joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Jüri Pärni

Jüri Pärni (7. jaanuar 1939 Rakvere – 22. juuni 2009) oli eesti tõlkija ja orkestrijuht.

Õppis Rakvere Muusikakoolis viiuli eriala ja lõpetas kooli 1956. aastal. 

Aastatel 1957–1968 töötas Jüri Pärni orkestrijuhina. 

1968–1974 õppis ta Moskva Gorki-nimelises Kirjandus­insti­tuudis.

1972. aastast oli ta vabakutseline. Ta tõlkis vene keelest paarkümmend ilukirjandusteost ja filmisubtiitreid.

Ta suri ajukasvaja tagajärjel.

Viited

Allikad
 Eesti kirjarahva leksikon, ISBN 545002357X

Välislingid 
 Jaan Undusk, "Jüri Pärni (07.01.1939–22.06.2009) in memoriam" – Eesti Ekspress/Areen 2. juuli 2009, lk B10

Eesti tõlkijad
Sündinud 1939
Surnud 2009
Nikolai Muravjov

Nikolai Jerofejevitš Muravjov (1724–1770), vene riigitegelane ja kirjanik, Liivimaa kindralkuberner ?
Nikolai Nikolajevitš Muravjov (1768–1840), eelmise poeg, vene kindralmajor
Nikolai Nikolajevitš Muravjov-Karski (1794–1866), eelmise poeg, vene sõjaväelane ja riigitegelane
Nikolai Nazarovitš Muravjov (1775–1845), vene riigitegelane 
Nikolai Nikolajevitš Muravjov-Amurski (1809–1881), vene riigitegelane ja diplomaat
Nikolai Valerjanovitš Muravjov (1850–1908), vene riigitegelane, justiitsminister
Nikolai Muravjov-Uralski (sündinud Vladimir Mihhailovitš Muravjov; 1882–1961), vene usutegelane,
Nikolai Saveljevitš Muravjov (1920–1945), vene sõjaväelane ja Nõukogude Liidu kangelane
Robert von Rosen

Parun Robert Gottlieb von Rosen (vene Роман Романович фон Розен; 24. detsember 1790 Sõtke — 22. veebruar 1867) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane. 

Ta oli leitnant, riiginõunik, Eestimaa kubermangu asekuberner 20. juulist 1852 kuni 12. detsembrini 1858 ja tõeline riiginõunik.

Perekond
Robert Gottlieb von Rosen sündis meeskohtuniku, Kadrina kihelkonna Hulja ja Hõbeda, ning Märjamaa Sõtke mõisniku Robert Gottlieb von Roseni (1767–1829) ja Kandle mõisast pärit Helene Katharine von Hastferi (1770–1816) pojana.

Ta abiellus 1844 Elisabeth (Jelizaveta) Suchanowaga (1815–1891), kes oli kaardiväeleitnant Zacharias Suchanowi (Захар Суханов) ja Marie von Ruckteschelli tütar. Abielust sündisid:

Roman (1847 Tallinn – 1921 New York; ru), Venemaa õuemeister ja diplomaat. Konsul Yokohamas, saatkonna sekretär ja saadik Tokyos , peakonsul New Yorgis, saadik Mehhikos.
Viktor (1849 Tallinn – 1908 Peterburi; ru), riiginõunik, idamaa keelte professor, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik
Alexander (1851 Tallinn – 1868 Peterburi)

Esivanemad

Viited

Eestimaa aadlikud
Baltisakslased
Venemaa keisririigi poliitikud
Vene Eestimaa kubermangu koosseis
Sündinud 1790
Surnud 1867
Akadeemikud
Voldemar Karing

Voldemar Nikolai Karing VR II/3 (4. juuli 1895 Kodasoo vald, Harjumaa – 29. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Voldemar Karing  lõpetas 1914. aastal Tallinnas Aleksandri gümnaasiumi ja astus Vladimiri sõjakooli, mille lõpetas 1915. aastal. Esimese maailmasõja ajal teenis Vene Keiserlikus armees. Eesti Vabadussõja tegi kaasa alamkapteni auastmes 5. jalaväepolgu koosseisus. 

1929. aastal lõpetas Kõrgema sõjakooli. Pärast seda oli lektoriks kõrgemas sõjakoolis. Hiljem oli majori auastmes Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks, kust määrati 1934. aastal Valga sõjaväeringkonna staabiülemaks. 1934. aastal määrati Sõjavägede Staap 3. osakonna ülemaks.

1939. aastal nimetati ta Eesti majandusministri abiks.

Ta hukati.

Viited

Välislingid 
 Ohvitseride andmekogu

Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Sõjavägede Staabi koosseis
5. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kõrgema Sõjakooli õppejõud
Kaitseliidu Tartu maleva pealikud
Eesti kolonelid
Vabadussõja veteranid
Korporatsioon Vironia liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1895
Surnud 1942
Hengo Tulnola

Hengo Tulnola VR I/3 (kuni 1922. aastani Hugo Tschuhna; 1922–1936 Hugo Tulnola; 16. oktoober 1897 Navi, Aleksandri vald, Võrumaa – 17. jaanuar 1986 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major) ja taarausuline, ajaloolane, kodu-uurija ja genealoog.

1941. aastal langes ta Saksa sõjavangi, oli 10. oktoobrist 1944–1954 Nõukogude Liidus vangis.

2017. aastal avati Pärnus Laatsareti tänav 4, Tulnola kunagise kodumaja seinal mälestustahvel.

Tunnustus
 1922 Vabadusristi I liik 3. järk
 1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus 
 Tee ellujäämisele. Taaralase Hengo Tulnola elu ja võitlus. Võru 2005.

Välislingid 
 
 Ohvitseride andmekogu

3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
4. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Taarausulised
Eesti represseeritud isikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1897
Surnud 1986
Juhan Järver

Juhan Järver VR I/3 (19. mai 1886 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 28. juuli 1941 Muravijevo küla, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Juhan Järver viibis aastatel 1904–1914 Kaukaasia eesti asundustes. Aastatel 1914–1917 teenis Esimeses maailmasõjas Vene keisririigi armees. 

Aastatel 1918–1920 osales Vabadussõjas, 1919 aasta novembris teenis leitnandi auastmes 2. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamkapteniks, vanusega 1. märts 1919. teenis ka  1. ja 2. diviisi staabi käsundusohvitserina.

Aastatel 1920–1921 teenis Tallinnas sõjaväeringkonna staabiülemana, aastatel 1924–1929 Kindralstaabi Valitsuse ja Kaitsevägede Staabi V (mobilisatsiooni)osakonna ülem, 1929–1934 Kindralstaabi ülema abi, 1927. aastast Kõrgema Sõjakooli lektor.

Harju Kaitseringkonna ülem 1934–1939 Harju sõjaväeringkonna ülem, 1939. aastal Sõjaministri käsundusohvitser, 1940. aasta Sõjavägede Staabi reservis.  1940. aastal ülendati koloneliks. 

1941. aastast Nõukogude Punaarmees, hukkus õhurünnakul Verentjevi küla juures .

