joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Anton Kuuspalu

Anton Kuuspalu (kuni 1935. aastani Kronk; 15.  jaanuar 1902 Atsalama, Virumaa – 11. mai 1945 Leningrad, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Elulugu
Lõpetas Narva kommertskoolis 9 klassi ning asus 1923. aastal Sõjakoolis õppima, lõpetas selle jalaväe kursuse ning 1926 määrati 1. Jalaväerügementi 5. kompanii rühmaülemaks. 

1928. aastal asus Lennukoolis lendurvaatlejaks õppima, lõpetas 1930. aastal ning kinnitati lendurvaatleja kutses. Alustas teenistust ÜLD nr. 1 III salga lendurvaatlejana. 1932. aastal määrati divisjoni relvurohvitseri kohusetäitjaks, 1933. aastal kinnitati relvurohvitseriks.

1940. aastal Eesti sõjaväe likvideerimisel viidi Anton Kuuspalu üle 22. territoriaalkorpuse eskadrilli. Sõja puhkedes põgenes Venemaale evakueerumise asemel koos paljude teiste lennuväelastega metsa.

Oli hiljem Omakaitse Viru maleva 9. pataljoni (asukohaga Iisakus) ülem. Arreteeriti 19. detsembril 1944 Vihterpalus. Mõisteti 3. märtsil 1945 Leningradi rinde sõjatribunali poolt surma ning hukati 11. mail 1945 Leningradis.

Isiklikku 
Abikaasa Alice Kuuspalu ja tütar Rutt küüditati 1946. aastal Tjumeni oblastisse. Pöördusid salaja Eestisse tagasi ning arreteeriti siin uuesti 1949. aastal ja saadeti tagasi asumisele.

Kirjandus
Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani. Tallinn, 2011.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

1. Jalaväerügemendi koosseis
1. Lennuväedivisjoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1945
Fort Sumter

Fort Sumter on merekindlus, mis on ehitatud tehissaarele, et kaitsta Charlestoni mererünnaku puhul.

Ajalugu
Seda hakati rajama pärast 1812. aasta sõda, mil inglased tungisid meritsi Washingtoni. 1861. aastal, mil Fort Sumteri lahing vallandas Ameerika Ühendriikide kodusõja, oli kindlus endiselt valmimata. See sai sõja ajal tõsiselt kahjustada, jäi varemetesse ning kuigi toimusid mõningased ümberehitused, ei suudetud seda kunagi valmis ehitada.

Alates 20. sajandi keskpaigast on Fort Sumter olnud avalikkusele avatud osana Fort Sumter and Fort Moultrie National Historical Parkist, mida haldab rahvuspargiteenistus.

Vaata ka
 Castle Pinckney
 Fort Johnson
 Fort Moultrie

Välislingid
 

Charleston
Suur-Fatra

Suur-Fatra (Slovaki Veľká Fatra) on mäestik Slovakkia lääneosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Fatra-Tatra piirkonnast. Selle regiooni kõrgeim tipp on Ostredok (1590 m). Mäestiku pindala on 784 km².

Ostredok sai oma nime aastal 2016, kui ülemõõtmisel selgus, et varem arvatud 1592 meetri asemel on selle kõrgus 1596 meetrit ja seega on tegemist mäestiku kõrgeima tipuga. Mäestiku suurima suhtelise kõrgusega tipp on aga  Krížna (1574,3 m).

Mäestikku hakkas esimesena eristama Ján Hromádka oma aastal 1956 ilmunud teoses Geomorfologické členenie Slovenska. Täpsemalt piiritlesid seda esimesena  Michal Lukniš ja Emil Mazúr aastal 1976.

Mäestiku kaitseks on moodustatud Suur-Fatra rahvuspark, mille koosseisus on mitmed väiksemad kaitsealad. Ligi 90% mäestikust on kaetud metsaka. Valdavalt kasvavad seal kuused ja pöögid, ent kasvab ka jugapuud. Mäestik on tähtsaim jugapuu kasvupaik Slovakkias. Ka on see saatana-kivipuraviku põhjapoolseim kasvukoht Slovakkias.

Mäestikus eristatakse seitset alampiirkonda. Zvoleni nime kannab mäestiku kaguosa, mille kõrgeimaks tipuks on Zvolen (1402,5 m). Tegemist on talispordipiirkonnaga, sellesse piirkonda jääb ka Donovaly talispordikeskus.

Mäestiku idaosas asub Revúca jõe ümbruses Revúca  tasandik. 

Mäestiku edelaosa moodustab Bralná Fatra. Sealne kõrgeim tipp on Smrekov (1441 m).  Keskmise ja lõunapoolse osa moodustab Hôľna Fatra, mille kõrgeim tipp on ka mäestiku kõrgeim tipp Ostredok.

Mäestiku lääneosa kannab nime Lysec. Sealne kõrgeim tipp on Kľak (1394 m), madalaim koht asub piirkonna põhjaosas (400 m). Koosneb lubjakivist.

Põhjaosa kannab nime Šípska Fatra. Sealne kõrgeim tipp kannab nime Vtáčnik (1236,3 m), madalaim osa ulatub 420 meetrit üle merepinna. Koosneb lubjakivist.

Kirdes asuv endisesse Liptovi piirkonda jääv mäestiku osa kannab nime Šiprúň. Nime Šiprúň kannab ka selle piirkonna kõrgeim tipp (1 461 m). Piirkond  koosneb lubjakivist.

Geoloogia 

Geoloogiliselt koosneb mäestiku keskosa kiltadest. Lõunas ja kagus moodustavad selle mesosoikumi lubjakivi ja dolomiit. Seal on mäestik sügavate orgudega liigendatud eraldi massiivideks. Esineb ka karstinähtusi. Mäestikku jäävad harmaneci koobas, Mažarná ja Šípi jääkoobas. Mäestiku kristalne graniittuum paljandub kohati üksnes sealses suurimas Ľubochňa orus.

Asend 

Suur-Fatra piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:

põhjast piiravad seda Orava kõrgustik ja Väike-Fatra
läänest piirab seda Turieci nõgu
idast piiravad seda Podtatranská nõgu, Choči mäestik ja Madal-Tatra.
lõunast piiravad seda Staré Hory mäestik ja Kremnica mäestik; kuna seda defineeritakse geoloogilistel, mitte geograafilistel alustel, siis pole sealne piir väga täpselt määratletud.

Viited

Välislingid 

Infot piirkonna kohta, fotod (tšehhi keeles)

Slovakkia mäestikud
Liceo Tommaso Gulli

Liceo Tommaso Gulli on muusika, keelte, humanitaarteaduste ja seltskondlikkuse keskkool Itaalias Reggio Calabrias.

Selle ajalugu algab pärast 1908. aasta maavärinat, kui asutati eranditult naissoost magistrikolledž, kus nad õppisid õpetajaks, kuni aastani 1923. Praegu on see 4 kursusega keskkool.

Õpetustaseme poolest on see üks esimesi Euroopa koole.

Välislingid
 Liceo Tommaso Gulli

Viited
Sammasõunapuu

Sammasõunapuu on erikujuliseks aretatud aed-õunapuu (Malus domestica), mille võra on püstine, "tavalise" õunapuu omast kitsam ning mis meenutab lühikeste võrsete ja tihedamalt paiknevate lehtede tõttu sammast. Ka õied ja lehed on tihedalt tüve ümber koos.

Sammasõunapuud pärinevad Kanadast. 1960. aastail märgati 'McIntoshi' sordi õunapuu võras tihedalt paiknevate lehtedega oksa, millel külgoksi peaaegu polnud. Sellest sai esimene sammasõunapuu sort 'Wijcik Macintosh', mis on tänapäeval tuntud sammasõunapuu sortide esivanem.

