joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ed Wood

Edward Davis Wood juunior (10. oktoober 1924 – 10. detsember 1978) oli USA filmilavastaja, stsenarist, filmiprodutsent, monteerija ja näitleja (sageli mitmes rollis korraga).

1950. aastatel tootis Wood sõltumatu filmiloojana äärmiselt väikese eelarvega õudusfilme, ulmefilme ja vesterneid, mis on saanud kurikuulsaks tänu tehnilistele vigadele, naljakalt-lihtsalt teostatud eriefektidele, ainuomasele dialoogile, ekstsentrilisele näitlejavalikule ja igasuguseid piire ületavatele süžeedele. Elu lõpupoole tegi ta pornofilme, kirjutas hoogsaid, nn pulp-kriminulle, õudus- ja seksiromaane.

Wood sai postuumselt uuesti tuntust, kui kaks aastat pärast surma auhinnati teda Kuldse Kalkuni auhinnaga kui kõigi aegade halvimat filmilavastajat.

Kriitikud peavad Woodi parimaks linateoseks autobiograafilise taustaga (Ed Wood oli transvestiit) transvestismist, pseudohermafrodismist rääkivat freudistlikku 1953. aastal tehtud filmi "Glen või Glenda".

USA filmilavastaja Tim Burton on Ed Woodi elust vändanud filmi "Ed Wood" (1994), mis kaks Oscari auhinda võites andis oma panuse Ed Woodi kui kultusliku filmilavastaja kuulsusse ja taasavastamisse.

Tuntumaid filme 
"Glen või Glenda" (Glen or Glenda, 1953)
"Varjatud nägu" (Jail Bait, 1954)
"Koletise mõrsja" (Bride of the Monster, 1955)
"Mõrsja ja elajas" (The Bride and the Beast, 1958)
"Plaan 9 avakosmosest" (Plan 9 from Outer Space, tuntud ka kui "Hauarüüstajad avakosmosest" (Grave Robbers From Outer Space), 1959)
"Vaimude öö" (Night of the Ghouls, tuntud ka kui "Surnu kättemaks" (Revenge of the Dead), 1959)
"Võigas kihu" (The Sinister Urge, 1960)

Vaata ka 
B-film
Z-film
ulmefilm
õudusfilm

Lisalugemist 
Grey, Rudolph "Nightmare of Ecstasy: The Life and Art of Edward D. Wood, Jr". Feral House, 1992, ISBN 978-0-922915-04-0
Medved, Harry ja Michael. "The Golden Turkey Awards". 1980, Putnam. ISBN 0-399-50463-X

Välislingid 
Kim Newman "Ed Wood". Teater. Muusika. Kino
Jonathan Ross "Kultusrežissöör Edward D. Wood Jr". Teater. Muusika. Kino

Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Ameerika Ühendriikide filmiprodutsendid
Ameerika Ühendriikide stsenaristid
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1924
Surnud 1978
Brobergen

Brobergen (alamsaksa keeles Brobargen) on küla Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Stade kreisis Kranenburgi vallas Oste jõe ääres.

2013. aasta 31. detsembri seisuga oli Brobergenis 205  registreeritud elanikku. 

Brobergen hõlmab 6,06 km² suuruse maa-ala.

Brobergenit on esmakordselt mainitud 1286. aastal (Brocberge). Aastani 1972 oli Brobergen omaette vald.

Viited

Välislingid 

Alam-Saksi endised vallad
Senegali vapp

Senegali vapp on Senegali Vabariigi riigivapp. Vapp on kasutusel aastast 1965.

Panaafrika värvides vapikilbil kujutatud lõvi sümboliseerib võimu ja julgust. Kollasel väljal on Senegali rahvuspuu ahvileivapuu ja roheline lainjas joon, mis tähistab Senegali jõge. Kilbi all on Senegali kõrgeim aumärk ja prantsuskeelne deviis "Un Peuple – Un But – Une Foi" ('Üks rahvas, üks eesmärk, üks usk').

Vaata ka
 Senegali lipp

Senegali sümboolika
Vapid riigiti
Eugen (ertshertsog)

Eugen (täisnimega Eugen Ferdinand Pius Bernhard Felix Maria; 21. mai 1863 Groß Seelowitz, Määrimaa – 30. detsember 1954 Meran, Lõuna-Tirool) oli Habsburgide dünastiast Austria ertshertsog, sõjaväelane (feldmarssal) ning Saksa ordu kõrgmeister aastail 1894–1923.

Esivanemad

Saksa ordu kõrgmeistrid
Austria sõjaväelased
Habsburgid
Sündinud 1863
Surnud 1954
Robert Filmer

Robert Filmer (1588 East Sutton, Kent – 26. mai 1653) oli inglise poliitiline filosoof.

Filmer oli äärmiselt innukas Charles I toetaja ning uskus, et monarhi võim tuleneb jumalikust õigusest. Tema seisukoha järgi, mida ta väljendas oma peateoses "Patriarcha", said kuningad oma võimu Jumalalt, kes andis absoluutse valitsusõiguse Aadamale, kelle järglastele anti see samasugusel kujul edasi. Lisaks sellele omavad monarhid ka absoluutset omandiõigust, sest seegi õigus oli Aadamal. Nende võimu põhjendab ka see, et nad on teistest inimestest loomult kõrgemad, nagu isa lastest, peremees pereliikmetest, mees naisest ja vanemad noorematest. Inimkond on proovinud küll ka teisi valitsusvorme, nagu vabariik või aristokraatia, ent need pole Filmeri järgi legitiimsed, sest ei vasta jumalikule tahtele, milleks saab olla vaid absoluutne monarhia. Filmeri äärmiselt tugev monarhismi õigustav raamat valmis küll juba Inglise kodusõja ajal, kuid trükiti alles 1680. aastal. Tema seisukohtadele toetusid paljud radikaalsed monarhistid, kes toetasid James II võimulepääsu ja parlamendi otsuste eiramist. Filmeri seisukohtade vastu polemiseeris ägedalt John Locke, kes pühendas sellele oma "Esimese traktaadi valitsemisest".

Välislingid 
Robert Filmeri "Patriarcha"

Inglise filosoofid
Sündinud 1588
Surnud 1653
Maardu–Raasiku tee

Maardu–Raasiku tee (registrinumbriga 11103) on kõrvalmaantee Jõelähtme ja Raasiku vallas. Tee pikkus on 12,0 km. 

Tee saab alguse Tallinn–Narva maantee üheksateistkümnendal kilomeetril Võerdla külas (Jõelähtme vald). Tee läbib Võerdla, Vandjala, Parasmäe, Aruaru ja Haljava küla ning Kostivere ja Raasiku aleviku. Tee lõpeb Raasiku alevikus (Raasiku vald). Tee ületab ühe silla (Kostivere sild üle Jõelähtme jõe tee neljandal kilomeetril) ja 8 truupi. Teele jääb 5 bussipeatust: Kostivere  tee, Loodesalu, Kostivere, Parasmäe, Aruaru.