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
 Temast (fotoga), lk. 243-245.
 Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem
Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem
 JERVEER / JÄRVER: Helme koguduse Personaalraamat IX. A - M; EAA.1296.1.424; 1891-1940
Tallinna Kaarli Koguduse II pihtkonna III personaalraamat. Aastatel ...; TLA.1359.2.64; 1915-1940
AADRESSBÜROO:
 JÄRVER Nõmme Rahu koguduse Personaalraamat; elk.147.0.10; 1922-1941 
Fotod - Diplomaat-, ameti- ja ministeriaalpassi saanute ...; ERA.957.16.2a; 1920-1940
Mälestustahvlil Toris

Eesti kolonelid
Eesti sõjaväeringkondade ülemad
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1886
Surnud 1941
Ferdinand Võsu

Ferdinand Võsu (1. detsember 1909 – 6. jaanuar 1987 Toronto) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Lõpetas 1940 Kõrgema Sõjakooli, teenis 3. Suurtükiväegrupis

3. Suurtükiväegrupi koosseis
Sündinud 1909
Surnud 1987
Ralf Tõnurist

Ralf Leonid Tõnurist (kuni 1938. aastani Ralf Leonid Tennorist, 18. oktoober 1899 Jõhvi vald, Virumaa – 1. november 1964 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major).

Ta oli Kindralstaabi II osakonna A jaoskonna ülema kohustes alates 1926-1929, seejärel B osakonna ülema kohustes ja 1930 jaoskonna ülemana.

Tunnustused
Eesti lendurvaatleja kutsemärk, 1922
Vabadussõja mälestusmärk, 1924
Polonia Restituta 5. klass
Legion d´honneur chevalier ? klass

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
Eesti suurtükiväeosade koosseis
Auleegioni rüütlid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1899
Surnud 1964
Leo Poska

Leo Poska (12. detsember 1901 Väike-Lähtru küla, Martna vald, Läänemaa – 24. aprill 1945 NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant). 

Hukati nõukogude võimu poolt.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Aegna Komandantuuri koosseis
Suuropi Komandantuuri koosseis
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1901
Surnud 1945
Rudolf Lints

Rudolf Johannes Lints VR I/3 (22. märts 1891 Tallinn – 24. aprill 1942 Sverdlovsk, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Oli muu hulgas Kaitseliidu Saaremaa maleva ja Kaitseliidu Tallinna Maleva pealik.

Välislingid 
Rudolf Lints Ohvitseride andmekogus

5. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kaitseliidu Tallinna maleva pealikud
Kaitseliidu Saaremaa maleva pealikud
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1891
Surnud 1942
Karl Soo

Karl Mihkel Soo VR I/3 (1. detsember 1895 Urvaste, Võrumaa – 2. veebruar 1941 Leningrad) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Vabadussõja lõpus, 1920. aasta alguses teenis 6. Jalaväepolgus. Ülendati 12. veebruaril 1920 alamkaptenist kapteniks vanusega 16. oktoobrist 1919. 

1925. aastast Kaitseliidu Petseri maakonna maleva pealik, 1927. aastast Petseri Kaitseväeringkonna ülem.

15. märtsil 1934 määrati Kaitseliidu Lääne maleva pealikuks, millisel ametikohal teenis kuni 1939. aasta lõpuni. Oma ametisoleku esimestel nädalatel-kuudel viis malevas läbi põhjalikud kaadrimuudatused ning suurpuhastuse liikmeskonnas (allikas: malevapealiku K. Soo käskkirjad märts-aprill 1934).   

Õppis Kõrgemas Sõjakoolis 1936 kuni 1938 juhtimise ja staabiteenistuse erialal. 24. veebruaril 1936 ülendati kolonelleitnandiks.
 

1939. aasta lõpus viidi ta üle Kaitseliidu Tartu maleva pealikuks.

Represseeriti Nõukogude Liidu võimude poolt. Mõisteti surma ja lasti maha 2. veebruaril 1941 kinnipidamiskohas Leningradis (tänapäeval Peterburi).

Tunnustus
Vabadusristi I liigi 3. järk
Kotkaristi III klassi teenetemärk (20. veebruar 1935)
Kaitseliidu Valgeristi III klass

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu, Karl Mihkel Soo, EESTI SÕJAMUUSEUM - KINDRAL LAIDONERI MUUSEUM. EESTI OHVITSERID 1918-1940

6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadussõja veteranid
Kaitseliidu Lääne maleva pealikud
Kaitseliidu Petseri maleva pealikud
Kaitseliidu Tartu maleva pealikud
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1895
Surnud 1941
Johannes Raudmäe

Johannes Raudmäe VR II/3 (kuni 1936. aastani Johannes Eisenberg, 22. aprill 1891 Tagatõnu talu, Kuimetsa vald (Juuru kihelkond), Harjumaa – 29. detsember 1973 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Ta oli Vabadussõja alguses soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Partsi adjutant ja seejärel alates märtsist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni Soomusrongide divisjoni tagavarapataljoni 1. roodu ülem. Peale Vabadussõda aastatel 1926-1928 Kaitseliidu Järvamaa maleva pealik ja aastatel 1928-1940 Kaitseliidu Sakalamaa maleva pealik. Teises maailmasõjas 1944. aasta veebruarist kuni septembrini 5. piirikaitserügemendi ülem.

Eesti Vabadussõjas
Ta oli Vabadussõja alguses detsembrist 1918 kuni veebruarini 1919 soomusrongide ülemjuhataja kapten Karl Partsi adjutant. Seejärel alates veebruarist 1919 Soomusrongide divisjoni staabi adjutant. Ja märtsist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni Soomusrongide divisjoni tagavarapataljoni 1. roodu ülem. Osales lahingutegevuses Punaarmee vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis ja Pihkva rindel.

Eesti Vabariigis
Oli 1928. aasta maist kuni 1940. aasta juunini Kaitseliidu Sakalamaa maleva pealik. 

21. septembril 1933 valiti ta Allveelaevastiku Sihtkapitali Viljandi toimkonna esimeheks.

Teises maailmasõjas
Oli Teises maailmasõjas 1944. aasta veebruarist kuni Eesti vallutamiseni  5. piirikaitserügemendi ülem, kellena osales koos oma rügemendiga Peipsi ranna ja Emajõe põhjakalda kaitsmises.

24. oktoobril 1944 õnnestus tal Juminda rannast mootorpaadiga Soome sõita ja sealt edasi Rootsi pääseda.

Tunnustus

Vabadusristi II liigi 3. järk, 1925
Kotkaristi V klassi teenetemärk, 1931
Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk, 1940

Viited

Kirjandus

Mati Õun, Jaak Pihlak, "Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased", 2. kogumik, Tallinn: Sentinel, 2002, lk 89–90. 
Jaak Pihlak, "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2010, lk 137-139.
"Ma pääsesin siiski: kolonelleitnant Johannes Raudmäe mälestusi." Koostaja Heino Tõnismägi. Tallinn: Hea Lugu, 2013.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Eesti soomusronglased
Kaitseliidu Sakala maleva pealikud
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestlased Rootsis
Sündinud 1891
Surnud 1973
Aleksander Kulgver

Aleksander Kulgver VR I/3 (kuni 1937. aastani Aleksander Kulbusch, 1. (vkj) / 13. september 1888 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 27. detsember 1941 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1937).

Tunnustus
1920 Vabadusristi I liigi 3. järk 
1936 Kotkaristi IV klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg oli arhitekt Ülo Kulgver.

Välislingid
Eesti ohvitserid 1918-1940
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõja veteranid
Sõjavägede Staabi koosseis
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1888
Surnud 1941
Richard Aks

Richard Johannes Aks VR I/3 (20. november 1894 Tartu – 18. aprill 1942 Vjatlag, Kirovi vangla, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant). 

