joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tamme malevkond

Tamme malevkond on Kaitseliidu Tartu maleva vanuselt teine, 29. märtsil 1990. aastal alguse saanud üksus, mis asutati Tartu KEKi ehk Tartu Kolhooside Ehituskontori Kaitseliidu rühmana. Tamme malevkonna eestvedaja ja esimene pealik oli Harri Henn.

Harri Hennu eestvõtmisel võttis Tamme malevkond 23. augustil 1990 Tartus maha Lenini ausamba.

Malevkonda kuulusid Tamme ja Veeriku kompanii, Kõrveküla üksikrühm Tartu vallast, Puhja ja Võnnu üksikrühm.

Malevkonna pealikud

Malevkonna pealikud on olnud:
 1990 – aprill 1992 Harri Henn
 aprill 1992 – oktoober 1999 Edgar Leppik
 oktoober 1999 – 2005 Avo Oja
 2005 – detsember 2005 Marko Ferents
 20. detsembrist 2005 - 09. november 2015 Tarmo Pihlik
 10. november 2015 - 31.12.2015 malevkonnapealiku kt Tenno Mätlik

Praegused allüksused

Tamme malevkonda kuulub praegu Tamme kompanii, Veeriku kompanii ja sisevete üksikrühm. Kokku on malevkonnas üle 260 liikme.

Liikmed
 Tamme malevkonda kuulub alates 2009. aasta 10. novembrist peaminister Andrus Ansip.
 Neinar Seli
 Lui Jaanson
 Riho Ühtegi
 Toivo Suuroja
 Artur Lillenurm
 Margus Koplimägi
 Kaupo Kiis

Viited

Välislingid 

 Tamme malevkonna kodulehekülg

Kaitseliidu Tartu malev
Beira (Mosambiik)

Beira on linn Mosambiigis, Sofala provintsi halduskeskus. 

Beira on Maputo järel Mosambiigi suuruselt teine linn.

Ajalugu 

Beira asutasid portugallased 1890 Chiveve jõe suudmesse ja kandis algul Chiveve nime. Peatselt tõusis ta Mosambiigi suurimaks sadamaks, möödudes varem sellel kohal olnud Sofalast. Kolonisaatorid hakkasid kolima Chivevesse ja alustasid seal majandustegevust.

Portugallased rajasid Chivevesse juba samal 1890. aastal raudtee Rodeesiast. Esialgu oli raudtee rööpmelaius 610 mm, aga 1900. aastal ehitati see ümber uue rööpmalaiusega 1067 mm.

1907 külastas Beirat Portugali kroonprints Luís Filipe, kes oli esimene Mosambiiki külastanud kuningaperekonna liige. Teda saatis suur menu ja tema järgi nimetati Chiveve linn ümber Beiraks – Beira vürst oli Portugali kroonprints(ess)i traditsiooniline tiitel. 1907 andis Portugal Beirale linna staatuse.

Alates 1891 asus Chiveves (hiljem Beiras) Mosambiigi Kompanii (Companhia de Moçambique) peakorter. Kompanii ühtlasi haldas linna kuni 1942, mil linna haldus läks Portugali võimude kätte.

Enne Mosambiigi iseseisvumist oli Beira tuntud Ida-Aafrika kohta hea sadama poolest, samuti turismi-, kalapüügi ja kaubanduskeskusena. Linn oli paljurahvuseline, seal elasid ja töötasid nii eurooplased, hiinlased, indialased kui aafriklastest pärismaalased. Rodeesial puudus merepiir ja Beira toimis Rodeesia sadamana. Sel põhjusel oli Beiras suur ingliskeelne kogukond. 1970. aastal elas Beiras 113 770 elanikku.

1975 andis Portugal kõigile oma kolooniatele iseseisvuse. Enamik portugallasi lahkus maalt. Võimu haaras marksistlik FRELIMO, kes moodustas valitsuse. Seevastu Rodeesia ja Lõuna-Aafrika valitsused hakkasid rahastama valitsusvastast relvastatud organisatsiooni RENAMO, kes algatas kodusõja. See kestis kuni 1992. aastani ja lükkas riigi peaaegu täielikku kaosesse. Väliskaubandus ja turism kukkusid kokku, levisid nälg, haigused ja vaesus. 2000. aasta Mosambiigi uputus laastas Beirat ja ümberkaudseid alasid, jättes miljonid kodutuks ja kahjustades tugevalt veel säilinud majandust.

Beira on üks väheseid Mosambiigi sadamaid, kus on raudtee. Zimbabwe jaoks on raudteeühendus Beira sadamaga niivõrd oluline, et tema eellase Lõuna-Rodeesia väed turvasid kodusõja ajal Beirasse viivat raudteed ja sellega paralleelselt kulgevat maanteed.

Välislingid 

Mosambiigi linnad
Sadamalinnad
Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah (1894–1961)

Šeik Salmān ibn Ḩamad Āl Khalīfah (araabia keeles سلمان بن حمد آل خليفة; elas 10. oktoober 1894 – 2. november 1961) oli Bahreini monarh (ḩākim) aastatel 1942–1961.

Ta oli eelmise hakimi Ḩamad ibn ‘Īsá Āl Khalīfah vanim poeg ja tõusis troonile pärast isa surma 20. veebruaril 1942.

Hariduse omandas ta eraõpetajate käe all. Aastatel 1937–1942 oli šeik Salmān Al-Muharraq'i kuberner. Troonipärijaks nimetati ta ametlikult veebruaris 1940.

Bahreini valitsejana osales ta 1953. aastal Suurbritannia kuninganna Elizabeth II kroonimisel.

Šeik Salmānil oli kolm abikaasat. Nendest abieludest sündis kokku üheksa last, kolm poega ja kuus tütart. Tema surma järel tõusis troonile vanim poeg ‘Īsá. Tema teine poeg Khalīfah sai 1971. aastal Bahreini esimeseks peaministriks.

Autasud ja tunnustused

1943 – Suurbritannia India Impeeriumi ordu rüütel-komandör
1952 – Suurbritannia Püha Miikaeli ja Püha Jüri Ordu rüütel-komandör
1952 – Iraagi Al-Rafidaini ordeni I klass
1952 – Taani Dannebrogi ordu suurkomandör
1953 – Suurbritannia Elizabeth II kroonimise mälestusmedal

Bahreini monarhid
Sündinud 1894
Surnud 1961
Punavöötaud

Punavöötaud on okaspuude okkaid kahjustav seenhaigus, mida põhjustab seen (Mycosphaerella pini). Eestikeelne nimetus punavöötaud tuleneb haigusele tüüpilistest punastest risttriipudest okastel. Esimest korda märgiti punavöötaud 20. sajandi kuuekümnendatel aastatel (Thyr, Shaw, 1964; Funk, Parker, 1966). Eestis avastati haigus 2006. aasta sügisel Tartumaal Järvseljal.

Nakatuvad okaspuu liigid
Peamisteks peremeestaimedeks on perekonna mänd liigid.
 Kanaari mänd (Pinus canariensis)
 Keerdokkaline mänd (Pinus contorta)
 Süüria mänd (Pinus halepensis)
 Piiskopimänd (Pinus muricata)
 Must mänd (Pinus nigra)
 Piinia (Pinus pinea)
 Kollane mänd (Pinus ponderosa)
 Kiirjas mänd (Pinus radiata)
 Harilik mänd (Pinus sylvestris)
 Thunbergi mänd (Pinus thunbergii)

Punavöötaudi tunnused
Esmalt on sümptomid näha võra alusel vanematel okastel. Nakatunud okastele tekivad algul kollased, siis helepruunid laigud ja ristvöödid, mis muutuvad hiljem punaseks. Seejärel muutuvad okaste tipud punakaspruuniks. Okaste alused jäävad roheliseks. Kõige paremini on okastel sümptomid nähtavad juunis ja juulis, seejärel võivad nakatunud okkad pudeneda ning oksa tippu jääb ainult sama aasta okaste tutt. Selline okaste pudenemine jätkub aasta-aastalt ning nõrgestab puid, vähendades puidu teket ja võib lõpuks põhjustada puu surma.