Vandjala külas ja Kostivere alevikus on tee mustkattega, ülejäänud on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on Vandjala külas ja Kostivere alevikus kuni Jõelähtme–Kostivere teeristini vahemikus 1000...3000 autot ööpäevas, edasi vahemikus 200...500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Kostivere alevikus (40 km/h) ja selle sisse- ja väljasõitudel (50 ja 70 km/h), Raasiku aleviku sissesõidul (50 ja 70 km/h) ning tee kuuenda kilomeetri kurvilisel lõigul (50 ja 70 km/h). Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Teega ristuvad kolmandal kilomeetril Aruküla–Kostivere tee, neljandal kilomeetril Kostivere tee ja Jõelähtme–Kostivere tee, tee lõpus Raasiku jaama tee ja Raasiku Elektri tee.

Eesti kõrvalmaanteed
Jõelähtme vald
Raasiku vald
Substraat

Substraat on mitme nähtuse ühine alus; aluseks olev aine, aineline alus. Sõnal on erialati palju konkreetseid tähendusi:

Bioloogias ja (bio)keemias
Substraat on biokeemias ensüümi toimeobjekt.
Substraat on mõiste keemias.
Substraat on mikrobioloogias kindla koostisega sööde, kus kasvavad mikroorganismid.
Substraat on tahke pind, millel kasvatatakse koekultuure.
Substraat ehk toitekeskkond on ökoloogias organismide elukeskkond kitsamas mõttes.

Teistes valdkondades
Substraat on mõiste filosoofias.
Substraat on mõiste keeleteaduses.

Vaata ka
Substraathingamine

Viited

Kasutatud kirjandus
EE 8. köide, 1995
Keegel

Keegel ehk veeremäng on mäng, milles veeretatakse kuule mööda siledat rada. 

Harilikult on mängu eesmärk võimalikult palju kurikaid maha ajada. 

Eestis on moodustatud Eesti Veeremängude Liit ning meistreid selgitatakse kahes mänguliigis: boolingus (bowling) (10 kurikaga) ja sportkeeglis (9 kurikaga).

Vaata ka 

 Petank
 Mölkky
 Kurn
 Kurling
 Murukeegel

Välislingid 

Eesti Veeremängude Liit
Mustamäe keegel http://mustamaekeegel.ee/

Spordialad
August Torma

August Johannes Torma VR I/3 (kuni 25. maini 1940 August Johannes Schmidt; 19. veebruar 1895 Voltveti vald – 12. märts 1971 London) oli Eesti diplomaat.

Elulugu 
1914. aastal lõpetas Torma kuldmedaliga Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1914–1916 õppis ta Peterburi ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas ja 1924–1928 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastatel 1916–1917 oli ta Esimeses maailmasõjas, 1917–1918 sõjavangis Austrias, 1918–1919 teenis Arhangelskis Briti Põhjakorpuse staabis, kus oli üks Eesti leegioni asutajatest.

Aastatel 1919–1921 oli ta Eesti Vabariigi sõjaväeline esindaja, 1921–1923 chargé d'affaires Leedus. Aastatel 1923–1927 oli ta välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja, 1924–1925 chargé d'affaires Pariisis ja Brüsselis ning 1926. aastal Moskva saatkonna nõunik. Aastatel 1927–1931 välisministri abi. Aastatel 1931–1934 saadik Itaalias ja Šveitsis ning alaline esindaja Rahvasteliidu juures, 1934–1971 saadik Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis. Ta oli ainus 1940. aastal ametis olnud Eesti saadik, kes säilitas diplomaadi staatuse asukohamaa valitsuse silmis ja kontrolli saatkonnahoone üle, ehkki Johannes Vares, Eesti NSV Peaminister, Vabariigi Presidendi ülesannetes vabastas ta 25. juulil 1940 saadiku  ametist Londonis.

Tunnustus
Vabadusristi I liigi 3. järk
Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I aste, 1929
Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1936
EÜSi auvilistlane, 1970
Stockholmi Eesti Meeskoori auliige

Viited

Kirjandus 
 Eesti Entsüklopeedia, 14. köide (Eesti elulood), Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2000, lk 545
 Tiina Tamman, "The making of an officer-diplomat: August Torma's early years" – Baltic Security and Defence Review. 11 / Baltic Defence College. Tartu, 2009. ISSN 1736-3772. Pp. 114–132
 Tiina Tamman, "August Torma – sõdur, saadik, salaagent". Argo, Tallinn 2011, 392 lk; ISBN 9789949466412
 Wall Street Journal: Balti saatkonnad Inglismaal sirbi ja vasara varjutuses. Eesti Päevaleht, 20. jaanuar 1971, nr. 5, lk. 1 ja 8.
 A. Torma suri. Londoni-saatkonna juhiks E. Sarepera. Eesti Päevaleht, 17. märts 1971, nr. 21, lk. 1.

Välislingid 
 Tiina Tamman, "August Torma arhiivi saatus" – Kultuur ja Elu 2008, nr 4, lk 56–59

Eesti saadikud
Sõjavägede Staabi koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I astme kavalerid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1895
Surnud 1971
Nikolai Kaasik

Nikolai Kaasik (ka Nikolai Kasik; 22. september 1900 Kuressaare – 25. mai 1950 Stockholm) oli Eesti diplomaat.

Ta lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi. Seejärel õppis ta 1919. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja aastatel 1920–1923 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 1928 kaitses ta tööga "Ulgumere politsei" mag jur väitekirja, aastal 1933 tööga "Le contrôle en droit international" dr jur väitekirja. Ta oli EÜS Põhjala vilistlane.

Aastatel 1919–1920 võttis ta osa Vabadussõjast. Ta oli aastatel 1923–1925 ja 1927–1928 teaduslikuks stipendiaadiks Eestis, aastatel 1925–1927 teaduslikuks stipendiaadiks Pariisis. Aastatel 1931–1933 oli ta Rockefelleri fondi teaduslikuks stipendiaadiks Genfis, Viinis, Göttingenis ja Haagis. Aastatel 1928–1931 ja 1933–1944 oli ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise õiguse õppejõud. 9. mail 1934 nimetas Riigivanem Konstantin Päts ta Tartu Ülikooli majandusõiguse dotsendiks. Aastast 1938 oli ta adjunktprofessor, aastast 1941 erakorraline professor. Aastatel 1942–1944 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaan. Lisaks oli ta aastatel 1936–1940 Välisministeeriumis poliitilise osakonna direktor ja alates 15. juunist 1940 välisministri abi kohuste täitja.

Lahkus aastal 1944 Rootsi. Rootsis olles töötas ta aastatel 1945–1950 Avaliku ja Rahvusvahelise õiguse Instituudis arhiiviassistendina. Tal on töid rahvusvahelise õiguse ja majandusõiguse alalt.

Tunnustus
 1939 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid 
 
 TÜ üliõpilased

Eesti diplomaadid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1900
Surnud 1950
Elmar Kirotar

Elmar Johann Kirotar VR II/3 (22. aprill 1899 Loona vald – 17. september 1985 Solna, Rootsi) oli Eesti diplomaat.

Teos 
Elmar Kirotar. Mis saab edasi?: Päevik 1931–1940.  Akadeemia, 2007, nr. 9

Tunnustus
Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920

Viited

Välislingid 
 
 Ohvitseride andmekogu
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti diplomaadid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestlased Rootsis
Sündinud 1899
Surnud 1985
Karl Tofer

Karl Tofer (23. august 1885 Sindi – 31. detsember 1942 Solikamsk) oli Eesti diplomaat.