Viited
RNA protsessimine

RNA protsessimine (tuntud ka kui post-transkriptsiooniline modifikatsioon) on transkriptsiooni järel tekkinud pre-mRNA töötlemine küpseks mRNA-ks, mis seejärel võib osaleda translatsioonis. RNA protsessimine koosneb kolmest etapist:

 5'-otsa metüülguanosiinmütsi lisamine
 3'-otsa polü-A järjestuse lisamine
 Splaissimine

Molekulaarbioloogia
Codex aureus Gnesnensis

Codex aureus Gnesnensis (poola keeles Złoty Kodeks Gnieźnieński 'Gniezno kuldkoodeks') on 11. sajandi teisest poolest pärinev rikkaliku kujundusega illumineeritud käsikirjaline evangelistaar, mis tänapäeval asub Gniezno peapiiskopkonna arhiivis.

Kirjeldus 
Raamat koosneb 111 pärgamentlehest, selle illustratsioonid ja initsiaalid on rikkalikult koloreeritud ja tekst on kirjutatud majuskelkirjas kuldtindiga (seetõttu loetakse käsikiri nn kuldkoodeksite hulka). Tekst hõlmab perikoope terve kirikuaasta liturgilisteks lugemisteks. Teksti illustreerivad kaksteist terve lehekülje suurust miniatuuri. Kullaga kaunistatud köide pärineb 16. sajandist ja selle loojaks peetakse Poznańi meistrit Erazm Kamyni.

Käsikiri sarnaneb stiililt tugevasti Vyšehradi koodeksiga: sarnased on nende illustratsioonide stiil ja värvivalik, samuti kirjastiil, mis on rooma kapitaali ja untsiaali joontega majuskelkiri, ning kasutatud on samu lühendimärke ning samu untsiaali elemente. Siiski, Gniezno käsikiri on üleni kirjutatud kuldtindiga, samas kui Vyšehradi käsikirjas on kuldtindiga tehtud vaid valitud lõigud ja leheküljed.

Ajaloost 
Arvatavasti on nii Gniezno käsikiri, Vyšehradi koodeks kui ka codex aureus Pultoviensis loodud samas skriptooriumis, selle asukohaks on peetud mõnd kloostrit Böömimaal, niinimetatud Praha miniatuurikoolkonda, või Baierimaal, Regensburgi Sankt Emmerami kloostri miniatuurikoolkonna  mõjuväljas.

Esimene teade Gniezno käsikirja kohta Poolas pärineb 1603. aastast. Selle kohta, kuidas ja millal käsikiri Poolasse jõudis, on tehtud järgmisi oletusi:
 Käsikirja tellisid Piastid kõnealusest skriptooriumist, võimalik, et seoses Bolesław II Vapra kuningaks kroonimisega 1076. aastal
 Emb-kumb Poola hertsogi Władysław I Hermani abikaasadest, kas Judyta Przemyślidka (surnud 1086) Böömimaalt või Ungari Judith Baierimaalt tõi käsikirja endaga kodumaalt Gnieznosse kaasa
 Käsikiri jõudis 12. sajandil ehitatud Maarja taevasseminemisele ja pühale Adalbertile pühendatud Gniezno toomkirikusse.
 Vratislav II tellis Gniezno kuldkoodeksi kingituseks Piastidele.
Suure tõenäosusega jõudsid codex aureus Gnesnensis ja codex aureus Pultoviensis Poolasse koos.

2012. aastal analüüsiti ja uuriti käsikirja ning konserveeriti see Toruńis Kultuuripärandi instituudis (UMK).

Viited

Välislingid 
 Złoty Kodeks Gnieźnieński (BK Ms 1a) z r. ok. 1070 (käsikiri Gniezno peapiiskopi arhiivi koduleheküljel, saatetekst poola keeles)
 E. Jabłońska, M. Pronobis-Gajdzis, T. Kozielec. The 11th-century Gniezno Codex Aureus. - Care and conservation of manuscripts. Department of Nordic Research University of Copenhagen

11. sajandi illumineeritud käsikirjad
Poola kultuurimälestised
Romaani kunst
Laudtee

Laudtee on puidust plankudest ehitatud kõrgendatud jalgtee, kõnnitee või teerada, mis võimaldab jalakäijatel ületada märga, habrast või soist maad. Selliseid radu on kasutatud juba neoliitikumist alates.

Kasutusalad: mets, raba, soo, rand ja niit.

Laudteed toimivad ökosüsteemide ja taimestike kaitse meetmena, sest nii ei tallata pinnast ja ei häirita veerežiimi.

Laudteede ehitamise ja korrastamisega tegeleb Eestis Riigimetsa Majandamise Keskus (RMK).

Ajalugu 
Laudtee eelkäijaks võib pidada plankudest radasid, mida inimesed ehitasid juba noorema kiviaja (neoliitikum) ajal. Rajad olid enamasti ehitatud üksteise peale laotatud tammeplankudest. Struktuuri toetamiseks kasutati pärnast, saarest ja tammest valmistatud tugesid.

Ameerika Ühendriikide esimene laudtee nägi ilmavalgust 1870. aastal New Jersey osariigis Atlantic City linna rannas. Maha pandud laudtee eesmärk oli, et randa külastanud inimesed ei kannaks oma jalanõudega liiva edasi rongivagunitesse ja hotellidesse.

Eesti esimene laudtee ehitati 1955. aastal Männikjärve rabasse. 21. sajandil on laudteede rajamine välja kujunenud puhkemajanduslikuks ja kaitsekorralduslikuks meetmeks. Laudteedega luuakse ühendus raskesti ligipääsetavatele aladele. Laudteede eesmärgiks võib olla ka sihtkaitsevõõnditele ja loodusreservaatidele juurdepääsu piiramine, et kaitsta sealset elustikku.

Viru rabas valmis esimene laudtee 1977. aastal. Laudtee esimene katseeksemplaar paigutati otse pinnasele ning lagunes peale 6-7 aastat.

Laudteed Eestis 
Osa uuematel ja taastatud laudteedel Eestis on ligipääs ka ratastooli ja lapsevankriga (Viru raba, Koprarada, Meenikunno matkarada) ning need on kaetud spetsiaalse metallist võrega, et märgade ilmade korral suurendada hõõrduvust ja vähendada libastumisohtu.

Populaarsemad laudteega kaetud matkarajad 

 Kakerdaja raba

 Viru raba

 Hüpassare õpperada

 Rannametsa-Tolkuse looduse õpperada

 Mukri loodusrada
 Soomaa rahvuspark

Viited
Aktiivturism

Aktiivturism (inglise keeles adventure tourism) on turism, mille käigus harrastatakse aktiivset puhkust ja liikumist: jalgsi, rattaga, suuskadega, hobusega, kõike mis on kuidagi seotud spordiga. Aktiivturism on märkimisväärne suur tööstussektor, mida on tänaseks suhteliselt vähe uuritud. Eestis on aktiivturism hästi arenenud, tänu Eesti looduse unikaalsusele, erinevatele maastikualadele ja rabadele. Turism  on iseenesest aktiivne, kuid  aktiivturism võib olla kui eneseületamine. Aktiivturismi peamine eesmärk on sportlikkus ja seiklemine, nagu näiteks mägironimine või vabalangemine. See on turismivorm mida harrastatakse ka suuremates gruppides.

Enamik asjakohast teaduskirjandust pärineb aga muudest turismi, vaba aja veetmise ja õuesõppe valdkondadest. Ökoturismi, puhketurismi, turismikaitsealade turismi ja isegi eluslooduse majandamist käsitlevad tekstid räägivad seiklusturismi kohta vähe, kuigi mõned neist mainivad möödaminnes kaubanduslikke varustajaid ja vaba aja veetmise võimalusi.

