joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rebala Lastekangrud

Rebala Lastekangrud on Harju maakonnas Jõelähtme vallas Rebala külas asuvad kivikirstkalmed.

Lastekangrud asuvad umbes 1,5 km põhja pool Rebala külast ja 0,8 km kaugusel Põhja-Eesti pankrannikust. Kalmed paiknevad loopealsel ja nende ümbruse on kunagine fosforiidi kaevandamine osaliselt hävitanud. Kalmerühma registreeris esmakordselt 1974. aastal Vello Lõugas, kes viis seal 1982. ja 1985. aastal läbi ka arheoloogilised kaevamised. Kaevamised toimusid ka aastatel 2002–2004.

Kalmerühmas oli 6 kalmet, kuid üks neist oli pea täielikult hävinenud. Üks kalmetest on ainuke teadaolev näide kivikirstuga kalmest, kus puudus ringmüür. Kokku avastati kalmetest 40 laibamatust ja 3 kogumikku põletusmatuseid. Neist 24 olid alla 10-aastased lapsed, sealhulgas 15 imikut.

Saadud leidude põhjal on hinnatud, et vanim kalme rajati hilispronksiajal või eelrooma rauaaja alguses ning ülejäänud kalmed järgneva paarisaja aasta jooksul. Samas kolme kalme alt kogutud söeproovid dateeriti aga varasemasse aega, vahemikku 12.–10. sajandu eKr.

Lastekangrud on arvele võetud arheoloogiamälestistena.

Vaata ka
Rebala kivikalmed

Viited

Välislingid

Eesti muistised
Jõelähtme vald
Harju maakonna kultuurimälestised
Grammatilised vahendid

Grammatilised vahendid on keelelised vahendid, mis seovad leksikaalsed vahendid üheks funktsionaalseks tervikuks - lauseks või lause moodustajaks. 
 
Lause moodustajad on lauses üksteisega grammatiliselt seotud. Neid seoseid nimetatakse grammatilisteks seepärast, et neid vormistavad grammatilised vahendid.

Eesti keel 
Grammatilisi vahendeid on viit liiki:
 leksikaalgrammatilised vahendid: abisõnad, nt kaas- või sidesõnad, ka osa asesõnu;
 morfoloogiliste kategooriate tunnused ehk muutetunnused, s.o  
 noomeni arvu- ja käändetunnused 
 võrdlusastmete tunnused, 
 verbi arvu-, isiku-, aja-, kõneviisi-, tegumoe- ja kõneliigitunnused,  
 infiniitsete verbivormide tunnused; 
 osa tuletusliiteid, nt kausatiivi- ja refleksiiviliiteid; 
 prosoodilised vahendid: intonatsioon ja rõhk;
 sõnajärg.

Grammatilised vahendid väljendavad situatsiooni komponentide semantilisi tüüpe ehk üldisi tähendusi ('kes', 'kellele', 'kuhu', 'kuidas' jms). Seaduspärasusi, kuidas grammatilised vahendid ühendavad leksikaalsed vahendid lauseks ja lause moodustajaks, kirjeldab süntaks ehk lauseõpetus.

Kasutatud kirjandus 
Mati Erelt, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut. 5-6.
Mati Erelt. Eesti keele lauseõpetus. Sissejuhatus. Öeldis, Tartu ülikooli eesti keele osakonna preprindid 4. Tartu Ülikool. 2013. 12-13.

Keeleteadus
Tatarka

Tatarka on alev (töölisasula) Valgevenes Mahiloŭ oblastis Asipovičy rajoonis.

XIX sajandi teisel poolel oli Tatarka küla Babrujski maakonnas. Aastal 1873 hakkas seda läbima Liibavi-Romno raudtee. XX sajandi kolmekümnendatel aastatel hakkas asula kasvama, kui sinna rajati turbatööstus. 14. mail 1949 sai Tatarkast alev.

Lisaks turbatööstusele on Tatarkas veel õmblustsehh ja metsamajand. 

Valgevene alevid
Asipovičy rajoon
Ametüstpüüton

Ametüstpüüton (Liasis) on maoperekond.

Klassifikatsioon

Varem (kuni 1993) kuulusid maoperekonda ka liigid rõngaspüüton ja Apodora papuana.<ref>Patricia Pope Bartlett, Ernie Wagner, "Pythons: Everything about Selection, Care, Nutrition, Diseases, Breeding ...", lk 60 – 63, 1997, Barron's Educational Series, veebiversioon (vaadatud 21.12.2013) (inglise keeles)</ref> 

Ametüstpüütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Liasis fuscus Peters, 1873
 Liasis mackloti Duméril & Bibron, 1844
 Liasis olivaceus J. E. Gray, 1842
 Liasis papuana'' (PETERS & DORIA, 1878).

Levila 

Need kägistajamaod on levinud Austraalias ja Paapua Uus-Guineas.

Kirjeldus 

Ametüstpüütonite perekonna emased maod on munejad ja osade autorite järgi esineb neil teatud määral ka vanemlikku hoolivust - nad valvavad, kaitsevad ning soojendavad (hauduvad) munetud mune.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne uBio-s
Sissekanne saidil Wikispecies

Videod
Nature World News'i video:Python Devours Crocodile in Australia, veebiversioon (vaadatud 06.03.2014)
  
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Liasis seisuga 22.12.2013.

Püütonlased
Valdo Lust

Valdo Lust (sündinud 20. detsembril 1973 Tallinnas) on eesti vaimulik, politsei- ja piirivalvekaplan.

Ta lõpetas aastal 1992 Jakob Westholmi Keskkooli. Aastatel 1993–1995 õppis ta Tartu Teoloogia Akadeemias (ei lõpetanud). Aastatel 1995–2001 Usuteaduse Instituudis ja aastatel 2006–2007 Usuteaduse Instituudis ja selle juures olevas pastoraalseminaris BA (bakalaureuse) astmega. Ta kuulub akadeemiliselt korporatsiooni Fraternitas Liviensis. Aastatel 2005–2007 õppis ta Leicester College'is inglise keelt (ESOL). Aastatel 2007–2008 õppis ta Sisekaitseakadeemia Politseikolledži Politseikoolis. Aastal 2012 kaitses ta Tartu Ülikoolis religiooniantropoloogia alal MA (magistrikraadi). Ta ordineeriti 10. mail 1997 diakoniks ja 11. juulil 2008 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1997–1999 Laatre koguduse diakon; aastatel 1997–2003 ja 2004–2005 oli ta Rõngu koguduse diakon; aastatel 2003 ja 2005–2006 oli ta E.E.L.K. teenistuses Inglismaal. Aastatel 2008–2010 oli ta Lõuna prefektuuris politseikaplan ja aastast 2010 on ta politsei- ja piirivalvekaplan. 
Alates juunist 2016 on ta Politsei- ja Piirivalveameti peakaplan.

Lisaks oli ta aastatel 1995–1996 Laatre algkooli usuõpetuse õpetaja; aastatel 1996–1997 oli ta Valga linnavalitsuse linnahooldusameti peaspetsialist; aastatel 2001–2002 oli ta Tallinna linnavalitsuses abilinnapea abi. Aastatel 2003–2004 oli ta Rõngu vallavolikogu liige, aastatel 2003–2005 oli ta Rõngu vallavolikogu hariduskomisjoni liige.

Ta on aastast 2001 Kaitseliidu liige, Tartu maleva akadeemilise malevkonna kaplan. Tema sõjaväeline auaste on kapten, politseiline auaste on vanemkomissar (aastast 2016).

Isiklikku 
Ta on ristitud ja leeritatud 1992. aastal Tallinna Jaani koguduses.

Tunnustused 
 2001 Forseliuse Seltsi medal "Wastne Testament 1686"

Viited

Kirjandus 
 Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Eestis teenivad vaimulikud: seisuga 1. juuli 2013. Koostanud Kristjan Luhamets ja Ülle Keel. EELK Konsistoorium, Tallinn 2013.

