joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
MPEÕK Narva ja Peipsiveere piiskopkond

Narva ja Peipsiveere piiskopkond () on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku piiskopkond, mida juhib Narva ja Peipsiveere piiskop Lazar. Piiskopkonna haldusalas on 10 kogudust.

Kogudused ja kirikud
Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus (Ida-Viru maakond), Alajõe Jumalaema Sündimise kirik, Alajõe küla, Alutaguse vald 
Jaama Püha Nikolause kogudus (Ida-Viru maakond) – Jaama Püha Nikolause kirik, Jaama küla, Alutaguse vald
Jõgeva Issanda Risti Väljatoomise Püha kogudus – palvetuba aadressil Suur tänav 24, Jõgeva linn
Lohusuu Jumalailmumise kogudus (Ida-Viru maakond), Lohusuu Issanda Ristimise kirik, Järve tee 5, Lohusuu alevik, Mustvee vald
Mustvee Püha Nikolause kogudus (Jõgeva maakond), Mustvee Püha Peapiiskop Nikolause kirik, Tartu maantee 14, Mustvee
Narva Issanda Ülestõusmise Peakiriku kogudus (Ida-Viru maakond), Narva Issanda Ülestõusmise peakirik, Bastrakovi tänav 4, Narva
Narva Jumalaema Narva Ikooni kogudus (Ida-Viru maakond), Narva Jumalaema Narva pühakuju kirik, Rakvere tänav 39, Narva
Narva Pühade Apostlisarnaste Kirillose ja Methodiose kogudus (Ida-Viru maakond)
Narva-Jõesuu Püha Vladimiri kogudus (Ida-Viru maakond), Narva-Jõesuu Püha Suurvürst Vladimiri kirik, Vabaduse tänav 63, Narva-Jõesuu
Nina Jumalaema Kaitsmise kogudus (Tartu maakond), Nina Jumalaema Kaitsmise kirik, Nina küla, Peipsiääre vald
Alol

Alol on küla Venemaa Pihkva oblastis Pustoška rajoonis.

Alol asub Opotška linnast umbes 40 km kagus ja Pustoška linnast umbes 25 km kirdes, maantee E95 Peterburi–Odessa ääres.

Külas, Aloli järve ääres, asub turismibaas "Alol".

Välislingid
Turismibaasi "Alol" veebileht

 Pihkva oblast
Start

Start ehk lähe on spordivõistluse (või võistluse raames mõne võistlusala) algushetk, mil võistlejal on lubatud siirduda rajale või asuda sooritama võistlusülesannet. Start tähendab sageli ühtlasi ka võistluse alguse kohta.

Erinevate spordialade stardikorraldus võib olla väga erinev. Stardikorralduse levinumad liigid on
eraldistart – võistlejad stardivad ühekaupa, kindlaksmääratud stardiintervalliga;
ühisstart – võistlejad stardivad kõik koos;
viitstart – võistlejad stardivad varasemate tulemuste alusel, stardiintervall vastab varasemate tulemuste järgi kogunenud ajalisele kaotusele.

Kergejõustiku jooksualadel on rajakattele märgitud stardijoon. Võistlejad stardivad rajale starteri märguande peale. Jooksudistantsidel pikkusega kuni 400 meetrit lähevad võistlejad rajale madalstardiasendist, nii et jooksja mõlemad käed peavad puutuma vastu maad ja mõlemad jalad on stardipakkudel. Pikematel jooksudistantsidel stardivad võistlejad püstiasendist, nii et kumbki käsi ei puuduta maad. Rajale siirdumist enne starteri märguannet loetakse valestardiks.

Murdmaasuusatamises, murdmaajooksus ja orienteerumisjooksus kasutatakse sõltuvalt võistlusalast ja võistluse juhendist nii kindlaksmääratud stardiintervalliga eraldistarti kui ka ühisstarti. Eraldistardi korral võistlejate stardijärjekord loositakse, sageli kasutatakse loosimisel erinevaid tugevusrühmi võistlejate varasemate tulemuste või edetabelite põhjal.

Murdmaasuusatamise, laskesuusatamise ja kahevõistluse jälitussõitudes kasutatakse viitstarti, kus võistlejad stardivad eelmise võistluse tulemuste järjekorras, ajalisele kaotusele vastavate intervallidega.

Suure osavõtjate arvuga spordivõistlustel – näiteks suusamaratonid (Tartu Maraton, Vasaloppet), jooksumaratonid ja rattamaratonid – kasutatakse stardigruppe, kus võistlejad jagatakse varasemate tulemuste põhjal rühmadesse ning eeldatavalt tugevamad stardivad eespool.

Auto- ja motospordi ringrajavõistlustel (näiteks vormel 1) paigutatakse masinad stardipositsioonidele kvalifikatsioonisõitude tulemuste põhjal.

Viited

Sport
Jüri Remmelgas

Jüri Remmelgas (kuni 28. august 1939 Erich Reinhold Remmelgas; pseudonüüm Oskar Lillendal; 18. november (vkj)/ 1. detsember 1906 Lehtse vald, Ambla kihelkond, Järvamaa – 5. märts 1982 Södertälje, Rootsi) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik.

Ta lõpetas aastal 1926 Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Aastatel 1934–1935 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas (ei lõpetanud). Ta oli Korporatsioon Sakala liige.

1926. aastast töötas ajakirjanikuna: Rahvalehe, Sõnumete, Vaba Maa, Vaba Sõna, Uue Sõna, Uudislehe toimetuse liige, oli Vaba Maa toimetaja ning oli Tallinna Spordipressi Klubi asutajaid (1932). 1940. aastal töötas Eesti NSV Kunstide Valitsuses.  

Teise maailmasõja ajal teenis Saksa sõjaväes, oli 184. Eesti  julgestusgrupis aastatel 1941–1942 ning 1942–1944 Eesti SS-leegioni, Eesti SS-vabatahtlike brigaadi ja 20. Eesti SS-diviisi juures sõjakirjasaatjana. 

1944. aastal läks Rootsi. Ta on koos abikaasaga maetud Södertälje kalmistule.

Teoseid
Tuline värav. Stockholm: EMP, 1955
2. trükk. Olion. Tallinn 2004. ISBN: 9985663810
Kolm kuuske. Stockholm: EMP, 1955. 300 lk
1972. aastal Uppsalas ilmunud Tallinna Reaalkooli almanahhi üks autoreid (artiklid "Reaalkool – spordikool" ja "Georg Lurich")

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Eesti ajakirjanikud
Eesti spordiajakirjanikud
Eesti kirjanikud
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eestlased Rootsis
Sündinud 1906
Surnud 1982
Rootsi kalmistutele maetud
David Rothenberg

David Rothenberg (sündinud 1962) on ameerika ökofilosoof, zoomusikoloog ja muusik.

Ta on andnud ka Eestis kontserte (sealhulgas koos Robert Jürjendaliga), kus muuhulgas musitseerib klarnetil, taustaks linnuhäälte (jt loomade häälte) salvestised.

Teosed
Ta on avaldanud raamatud 
Why Birds Sing: A Journey Into the Mystery of Bird Song (Basic Books, 2005)
Survival of the Beautiful: Art, Science and Evolution (Bloomsbury Press, 2011)

Eesti keeles
Rothenberg, David 2005. Elutervik ja elulised vajadused: Eesti tee. Akadeemia 3: 549–550.