Sündis Tartu linnas Krüüdnerist pärit nahaparkali Mart Aksi pojana. Õppis Tartu linnakoolis aastail 1909–1913. 

Teenis Venemaa tsaariarmees aastail 1916–1917, lõpetas Pihkva lipnikekooli. Viimane Venemaa auaste alamleitnant (podporutšik)

Eesti ohvitserina teenis aastail 1918–1940. Osales Vabadussõjas, sai raskelt haavata (VR I/3 kavaler). Läbis ohvitserikursused aastail 1922–1923 ning õppis Kõrgemas Sõjakoolis aastail 1936–1938. 

Teenis 3. jalaväepolgus (3. üksikpataljonis) aastail 1920–1932. 

Teenis Kaitseliidu Tartu maleva pealikuna.

Sai kolonelleitnandi auastme 24. veebruaril 1939. 

Hukati.

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Kaitseliidu Tartu maleva pealikud
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1894
Surnud 1942
Voldemar Aasoja

Voldemar Aasoja (kuni 1936. aastani Voldemar Ambos, 27. aprill 1907 – 13. august 1943 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Teenis Auto-Tankirügemendis. 1. septembrist 1939 oli ta 1. Tankitõrjekompanii ülem. Alates detsembrist 1941 Saaremaa politseiprefekt. Mõrvati.

Isiklikku
Tema tütar oli luuletaja, tõlkija ja väliseesti tegelane Kanadas Urve Karuks.

Viited

Välislingid 
Eesti ohvitseride andmekogu

Auto-Tankirügemendi koosseis
Eesti politseinikud
Korporatsioon Sakala liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1907
Surnud 1943
Oskar Pajusoo

Oskar Pajusoo VR II/3 (4. oktoober 1895 Tallinn – 29. oktoober 1942 Norillag) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

7. Jalaväerügemendi ja Lääne-Saare Sõjaväeringkonna ülem.

Välislingid 
 Ohvitseride andmekogu

7. Jalaväerügemendi ülemad
Eesti kolonelid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1895
Surnud 1942
Voldemar Aaviste

Voldemar Otto Aaviste VR II/3 (kuni 16. märtsini 1936 Voldemar Avotin; 3. jaanuar 1893 Sece vald, Kuramaa – 14. detsember 1941 Kirov, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1939).

Elulugu
Sündis 3. jaanuaril 1893 Lätis Kuramaal Jēkabpilsi rajoonis Sece vallas. Õppis Jakobstadti Kommertskoolis ning lõpetas 1916. aastal Telavi Lipnikekooli. Oli sünnipäraselt lätlane ning ta lapse- ja noorepõlvenimi oli tegelikult Voldemar-Attis Avots. Tõusis ohvitseriks Esimeses maailmasõjas, muutes ilmselt tollal oma perekonnanime venepäraselt Avotiniks.

Teenis Läti kütivägedes ja Põhjakorpuses, sattus Vabadussõjas Eesti Rahvaväkke. Teenis alates 1919. aasta märtsist Laiarööpmelisel soomusrongil nr. 5 dessantroodu nooremohvitserina ja rooduülemana. Ülendati 22. detsembril 1919 leitnandiks ning autasustati 17. augustil 1920 Vabadusristi II liigi 3. järguga.

Järgnenud rahuajal teenis mõned kuud soomusrongil Kapten Irv, alates 1920. aasta juulikuust aga laiarööpmelisel soomusrongil nr. 2. Tõusis juba 1923 rongiülema kohusetäitjaks ja järgmisel aastal täieõiguslikuks rongiülemaks. Ülendati "iseäralise kiiduväärt teenistuse eest" 22. veebruaril 1923 kapteniks ning 24. veebruaril 1930 majoriks.

Määrati 1. detsembril 1934 vastloodud Soomusrongirügemendi II divisjoni ülemaks, kellena teenis 1939. aasta alguseni.

Eestistas 1936 oma perekonnanime Aavisteks ja ülendati 24. veebruaril 1939 kolonelleitnandiks.

Arreteeriti 27. juunil 1941 ja lasti maha juba sama aasta 14. detsembril Venemaal Kirovi oblastis Kirovi linna vanglas nr. 1.

Perekond
Abiellus 1917. aastal eestlanna Elisabeth Kambergiga, tütar Valda Raud (sündis 1920).

Auastmed
1916 – lipnik
? – alamleitnant
1919 – leitnant
1923 – kapten
1930 – major
1939 – kolonelleitnant

Tunnustus
 Vabadusristi II liigi 3. järk (17. august 1920)
 Kotkaristi IV klassi teenetemärk (20. veebruar 1935)

Viited 

Eesti soomusronglased
Tartu Ülikooli Riigikaitselise Õpetuse Instituudi õppejõud
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1893
Surnud 1941
Eduard Melts

Eduard Kristjan Melts VR I/3 (20. aprill 1893 Lasva vald – 22. juuli 1955 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Üldhariduse omandas Võru linnakoolis ja Pihkva kubermangu Bõstretsovo põllutöökoolis, sõjalise hariduse Oranienbaumi lipnikekoolis, mille lõpetas 1916. aastal. Teenis ohvitserina 21. Siberi kütipolgus ja 4. Vidzeme Läti kütipolgus. Ülendati alamleitnandiks. Võttis osa Vabadussõjast (VR I/3). 

Teenis 1. Jalaväerügemendis, 2. Diviisis ja Sõjaministeeriumis.

1940. aasta septembrist oli Eduard Melts  22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpuse  tagalaosakonna ülem. 1941.a. jaanuarist aga Sõjaväe Tehnikakooli ülema asetäitja majanduse alal. II maailmasõja  ajal augustis 1941 evakueerus koos kooliga  Nõukogude Liitu  Tjumenisse.

Viited 

Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Püha Georgi ordeni kavalerid
Eesti kolonelid
1. Jalaväerügemendi koosseis
Tartu Ülikooli Riigikaitselise Õpetuse Instituudi õppejõud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1893
Surnud 1955
Paul Triik

Paul Villiam Triik VR II/3 (11. jaanuar 1896 Tallinn – 27. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel, 1930).

Eesti Vabadussõja ajal teenis 3. jalaväepolgus alamkapteni ja kaptenina (09.12.1919). 7. jaanuarist 1920, aastal 8. jalaväepolgu ülemana.

1926. aastast 1. diviisi staabiülem ja 1934. aastast Narva kaitseringkonna ülem (koloneli auastmes), alates 1. juunist 1936 Võru-Petseri kaitseringkonna ülem. 9. jaanuaril 1940 määrati ta väeosaülemate aukohtu liikmeks.

1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse  komandör (polkovniku auastmes). 

Ta arreteeriti Nõukogude okupantide poolt Tapal 1. oktoobril 1940, mõisteti surma ja hukati.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

1. Diviisi ülemad
1. Jalaväerügemendi koosseis
3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
8. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eesti kolonelid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surnud 1941
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Püha Stanislavi ordeni kavalerid
Mati Karge

Mati Karge (kuni 1935. aastani Mathias Axel Egbert Grenzup (13. mai 1893 Tartu – 24. august 1972 Stuttgart) oli Eesti sõjaväelane (major).

Ta õppis Tallinna reaalkoolis. 