Kesk-Inglismaa koguduse vaimulikud
Eesti luteri vaimulikud
Eesti politseinikud
Eesti piirivalvurid
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Sündinud 1973
Eduard Vilde nimeline kolhoos (Rakvere rajoon)

Eduard Vilde nimeline kolhoos oli kolhoos Rakvere rajoonis. Kolhoosi keskus asus Pajustis.

Eduard Vilde nimeline kolhoos moodustati 1951. aastal endiste Vinni kolhoosi ja Pajusti kolhoosi liitmise tulemusel. 1952. aastal liitus moodustatud kolhoosiga veel kolhoos "Uus Tee".

Kolhoos tegeles seakasvatuse, piimakarjakasvatuse, teravilja- ja kartulikasvatusega. Lisaks oli kolhoosil mitu abiettevõtet: 1956. aastal rajati karusloomafarm, 1959. aastal tärklisetööstus, 1966. aastal kalamajand. 1979. aastast kuulus kolhoosile Võhu veinitsehh. 1982. aastal valmis 858 kohaline veisefarm Kakumäel.

1967. aastal autasustati kolhoosi Tööpunalipu ordeniga.

1965. aastal asutati Eduard Vilde nimelise kolhoosi kirjandusklubi initsiatiivil Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind. Kolhoos andis kirjanduspreemiat välja kuni likvideerimiseni 1990. aastatel. Alates 1993. aastast jätkas preemia väljaandmist Vinni Valla Kultuurikapital ja alates 1999. aastast annab auhinda välja Vinni vald.

1979. aastal anti kolhoosile hallata Rägavere mõis. Pärast mõisa härrastemaja ja kõrvalhoonete restaureerimist korraldati seal 1981. aastast saadik mitmesuguseid kultuuriüritusi. 1980. aastal sõlmis kolhoos koostöölepingu Riikliku Akadeemilise Meeskooriga. 1982. aastal asutati kolhoosi kultuuriosakond.

Kolhoosi kogupindala 1984. aasta seisuga oli 8384 ha, millest haritavat maad oli 4594 ha. 1983. aastal oli kolhoosis 901 töötajat.

Kolhoosi esimehed 

1951–1956 August Room
1956–1968 August Lepasaar
1969–1985 Erich Erilt
1986– ...

Viited

Eesti NSV kolhoosid
Rakvere rajoon
Paula von Preradović

Paula von Preradović (ka Paula Preradović; abielus Paula Molden; 12. oktoober 1887 Viin – 25. mai 1951 Viin) oli Austria proosakirjanik ja luuletaja.

Paula von Preradović kirjutas 1947. aastal Austria rahvushümni "Land der Berge, Land am Strome" sõnad. Hümni meloodia põhineb 1791. aastast pärineval Mozarti kantaadil. 

Tema vanaisa oli Horvaatia luuletaja ja sõjaväelane Petar Preradović.

Paula sündis Asutrias Viinis, kuid 1889. aastal kolis pere Horvaatiasse Pulasse, kus ta isa teenis. Hiljem elas ta Kopenhaagenis ja 1920. aastast kuni surmani Viinis. 

Paula Preradović oli abielus ajakirjanik Ernst Moldeniga, peres oli kaks poega. 

Paula Preradović on maetud Viini linnakalmistule abikaasa kõrvale. 1954. aastal nimetati üks Viini tänav tema auks Preradovicgasse'ks.

Looming

Luulekogumikud 
"Südlicher Sommer" 1929
"Dalmatinische Sonette" 1933
"Lob Gottes im Gebirge" 1936
"Ritter, Tod und Teufel"

Proosa 
"Pave und Pero" 1940
"Wiener Chronik" 1945
"Königslegende" 1950
"Die Versuchung des Columba" 1951

Austria kirjanikud
Sündinud 1887
Surnud 1951
Nikki Reed

Nicole Houston Somerhalder (sünninimi Nicole Houston Reed; sündinud 17. mail 1988 West Los Angeleses) on USA näitleja, laulja, laululooja, stsenarist ja modell. Ta sai kuulsaks 2003. aastal osaga filmis "Thirteen" ("Kolmteist"; lavastaja Catherine Hardwicke). Reed on näidelnud muu hulgas filmides "Lords of Dogtown" ("Dogtowni peremehed"; 2005) ja "Mini's First Time" ("Mini esimene kogemus"; 2006). Ta kehastab vampiir Rosalie Hale'i "Videviku" saaga filmides (2008–2012).

Aastail 2011–2015 oli ta abielus laulja Paul McDonaldiga ja 2015. aastal abiellus ta näitleja Ian Somerhalderiga.

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1988
Nõukogude Partisan

Kalurikolhoos Nõukogude Partisan oli kolhoos Pärnu rajoonis, Kihnu saarel.

Kolhoos moodustati 1949. aasta kevadel. Kolhoosi käibest ligi 90% moodustas kalapüük. Lisaks rannapüügile püüti kala traallaevadega ka kogu Läänemerel. Kolhoosis töötas umbes 120 kalurit. Kolhoosil oli Kihnu saarel ka sigala, karjalaut, viljakuivati, mesila ja viljapuuaed.

Kolhoos likvideeriti 1973. aastal ja muudeti kalurikolhoosi "Pärnu Kalur" osakonnaks.

Kolhoosi esimehed:
Peeter Kaak
Olev Riivits

Viited

Eesti NSV kolhoosid
Kalurikolhoos
Pärnu rajoon
Üzeyir Hacıbəyov

Üzeyir Hacıbəyov (18. september (5. september vkj) 1885 Ağcabədi – 23. november 1948 Bakuu) oli Aserbaidžaani helilooja, pedagoog ja ühiskonnategelane.

Ooperid 
"Leili ja Medžnun" (1907; esmaettekanne 12. jaanuaril 1908 Bakuus Tagijevi teatris)

Aserbaidžaani heliloojad
Aserbaidžaani rahvakunstnikud
Aserbaidžaani dirigendid
Aserbaidžaani koorijuhid
Aserbaidžaani muusikateadlased
Aserbaidžaani professorid
Sündinud 1885
Surnud 1948
Joachim Gauck

Joachim Wilhelm Gauck (sündinud 24. jaanuaril 1940 Rostockis) on saksa poliitik, publitsist, vaimulik.

18. märtsist 2012 kuni 18. märtsini 2017 oli ta Saksamaa Liitvabariigi liidupresident.

24. mail 2005 anti talle kui massirepressioonide uurijale Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk .

9. juulil 2013 anti talle kui Saksamaa liidupresidendile seoses riigivisiidiga Eestisse Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk .

Alates 2000. aastast on tema elukaaslane Daniela Schadt.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksamaa vaimulikud
Mecklenburgi inimesed
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1940
Kalju Ruuven

Kalju Ruuven (3. detsember 1919 Võrumaa – 30. aprill 1996 Otepää)  oli eesti näitejuht.

Õppis Linnamäe algkoolis, hiljem Otepääl käsitööd.

Alustas teatritegevust harrastusnäitlejana Vana-Otepää näiteringis. Mõne aja pärast sai kultuurimaja ja näiteringi juhatajaks.

1957. aastal asutas Otepää Rahvateatri ja juhatas selle tööd kuni surmani 1996. aastal.

Mängis Teele isa filmis "Suvi" (1976), tegi kaasa ka telemängufilmis "Tants aurukatla ümber".

Tunnustused
1962 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
1995 Eesti Vabariigi kultuuripreemia

Viited

Eesti teatritegelased
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1919
Surnud 1996
Vaike Vahi

Vaike Vahi (9. mai 1928 Alūksne – 28. detsember 1998 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

Juba algkoolis õppides käis klaveritundides Tallinna konservatooriumi õppejõu Aino Kõrbi juures, hiljem Erika Franzi juures. Aastatel 1946–1951 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis professor Bruno Luki klaveriklassis. Töötas õpingute kõrvalt professor Aleksander Arderi lauluklassis klaverisaatjana.