Sündinud 1962
Ameerika Ühendriikide filosoofid
Innar Mäesalu

Innar Mäesalu (sündinud 2. augustil 1970 Võrus) on Eesti poliitik. Ta kuulub 2001. aastast Eesti Reformierakonda. Ta oli XII Riigikogu liige 2014–2015.

Ta lõpetas aastal 1988 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1990 Tallinna Miilitsa Erikeskkooli. 2001. aastal lõpetas Concordia Rahvusvahelise Ülikooli Eestis ärijuhtimise eriala.

1990–1991 oli ta Võru politsei kriminaaljälituse inspektor, 1996–2002 turismiettevõtte Side Suvila omanik ja juht, 2002–2004 ajalehe LõunaLeht omanik ja peatoimetaja, 2004–2011 Võru abilinnapea ja 2011–2014 Lääne maavanem.

Mäesalu kandideeris 2002. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Võru linnas, kuid ei osutunud valituks. 2005. ja 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Võru linnas sai ta vastavalt 86 ja 106 häält ning osutus valituks. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Lääne-Nigula vallas, sai 18 häält ega osutunud valituks.

2011. aasta Riigikogu valimistel kandideerides sai ta 380 häält ega osutunud valituks, kuid sai 15. oktoobril 2014 seoses Tarmo Leinatamme surmaga 13. oktoobril tema asendusliikmeks. Ta oli Riigikogu riigikaitsekomisjoni liige. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideerides sai ta 209 häält ega osutunud valituks.

Isiklikku 
Innar Mäesalu on abielus, tal on kaks poega ja tütar.

Viited

Välislingid 
 Innar Mäesalu Riigikogu kodulehel

Eesti Reformierakonna poliitikud
Lääne maavanemad
XII Riigikogu liikmed
Sündinud 1970
Valimisringkond nr 1

Valimisringkond nr 1 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Tallinna Haabersti, Põhja-Tallinna ja Kristiine linnaosa.

1992. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonda kuulus Lõuna-Tallinna linnaosa (endine Lenini rajoon) ja seal oli saadaval 6 mandaati.

1995. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

1999. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 7+1 mandaati.

2003. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

2007. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 72 714, neist käis valimas 48 182 ehk 66,26%. E-hääli anti 3508. Isikumandaadi said Vilja Savisaar (Keskerakond) ja Rein Lang (Reformierakond).

2011. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 9 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 76 189, neist käis valimas 53 136 ehk 69,74%. E-hääli anti 15 004.

Isikumandaadi said Taavi Rõivas (RE, 6710 häält) ja Deniss Boroditš (KE, 5896 häält). Ringkonnamandaadi said Ken-Marti Vaher (IRL), Yana Toom (KE), Eiki Nestor (SDE), Viktor Vassiljev (KE), Andres Herkel (IRL) ja Tarmo Leinatamm (RE). Kompensatsioonimandaadiga said Riigikokku Remo Holsmer (RE) ja Kalev Kallo (KE).

2015. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 9 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 82 205, neist käis valimas 56 650 ehk 68,9%. E-hääli anti 19 187.

Isikumandaadi sai Mihhail Kõlvart (KE; 10 996 häält). Ringkonnamandaadi said Kristen Michal (RE), Eiki Nestor (SDE), Heidy Purga (RE), Ken-Marti Vaher (IRL), Viktor Vassiljev (KE) ja Märt Sults (KE). Kompensatsioonimandaadiga said Riigikokku Külliki Kübarsepp (EVA), Kalev Kallo (KE) ja Lauri Laasi (KE).

2019. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 10 mandaati. Valijate nimekirjas oli 85469 kodanikku, kellest käis valimas 56729 ehk 66,4%.

Isikumandaadi said Raimond Kaljulaid (KE) 7303 häälega ja Kristen Michal 6347 häälega. Ringkonnamandaadi said Heidy Purga (RE) 4763 häälega, Urmas Reitelmann (EKRE) 2585 häälega, Arto Aas (RE) 2339 häälega, Vadim Belobrovtsev (KE) 1969 häälega, Marek Jürgenson (KE) 1813 häälega, Tarmo Kruusimäe 1811 häälega ja Sven Mikser (SDE) 1693 häälega. Kompensatsioonimandaadi said Riina Sikkut (SDE) 1610 häälega ja Kalev Kallo (KE) 289 häälega.

Viited 

Riigikogu valimisringkonnad
Valimisringkond nr 2

Valimisringkond nr 2 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosa.

1992. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonda kuulus Põhja-Tallinna linnaosa (endine Kalinini rajoon) ja seal oli saadaval 5 mandaati.

1995. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 9 mandaati.

1999. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 10 mandaati.

2003. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 10 mandaati.

2007. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 11 mandaati.

Hääleõiguslikke valijaid oli 99 299, neist käis valimas 64 382 ehk 64,84%. E-hääli anti 4499. Isikumandaadi said Edgar Savisaar (18003 häält, Keskerakond), Mart Laar (9237 häält, IRL) ja Keit Pentus (7049 häält, Reformierakond). Ringkonnamandaadi said Olga Sõtnik (2198 häält, Keskerakond), Katrin Saks (2026 häält, SDE), Jürgen Ligi (1656 häält, Reformierakond), Rein Ratas (1463 häält, Keskerakond), Nelli Privalova (934 häält, Keskerakond) ja Toomas Tõniste (909 häält, IRL)

2011. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 11 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 104 478, neist käis valimas 71 406 ehk 68,35%. E-hääli anti 19 144. 

Isikumandaadi said Edgar Savisaar (KE, 23 000 häält), Keit Pentus (RE, 8 784 häält) ja Juhan Parts (IRL, 6608 häält). Ringkonnamandaadi said Kristen Michal (RE), Andres Anvelt (SDE), Olga Sõtnik (KE), Sven Sester (IRL) ja Mihhail Kõlvart (KE).

2015. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 12 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 110 233, neist käis valimas 74 617 ehk 67,7%. E-hääli anti 22 770.

Isikumandaadi sai Edgar Savisaar (KE; 25 055 häält). Ringkonnamandaadi said Keit Pentus-Rosimannus (RE), Andres Herkel (EVA), Andres Anvelt (SDE), Arto Aas (RE), Viktoria Ladõnskaja (IRL), Olga Ivanova (KE) ja Mihhail Korb (KE). Kompensatsioonimandaadiga said Riigikokku Monika Haukanõmm (EVA) ja Toomas Vitsut (KE).

2019. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 13 mandaati. Valijate nimekirjas oli 111 135 kodanikku, kellest käis valimas 70 361 ehk 63,3%.

Isikumandaadi said Mihhail Kõlvart (KE) 17150 häälega ja Siim Kallas 8733 häälega. Ringkonnamandaadi said Leo Kunnas (EKRE) 4813 häälega, Jevgeni Ossinovski (SDE) 2680 häälega, Keit Pentus-Rosimannus (RE) 2482 häälega, Mailis Reps (KE) 2069 häälega, Kristina Šmigun-Vähi (RE) 2002 häälega, Viktoria Ladõnskaja-Kubits (IE) 1259 häälega, Mihhail Korb (KE) 1114 häälega, Maria Jufereva-Skuratovski (KE) 1011 häälega ja Vladimir Svet (KE) 980 häälega. Kompensatsioonimandaadi said Andres Sutt (RE) 1905 häälega ja Sven Sester (IE) 1154 häälega.