Haiguse levik
Seene looduslikuks levikuks on vajalik niiskus. Puult puule levib vihmapiiskadega, veepritsmetega. Võib levida putukatega ja tööriistadega. Pikemate vahemaade taha levib niiskete tuulte ja ududega. Oluline on levik nakatunud istutusmaterjaliga. Võib levida ka seemnepartiide hulka jäänud okkaprahiga.

Haiguse levialaks oli esialgu lõunapoolkera. Alates 1990-ndatest levib ka põhjapoolkeral, põhiliselt musta männi alamliikidel Euroopas ja kiirja männi alamliikidel Kanadas. Esimesed leiud Järvseljal olid mägimännil ja mustal männil. Hiljem nakatus ka harilik mänd.

Taimehaigused
Mükoosid
Eesti Eripedagoogide Liit

Eesti Eripedagoogide Liit on 1990. aastal asutatud eripedagooge ühendav organisatsioon, mille eesmärgiks on tagada erivajadustega lastele parim võimalik haridus ja elukäik, milleks omakorda esindatakse ja kaitstakse eripedagoogide kutsehuve, osaletakse eripedagoogide ettevalmistuses ja täiendõppes koostöös eripedagooge ettevalmistavate kõrgkoolidega ning osaletakse Eesti hariduspoliitika ja vastava õigusruumi kujundamisel.

Eripedagoogide liitu juhib president. Esimeseks presidendiks valiti Kosejõe Kooli direktor Vello Saliste, kes on president ka praegu. Liit on aastast 1991 Euroopa Eripedagoogide Assotsiatsiooni (European Association for Special Education) liige. Liit annab välja ajakirja Eripedagoogika. Kodulehe andmeil (2009 aasta) on liidul 144 liiget.

Liidu auliiget nimetatakse Vanapaganaks. Aunimetuse on saanud järgmised inimesed:
1999 Karl Karlep – Vanapagan I
2000 Eha Vihm – Vanapagan II
2001 Viivi Neare – Vanapagan III
2004 Vello Saliste – Vanapagan IV
2005 Eha Viitar – Vanapagan V
2010 Ana Kontor – Vanapagan VI
2013 Tiina Kangro – Vanapagan VII
2016 Kaja Plado – Vanapagan VIII
2019 Krista Sunts – Vanapagan IX.

Viited

Välislingid
Liidu koduleht

Eripedagoogika
Põhikooli lihtsustatud riiklik õppekava

Põhikooli lihtsustatud riiklik õppekava (ka põhikooli abiõppe riiklik õppekava) on haridusministri 24. märtsil 1999 kinnitatud riiklik õppekava, mille järgi õpetatakse kerge vaimse alaarenguga õpilasi.

Selle õppekava järgi õpetavaid koole kutsutakse abikoolideks.

Abiõppe põhiülesanne on korrigeerida arengut ja aidata kujuneda isiksusel, kes tuleb eluga toime võimalikult iseseisvalt, teeb võimetekohast tööd, määratleb end oma rahva liikmena ja kodanikuna. Korrigeeriva õpetamise eesmärk on vähendada mahajäämust arengus: kujundada psühhofüsioloogilisi kompensatsioonimehhanisme, et soodustada õpilase kognitiivset ja motoorset arengut, tunde- ja tahtevalla kujunemist, sotsialiseerumist ja adapteerumist, sh adekvaatse minapildi kujunemist.

Õppeained abikoolis
Emakeel
A-võõrkeel
Matemaatika
Füüsika ja keemia elementaarkursus
Ajalugu, kodanikuõpetus
Geograafia
Kodulugu hiljem Loodusõpetus
Muusika
Kunst
Tööõpetus/käsitöö
Kehaline kasvatus ja rütmika
Elu- ja Olustikuõpe

Välislingid 
Põhikooli lihtsustatud (abiõppe) riiklik õppekava

Haridus
Eripedagoogika
Õppekavad
Kameruni jalgpallikoondis

Kameruni jalgpallikoondis on Kameruni rahvuskoondis jalgpallis.

Kameruni koondis on osalenud maailmameistrivõistlustel seitse korda, esmakordselt 1982. aastal. Väljalangemismängudele on Kamerun jõudnud vaid korra, 1990. aastal, mil toonase tähtmängija Roger Milla juhtimisel jõuti esimese Aafrika koondisena veeradfinaali, kus kaotati lisaajal Inglismaale.

Aafrika rahvaste karikavõistlused on Kamerun võitnud viis korda, millega ollakse Egiptuse järel paremuselt teine koondis Aafrikas.

Mängijad 
Kameruni koondis 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel:

Väravavahid: Jean Efala, Devis Epassy, Simon Omossola, André Onana
Kaitsjad: Enzo Ebosse, Harold Moukoudi, Michael Ngadeu-Ngadjui, Ambroise Oyongo, Olivier Mbaizo, Collins Fai, Jean-Charles Castelletto, Jérôme Onguéné, Nouhou Tolo
Poolkaitsjad: André-Frank Zambo Anguissa, Samuel Gouet, Pierre Kunde, Martin Hongla, Jean Onana, James Léa Siliki, Yvan Neyou
Ründajad: Moumi Ngamaleu, Clinton N'Jie, Stéphane Bahoken, Vincent Aboubakar, Christian Bassogog, Karl Toko Ekambi, Eric Maxim Choupo-Moting, Ignatius Ganago

Varasemaid koosseise

2014. aasta maailmameistrivõistlustel
Seisuga 12. juuni 2014

Saavutused 
 Aafrika rahvaste karika võitja (5): 1984, 1988, 2000, 2002, 2017
 2000. aasta suveolümpiamängud: kuldmedal

Välislingid 
 Rahvusvahelised mängud 1960–

Kameruni jalgpall
Jalgpallikoondised
Komissar Rex

"Komissar Rex" on Austria-Itaalia krimisari, mida toodeti aastatel 1994–2015 ja mille peategelane on koer Rex. 

Sari algas 1994. aastal. 2010. aasta veebruari seisuga oli tehtud 137 osa. 

Alguses tegutsesid Rex ja tema peremees Viinis, kuid 2008. aastal siirduti Rooma. 

2004. aastal katkestati sarja tootmine 8. ja 9. hooaja kasina vaadatavuse tõttu. 10. hooaega küll alustati, kuid toodeti ainult neli jagu, jättes palju lahtisi otsi. Kuna sari oli Itaalias (ja ka Austraalias) endiselt väga populaarne, ostis Itaalia rahvusringhääling RAI 2007. aastal Austria ringhäälingult ORFilt õiguse sarja taastootmiseks. Kui esimese "uue" (11.) hooaja tootmine toimus nii Austrias kui ka Itaalias, siis 12. hooajast alates toodetakse sarja ainult Itaalias. 

Esimesed 10, Austrias tehtud hooaega (1994-2004) oli sari saksakeelne (Viini murrakus), alates 11. hooajast (2008-2015) oli sari itaaliakeelne. 

Eestis on "Komissar Rexi" näidanud TV1, Kanal 2 ja Duo 5.

Austria kultuur
Itaalia telesarjad
Kriminaalsarjad
Kanal 2
Aleksandr Möller-Zakomelski

Parun Aleksandr Nikolajevitš Möller-Zakomelski (vene keeles Александр Николаевич Меллер-Закомельский, saksa keeles Alexander Möller-Sakomelsky, läti keeles Aleksandrs Mellers-Zakomeļskis) (1. (ukj 13.) november 1844 Peterburi – 14. aprill 1928 Nice) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane. Jalaväekindral (1906). Aastatel 1906−1909 oli ta Balti kubermangude ajutine kindralkuberner.