1948–1952 oli Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister. 1952–1978 töötas Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kontsertmeistrina, 1971. aastast paralleelselt Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeistriklassi õppejõuna. 1977. aastast dotsent.

Isiklikku
Ta oli abielus Kaljo Alakülaga, nende lapsed on telesaatejuht Ruth Alaküla ja laskur Kristjan Alaküla.

Vaike Vahi on maetud Metsakalmistule.

Tunnustus
 1968 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Kirjandus
 Kaljo Alaküla. Jutustus Eestimaa naisest Vaike Vahist. Tallinn, 2001.

Eesti pianistid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 1998
Karl Alexander von Wistinghausen

Karl Alexander von Wistinghausen (ka Carl von Wistinghausen) (27. mai/8. juuni 1826 Lihula mõis – 10. september/22. september 1883 Tallinn) oli Eestimaa aadlik, arstiteadlane, riigitegelane ja Eestimaa kubermangu kameraalhoovi president ja aktsiisivalitsue juht.

Ta õppis aastatel 1844–1850 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, Dr. med.

Oli Eesti III üldlaulupeo aupresidendiks.

1860. aastal immatrikuleeriti ta Eestimaa rüütelkonda.

Viited

Välislingid
Arnold Hasselblatt: "Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat", Dorpat: C. Mattiesen, 1889, Matrikkel 4583, lk.337
Stackelberg, Otto Magnus von: Genealogisches Handbuch der estländischen Ritterschaft, Bd.: 3, Görlitz 1930. (lk 278)

Eestimaa aadlikud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1826
Surnud 1883
Wistinghausenid
Crotaphopeltis hotamboeia

Crotaphopeltis hotamboeia on  Colubridae sugukonna maoliik.

Levila

Neid madusid võib roomamas kohata Mustas Aafrikas: Lõuna-Aafrika Vabariigis, Beninis, Botswanas, Burkina Fasos, Burundis, Kamerunis, Eritreal, Gabonis, Gambias, Ghanas, Keenias, Libeerias, Malawis, Malil, Mosambiigis, Ugandas, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Kongo Vabariigis, Rwandas, Senegalis, Somaalias, Svaasimaal, Tansaanias, Sambias, Zimbabwes.

Viited

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Crotaphopeltis hotamboeia seisuga 3.05.2015.
 
Colubridae
Crotaphopeltis tornieri

Crotaphopeltis tornieri on  Colubridae sugukonna maoliik.

Levila

Neid madusid võib kohata Malawis ja Tansaanias: 
Usambara Mountains, Uluguru Mountains, Mount Rungwe.

Viited

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Crotaphopeltis tornieri seisuga 3.05.2015.
 
Colubridae
Dasypeltis medici

Dasypeltis medici on Colubridae sugukonna maoliik.

Alamliigid

Maoliigil Dasypeltis medici klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
 Dasypeltis medici lamuensis Gans, 1957
 Dasypeltis medici medici (Bianconi, 1859).

Levila 

Neid madusid võib kohata Keenias, Malawis,  Mosambiigis, Somaalias, Tansaanias, Sambias ja Zimbabwes.

Viited 

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Dasypeltis scabra seisuga 3.05.2015.

Colubridae
Kregor Zirk

Kregor Zirk (sündinud 3. juulil 1999 Tartus) on eesti ujuja.

Zirk tegi rahvusvahelise debüüdi 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Kaasanis, kus ta ujus teatevõistluses 4 × 100 m vabaujumises ning lõpetas kvalifikatsiooni 22. kohaga. 

Aasta hiljem võistles ta esimest korda Londonis toimunud Euroopa meistrivõistlustel, seejärel Ungaris peetud Euroopa juunioride meistrivõistlustel võitis ta oma karjääri esimese medali, pronksmedali 50 m liblikujumises. Uus juunioride medal, samuti pronks, tuli 2017. aastal Netanias toimunud Euroopa meistrivõistlustel, seekord 100 m liblikujumises. Seejärel võistles ta Budapestis toimunud maailmameistrivõistlustel, kus tema parim tulemus oli 12. koht 4x100 segateatevõistluste kvalifikatsioonis.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Gwangjus võistles ta koguni viiel distantsil: 100 m ja 200 m liblikas (kvalifikatsioonis 23. ja 22.), 200 m ja 400 m vabaujumises (26. ja 19.) ning 4 × 100 m segateateujumise kompleksujumises (21.).

Tema treener oli aastatel 2010–2015 Kaja Haljaste. Alates 2013. aastast kuulub Kregor Zirk Eesti ujumiskoondisse. 2015–2017 hooajal õppis ja treenis ta Plymouthis Inglismaal. Ta esindas Plymouth Leanderi ujumisklubi, kus oli peatreeneriks Jon Rudd. Alates 2017. aasta sügisest treenib Kregor Zirk Türgis, ujumisklubis Energy Standard, mille peatreeneriks on James Gibson. 2019. aastal tuli ta ajaloo esimesel ISL (International Swimming League) hooajal võitjaks Energy Standard tiimi koosseisus. 

Ta on paljukordne Eesti meister nii täiskasvanute seas kui ka nooremates vanuseklassides.

Mais 2015 ületas Kregor Zirk Riias Läti meistrivõistlustel 1500 m vabaujumises 32 aasta taguse Ivar Stukolkini Eesti rekordi. Talle kuulub üle saja eri vanuseklasside Eesti rekordi.

Viited

Välislingid

 Kregor Zirk võitis Põhjamaade noorte meistrivõistlustelt viis medalit, ERR, 16. juuli 2014
 Kregor Zirk – Eesti Michael Phelps!, Õhtuleht, 16. aprill 2015
 Pöörane edu! Ujuja Kregor Zirk on 63-kordne Eesti noorte meister

Eesti ujujad
Sündinud 1999
Aleksander Eenpere

Aleksander Eenpere (perekonnanimi kuni 1938. aastani Einberg; 24. veebruar 1876 Vao vald, Väike-Maarja kihelkond – 17. september 1963 Risti) oli eesti õpetaja, põllumees, kaitseliitlane ja omavalitsustegelane.

Varasem elukäik
Eenpere õppis arvatavasti Väike-Maarja kihelkonnakoolis, mille lõpetas koos linnakooli kursusega. Ta töötas aastatel 1896–1899 maakooliõpetajana ja 1899–1918 mõisavalitsejana.

Eesti Vabariigi aeg
Maareformi läbiviimise ajal 1920. aastal oli ta hoolekande- ja riigimaade Läänemaa III ringkonna valitseja. Pärast seda oli ta aastatel 1921–1936 Ristis postijaamapidaja ning Tõlva ja Nikre talu pidajana põllumees.

Ta oli Kaitseliidu Piirsalu-Risti Kompanii vanematekogu liige.

Okupatsioonide aeg
Eenpere tunnistati Nõukogude teise okupatsiooni ajal suurmaapidajaks (tema valduses oli eri aegadel kuni 122 ha maad), seetõttu varjas ta end alates maist 1941 võimude eest. Tema poja Antsu pere küüditati 14. juunil 1941, poeg ise vahistati. Eenperel endal õnnestuski end varjata kuni Saksa vägede saabumiseni. Ta oli alates 3. septembrist 1941 Piirsalu vallavanem.

Vangistus
Ta vahistati NKVD poolt 18. aprillil 1945 ning mõisteti esialgu süüdi Eesti NSV Ülemkohtu 11. oktoobri 1945 otsusega VNFSV KrK §58 järgi. Teda karistati 3-aastase vabaduskaotusega ja õiguste kaotusega 3 aastaks, kuid ilma kogu vara konfiskeerimiseta. Kuna vahepeal oli 7. juulil 1945 ilmunud amnestia, siis Eenpere vabastati ning ta läks tagasi elama Risti alevikku.