Viited 

Riigikogu valimisringkonnad
Valimisringkond nr 3

Valimisringkond nr 3 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Tallinna  Mustamäe ja Nõmme linnaosa.

1992. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonda kuulus Lääne-Tallinna linnaosa (endine Oktoobri rajoon) ja seal oli saadaval 7 mandaati.

1995. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

1999. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 7+1 mandaati.

2003. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

2007. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

2011. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 69 816, neist käis valimas 50 823 ehk 72,8%. E-hääli anti 14 485. 

Isikumandaadi said Urmas Paet (RE, 10 779 häält) ja Jüri Ratas (KE, 7620 häält). Ringkonnamandaadi said Urmas Reinsalu (IRL), Peeter Kreitzberg (SDE), Aivar Sõerd (RE) ja Rainer Vakra (KE). Kompensatsioonimandaadiga sai Riigikogusse Siim Valmar Kiisler.

2015. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 72 276, neist käis valimas 52 460 ehk 72,6%. E-hääli anti 17 657.

Isikumandaadi sai Urmas Paet (RE; 7868  häält). Ringkonnamandaadi said Rainer Vakra (SDE), Ain Lutsepp (EVA),  Maris Lauri (RE), Urmas Reinsalu (IRL), Rein Ratas (KE) ja Erki Savisaar (KE). Kompensatsioonimandaadiga said Riigikokku Martin Helme (EKRE) ja Martin Kukk (RE).

2019. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

Isikumandaadi sai Urmas Paet (RE) 8584 häälega. Ringkonnamandaadi said Martin Helme (EKRE) 5967 häälega, Maris Lauri (RE) 4331 häälega, Taavi Aas (KE)  3925 häälega, Lauri Laats (KE) 3251 häälega ja Urmas Reinsalu (IE) 2633 häälega. Kompensatsioonimandaadi said Vilja Toomast (RE) 953 häälega ja Johannes Kert (RE) 708 häälega.

Viited 

Riigikogu valimisringkonnad
Valimisringkond nr 4

Valimisringkond nr 4 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Harju maakonna (ilma Tallinnata) ja Rapla maakonna.

1992. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonda kuulus Ida-Tallinna linnaosa (endine Mererajoon) ja seal oli saadaval 6 mandaati.

1995. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 11 mandaati.

1999. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 11+1 mandaati.

2003. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 12 mandaati.

2007. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 13 mandaati.

2011. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 14 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 130 270, neist käis valimas 87 957 ehk 67,52%. E-hääli anti 25 074. 

Isikumandaadi said Andrus Ansip (RE, 18 967 häält), Mart Laar (IRL, 9541 häält) ja Kaja Kallas (RE, 7153 häält). Ringkonnamandaadi said Urve Palo (SDE), Marko Mihkelson (IRL), Mailis Reps (KE), Aivar Riisalu (KE), Kalle Palling (RE), Karel Rüütli (SDE), Jüri Jaanson (RE), Aare Heinvee (RE) ja Reet Roos (IRL). Kompensatsioonimandaadiga sai Riigikogusse Vladimir Velman (KE).

2015. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 14 mandaati. See oli suurima mandaatide arvuga ringkond.
Hääleõiguslikke valijaid oli 129 068, neist käis valimas 88 279 ehk 68,4%. E-hääli anti 32 520.

Isikumandaadi said Taavi Rõivas (RE; 15881 häält), Jüri Ratas (KE; 7932 häält) ja Artur Talvik (EVA; 7308 häält). Ringkonnamandaadi said Sven Mikser (SDE), Henn Põlluaas (EKRE), Juhan Parts (IRL), Marko Mihkelson (IRL), Yoko Alender (RE), Madis Milling (RE), Aivar Sõerd (RE), Kalle Palling (RE) ja Vladimir Velman (KE). Kompensatsioonimandaadi sai Laine Randjärv (RE).

2019. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 15 mandaati.

Isikumandaadi said Kaja Kallas (RE) 20 072 häälega, Jüri Ratas 9702 häälega ja Henn Põlluaas (EKRE) 7390 häälega. Ringkonnamandaadi said Marina Kaljurand (SDE) 5504 häälega, Jüri Luik (IE) 4806 häälega, Siim Pohlak (EKRE) 4152 häälega, Marko Mihkelson (RE) 3655 häälega, Aivar Sõerd (RE) 2476 häälega, Madis Milling (RE) 2310 häälega, Kalle Palling (RE) 1655 häälega, Rene Kokk (EKRE) 1458 häälega ja Vladimir Arhipov (KE) 944 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Paul Puustusmaa (EKRE) 419 häälega.

Viited 

Riigikogu valimisringkonnad
Raseiniai rajoon

Raseiniai rajoon (leedu keeles Raseinių rajono savivaldybė) on  1. järgu haldusüksus (omavalitsus) Leedus  endise Kaunase maakonna aladel.

Rajoonis on 12 omavalitsust, selle pindala on 1573 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 35 496 inimest.

Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piirides on see aastast 1968. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Ariogala, Betygala, Girkalnise, Kalnujai, Nemakščiai, Pagojukai, Paliepiai, Raseiniai, Šiluva ja Viduklė vald. Omaette linnavallad moodustavad veel Raseiniai linn ja Ariogala linn.

Suurim asula on halduskeskus Raseiniai (11 070 inimest). Teine linn rajoonis on Ariogala. Lisaks asuvad rajoonis Betygala, Girkalnise, Lyduvėnai, Nemakščiai, Šiluva, Žaiginyse ja Viduklė alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,64% leedulased, 0,49% venelased, 0,08% poolakad, 0,07% valgevenelased ja 0,72% oli teistest rahvustest.

Rajooni suurimaks jõeks on Dubysa. Teised tähtsamad jõed on Mituva ja Šaltuona, samuti Jūra lisajõgi Šešuvis. 

Raseiniai rajooni territooriumile jäävad osaliselt nii Dubysa regionaalpark kui ka Tytuvėnai rgionaalpark.

Välislingid

 Raseiniai rajooni koduleht

Leedu omavalitsused
Valimisringkond nr 5

Valimisringkond nr 5 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Hiiu, Lääne ja Saare maakonna.

1992. aasta Riigikogu valimised  
Ringkond hõlmas Harju ja Rapla maakonna (praegu 4. ringkond). Ringkonnas oli saadaval 10 mandaati.

1995. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.

1999. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 6+1 mandaati.

2003. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.

2007. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.

2011. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 58 583, neist käis valimas 34 281 ehk 58,52%. E-hääli anti 8626. 

Isikumandaati ei saanud keegi. Ringkonnamandaadi said Jaanus Tamkivi (RE), Urve Tiidus (RE), Kalle Laanet (KE), Tõnis Palts (IRL) ja Neeme Suur (SDE).

2015. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 56 033, neist käis valimas 33 851 ehk 60,4%. E-hääli anti 11 030.

Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Urve Tiidus (RE), Kalle Laanet (RE), Enn Eesmaa (KE), Hannes Hanso (SDE), Raivo Aeg (IRL) ja Andres Ammas (EVA). 
Kompensatsioonimandaadiga sai Riigikokku Lauri Luik (RE).

