. Eelnevalt oli ta lahkunud Hromadske Televisioonist, kusjuures tema valdusesse jäi ka domeen hromadske.tv. 

Omaenda meediaprojekti kõrval töötas Skrõpin aastatel 2018-2019 ka telekanalis ATR saatejuhina, juhtides vestlussaadet "Prime: Skrõpin".

Viited

Välislingid
Skrypin.ua

Ukraina ajakirjanikud
Auby

Auby on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Orchies' kantonis.

See on tsingitootmise keskus ja Nyrstarile kuuluva tehase kodupaik.

Sõpruslinnad 
  Czeladź

Viited 

Nordi departemangu vallad
Katwijk

Katwijk on Lõuna-Hollandi provintsis asuv mereäärne linn, mis asub Hollandi keskosas. Oude Rijni ("Vana Reini") jõgi suubub läbi linna Põhjamereni.

Katwijk asub Põhjamere ääres, Leidenist loodes ja Haagist 16 km põhja pool. See jagab oma piire Noordwijki, Teylingeni, Oegstgeesti, Leideni ja Wassenaari omavalitsustega.

2019. aasta jaanuaris oli Katwijki elanikkond 65 312 inimest ja pindala oli 31,13 km2, millest 6,59 km2 on vesi.

Katwijk on vaieldamatult suurim linn Duin-en Bollenstreek'is ("luidete ja sibulate piirkond").

Hollandi linnad
Lõuna-Hollandi provints
Barkava vald

Barkava vald (läti keeles Barkavas pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Mētriena, Ošupe, Prauliena ja Indrāni vallaga, samuti ka Varakļāni piirkonna Varakļāni ja Murmastiene vallaga ning Rēzekne piirkonna Nagļi ja Dekšārese vallaga.

Valla pindala on 188 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1382 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1294 lätlast, 37 venelast, 6 valgevenelast, 5 ukrainlast, 2 poolakat ja 1 leedulane. Valla halduskeskus on Barkava küla. Vallamaja asub aadressil Brīvības iela 9, vallavanem on Aigars Šķēls.

Barkava vald moodustati aastal 1866. Aastal 1873 liideti sellega Murmastiene vald. Vallas asusid Barkava mõis (3623 ha) ja Murmastiene mõis (2153 ha). Aastal 1935 oli Barkava valla pindala 277,2 km² ja seal oli 5235 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Barkava, Borbaļi, Čeržinieki, Murmastiene ja Sumenieki külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Barkava külanõukoguga likvideeritavad Čeržinieki külanõukogu kolhoosi «Arājs» maad, aastal 1954 aga likvideeritav Sumenieki külanõukogu. Aastal 1977 liideti  sellega veel osa likvideeritavast Saikava külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.

Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Stalīdzāni lähistel (116,3 m). Suurim jõgi on Aiviekste. Valda jääb osaliselt Lubāns. Vallas asub Lielsala soo, osaliselt ka Teiča soo.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lisiņa (ka Aizkārkle või Bozēni) linnamägi ja Malmuta asulakohad. Kohaliku kaitse all on Barkava katoliku kirik ja Aizkārkle muinaskalmed.

Looduskaitse all on Mālsala tamm, Zaļmežnieki tamm, Jaunsiliņi tamm, Dubītese mänd, Tīrumnieki tamm, Kraukļase mänd ja kuus nimetut põlispuud.  Vallas asub Lielsala soo hoiuala pindalaga 204 ha. Osaliselt jääb valla aladele Teiči looduskaitseala, valla idaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale, lõunaosa aga Barkava tammesalu hoiualale.

Vallas on kuusteist küla. Valla keskuses Barkavas (lielciems) oli 2019. aastal 734 elanikku. Stalīdzāni küla 94 elanikuga aastal 2019 on staatusega vidējciems. Staatusega skrajciems on neliteist küla: Aiztilte 17 elanikuga aastal 2008, Akmeņsala 8 elanikuga aastal 2008, Bozēni 24 elanikuga aastal 2008, Bulmeistari 14 elanikuga aastal 2008, Čērzenieki 5 elanikuga aastal 2008, Jaudzemnieki 18 elanikuga aastal 2008, Mālnieki 38 elanikuga aastal 2008, Mālsala 13 elanikuga aastal 2008, Obsenieki 25 elanikuga aastal 2008, Osogols 9 elanikuga aastal 2008, Radžēļi 5 elanikuga aastal 2008, Silaunieki 3 elanikuga aastal 2008, Sumeinieki 3 elanikuga aastal 2008 ja Zaļmežnieki 38 elanikuga aastal 2008. Kaks küla on staatusega mazciems – Muiža 50 elanikuga aastal 2008 ja Veczeltiņi. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Madona piirkond
Barkava

Barkava (latgali Borkova) on küla (mazciems) Lätis Madona piirkonnas, Barkava valla halduskeskus.

Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel Ida-Läti madalikul, Lubānsi järvest 10 kilomeetrit läänes. Barkava jääb piirkonna keskusest Madonast 30 ja Riiast 186 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad põhikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu, haridust annab veel Jēkabpilsi kolledži allüksus.

Barkava on kujunenud aastal 1822 valminud katoliku kiriku juurde. Nime on see saanud lähedal Muiža külas asunud Barkava mõisa omanike Borchide ja saksakeelse mõisa (hof) liitumisel. Külla asus elama ka palju vanausulisi. 

Nõukogude perioodil ehitati küla välja kui kohaliku sovhoosi keskasula.

Barkava on üks neist piirkondadest Lätis, mida on enim tabanud Sosnovski karuputke invasioon.

Barkava kalmistul asub nõukogude sõdurite matmispaik, kuhu on maetud ka Ivan Kurganski.

Aastal 2008 oli külas 817 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 719, aastal 2019 aga 734. Aastal 2022 oli elanikke 675.

Viited

Madona piirkonna külad
Prauliena vald

Prauliena vald (läti keeles Praulienas pagasts) on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Madona linnaga ning Mētriena, Barkava, Ļaudona, Sarkaņi, Mārciena, Lazdona ja Indrāni vallaga.

Valla pindala on 198 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1641 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1387 lätlast, 89 venelast, 12 valgevenelast, 9 poolakat ja 4 leedulane. Valla halduskeskus on Prauliena küla. Vallamaja asub aadressil Kalna iela 2, vallavanem on Valdis Gotlaufs.

Aastal 1935 oli Prauliena valla pindala 91,4 km² ja seal oli 1678 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Prauliena ja Silnieki külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Prauliena külanõukoguga likvideeritav Silnieki külanõukogu. Aastal 1968 liideti külanõukoguga Saikava külanõukogu kolhoos «Sarkanā zvaigzne» ja osa sovhoosi «Prauliena» maadest, ent osa «Toce» sovhoosi maadest liideti Lazdona külanõukoguga. Aastal 1974 liideti külanõukoguga osa Lazdona külanõukogu alasid, aastal 1977 veel osa Lazdona külanõukogust, Ļaudona külanõukogust ja likvideeritavast Saikava külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.

Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Madona lähistel (147,1 m). Suurim jõgi on Aiviekste, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Kuja. Vallas on 19 järve, suurim neist on Baltiņi järv pindalaga 16 hektarit.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Strupīši muinaskalmed ehk Kalmemägi, Upsti muinaskalmed, Trakši muinaskalmed, hiiepaik Ūbāni Kirikumägi või Tammemägi, Ūbāni linnamägi, Sīļi muinaskalmed ehk Kalmemägi, Aizpurvi muinaskalmed ehk Krāsmata, Prauliena muinaskalmed ehk Krāsmata, Prauliena kooli muinaskalmed, Vecsaikava ehk Kalmemäe muinaskalmed, Baltiņi muinaskalmed, Rozase muinaskalmed ja Aizārese muinaskalmed ehk Kõrge saar. Kohaliku kaitse all on Ganiņi keskaegne kalmistu.

Looduskaitse all on Velna Skroderis, Ezernieki või Plāte kivi, Plāte tamm, Vecsaikava pärn, Vecsaikava tamm, Amatnieki tamm, Kaitseväe maja tammed, Glāznieki tammed, Glāznieki künnapuu, Liepkalni tamm, Grantiņi tamm, Rozukalnsi tamm, Libe tammed, Rempēni tamm, Auziņi kadakas, Tece tammed, Kuja jõe 1. tamm, Cīrulīši tamm ja neli nimetut põlispuud. Osaliselt jäävad valla aladele Aiviekste luha looduspark ja Kuja looduspark.

Vallas on kuusteist küla. Valla keskuses Praulienas (lielciems) oli 2019. aastal 475 elanikku. Skaistkalni küla on staatusega  vasarnīcu ciems. Staatusega vidējciems on kaks küla: Lazdona 1 75 elanikuga aastal 2019 ja Vecsaikava 160 elanikuga aastal 2019. Staatusega skrajciems on kaks küla: Graviņas ja Kamatauskas 8 elanikuga aastal 2008. Üheksa küla on staatusega mazciems – Baltiņi 18 elanikuga aastal 2008, Būdāni 11 elanikuga aastal 2008, Kaļpi 18 elanikuga aastal 2008, Lūza 65 elanikuga aastal 2003, Saikava 60 elanikuga aastal 2008, Silkaļpi 19 elanikuga aastal 2008, Slavieši 6 elanikuga aastal 2008, Trakši 30 elanikuga aastal 2008 ja Vecpoļi 13 elanikuga aastal 2003. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Madona piirkond
Tillemanni kell

Tillemanni kell oli Tartus Promenaadi tänaval asunud avalik kell, üks peamisi kokkusaamiskohti Teise maailmasõja eelses Tartus.