Esimesest maailmasõjast võttis ta osa 12. tragunipolgu koosseisus. Teda austati 1916. aastal Georgi mõõgaga. Vene kodusõja ajal teenis ta Loodearmees ratsajäägripolgus eskadroni ülemana. Pärast selle likvideerimist astus Eesti kaitseväkke. 

1924. aastal ülendati ta majoriks, 1924. aastast teenis 1. Diviisi Suurtükiväes, 1930. aastast 2. Suurtükiväegrupis, 1936. aastast  5. Suurtükiväegrupi ülema ajutine kt, 1940. aastani teenis tegevteenistusest vabastamiseni 1. Suurtükiväegrupis.

Teisest maailmasõjast võttis ta osa Saksa armee koosseisus. 

Karge on maetud Leinfelden-Echterdingeni kalmistule.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu
Eestlastest Georgi kavaleride elulood

1. Suurtükiväegrupi koosseis
2. Suurtükiväegrupi koosseis
5. Suurtükiväegrupi koosseis
Loodearmee koosseis
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Eestistatud nimega inimesed
Püha Georgi ordeni kavalerid
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1893
Surnud 1972
Albert Pesur

Albert Pesur VR III/3 (26. juuli 1903 Tallinn – 24. detsember 1966 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1935).

Sõjavägede Staabi koosseis
10. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi III liigi 3. järgu kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1903
Surnud 1966
Apomiksis

Apomiksis on õistaimedel esinev suguta paljunemine, kus seeme areneb viljastamata õiest.

Apomiksis on aluseks pisiliikide kujunemisele. Apomiktilised pisiliigid esinevad muu hulgas võililledel, hunditubakatel, kortslehtedel, tuhkpuudel, kibuvitstel, silmarohtudel.

Vaata ka 
Partenogenees

Botaanika
Bonnier

Bonnier on 1804. aastal asutatud Rootsi kirjastuskontsern. See sai alguse, kui Gerhard Bonnier asutas Kopenhaagenis raamatukaupluse.  

1837. aastal asutati Stockholmis raamatukirjastus Albert Bonniers Förlag. 1924. aastal ostis perekond Bonnier Rootsi päevalehe Dagens Nyheter enamusosaluse, 1929. aastal tollase Rootsi suurima ajakirjade kirjastaja Åhlén & Åkerlunds. 1944. aastal asutas Bonnier õhtulehe Expressen, millest sai edukas väljaanne. 

1950. aastal hakkas Bonnier kirjastama koomikseid ja 1965. aastal välja andma huvialaajakirju. 

1973. aastal laienes perefirma filmiärisse, ostes suurima Rootsi filmitootmisettevõtte SF. 1976. aastal alustas tegevust perekond Bonnierile kuuluv majandusleht Dagens Industri. 1984. aastal hakkas Bonnier kirjastama ajakirja Science Illustrated. 1989. aastal asutas Bonnier ajalehe Äripäev. 

Alates 1997. aastast on Bonnier omandanud järk-järgult aktsiaid Rootsi suurimas telekanalis TV4, 2009. aasta seisuga kuulub Bonnierile ligi 99% firma aktsiatest. 2005. aastal ostis Bonnier Soome telekanali MTV3 ja raadiojaama Radio Nova. 2006. aastal ostis Bonnier osaluse USA kirjastuses World Publication, mis annab välja umbes 50 ajakirja ning peab käigus ligi pooltsada veebisaiti.

Tänapäeval on Bonnier esindatud 25 riigis, kokku on kontsernil osalus 175 ettevõttes üle maailma. Bonnier on senini perefirma.

Vaata ka
Bonnier Publications

Välislingid
 Bonnieri koduleht

Rootsi ettevõtted
Kirjastused
Raamatukaubandus
Igor Rõtov

Igor Rõtov (sündinud 14. septembril 1963) on eesti ajakirjanik, ärijuht ja maletaja.

Rõtov õppis Tallinna Tehnikaülikoolis majandust ja Tartu Ülikoolis ajakirjandust, mõlemad on tal jäänud lõpetamata.

Enne ajakirjandusse tulekut oli ta elukutseline malemängija ja -treener. 1990–91 töötas Rõtov reporterina Rahva Hääles, 1992. aastal siirdus reporteriks ajalehte Äripäev. 1992. aasta sügisel sai temast Äripäeva peatoimetaja ja tegevjuht, septembrist 2007 on ta AS-i Äripäev peadirektor.

Rõtov kuulub Euroopa majanduslehtede liidu täitevkomiteesse.

Tunnustus
2007 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
1995 – Ettevõtluse sõber

Isiklikku
Tema ema on Merike Rõtova, isa oli Boriss Rõtov, vanaisa Oskar Kuningas, õde Regina Narva.

Tema hobid on bridž, male ja kalapüük.

Viited

Välislingid 
 Igor Rõtovi blogi
 Igor Rõtov Äripäeva
 

Eesti ajakirjanikud
Eesti maletajad
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1963
Verner Trossi

Verner Ernst Harald Trossi VR I/3 ja II/3 (11. juuli 1890 Paide – 19. juuni 1953 Narva) oli Eesti ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kolonel).

1919. aasta novembris teenis kapteni auastmes 9. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alampolkovnikuks, vanusega 1. november 1919.

Võru-Petseri, Valga (1. juuni 1936–1939) ja Viru-Järva (1939) sõjaväeringkonna ülem. Vabastati tegevteenistusest 8. novembril 1939. 

1940. aasta augustist oli Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 21. laskurpolgu komandör.

Arreteeriti 25. septembril 1950. Suri Narva vangilaagris.

Välislingid 
 Ohvitseride andmekogu

Eesti kolonelid
Eesti sõjaväeringkondade ülemad
Sõjaväe Kõrgema Kohtu liikmed
Sakala Partisanide Pataljoni ülemad
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
9. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse koosseis
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1890
Surnud 1953
Püha Anna ordeni kavalerid
Emil Kursk

Emil Aleksander Leonhard Kursk VR I/3 (31. august 1893 Tallinn, Eestimaa – 19. detsember 1944 Berliin, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Emil Kursk alustas sõjaväelase karjääri Venemaa keisririigi armees, kus teenis välja alamkapteni auastme.

Eesti Vabadussõja alguses tegutses E. Kursk Kaitseliidu organiseerimisel, 1919. aasta märtsis määrati ta Soomusrongide Divisjoni Tagavarapataljoni ülemaks ja jätkas ka divisjoni ümbernimetamisel Soomusrongide Diviisi Tagavarapataljoni ülemana.

Pärast Vabadussõja lõppu jätkas E. Kursk teenistust Eesti Rahvaväes ja kaitseväes, 1. Diviisi Staabiülemana 1. veebruarini 1925, siis Eeski sõjaväe esindajana Venemaal.

1927. aastal nimetati E. Kursk 2. Soomusrongirügemendi ülemaks. E. Kursk juhtis 2. Soomusrongirügementi kuni 1934. aastani. 

1934. aastast nimetati E. Kursk Lääne-Saare Sõjaväeringkonna ülemaks, 1936. aasta 1. juunist kuni 1939. aastani oli ta Narva Sõjaväeringkonna ülem ja 1939. aastal  Pärnu-Viljandi Sõjaväeringkonna ülem. 