Aktiivturismi vormid 

 matk: kanuumatk, rattamatk, kajakimatk,

 harrastajate sporditurismi võistlus
 suusatamine, lumelauasõit 
 mägirattaga sõitmine
 parvetamine 
 vabalangus

Spetsiaalselt seiklusturismiga seotud raamatud 

 Miles and Priest (1999) seikluste programmeerimisest õuesõppes
 Hudson (2002), peamiselt sporditurismile pühendatud
 Swarbrooke et al. (2003) inimeste seikluste psühholoogiast
 Easson (2006) ekstreemspordi filosoofiast ja psühholoogiast
 Buckley (2006)seiklusturismi toodete struktuuri kohta.

Aktiivturism Eestis 
Peamisteks aktiivturismi atraktsioonideks Eestis on kanuu- ja süstamatkad ning  seikluspargid. Populaarsemad seikluspargid on Alutaguse, Kiviõli ja Otepää. Enamus kanuumatku viiakse läbi Soomaal, samuti Põhja-Eestis-  Prangli saare ümbruses, Kolga lahel ja Sauga jõel ning  Lõuna-Eestis peamiselt Võhandu , Ahja ja Piusa jõe. Mägiratast saab sõita Kiviõlis, Türi lähistel ja Lõuna-Eestis Vooremäel. Eestis on parimad kärestikulised lõigud just parvetamiseks Jägala jõel ning seal on võimalik saada tõeliselt kiire andrenaliinilaeng.

Vaata ka 

 Loodusturism
 Ökoturism
 Maaturism
 Seiklusturism

Viited
Kirjandusteooria

Kirjandusteooria on kirjandusteaduse üks põhiharudest, mis käsitleb ilukirjanduse eripära, vorme ja funktsioneerimist ning seoseid elu tegelikkusega. Täpsemalt uurib see kirjanduse põhialuseid, kategooriaid, kriteeriume. Kirjandusteoreetilised teadmised võimaldavad ilukirjanduse olemust ja arenemist sügavamalt mõista.

Kirjandusteooria, kirjanduskriitika ning kirjanduslugu on omavahel tihedalt seotud kirjandusteaduse kolm põhiharu, mille lähtepunktiks on konkreetsete kirjandusteoste uurimine. 

Eestikeelses kultuuriruumis lähtutakse kirjandusteaduse eelnimetatud kolmikjaotusest.

Ingliskeelses kultuuriruumis kasutatakse tihti terminit "kirjanduskriitika" (literary criticism) kirjandusteaduse mõistes. Sellise kasutuse puhul oleks kirjandusteooria justkui osa kirjanduskriitikast. René_Wellek rõhutab nende terminite eristamise tähtsust ning toob välja, millega täpsemalt need kirjandusteaduse harud tegelevad – "...on väga tähtis teha vahet kirjanduse teoorial, kriitikal ja ajalool. Kõigepealt tuleb kirjanduse simultaanse nähtusena eristada selle vaatlemist teoste kui ajalooprotsessi integriaalsete osiste kronoloogilise reana. Seejärel tuleb konkreetsete sõnakunstiteoste uurimist eristada kirjanduse põhialuste ja kriteeriumide uurimisest. Neile erisustele tähelepanu juhtimiseks tundub olevat õige nimetada kirjanduse põhialuste, kategooriate, kriteeriumide ja muu taolise uurimist kirjandusteooriaks', ning konkreetsete kunstiteoste vaatlemist kas 'kirjanduskriitikaks' (peamiselt staatilise lähenemisviisi korral) või 'kirjanduslooks'."“  

Põhjaliku käsitluse kirjandusteooriast ja sellega seotust on andnud René Wellek ja Austin Warren oma teoses "Theory of Literature" (1968), mille andis 2010. aastal eesti keeles välja kirjastus Ilmamaa pealkirjaga "Kirjandusteooria“. Raamat kuulub Eesti Avatud Fondi toetusel ilmuvasse raamatusarja "Avatud Eesti Raamat". Eestis on kirjandusteooria kohta omakeelset Eesti autorite kirjandust ilmunud vähe. Viimane põhjalikum käsitlus on 1966. aastal välja antud "Kirjandusteooria lühikursus", mille autor on Bernard Sööt.

Viited 

Kirjandusteooria
Kirjandusteadus
Gastrula

Gastrula (tuntud ka kui karikloode) on gastrulatsiooni tulemusel tekkinud mitmekihiline eukarüootne rakustruktuur. Imetaja (sh inimese) gastrula koosneb kolmest lootelehest: ektoderm, mesoderm ja endoderm.

Arengubioloogia
Sauļi (suvilapiirkond)

Sauļi on küla (vasarnīcu ciems ehk suvilapiirkond) Lätis Valmiera piirkonnas Rencēni vallas. Küla asub valla lõunaosas.

Sauļist itta jääb samanimeline küla.

Külla jääb Sīleņi talutare, mis on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

Viited

Valmiera piirkonna külad
Glanegg

Glanegg (sloveeni: Klanek) on vald Austrias Kärnteni liidumaal Feldkircheni ringkonnas.

Glanegg asub Glani orus Sankt Veiti ja Feldkircheni vahel.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Mark Selby

Mark Selby (sündinud 19. juunil 1983 Leicesteris) on Inglismaa elukutseline snuukrimängija ja praegune snuukri maailmameister, kes on võitnud turniiri neli korda (aastatel 2014, 2016, 2017 ja 2021). Ta on võitnud 20 edetabeli tiitlit, olles üldarvestuses seitsmes. Ta on maailma edetabelis olnud esikohal kuus korda, esimest korda 2011. aasta septembris ning oli ajavahemikus 2015. aasta veebruar kuni 2019. aasta märts järjest enam kui neli aastat esikohal.

Selby liitus profisnuukri põhituuriga 1999. aastal 16-aastaselt, olles võitnud Inglismaal alla 15-aastased meistrivõistlused 1998. aastal. Ta sai 2007. aasta snuukri maailmameistrivõistlustel John Higginsi järel teise ​​koha ja on sellest ajast alates võitnud snuukri Triple Crowni turniirid (kolmekordne kroon viitab elukutseliste snuukri kolme mainekama turniiri – maailmameistrivõistluste, Ühendkuningriigi meistrivõistluste ja Mastersi turniiri – võitmisele) vähemalt kaks korda, olles võitnud kolm Mastersi (2008, 2010 ja 2013), kaks Ühendkuningriigi meistrivõistlust (2012 ja 2016) ja neli maailmameistrivõistlust (2014, 2016, 2017 ja 2021). Ta on võitnud ka Walesi lahtised meistrivõistlused, Shanghai Mastersi, Saksa Mastersi, Hiina lahtised (kolm korda), Paul Hunter Classicu, rahvusvahelised meistrivõistlused (rahvusvaheline meistrivõistlus on elukutseliste pingerea turniir) (kaks korda), Hiina meistrivõistlused, Euroopa Mastersi ja kolm neljast Home Nations Series (kodurahvaste sari on snuukriturniiride sari Ühendkuningriigi neljas koduriigis) sarja võistlustest.

Selby on 600 korral lõpetanud mängu rohkem kui 100 punktiga ühes freimis. Hüüdnime "Nukitsamees Leicesterist" pani talle snuukrimängija Richard Beare. Selby on ka piljardimängija; ta on 2006. aastal kaheksa palliga pooli maailmameister ja sai 2015. aastal teise koha Hiina kaheksa palli maailmameistrivõistlustel.

Inglise snuukrimängijad
Sündinud 1983
Otto Pork

Otto Pork (24. detsember 1902 Orava, Võrumaa – 9. august 1945 Berlag, Habarovski krai, Magadan) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Elulugu
Lõpetas Võru gümnaasiumi ning asus 1923. aastal Sõjakoolis õppima, lõpetas selle jalaväe kursuse ning 1926 määrati 7. Jalaväerügementi teenistusse. 