Karl Tofer õppis Pärnu gümnaasiumis ja aastail 1905–1906 Riia Polütehnikumis.

Kuni 1920. aastani töötas ta perekonnaettevõttes "Toferi Kaubamaja" Venemaal.

Karjäär välisteenistuses
1920 Riia saatkonnas sekretär-asekonsul
1921 Berliini saatkonnas konsul
1923 välisministri abi ja
1927–1931 saadik Itaalias ja Ungaris (asukohaga Roomas) 
 1930–1932 saadik Poolas, Tšehhoslovakkias ja Rumeenias (asukohaga Varssavis) 
 1932–1933 välisministri abi
 1933 saadik Moskvas
 1. augustil 1936 määrati saadikuks Saksamaale ja Hollandisse (asukohaga Berliinis). 
 1939 – 5. juuli 1940 välisministri abi (kuni välisministeeriumist vabastamiseni) .

Tunnustus
 Saksa Kotka teenetemärk, I klass (suurrist) – antud Saksa riigikantsleri poolt 24. oktoobril 1939, lubatud kanda Vabariigi Presidendi käskkirjaga 20. veebruarist 1940.

Karl Tofer arreteeriti nõukogude võimu julgeolekuorganite esindajate poolt 1941. aastal ja ta suri 31. detsembril 1942 Solikamski vangilaagris Venemaal.

Viited

Eesti saadikud
Korporatsioon Vironia liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1885
Surnud 1942
Jüri Sammul

Jüri Sammul (28. august 1897 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 14. aprill 1942 Malmõž, Kirovi oblast) oli Eesti diplomaat. 

Võttis osa Vabadussõjast 2. jalaväepolgu koosseisus ja 2. diviisi staabis.

Töötas 1921–1928 Üliõpilaslehe toimetajana.

Jüri Sammul oli ka Korp! Sakala vilistlane.

Jüri Sammul arreteeri NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri asumisel Nõukogude Liidus.

Isiklikku

Oli abielus Aino Kalmuga ja nende poeg Arne Kalm veetis oma elu paguluses, olles USA Lõuna-California eestlaste hulgas aktiivne.

Tunnustus 
 Auleegioni ordeni ohvitserikraad

Viited 

Eesti diplomaadid
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Auleegioni ohvitserid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1897
Surnud 1942
Kodasoo–Kaberla tee

Kodasoo–Kaberla tee (registrinumbriga 11104) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,6 km.

Tee saab alguse Tallinn–Narva maantee kolmekümne teisel kilomeetril Kodasoo külas. Tee läbib Kodasoo ja Kaberla küla. Tee lõpeb Jõelähtme–Kemba tee kolmeteistkümnendal kilomeetril Kaberla külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 2 truupi. Ühtegi bussipeatust teele ei jää.

Tee on kaetud Kodasoo liiklussõlme piirkonnas asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Teega ristub esimesel kilomeetril üks Kodasoo liiklussõlme ühendusteedest.

Eesti kõrvalmaanteed
Kuusalu valla teed
Airi Vipulkumar Kansar

Airi Vipulkumar Kansar (neiupõlvenimega Airi Viil, vahepeal Airi Ojamets; sündinud 8. novembril 1977 Tallinnas) on eesti kantrilaulja.

Koosseisud
Los Desperados
Night Star
Airi Ojamets & Snake
Chick 'N' Band
Kaie Seger & BlueHats

Eraelu
Esimesest abielust Alar Ojametsaga on poeg Oliver (sündinud 17. novembril 1996), vabaabielust Indrek Hinnoga poeg Silver (sündinud 27. novembril 2001). Praegu on ta abielus hindu Vipulkumar Jethabhai Kansariga.

Diskograafia

Singlid
"Too Blue to Cry"

Välislingid
Ametlik koduleht (arhiveeritud)

Ojamets, Airi
Ojamets, Airi
Somaalia vapp

Somaalia vapp on Somaalia riigivapp. Vapp on kasutusel alates 10. oktoobrist 1956.

Vapp koosneb helesinisest kuldse raami ja krooniga vapikilbist, mille keskel on valge täht. Kahel pool kilpi on leopardid, kummagi kaks esikäppa ja üks tagakäpp toetavad vastu kilpi. Teised tagakäpad toetavad vastu kahte oda, mis on kilbi all risti.

Somaalia sümboolika
Vapid riigiti
Tri-Tones

Tri-Tones on Eesti rockabilly-ansambel.

Koosseis
Igor Golovenko (vokaal, kontrabass)
Peeter Karo (trummid)
Artur Skrõpnik (kitarr)
Maryann (vokaal)

Välislingid
Info ansamblite andmebaasis
Facebook
Myspace

Eesti ansamblid
Rockabilly ansamblid
Vilmos Voigt

Vilmos Voigt (sündinud 17. jaanuaril 1940 Szegedis) on ungari semiootik, folklorist ja etnoloog.

Ta on käinud korduvalt Tartus ja esinenud seal loengutega.

Tunnustused
Ta valiti 2010. aastal Tartu ülikooli audoktoriks folkloristika ja semiootika alal.

Kirjandust
Väli, Katre; Niitra, Mari 2008. Võime olla õnnelikud, et Jumal lõi Lotmani ja Tartu. Sirp 4(1. veebr.): 13. Intervjuu Vilmos Voigtiga

Välislingid
Ungari Etnograafiamuuseumis 18. novembril 2005 Johannes Pääsukese näitusel peetud kõne

Ungari semiootikud
Etnoloogid
Folkloristid
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1940
Boogie Company

Boogie Company (endise nimega The Rockin' Guys) on Eesti rockabilly-ansambel, mis loodi 1989. aastal.

Koosseis

Andrus Kasesalu (vokaal, kontrabass)
Marek Lillemägi (trummid)
Oleg Davidovitš (kitarr, vokaal)
Margus Jürisson (volkaal, klahvpillid, kitarr; alates aastast 2010)
Raigo Tipp (kitarr, vokaal; kuni aastani 2010)

The Rockin' Guys
Ülari Kirsipuu (vokaal, saksofon, kitarr)
Andrus Kasesalu (vokaal, basskitarr)
Raigo Tipp (kitarr)
Jaan Randvere (klaver, saksofon)
Marek Lillemägi (trummid)

Diskograafia

Albumid
"Elvis Lives in Estonia" (Veigelle (Eesti) 1998)
"Vara on loobuda, hilja, et muutuda" (Red Hot (Eesti) 2000)
"Rockime ümber jõulupuu" (Vinge Records (Eesti) 2006)
"God Is Dancing Jive" (AXR Records/Hyena Records (Soome) 2010)
"Mida Sa Mögised, Mees!" (Industrial Productions (Eesti) 2013)

Vinüülid
"Estonia Rock'n'Roll" (Castle Records (Saksamaa) 1999)

Singlid
EP "Amerika" (EAA (Eesti) 2009)

Välislingid

http://www.boogie.ip.ee/
http://www.myspace.com/boogiecompany/

Eesti ansamblid
Rockabilly ansamblid
Roland Posner

Roland Posner (30. juuni 1942 Praha – 26. mai 2020) oli saksa semiootik.