Jaanuaris 1946 tühistas NSV Liidu Ülemkohus selle Nõukogude aja kohta leebe otsuse ning saatis Eenpere süüasja uuele läbivaatamisele. Teda taheti 26. veebruaril 1946 uuesti vahistada, kuid Eenpere oli läinud võimude eest peitu. Tal õnnestus end varjata üle kahe aasta.

Ta vahistati uuesti alles 27. mail 1948 ning mõisteti Eesti NSV Ülemkohtu 19. juuni 1948 otsusega süüdi VNFSV KrK §58 järgi. Teda karistati 7-aastase vabaduskaotusega, õiguste kaotusega 3 aastaks ning kogu vara konfiskeerimisega. Ta saadeti Valga vangilaagrisse, kust ta vabanes 20. detsembril 1953. Pärast seda elas ta edasi Risti alevikus.

Isiklikku
1921. aastal abiellus ta Eudoxia (Jevdokia) Kochiga (1887–1920), kellega tal olid pojad Franz (Eenpere; 1904–1944), Karl (1905–1905) ja Hans (Ants Eenpere; 1907–1943) ning tütar Rita (abielus Korbi; 1909–1966).

Aleksander Eenpere on maetud kunagi talle kuulunud Nikre talu kalmistule.

Viited

Välislingid
Aleksander Eenpere andmekogus Geni
Aleksander Eenpere poliitiliste arreteeritute andmekogus

Kaitseliidu Lääne maleva liikmed
Eesti vallavanemad
Eestistatud nimega inimesed
Eesti metsavennad
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1876
Surnud 1963
Ilona Smuškina

Ilona Smuškina (ka Ilana Smuškina; neiupõlvenimega Ilona Beljaikina; sündinud 20. novembril 1948 Pärnus) on Eesti raamatukogundustegelane.

1974. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi filoloogiateaduskonna saksa keele õpetaja erialal. 

Aastatel 1974–2016 töötas ta Tartu Ülikooli Raamatukogus, kus ta on olnud ideelise kasvatustöö osakonna juhataja (alates 1983), giid, suhtekorralduse peaspetsialist ja turundusjuht.
2010–2019 oli Smuškina ka MTÜ Kirjandusfestival Prima Vista juhatuse esimees ning on Tartu juudi kogukonna esinaine.

Tunnustus

 1998 – Tartu Ülikooli Raamatukogu aastapreemia videofilmi "Hortus Secretorum in Bibliotheca Tartuensis" eest
 2003 – Tartu Ülikooli Raamatukogu aastapreemia projektide "Ööraamatukogu" ja "UTLIB. MARKET 02" idee ja teostuse eest
 2004 – Tartu Ülikooli Raamatukogu Aasta Tegija kirjandusfestivali Prima Vista eduka korraldamise eest
 2008 – Tartu Ülikooli Raamatukogu aastapreemia TÜR 206. aastapäeva puhul
 2008 – Tartu Ülikooli tänukiri 60. sünnipäeva puhul
 2009 – Tartu Ülikooli Raamatukogu teenetemärk
 2015 – Tartu medal

Tartu inimesed
Eesti raamatukogundustegelased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Eesti juudid
Sündinud 1948
Ernst Johann von Münnich

Ernst Johann von Münnich (30. detsember 1707 – 21. jaanuar 1788 Peterburi) oli Venemaa diplomaat, salanõunik ja memuaarikirjanik ning Luunja ja Mooste mõisnik.

Ta sündis tulevase kindralfeldmarssal Münnichi pojana.

Ta saabus Venemaa Keisririiki 13-aastasena. Ta õppis Riias ja Genfis.

Aastast 1727 töötas ta Välisasjade kolleegiumis.

Münnichid‎
Sündinud 1683
Surnud 1767
Venemaa keisririigi diplomaadid
Liivimaa mõisnikud
MTÜ Kirjandusfestival Prima Vista

MTÜ Kirjandusfestival Prima Vista on Tartu mittetulundusühing, mis korraldab kirjandusfestivali Prima Vista.

MTÜ on asutatud 2006. aastal, selle juhatuse esinaine oli 2006-2019 Ilona Smuškina. 

2019-2020 oli juhatuse esinaine Annika Aas.

Alates 2021 on juhatuse esinaine Krista Aru. 

Eesti mittetulundusühingud
Lilli kivi

Lilli kivi (ka Lilli rändrahn, Mihkli talu rändrahn) on Harju maakonnas Anija vallas Lilli külas asuv endisaegne kultuskivi. 

Kivi on arvele võetud kultuurimälestisena. 

Lilli kivist u 140 m põhja pool asub teine kultuurimälestisena arvele võetud kultuskivi (registrinumber 17396).

Viited

Välislingid

Eesti rändrahnud
Anija vald
Harju maakonna kultuurimälestised
Nasima Razmyar

Nasima Razmyar (sündinud 13. septembril 1984 Kabulis) on Afganistani päritolu Soome poliitik. 2015–2017 oli ta Eduskunna liige.

Razmyar migreerus Soome kaheksa-aastaselt.  Ta lõpetas Töölö Ühiskooli 2004. aastal. Ta on õppinud avatud ülikoolis riigiteadusi. Ta on töötanud pagulasorganisatsioonides ja Eduskunna sotsiaaldemokraatide fraktsiooni pressisekretärina. 

Ta on Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel sai ta 4295 häält, kuid valituks ei osutunud. 2012. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel valiti ta 1671 häälega Helsingi linnavolikokku. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai ta 12 312 häält. 2015. aasta Soome parlamendivalimistel osutus ta 5156 häälega valituks. 2017. aastast on ta Helsingi abilinnapea.

2010. aastal valiti ta aasta pagulasnaiseks.

Ta osales 2010. aastal telesaates "Tanssii tähtien kanssa".

Razmyar oskab dari, soome, rootsi, inglise ja vene keelt.

Viited

Välislingid 
http://nasima.fi/

Soome poliitikud
Sündinud 1984
Heide Simonis

Heide Simonis (neiupõlvenimi Heide Steinhardt; sündinud 4. juulil 1943 Bonnis) on Saksamaa poliitik.

1969. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.

1976–1988 oli ta Liidupäeva liige, sealhulgas 1986–1988 sotsiaaldemokraatliku fraktsiooni juhatuse liige. 1988–1993 oli ta Schleswig-Holsteini liidumaa rahandusminister.

19. maist 1993 kuni 27. aprillini 2005 oli Heide Simonis Schleswig-Holsteini liidumaa peaminister.

18. juunil 2006 anti talle Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk, tunnustades tema tööd Läänemere maade koostöö ning Eesti-Saksamaa suhete edendajana.

Viited

Saksamaa poliitikud
Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1943
Tartu Ülikooli ideelabor

Tartu Ülikooli ideelabor on 2013. aastal Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudis loodud üksus, mille eesmärgid on arendada ülikooliga seotud ettevõtlust, luua ja testida tehnilisi prototüüpe ja tarkvara ning viia kokku ettevõtete vajadused ja ülikooli uurimispotentsiaal. 

2015. aasta algul kolis ideelabor TÜ majandusteaduskonna majja. 2017. aasta seisuga on laboris kolm suurt programmi: STARTER (programm meeskondadel ideede reaalseteks lahendusteks arendamiseks), Vega fond (TÜ ja SEB koostöös loodud rahastu, mis toetab teaduspõhiste äriideede prototüüpimist ja teadustulemuste turule viimist) ja Kaleidoskoop (kaks korda aastas toimuv äri- ja projektiideede võistlus).

Ideelaborit juhib Maret Ahonen.