1928. aastal asus õppima Lennukoolis lendurvaatlejate klassis, 1930. aastal lõpetas ning kinnitati lendurvaatleja kutses. Määrati teenistusse ÜLD nr. 2 II salga lendurvaatlejaks. 1937. aastal oli I salga lendurvaatleja ning divisjoni relvurohvitseri kohusetäitjaks, samal aastal vabastati lendurvaatleja kohustest ning kinnitati relvurohvitseriks. 1939. aastal viidi üle Lennubaasi arveohvitseriks.

1940. aastal Eesti sõjaväe likvideerimisel viidi Otto Pork üle 22. territoriaalkorpuse eskadrilli. Sõja puhkedes põgenes Venemaale evakueerumise asemel koos paljude teiste lennuväelastega metsa.

Oli 185. julgestusgrupi kompaniiülem, hiljem Omakaitse Viljandi (Sakala) maleva 2. pataljoni (asukohaga Mustlas) ülem ja seejärel Sakalamaa maleva I lahingupataljoni ülem. 

Arreteeriti 14. oktoobril 1944 Tallinnas. Mõisteti 5. jaanuaril 1945 Tallinna garnisoni sõjatribunali poolt 10+5 aastat, suri vangistuses.

Kirjandus
Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Lennart Vercamer (koostajad). Põhjakotkad. Eesti lendurid ja lendurvaatlejad tsaariajast kuni 1940. aastani. Tallinn, 2011.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

7. Jalaväerügemendi koosseis
2. Lennuväedivisjoni koosseis
Lennubaasi koosseis
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1945
Bosnia ja Hertsegoviina serblased

Bosnia ja Hertsegoviina serblased (bosnia ja serbia keeles Srbi u Bosni i Hercegovini / Срби у Босни и Херцеговини, horvaadi keeles Srbi Bosne i Hercegovine) on üks kolmest riigi põhiseaduslikust rahvusest, kes elavad põhiliselt poliitilis-territoriaalses üksuses Serblaste Vabariigis. Teistes üksustes moodustavad nad enamuse Drvari, Glamoči, Bosansko Grahovo ja Bosanski Petrovaci linnades. 2013. aasta rahvaloenduse andmetel elab föderatiivses riigis 1 086 733 serblast. Populatsioon on usu järgi valdavalt õigeusklik.

Vaata ka
Bosnia ja Hertsegoviina horvaadid
Bosnialased

Lõunaslaavlased
Reichenau (Kärnten)

Reichenau (sloveeni: Rajnava) on vald Austrias Kärnteni liidumaal Feldkircheni ringkonnas.

Vald asub Gurki jõe ülemises orus Nocki mägedes (Gurktali Alpide osa). Põhjas viib maantee Feldkirchenist Turracher Höhe kurule ja Turracher Seeni kõrgusel 1763 m merepinnast Predlitz-Turrachi piiril Steiermargi liidumaal ja edasi alla Muri orgu. Veel üks väike mägijärv on Falkertsee (1872 m) läänes. Reichenau on Nockalmstraße maalilise marsruudi idapoolne ots läbi Nocki mägede Kremsini.

Reichenau valla osad on Ebene Reichenau, Sankt Lorenzen, Sankt Margarethen, Wiedweg ja Winkl.

Ajalugu 

Ülemise Gurki oru kauget ja tihedalt metsaga kaetud ala asustasid keldi kolonistid, kui piirkond oli Noricumi kuningriigi osa, mis 15. aastal eKr provintsina Rooma riiki liidendati. Umbes 590. aastast rändasid oru madalamasse otsa alpislaavlased, neile järgnesid 10. sajandil Baieri asunikud.

Kõrgkeskajal, kui ala oli Kärnteni hertsogkonna osa, kuulus org Millstatti kloostri valdusesse. Umbes 1300. aastast puhastasid benediktiini mungad suure osa metsamaast. Reichenau küla (võimalik saksa keelest tuletatud: Rauch, "suits" viitab alepõllundusele) mainiti esmakordselt 1332. aasta dokumendis. Kabel naaberkülas Sankt Lorenzenis kõrgusel 1477 m (täna kõrgeimal asuv kihelkonnakirik Kärntenis) dokumenteeriti juba 1216. aastal.

Wiedwegi protestantlikku palvelat (Toleranzbethaus) on esmakordselt mainitud 1787. aastal. Ligikaudu 16% kohalikust elanikkonnast tunnistab protestantlikku kirikut.

Sõpruslinn 

 Nersingen, Saksamaa, aastast 2009

Tuntud inimesi 

 Siegfried Grabner (* 1975), lumelaudur

Galerii

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Turrachi järv

Turrachi järv (saksa: Turracher See) on mägijärv Turracher Höhe kurul, Austria Kärnteni ja Steiermargi liidumaade piiril.

Järv asub Gurktali Alpides (Nocki mäed) 1763 m kõrgusel merepinnast. Kõrguse tõttu külmub talvel sageli. Suviti võib vee temperatuur tõusta kuni 18 °C; seetõttu ei kasutata veekogu suplemiseks peaaegu üldse, väljaarvatud lõunakaldal asuv hotellirand, mis on varustatud termopumpadega.

Turrachi järve toidavad mägioja ja mitmed soostunud niidud, vesi väljub põhja suunas Steiermargi Muri orgu Predlitzis. See oli esimene Kärnteni järv, mida kaitsti reovee sissevoolu eest. Tänapäeval esineb mitu kalaliiki, nende hulgas meriforell ja arktika paalia.

2012. aastast kuulub järve Kärnteni osa UNESCO Salzburgi Lungau ja Nocki mägede biosfääri kaitsealasse.
Jako Kull

Jako Kull (sündinud 29. juulil 1961) on eesti religiooniantropoloog.

Ta on lõpetanud Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilise Seminari 2005. aastal ja Tartu Ülikooli usuteaduskonna magistrikraadiga 2010. aastal. 

Ta on olnud Vabaerakonna kultuuri-ja haridustoimkonna esimees., samuti Eesti Kultuuri Koja eestseisuse liige.

Viited

Tartu Ülikooli vilistlased
Sündinud 1961
Mīlītes

Mīlītes on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Matīši vallas. 

Küla asub valla põhjaosas. Asula on tekkinud endise Mīlīte mõisa keskuse juurde. Külas on Šķiņķi bussipeatus. Aastail 2006-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

Mīlīte seedermänd (ümbermõõt 1,88 meetrit), Mīlīte mänd (ümbermõõt 2,81 meetrit), Mīlīte kuusk (ümbermõõt 3,81 meetrit), Ķinka allee tammed (esimese ümbermõõt 4,56 ja kõrgus 30 meetrit, teise ümbermõõt 4,06 ning kõrgus 30 meetrit) ja Mīlīte tammed (esimese ümbermõõt 4,49 meetrit, teise ümbermõõt 3,92 ning kõrgus 25 meetrit, kolmanda ümbermõõt 4,22 meetrit) on looduskaitse all.

Viited

Valmiera piirkonna külad
Alex Broadhurst

Alex Broadhurst (sündinud 7. märtsil 1993 Orland Parkis, Illinoisis) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana Soome kõrgliiga klubis HIFK.

Aastatel 2010–2012 mängis ta United States Hockey League'i klubis Green Bay Gamblers. Hooajal 2012–13 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights.

2011. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draftis 199. valikuna. Aastatel 2013–2015 mängis Broadhurst American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi noorteklubis Rockford IceHogs.