1905. aasta revolutsiooni ajal oli ta 7. armeekorpuse ülemana Musta mere laevastiku rahutuste mahasuruja Sevastopolis, seejärel 5. armeekorpuse ülem Varssavis, jalaväekindral (6. detsember 1906), 30. oktoobrist 1906 – 28. aprillini 1909 ajutine Balti kubermangude kindralkuberner Riias ja 12. juulist 1909 Riiginõukogu liige.

Perekond

Tema isa, parun Nikolai Möller-Zakomelski (1813–1887; pl) oli Žemaitija polgu polkovnik, hiljem jalaväekindral, kindraladjutant ja sõjanõukogu liige, vend Sergei Möller-Zakomelski (1848–1899) oli kindralleitnant, ning vanavanaisa Johann Möller (1725–1790; ru) oli vene kindral, kes 30. juunil 1789 sai Venemaa parunitiitli ja Püha Andrease ordeni kavaleriks, uueks perekonnanimeks Möller-Zakomelski, ning Katariina II-lt kingituseks 1793 Skujene (Schujen) ja Bānuži (Kudling) mõisa  Riia asehaldurkonna Skujene kihelkonnas.

Aleksandr Möller-Zakomelski tütar Nadežda Möller-Zakomelski (1889 Varssavi – ) abiellus 1912 Londonis Konstantin von Hahniga ja 1916 Peterburis Järvamaalt Nõmmküla mõisast pärit mereväelase Boris von Dehniga (1895–1956).

Auastmed

Autasud

Venemaa autasud
 Püha Stanislavi ordeni III klass koos mõõkade ja lindiga (1863)
 Püha Anna ordeni III klass koos mõõkade ja lindiga (1863)
 Georgi kuldmõõk (9. jaanuar 1874)
 Püha Stanislavi ordeni II klass koos mõõkadega (1875)
 Püha Georgi ordeni IV klass (19. veebruar 1876)
 Püha Anna ordeni II klass koos mõõkadega (1877)
 Püha Vladimiri ordeni IV klass koos mõõkade ja lindiga (1879)
 Püha Stanislavi ordeni I klass (1894)
 Püha Anna ordeni I klass (1898)
 Püha Vladimiri ordeni II klass (1902)
 Valge Kotka orden (1906)
 Püha Aleksander Nevski orden (1909, briljandid 1912)

Välismaa autasud
 Suurbritannia Kuningliku Victoria Ordu suurrist (auliige) (10. juuni 1908)

Vaata ka
Möller-Zakomelski

Viited

Kirjandus
Алекаев, Александр. Генерал Меллер-Закомельский и революция. 22.12.2005 .
Endine Baltimaa kindralkuberneri parun Möller-Sakomelski poeg on enese elu lõpetanud. Peterburi Teataja. 31.12.1909. Lk 2 .
Erik Amburgeri andmebaas. Nr 35453 .
Vürst Kropotkini teenistusmälestusi. − Postimees. Nr 341. 15.12.1930. Lk 4 .

Välislingid
Aleksandr Möller-Zakomelski teenistuskäik saidil grwar.ru
Aleksandr Möller-Zakomelski teenistuskäik saidil regiment.ru

Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Püha Georgi IV klassi ordeni kavalerid
Venemaa keisririigi jalaväekindralid
Venemaa keisririigi kindralid
Venemaa keisririigi poliitikud
Vene Eestimaa kindralkubernerid
Liivimaa kindralkubernerid
Kuramaa kindralkubernerid
Sündinud 1844
Surnud 1928
Hiina kedristõlvik

Hiina kedristõlvik (ladina keeles Cordyceps sinensis) on kedristõlviku perekonda kuuluv parasiitseen, mis nakatab oma eostega mullas elava liblika vastse (tõugu). Seeneniidistik kasvab putuka kehas elumahladest toitudes, kuni lõpuks sunnib peremehe maapinnale roomama ja surema. Mumifitseerunud putukast võrsub peenike seene viljakeha, millest lendavad laiali uued eosed.

Hiina kedristõlviku kasutamisel on pikk ajalugu Tiibeti ja Hiina meditsiinis.

Helekottseenelaadsed
Retentsiooniindeks

Retentsiooniindeks ehk Kovatsi indeks on orgaanilist ühendit iseloomustav suurus, mis arvutatakse välja selle aine gaasikromatograafilise kolonni läbimise suhtelise aja (suhtelise retentsiooniaja) põhjal. Põhineb see asjaolul, et süsiniku aatomite arv molekulis on lineaarselt seotud log(t’r) väärtusega. Isotermilise gaasikromatograafia korral määratava komponendi (x) Kovatsi retentsiooniindeks (I) on leitav järgmisest võrrandist:

  , kus

n – määratava komponendi ees väljuva alkaani süsiniku aatomite arv 
N – määratava komponendi järel väljuva alkaani süsiniku aatomite arv
t’r – retentsiooniaeg alates nullpiigi väljumisest

Gaasikromatograafilise kolonni temperatuuri programmeerimise korral on retentsiooniindeks (I) leitav järgmisest võrrandist:

  ,  kus

tr(x) - määratava komponendi retentsiooniaeg
tr(n) – määratava komponendi ees väljuva alkaani retentsiooniaeg
tr(N) – määratava komponendi järel väljuva alkaani retentsiooniaeg
z – määratava komponendi ees väljuva alkaani süsiniku aatomite arv

Ainete identifitseerimiseks võrreldakse retentsiooniindeksite (soovitavalt määratuna nii mittepolaarse kui ka polaarse kolonniga) väärtuste vastavust kirjanduses esitatud andmetega ja standardühenditele saadud väärtustega. Ainete identifitseerimiseks on need andmed vajalikud, kuid tihti mitte piisavad.

Vaata ka
Kromatograafia

Analüütiline keemia
Kromatograafia
Tõnis Loit

Tõnis Loit (10. detsember 1929 Tallinn – 25. mai 2006) oli eesti filosoof.

Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia osakonna.

Ta töötas õppejõuna Eesti Põllumajanduse Akadeemias ja Tartu Riiklikus Ülikoolis.

Ta avaldas rea kirjutisi bioloogia filosoofia vallas. 

Eesti filosoofid
Eesti geoloogid
Eesti Maaülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1929
Surnud 2006
Simon von der Borch

Simon von der Borch (surnud 22. oktoobril 1492) oli Tallinna piiskopkonna piiskop aastatel 1477–1492.

Simonit on esmakordselt mainitud aastal 1445, mil ta polnud veel vaimulik. Aastal 1452 oli ta saanud Hildesheimi toomhärraks, Aastatel 1476–1477 on teda nimetatud aga Saare-Lääne ja Lippe toompraostiks, Hildesheimi skolastikuks ja Tartu toomhärraks. 1477. aastal valiti ta aga Tallinna piiskopiks ning kinnitati Rooma paavsti poolt sama aasta 16. juunil. 

1479. aastal esitas Liivimaa ordu Simoni enda kandidaadiks Riia peapiiskopi kohale, kuid Rooma paavst eelistas piiskopiks teha Stefan Grube. Siiski oli ka Borch paavsti soosikuks: 1487. aastal reisis ta Rooma ning sai järgmisel aastal paavsti legaadiks Skandinaavias, Vestfaalis ja Preisimaal. Mõni aeg hiljem tõi Borch Tallinna 4 nunna, et panna alus uuele nunnakloostrile. Sellest plaanist ei saanud siiski asja: 1498. aastaks oli üks nunn surnud ja ülejäänud 3 pöördusid tagasi Saksamaale.

Simon von der Borch on tuntud Porkuni piiskopilinnuse väljaehitajana, see sai tema järgi ka nime (Borkholm).

Liivimaa ordu maameister Bernhard von der Borch oli tema nõbu. Sellest hoolimata ei astunud Borch kunagi Saksa ordu liikmeks.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Lk 131.
Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert.