Lahkus 1939. aasta oktoobris sõjaväeteenistusest, vabastati Eesti kodakondsusest ning siirdus koos perega Saksamaale. Sõja puhkemise järel võeti Saksa armeesse ning võitles idarindel. 

Suri 19. detsembril 1944 Berliin-Weissensee haiglas tiisikusse. Matmispaik teadmata.

Kirjandus
 Jaak Pihlak, "Karutapjad ja Vabaduse Risti vennad". Jaak Pihlak ja Viljandi Muuseum, 2010, lk 132-133
Jaak Pihlak, "Viljandi linn ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseum, 2008, lk 112.

Välislingid
Ohvitserida andmekogu
Karutapja ordeni kavalerid (läti keeles)

Eesti soomusrongiväeosade ülemad
Eesti sõjaväeringkondade ülemad
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Eesti kolonelid
Eesti maletajad
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Sündinud 1893
Surnud 1944
Mihkel Uudla

Mihkel Uudla (kuni 1935. aastani Mihkel Lossmann, 24. oktoober 1907 – 5. oktoober 1956 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Välislingid
Kirje ohvitseride andmekogus

Sõjaministeeriumi koosseis
Scouts Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1907
Surnud 1956
Mihkel Hennoste

Mihkel Hennoste (kuni 1935. aastani Mihkel Endrikson, 10. oktoober 1905 Pärnu – 10. aprill 2002 Queensland) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Artikleid 
 Maapealse luure korraldamine väekoondises. Sõdur, 21. juuni 1940, nr. 24–26, lk. 587–594.

Sidepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Austraalias
Sündinud 1905
Surnud 2002
Karl Kool

Karl Kool VR I/3 (20. märts 1891 Tartu – 1. november 1934 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Karl Kool alustas sõjaväelase karjääri Venemaa keisririigi armees, kus ta omandas suurtükiväelase eriala, K. Kool osales suurtükiväelasena Eesti Vabadussõjas.

1921. aasta oktoobrist kuni 1923. aasta juulini oli K. Kool Soomusrongide brigaadi ülema abi. Aastatel 1925–1927 õppis ta Kõrgemas Sõjakoolis.

1928. aasta jaanuarist detsembrini oli ta 1. Soomusrongirügemendi ülema kohusetäitja.

Kaitseväe varustusvalitsuse tehnilise asjanduse juhataja kolonel Karl Kool hukkus 1. novembril õnnetusjuhtumi tagajärjel Tallinnas (sai kodus relva puhastades surma) ning on maetud Tartu Peetri koguduse vanale kalmistule.

Viited 

Eesti kolonelid
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Eesti soomusronglased
Sündinud 1891
Surnud 1934
Karl Prees

Karl Eduard Prees (kuni 1935. aastani Karl Eduard Preisberg; 4. jaanuar 1893 Paldiski – 21. august 1969 Olympia, Washingtoni osariik, USA) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1935).

Karl Eduard Preisberg omandas algkooli hariduse Tallinnas, kus jätkas samas ka õpinguid gümnaasiumis.

1912. aastal siirdus ta Venemaa keisririigi sõjaväeteenistusse sundaega teenima, lõpetades sõjaväeteenistuse lipniku auastmes. Võttis osa Esimesest maailmasõjast 7. kütipolgu koosseisus,  Poolas, Galiitsias ja Rumeenias, kus ta staabikapteni aukraadis tegutses pataljoniülemana. 

1917. aasta detsembris tuli staabikapten Preisberg Eestisse rahvusväeosadesse, Eesti polku Viljandisse. Võttis osa Vabadussõjast.

Peale Vabadussõja lõppu määrati ta Tallinna Vahipataljoni ülema kohale, millisel ametkohal ta püsis kuni 1925. aastani, mil ta määrati pataljoni ülemaks Tallinna Kalevi üksikusse jalaväepataljoni.

Alates 1. mai 1928. aastast kuni 1940. aastani Kaitseliidu Järva maleva pealik.

Tunnustus
Eesti Vabadussõja mälestusmärk, 1922
Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1935

Viited

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

2. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
10. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Püha Georgi ordeni kavalerid
Kaitseliidu Järva maleva pealikud
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1893 
Surnud 1969
Kiviõli FC Irbis

Kiviõli FC Irbis on 1998 asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kiviõli ja -väljak Kiviõli linnastaadion. 
Kuni 2012. aasta hooaja lõpuni oli klubi nimeks Kiviõli Tamme Auto. 2012. aasta hooaja lõpul kuulutati välja, et Kiviõli Tamme Auto meeskond ühineb kohaliku noorteklubiga FC Irbis ning hakkab tulevikus kandma ka nende nime.

Mängijad
31. august 2013 seisuga.

Praegune meeskond

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Eesti jalgpalli karikavõistlused

Vaata ka
Eesti jalgpalliklubide loend
Kohtla-Järve SK Järve
Kiviõli JK Irbis

Viited

Välislingid
Klubi koduleht (link kättesaamatu alates 2013)

Eesti jalgpalliklubid
Kiviõli
TJK Legion

Tallinna JK Legion (ametlikult Tallinna Jalgpalli Klubi Legion) on 2008 asutatud Eesti jalgpalliklubi, mille kodulinn on Tallinn ja -väljak Wismari staadion. Võitnud Esiliiga 2019. aasta hooaja, mängib klubi 2020. aasta hooajal Meistriliigas.

Klubi moodustati 2008. aastal Tallinna Jalgpalli Klubi ja Tallinna SK Legion ühinemisel. Klubi asutaja Mikhail Artyukhov.

Praegune koosseis 
Seisuga 5. märts 2021

Ajalugu

Vaata ka
 Eesti jalgpalliklubide loend

Välislingid
Koduleht

 
Legion, TJK
Sisekaitse Operatiivrügement

Sisekaitse Operatiivrügement ehk SOR oli Eesti Vabariigi sõjaväestatud politseiüksus Siseministeeriumi valitsemisalas, mis tegutses ajavahemikul 1. detsember 1991 – 1997. 

Asus Jõelähtme vallas Koogi kasarmutes. Märtsis 1992 koliti Tallinna Rahumäe tee 6, kus varem asus Eestis asunud NSV Liidu Siseministeeriumi sisevägede 357. konvoipolk ja seejärel Narva-Jõesuu kasarmutes, Narva piirkonna turvalise tagamisel ning Tallinnas.

Rügemendi komplekteerimisel kasutati ajateenijaid, selle isikkoosseis ulatus kuni 300 meheni.

Sisekaitseüksused: Sisekaitse Operatiivrügement ja Sisekaitse Valverügement moodustati Eesti Vabariigi kaitsejõudude koosseisus, Vabariigi Valitsuse määrusega Nr. 65 5. märtsil 1992. Sisekaitse Operatiivrügement, Eesti Vabariigi kaitsejõudude koosseisus allus otseselt ja vahetult Eesti Vabariigi Riikliku Politseiameti peadirektorile ja viimase kaudu Eesti Vabariigi siseministrile.