2015. aasta juunis müüdi tema mängijaõigused Columbus Blue Jacketsile. Aastatel 2015–2019 mängis Broadhurst AHL-is Blue Jacketsi noorteklubis Lake Erie/Cleveland Monsters. 2016. aastal võitis ta Monstersiga Calder Cup'i. NHL-is debüteeris ta Blue Jacketsi meeskonnas 2018. aasta aprillis mängus Detroit Red Wingsi vastu ning sai NHL-is hiljem väljakule veel vaid ühes mängus. Hooajal 2019–20 mängis ta AHL-is San Diego Gullsi meeskonnas.

2020. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu HIFK-iga.

Välislingid 
 Alex Broadhurst NHL.com lehel
 Alex Broadhurst hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Columbus Blue Jacketsi mängijad
Sündinud 1993
Soběslav

Soběslav [ˈsobjɛslaf] (saksa keeles Sobieslau) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Linn asub Lužnice jõe ääres, 7 km Veselí nad Lužnicíst põhja pool ja 18 km Táborist lõunas. Ajalooline kesklinn on hästi säilinud ja riikliku kaitse all.

Ajaloost 
Esimest korda mainitakse linna kirjalikes allikates 1293. aastal, kui linnus ja ümbritsevad maavaldused kuuluvad Rožmberkide suguvõsale. Rožmberkid arendasid koha välja tähtsaks strateegiliseks punktiks ja linna ajalugu on suguvõsa ajalooga tihedalt seotud. 1390. aastal sai Soběslav linnaõigused. Neli aastat hiljem oli Böömimaa kuningas Wenceslaus IV mõni aeg vangis Soběslavi kindluses.

16. sajandil oli Soběslav aadliku ja protestantliku tiiva poliitiku Petr Vok z Rožmberka residents ja suguvõsa valduste kõige tähtsam linn. Ühtlasi oli see majanduskeskus, mis ühendas Lõuna-Böömimaad Baieri ja Austriaga. Sellest linna hiilgeperioodist pärineb linnas hulk ajaloolisi ehitisi.

19. sajandi lõpul rajati Soběslavi läbiv raudteeliin Praha ja České Budějovice linnade vahel.

Vaatamisväärsused 
Soběslavi linnaväljaku ääres asub kahelööviline Peetruse ja Pauluse kirik, renessanss-stiilis raekoda ja rida renessanssmaju, nende hulgas Smrčekide ja Rožmberkide majad, kus tänapäeval asub Tábori ümbruskonna loodusmaastikku tutvustav loodusmuuseum. Sellest mitte kaugel on Soběslavi Püha Vituse kirik, mis on ehitusaegadest säilinud peaaegu muutumatul kujul. 17. sajandist pärineb varabarokne Püha Markuse kirik. Kunagisest 13. sajandi Soběslavi linnusest on säilinud Hláska-nimeline silindrikujuline ümartorn.

Viited

Välislingid 

 Sobieslau. - Topographia Bohemiae, Moraviae et Silesiae Vikitektides (saksa keeles)

Tšehhi linnad
Lõuna-Tšehhi maakond
Rögle BK

Rögle Bandyklubb (Rögle BK) on Rootsi jäähokiklubi, mis tegutseb Ängelholmis. Klubi mängib Rootsi kõrgliigas Svenska hockeyligan (SHL).

Klubi asutati 1932. aastal jääpalliklubina. 1950. aastatel hakati klubis tegelema ka jäähokiga. Rootsi kõrgliigas mängis Rögle esimest korda 1966. aastal.

Praeguses Rootsi kõrgliigas mängib Rögle alates hooajast 2015–16. Enne seda oli see Rootsi kõrgliigas mänginud ka aastatel 1992–1996, 2008–2010 ja 2012–2013. 2021. aastal jõudis Rögle Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Växjö Lakersile mängudega 1:4.

Hooajal 2021–22 võitis Rögle Jäähoki Meistrite Liiga, kui finaalmängus alistati Soome klubi Tappara tulemusega 2:1.

Alates 2008. aastast peab Rögle kodumänge Catena Arenal, mis mahutab 5150 pealtvaatajat.

Klubi peatreener on Cam Abbott.

Praegune koosseis 
Hooaja 2020–21 seisuga
Väravavahid: Johan Gustafsson, Christoffer Rifalk
Kaitsjad: Erlend Lesund, Samuel Johannesson, Jakob Bondesson, Lucas Ekeståhl Jonsson, Samuel Jonsson, Thimo Nickl, Niklas Hansson, Moritz Seider, Joey LaLeggia, Éric Gélinas
Ründajad: Linus Sjödin, Mattias Sjögren, Brady Ferguson, Simon Ryfors, Taylor Matson, Dennis Everberg, Melker Eriksson, Marco Kasper, Anton Bengtsson, Adam Edström, Erik Andersson, Olli Palola, Leon Bristedt, Daniel Zaar, Ted Brithén, Adam Tambellini

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Rootsi jäähokiklubid
Poķi

Poķi on küla (mazciems) Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas. 

Küla asub valla keskosas. Seal on Poķi ja Rami bussipeatused. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

Viited

Valmiera piirkonna külad
Daliņi

Daliņi on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Valmiera vallas. 

Küla asub valla lõunaosas, Koiva jõe kaldal ja Valmiera linna piiril.

Asula on saanud nime Jānis Daliņši järgi. Talle kuulunud küla kohal asunud Jaunzemji talu nimetati XX sajandi kolmekümnendatel aastatel ümber Daliņiks. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

Daliņi asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul.

Viited

Valmiera piirkonna külad
Kusti Salm

Kusti Salm (sündinud 17. aprillil 1984) on Eesti riigiametnik.

Kaitseministeeriumisse asus Salm tööle 2007. aastal NATO ja Euroopa Liidu osakonna nõunikuna. 2009. aastal töötas ta Euroopa Kaitseagentuuris ning 2011–2015 Eesti NATO esinduses relvastuskoostöö nõunikuna. Seejärel oli ta Kaitseministeeriumius kaitsetööstuse ja innovatsiooni osakonna juhataja. 2017. aastal juhtis Salm Eesti Euroopa Liidu eesistumise ajal Euroopa Kaitsefondi loomise läbirääkimisi. 2019. aastal nimetati Salm Riigi Kaitseinvesteeringute Keskuse direktoriks. 2021. aasta maikuust on ta Kaitseministeeriumi kantsler.

Tunnustus 
 Kaitseministeeriumi III klassi teeneterist 
 2021 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid 
"Kaitseministeeriumi tippametnik valmistab Eestit ette sõjaks" Eesti Ekspress, 3. aprill 2019

Eesti riigiametnikud
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1984
Hermagor-Pressegger See

Hermagor-Pressegger See (sloveeni: Šmohor-Preseško jezero) on linn Austria Kärnteni liidumaal. See on Hermagori ringkonna halduskeskus. Linn on saanud nime Püha Hermagorase järgi, kes oli esimene Aquileia piiskop.

Hermagor asub alumises Gaili orus Karni Alpide põhjajalamil Itaalia piiri lähedal. Lõunas ühendab Naßfeldi kuru selle Itaalia Pontebba omavalitsusega. Põhjas viib maantee Gitschtali kaudu Gailtali Alpidesse, üle Kreuzbergi sadula Weißensee järveni ja edasi Greifenburgi Drava orus. Hermagori jaam on peatus Gailtali raudteeliinil Arnoldsteinist Kötschach-Mauthenisse.

Valda kuulub madal Pressegger See, üks Austria soojemaid järvi, millel on ulatuslikud pillirookaldad.

Asustus 
Hermagor-Pressegger See valla osad on:

 Tröpolach (sloveeni Drobolje või Dobropolje)
 Egg (Brdo)
 Görtschach (Goriče)
 Guggenberg
 Hermagor (Šmohor, varem ka Trg)
 Khünburg
 Mitschig (Mičiče või Semičiče)
 Möderndorf (Modra vas)
 Möschach
 Nampolach (Napole)
 Rattendorf (Radnja vas)
 Watschig (Vačiče)
 Vellach (Bela)
 Neudorf (Genialovizo)

Ajalugu 

Arheoloogilised leiud näitavad, et ajalooline rauamaagi kaevanduspiirkond asustati juba 1800.-1200. aasta paiku eKr. Hiljem oli see osa keldi Noricumi kuningriigist, mis liidendati Rooma riiki 15. aastal eKr.