2019. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati.

Isikumandaati ei saanud keegi. Ringkonnamandaadi said Kalle Laanet (RE) 3344 häälega, Helle-Moonika Helme (EKRE) 3202 häälega ja Enn Eesmaa (KE) 1805 häälega. Kompensatsioonimandaadi said Urve Tiidus (RE) 2617 häälega, Jaanus Karilaid (KE) 1661 häälega ja Heiki Kranich (RE) 390 häälega.

Viited 

Riigikogu valimisringkonnad
Johan Põntson

Johan Põntson (1938. aastast Juhan Purje; 7. detsember 1903 Pärnu – 17. detsember 1941 Gorelniki vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti maadleja. 

Alates 1920. aastast treenis ta Pärnu karskusseltsis Valgus. 

Aastal 1941 arreteeris NKVD ta "rahvavaenuliku elemendina", sest ta oli Tallinnas trikotaažitööstuse omanik. Suri nõukogude vangilaagris.

Saavutused
1926 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
1926 Eesti meister vabamaadluses kärbeskaalus
1928 Eesti meister vabamaadluses kärbeskaalus
1929 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
1930 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses sulgkaalus
1931 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses sulgkaalus
1931 Eesti meister vabamaadluses kärbeskaalus
1932 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
1933 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus
1934 Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus

Lisaks oli ta üks spordiklubi Vaprus loojatest:

Vapruse juured ulatuvad juba üleeelmisesse sajandisse. 22. märtsil 1909 loodi 1890. aastal loodud Pärnu Karskusseltsi Vaprus juurde võimlemisosakond. Seda kuupäeva võib lugeda Pärnu organiseeritud sporditegevuse alguseks. Pärast I maailmasõda jätkati sportimist Vapruse spordiosakonnana. 1922. aasta mais otsustasid spordimehed edasi tegutseda iseseisva spordiseltsina – nimega Vaprus. Spordiseltsi Vaprus asutajad olid Johann Tamm, Ago Pärtel, Arnold Oksa, Johan Põntson ja Arnold Luhaäär.

Välislingid
Sissekanne Johan Põntsoni kohta EE veebiversioonis
Biograafia ESBL-is

Eesti maadlejad
Eesti ettevõtjad
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1903
Surnud 1941
Eestistatud nimega inimesed
Heino Eelsalu

Heino Eelsalu (8. mai 1930 Tallinn – 26. juuli 1998 Tartu) oli eesti astronoom ja teadusloolane.

Elulugu
Ta sündis sõjaväelase peres. Lõpetas 1949 Tallinna 2. Keskkooli kuldmedaliga ja 1954 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikaosakonna. Aastatel 1954–1957 oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia aspirant. 

Aastatel 1957–1993 töötas Tartu Observatooriumis nooremteaduri ja vanemteadurina.

Heino Eelsalu suri 26. juulil 1998 Tartus.

Teadustöö
1958. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Galaktika gravitatsioonikiirenduse gradient risti Galaktika tasandile Päikese ümbruses".

Uurimisalad: statistiline astronoomia, teaduse ajalugu ja metodoloogia, protokultuurilugu, eesti keel. Oli astronoomias akadeemik Grigori Kusmini järgija.
 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni liige
 Antique Telescope Society liige
 1990–1997 Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse juhatuse liige
 1992–1993 Tartu Akadeemilise Baltisaksa Kultuuri Seltsi esimees
 1992–1998 Eesti teaduse biograafilise leksikoni toimetuskolleegiumi astronoomia eriala toimetaja

Avaldanud üle 150 teaduspublikatsiooni.

Publikatsioone
 Astronoomia areng Eesti kultuuriloolise probleemina. // Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist II (1976).
 Theoretical foundations of stellar statistics. Tallinn 1982.
 Johann Heinrich Mädler (1794–1874): Eine dokumentarische Biographie (kaasautor D.B. Herrmann). Berlin 1985.
 Ajastult ajastule. Tallinn 1985.
 Theory of basic galactic statistical research systems. Tallinn 1990.
 Rara astronomica in Estonia I-X (autoreid ja toimetaja). Tallinn 1977-1990.
 Astronoomialeksikon. Tallinn 1996.

Viited

Kirjandus
 Jõeveer, M., Viik, T. Heino Eelsalu. In memoriam. Tähetorni kalender 1999. aastaks. Tartu 1998, 127–130.
 

Eesti astronoomid
Eesti teadusajaloolased
Sündinud 1930
Surnud 1998
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Reval Hotelligrupp

Reval Hotelligrupp ehk Reval Hotelligrupi AS ehk Reval Hotels on Baltimaade suurim hotellikett.

Sellesse hotelligruppi kuulus 2003. aasta seisuga seitse hotelli: Reval Express Hotel, Reval Hotel Central, Reval Hotel Olümpia, Reval Park Hotel & Casino (kõik Tallinnas), Reval Hotel Latvija, Reval Hotel Ridzene (mõlemad Riias) ja Reval Hotel Lietuva (Vilniuses, avati 2003. aasta mais).

Reval Hotelligrupi ainuomanik on alates 2000 kinnisvaraarendusettevõtte Linstow tütarfirma Linstow International AS.

Viited 

Eesti turismiettevõtted
Hotelliketid
Vysoké Tatry

Vysoké Tatry on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Slovakkia keskosas Prešovi maakonnas Popradi ringkonnas. 

Linn on moodustatud 14 kunagisest vallast. Linna halduskeskus on Starý Smokovec. 1999. aastani oli linna nimi Starý Smokovec.

Linnas asub mitu mäesuusakeskust, millest suurim asub Tatranská Lomnicas.

Linnas töötab Tatra elektriraudtee.

Välislingid 
Vysoké Tatry koduleht (slovaki keeles)

Slovakkia linnad
Slovakkia vallad
Prešovi maakond
Valimisringkond nr 6

Valimisringkond nr 6 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab alates 2003. aastast Lääne-Viru maakonna.

1992. aasta Riigikogu valimised  
Ringkond hõlmas Hiiu, Lääne ja Saare maakonna ja seal oli saadaval 8 mandaati. Lääne-Viru maakond kuulus valimisringkonda nr 8 koos Järva maakonnaga.

1995. aasta Riigikogu valimised  
Ringkond hõlmas Lääne-Viru ja Ida-Viru maakonna. Ringkonnas oli saadaval 13 mandaati.
Hääleõiguslikke kodanikke oli 95 154 (neist 45 782 Lääne-Virumaal ja 48 857 Ida-Virumaal ning 515 välisriikides), kellest valimas käis 63 610 (66,85%).

Valimistel said isikumandaadi Edgar Savisaar (KE) ja Juhan Aare (KMÜ). Ringkonnamandaadi said Kaljo Kiisk (RE), Harald Mägi ja Ando Leps (KMÜ).

1999. aasta Riigikogu valimised  
Ringkond hõlmas Lääne-Viru ja Ida-Viru maakonna. Ringkonnas oli saadaval 13 mandaati. Hääleõiguslikke kodanikke oli 113 873 (neist 48 950 Lääne-Virumaal ja 64 648 Ida-Virumaal ning 275 välisriikides), kellest valimas käis 64 589 (56,72%).