Välislingid
Tiina Kala, Bulla confraternitatius, Tuna, 1999 nr. 1

Tallinna piiskopid
Tartu toomhärrad
Tallinna toomkirikusse maetud
Borchid
Surnud 1492
Süsiniku jalajälg

Süsiniku jalajälg on kvantitatiivselt väljendatud kasvuhoonegaaside heite koguhulk, mis tekib inimese, ettevõtte vm üksuse või mingi toote/teenuse olelusringi jooksul.
Saadud väärtuste järgi on võimalik hinnata inimtegevuse mõju keskkonnale ja eriti kliimamuutustele.

Vaata ka 
Ökoloogiline jalajälg

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 16.02.2010)

Keskkonnakaitse
Jätkusuutlik areng
Säästev tehnoloogia

Säästev tehnoloogia ehk keskkonnahoidlik tehnoloogia on tehnoloogia, mille kasutamisel ei ületata keskkonna taluvusvõimet, kuid mis tagab inimeste vajaduste rahuldamise.

Säästvad tootmistehnoloogiad on võimalikult vähese energiamahukusega ning kasutatav tooraine või ressurss pärineb kas kasutatud materjalist, taastuvast energiaallikast vms. Sageli on need tooted ka omakorda taaskasutatavad.  

Tüüpilised säästva tehnoloogia abil loodud tooted on näiteks taastuvenergia, põletamata savist ehitusmaterjalid.

Vaata ka
 Keskkonnatehnoloogia
 Ökotehnoloogia

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 3.02.2010)

Jätkusuutlik areng
Tehnika
Eduardo Abela

Eduardo Félix Abela Villarreal (1889 San Antonio de los Baños – 1965 Havanna; teistel andmetel 1892–1966) oli Kuuba maalikunstnik ja karikaturist.

1920ndatel viibis ta Pariisis, kus Alejo Carpentier julgustas teda kujutama Kuuba motiive. Teda mõjutas Jules Pascini ja Marc Chagalli looming. 

Kuubal avaldas ta 1930–1934 ajalehes El Diario de la Marina Gerardo Machado valitsuse vastast karikatuuriseeriat, mille  tegelane oli El bobo.

Viited

Välislingid
Sissekanne saidil gallerymiami.com
Sissekanne saidil alocubano.com
Sissekanne saidil cubanet.org
Sissekanne saidil artnet.com

Kuuba inimesed
Karikaturistid
Sündinud 1889
Surnud 1965
Aditiivsus

Aditiivsus on mitmetähenduslik sõna.

Aditiivsus on suuruse (nt keha ruumala, süsteemi impulsi) omadus.
Aditiivsus on kujutuse (aditiivne kujutus) omadus, mille korral suuruste summa (ühendi) kujutis võrdub liidetavate kujutiste summaga.
Aditiivne funktsioon
Aditiivne arvuteooria
Aditiivne tunnus

Vaata ka
Aditiiv

Kasutatud kirjandus 
EE 1. köide, 1985.
Juhan Piir

Juhan Piir (ka Johan Piir; 12. detsember 1886 Päri vald (Viljandi kihelkond), Viljandimaa – 1974) oli Puiatu ja Raudna vallavanem.

Ta oli õpetaja aastail 1904–1917, kuni ostis Laiakivi talu Puiatu valda.

Ta on maetud Viljandi Pauluse koguduse kalmistule.

Viited

Kirjandus
 Puiatu vallavanem 50-aastane. Vaba Maa, 11. detsember 1936, nr. 284, lk. 7. 

Eesti vallavanemad
Ühistegevuskoja liikmed
Eesti õpetajad
Viljandi vanale kalmistule maetud
Sündinud 1886
Surnud 1974
Keskkonnaamet

Keskkonnaamet (KEA) on Keskkonnaministeeriumi valitsemisalas tegutsev valitsusasutus. Keskkonnaameti ülesanne on viia ellu Eesti riigi keskkonnakasutamise, looduskaitse ja kiirgusohutuse poliitikat ning kontrollida looduskeskkonna kaitseks kehtestatud seaduste ja normide täitmist. 

Keskkonnaamet loodi 1. veebruaril 2009 maakondlike keskkonnateenistuste, Riikliku Looduskaitsekeskuse ja Kiirguskeskuse baasil. 1. jaanuaril 2021 liideti Keskkonnaametiga Keskkonnainspektsioon. 

Keskkonnaamet korraldab igal aastal lasteaia- ja klassiõpetajatele, loodusainete õpetajatele, koolijuhtidele ja kõikidele keskkonnahariduse edendajatele ning huvilistele igas Eesti maakonnas keskkonnahariduse teabepäevi.

Juhtimine 
Keskkonnaameti peadirektorid:

 2009-2018: Andres Onemar,
 2019-2021: Riho Kuppart,
 2021: Olav Avarsalu,
 alates 2022: Rainer Vakra.

Keskkonnaamet koosneb valdkondadest, osakondadest ja büroodest (seisuga 01.01.2021):
Eluslooduse valdkond:
Eluslooduse ja kalanduse järelevalve arendusosakond
Looduskaitse korraldamise osakond
Maahoolduse büroo
Loodushoiutööde büroo
Jahinduse ja vee-elustiku büroo
Looduskaitse planeerimise osakond
Liigikaitse büroo
Looduskasutuse osakond
Metsaosakond
Juhtimise valdkond:
Haldusosakond
Keskkonnahariduse ja kommunikatsiooni osakond
Keskkonnahariduse büroo
Klienditeenindus- ja personaliosakond
Klienditeenindusbüroo
Strateegia- ja analüüsiosakond
Järelevalve valdkond:
Järelevalveosakond
bürood kõigis maakondades
Keskkonnatasuosakond
Uurimisosakond
Õigusosakond
Keskkonnakasutuse valdkond:
Keskkonnakasutuse ja järelevalve arendusosakond
Kliima- ja kiirgusosakond
Kiirguskaitsebüroo
Kiirgusseirebüroo
Kliima- ja välisõhubüroo
Ringmajanduse osakond
Jäätmebüroo
Maapõuebüroo
Keskkonnakorralduse büroo
Veeosakond

Liikmesus
Keskkonnaamet on EUROPARCi (Euroopa Loodus- ja Rahvusparkide Föderatsioon) liige (Lahemaa Rahvuspargi Administratsiooni ja Riikliku Looduskaitsekeskuse õigusjärglasena).

Vaata ka
 Euroopa Keskkonnaamet

Viited

Välislingid 
 Keskkonnaameti veebileht
Keskkonnaameti põhimäärus (Riigi Teataja)

Keskkonnaministeerium
Eesti keskkonnakaitseorganisatsioonid
Louise

Louise on naisenimi.

See nimi on moodustatud mehenimest Louis.

Ameerika Ühendriikides on selle nime populaarsus aja jooksul oluliselt vähenenud. Aastail 1908–1920 kuulus see 20 kõige populaarsema tüdrukutele pandava nime hulka ja kõrgeim koht oli 17. Seevastu 1938. aastal langes nimi välja 50 populaarsema tüdrukunime hulgast, 1949. aastal 100 populaarsema tüdrukunime hulgast, 1961. aastal 200 populaarsema tüdrukunime hulgast, 1972. aastal 500 populaarsema tüdrukunime hulgast ja 1992. aastal 1000 populaarsema tüdrukunime hulgast.