Rügemendi funktsioonid oliod vastavalt Sisekaitse Operatiivrügemendi ajutisele põhimäärusele:
 posti- ja patrullteenistusest avaliku korra kaitsel ning kuritegude ja muude õiguserikkumiste tõkestamisel;
 avaliku korra ja ühiskondliku julgeoleku tagamisest massiüritustel, epideemiate, epizootiate, tulekahjude, katastroofide, loodusõnnetuste ja muude erakorraliste sündmuste puhul;
 massiliste või grupiliste korrarikkumiste ärahoidmisest ja tõkestamisest;
 võitluseks organiseeritud kuritegevuse ja terrorismiga, pantvangide vabastamiseks ning relvastatud ja muude ohtlike kurjategijate kinnipidamiseks korraldatavatest politseioperatsioonidest;
 suurte tulekahjude, katastroofide, loodusõnnetuste ja muude erakorraliste sündmuste tagajärgede likvideerimisest.

SOR likvideeriti, kuna selle käigushoidmine ja väljaõpe oli kallis ning ajateenijate kasutamine igapäevase sisekorra tagamisel ei ole Euroopa õigusruumis levinud.

SOR-i esimene ülem oli Georg Ambach, kes lahkus ülema kohalt 1992. aasta lõpus.

Alates 1993. aastast kuni rügemendi likvideerimiseni juhtisid Sisekaitse Operatiivrügementi rügemendiülem Peet Kall ja rügemendiülema asetäitja Arne Sirel. Juhtkonda kuulusid veel ka Andres Seepter, Erki Nelis, Rein Laid, Vladimir Meri, Viljar Leisalu ja Enn Kask.

Ajateenijate kasutamine Siseministeeriumi valitsemisalas olevas Sisekaitse Operatiivrügemendis lõpetati 1. novembrist 1997. aastal ja Sisekaitse Operatiivrügement liideti Tallinna Politseiprefektuuriga.

Välislingid 
Ants Sild, SEE OLI TÄNA 21 AASTAT TAGASI.., www.eesti.ca, 09 Dec 2012

Viited 

Eesti endised väeüksused
Eesti politsei
Eesti julgeolek
1991. aasta Eestis
Frank-Walter Steinmeier

Frank-Walter Steinmeier (sündinud 5. jaanuaril 1956 Detmoldis) on Saksamaa poliitik, alates 19. märtsist 2017 Saksamaa president.

Steinmeier oli välisminister aastatel 2005–2009 ja asekantsler 2007–2009. Alates 2013. aasta 17. detsembrist kuni 27. jaanuarini 2017 oli Steinmeier taas Saksamaa välisminister. 12. veebruaril 2017 valiti Frank-Walter Steinmeier Saksamaa Liitvabariigi presidendiks ja 13. veebruaril 2022 valiti ta sellesse ametisse tagasi.

Steinmeier oli Sotsiaaldemokraatide kandidaat liidukantsleri ametikohale 2009. aasta üldvalimistel.

Tunnustus 
 2016 – Euroopa poliitilise kultuuri auhind

Meedias
„Wer für Gewalt nur einen Funken Verständnis aufbringt, macht sich mitschuldig“

Saksamaa välisministrid
Saksamaa poliitikud
Saksamaa presidendid
Sündinud 1956
Peter Graves

Peter Graves (õieti Peter Aurness; 18. märts 1926 – 14. märts 2010) oli USA näitleja.

Graves oli ärimees Rolf Aurnessi ja ajakirjanik Ruth Aurnessi (sündinud Duesler) poeg. Isaisa oli sündinud Aursnesi nime all, kuid 1887 USA-sse emigreerudes muutis nimekuju.

Graves lõpetas 1944 keskkooli ja teenis seejärel kaks aastat USA lennuväes. Hiljem õppis ta Minnesota ülikoolis. 

Graves alustas filmikarjääri 1942, aga pidevalt hakkas ta filmides näitlema alates oma teisest filmirollist 1951. Ta oli pikk, blond ja kena välimusega ning mängis paljudes filmides peaosa. A-filmidesse ta ei pääsenud, vaid jäigi B-filmide näitlejaks. Talle olid tüüpilised osad õudusfilmides, näiteks "Killers from Space" (1954), "The Night of the Hunter" (1955), "It Conquered the World" (1956), "Beginning of the End" (1957), "The Mysterious Monsters" (1976), "The Clonud Horror" (1979), "Addams Family Values" (1993) ja "House on Haunted Hill" (1999).

Gravesi kõige tuntum roll on organisatsiooni Impossible Missions Force juht Jim Phelps sarjas "Võimatu missioon" (1967–1973). Selle eest pälvis ta 1971 Kuldgloobuse ning ta nimetati selle seriaali teistel hooaegadel Kuldgloobuse ja Emmy kandidaadiks.

Viimane seriaal, kus tal oli läbiv roll, oli "7th Heaven" (11 episoodi 1996–2007).

Graves suri südamerabandusse oma koduaias perekonna juuresolekul.

Isiklikku

Ta abiellus 1950 Joan Endressiga. Abielust sündisid tütred Kelly Jean, Claudia King ja Amanda Lee. Nii abikaasa kui ka kõik tütred elasid temast kauem. Tal sündis kuus lapselast.

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1926
Surnud 2010
Slettnesi tuletorn

Slettnesi tuletorn asub Slettnesis Gamviki vallas Norras Gamviki külast umbes 3 km põhja poole.

Slettnesi majakas on mandriala maailma kõige põhjapoolsem majakas.

Majakas hakkas tööle 15. septembril 1905. aastal.

Majakas on 39 m kõrge ja tema valgusti ulatub 44 meetrit üle merepinna. Oma kõrgusega kuulub Slettnesi majakas Norra 5 kõrgema majaka hulka. Majakal on 9 korrust ja 130 trepiastet.

Majakatule heledus on 1 706 000 kandelat ja tuli paistab 32,6 km kaugusele.

Vaated majakale

Kasutatud kirjandus

Teabetahvel majaka juures.

Gamviki vald
Norra tuletornid
Avatud aktsiaselts

Avatud aktsiaseltsiks (vene открытое акционерное общество, OAO) nimetatakse Venemaal aktsiaseltsi, mille aktsionärid võivad oma aktsiatega vabalt kaubelda teiste aktsionäride nõusolekust sõltumata.

Minimaalne põhikapital on 100 000 rubla.

Avatud aktsiaseltsile vastandub suletud aktsiaselts (vene закрытое акционерное общество, ЗАО).

Vaata ka
Suletud aktsiaselts

Aktsiaseltsid
Ühinguõigus
Viktor Tšernomõrdin

Viktor Stepanovitš Tšernomõrdin (vene keeles Виктор Степанович Черномырдин; 9. aprill 1938 Tšornõi Otrog, Tškalovi oblast – 3. november 2010 Moskva) oli Venemaa poliitik ja diplomaat.

Aastatel 1962–1966 õppis ta Kuibõševi Polütehnilises Instituudis (КПтИ – Куйбышевский политехнический институт им. В. В. Куйбышева).

Viktor Tšernomõrdin alustas karjääri valitsusorganites 1982. aastal Nõukogude Liidu Ministrite Nõukogus gaasitööstuse ministri asetäitjana. 1983. aastal sai temast ühtlasi Tjumengazpromi juht. Aastatel 1985–1989 oli Tšernomõrdin Nõukogude Liidu gaasitööstuse minister. Aastatel 1989–1992 oli ta riikliku gaasikontserni Gazprom juhatuse esimees. 1992. aasta mais määrati Tšernomõrdin Venemaa valitsusjuhi asetäitjaks kütuse- ja energeetikakompleksi küsimustes.