Valimistel sai isikumandaadi Edgar Savisaar (KE). Ringkonnamandaadi said Tunne Kelam (Isamaaliit), Viktor Andrejev ja Endel Paap (EÜRP), Mihhail Stalnuhhin, Toomas Varek ja Urmas Laht (KE), Raivo Paavo (Mõõdukad) ja Kristiina Ojuland (RE).

2003. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati.
Hääleõiguslikke valijaid oli 48 288, neist käis valimas 26 156 ehk 54,17%. 

Isikumandaadi sai Marko Pomerants (RP). Ringkonnamandaadi said Peeter Kreitzberg (KE) ja Vello Tafenau (ERL).

2007. aasta Riigikogu valimised  
Ringkonnas oli saadaval 6 mandaati.
Hääleõiguslikke valijaid oli 49 561, neist käis valimas 29 244 ehk 59,01%. E-hääli anti 1157. 

Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Kristiina Ojuland (RE), Marko Pomerants (IRL), Indrek Saar (SDE) ja Toomas Varek (KE).

2011. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 5 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 48 875, neist käis valimas 28 705 ehk 58,73%. E-hääli anti 5973. 

Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Indrek Saar (SDE), Hanno Pevkur (RE), Marko Pomerants (IRL) ja Peeter Võsa (KE). Kompensatsioonimandaadiga sai Riigikogusse Rannar Vassiljev (SDE).

2015. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 5 mandaati. See oli väikseima mandaatide arvuga ringkond. Hääleõiguslikke valijaid oli 45 899, neist käis valimas 27 410 ehk 59,7%. E-hääli anti 7563.

Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Valdo Randpere (RE), Marko Pomerants (IRL) ja Siret Kotka (KE). Keskkonnaministri kohale asunud Marko Pomerantsi asendusliikmena pääses Riigikokku samas ringkonnas kandideerinud Einar Vallbaum.

2019. aasta Riigikogu valimised 
Ringkonnas oli saadaval 5 mandaati.

Isikumandaati ei saanud keegi. Ringkonnamandaadi said Anti Poolamets (EKRE) 3335 häälega, Taavi Rõivas (RE) 2847 häälega, Siret Kotka-Repinski (KE)  2095 häälega ja Üllar Saaremäe (IE) 2023 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Indrek Saar (SDE) 1332 häälega.

Viited 

Riigikogu valimisringkonnad
Lääne-Viru maakond
Politseikoer

Politseikoer (sageli kasutatakse tähist K-9) on teatud politseitoiminguteks välja õpetatud (nt IPO) teenistuskoer. Politseikoerad otsivad lõhna järgi enamasti kas lõhkeaineid või narkootikume või kadunud inimesi või laipu, mõned koerad on õpetatud lisaks jälitamisele ka kurjategijaid ründama. Politseikoerad peavad reageerima koerajuhi antavatele käsklustele ja vastavalt tegutsema. Enamasti õpetatakse politseikoerteks välja Saksa lambakoeri.

Mitmes riigis on politseikoera vigastamine või tapmine kriminaalkuritegu.

Politseikoerte liigid
 Päästekoerad – need koerad on õpetatud otsima kadunud inimesi või asju. Sageli kasutatakse selleks ülesandeks verekoeri.
 Pommikoerad – need koerad on treenitud inimeste ja asjade juurest lõhkeaineid otsima. Lennujaamades kasutatakse pommikoertena beagle'eid, kes tänu sõbralikule iseloomule ja välimusele ei hirmuta reisijaid.
 Laibakoerad – need koerad on koolitatud lagunevaid laipu otsima. Koerte nina on nii tundlik, et nad on võimelised laiba lõhna tundma isegi jooksva vee all.
 Spermakoerad
 Rahakoerad

Koolitus ja teenistus
Politseikoerte koolitust alustatakse esimesest eluaastast. Eestis koolitab teenistuskoeri nii politseile kui ka piirivalvele Sisekaitseakadeemia Politsei- ja piirivalvekolledži teenistuskoerte koolituskeskus.

Politseikoera tööiga on enamasti 6–9 aastat. Politseikoerad vabastatakse teenistusest, kui nad ei parane vigastustest täielikult või on liiga vanad või haiged, et politseikoerana töötamist jätkata.

Vaata ka
Militaarkoer
Narkokoer ja Tollikoer

Viited

Politsei
Rein Kamarik

Rein Kamarik (sündinud 8. juulil 1939 Haapsalus) on eesti vehkleja, vehklemistreener ja sporditegelane. 

Ta lõpetas aastal 1957 Haapsalu 1. Keskkooli ja aastal 1961 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta hakkas vehklemist harrastama aastal 1953 Haapsalu Spordikoolis Endel Nelise juhendamisel. Ta kuulus aastatel 1956–1965 Eesti floretikoondisse. Ta tuli aastal 1961 individuaalselt floretis Eesti meistriks ning aastatel 1961 ja 1963–1965 meeskondlikult Eesti meistriks.

Ta töötas ligi kaks aastakümmet vehklemistreenerina Haapsalus ja Tartus. 1979. aastal sai temast spordiühingu Dünamo Tartu haru juht, 1989. aastal spordiseltsi Põhjakotkas Tartu osakonna juhataja. 

Ta on osalenud paljude Tartu ja üle-eestiliste spordiürituste korraldamisel eri spordialadel: jalgrattasport, ujumine, vehklemine, triatlon jms. Tartu maratoni, rattaralli ja sügisjooksu korraldaja, Tartu maratoni pikaajaline peakorraldaja. Tema algatusel on sarja lisatud laste spordiüritused. 1980. aastatel sai Tartu maratonist tema eestvedamisel massiüritus, mis viis lõpuks Tartu maratoni arvamiseni ülemaailmsesse pikamaasuusatamise sarja Worldloppet ning selle keskuse toomiseni Tartusse.

Tunnustus
1985 Eesti NSV teeneline sporditegelane
2015 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Isiklikku
Tema abikaasa on iluvõimleja ja võimlemistreener Maire Kamarik.

Välislingid
Biograafia ESBL-is

Eesti vehklejad
Eesti vehklemistreenerid
Eesti sporditegelased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised sporditegelased
Tartu aukodanikud
Sündinud 1939
Jüri Kulasalu

Jüri Kulasalu (sündinud 28. jaanuaril 1940 Tartus) on Eesti insener, muinsuskaitsja ja kultuuritegelane.

Insenerina on Kulasalu töötanud aastakümneid restaureerimise valdkonnas, alustades 1971. aastal Vabariiklikus Restaureerimisvalitsuses. Esimene suurem objekt oli 1973. aastal Vargamäel. Hävinud Vargamäe Põhja talu hoonete piiride tuvastamiseks tuli tegema väljakaevamisi. Praegu juhib ta ettevõtet ARC Projekt. Tema osalusel või juhatusel on koostatud näiteks Tartu Jaani kiriku, Tartu toomkiriku restaureerimis- ja konserveerimisprojektid, aga ka Tartu Ülikooli peahoone, Tartu raekoja, Mooste mõisa, Pilistvere kiriku, Sangaste lossi, Vana-Nursi mõisa valitsejamaja, Kambja kiriku, Võrus asuva Kreutzwaldi majamuuseumi restaureerimisprojektid jne

1970. ja 1980. aastatel oli Jüri Kulasalu ka aktiivne mälumängur, mälumängude korraldaja ja kohtunik. Ta oli toonaste asutustevaheliste kilvaturniiride üks korraldajaid, küsimuste koostajaid, mängujuhte ja sagedane peakohtunik. Tema eestvedamisel kujunes Nõukogude ajal Tartu kultuurihoones ülelinnaliste mälumängude traditsioon, mis on Tartus katkematult kestnud üle 40 aasta. Ta on korraldanud asutuste ja linnade vahelisi võistlusi (nt Tartu-Tallinna mängud).