Ta töötas Berliini Tehnikaülikoolis. Ta oli ajakirja Zeitschrift für Semiotik toimetaja. Ta oli Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni president aastail 1994–2004. Ta oli rahvusvahelise žestide uurimise ühingu asutajaid. 

Ta on külastanud Tartut aastail 1993, 2006 ja 2009.

Kirjandust
 Lotman, J. 1990. Sechs Fragen zur semiotischen Analyse von Kultur: [Gespräch mit Roland Posner]. Zeitschrift für Semiotik 12(4): 375–380.

Saksamaa semiootikud
Saksamaa teadlased
Sündinud 1942
Surnud 2020
2. Bundesliga

2. Bundesliga (saksa keeles Zweite Fußball-Bundesliga) on Saksamaa klubijalgpalli tugevuselt teine liiga.

Ajalugu
Liiga käivitus 1974. aastal põhja- ja lõunatsooni jagatuna. Alates 1981. aastast on liiga üleriigiline.

Klubid 
Hooajal 2022/23 mängivad liigas järgmised 18 klubi:

Tulemused alates hooajast 1992/93 

 Paksus kirjas on tähistatud kõrgliigasse tõusjad.

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Saksamaa jalgpall
Ecser

Ecser [ˈätšär] on asula ja suurvald (nagyközség) Ungaris Pesti komitaadis Budapestist kagus.

Küla ainus mälestis on katoliku kirik 1740. aastast.

Külas tantsitakse maailmakuulsat rahvatantsu "Ecseri pulm" (Ecseri lakodalmas).

Küla vapil on kujutatud kirikut, rahvatantsu ja tammepuud, mis on küla kolm peamist sümbolit.

Ajalugu
Ecseri küla on esmakordselt kirjalikult mainitud 15. detsembril 1315, kuid küla eksisteeris juba 896. aastast, mil ungarlased saabusid nende praeguseaegse riigi territooriumile.

Legendi järgi sai küla nime ungari suguharust pärit prints Árpádilt. Kui ta küsis küla nime kohta, ei osanud kohalikud elanikud talle vastata. Seega Árpád ütles külarahvale, et need kutsuksid seda küla ühe tamme (ungari keeles cser) järgi.

Türgi võimu ajal (1526–1686) suri küla välja. Esimesed asunikud saabusid tagasi 1699. aastal. Rákóczi vabadusvõitluses (1703–1711) osales Ecseri külast 11 sõdurit.

18. sajandi alguses tõi   küla omanik krahv Antal Grassalkovich sinna elama  slovakke.

Sõprusvallad
Zlaté Klasy (Slovakkia)
Kumbağ (Türgi)

Ungari vallad
Pesti komitaat
René Cassin

René Samuel Cassin (5. oktoober 1887 Bayonne – 20. veebruar 1976 Pariis) oli prantsuse jurist ja kohtunik.

Cassin lõpetas Aix-Marseille Ülikooli. Osales esimeses maailmasõjas, kus sai haavata. Aastatel 1920–1929 oli ta Lille'i Ülikooli õigusteaduste professor.

Aastatel 1924–1938 oli Cassin Prantsusmaa esindaja Rahvasteliidus ning tegutses desarmeerimise ja rahvusvaheliste konfliktide lahendamise nimel.

Teise maailmasõja ajal osales Cassin Prantsuse vastupanuliikumises. Ta oli esimesi, kes juunis 1940 ühines Londonis kindral Charles de Gaulle'iga. Liikumises Vaba Prantsusmaa tegeles ta juriidiliste küsimustega.

Osaluse eest Inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti koostamisel sai Cassin 1968. aastal Nobeli rahuauhinna.

Cassin oli tegev ka ÜRO Inimõiguste Komisjonis ja Alalises Vahekohtus.

Tunnustus
1941 – Vabastusorden
1963 – Nobeli rahuauhind
1971 – valiti Briti Akadeemia välisliikmeks
1972 – valiti Serbia Teaduste ja Kunstide Akadeemia välisliikmeks
Auleegioni suurristi orden 
valiti Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia liikmeks

Nobeli rahuauhinna laureaadid
Prantsusmaa inimesed
Juristid
Pariisi Panteoni maetud
Sündinud 1887
Surnud 1976
Mount Whitney

Mount Whitney on mägi Ameerika Ühendriikides Californias, Sierra Nevada mäestikus.

Mäe kõrgus on 4421 meetrit. Mount Whitney on USA kõrgeim mägi väljaspool Alaskat.

Mount Whitney asub ainult 122 km kaugusel Põhja-Ameerika madalaimast punktist Surmaorust (86 m alla merepinna).

Ameerika Ühendriikide mäed
California geograafia
Neljatuhandelised
Hooghännalised

Hooghännalised (Collembola) on lülijalgsete hõimkonda kuuluv suur rühm alamaid loomi (traditsiooniliselt käsitletud putukate klassis, nüüd eraldi klass kuuejalgsete) hulgas. Hooghännalised on suurim selts klassi siselõugsed (Entognatha) kolmest rühmast (teised kaks on tõukjalalised (Protura) ja harkhännalised (Diplura)) ning tänapäeval ei loeta neid enam putukate klassi.

Hooghännalistel on suised peaosa sisse peidetud, siit ka klassi nimetus siselõugsed (Entognatha).

Hooghännaliste levila on väga lai, kuid kõige rohkem leidub neid parasvöötmes. 

Hooghännalisi on umbes 10 000 liiki.

Eesti liigid

Hooghännalisi on Eestis teada umbes 90 liiki.

Lülijalgsed
Lagedi jaama tee

Lagedi jaama tee (riiklik registreerimisnumber 11111) on kõrvalmaantee Rae vallas Lagedi alevikus. Tee pikkuseks on 0,8 km.

Tee saab alguse Lagedi–Jüri tee esimesel kilomeetril ja lõpeb sama tee teisel kilomeetril. Tee ei ületa ühtegi silda ega truupi. Bussipeatusi teele ei jää.

Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta info puudub. 

Eesti kõrvalmaanteed
Lagedi–Jüri tee

Lagedi–Jüri tee (riiklik registreerimisnumber 11112) on kõrvalmaantee Rae vallas. Tee pikkuseks on 4,7 km.

Tee saab alguse Tallinna ringtee kuuendal kilomeetril Soodevahe külas. Tee läbib Soodevahe ja Karla küla ning Lagedi aleviku. Tee lõpeb Assaku–Jüri tee neljandal kilomeetril Karla külas. Tee ületab ühe silla (Kanali sild üle Pirita-Ülemiste kanali tee neljandal kilomeetril) ja 5 truupi. Bussipeatusi jääb teele 4: Lagedi haigla, Külma, Laiakivi ja Pruuli.

Tee on mustkattega, viiendal kilomeetril asfaltkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus on 1,4 km ulatuses 1000...3000 autot ööpäevas, edasi 200...500 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on lõigul 1,2-2,5 km (50). Teevalgustus on lõigul 1,3-2,3 km.

Teega ristub esimesel ja teisel kilomeetril Lagedi jaama tee.