Püha Hermagorase kihelkonda Kärnteni hertsogkonnas on esmakordselt mainitud 1169. aasta dokumendis, tõenäoliselt Aquileia patriarhide asutatud. Tänu oma strateegilisele asukohale puhkes see kiiresti õitsele, omandas 1288. aastal turuõiguse ja sai Gaili oru peamiseks asulaks.

1779. aastal avastas botaanik Franz Xaver von Wulfen Gartnerkofeli tipu nõlvadelt Wulfenia carinthiaca. Hermagor sai 1868. aastal samanimelise ringkonna keskuseks ja siin asus keiserlik-kuningliku Landwehri garnison. Gailtali raudteeliini ehitati 1894. aastast, seda pikendati 1915. aastal sõjalistel eesmärkidel Esimese maailmasõja Itaalia rindel.

Hermagor sai linnaõiguse 10. oktoobril 1930, Kärnteni plebistsiidi kümnenda aastapäeva puhul. Tänapäevane Hermagor-Pressegger See omavalitsus loodi mitme endise omavalitsuse ühendamisega 1973. aasta haldusreformi käigus.

Huviväärsused 

 Möderndorfi loss, sealhulgas Gaili oru muuseum
 Garnitzenklamm, kanjon arvukate koskedega 
 Egger Alm, hooajaline mägikarjamaa koos piirkondliku juustutootmisega (Gailtaler Almkäse)
 Wurzer Dirndl, kohalik alpistiilis traditsiooniliste rõivaste tootmine (Dirndl)

Majandus 

Hermagori majandus sõltub täna suuresti turismist, eriti suusatamisest Naßfeldi kuru ümbruses, mis on suurim suusapiirkond Kärntenis. Pressegger See ja ümbritsevad mäed on ka traditsiooniline suvepuhkuse ja matkajate populaarne sihtkoht.

Sõpruslinn 

 Pontebba, Itaalia (aastast 1998)

Tuntud inimesi 

 Matija Majar (1809–1892), katoliku preester ja Kärnteni sloveenide poliitiline aktivist
 Roland Assinger (* 1973), suusataja

Viited 

Austria linnad
Kärnteni liidumaa vallad
Fazlur Khan

Fazlur Rahman Khan (bengali keeles ফজলুর রহমান খান; 3. aprill 1929 Dhaka Briti Raj – 27. märts 1982 Jiddah Saudi Araabia) oli Bengali-Ameerika ehitusinsener ja arhitekt, kelle algatusel loodi pilvelõhkujate jaoks olulised struktuursed süsteemid. Teda peetakse kõrghoonete "torukujulise disaini isaks", samuti oli ta ka raalprojekteerimise (CAD) teerajaja. Ta oli Willis Toweri ja John Hancock Centeri arhitekt.

Ameerika Ühendriikide arhitektid
Sündinud 1929
Surnud 1982
Dellach

Dellach (sloveeni Dole) on vald Austria Kärnteni liidumaal Hermagori ringkonnas.

Omavalitsusüksuse ala asub ülemises Gaili orus, naaberomavalitsuste Kötschach-Mautheni (läänes) ja Kirchbachi (idas) vahel. Karni Alpid lõunas moodustavad piiri Paularoga Itaalias. Põhjas kõrgub Reißkofeli mägi (2371 m), Gailtali Alpide kõrgeim tipp Lienzi Dolomiitidest idas.

Ajalugu 

Arheoloogilised leiud Gurina asunduses märgivad asustust Hallstatti kultuuri ajast, kui kohalik keldi elanikkond ran copper smelting facilities to coin mints. Sellest sai üks esimesi Rooma linnu tänapäeva Austrias, kui ala oli osa Noricumi provintsist.

Doelachi küla ennast on esmakordselt mainitud 1370. aasta dokumendis; nimi on tõenäoliselt tuletatud slaavi dolinast: "org". Kirik naabruses asuvas Sankt Danielis on pärit Karolingide aegadest. Pikka aega olid valdused Görzi krahvide käes, kuni need läksid Austria Habsburgidele. Tänapäevane omavalitsus loodi 1850. aastal.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Haiku trepid

Haiku trepid (ka Taevatrepid või Haiku redel) on järsk matkarada Hawaiil O'ahu saarel. 3922 sammust koosnev matkarada kulgeb mööda O'ahu saarel asuvat Koolau mäeahelikku. Sõna “Haiku” ei viita Jaapani luuležanrile, vaid piirkond kannab oma nime hoopis Kahilipuu õie järgi.  

Treppidel matkamine on ebaseaduslik, kuid tänapäeval on olemas ka üks seaduslik ligipääsupunkt tippu. Ainus seaduslik viis Haiku treppidel matkamiseks algab Moanalua oru maanteelt ja siirdub veel sellest rajast vasakule umbes 2,5 miili. Ületada tuleb Koolau mäeahelik ja parkida tuleb teiselpool saart, et alustada matka. See rada on aga palju pikem ja raskem, kui treppidel matkamine oleks. Seaduslikul viisil raja läbimine võtab aega keskmiselt umbes 7- 10 tundi.

Varasem ajalugu 
Aastal 1942 alustasid USA merevägi Haiku raadiojaama ehitamist. See oli ülisalajane rajatis, mis oli mõeldud raadiosignaalide edastamiseks kogu Vaikse ookeani piirkonnas tegutsenud mereväe laevadele. Raadiojaama antennide jaoks vajaliku kõrguse saavutamiseks venitas merevägi need üle Haiku oru. Nende paigaldamiseks ehitati puidust redel, mille jäänuseid võib endiselt näha metallist trepiastmete kõrval. 

Raadiojaama ehitus telliti 1943. aastal. Nii võimsa signaali edastamiseks vajas merevägi saatjat, mis oleks suurema võimsusega kui tol ajal vaakumtorude tehnoloogiaga oli võimalik saavutada. Sellepärast otsustasid nad ehitada Alexandersoni generaatori. See on tohutu seade, mis võimaldab genereerida võimsaid madala sagedusega raadiosignaale ja mis vajab väga pikka antenni. 

Kui 1950. aastal mereväe baas suleti, hakkas USA rannavalve seda kasutama OMEGA navigatsioonisüsteemi jaoks. 1950. aastate keskel asendati puidust trepid metallist astmete ja kaldteede osadega – ühe loendusega saadi trepiastmete arvuks 3922. 1987. aastal suleti üldsusele jaam ja rada, kuid mõned matkajad eirasid siiski sissetungimise keeldu ning jätkasid seal ronimist.

21. sajand 
Haiku trepid parandati 2003. aastal. Remont läks linnale kokku maksma 875 000 dollarit.

2012. aasta augustis suri Haiku treppidel matkates infarkti tagajärjel kuulus laulja ja koomik Fritz Hasenpusch. 

2014. aastal arreteeriti 6 inimest treppidel ebaseadusliku ronimise eest. Prokuratuuri sõnul toob teise astme kuriteo toimepanek kaasa 1000 dollarilise rahatrahvi. Üks kohalikest elanikest oli paigaldanud ka oma kinnistule lõkse, et takistada matkajatel treppideni jõudmist läbi tema kinnistu. 

2018. aastal teatas linn, et ei plaani treppe avalikuks kasutamiseks avada.  