Aastatel 1992–1998, president Boriss Jeltsini ajal, oli Tšernomõrdin Venemaa valitsusjuht (1992–1993 Venemaa Föderatsiooni Ministrite Nõukogu esimees, edasi Venemaa Föderatsiooni Valitsuse esimees). Ta vabastati ametist 1998. aasta märtsis. Pärast rahanduskriisi puhkemist Venemaal püüdis Boriss Jeltsin teda augustis peaministri ametisse tagasi tuua, kuid Riigiduuma ei kinnitanud presidendi otsust.

1995. aastal moodustas ta poliitilise bloki Meie Kodu On Venemaa, mis kogus parlamendivalimistel 10% häältest.

1999. aastal tegutses Venemaa presidendi eriesindajana Jugoslaavia kriisi reguleerimisel.

1999–2001 Venemaa Riigiduuma liige Jamali-Neenetsi autonoomsest ringkonnast.

1999–2000 Gazpromi direktorite nõukogu esimees.

2001–2009 oli ta Venemaa Föderatsiooni suursaadik Ukrainas. Pärast suursaadiku ametikohalt vabastamist oli Tšernomõrdin presidendi nõunik ja eriesindaja majanduskoostöö alal SRÜ riikidega.

Isiklikku
Viktor Tšernomõrdin oli oma abikaasa Valentinaga abielus ligi 50 aastat. Valentina suri 2010. aasta märtsis. Neil oli kaks last. Tšernomõrdinist jäi maha neli lapselast.

Välislingid

"Aforismimeister Tšernomõrdin" Jaanus Piirsalu blogi
Erik Rand. "Mart Helme: Tšernomõrdin oli mõnus mees, kes suhtus Eestisse mõõdukalt" EPL, 3. november 2010
Priit Luts. "Suri Venemaa ekspeaminister Tšernomõrdin" ERR, 3. november 2010
Andrei Anissimov. Mees, kes rääkis, nagu mõtles Postimees.ee, 12. november 2010

Venemaa peaministrid
Venemaa suursaadikud
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 2010
Arnold Talvet

Arnold Talvet (kuni 1936. aastani Arnold Tallenhof, 25. veebruar 1907 Riia – 5. märts 1996 Tallinn?) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Teenis Soomusrongirügemendis, alates 1. detsembrist 1935 Auto-Tankirügemendis, lõpetas Sõjakooli.

Viited 

Eesti soomusronglased
Auto-Tankirügemendi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1907
Surnud 1996
Anton Saluste

Anton Saluste (kuni 1935. aastani Anton Schäfer, 31. jaanuar 1904 Tallinn – 19. juuli 1969 Kingston, New Yorgi osariik) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Anton Schäfer teenis Pioneerpataljonis, õppis Sõjakoolis, mille lõpetas 1926. aasta ja Kõrgemas Sõjakoolis
	
Teise maailmasõja ajal teenis Anton Saluste Kindralinspektuuris osakonnajuhatajana ning hiljem 1942. aastal määrati Petseri-Irboska prefektiks, kus teenis kuni 1943. aastani.

1944. aastal põgenes Eestist, hiljem kolis Ameerika Ühendriikidesse, kus ka 1969. aastal Kingstonis New Yorgi osariigis suri.

Viited

Pioneerpataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1904
Surnud 1969
Vello Muruma

Vello Muruma (kuni 1935. aastani Vladimir Munner, 4. jaanuar 1903 Kuigatsi vald, Valgamaa – 6. oktoober 1942 Norilsk, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1935). 

Arreteeriti NKVD poolt 26. juunil 1941. Surmaotsus, last maha.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Sõjavägede Staabi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1903
Surnud 1942
Jooksjarohi

Jooksjarohi (Ononis) on oalaadsete seltsi liblikõieliste sugukonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede ja põõsaste perekond.

Jooksjarohud sisaldavad eeterlikke õlisid, flavonoide, glükosiide ja tanniine.

Rahvameditsiinis kasutatakse jooksjarohtusid neeru- ja põiehaiguste raviks.

Eesti liigid ja nende levimus
Ononis arvensis L. (haisev jooksjarohi), paiguti
Ononis repens L. (roomav jooksjarohi), harva

Liblikõielised
Mihkel Kattai

Mihkel Kattai (12. juuli 1893 Põlva vald, Võrumaa – 5. oktoober 1950 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonel).

Vabadussõja Ajaloo Komitee töökomisjoni juht.

Tunnustused
Kotkaristi III klassi teenetemärk, 1936

Viited

Välislingid
 http://prosopos.esm.ee/index.aspx?type=1&id=20026

Eesti kolonelid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1893
Surnud 1950
Niels Järverand

Niels Järverand (kuni 1939. aastani Niels Jürgenson, 17. november 1915 – 13. september 1941 Beglovo lähistel) oli Eesti sõjaväelane (lipnik, 9. juulist 1940 nooremleitnant).

Sakala Partisanide Pataljoni koosseis
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1915
Surnud 1941
Wilhelm Ulrich

Wilhelm Ulrich (u 1604 – 1661) oli Rootsi riigitegelane.

Ta oli 1649. aastast Tartu õuekohtu asepresident, Eestimaa maanõunik, kuningliku Tallinna linnusekohtu assessor ja president ning Tallinna asehaldur 1652–1659. Tallinna asehaldurina oli ta kuberneri puudumisel ka Eestimaa kuberneri ametis aastail 1653, 1655 ja 1656–1659.

Ta oli Harjumaal Ruila, Lohu ja Tuhala, Tartumaal Reola ja Toykala mõisa pärushärra ning Laitse ja Ohukotsu härra.

Tema matusetseremoonia toimus 7. jaanuaril 1662 Tallinna Toomkirikus.

Perekond
Wilhelm Ulrichi vanemad olid Brandenburgist pärit Kuramaa hertsog Wilhelm Kettleri sekretär (1600–1607), Rootsi õuenõunik, Riia bürgermeister (1622), sündik ja Tartu õuekohtu asepresident (1631) Johann Ulrich (1572–1642) ja Anna Aldus (1573–1654), kes oli Miitavi pastor Martin Alduse tütar. Tema isale kuulus Kuramaal Kurmale (Kurmalen, Kurmāles muiža), Harjumaal Ruila ja Tartumaal Reola mõis.

Wilhelm Ulrich abiellus 27. jaanuaril 1634 Tallinnas Tuhala mõisa pärijanna Maria von Delwigiga (1610–1657), kes oli Tuhala mõisniku Ewert von Delwigi (surnud 1616) ja Juliane Ekebladi (surnud 1639) tütar. Abielust sündisid:
Johann Wilhelm (surnud 1709), Reola mõisnik, Liivimaa Pilkuse mõisa suguvõsaharu esivanem;
Jobst Friedrich (surnud 1707), leitnant Tuhala, Tammiku, Ohukotsu ja Põlli mõisnik;
Ewert Gustav (surnud 1707), meeskohtunik, Laitse, Munalaskme ja Lohu mõisnik, Jakob Heinrich von Ulrichi isa;
tütar, abiellus Heinrich Rosega;
Juliane (Eliane) (maetud 1678), abiellus 1652 Tallinnas Ohukotsu mõisniku Otto Reinhold von Taubega (surnud 1682).