Välislingid
 TÜ ideelabori blog
 TÜ ideelabor Facebookis
 Tartu ülikoolis avati ideelabor ERR, 13.11.2013
 Tartu ülikooli ideelabor valmistas targa klaasi ja minikopteri ERR, 23.01.2014
 Galerii: TÜ ideelabor avab äriideede haudumiseks uued ruumid ERR, 13.02.2015

Tartu Ülikool
Sam Nujoma

Samuel Daniel Shafiishuna Nujoma (sündinud 12. mail 1929 Ongandjeras) on Namiibia poliitik, esimene Namiibia president. Ta oli presidendi ametis 21. märtsist 1990 kuni 21. märtsini 2005.

Sam Nujoma sündis Namiibia põhjaosas Ongandjeras. Ta oli 11-lapselise pere vanim laps. Sam Nujoma ema Helvi Mpingana Kondombolo oli üks kõige vanemaks elanud namiibialasi; ta suri 2008. aastal 110-aastasena. Suure osa lapsepõlvest veetis Sam pere loomi karjatades ja nooremate õdede-vendade järele valvates. Aastatel 1937–1945 käis ta Okahaos Soome misjonikoolis. Aastal 1946 kolis ta Walvis Baysse tädi juurde, kus asus tööle poeabilisena. Kolm aastat hiljem asus ta elama oma onu juurde Windhoeki, kus hakkas tööle raudteel ja õppis õhtukoolis. 1950. aastate algusest osales Nujoma ametiühingutöös.

Aastal 1957 lahkus Nujoma töölt, et asuda aktiivsemalt vastupanuliikumisega tegelema. Koos Andimba Toivo ya Toivoga asutas ta 1959. aastal Ovambomaa Rahvaorganisatsiooni, tulevase SWAPO eelkäija. Samal aastal ta vahistati, kuid tal õnnestus maapakku pääseda. Aprillis 1960 valiti Nujoma eksiilis olevana äsjaasutatud Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni esimeheks.

1960. aastatel võttis Nujoma endale lisanime Shafiishuna, mis tähendab ambo keeles välku.

Pärast 29-aastast eksiili pöördus Sam Nujoma 1989. aastal kodumaale tagasi. Ta valiti parlamendi liikmeks ja parlament valis ta iseseisva Namiibia esimeseks presidendiks. Ta valiti ametisse tagasi aastatel 1994 ja 1999. Neljandaks ametiajaks ei lubanud põhiseadus teda enam valida ning 2005. aastal valiti presidendiks Hifikepunye Pohamba. Novembris 2007 sai Pohamba ka Edela-Aafrika Rahvaorganisatsiooni esimeheks.

Sam Nujoma on saanud palju välisriikide aumärke ja aunimetusi, sealhulgas 1973. aastal Rahvusvahelise Lenini rahupreemia.

Viited

Namiibia presidendid
Sündinud 1929
Leptotyphlops incognitus

{{Taksonitabel
| nimi = Leptotyphlops incognitus
| värv = #
| pilt = 
| pildi_seletus  = 
| pildi_laius = 250px
| riik = Loomad Animalia
| hõimkond = Keelikloomad Chordata
| alamhõimkond = Selgroogsed Vertebrata
| klass = Roomajad Reptilia
| alamklass = Soomussisalikud Lepidosauria
| selts = Soomuselised Squamata
| alamselts = Maolised Serpentes
| infraselts = Scolecophidia
| sugukond =  Ahassuumadulased Leptotyphlopidae
| alamsugukond = Leptotyphlopinae 
| perekond = Ahassuumadu Leptotyphlops
| liik = Leptotyphlops incognitus
| binaarne = L. incognitus
| binaarse_autor = Broadley & Watson, 1976  
| sünonüümid = * Stenostoma nigricans PETERS 1882 (not SCHLEGEL) (part.)
 Glauconia conjuncta GOUGH, 1908 (not JAN) (part.)
 Glauconia conjuncta Boulenger, 1908 (part.)
 Leptotyphlops conjuncta FITZSIMONS, 1939
 Leptotyphlops emini BOGERT, 1940 (not BOULENGER)
 Leptotyphlops nigricans MANAÇAS, 1957 (not SCHLEGEL)
 Leptotyphlops scutifrons WILSON, 1965 (not PETERS)
 Leptotyphlops conjunctus BROADLEY, 1971 (not JAN)
 Leptotyphlops conjunctus incognitus Broadley, & Watson, 1976 
 Leptotyphlops conjunctus incognitus AUERBACH, 1987
 Leptotyphlops conjunctus incognitus BRANCH, 1988
 Leptotyphlops conjunctus BROADLEY & BROADLEY, 1999
 Leptotyphlops conjunctus BROADLEY jt 2003
 Leptotyphlops incognitus BROADLEY & WALLACH, 2007
 Leptotyphlops incognitus JACOBSEN jt 2010
 Leptotyphlops incognitus WALLACH jt 2014

}}Leptotyphlops incognitus'' on ahassuumadulaste sugukonna maoliik.

Levila

Neid võib kohata roomamas Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Mosambiigis, Zimbabwes, Malawis ja Sambias.

Viited 

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Leptotyphlops incognitus seisuga 6.05.2015.

Ahassuumadulased
Jason Dunham (laev)

Jason Dunham (DDG-109) on Ameerika Ühendriikide sõjalaevastiku 59. Arleigh Burke'i klassi hävitaja.

12. novembril 2010 teenistusse võetud laev kannab Iraagi sõjas langenud Jason Dunhami nime.

Laeva kodusadam on Norfolk Virginia osariigis.

Aprillis 2015 NATO laevastiku koosseisus Mustal mere manöövritel osalenud eskaadrimiinilaev saabus sama aasta mai alguses Läänemerele.

Viited

Välislingid

 Laeva ametlik koduleht
 USS Jason Dunham (DDG-109)

Ameerika Ühendriikide sõjalaevad
Hiiekivi (täpsustus)

Hiiekivi on hiies asuv ohvrikivi. Hiiekiviks on nimetatud ka mitut Eesti ohvrikivi:
Aresi hiiekivi Lääne-Viru maakonnas Sõmeru vallas Aresi külas
Aulepa hiiekivi
Haeska Hiiekivi Läänemaal Martna kihelkonna ja Haapsalu linna Haeska külas
Hageri hiiekivi Harjumaal Hageri kihelkonna ja Rapla maakonna Kohila valla Põikma külas
Hiiekivi Harjumaal Jõelähtme valla ja kihelkonna Maardu külas
Jaagu-Mihkli hiiekivi Pärnu maakonnas Lääneranna vallas ja kihelkonnas Ridase külas
Jõgisoo hiiekivi
Laukna Hiiekivi Läänemaal Kullamaa kihelkonna ja Rapla maakonna Märjamaa valla Laukna külas
Liivi hiiekivi Läänemaal Kullamaa valla Liivi külas
Ohtla hiiekivi
Oonga hiiekivi
Paenase Hiiekivi Muhus
Patsu hiiekivi
Raudoja hiiekivi Harju maakonnas Anija vallas Raudoja külas 
Tuhu hiiekivi ehk Litrikivi
Ubasalu hiiekivi
Varja hiiekivi Virumaal Lüganuse kihelkonna ja valla Varja külas
Villemihansu hiiekivi Harju maakonnas Aegviidu vallas
Võitra hiiekivi
Väkra hiiekivi Saaremaal Saaremaa valla ja kihelkonna Väkra külas 
Hiiemäe hiiekivi
Andres Roots

Andres Roots (sündinud 1976 Tallinnas) on Eesti kitarrist, üks maailmas tuntumaid Eesti bluusimängijaid. Roots on mänginud ansamblis Bullfrog Brown, 2015. aasta seisuga tegutseb ta kollektiivis Andres Roots Roundabout.