Veevarustuse nõukogu hääletas 27. aprillil 2020 ühehäälselt Haiku treppide linnale üle andmise poolt, kuna trepid olid vastutus, mis ei olnud kooskõlas nende ameti missiooniga. Linn plaanib raja muuta tasuliseks atraktsiooniks. Linnale anti ülevõtmiseks aega 18 kuud, vastasel juhul lammutatakse trepid. Linn sai Haiku trepid enda kätte 1. juulil 2020. aastal.

Viited 

Hawaii
Priekule raudteejaam

Priekule raudteejaam oli raudteejaam Lätis Liibavi-Romno raudteel ja hiljem Liepāja–Vaiņode raudteeliinil. Jaam asus Lõuna-Kuramaa piirkonnas Priekule linnas. Jaam asus Riia keskraudteejaamast 145,5 kilomeetri kaugusel.

Jaam avati aastal 1871. Aastaks 1883 oli avatud harutee kohaliku tellisetööstuse juurde. Valmis ka kitsarööpmeline juurdeveotee tellisevabriku omanikule kuulunud turbasoosse. Aastal 1915 avas saksa sõjavägi jaamast Bajorai raudteejaamani viiva uue 74 kilomeetri pikkuse tee ja jaam kujunes sõlmjaamaks. Jaam suleti reisiliiklusele seoses rongiliikluse lõpetamisega sellel liinil aastal 1998, kaubarongidele suleti jaam aastal 2003.

Lisaks jaamahoonele on säilinud ramp koos sellel asuva laohoonega ja korterelamuks ümber ehitatud depoo.

Viited

Välislingid

 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)
 Jaam vanal kaardil

Läti endised raudteejaamad
Lõuna-Kuramaa piirkond
Liibavi–Romno raudtee
Arvydas Anušauskas

Arvydas Anušauskas (sündinud 29. septembril 1963 Vilniuses) on Leedu ajaloolane ja poliitik. Ta on alates 11. detsembrist 2020 Leedu riigikaitse minister.

Ta lõpetas 1981. aastal Vilniuse 34. Keskkooli ja 1982. aastal Vilniuse 21. tehnikakooli. 1982. aastal astus ta Viniuse Ülikooli, mille lõpetas 1989. aastal ajaloolase kvalifikatsiooniga; vahepeal, aastatel 1983–1985 teenis ta Nõukogude armees. 1995. aastal sai ta Vytautas Suure Ülikoolis humanitaarteaduste doktorikraadi (PhD). Aastal 1990, pärast Leedu iseseisvuse väljakuulutamist, asus ta teenima Leedu riigikaitse vabatahtlikesse jõududesse ja 1995 ülendati reservleitnandiks.

Aastatel 1989–2000 oli ta Leedu ajalooinstituudi teadur. Aastatel 1996–1997 töötas ta Vytautas Suure Ülikooli humanitaarteaduskonnas dotsendina. Aastatel 1998–2007 oli ta Leedu genotsiidi ja vastupanu uurimise keskuse (GRRLC) juhataja. Paralleelselt selle ametikohaga jätkas ta akadeemilist karjääri. Aastatel 1996–2006 oli ta Vilniuse Pedagoogikaülikooli ajalooteaduskonna dotsent. Aastatel 2002–2007 oli ta Vilniuse Ülikooli rahvusvaheliste suhete ja politoloogia instituudi külalisdotsent ning aastatel 2002–2008 Vilniuse ülikooli ajalooteaduskonna dotsent. 

Ta on arvukate ajalooraamatute ja 14 dokumentaalfilmi stsenaariumi ning umbes 100 leedu, poola, läti, prantsuse ja saksa teaduspublikatsioonis avaldatud uurimuse ja artikli autor. Tema esimene uurimus sõdadevahelistest Leedu luureteenistustest avaldati 1993. aastal.

Ta astus 2007. aastal erakonda Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid. Ta valiti 2008. aasta Leedu parlamendivalimistel seimi liikmeks. Ta oli aastatel 2008–2012 riikliku julgeoleku ja kaitsekomisjoni esimees. Hiljem oli ta riikliku julgeoleku ja kaitse komisjoni liige, kriminaalteabe parlamentaarse kontrolli komisjoni aseesimees, vabaduse põhjuste komisjoni liige ja riikliku ajaloolise mälu liige ning paljude parlamendirühmade liige.

11. detsembrist 2020 on ta Leedu riigikaitse minister.

Tunnustus 
 2013 – Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärk

Isiklikku 
Ta on 2015. aastast abielus Lina Anušauskienėga, neil on üks laps.

Viited

Leedu poliitikud
Leedu kaitseministrid
Leedu ajaloolased
Maarjamaa Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1963
Pulmad ja matused

"Pulmad ja matused" on ansambli Kosmikud 2006. aastal välja antud album.

Lood 

 "Elu mõte"
 "Jeerum"
 "Sünnipäev (me haiglatuppa tuli)"
 "Üliintelligentne"
 "Viimane etapp"
 "Iga reklaamitahvli taga"
 "Maha"
 "Lilled"
 "Pulmad ja matused"
 "Oksad alla"

Eesti albumid
2006. aasta albumid
Liepāja–Vaiņode raudteeliin

Liepāja–Vaiņode raudteeliin on endine raudteeliin Lätis, mis ühendas Liepāja linna Vaiņodega. Raudtee pikkus oli 67 kilomeetrit, sellele lisandusid veel haruteed.

Reisiliiklus lõppes liinil aastal 1998. Aastal 2012 võeti Priekulest Liepājani rööpad üles, Priekulest Leedu piiri poole on raudtee lihtsalt hüljatud.

Peatused Liepāja–Vaiņode raudteeliinil

  Liepāja
  Krustojums (Liepāja-Aizpute raudtee lõppjaam)
  Ālande
  Dubeņi
  Grobiņa
  Gavieze
  Susta
  Krogzemji
  Paplaka
  Priekule
  Gulben
  Elkuzeme
  Vaiņode
  Kazbari (Widmeschi?)

Liini ajaloos on etappe, mis pole dokumenteeritud, seega on osade peatuste ajalugu teadmata

Ajalugu
Aastal 1871 rajas Liibavi raudteeühistu raudtee Liepājast Kaišiadoryseni, kus see oli ühendatud Peterburi–Varssavi raudteega. Aastast 1877 läks see Liibavi–Romno raudtee valdusesse, mis aastal 1891 läks riiklikusse omandisse. Hiljem haldas liini Läti Raudtee.

Raudtee ehitati I maailmasõja ajal piirkonna hõlvanud Saksa vägede poolt ümber standardrööpmeliseks (1435 mm). See raudteelõik säilitas oma laiuse sajandi neljakümnendate aastateni, et tagada Läti ja Ida-Euroopa vahel paremat reisi- ja kaubaliiklust.

Nõukogude perioodil käis Liepāja ja Vaiņode vahel neli rongi päevas. Liepājast Priekuleni sõitsid Liepāja ja Kaliningradi vahel liiklevad rongid, Riiast Priekuleni aga Riia ja Klaipėda vahel liiklevad rongid. Aastani 1995 kasutas liini ka Riiast Mažeikiai ja Vaiņode kaudu Liepājasse sõitev rong, sellal kui Liepājast Vaiņodeni sõitis kaks rongi päevas. Aastal 1996 hakkas Liepāja ja Vaiņode vahel käima päevas kolm rongi. 

Liiklus liinil lõpetati 24. veebruaril 1998. Algselt oli liini sulgemine kavandatud 19. augustiks 1997. 17. augustil 1997 algasid aga protestimeeleavaldused, mille keskmeks oli Vaiņode, seal barrikadeerisid elanikud ka raudtee. Vaiņode ja Priekule elanikud pakkusid ka välja variandi, et rongid asendataks rööbasbussidega, ent kompromissi ei saavutatud. Transpordiminister Vilis Krištopansi sekkumine tõi kaasa selle, et Läti Raudtee jätkas liini teenindamist esimese novembrini ja 9. oktoobril barrikaadid eemaldati. 1. novembril alustas liini teenindamist AS "Vaiņodes dzelzceļš". 24. veebruaril 1998 lõpetati ikkagi rongiliiklus. Vaiņode elanikud alustasid taas raudteel protestimeeleavaldusi, ent politsei ajas need laiali.