1658. aastal abiellus ta Margarethe von Lodega (surn.1698), kes oli Kukruse mõisniku Gerhard von Lode (surnud 1659) ja Anna Maria von Treydeni tütar. Abielust sündisid:
Margaretha Elisabeth (1659–1706), abiellus Johann Arend von Taufasega (surnud 1708);
Otto Wilhelm, kapten, meeskohtunik ja Tuhala mõisnik, kes oli ka redutseeritud Lohu mõisa rentnik, mille ta aga meesläänina tagasi sai;
Beate Gertrude (surnud 1706), abiellus 1681 Tallinnas Ohtu mõisniku Rötgert Johann von Wrangelliga (surnud 1716).

Pärast Wilhelm Ulrichi surma abiellus lesk Margarethe 1663. aastal Vasta, Tuhala ja Saha mõisa pärushärra Hans von Wrangelliga (1626–1691), kes oli ka Rootsi kammerhärra (1653), meeskohtu-assessor (1660), Östgöta rügemendi ooberst (1667) ja maanõunik (1674). Temaga sai Ulrichi lesk 3 poega ja 4 tütart.

Vaata ka
Eestimaa kuberneride loend
Ulrich (aadlisuguvõsa)

Viited

Baltisakslased
Eestimaa maanõunikud
Lohu mõisnikud
Rootsi poliitikud
Rootsi Eestimaa kubermangu koosseis
Surnud 1661
Kukehari

Kukehari (Sedum L.) on kivirikulaadsete seltsi paksuleheliste sugukonda kuuluv taimeperekond.

Kukeharjad on mitmeaastased, harvem üheaastased taimed, mis on levinud peamiselt põhjapoolkera parasvöötmes. Perekonda kuulub 400 liiki. Perekonnas on nii ronitaimi kui põõsaid.

Lehed on lihakad, lamedad või ruljad ja munajad. Perekonnas on ka sukulente, mis säilitavad oma lehtedes vett.

Õied on enamasti 5, harvem 4 või 6 kroonlehega. Tolmukaid on tüüpiliselt poole rohkem kui kroonlehti. Õied on tavaliselt kollased, harvem valged või punased.

Kukeharjade vili on kukkur, seemned on väikesed.

Mitmed liigid sisaldavad mürgiseid alkaloide. Mõne lehti kõlbab jällegi salatina süüa.

Kukeharjad on levinud ilutaimed kiviktaimlates. Kukeharjad on üldiselt vastupidavad, aga leidub nii külma- kui kuumaõrnaid liike.

Mitu kukeharjaliiki on liblikate tähtsad toidutaimed.

Esimesena kirjeldas kukeharja teaduslikult Carl von Linné 1753.

Eesti liigid
Sedum acre – harilik kukehari (sage)
Sedum album – valge kukehari (paiguti)
Sedum ruprechtii – Ruprechti kukehari (väga haruldane)
Sedum telephium – verev kukehari (hajusalt)
Sedum maximum – suur kukehari (kohati)

Paksulehelised
Heino Villum

Heino Villum (5. veebruar 1931 Tallinn – 22. oktoober 1988 Elva) oli eesti poksija ja poksitreener.

Villum poksis aastatel 1947–1958. Ta alustas poksimist Tartus kutsekoolis õppides, kus tema treener oli Enno Laineste. Pärast kooli lõpetamist 1949. aastal poksis ta Tallinna Tööjõureservides, kus tema treener oli Vello Aedmäe ning hiljem Dünamos, kus tema treener oli Nigul Maatsoo.

Villum oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kolmekordne Eesti NSV meister (1952,1953 ja 1956) ja I keskkaalus (kuni 71 kg) Eesti NSV meister (1957).

Villum sai Tööjõureservide üleliidulistel noorte meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57,2 kg) esikoha (1947). Ta sai Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) esikoha (1955 ja 1956).

Villum sai NSV Liidu meistrivõistlustel II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) IV koha (1955). Ta sai 1956. aastal Nõukogude Liidu meistersportlaseks.

Villum oli hiljem Tallinna Dünamos poksitreener.

Ta suri oma kodumajas Elvas 1988. aastal vingumürgitusse.

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009

Välislingid

Eesti poksijad
Eesti poksitreenerid
Elva kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 1988
Gustaf Banér

Gustav Axelsson Banér (1547 Djursholmi loss, Danderyd, Uppland – 20. märts 1600 Linköping) oli Rootsi riigitegelane.

Ta oli riiginõunik (1570), Tallinna ja Eestimaa asehaldur aastatel 1588–1590.

Ta mõrvati Linköpingi veresauna ajal, kui hukati Stångebro lahingus vangistatud Karl IX vastased aadlikud, ning maeti Uppsala katedraali.

9. augustil 1582 kinkis kuningas Johan III talle Uexküllide Virtsu vasallilinnuse ümbruses asunud Virtsu (Werder) mõisa Hanila kihelkonnas Läänemaal.

Perekond
Tema vanemad olid rüütel Axel Nilsson Banér (1513–1554) ja Margareta Pedersdotter Bjelke (1510–1557). 

Ta abiellus 8. oktoobril 1581 Stockholmis Kristina Svantesdotter Sturega (1559–1619), kes oli riiginõunik ja riigimarssal krahv Svante Sture (1517–1567) ja Märta Eriksdotter Leijonhufvudi (1520–1584) tütar. Abielust sündisid:
Margareta (1582–1618)
Svante (1584–1628), Djursholmi härra, riiginõunik, Riia ja Liivimaa kuberner.
Anna (1585–1656), õukonnadaam, abiellus 1610 riiginõunik Gabriel Bengtsson Oxenstiernaga.
Märta (1586–1586)
Axel (1587–1594)
Peder (1588–1644), Ekenäsi ja Tuna härra, riiginõunik, kantseleinõunik, laaman, Eestimaa kuberner 1622–1626
Nils (1589–1614), kapten, Virtsu (Werder) mõisaomanik, langes Ingeri sõjas Evert Horni juhtimise all toimunud lahingus 20. veebruaril 1614 Staraja Russas Venemaal.
tütar (suri 1590)
Sigrid (1592–1669)
Märta (1593–1638), abiellus riiginõunik Lars Erikssoniga.
Axel (1594–1642), Djursholmi härra, riiginõunik ja riigimarssal.
Johan (1596–1641), riiginõunik, kindral ja riigimarssal, väejuht kolmekümneaastases sõjas, Ingeri kindralkuberner krahv Gustaf Adam Banéri isa.
Erik (1597-1597)  
Karl (1598–1632), Varbla (Wärpäl) mõisaomanik, Segersjö härra, ülemkammerhärra (1625), Marienburgi kuberner (1626), riigisekretär (1628), Preisimaa asekuberner (1631), hertsog Karl Gustavi kammerhärra, riiginõuniku Gustaf Banéri (1629–1680) isa.

20. detsembril 1651 said tema poegade Svante, Pederi, Axeli ja Karli pojad vabahärratiitli ja immatrikuleeriti 1652. aastal nr. 22 all Rootsi rüütelkonda.

Viited

Rootsi poliitikud
Rootsi Eestimaa kubernerid
Eestimaa mõisnikud
Sündinud 1547
Surnud 1600
Trieste

Trieste on linn ja vald Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas Sloveenia piiri ning Aadria mere Trieste lahe ääres. See on Trieste provintsi keskus.

Elanike arv on 204 338 (1. jaanuar 2018).

Pilte

Vaata ka
Trieste Vaba Territoorium

Viited

Välislingid 
 
 Trieste - Foto-reisijuht - (Itaalia) (PDF)

Itaalia linnad