Ta on olnud ka aktiivne koorielu korraldaja, koorilaulja ning mitme koori asutajaliige ja eestvedaja. Ta on olnud laulukoori Tarbatu üks asutajaid ja presidente ning segakoori Heli kroonik ja president. Alates 1963. aastast on ta olnud laulupidude tseremooniameister ja liikumisjuht, tema korraldusel on liikunud laulupidude rongkäigud.

Tunnustus 
2015 – Tartu Tähe kavaler
2020 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Eesti insenerid
Eesti kultuuritegelased
Eesti mälumängurid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1940
Merike Lillo

Merike Lillo (sündinud 25. juunil 1944) on Eesti pedagoog.

1976. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 1980. aastast saati töötab ta Tartu lasteaias Helika. Tuntud on tema kirjutatud luuletused, muinasjutud ja mõistatused, tema tehtud mängud ja lavastatud etendused. Lastes äratab ta huvi nii kunsti ja kirjanduse kui ka looduse vastu, korraldades õppekäike ja matku. 

Samuti juhendab ta Tartu Ülikooli haridusteaduskonna ja MTÜ Hea Alguse Koolituskeskuse praktikante ning korraldab koolitusi mitmel pool üle Eesti.

Tunnustus 

 1995 aasta õpetaja
 2010 aasta õpetaja
 2015 Tartu Tähe kavaler

Isiklikku 
Merike Lillol on 4 last, 13 lapselast ja 1 lapselapselaps.

Eesti pedagoogid
Sündinud 1944
Anne Kyllönen

Anne Maria Kyllönen (sündinud 30. novembril 1987 Kajaanis) on Soome murdmaasuusataja.

Kyllönen esindab klubi Kainuun Hiihtoseura. Suusatamisega hakkas tegelema kolmeaastaselt.

Suurvõistlustel 
Kyllönen sai 2005. aasta Euroopa noorte taliolümpiafestivalil Montheys Šveitsis sprindis ja 5 km distantsil pronksmedali. 2007. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Tarvisios sai ta teatesõidus pronksmedali. 2010. aasta kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Hinterzartenis oli ta 10 km klassikas neljas.

2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos saavutas ta vabatehnikasprindis 33. koha. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes oli ta klassikasprindis 26., suusavahetusega sõidus 17. ja 30 km klassikas kaheksas. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis sõitis ta teatevõistluses pronksmedali võitnud Soome naiskonna avavahetust, 10 km klassikas oli neljateistkümnes, vabatehnikasprindis kuueteistkümnes ja suusavahetusega sõidus 33.

Maailmakarikavõistlustel 
Kyllönen osales esimesel maailmakarikasarja etapil 2007. aasta detsembris Kuusamos sprindis. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2010. aasta märtsis Drammenis, kui oli sprindis 13. Esimest korda jõudis ta esikümnesse 2012. aasta jaanuaris Milanos, kui oli sprindis viies. 2011.–2012. aasta hooajal oli ta sprindis lõplikus paremusjärjestuses üheksas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2012. aasta detsembris Canmore'is, kui oli 10 km klassikas teine. 16. detsembril oli ta Canmore'is suusavahetusega sõidus samuti teine.

2012.–2013. aasta Tour de Ski etapil Oberhofis oli Kyllönen 9 km klassikas kolmas ja saavutas üldkokkuvõttes üheksanda koha. Sotši etapil võitis ta paarissprindis koos Mona-Lisa Malvalehtoga esikoha ja oli etapil Davosis individuaalsprindis kolmas. 2012.–2013. aasta hooajal oli ta lõplikus järjestuses seitsmes, tavadistantsidel ja sprindi arvestuses viies. 2013.–2014. aasta hooaja etapil Asiagos oli Kyllönen klassikasprindis teine ja võitis koos Aino-Kaisa Saarineniga teatesprindis esikoha. 2013.–2014. aasta Tour de Skil oli ta kahel etapil kolmas ja üldjärjestuses kuues. Hooaja sprindiarvestuses oli ta kümnes.

Saavutused

Olümpiamängudel 
2014  Sotšis 
  hõbemedal teatesõidus

Maailmakarikasarjas 
Anne Kyllönen on individuaalarvestuses osalenud (<small>seisuga 7. veebruar 2016</small>) 152 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse kaheksal korral, neist kolmel korral on ta on teine ja viiel korral kolmas.

Viited

Välislingid 
 Anne Kyllöneni koduleht
 Anne Kyllönen FIS-i kodulehel (fis-ski.com)

Soome murdmaasuusatajad
Sündinud 1987
Vesna Fabjan

Vesna Fabjan (sündinud 13. märtsil 1985 Kranjis) on endine Sloveenia murdmaasuusataja.

2018. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial oli Fabjan Sloveenia lipukandja.

Saavutused

Olümpiamängudel 
2014  Sotšis 
  pronksmedal sprindi vabastiilis

Maailmakarikavõistlustel 
Vesna Fabjan osales individuaalarvestuses 209 maailma karikavõistluste etapil ja jõudis esikolmikusse viiel korral, neist kaks etappi ta võitis.

Maailma karika etappide võidud

Välislingid  
 Vesna Fabjan FIS-i koduleheküljel (fis-ski.com)

Sloveenia murdmaasuusatajad
Sündinud 1985
Julija Tšekaljova

Julija Vladimirovna Tšekaljova (sündinud 6. veebruaril 1984 Vologdas) on Venemaa murdmaasuusataja.

Saavutused

Maailmameistrivõistlustel 
 2013  Val di Fiemmes
  pronksmedal 10 km vabatehnikas
  pronksmedal teatesõidus

Maailmakarikavõistlustel 
Julija Tšekaljova on individuaalarvestuses osalenud (<small>seisuga 20. veebruar 2015</small>) 105 maailma karikavõistluste etapil ja jõudnud esikolmikusse viiel korral, neist ühe etapi on ta võitnud.

Maailma karika etappide võidud

Välislingid  
 Julija Tšekaljova FIS-i koduleheküljel (fis-ski.com)

Venemaa murdmaasuusatajad
Sündinud 1984
Hannes Kulla

Hannes Kulla (21. juuni 1961 Tallinn – 2. juuni 2021 Pärnu) oli eesti näitleja ja matusekõneleja.

Ta lõpetas aastal 1979 Pärnu 2. Keskkooli, õppis aastatel 1979–1980 Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise filoloogiat. Ta lõpetas aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Ta töötas aastatel 1984–1986 näitlejana Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris.