Sõjas hävis Tillemanni kell ja selle vahetus läheduses paiknenud hoonestus linna pommitamisel, hiljem ehitati sinna Tartu kaubahall ja täpne koht jäi Postimaja (praegune Playtech) alla. 

Tillemanni kella on nimetatud korduvalt kirjasõnas, näiteks Kaia Lehe raamatus "Tillemanni kella all".

Tillemanni kella alt algab näitus “Randevuu. Kohtumispaik Tartu”.

Viited

Välislingid 
 Tillemanni kella foto. Eesti Fotopärand

Tartu ajalugu
1947. aasta Pärnu maleturniir

Pärnu maleturniir 1947 oli Pärnus 1947. aastal korraldatud üleliiduline maleturniir – Nõukogude Liidu tippmaletajate treeningturniir enne matši Inglismaaga. 

Märtsis 1947 tuli Paul Keres NSV Liidu malemeistriks. Pärast võistlust asus Keres organiseerima Pärnu treeningturniiri. 14 osavõtjaga turniir peeti juulis-augustis 1947 Endla teatri  saalis.

Pärnusse saabus peaaegu kogu Nõukogude Liidu maleparemik (peale Mihhail Botvinniku ja Vjatšeslav Ragozini). NSV Liidu suurmeistritest olid võistlemas  (lisaks Keresele) Aleksandr Kotov, Igor Bondarevski, Andor Lilienthal, Vassili Smõslov, Salo Flohr ja Issaak Boleslavski. Lisaks neile mängisid viimastel NSV Liidu meistrivõistlusel 12 parema hulka jõudnud Aleksandr Toluš, David Bronštein, Genrihh Kasparjan ja Vladimir Makogonov. Kutse osalemiseks said ka Moskva linna malemeister Vladimir Simagin, Eesti malemeister Raul Renter ja 20-aastane esimese järgu maletaja Jüri Randviir. 

Avaaktusel esines külaliste nimel vanim NSV Liidu suurmeister Grigori Löwenfisch, kes aga ise turniiril ei mänginud.

Paremusjärjestus
1. Keres 9,5 punkti, 2. Kotov 9 p, 3. Lilienthal 8,5 p, 4.–6. Boleslavski, Bronštein, Smõslov 8 p, 7. Kasparjan 7,5 p, 8. Flohr 7 p, 9. Bondarevski 6 p, 10. Toluš 5,5 p, 11. Makagonov 5 p, 12. Simagin 4 p, 13. Renter 3 p, 14. Randviir 2 p.

Pärast treeningturniiri
Pärast Pärnu turniiri käis NSV Liidu malekoondis Inglismaal. Võistkonna esimesel laual mänginud Paul Keres võitis Conel Hugh O'Donel Alexanderi 1,5:0,5. Matš Inglismaaga võideti 15:5.

Vaata ka
1937. aasta Pärnu maleturniir
1945. aasta Eesti NSV lahtised meistrivõistlused 
1955. aasta Pärnu maleturniir

Viited

Pärnu maleturniirid
Malevõistlused Paul Kerese osavõtul
1947. aasta Eestis
Liidia Tanimäe

Liidia Tanimäe (sünninimi Liidia Kõrts; 7. november 1912 Kaiavere, Tartumaa – 3. august 1982 Tartu) oli eesti õpetaja.

1929. aastal lõpetas ta ENKSi tütarlastegümnaasiumi, samal aastal asus õppima Tartu Ülikooli. Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika eriala 1946. aastal.

Aastatel 1934–1941 töötas kindlustusmatemaatikuna, 1942–1944 töötas Tartus gümnaasiumiõpetajana. Aastatel 1944–1945 oli ta Tartu Ülikooli füüsika kateedri vanemlaborant, 1945–1950 TRÜ üld- ja eksperimentaalfüüsika kateedri assistent. Aastatel 1947–1950 töötas paralleelselt Tartu Õpetajate Seminari vanemõpetajana. 1950–1974 oli ta Tartu 1. Keskkooli füüsikaõpetaja.

Ta on maetud Vana-Jaani kalmistule.

Tunnustus
1966 – Eesti NSV teeneline õpetaja

Isiklikku
1937. aastast oli ta abielus üliõpilas- ja majandustegelase Alfred Tanimäega. Nende tütred olid arstiteadlane Tiina Talvik ja haridustegelane Kai Kukk.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV teeneline õpetaja, Tartu I keskkooli füüsikaõpetaja Liidia Tanimäe (1974)

Eesti õpetajad
Eesti NSV teenelised õpetajad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetajad
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1982