Välislingid
 Juhan Lang Augustibluusil voolab Tartu verdki Tartu Ekspress, 16/08/2012

Eesti kitarristid
Sündinud 1976
M-69

M-69 (ka Type 69 RPG) on 1969. aastal  Hiina Rahvavabariigi poolt kasutusele võetud granaadiheitja. Sisuliselt on tegemist granaadiheitja RPG-7 prototüübiga, millele on tehtud teataval määral muudatusi. Granaadiheitja M-69 on universaalne jalaväejao relv, millega olenevalt kasutatavast laskemoonast on võimalik hävitada vastase soomustehnikat, õhusihtmärke, elavjõudu ja valgustada öösel maastikku.

Üldandmed 
Efektiivne laskekaugus:
mehaanilise sihikuga			150–200 m
optilise sihikuga			200–300m
kildgranaat				>1700 m
kumulatiivkildgranaat			>1800 m
Lahinguline laskekiirus:			3–4l/min
Mass ilma optilise sihikuta:			5,6 (5,7) kg
Kumulatiivgranaadi 84-40A mass:		1,80 kg
Kumulatiivkildgranaadi tüüp 69 mass:	2,25 kg
Granaadi algkiirus:				120 m/s
Soomustläbitavus:				110–180 mm
Raua kaliiber:				40 mm
Granaadiheitja kogupikkus:		910 mm
Ohutsoon granaadiheitja taga:		30 m
Optilise sihiku suurendus:			3 korda
Optilise sihiku sihikuline laskeulatus:	100–500 m

Tööpõhimõte
Päästikule vajutamisel annab lööknõel löögi süütekapslile, mis plahvatades süütab heitelaengu. Heitelaengu põlemisel tekivad gaasid, mis paiskavad  granaadi granaadiheitja rauast välja kiirusega 120–140 m/s. Pärast granaadi rauast väljumist avanevad stabilisaatorid, granaadi sütik liigub lahinguasendisse ning granaadiheiturile ohutul kaugusel (15 m) hakkab tööle granaadi reaktiivmootor. Granaadi lennukiirus tõuseb kuni 300 m/s. Kui granaat tabab sihtmärki, tekitab piesoelektriline sütik  elektriimpulsi, mis paneb plahvatama detonaatori ning see omakorda lõhkab kumulatiivlaengu. Lõhkelaengu plahvatus tekitab kumulatiivlehtri abil kumulatiivjoa, mis läbistab takistuse. Takistuse läbimisel tekib gaaside mõjul ülerõhk, intensiivne valgus ja kuumus. Selle tagajärjel tekkinud mehaanilised purustused viivad tabatud soomuki või muu sihtmärgi rivist välja. Tankitõrjegranaadiheitjast tulistamisel tagasilööki ei teki, sest püssirohu põlemisgaasid väljuvad gaasilehtrist.

Laskemoon
Tulistatakse ülekaliibrilisi kumulatiivgranaate 84-40A, 69-40 ja kildgranaate 69-40I. Kumulatiivgranaat läbistab soomust ja sellega on võimalik hävitada kõiki tänapäeva soomukeid, välja arvatud põhitanke. Kumulatiivgranaadid hävitavad vähemkindlustatud positsioone ja hooneid. Raudbetoon- ja kiviseintesse (näiteks kolmekordne tellissein) tekitab kumulatiivgranaat väikese, kuni 5 cm läbimõõduga augu. Kolmekordsesse tellisseina inimesele paraja läbipääsu tegemiseks on vaja vähemalt viit tabamust 1 m2 suurusega pinnale.

Kui M-69 kumulatiivgranaat lõhkeb maapinnal, siis tekib plahvatuse tagajärjel maapinda väike auk ning eraldub vähesel arvul kilde. M-69 granaati on võimalik panna lõhkema ka nii, et see lendab vastu võrkaeda, mis on paigutatud positsioonide ette vähemalt 4 m kaugusele. Siis hajub kumulatiivjuga enne positsiooni. Granaadi lõhkamiseks piisab ka jämedamatest okstest, kuid paljud M-69 granaadid ei lõhke, kui tabavad sihtmärki vaid riivamisi.

Kasutavad riigid

Viited

Välislingid
40 mm tankitõrjegranaadiheitja M-69

Granaadiheitjad
Hiina relvad
C-90 Instalaza

C-90 Instalaza on kergekaaluliste ning ühe võitleja poolt hõlpsasti kaasaskantavate ühekordsete õlalt lastavate granaadiheitjate perekond. Kasutamiseks on olemas soomuse-, isikkoosseisu- ja punkrivastased granaadid ning süüte/suitsugranaadid. Toodetud Hispaania ettevõttes Instalaza.

C-90 koosneb tehases kokku monteeritud raketist ja lasketorust. Päästemehhanism on pürotehnikal põhinev ning ei vaja seetõttu elektrilist abisüsteemi (patareid, akud jne). Kõikidel tüüpidel on kaasas optiline sihik (VN38-C) koos sisemise valguseelemendiga hämaras laskmiseks. Kõik C-90 tüüpide rakettide kaliiber on 90 mm.

Esimesed versioonid (C-90C ja C-90C-AM) olid 840 mm pikad ja kaalusid 4,2 kg. C-90-CR (M3) seeria relvad olid juba 940 mm pikad, et mahutada ära suurem rakettmootor.

Liigitus 
C-90-CR (M3) versioonid jagunevad:
C-90-CR (M3) – soomusevastane relv, mis on suuteline 300 m kauguselt läbistama 400 mm soomust või 1000 mm paksust betooni. Raketil on kumulatiivlõhkepea (HEAT). Relva kaal on 4,7 kg.
C-90-CR-RB (M3) – soomusevastane relv, mis on suuteline 300 m kauguselt läbistama 480 mm soomust või 1200 mm paksust betooni. Raketil on kumulatiivlõhkepea (HEAT). Relva kaal on 4,7 kg.
C-90-CR-AM (M3) – soomuse- ja isikkoosseisu vastane relv. Soomust läbistavuse võime on tal väiksem kui C-90-CR (M3) ja C-90-CR-RB (M3). 200 m kauguselt on ta suuteline läbistama ainult 220 mm soomust ja 650 mm betooni. Lastuna jalaväe vastu on kumulatiiv-kildlõhkepea (HEAT-FRAG) kildude tappev raadius 21 m. Maksimaalne efektiivne distants jalaväe vastu 800 m. Relva kaal on 4,7 kg.
C-90-CR-BK (M3) – punkrivastane relv. 350 m kauguselt lastes on granaat võimeline läbistama 1000 mm betooni. Granaadil on tandemlõhkepea. Esimene laeng läbistab takistuse ning teine plahvatab punkris sees. Relva kaal on 5,1 kg.
C-90-CR-FIM (M3) – süüterelv suitsu tekitamiseks või objekti süütamiseks (sisaldab 1,3 kg punast fosforit). Relva kaal on 5,3 kg.
C-90-CR-IN (M3) – inertgranaadiga treeningrelv.

Kasutavad riigid 

Maavägi
Merejalavägi
Õhuvägi
Tsiviilkaitse (hisp Guardia Civil)

Maavägi: kasutusel ainult jalaväeüksustes (ainult C-90-CR-RB (M3). 

Maavägi: kasutusel eriüksustes. (C-90CR, C-90AM ja C-90BK).

 Maavägi: kasutusel jalaväe- ja eriüksustes. (C-90CR, C-90-CR-RB (M3), C-90AM ja C-90BK).

 Maavägi

 Maavägi

 Maavägi

 Maavägi

Viited 

Granaadiheitjad
Hispaania relvad
Mil Mi-6

Mil Mi-6 (NATO koodnimi Hook 'konks, haak') on Nõukogude Liidus ja Venemaal toodetud üldotstarbeline suure tõstejõuga transpordihelikopter. 