Viited

Rolle 
 1985 William Wycherley "Provintsitar Londonis" (Dick Dorilant)

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1961
Surnud 2021
Kadrina Vabadussõja mälestussammas

Kadrina Vabadussõja mälestussammas on Kadrina kirikuaias asuv Vabadussõja mälestusmärk.

Selle kavandas Kadrina Katariina koguduse õpetaja Gustav Johannes Beermann. Mälestussammas avati 15. augustil 1926.

Kujur Constanze von Wetter-Rosenthali kavandite järgi valmistati 1928. aastal lisaks kaks pronksbareljeefi.

Osaliselt lõhuti mälestusmärk 18. juunil 1941.

Mälestusmärk on 2003. aastal arvatud ajaloomälestiseks.

Viited

Välislingid
Kultuurimälestis nr 27124 "Vabadussõja mälestussammas"
"Kadrina Vabadussõja mälestussamba ehitus". Eesti Rahva Muuseumi fotokogu, ERM Fk 2813:114

Kadrina kihelkond
Kadrina
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Norra küberkaitse

Norra küberkaitse (norra keeles Cyberforsvaret 'Küberkaitse', lühendatult Cyber või CYFOR) on Norra kaitseväe väeliik, mis vastutab Norra sõjaväeside, küberkaitse ja kübersõja pidamise eest. 

Küberkaitsesse kuulub 1500 inimest, kes paiknevad 60 paigas. Peakorter on Lillehammeri vallas Jørstadmoenis. Suurem baas on ka Kolsåsi mäe juures Oslo lähedal.

Küberkaitse ülem on kindralmajor Odd Egil Pedersen.  Varem oli ülemaks kindralmajor Roar Sundseth. 

Küberkaitse sai eraldi väeliigiks 18. septembril 2012. Varem nimetati seda valdkonda Forsvarets informasjonsinfrastruktur (Kaitseväe infotaristu)..

Küberkaitse ülesanne on käitada, valvata ja kaitsta kaitseväe infosüsteeme. Tihedas koostöös riikliku julgeolekuametiga (Nasjonal sikkerhetsmyndighet) on selle ülesanne hoida ära ja avastada küberrünnakuid kaitseväe vastu.. Küberkaitsel ei ole tsiviilülesandeid, kuid ta saab vajadusel NorCERTile jt teistele asjaomastele organitele abiks olla. 

Küberkaitse eelarvet kärbitakse 2015. aastal poole võrra ja järgmistel aastatel 70%.

Struktuur
Küberkaitsel on kaks osakonda. 

Kompetentsi- ja transformatsiooniosakond (Cyberforsvarets kompetanse- og transformasjonsavdeling, CYFOR CKT) koolitab personali, arendab kaitseväe süsteeme ja saadab vajaduse korral kiiresti personali kommunikatsiooniprobleemide lahendamiseks kodu- või välismaal. Osakonnal on baas Jørstadmoenis ja allosakonnad Haakonsverni sõjaväebaasis, Rygge lennuväebaasis, Kjeviki lennuväebaasis, Rena laagris ja Bodø pealennuväebaasis ning kaitseväe operatiivses peakorteris (Forsvarets operative hovedkvarter) Reitanis.

Küberteenistuste ja -operatsioonide osakond (Cyberforsvarets avdeling for cybertjenester og -operasjoner​, CYFOR CTO) käitab ja kaitseb kaitseväe süsteeme; selle peabaas on  Kolsåsis Oslo lähedal ning sel on 60 allüksust, sealhulgas  Jan Mayenil.

 Cyberforsvarets kompetanse- og transformasjonsavdeling
 Forsvarets ingeniørhøgskole (FIH; kaitseväe insenerikõrgkool)
 Arkivtjenesten i Forsvaret (ATJ; kaitseväe arhiiviteenistus)
 Communication and Information Systems Task Group (CIS TG)
 Taktisk datalinksvadron (TDL; taktikaline andmesideeskadron)

 Cyberforsvarets avdeling for cybertjenester og -operasjoner
 Avdeling for beskyttelse av kritisk infrastruktur (BKI; kriitilise taristu kaitse osakond)
 Avdeling for sensorer (andurite osakond)
 Forsvarets kommunikasjonsinfrastruktur (FKI; kaitseväe kommunikatsioonitaristu)
 Forsvarets satellittstasjon Eggemoen (kaitseväe Eggemoeni satelliidijaam)
 Forsvarets nettkontrollsenter (NKS)
 Forsvarets meldingskontrollsenter (MKS)

Viited

Norra sõjandus
Imukvere jõgi

Imukvere jõgi on jõgi Lääne-Viru ja Jõgeva maakonnas.

Jõgi suubub pärast 15,5 km läbimist Pedja jõkke.

Imukvere jõe valgala suurus on 67,9 km².

Viited

Lääne-Viru maakonna jõed
Jõgeva maakonna jõed
Liguuria vabariik

Liguuria vabariik (itaalia keeles Repubblica Ligure) oli lühikest aega eksisteerinud Prantsusmaa tütarvabariik, mille moodustas Napoleon I 1797. aasta 14. juunil. Vabariik koosnes suuremat osa Põhja-Itaalia Liguuria piirkonnast hõlmanud endisest Genova vabariigist ja selle territooriumil olnud väikestest Savoia dünastiale kuulunud Saksa-Rooma riigi läänidest. Vabariigi esimene konstitutsioon kuulutati välja 1797. aasta 22. detsembril, pannes ühtlasi aluse Prantsusmaa Direktooriumile alluvale vabariigile.

Aastal 1800 okupeerisid vabariiki lühikest aega Austria väed, kuid Napoleon I naasis peagi oma armeega. Aastal 1801 anti välja uus konstitutsioon, millega rajati varasema Genova vabariigi omadega sarnasemad institutsioonid, sealhulgas senati presidendi Genova doodži oma.

Annekteerimine
1805. aasta juunis annekteeris Prantsusmaa piirkonna ning selle territooriumist moodustati kolm departemangu: Apennins, Gênes ja Montenotte. Pärast Napoleoni valitsemisaja lõppu taastati vabariik 1814. aastal ajavahemikuks 28. aprillist 28. juulini.

Viini kongressi (1814–1815) järel anti piirkond Sardiinia kuningriigile ja riik annekteeriti 3. jaanuaril 1815.

Sümbolid ja valitsemine
Liguuria vabariik kasutas traditsioonilist Genova lippu punase ristiga valgel taustal. Vabariigi seadusandlikuks koguks oli Liguuria seadusandlik nõukogu, mis koosnes kahest kojast: seenioride nõukogu ja nn kuuekümne nõukogu.

Vabariigi lühikese aja jooksul oli riigis kolm erinevat täidesaatvat võimu:
 aastatel 1797–1800 Liguuria Direktoorium;
 aastatel 1800–1802 valitsuse ajutine komisjon ja
 aastatel 1802–1805 Genova doodž Girolamo Durazzo.

Vaata ka
 Genova vabariik
 Prantsusmaa tütarvabariik

Viited

Itaalia ajaloolised riigid
Euroopa ajaloolised riigid
Genova ajalugu
Liguuria
Nikolaus von Falkenhorst

Nikolaus von Falkenhorst (sünninimi Nikolaus von Jastrzembski; 17. jaanuar 1885 – 18. juuni 1968) oli Saksamaa sõjaväelane, kes osales Esimeses ja Teises maailmasõjas. Falkenhorst kavandas 1940. aasta invasiooni Norrasse ja Taani ning juhtis Arktikas asunud Saksamaa vägesid aastatel 1941–1944.