Eesti kõrvalmaanteed
Rae vald
Bailey akaatsia

{{Taksonitabel
| nimi = Bailey akaatsia
| värv = #
| pilt = Acacia baileyana1.jpg
| pildi_seletus = 
| riik = Taimed Plantae
| hõimkond = Katteseemnetaimed Magnoliophyta
| klass = Kaheidulehelised Magnoliopsida
| selts = Oalaadsed Fabales
| sugukond = Liblikõielised Fabaceae
| perekond = Akaatsia Acacia
| liik = Bailey akaatsia
| binaarne = Acacia baileyana
| binaarse_autor = F.Muell., 1888
| levikukaart          = Acacia-baileyana-range-map.png
| levikukaardi_laius    = 240px
| levikukaardi_seletus = 
| sünonüümid           = *Acacia baileyana var. aurea Pescott	Acacia baileyana var. purpurea F.Muell.	Racosperma baileyanum (F.Muell.) Pedley
}}
Bailey akaatsia (Acacia baileyana) on liblikõieliste sugukonda akaatsia perekonda kuuluv põõsas või puu. 
 
Nimetus
Taim on saanud nimetuse botaanik Frederick Manson Bailey järgi. Nimetuse autor on Ferdinand Mueller.      

Levik
Bailey akaatsia on pärismaine väikesel alal Austraalia Uus-Lõuna-Walesi osariigi lõunaosas, kuid teda kultiveeritakse laialdaselt mujal Austraalias. Victoria osariigis on ta paljudes kohtades naturaliseerunud ning tõrjub välja kohalikke liike. Bailey akaatsiat on laialdaselt introdutseeritud ka Uus-Meremaale. 

Välimus ja eluvorm

Bailey akaatsia on igihaljas põõsas või puu. See lühiealine liik on kiirekasvuline. Taime kõrgus on enamasti 4–8 m, võib ulatuda 10 meetrini. Võra laius kuni 6 m. Lehed on enamasti hõbedased (hallikasrohelised), kahelisulgjad. Õied on peaaegu alati beežid kuni kuldsed. Väikesed õied moodustavad kera- või silindrikujulisi õisikuid, milles torkavad silma tolmukad, seepärast näevad õisikud näevad välja kuldkollased. Neil on tugev lõhn.

Bailey akaatsial on ekstrafloraalsed nektaariumid. Noored kaunad on sinakad.  

Kasutamine

Bailey akaatsiat kasvatatakse kodumaal ilutaimena, Euroopas on ta levinud lõikelillena. Baily akaatsia annab teiste liikidega ristandeid, sealhulgas haruldase liigiga Acacia pubescens. Kasvatatakse ka roomavat leinavormi ning populaarset sinakas-purpursete lehtedega teisendit purpurea (sort 'Purpurea', tuntuim sort).  

Taim on soojalembene ning vajab poorset, mitte liigniisket mulda. Pikaealised seemned tuleb enne külvi valada üle keeva veega ning leotada 24 tundi. 

Akaatsia on ka meetaim. Alkaloidide sisaldus taimes on alla 0,02%. 

Viited

Välislingid

 

Sissekanne saidil LegumeWeb
Sissekanne saidil Tela botanica (prantsuse keeles)
Sissekanne GRINi saidil
Lühikirjeldus lehe joonisega (inglise keeles'')
Kirjeldus Austraalia botaanikaaedade saidil
Lehtede ja ekstrafloraalse nektaariumi foto

Akaatsiad
Leili Tammel

Leili Tammel (sündinud 29. juulil 1943 Kärla vallas Käesla külas) on eesti laulja (metsosopran).

Ta lõpetas Leningradi Konservatooriumi laulu eriala. 

1973. aastast oli ta Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri Estonia solist, 1986. aastast ka Tallinna Konservatooriumi õppejõud ja ansambli Camerata Tallinn solist.

Tunnustus
 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik
 1987 Georg Otsa nimeline auhind
 1987 Eesti Teatriliidu muusikaauhind
 1990 Eesti NSV rahvakunstnik
1991 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (ansambel Camerata Tallinn koosseisus)
1998 Peeter Süda kultuuristipendium

Viited

Välislingid
"Looduslaps, kes alati teel. Leili Tammel 60." Eesti Raadio saade (kestus 1 tund), 31. juuli 2003
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Leili Tammel (fotograaf Kalju Suur), 1993
Foto (Leili Tammel pildil paremal)

Eesti lauljad
Eesti NSV rahvakunstnikud
Sündinud 1943
Kurna–Tuhala tee

Kurna–Tuhala (riiklik registreerimisnumber 11115) on kõrvalmaantee Kiili ja Kose vallas. Tee pikkus on 20,7 km.

Tee saab alguse Tallinn–Rapla–Türi maantee 6. kilomeetril Kangru külas (Kiili vald). Tee läbib Kangru, Vaela, Sausti, Lähtse, Metsanurga, Nabala, Sõgula, Sõmeru, Tammiku ja Tuhala küla ning Kiili aleviku. Tee lõpeb Vaida–Urge tee 12. kilomeetril Tuhala külas (Kose vald). Tee ületab kaks silda (Oorna sild üle Oorna oja tee 14. kilomeetril ja Angerja sild üle Angerja oja tee 16. kilomeetril) ja 18 truupi. Bussipeatusi jääb teele 11: Nabala tee, Kangro, Ööbiku, Kurna tee, Vaela, Sausti tee, Kiili, Andrese, Lähtse, Paali ja Nabala.

Kuni 12,3. kilomeetrini on tee mustkattega, edasi kulgeb kruusatee. Tee on klassita. Kuni Tallinna ringteeni on liiklussagedus üle 6000 auto ööpäevas, edasi kuni Sausti–Kiili teeni on liiklussagedus 3000–6000 autot ööpäevas, edasi kuni Tõdva–Nabala teeni on liiklussagedus 1000–3000 autot ööpäevas, edasi tee lõpuni on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas. Kuni Tallinna ringteeni on kiiruspiirang 60 km/h, edasi kuni 4. kilomeetrini on kiiruspiirang 50 km/h, edasi kuni Kiili alevikuni on kiiruspiirang 70 km/h. Kiili alevikus on kiiruspiirangud 40 ja 50 km/h. Edasi kuni 9,3. kilomeetrini on kiiruspiirang 50 km/h, sealt edasi kuni 18,2. kilomeetrini on kiiruspiirang 70 km/h. Kiili alevikus on 0,9 km teed valgustatud.

Teega ristub 4. kilomeetril Tallinna ringtee, 7. kilomeetril Sausti–Kiili tee, 9. kilomeetril Lähtse–Paekna tee ja 13. kilomeetril Tõdva–Nabala tee.

Eesti kõrvalmaanteed
Kiili vald
Kose vald
Tlaxcala

Tlaxcala on linn Mehhikos, Tlaxcala osariigi ja Tlaxcala valla halduskeskus.

Tlaxcala on Mehhiko kõige väiksem osariigi pealinn. 2005. aastal elas linnas 15 777 inimest.

Kuigi linna asukohal elasid juba varem indiaanlased, peetakse linna ametlikuks asutajaks Hernán Cortési (1520. aastal), kes kasutas kohalikke oma liitlastena asteekide vastu.

Linn sai nime  järgi.