M. L. Mili nimelises Moskva helikopteritehases valminud kopteri esmalend toimus 5. juunil 1957.

Tehnilised näitajad
 Meeskond: 6 (piloot, kaaspiloot, tüürimees, pardainsener, radist, tehnik)
 Mahutavus: 
 90 reisijat või 
 70 õhudessantväelast või
 41 kanderaami koos 2 meedikuga
 Kasulik laadung: 12 000 kg sisemist lasti
 Pikkus: 33,18 m
 Tiiviku läbimõõt: 35,00 m
 Kõrgus: 9,86 m
 Tiiviku labade pindala: 962,1 m²
 Tühimass: 27 240 kg
 Mass koos koormaga: 40 500 kg
 Suurim stardimass: 42 500 kg
 Jõuallikas: 2 × Solovjov D-25V, 4100 kW kumbki
 Kütuselast: 6315 kg

Sooritus
 Tippkiirus: 300 km/h
 Reisikiirus: 250 km/h
 Tegevuskaugus: 620 km
 Lennukaugus: 1450 km
 Praktiline lennulagi: 4500 m
 Tiiviku koormus: 44,17 kg/m²
 Võimsus/mass: 0,21 kW/kg

Viited

Välislingid

Kokpiti pildid (Riia lennundusmuuseum) (inglise keeles)

Sõjaväehelikopterid
Crotaphopeltis barotseensis

Crotaphopeltis barotseensis on Colubridae sugukonna maoliik.

Levila

Neid madusid võib roomamas kohata Sambias ja Botswanas.

Viited

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Crotaphopeltis barotseensis seisuga 8.05.2015.
 
Colubridae
Aleksander Skrzyński

Aleksander Józef Skrzyński (19. märts 1882 Zagórzany, Väike-Poola vojevoodkond – 25. september 1931 Łąkociny, Suur-Poola vojevoodkond) oli Poola diplomaat ja poliitik.

Ta oli aastatel 1922–1923 ja 1924–1926 Poola välisminister ning aastatel 1925–1926 Poola peaminister.

1925 anti talle Vabadusristi III liik 1. järk.

Viited

Poola diplomaadid
Poola poliitikud
Poola peaministrid
Poola välisministrid
Vabadusristi III liigi 1. järgu kavalerid
Sündinud 1882
Surnud 1931
Hugo Celmiņš

Hugo Celmiņš (30. oktoober 1877 Lubāna – 30. juuli 1941 Moskva) oli Läti poliitik.

Hugo Celmiņš oli Läti peaminister 19. detsembrist 1924 kuni 23. detsembrini 1925 ja 1. detsembrist 1928 kuni 26. märtsini 1931.

5. maist 1931 kuni 1. septembrini 1935 oli ta Riia linnapea.

1931 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.

Hugo Celmiņš arreteeriti 11. oktoobril 1940, 1941. aasta mais viidi ta üle Moskvasse. 7. juulil 1941 mõisteti ta surma, hukati mahalaskmise teel 30. juulil 1941.

Viited

Läti peaministrid
Riia linnapead
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1877
Surnud 1941
Max Kennedy Horton

Max Kennedy Horton (29. november 1883 Rhosneigr, Anglesey – 30. juuli 1951 London) oli Suurbritannia sõjaväelane.

1920 anti talle Vabadusristi I liik 2. järk.

Viited

Suurbritannia sõjaväelased
Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Sündinud 1883
Surnud 1951
Marģers Skujenieks

Marģers Skujenieks (10. juuni/22. juuni 1886 Riia – 12. juuli 1941 Moskva) oli Läti poliitik.

19. detsembrist 1926 kuni 23. jaanuarini 1928 ja 6. detsembrist 1931 kuni 23. märtsini 1933 oli ta Läti peaminister.

1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.

Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid Marģers Skujenieksi 1940. aasta augustis. 12. juulil 1941 lasti ta Moskvas vanglas maha.

Viited

Läti peaministrid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1886
Surnud 1941
Ādolfs Bļodnieks

Ādolfs Bļodnieks (7. august 1889 Tukums – 21. märts 1962 New York) oli Läti poliitik.

Ta oli 24. märtsist 1933 kuni 16. märtsini 1934 Läti peaminister.

1933 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.

Viited

Läti peaministrid
Läti poliitikud
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1889
Surnud 1962
Barbara Kosmal

Barbara Kosmal (26. veebruar 1973 Varssavi – 15. mai 1993 Brzeziny) oli poola filminäitleja ja modell.

Barbara Kosmal lõpetas 1992. aastal Varssavi Jan Kochnowski nimelise XXVII Üldhariduslütseumi. Esimese filmirolli mängis ta 1988. aastal. Barbara Kosmal mängis veel kolmes filmis, millest kaks linastusid pärast tema surma.

15. mail 1993 sõitis Barbara Kosmal koos filmilavastaja ja stsenaristi Xawery Żuławskiga Łódźist filmivõtetelt autoga Varssavisse. Rooli taga olnud Żuławski kaotas auto juhtimise üle kontrolli ja masin paiskus teelt välja vastu puud. Barbara Kosmal hukkus kohapeal.

Isiklikku
Barbara Kosmali ema oli näitlejanna Barbara Brylska ja isa arst Ludwik Kosmal.

Viited

Välislingid

Barbara Kosmal andmebaasis filmpolski.pl

Poola näitlejad
Poola modellid
Sündinud 1973
Surnud 1993
Mihhail Mil

Mihhail Mil (vene keeles Михаил Леонтьевич Миль; 22. november 1909 Irkutsk – 31. jaanuar 1970 Moskva) oli Nõukogude Liidu helikopterikonstruktor ja teadlane.

Mili isa oli raudteeametnik, ema hambaarst. Mihhaili vanema õe nimi oli Jekaterina, venna nimi Jakov.
1926. aastal astus Mil Tomskis Siberi Tehnoloogiainstituuti ja 1928. aastal Doni Polütehnilisse Instituuti Novotšerkasskis.
Pärast kooli lõpetamist 1931. aastal asus ta tööle TsAGI-s. Mihhail Mil abiellus 1932. aastal, peres oli 4 tütart ja üks poeg.

1948. aasta septembris toimus esimese tema konstrueeritud helikopteri GM-1 (Геликоптер Миля-1) esmalend. Tema juhtimise all konstrueeriti veel helikopterid Mi-2, Mi-4, Mi-6, Mi-8, Mi-10, Mi-12 ja Mi-24.

Mili nime kannab Moskva helikopteritehas, mille peakonstruktor ta pikemat aega oli.

Viited

Kirjandus
Pederson, Jay. International Directory of Company Histories, Vol. 24, St James Press (1998) ISBN 1-55862-365-5
Bull, Stephan. Encyclopedia of Military Technology and Innovation, Greenwood (2004) ISBN 1-57356-557-1
Gordon, Yefim. Soviet Air Power in World War II. Midland Publishing (2008) ISBN 1-85780-304-3

Välislingid

Sündinud 1909
Surnud 1970
Raul Salumäe

Raul Salumäe (28. oktoober 1960 Kuressaare – 25. aprill 2015) oli eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1979. aastal Kingissepa 2. Keskkooli. Pärast ajateenistust Nõukogude Armees astus ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonda, mille lõpetas 1988. aastal ajaloolasena, kitsamaks erialaks etnoloogia.

Ta töötas aastaid Saaremaa Muuseumis.