Nime kandjaid
Louise (1476–1531) oli François I ema ja Prantsusmaa regent.
Louise de Coligny (1555–1620) oli Hollandi kuninganna.
Louise, Taani ja Norra kuninganna.
Louise (1750–1831) oli Taani ja Norra ning Hesseni printsess.
Louise Charlotte (1789–1864) oli Taani printsess ja Hessen-Kasseli maakrahvinna.
Louise-Karoline (1789–1867) oli Taani ja Hessen-Kasseli printsess.
Louise Rasmussen (1815–1874) oli taani näitleja ja kuninganna.
Louise (1817–1898) oli Taani kuninganna.
Louise Michel (1830–1905) oli Prantsusmaa revolutsionäär.
Louise Rayner (1832–1924) oli inglise akvarellikunstnik.
Louise Campbell (1848–1939) oli Suurbritannia printsess, Argylli hertsoginna.
Louise Andreas-Salomé (1861–1937) oli saksa kirjanik ja psühhoanalüütik.
Louise Duff (1867–1931) oli Suurbritannia printsess, Fife'i hertsoginna.
Louise Hoover oli USA presidendi Herbert Hooveri abikaasa.
Louise (1889–1965) oli Rootsi kuninganna.
Louise Brooks (1906–1985) oli USA tummfilminäitleja.
Louise Bourgeois (1911–2010) oli USA kunstnik ja skulptor.
Louise Reiss (1920–2011) oli USA arst.
Louise Harman (1985–) on inglise räppar.
Wessexi printsess Louise (2003–)
Louise Kathrine Dedichen Bastviken (1964–) on Norra sõjaväelane.
Orléansi Marie Louise (1662–1689) oli Hispaania kuninganna.
Marie-Louise O'Murphy (1737–1814) oli prantsuse modell ja õukondlane.
Élisabeth-Louise Vigée-Le Brun (1755–1842) oli prantsuse kunstnik.
Mary-Louise Parker (1964–) on USA näitleja.
Christina Louise Silfverschiöld (1966–) on Rootsi aadlik.
Märtha Louise (1971–) on Norra printsess.

Vaata ka
Luise

Viited 

Naisenimed
Kiltsi vasallilinnus (Läänemaa)

Kiltsi vasallilinnus (saksa keeles Weissenfeld, varem ka Alba Curia) oli keskaegne vasallilinnus Läänemaal praeguse Kiltsi küla territooriumil. Selle keskaegne nimi Valgevälja on üle kandunud naabruses asuvale külale. Praegu kasutatava nime sai paikkond linnust 16. sajandil vallanud Gilsenite järgi.

Kiltsi mõisa on esmakordselt mainitud 1323. aastal, linnus või kindlustatud elamu rajati sinna ilmselt järgneva sajandi jooksul. Tõenäoliselt ei olnud tegemist kuigi tugeva kindlusega ning see sai Liivi sõjas mitmeid purustusi. 17. sajandil kujundati linnuse peahoone ümber kahekorruseliseks renessanss-stiilis mõisahooneks, mis üldjoontes ilmselt säilitas keskaegse linnuse põhimahu ja -kuju.

Kirjandus
Ants Hein. Stenhus'id, arx'id, torne'd... Eesti mõisaarhitektuuri vanim kihistus. Õpetatud Eesti Seltsi kirjad XI. Tartu: ÕES, 2016, lk 63–65.

Vaata ka
Kiltsi mõis (Ridala)

Välislingid 
Kiltsist Eesti mõisaportaalis

Eesti linnused
Haapsalu linn
Saare-Lääne piiskopkond
Teedelagu

Teedelagu (vene keeles распутица rasputitsa, ukraina keeles бездоріжжя bezdorižžja) on märjemate perioodidega kaasnev looduslik nähtus, näiteks kevadel või sügisel, aga ka soojal talvel, mil liigniiskuse tagajärjel muutuvad pinnasteed mülkaks. Teedelagu tekib kevadise sula ja sügisvihmade tagajärjel.

Mõju 
Teedelagunemise ajal võidakse kehtestada rasketele masinatele teedel liikluspiirangud. Mudased teed on tingitud vihmasadudest või lumesulast, nii et kehva drenaažiga savised teed ei jõua kuivada ning hakkavad lagunema, muutudes raskesti läbitavaks või läbitamatuks. 

Teedelagu on andnud kaitse-eelise sõdades, kuna see takistab vaenlase liikumist, näiteid leiab mitmetest sõdadest: kevadsula säästis tõenäoliselt Novgorodi mongolite vallutamisest 13. sajandil, samuti takistasid mudased teed oluliselt 1812. aastal prantslasi Venemaa vallutamisel ning pärssis sakslaste pealetungi 1941. aasta oktoobrist 1942. aasta jaanuarini.

Venemaa-Ukraina sõja kevadel 2022. aastal takistas teedelagu pealetungivatel vägedel Kiievi ja teistel suundadel edenemist.

Pilte

Vaata ka 

 teehooldus
 tee-ehitus
 metsatee
 põllutee

Välislingid

Viited 
Loodusnähtused
Teed
Teehooldus
Emirates Stadium

Ashburton Grove, sponsori järgi Emirates Stadium või ka lihtsalt The Emirates, on jalgpallistaadion Londonis, Suurbritannia suuruselt viies staadion. 

Emirates Stadium kuulub klubile Arsenal FC. Staadion avati juulis 2006. See mahutab 60 355 inimest. Staadioni ehitus läks maksma 390 miljonit naelsterlingit (470 miljonit tänapäeva naelsterlingitesse arvutatult).

Viited

Suurbritannia jalgpallistaadionid
Londoni ehitised
Arsenal FC
Peter Stackelberg

Peter Stackelberg (ka Peter von Stackelberg; umbes 1480 – 25. augustil 1545) oli Tartu piiskopkonna vasall, stiftifoogt aastatel 1522–1532 ja 1542–1545. 

Peter von Stackelbergi isa oli Tartu vasalli Arnd von Stackelberg (surnud 1504), kes Stackelbergi suguvõsa pärast pikaajalist pausi taas Liivimaale tõi. Ta sündis Kambjas umbes 1480. aastal ning võttis nooruses osa Wolter von Plettenbergi sõjakäikudest venelaste vastu Liivimaa-Moskva sõjas. 1522. aastal sai temast esimest korda Tartu stiftifoogt, samal aastal osales ta piiskopi esindajana ka Liivimaa maapäeval. Tema ametiaeg sattus väga keerulisse perioodi, sest Liivimaale jõudis reformatsioon. Tartus puhkes vastuhakk katoliikliku piiskopi Johannes Blankenfeldi vastu ning 1524. aastal ründasid linlased Toomemäge. Stackelberg astus koos väikese sõjasalgaga neile vastu ning tappis neist mitmed, kuid pidi siiski Tartu linnusesse taanduma. Pärast Blankenfeldi surma 1527. aastal jäi Stackelberg endiselt stiftifoogti ametisse, kuid 1532. aastal loobus ta ametist ja astus kloostrisse. Siiski jätkus peagi ka ta ilmalik elu: 1535-1537 võttis ta osa maapäevadest ning 1542. aastal nimetati ta uuesti Tartu stiftifoogtiks. Selleks jäi ta kuni oma surmani 1545. aastal.

Stackelberg oli tõenäoliselt kaks korda abielus: esimene kord Anna von Buxhövdeniga, kelle vend Reinhold oli Saare-Lääne piiskop, teist korda aga Magdalena von Asserieniga. Tal oli kuus last, sealhulgas ka neli poega, kes panid aluse Stackelbergide suguvõsa erinevatele liinidele.  

Et Peter von Stackelberg saavutas Tartu piiskopkonnas kõrge positsiooni ning tema lapsed olid alusepanijaks suguvõsa erinevatele harudele, võib teda nimetada ka Liivimaa Stackelbergide hiilgusele alusepanijaks.

Järglased 
Peter Stackelbergi poegadest põlvnesid suguvõsa peamised liinid: Vanimast pojast Reinholdist põlvnes Kaagvere liin, Johann vanemast põlvnes Kambja liin, Peterist Pidula liin ja Johann nooremast Haljava liin.
 Johann vanemast põlvnes Kambja liin, 
 Reinholdist põlvnes Kaagvere liin, 
 Peterist Pidula liin ja 
 Johann nooremast Haljava liin.

Viited

Välislingid 
Peter von Stackelbergi elulugu Stackelbergide suguvõsa koduleheküljel

 

Peter
Tartu stiftifoogtid
Baltisakslased
Surnud 1545
Ruhja piirkond

Ruhja piirkond (läti Rūjienas novads) oli 2009–2021 1. järgu haldusüksus Lätis. Piirnes põhjas Eestiga. 