Sõjaväeline karjäär
1907. aastal astus ta Saksa keiserlikku armeesse. 1911. aastal muutis ta oma perekonnanime Jastrzembskist Falkenhorstiks. I maailmasõja ajal oli ta ohvitser ning pärast sõda jätkas tööd ohvitserina ja töötas ka Saksamaa kaitseministeeriumis.

Falkenhorst ülendati 1. oktoobril 1932 ooberstiks ja aastatel 1933–1935 töötas ta sõjaväeatašeena Saksamaa saatkonnas Tšehhoslovakkias, Jugoslaavias ja Rumeenias. 1. juulil 1935 ülendati ta kindralmajoriks ja 3. armee ülemaks. 1937. aastal ülendati ta kindralleitnandiks ja 1939. aastal pärast invasiooni Poolasse sai temast General der Infanterie.  

20. veebruaril 1940 informeeris Hitler Falkenhorsti, et temast saab Norra invasiooni juht, ning käskis tal sama päeva õhtuks esitada invasiooni põhiplaan. Falkenhorstil oli plaani väljamõtlemiseks aega vähe ning seetõttu ostis ta raamatupoest Norra turismiinfo raamatu ja kasutades seal olnud plaane, mõtles ta plaani sama päeva õhtuks välja.

Hoolimata sellest, et Kriegsmarine sai raskeid kaotusi, oli rünnak edukas. Liitlased üritasid sakslaste vastu võidelnud Norra kaitseväge toetada, aga Falkenhorsti väed sundisid Norra kaitseväe alistuma ja liitlasväed lahkusid riigist.

Invasiooni järel juhtis Falkenhorst Norras baseeruvaid vägesid. Kontrastiks tsiviilvalitsusele üritas Falkenhorst norralastega sõbralikult läbi saada ning käskis oma meestel kohalikke austusega kohelda. Ühe legendi järgi kurtis üks norralanna, et Saksa sõdur oli temalt moosi varastanud. Järgmisel hommikul olevat norralanna kutsutud süüdlase mahalaskmist vaatama.

1942. aastal mõtles Falkenhorst välja plaani Rootsi vallutamiseks, kui seda peaks tarvis minema. Plaani kohaselt oleks Rootsi vallutamiseks vaja läinud kümmet diviisi ning Rootsi oleks plaanide kohaselt vallutatud kümne päevaga.

Falkenhorst vallandati okupatsioonivägede ülema kohalt, kui ta läks vastuollu Norra riigikomissari Josef Terboveniga. Kuni sõja lõpuni ei antud talle enam ühtegi üksust juhtida.

Väidetavad sõjakuriteod
Pärast sõda anti Falkenhorst väidetavate sõjakuritegude eest Suurbritannia ja Norra ühistribunali alla. Nimelt oli Falkenhorst andnud käsu sabotöörid spioonidena maha lasta. Falkenhorst mõisteti selle eest surma, aga hiljem anti talle armu ja surmanuhtlus muudeti 20-aastaseks vangistuseks.

Surm
Falkenhorst vabanes vanglast 23. juulil 1953 kehva tervise tõttu ja asus elama Holzmindenisse. 1968. aastal sai ta infarkti ja suri 18. juulil 1968.

Saksamaa sõjaväelased
Sündinud 1885
Surnud 1968
Pähkinäsaari rahu

Pähkinäsaari rahu (tuntud ka: Nöteborgi rahu ja Orešeki rahu) oli 1323. aasta 12. augustil, tänapäeva Schlüsselburgis (rootsi: Nöteborg, soome: Pähkinäsaari) sõlmitud rahuleping, millega määrati esmakordselt ära Novgorodi vabariigi ja Rootsi vaheline idapiir.

Nimi

Rahulepingul ei olnud algul eraldi nime – seda nimetati sõlmimise ajal lihtsalt poolte "alaliseks rahuks". Paljudes keeltes on lepingu nimi Nöteborgi rahu, sest sellist nimekuju kasutati rootsikeelsetes ürikutes. Venelased nimetavad lepingut Orešeki rahuks. Nii Nöteborg kui ka Orešek on Schlüsselburgis asuva kindluse nimi vastavalt rootsi ja vene keeles.

Rahulepingut on nimetatud ka Pähkinäsaari rahuks, sest Pähkinäsaariks kutsusid soomlased saart, mille peale kindlus oli ehitatud.

Sisu

Lepingu originaaltekst on hävinud. Lepingust on alles osalised koopiad vene, rootsi ja ladina keeles, kuid nende sisu ei ole täpselt sama.

Lepingu sõlmimisel olid abiks Hansa Liidu vahemehed, et lõpetada Rootsi-Novgorodi sõjad. Vürst Juri Danilovitš loovutas Rootsile kolm Karjala kihelkonda ja vastutasuks lubas Rootsi mitte sekkuda Novgorodi ja Narva vahel asetleidvatesse konfliktidesse. Mõlemad osapooled lubasid ka, et ei ehita piiri lähedusse kindlusi.

Lepingu järgi hakkas piir jooksma Viiburi kindlusest ida ja põhja pool, kulgedes mööda Sestra (sm k Rajajoki, Sestarjoki) ja Voltšja (sm k Saijanjoki) jõge, poolitades Karjala maakitsuse ning seejärel läbides Savo maakonna ja lõpuks jõudes Pyhäjoki jõe juures Botnia laheni välja. Lepingu sõlmimisel peeti Viiburi kindluse tõttu tähtsaks lõunapoolse piirilõigu paiknemist. Läbi kõnnumaa kulgevat piirilõiku peeti Karjala piirilõigust vähem tähtsaks. Ajaloolased on arvamusel, et leping oleks nii Rootsile kui ka Novgorodile andnud ühise kontrolli Pohjanmaa ja Lapi maakonna üle.

Järelm

Läänemeresoome hõimudele, kelleks olid hämelased, karjalased ja soomlased ning kes jäid kummalegi poole piiri elama, rahu sõlmimisel sõnaõigust ei antud. Rahuleping ei kehtinud kuigi kaua, sest Rootsi hakkas Põhjalahe põhjakalda vastu huvi tundma ja kahtlustatakse, et rootslased võisid selle nimel paar aastat hiljem lepingut võltsida, et oma tahtmine saavutada. Lisaks ehitas Rootsi Uleåborgi (sm k Oulu) ja Olofsborgi (sm k Olavinlinna) kindlused, mis asusid lepingu kohaselt Novgorodile kuulunud maa-alal.

Vastaspool keeldus kuni 1595. aastani lepingu Rootsi versiooni tunnustamast, aga Täyssinä rahuga tunnistati Rootsi versioon lepingutekstist õigeks. Siiski olid rootslased ammu enne lepet võtnud üle suured alad Novgorodi poolel ja sealhulgas ka Pohjanmaa ja Lapi maakonna. Tänapäeval asub Soome Vabariik suurel osal Pähkinäsaari rahuga Rootsile määratud territooriumil, millele lisanduvad põhjapoolsed alad.

Viited

Rahulepingud
Novgorodi Vabariik
Soome keskaeg
Rootsi keskaeg