Tunnustus
2006 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Eesti ajaloolased
Eesti etnoloogid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1960
Surnud 2015
2015. aasta Giro d'Italia

2015. aasta Giro d'Itaalia on 98. Giro d'Italia, mis toimus 9. maist 31. maini. Velotuur algas San Lorenzo al Marest 17,6 km meeskondliku temposõiduga ja lõppes Milanos 185 km pikkuse grupisõiduga. Velotuuri võitja oli hispaanlane Alberto Contador (Team Tinkoff-Saxo), kellele järgnesid itaallane Fabio Aru ja hispaanlane Mikel Landa (mõlemad Astana). Punktiarvestuses võitis Giacomo Nizzolo (Trek Factory Racing), mägedearvestuses Giovanni Visconti (Movistar) ja noorratturite arvestuses Aru. Kiireim meeskond oli Astana, kes võitis ka võistkondliku punktiarvestuse.

Võistkonnad 

Seekordsel velotuuril osales 197 ratturit 22 meeskonnast. Ainsana osales 8 ratturiga Team LottoNL-Jumbo, George Bennetti loobumise tõttu. 

 Ag2r-La Mondiale
 Astana
 BMC
 Etixx-Quick Step
 FDJ
 IAM
 Lampre-Merida
 Lotto-Soudal
 Movistar
 Orica-GreenEDGE
 Cannondale-Garmin
 Giant-Alpecin
 Katusha
 LottoNL-Jumbo
 Sky
 Tinkoff-Saxo
 Trek Factory Racing
 Androni-Sidermec*
 Bardiani-CSF*
 CCC-Sprandi-Polkowice*
 Southeast*
 Nippo-Vini Fantini*

* vabapääsme saanud UCI Professional Continentali meeskonnad

Etapid 

Kavas oli 21 etappi. Etapid olid jagatud kolme kategooriasse, lisaks üks meeskondlik ja üks individuaalne temposõit. Kahe etapi finiš asus Šveitsis.

Muudatusena oli seekord kavas taas kaks puhkepäeva ning velotuur algas laupäeval.

Üldarvestused

Üldarvestus

Punktiarvestus

Mägedepunktid

Noorrattur 

Giro d'Italia
21. sajand Itaalias
2015. aasta spordis
Viljandi hotellihoone

Viljandi hotellihoone on Viljandis aadressil Tartu tänav 11 asuv hotellihoone. Hoone on arvele võetud ehitismälestisena.

Hoone valmis 1938. aastal ja kandis siis nime Esimene Viljandi Esinduslokaal (lühend EVE). 

Hoones on mitmeid kunstimälestisteks tunnistatud maale, mis pärinevad 1950ndatest.

Hotell taasavati 2002 ja seda haldab Grand Hotel Viljandi.

Ajalugu

Viljandi linn omandas krundi 1935. aastal ja lammutas sellel asunud puithooned. Hotelli projekti valmistas 1937. aastal Eugen Sacharias. Hotell valmis 1939. aastal, selle igas numbritoas olid telefon ning vannituba koos sooja ja külma veega. Hoone maksumuseks oli 252 500 krooni ja sellele lisandus sisustuse maksumus 27 765 krooni.  
Hoone esimene korrus renditi välja apteegile ja riidepoele, teisele korrusele tulid restoran ja Eesti Panga ruumid ning kolmas ja neljas korrus anti hotelli käsutusse.

Pärast teist maailmasõda oli hoone nõukogude võimuorganite käsutuses. 1960. aastal avati esimesel korrusel apteek ja raamatukauplus, teisel riigipank ja restoran ning ülemistel korrustel hotell Viljandi. 1990-ndatel oli hotell ajutiselt suletud ja avati renoveerituna 2002. aastal.

Viited

Välislingid
Hotellihoonest Grand Hotel Viljandi kodulehel

Eesti hotellid
Viljandi ehitised
Viljandi maakonna kultuurimälestised
Žagarė regionaalpark

Žagarė regionaalpark (leedu keeles Žagarės regioninis parkas) on regionaalpark Põhja-Leedus Joniškise rajoonis.

Žagarė regionaalpark asub Svēte kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Svēte orgu, Žagarė ümbruse metsi, sealset ökosüsteemi ning kultuuripärandit.

Žagarė regionaalpargi territooriumist on 59% metsaga kaetud. Valdavad on tammikud ja kuusikud, seal kasvab ka pärnasid, jalakaid ja saari. Ümbruskonna metsades elavad punahirved, keda seal XIX sajandil kohalike elanike eest kaitsti. Lisaks asub regionaalpargis Žagarė oos, Žagarė linnas on Svēte jõel paljandumas dolomiit, seal asub ka väike, ent linnurohke Žvelgaitise järv.

Žagarė regionaalpargi territooriumil asuvad mitmed kaitsealad, kus kasvavad sellised liigid nagu kaunis kuldking, villohakas, suur tähtputk, kare kellukas, arukaerand, harilik võipätakas, pääsusilm, vahelmine lõokannus, vööthuul-sõrmkäpp, ahtalehine sõrmkäpp, Russowi sõrmkäpp, kollakas sõrmkäpp, harilik ungrukold, kahar nurmikas, narmasjumikas, varjuluste, niitjas tarn, harilik lubikas, kähar sulgsammal, õrn pisikrässik, kammroodik, Funcki pungsammal, sulgjas õhik, õrn turbasammal, lodu-lühikupar, kaljukrussik ja roheline krussik; ka elavad seal suur-laukhani, rabahani, väike-konnakotkas, sookurg, rüüt, mudatilder, suurkoovitaja, sooräts, kodukakk, herilaseviu, must-toonekurg, laanepüü, hallpea-rähn, paksukojaline jõekarp, sõõrsilmik, nõmmesilmik, suur-kuldtiib, pääsusaba, vareskaera-aasasilmik, suur-mosaiikliblikas ja teelehe-mosaiikliblikas.

Regionaalpargis asuvad mitmed muinaslinnused, samuti ka Žagarė kalmed. Žagarė linnas on säilinud palju vanu hooneid, sealjuures kohalikust dolomiidist ehitatud vanad kirikud ja Žagarė mõisa hoonetekompleks.

Žagarė regionaalpargi halduskeskus asub Žagarės, Malūno g. 1. Regionaalpargi pindala on 4930 hektarit. Rangema kaitsega tsoonid on Dilbinėliai, Didmargise, Pabaliai ja Svēte botaanilised kaitsealad, Gaudikiai geomorfoloogiline kaitseala, Mūsa lätete hüdroloogiline kaitseala, Žagarė vanalinn ja Žagarė botaanilis-zooloogiline kaitseala, mis võtavad enda alla 45,2% regionaalpargi territooriumist.

Viited

Välislingid 
 Žagarė regionaalpargi kodulehekülg
 Regionaalpark Leedu kaitsealade registris (leedu keeles)
 Regionaalpargi kaart
 Regionaalpark YouTube'is

Leedu regionaalpargid
Joniškise rajoon
August Zaleski

August Zaleski (13. september 1883 Varssavi – 7. aprill 1972 London) oli Poola poliitik ja diplomaat.

Pärast seda, kui Poola taastas oma iseseisvuse, töötas Zaleski Poola saatkondades Šveitsis, Kreekas ja Itaalias ning oli ka saadikuks Rahvasteliidu juures. 1926. aasta mais toimunud riigipöörde järel toetas ta Józef Piłsudskit ning oli kuni 1932. aastani Poola välisminister. Aastatel 1928–1935 oli ta ka Poola senati liige.

Välisministeeriumist lahkumise järel oli ta aastail 1932–1939 Bank Handlowy direktor ja 1939. aasta sissetungi ajal Poolasse aitas evakueerida panga varad algul Prantsusmaale ja siis Suurbritanniasse. 1939. aastal sai temast Poola eksiilvalitsuse välisminister. Ta astus ametist tagasi 1941. aastal.

Ta oli 9. juunist 1947 kuni surmani Poola eksiilvalitsuse president.

Zaleski suri 88-aasta vanusena Londonis haiglas. Ta maeti Inglismaal Newark-on-Trentis asuvale Poola langevarjurite kalmistule.

1931 anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.

Viited

Poola poliitikud
Poola diplomaadid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1883
Surnud 1972