Piirkonna keskuseks oli Ruhja linn.

Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Ruhja piirkonna elanikest lätlasi 90,52%, venelasi 4,14%, valgevenelasi 1,34%, ukrainlasi 1,04% ja teistest rahvustest inimesi 2,96%.

Piirkond asus Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.

Piirkond moodustati 2009. aastal Valmiera rajooni Ipiku, Jeri, Loodi ja Vilpulka vallast. 2021. aastal liideti Ruhja piirkond Valmiera piirkonnaga.

Viited

Välislingid

Läti endised piirkonnad
Folkunga suguvõsa

Folkunga suguvõsa ehk Folkungid, teise nimega Bjälbo suguvõsa, on Rootsi keskaegse kuningasuguvõsa hilisem nimetus. Folkunga suguvõsasse loetakse isa liini pidi Bengt Snivili järeltulijad. Tal oli kolm tuntud poega, Birger, Magnus ja Karl. Folkunga suguvõsa liikmeid ei tohiks segi ajada Folkungidega, mis oli kuningavõimu vastu korduvalt mässu tõstnud poliitiline rühmitus.

Suguvõsa tavatsetakse jaotada mitmeks haruks. Folkunga suguvõsaks loetakse üldiselt seda haru, mis sai alguse Birger jarlist ja tema järeltulijatest. 

Folkunga suguvõsa suri välja 14. sajandi lõpus pärast Erik Valdemarsson (nooremat).

Nimi
Folkunga suguvõsa olevat nime saanud Folke Filbyteri järgi. Ajaloolased pole aga suutnud tõestada tema olemasolu. Nime Folkunga andis neile aastal 1616 Johannes Messenius, kes tugines 15. sajandist pärit kirjalikele allikatele. Tema allikate kohaselt põlvnesid nii Birger jarl kui ka tema poliitilised vastased folkungarid esiisast, kelle nimi oli Folke.

Tihti väidetakse, nagu oleks Folkungari näol tegemist "parteiga". Seda kinnitas esimesena Rolf Pipping, hiljem on väidet toetanud Erik Lönnroth. See arusaam rajaneb võrdlusel Norra oludega ning seal esinevate nimetustega "kuvlungar" ja "ribbungar".

Nimi Bjälbo suguvõsa kujunes Ida-Götamaal asuva Bjälbo maavalduse järgi. See nimi on mõneti adekvaatsem, kuna Bjälbo mõis on kõige varasem teadaolev mõis suguvõsa valduses. Samas on nimetus Folkunga suguvõsa enam kinnistunud ajalooteaduslikku, eriti keskaegsete sugupuude uuringuid käsitlevasse kirjandusse. Seega on mõlemad nimed põhimõtteliselt õiged. Suguvõsa ise ei kasutanud enda kohta aga kumbagi nime.

Sugupuu
Järgnev skeem kujutab vaid Folkungide sugupuu kuninglikku haru. Kõrvalharud on märgitud katkendliku joonega. Kuningad ja valitsenud kuningannad on märgitud rõhutatult. Isikud, kelle ajalooline olemasolu on kaheldav, on märgitud küsimärgiga. 

</table>

Seadusekuulutaja haru

</table>

 
Rootsi monarhid
Catania

Catania on linn Itaalias Sitsiilia saarel.

Catanias elab 296 303 inimest. Linn on suuruselt Sitsiilia saare teine ja Itaalia kümnes linn.

Sealt on pärit Vincenzo Bellini ja Giovanni Pacini.

Vaatamisväärsused 

 Catania katedraal
 Piazza del Duomo (Katedraali väljak)
 Via Etnea (Etneani tänav)
 Piazza Università (Ülikooli väljak)
 Quattro Canti (Neli Quoinsi)
 Piazza Stesicoro (Stesichoruse väljak)
 Via Vittorio Emanuele II
 Via Giuseppe Garibaldi
 Via Crociferi (Crucifersi tänav)
 Via Caronda
 Viale Regina Margherita
 Lungomare di Ognina (Ognina's Lavici promenaad)
 Piazza Europa (Euroopa väljak)

Sõpruslinnad 
  Phoenix, Ameerika Ühendriigid
  Grenoble, Prantsusmaa
  Ottawa, Ontario, Kanada
  Oświęcim, Poola

Vaata ka 
 Catania Fontanarossa lennujaam

Viited

Välislingid 
 Catania koduleht

Sitsiilia linnad
Supilusikas

Supilusikas on supi söömise jaoks mõeldud lusikas. 

Tänapäeval mõistetakse supilusika all peamiselt kahte tüüpi lusikaid. Lääne traditsioonis on supilusikas suuruselt sarnane dessertlusikaga, kuid sügavama ja ümarama kahaga. Tänapäeval valmistatakse lusikaid peamiselt roostevabast terasest või hõbedast, ajalooliselt on lusikaid tehtud ka puidust või sarvest. Euroopa supilusika kuju ja suurus muutus 19. sajandil enam-vähem standardseks.

Kokanduses kasutatakse supilusikat ka ainete mõõtmisel (supilusikatäis, lühend spl; võrdub 15 ml).

Teine tüüp on lameda põhjaga keraamiline Hiina supilusikas. Hiina supilusikad on kindla kujuga, aga nende suurus ei ole alati ühesugune, mistõttu leidub peaaegu väikese taldriku suurusi supilusikaid.

Söögiriistad
FNB staadion

FNB staadion (FNB Stadium või ka Soccer City) on jalgpallistaadion Lõuna-Aafrika Vabariigis Johannesburgis Sowetos. Staadion on Aafrika suurim, mahutades 91 141 pealtvaatajat. 

Staadionit ehitati 1986–1989 ning ehitus maksis 3,3 miljonit randi.

1996. aastal peeti staadionil Aafrika karikavõistluste finaalmäng ning lisaks sellele veel 9 mängu.

2008. aasta detsembris alustati staadioni renoveerimist lähenevateks maailmameistrivõistlusteks ning töödega jõuti lõpule 21. oktoobril 2009. Staadionil peeti maailmameistrivõistluste avatseremoonia ja 8 kohtumist, sealhulgas ka finaalmäng.

Välislingid 
Staadioni koduleht

Jalgpallistaadionid
Johannesburg
Põhja-Korea jalgpallikoondis

Põhja-Korea jalgpallikoondis on Põhja-Korea rahvuskoondis jalgpallis.

Föderatsioon: DPR Korea Football Association

President: Rim Kyong-Man

Asustamisaasta:  1945

FIFA Liige: 1958

AFC Liige: 1954

Koht FIFA edetabelis: 122. koht (juuni 2019)

Kõrgeim koht FIFA edetabelis: 57 (november 1993)

Osalemine MM-võistluste finaalturniiridel: 2 korda (1966, 2010)

Koondise põhivorm: Üleni punane

Koondise varuvorm:  Üleni valge

Koondise peatreener: Kim Jong-Hun

Saavutused

AFC Challenge Cup
 2008 – kolmas koht

Jalgpallikoondised
Põhja-Korea sport
1-eurone münt

1-eurone münt on euroalas käibiv münt.

See münt käibib eurotsoonis alates 2002. aastast.

Euromündi pealmine külg on kõigil riikidel ühine, kuid tagakülje kujundus on igal eurotsooni riigil erinev.

1-euroseid münte on 2010. aasta septembri seisuga ringluses 6,290 miljardit.

Kujundus 

Münt koosneb kahest sulamist. Sisemine ring koosneb kolmest kihist: kupronikkel, nikkel ja kupronikkel ning välimine osa on nikkelpronksist. See annab mündile kaks värvi. Mündi läbimõõt on 23,25 mm, paksus 2,33 mm ja kaal 7,5 grammi. Mündi serv on vahelduvalt rihveldatud.