Mehhiko linnad
Kanepilind

Kanepilind (Carduelis cannabina, Acanthis cannabina) on linnuliik vintlaste sugukonnast ohakalinnu perekonnast.

Levik
Ta elutseb Euroopas, Põhja-Aafrikas, Ees-Aasias ja Kesk-Aasias. Eestis on kanepilind harilik haudelind, kelle pesitsusaegset arvukust hinnatakse 40 000–60 000 paarile, talvist arvukust 10–200 isendile.

Välimus
Kanepilinnul on sale keha, lühike kael ja peenikesed jalad. Tunnuslikud on kastanpruun seljaosa ja hallikaspruun pea. Tiivad ja kaheharuline saba on tumepruunid valgete triipudega.

Kanepilinnud on umbes 13–14 cm pikkused. Tiibade siruulatus on umbes 23 cm. Kehakaal on enamasti 15–20 g.  

Kanepilinnul on pulmarüül tugevalt väljendunud sooline dimorfism. Isasel on hall pea ning säravalt karmiinpunane otsmik ja rind. Valkjal kõril on pruunid triibud. Selg on punakaspruun. Mustadel tiibadel ja sabasulgedel on valged ääred. Kõhupool on kollakaspruun ning rohkem või vähem selgete tumedamate pikitriipudega. Tavarüül on isase punane värv selgelt tuhmim. Üleminek pulmarüüle toimub pärast täielikku sulgimist sügisel ilma lisasulgimiseta. Talve jooksul tulevad rinna- ja perasulgede hallide või helepruunikate äärte või otste alt nähtavale punased sulelõigud.

Emasel ei ole sulestikus üldse punast. Tema seljapool on tumepruun. Selja- ja kõhupool on selgete tumepruunide pikitriipudega.

Pojad on pikkade hallide udusulgedega. Kurk on roosapunane ja nokamõhud helekollased.

Kanepilind võib segi minna mägi-kanepilinnu ja urvalinnuga. Mägi-kanepilind sarnaneb emase kanepilinnuga, aga tal on tiibadel ja sabal vähem valget, samuti on tal kollane nokk ja pulmarüüs punane päranipp. Urvalind on kanepilinnust väiksem ning tal on must lõug ja kollane nokk.

Kanepilinnu lennupilt on laineline nagu vintidel ikka.

Häälitsused ja laul
Lähihüüd on lühike "gigigi". Häirimise puhul laseb kanepilind kuuldavale nasaalse läbitungiva "düjee". Hoiatushüüd on tasane ja venitatud "tjuiid". Kutsehüüd on "gjä-gjä". Sageli häälitsevad kanepilinnud ka nasaalselt "glüü".

Kanepilinnu laul on kestev ja sädistav. See algab valjude kiirenevate staccato elementidega. Sageli järgneb kiire triller ja nasaalsed häälitsused. Kanepilind võib üle võtta ka teiste lindude laulu. Kanepilinnu laulu võib kuulda aastaringselt, välja arvatud sulgimise ajal.  Ta laulab enamasti kõrgel kohal, harvem ka lennul. Seejuures raputab isane rippuvate tiibadega erutatult oma sulestikku. Laul õpitakse varajases nooruses isase ettelaulmise põhjal. Kanepilinnud laulavad sageli kooris.

Emased toovad enne paaritumist või ka enne munemist kuuldavale tasase laulu. Seda laulu võib kuulda ka pärast sulgimist.

Elupaigad
Tüüpilise kultuurmaastikulinnuna eelistab ta põõsa- ja hekimaastikke.

Toitumine
Ta toitub metsikute rohttaimede seemnetest, samuti puuseemnetest.

Looduskaitse
Kanepilindu ei loeta ohustatuks.

Viited

Välislingid

 

Kanepilind Eesti selgroogsed

Eesti värvulised
Vintlased
Acanthosicyos horridus

Acanthosicyos horridus ehk Acanthosicyos horrida on taimeliik perekonnast Acanthosicyos. 

Taim on endeemne Namibi kõrbele. Ta kasvab 40...60 km laiusel ribal 1000 km pikkusel rannikul Oranje jõest lõunas kuni Kunene jõeni põhjas. Sellel alal esineb ta ainult rivier'ide kallastel ja luidete äärtel, kus nende juured ulatuvad põhjaveeni. Ta ääristab Walvis Bay luiteid tihedate hekkidena. 

Populatsiooni hinnatakse mõnele sajale kuni mõnele tuhandele eksemplarile. Nende arvukus ja viljade suurus on viimastel aastatel kahanenud. 

Acanthosicyos horridus on Namibi kõrbe kõige sagedasem taim. Teised taimed saavad seal kasvada tänu temale. 

Fossiilide põhjal oletatakse, et liik on eksisteerinud 40 miljonit aastat.  

See on lehtedeta okaspõõsas, mis kasvab 0,5...1 m kõrguseks. Ta moodustab läbimatuid tihnikuid, millest igaüks võib katta kuni  1500 m² ja elada üle 100 aasta. Tihnik kogub liiva, moodustades kõrgeid luiteid, kusjuures suurem osa taimest on liiva sees peidus. Tema   käsivarrejämedused (kuni 30 cm paksused) lihakad sageli 15 m pikkused (kuni 40 m pikkused) juured ulatuvad põhjaveeni. 

Acanthosicyos horridus on kahekojaline taim. Õie läbimõõt on 3 cm ja õied paiknevad üksikult. Nii emas- kui ka isastaimedel on helekollased või rohekad õied. Emasõitele on iseloomulik alumine sigimik õiekarika all. 

Põõsas on kaetud  paarikaupa asetsevate 2...3 cm pikkuste ogadega. Fotosüntees toimub okstes, õites ja ogades. 
Viljad on algul rohelised, hiljem oranžikaskollased, melonikujulised, ogadega kaetud. Nad sisaldavad palju vett ning kasvavad jaanalinnumunasuurusteks (läbimõõt umbes 15 cm) ja kaaluvad umbes 1 kg. Viljas on umbes 250 seemet. Beežid seemned maitsevad pähklitaoliselt ning on õlirikkad (umbes 55%) ja valgurikkad (umbes 30%). 

Vilju söövad paljud kõrbeloomad, sealhulgas kaelkirjak, orüks,  ninasarvik, šaakal, hüään ja mitmesugused mardikad. Seemneid levitavad peamiselt elevandid, samuti okassead, sest neil jäävad seemned suurelt jaolt seedimata. Väiksemad närilised, kes vajavad palju energiat, näiteks Gerbillurus paeba, söövad aga peamiselt toitainerikkaid seemneid.

Kasutamine
Viljaliha ja seemned (inglise keeles butterpits) on olnud namadele (hotentottidele) ja  damaradele toiduks. Kohalikud nimetavad selle vilja !Nara.

Seemneid säilitatakse kuivatamise teel. 

Namiibias kasutatakse taime ka maovalude vastu, haavade paranemise kiirendamiseks ja kaitseks päikese eest.

Välislingid
Sissekanne saidil Protabase
Sissekanne saidil NamibWeb
Kirjeldus
Sissekanne Saksa koloniaalleksikonis

Kõrvitsalised
Karusõrg

Karusõrg (Acanthus) on taimede perekond akantuseliste sugukonnast.