Viited

Välislingid

Liin saidil RailWayz

Läti raudteed
Trhové Sviny

Trhové Sviny (saksa keeles Schweinitz in Böhmen) on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas České Budějovice ringkonnas. Trhové Sviny asub Austria piirist 14 km kaugusel, České Budějovicest ligikaudu 19 km lõunakagus.

Trhové Sviny asub merepinnast 458 meetri kõrgusel.

Trhové Svinyt on esmamainitud 1260. aastal.

Trhové Svinys on sündinud Tšehhoslovakkia poliitik ja jurist Emil Hácha (1872–1945).

Trhové Sviny vanalinn on alates 19. novembrist 1990 ajalooline linnakaitseala.

Viited 

Tšehhi linnad
Lõuna-Tšehhi maakond
Mikrokiipide puudus

Mikrokiipide puudus, ka pooljuhtide puudus, on nähtus, kus nõudlus pooljuhtide järele ületab oluliselt pakkumist.

Kuna mikrokiipe kasutatakse igal pool protsessorites, videokaartides, autodes, kodutehnikas jm, siis mõjutab mikrokiipide puudus paljusid tootmissektoreid.

Kiipide puudus tekib siis kui on toimunud mõni muudatus, kas kiipide ehituses või takistab mõni muu tegur piisavat tootmist nõudluse rahuldamiseks.

Ajalugu 
Tõsine kiibi puuduse juhtum ilmnes 1988. aastal peale seda, kui Ameerika ja Jaapani kiibi tootjate pakt vähendas rohkesti tootmist. Uuele tootmismeetodile üleminek võib põhjustada ka kiipide puudust, kuna uusi tehaseid ei ehitata piisavalt kiiresti, et rahuldada nõudmised. 

Aastal 1988 oli tulenes kiipide puudus suurest nõudlusest, Hitatchi tehaste töölised pidid töötama oma suvepuhkuste ajal selleks, et rahuldada suur kiipide nõudlus. Aastal 1994 tekkis kiipide puudus, kuna uus tootmistehnoloogia vajasid rangemiad tootmis nõudeid. Tänu selle kanti maha suur hulk tootmisvigadega tooteid. 

Aastal 2011 Jaapanis toimund maavärinat oli raskusi NAND-mälu ja monitoride tootmisega. Aastal 2012 oli Qualcommil raskusi toota 28nm Snapdragon kiipe, kuna vajalikud tehasd puudusid.

Ülemaailmne kiipide puudus 
Ülemaailmne kiipide puudus, mis algas aastal 2020 ning kestab tänapäevani. Kiipide puudus ei ole põhjustatud Koroonast tulenevatest toomis ja logistaka piirangutest. Pandeemia alguses oli tootmine ja logistika osaliselt häritud, kuid see ei omanud pikka ajalist mõju. 

Arvutite komponentide puudus on osaliselt selle pärast, et neid lihtsalt ostetakse rohkem. Tänu selle, et õppimine on enamuselt üle läinud e-õppele ning seal kus on võimalik on ka tööd tegema hakkatud kodust. . Sellest tulenevalt vanad arvutid ei saanud hakkama. Lisaks kasutati arvuteid lihtsalt rohkem. Sellest tulenevalt vanemad arvutid ei võimalda seda kõike teha.

Näiteks leibkond kus lapsed osalevad e-õppel ning vanemad töötavad kodust on vaja rohkem seadmeid, selleks et saada hakkama igapäeva eluga. Sellest tulenevalt arvutite müük kasvas aastal 2020 4.8 protsenti, ning 32 protsenti aastav 2021 esimese kvartali jooksul. Mis on suur erinevus eelnevate aastatega kus kasv oli negatiivne või nulli lähedane. Tänu suurele kasutajate kasvule on pidanud ka teenuse pakkujad oma servereid rohkesti laiendama. 

Enim mõjutatud on autode turg. Mitmed auto firmad on sunnitud kas oma tehased ajutiselt sulgema või piirama tootmist, kuna mikrokiipe ei ole saadaval piisavas koguses. Kuid osaliselt on see nende enda süü, enamus tootjad vähendasid ootusi ning tänu sellele vähendasid mikrokiipide tellimusi. Kuid peale väikest müükide langust müükide arv tõusis, ning mikrokiipide tootjad olid juba mikrokiipide tootmis mahtuvuse teistele maha müünud. 

Mikrokiipide puudusele nii pea lõppu ei tule. Kuigi kaks põhilist pooljuhtplaatide tootjat Samsung ja TSMC on alustanud uute tehaste tootmist läheb veel aastaid, et need valmis saaks. Tulenevalt sellest võib mikrokiipide puudus kesta kuni järgmise aasta lõppuni.

Viited
CompactRIO

CompactRIO (ehk CRIO) on tööstuslik juhtimissüsteem, mis võimaldab reaalajas I/O seadmeid juhtida ja kontrollida. CompactRIO on National Instrumentsi toode. CRIO võimaldab erinevate süsteemide ja tööstusliinide automatiseerimist.

Riistvara 
CompactRIO süsteem koosneb reaalaja kontrollerist, šassiist ehk korpusest ja I/O moodulitest.

Šassii 
CRIO šassii on korpus, mis ühendab arvutit ja I/O mooduleid. Šassii võib olla ka intrigeeritud kontrolleri külge.

Kontroller 
CRIO kontrollerid on modulaarse ehitusega, mille šassii külge on võimalik ühendada 4–8 moodulit. CRIO kontrollerites on kasutusel reaalajas töötavad ARM-i ja Inteli protsessorid. CRIO arhitektuur on kahetasemeline, reaalajas toimuvad protsessid leiavad aset kas protsessoris või FPGA moodulis. CRIO kontroller võimaldab reaalajas jooksutada paralleelselt mitmeid programmi blokke, mis on hierarhilises seoses.

Moodulid 
CompactRIO on varustatud USB ja Gigabit Etherneti portidega. CRIO šassii külge on võimalik ühendada 4–8 eraldiseisvat I/O moodulit. Valikus on 70 National Instrumentsi (NI) C-seeria ümber seadistatava I/O mooduli (ehk RIO), ühilduvad ka teiste tootjate tööstuslikud I/O moodulid. CRIO külge võivad korraga olla ühendatud nii sisend- kui ka väljundmoodulid – see võimaldab süsteemide ja tööstusliinide täielikku automatiseerimist.  

NI C-seeria I/O moodulid toetavad eri tüüpi signaale. Analoog sisend ja väljund moodulid toetavad signaalina pinget ja voolutugevust, lisaks muidki signaale. Digitaalsed I/O moodulid toetavad signaale eri pingete juures, nii vahelduvvoolu kui ka alalisvoolu signaale.

Tarkvara 
CompactRIO kontrolleritel on peal NI Linux Real-Time'i operatsioonisüsteem. Mille programmeerimiseks on võimalik kasutada LabVIEW'd, mis on graafiline programmeerimise keskkond. LabVIEW-s koostatud programmid kompileeritakse masinkoodiks, mis on NI Linux Real-Time operatsiooni süsteemi jaoks loetav. CompactRIO't on võimalik programmeerida C, C++ ja Java keeltes. Alates 2019 aasta LabVIEW versioonist on võimalik kasutada Pythoni-keelseid koodiosi.

Rakendused 
CompactRIO leiab rakendust automatiseeritud süsteemides ja tööstusliinidel. CRIO süsteemid võimaldavad osalist automatiseerimist kui tööstuslike asjade interneti (IIoT).

Viited