Ühine külg 
Pealmise külje kujundas Belgia kunstnik Luc Luycx, kes võitis vastava üleeuroopalise konkursi. Sellel kujutatakse Euroopa kaarti, kus pole peal Islandi. Euroopa idapiir kulgeb mündil läbi Bosporuse väina, Ukraina ja Valgevene keskosa ning Skandinaavia põhjaosa. Kaarti läbivad mere kohalt 6 põhja-lõuna-suunalist joont, mis katkevad maa kohalt. Kõige läänepoolsem joon kulgeb umbes Oslo–Elba meridiaanil, kõige idapoolsem umbes Laadoga–İstanbuli joonel. Joonte mõlemas otsas on täht, kokku on tähti 12 ja need on sellised kui Euroopa Liidu lipul. Risti üle kaardi on idas suurelt sõna EURO ja läänes number 2. Küprose kõrval on disaineri initsiaalid LL.

Eurotsooni laienemise tõttu 2007–2009 Sloveenia, Küprose, Malta ja Slovakkiaga muudeti 2007 euromündi esikülje kujundust, lisades kaardile Küprose ja Malta. Küpros on rohkem läänes kui peaks ja Maltat on suurendatud, et see mündil näha oleks.

Rahvuslik külg
Rahvuslikul küljel peab olema riigi tähis. Esimeses, 2002. aasta kujunduses puudus Belgia ja Soome kujunduses riigi tähis; see puudus parandati 2007 välja tulnud teises kujunduses, kus lisati vastavalt tähed BE ja FI.

Plaanitud kujundused

Viited

Euromünt
Korsika keel

Korsika keel (korsika keeles lingua corsa, corsu) on Korsikal ja Sardiinia põhjaosas kõneldav keel, mis kuulub romaani keelte lõunarühma ning sarnaneb itaalia keele Toscana murdega. 

Korsika keelel on alates 1974. aastast Prantsusmaa regionaalkeele staatus. 

Keelt räägivad korsiklased. 

1768. aastani, mil Korsika läks Prantsusmaa valdusse, oli korsika keel ainus saarel kõneldav keel. 1990. aasta seisuga oskasid mingil määral korsika keelt umbes pooled Korsika elanikud ehk 125 000 inimest ning põhikeelena kasutas korsika keelt neist omakorda arvatavalt viiendik.

Korsika keel jaguneb mitmeks murdeks. Bastias ja Cortes räägitakse põhjamurret ning Sartenes ja Porto-Vecchios lõunamurret. Murret, mida räägitakse Ajaccios, peetakse kahe eelmise üleminekumurdeks. Calvis ja Bonifacios räägitakse aga murret, mis meenutab Genovas kõneldavat liguuri keelt.

UNESCO järgi on korsika keel on potentsiaalselt ohustatud keel.

Vaata ka 
 Korsikakeelne Vikipeedia

Viited 

Romaani keeled
Korsika
Tina Maze

Tina Maze (sündinud 2. mail 1983) on Sloveenia mäesuusataja ja lastekirjanik.

Aastatel 2005, 2010 ja 2011 valiti ta Sloveenia parimaks naissportlaseks. Vancouveri olümpiamängude avatseremoonial kandis ta Sloveenia lippu.

Saavutused

Olümpiamängudel 
 2010  Vancouveris
  hõbemedal ülisuurslaalomis
  hõbemedal suurslaalomis
 2014  Sotšis
  olümpiavõitja kiirlaskumises
  olümpiavõitja suurslaalomis

Maailmameistrivõistlustel 

 2009  Val-d'Isère'is
  hõbemedal suurslaalomis
 2011  Garmisch-Partenkirchenis 
  maailmameister suurslaalomis
  hõbemedal suures Alpi kahevõistluses
 2013  Schladmingis
  maailmameister ülisuurslaalomis
  hõbemedal suures Alpi kahevõistluses
  hõbemedal suurslaalomis
 2015  Beaver Creekis
  maailmameister kiirlaskumises
  maailmameister Alpi kahevõistluses
  hõbemedal ülisuurslaalomis

Maailma karikavõistlustel

Maailma karikas 

 Üldkarikas
 1. koht: 2013
 2. koht: 2012, 2015
 3. koht: 2011
 Kiirlaskumise karikas
 3. koht: 2015
 Slaalomi karikas
 3. koht: 2012, 2015
 Suurslaalomi karikas
 1. koht: 2013
 3. koht: 2009, 2010
 Ülisuurslaalomi karikas
 3. koht: 2015
 Suure Alpi kahevõistluse karikas
 1. koht: 2013
 2. koht: 2011, 2012, 2015

Maailma karika etapivõidud 
Tina Maze on osalenud (seisuga 22. märts 2015) 400 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 81 korral, neist 26 etappi on ta võitnud.

Viited

Välislingid
 Koduleht
 

Sloveenia sportlased
Mäesuusatajad
Sündinud 1983
Ain Lutsepp

Ain Lutsepp (sündinud 6. mail 1954 Tallinnas) on eesti näitleja ja poliitik. Ta oli XIII Riigikogu liige (2015–2019).

Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 10. Keskkooli  ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri IX lennu. Samal aastal asus tööle Eesti Draamateatrisse, kus töötas kuni 2015. aastani. Alates 2019. aastast on ta jälle Eesti Draamateatri näitleja. 

Aastatel 2008–2021 oli  Lutsepp Eesti Teatriliidu esimees. 

Ta sai tuntuks Tõnissoni rolliga kultusfilmis "Kevade". 

Lutsepp kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonna nr 3 (Nõmme ja Mustamäe) Eesti Vabaerakonna esinumbrina, sai 4109 häält ning osutus valituks.

Tunnustus
 1979 – Voldemar Panso nimeline auhind
 1987 – Ants Lauteri nimeline auhind
 1989 – Eesti NSV teeneline kunstnik
 1990 – Eesti Teatriliidu meespeaosatäitja auhind
 1992 – Eesti Teatriliidu meespeaosatäitja auhind
 1995 – Eesti Teatriliidu meespeaosatäitja auhind
1995 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia
 1998–2017 – Albert Üksipi – Rudolf Nuude taskukell
 2001 – Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind (Eesti Draamateatri lavastuse "Aristokraadid" trupile)
 2001 – Eesti Teatriliidu sõnalavastuste žürii eriauhind (Eesti Draamateatri lavastuse "Aristokraadid" trupile)
 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk
2001 – Stipendium "Ela ja sära"
2003 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia
 2006 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2010 – Karl Adra nimeline auhind

Viited

Välislingid

Ain Lutsepp Draamateatri kodulehel
Andres Laasik, Ain Lutsepp – 50, Eesti Päevaleht, 6. mai 2004
Margot Visnap, Ain Lutsepp: Ei ütleks, et kultuurirahva häält pole kuulda. Võib-olla lihtsalt ei osata kuulata, sest ka vaikimine on sõnum, Sirp, 12. jaanuar 2009
 Janar Ala. Ain Lutsepp sai ilusa keelekasutuse eest preemia, Postimees, 18. märts 2010

Eesti Draamateatri näitlejad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti Vabaerakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1954
Balthasar von Campenhausen (1745–1800)

Vabahärra Balthasar von Campenhausen (läti keeles Baltazars fon Kampenhauzens; vene keeles Балтазар Иванович Кампенгаузен) (28. november 1745 Ungurmuiža – 12. juuni 1800 Pädaste) oli baltisaksa päritolu Venemaa keisririigi riigitegelane.

Elulugu
Ta oli Liivimaal Ungurmuiža, Kūdumsi ja Lenči mõisa pärushärra, Liivimaa maanõunik (1777), Riia asehaldurkonna majandusvalitsuse peadirektor ja asekuberner, Saaremaa revisjonikomisjoni esimees, salanõunik (1796), Liivimaa tsiviilkuberner 6. jaanuarist kuni 26. veebruarini 1797 ja seejärel Peterburis senaator ja riigi kodifikatsioonikomisjoni liige. 

Liivimaa asekuberner Balthasar von Campenhausen resideeris aastatel 1784–1797  Kuressaares ja edendas linna heakorda ja kultuurielu.