Karusõrgi on 30 liiki. Nad kasvavad Vana Maailma troopikas ja paravöötmes. Kõige suurem mitmekesisus on Vahemere maades ja Aasias. 

Perekonda kuuluvad püsikutest rohttaimed, harva puhmad. Liikidel on ogalised lehed ja kobarõisikud. Taime kõrgus on 40–200 cm. 

Mõned liigid, sealhulgas ogaline karusõrg ja pehme karusõrg, on ilutaimed.

Stiliseeritud karusõraleht (akantus) on ehismotiiv.

Liike
Acanthus caroli-alexandri – kuning-karusõrg
Acanthus dioscoridis
Acanthus eminens
Acanthus hirsutus – kollane karusõrg
Acanthus hungaricus, Acanthus balcanicus, Acanthus longifolius – pikalehine karusõrg
Acanthus ilicifolius
Acanthus mollis – pehme karusõrg
Acanthus montanus – mägi-karusõrg
Acanthus polystachyus
Acanthus spinosissimus – kuri karusõrg 
Acanthus spinosus – ogaline karusõrg
Acanthus syriacus

Välislingid
Sissekanne Flora Europaea saidil
Sissekanne GRINi saidil

Iminõgeselaadsed
Rõuge kihelkond

Rõuge kihelkond (lühend Rõu; ) oli kirikukihelkond Võrumaal ja Tartu ja Võru kreisis Liivimaa kubermangus.

Piirkonna ajalugu 
Rõuge kihelkond tekkis 16. sajandil. Paikkonna varasem kihelkondlik kuuluvus on tänini üsna ebaselge. Rõuge kiriku rajas ilmselt 1550. aastatel Rõuge mõisnik Kursell. Kihelkond sai Põhjasõjas kannatada. Sõjas kannatada saanud kirik lammutati ning 1729. aastal hakati uut rajama.

Rõuge kihelkonna mõisad
Rõuge kirikumõis (Pastorat Rauge)
Vana-Kasaritsa mõis (Alt-Kasseritz)
Vastse-Kasaritsa mõis (Neu-Kasseritz)
Rogosi mõis (Rogisinsky mit Sirgo)
Pindi mõis (Bentenhof)
Rõuge mõis (Rauge mit Reinshof)
Saaluse mõis 
Uue-Saaluse mõis 
Leevi mõis (Löweküll)
Sänna mõis (Sennen ehk Sennenhof mit Körgepallo)
Kõrgepalu mõis
Tsooru mõis (Fierenhof ehk Fierhof, mit Pulsti)
Pulsti mõis
Vana-Roosa mõis (Rosenhof ehk Schönangern mit Wirola und Hödersberg)

Vastse-Nursi mõis (Neu-Nursie)
Vana-Nursi mõis (Alt-Nursie, mit Arrosar)
Haanja mõis (Hahnhof)
Juba mõis (Quellenhof)
Krabi mõis (Schönangern)
Kõrgessaare mõis (Hohentannen)
Luutsniku mõis (Lutznik)
Mäesaare mõis (Almenau)
Otsa mõis (Otza), Pindi mõisa kõrvalmõis
Plaani mõis (Plani) Haanja mõisa kõrvalmõis
Vana-Saaluse mõis (Waldhof)
Viitina mõis (Kosse)

Rõuge kihelkonna vallad
Haanja vald
Kõrgepalu vald
Pindi-Leevi vald
Saaluse vald
Tsooru vald
Vana-Roosa vald
Vastse-Nursi vald
Viitina vald
...

Kihelkonna alad tänapäeval
Rõuge kihelkond oli pindalalt üks Eesti suuremaid. Tänapäeval jääb kunagise Rõuge kihelkonna territoorium peamiselt Võru maakonda ning väike osa ka Põlva maakonda.
Endise kihelkonna aladel asuvad Rõuge, Antsla ja Räpina vald.

Vaata ka 
 Eesti kihelkondade loend

Kirjandus 

 
 
Linda Vilmre. Nursi, Kasaritsa, Saaluse ja Pindi vald Eesti Kirjandusmuuseum. 2005.
Evald Blumfeldt. Haanja, V-Laitma, Krabi, Rogosi ja Rõuge vald Eesti Kirjandusmuuseum. 2005.
Jaan Gutves. Rõuge kihelkonna Haanja valla Sika talu. Vastused "Oleviku" majandusgeograahvia küsimustele Eesti Kirjandusmuuseum. 2005.

Välislingid 
 Rõuge kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
 Rõuge kihelkonna tutvustus Lõuna-Eesti pärimuse portaalis

Võrumaa kihelkonnad
Krišjānis Barons

Krišjānis Barons (31. oktoober 1835 Strutele – 8. märts 1923 Riia) oli läti kirjanik, folklorist ja rahvusliku liikumise tegelane.

1856–1862 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat ja astronoomiat.  

Aastail 1862–1865 oli ta ajalehte Pēterburgas Avīzes toimetaja. 1867 läks ta koduõpetajaks Moskvasse. Alles 1893. aastal läks ta tagasi Riiga.

Ta sai tuntuks läti rahvalaulude (Daina) koguja ja kogumise organisaatorina. Tema peateoseks on 6-köiteline läti rahvalaulude kogu "Latvju dainas", mis ilmus 1894–1915 ja sisaldab 217 996 laulu.

Krišjānis Baronsit on kujutatud Läti 100-latisel pangatähel.

Teoseid
Указатель сочинений о коренных жителях Прибалтийского края1868

Kirjandus
Saulcerīte Viese, "Dainade isa Krišjānis Barons". Lätikeelsest käsikirjast tõlkinud Kalev Kalkun – Keel ja Kirjandus 1985, nr 11, lk 669–673

Läti kirjanikud
Läti folkloristid
Riia Suurele kalmistule maetud
Sündinud 1825
Surnud 1923
Kanama–Jõgisoo tee

Kanama–Jõgisoo tee (riiklik registreerimisnumber 11116) on kõrvalmaantee Saue vallas Jõgisoo külas. Tee pikkuseks on 5,1 km. Tee saab alguse Tallinna ringtee kolmekümne teisel kilomeetril. Tee lõpeb Tallinna–Pärnu–Ikla maantee kahekümne neljandal kilomeetril. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Bussipeatusi teele ei jää. Teega ristub viiendal kilomeetril Valingu–Jõgisoo tee, kuuendal kilomeetril Jõgisoo II ühendustee Keila jõe liiklussõlmes.

Tee on kuni 0,7 km-ni asfaltkattega, edasi kuni Valingu–Jõgisoo teeristini on pinnatud kruusatee, tee lõpp on mustkattega. Tee klass pole määratletud. Liiklussageduse, kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.

Eesti kõrvalmaanteed
Saue vald
Göran Sonesson

Göran Sonesson (sündinud 1951 Malmös) on rootsi semiootik.

Ta on Lundi Ülikooli semiootikaprofessor. Tema erialaks on kultuurisemiootika ja visuaalsemiootika.
Ta on õppinud lingvistikat Lundi Ülikoolis ja semiootikat Algirdas Greimasi juures Pariisis. Ta on oma töödes analüüsinud Nelson Goodmani, Umberto Eco, Terrence Deaconi ja teiste ikoonilisuse kontseptsioone. Ta on analüüsinud ka Juri Lotmani teoreetilisi vaateid.