Talle anti Püha Anna orden (I klass) ja Püha Vladimiri orden (II klass).

Balthasar von Campenhausen suri 1800. aastal Pädaste mõisas.

Perekond
Tema vanemad olid Liivimaa maanõunik, Venemaa kindralleitnant, Soome kindralkuberner (1742–1743) ja Püha Aleksander Nevski ordeni kavaler, vabahärra Johann Balthasar von Campenhausen (1689–1758) ja Tallinnas sündinud kindralmajori tütar Helene Juliane von Straelborn (1703–1775).

Ta abiellus 1767 Sophie Eleonore Woldeck von Arneburgiga (1744 Arnim –1791 Kuressaare). Abielust sündisid:

Balthasar von Campenhausen (1772–1823; ru), Turaida mõisaomanik, riigitegelane, esimene Venemaa riigikontrolör
Hermann Johann von Campenhausen (1773–1836), Ungurmuiža, Kūdumsi jpt mõisaomanik, Liivimaa maanõunik ja konsistooriumi president, krahvinna Dorothea von Keyserlingki (1779–1847) abikaasa
Martha Friederike Sophie von Campenhausen (1776–1835), Härgmäe mõisaomanik, Mecklenburg-Schwerini riigiministri Leopold Hartwich von Plesseni (1769–1837; de) abikaasa
Charlotte Dorothea Henriette von Campenhausen (1778–1831), Eestimaa kuberneri ja vabahärra Gotthard Wilhelm von Budberg-Bönninghauseni abikaasa
Johann Christoph von Campenhausen (1780–1841), Ungurmuiža ja Kūdumsi mõisaomanik, maakohtu assessor ja ülemkonsistooriumi liige Peterburis
Lorenz Johann von Campenhausen (1781–1830), Turaida mõisaomanik, abiellus Anija mõisniku tütre Helene Ulrike Staël von Holsteiniga (1802–1869).

Sugupuu

Viited

Välislingid
Olavi Pesti: Balthasar von Campenhausen ja Saaremaa

Baltisakslased
Balthasar
Liivimaa kubernerid
Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi auliikmed
Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi tegevliikmed
Venemaa keisririigi poliitikud
Venemaa keisririigi senaatorid
Sündinud 1745
Surnud 1800
Jacques-Yves Cousteau

Jacques-Yves Cousteau [ʒak iv kusto] (11. juuni 1910 – 25. juuni 1997) oli prantsuse mereväeohvitser, maadeuurija, ökoloog, filmiprodutsent, teadlane, fotograaf ja kirjanik, kelle huviala oli maailmameri ja kõik vee-eluvormid. Ta oli akvalangi arendaja ja Prantsuse Akadeemia liige. Teda tunti ka kapten Cousteauna (Commandant Cousteau).

Filmid
 1956 Le monde du silence ( 1957 )
 1959 Histoire d'un poisson rouge  ( 1960 )
 1964 Le monde sans soleil ( 1965 )

Vaata ka
 laev Calypso

Välislingid 

 

Prantsusmaa fotograafid
Okeanograafid
Prantsuse Akadeemia liikmed
Prantsusmaa filmiprodutsendid
Prantsusmaa sõjaväelased
Ökoloogid
Sündinud 1910
Surnud 1997
Peter Van Loan

Peter Van Loan (sündinud 18. aprillil 1963 Kanadas Ontario provintsis Niagara Fallsis) on Kanada poliitik, alates 2010. aastast Kanada rahvusvahelise kaubanduse minister.

Ta on ema poolt eestlane, kuid eesti keelt ei räägi.

Tunnustus
2009 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk

Välislingid 
Eesti mees Kanada parlamendis Eesti Päevaleht, 15. aprill 2006
Kanada valitsuses on eesti päritolu minister Õhtuleht, 19. detsember 2006
Kanada minister Peter Van Loan on hobieestlane Eesti Ekspress, 1. märts 2007
Peter Van Loan Kanada eestlaste häbipostis Eesti Ekspress, 30. mai 2007

Kanada poliitikud
Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1963
Holyhead

Holyhead (/ˈhɒlɪhɛd/; kõmri keeles Caergybi, "püha Cybi kindlus") on Loode-Walesis asuva Anglesey maakonna suurim linn.

Walesi linnad
City24

City24.ee on kinnisvaraportaal Eestis.

Portaali enda andmetel külastab seda nädalas üle 140 000 unikaalse külastaja, kellele vahendatakse rohkem kui 35 000 kinnisvarakuulutust.

Alates jaanuarist 2014 on nutitelefonides ja tahvelarvutites aadressil m.city24.ee kasutatav City24.ee mobiiliveeb.

Põhilist infot kinnisvarapakkumiste kohta näidatakse portaalis kuues keeles: eesti, inglise, vene, soome, läti ja leedu.

City24.ee sõsarportaalid asuvad Lätis (City24.lv), Leedus (City24.lt), Soomes (Etuovi.com) ja Rootsis (Bovision.se).

Portaali asutasid 2000. aastal neli Eesti suuremat kinnisvarabürood Arco Vara, Rime, Uus Maa ja Pindi Kinnisvara ning riskikapitaliettevõtte Intergate. Aastal 2005 omandas portaali Soome meediakontsern Alma Media.

Viited

Välislingid 
 City24.ee

Eesti veebisaidid
Maarja Jakobson

Maarja Jakobson (sündinud 8. detsembril 1977) on eesti näitleja. Lõpetanud Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli 2000. aastal.

Maarja Jakobson on olnud koosseisuline näitleja Pärnu Endla teatris ning hiljem on tal olnud rolle Tartus Vanemuises (Albee "Kõik aias") ning Tartu Uue Teatri lavastustes (I. Põllu autorilavastused "Ird K.", "Vanemuise biitlid" jm).

Ta on mänginud filmides "Kõrini!", "Tühirand", "Stiilipidu", "Sügisball", "Kirsitubakas" ja "Klassikokkutulek" ning seriaalides "Õnne 13", "Kättemaksukontor" ja "Nukumaja".

8. detsembril 2007, oma 30. sünnipäeval sai ta 11. Pimedate Ööde Filmifestivalil parima naisnäitleja auhinna.

Viited 

Eesti näitlejad
Sündinud 1977
Eberhard von Sayn

Eberhard von Sayn (ka Everhardus Seyn) oli Saksa ordu liige ning mitme selle olulisema ametikoha täitja, sealhulgas ka Liivi ordu maameistri ametitäitja aastatel 1251/1253–1254.

Eberhard von Sayn oli üks väheseid orduvendi, kes pärines valitsejasuguvõsast, tema isa oli väikese Sayni (toona Seyn) krahv Heinrich II, ema aga Agnes von Saffenberg. Sayni krahvidünastia suri aga juba 13. sajandi keskpaiku välja ning seetõttu polnud Eberhardil Saksa ordu ridades ilmselt sugulasi. 1249. aastal sai Eberhard suurkomtuuriks (Großkomtur), sellesse ametisse jäi ta kuni 1257. aastani. Lisaks määrati ta 1251. aastal ka Saksa meistriks ning samaaegselt ka kõrgmeistri asetäitjana Preisimaa ja Liivimaa üle valitsevaks. 1252. aastal saabus Sayn ka Liivimaale, kus veetis järgnevad kaks aastat. On küsitav, kas Sayni saab Liivi ordumeistriks nimetada, seda enam, et 1253. aastani oli selles ametis Andreas von Felben. 1254. aastal astus ametisse järgmine ordumeister Anno von Sangerhausen ja Sayn lahkus Liivimaalt. Et aga aasta vältel peale tema Liivimaal kõrgemat orduisandat polnud, siis võiks teda Liivi ordumeistri kohusetäitjaks lugeda. Sayni edasise saatuse kohta pärast 1257. aastat andmed puuduvad.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 756 (lk 562).

Saksa ordu rüütelvennad
Liivi ordumeistrid