Ta esines loengukursusega Tartu Ülikooli semiootikaosakonnas 1997. aastal.

Teosed
Sonesson, Göran 1989. Pictorial Concepts. Inquiries into the semiotic heritage and its relevance for the analysis of the visual world. Lund: Lund University Press.

Rootsi semiootikud
Sündinud 1951
Hansarist

Hansarist (saksa keeles Hanseatenkreuz) oli  hansalinnade Bremeni, Hamburgi ja Lübecki 1915. aastal asutatud sõjaline teenetemärk.

Välislingid 
Hansalinnad ja Hansarist

Teenetemärgid
Hansa Liit
Selma Bouvier

Selma Bouvier on joonissarja "Simpsonid" tegelane. Ta on Marge'i õde ja Patty kaksikõde. Selmal on Hiinast pärit kasulaps Ling Bouvier. Nad elavad koos Pattyga vanatüdrukutele mõeldud korteris.

Selmale annab hääle näitleja Julie Kavner.

Simpsonite tegelased

cs:Patty a Selma Bouvierovy#Selma Bouvierová
en:Patty and Selma Bouvier#Selma Bouvier
no:Selma Bouvier
Marge Simpson

Marjorie Jacqueline "Marge" Simpson (neiupõlvenimi Bouvier) on üks joonissarja "Simpsonid" peategelastest. Ta on Bart Simpsoni, Lisa Simpsoni ja Maggie Simpsoni ema ning Homer Simpsoni abikaasa. Marge'il on õed Selma ja Patty Bouvier, kes jagavad viha Homeri vastu. Marge'l on pruunid silmad. kuulus pikk sinine soeng, mis on inspireeritud Matt Groeningu ema Margaret Groeningu 1960ndate soengust, kuigi päriselus ei olnud Margaret Groeningu juuksed sinised. Tema tavaline riietus on roheline varrukateta kleit, 
punased kingad ja  pärlid kaelas. Ta töö on koduperenaine ja talle meeldib maalida ja joonistada. 
Marge sai nime Matt Groeningu ema Margaret Groeningu järgi, kuigi päriselus ei kutsutud teda kunagi "Marge"ks.

Marge'ile annab hääle Julie Kavner, kes annab hääle ka Selma ja Patty Bouvierile.

Põhiline info

Suhe Homer Simpsoniga 
Marge kohtas Homerit, kui mõlemad olid 10-aastaselt laagris. Homer oli närvis ja valetas, et ta nimi on Elvis Jagger Abdul-Jabber. Marge aga triikis oma juukseid triikrauaga ja need kõrbesid pruuniks. Kumbki ei tundnud teineteist ära umbes 8-9 aastat hiljem, kui nad kohtusid keskkoolis. Kui mõlemad sattusid peale tunde, armus Homer Marge'i ära. Kahjuks ei tundnud Marge Homeri vastu mingit huvi ning Homer valetas, et Homer on õpilane, kellel on probleeme prantsuse keele õppimisega. Marge oli nõus teda aitama ning pärast pikka õppimistööd kutsus Homer teda ballile. Marge oli kohe nõus, kuid Homer tunnistas tõtt ning Marge sai selle peale väga vihaseks. Marge otsustas minna ballile hoopis Artie Ziffiga, kuid kui Artie osutus liiga pealetükkivaks, otsis Marge Homeri üles. Siis läks Marge ülikooli ning armus väga kenasse professorisse, kuid kelle ta maha jättis, kuna mees ei tahtnud abielluda. Varsti avati Moe baar, mis oli sel ajal kutsutud Meaux'i baar. Homer sai alkoholimürgituse ning Marge sai Homeri peale väga kurjaks. Varsti jäi Marge esimest korda rasedaks ning Homer ja Marge abiellusid. Varsti, kaks aastat ja kolmkümmend päeva hiljem sündis Lisa ja enne seda kolisid Simpsonid oma praegusesse majja. Umbes kuus aastat hiljem jäi Marge väga halvas olukorras rasedaks - Homer oli just oma töölt lahkunud ning võtnud madalapalgalise töö keeglihallis. Homer pidi madalapalgalisest tööst loobuma ja tagasi tuumaelektrijaama tööle minema. Praeguseks on mõlemal olnud paar kõrvalehüpet ning Marge'i kõrvalehüppe Jacquesiga oli esimene kõrvalehüpe nende suhtest terves saates, mis võttis aset juba esimesel hooajal.Simpsonite tegelased
Lisa Simpson

Lisa Marie Simpson on joonissarja "Simpsonid" tegelane, Homer ja Marge Simpsoni tütar ning Barti ja Maggie õde. Lisa on kaheksa-aastane. Lisa on kooli targim tüdruk.

Ta on taimetoitlane ja budist. Ta oskab rootsi, prantsuse, itaalia, saksa ja hiina keelt. Ta saab aru albaania ja hispaania keelest. Lisa on väga nutikas ning erinevalt Bartist naudib kooliskäimist. Tal on peas 8-sakiline blond soeng.

Lisa sai oma nime Simpsonite looja Matt Groeningu noorema õe Lisa Groeningu järgi.
Lisa Simpsonile annab hääle näitleja Yeardley Smith.

Alguses ei olnud Lisa taimetoitlane, kuid osas "Taimetoitlane Lisa" oli Paul McCartney nõudmiseks külalisnäitlejana mängimiseks, et Lisa jääks taimetoitlaseks kogu sarja jooksul, mitte nagu tavaliselt situatsioonikomöödiates, kus mõni osa hiljem on kõik jälle nagu enne, ning sarja kirjutajad nõustusid. Lisa taimetoitlaseks hakkamine on üks väheseid püsivaid muutusi Simpsonite sarjas.

Simpsonite tegelased
Taimetoitlased
Ilona Martson

Ilona Martson (ka Ilona Kivirähk; sündinud 14. novembril 1970) on eesti ajakirjanik ja tõlkija. Ilona Martson on lõpetanud Tallinna Reaalkooli 1988. aastal ja Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1993. aastal.

Ta on alates 2004. aastast ajakirja Täheke peatoimetaja. Ta on olnud Eesti Päevalehe kultuuritoimetuse juhataja.

Tunnustus
2003 Muhvi auhind
2011 Paabeli Torni auhind (Grigori Osteri "Õuduste kooli" tõlge eesti keelde)
2020 Tallinna Ülikooli kirjandusauhind (Varlam Šalamovi "Kolõma juttude" tõlge eesti keelde)
2021 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
Ilona Martson on abielus Andrus Kivirähkiga. Neil on tütred Kaarin, Liisa ja Teele.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1970
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Štark Arena

Štark Arena (serbia keeles Штарк арена) on spordihall Belgradis. Kuni 2012. aastani kandis see nime Beogradska Arena, kuni 2017. aastani Kombank Arena. 

Spordihall avati 2004. aastal. Seal on muu hulgas toimunud 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus ja 2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus.

Välislingid 
Koduleht

Belgrad
Spordihallid
Malakoloogia

Malakoloogia ehk malakozooloogia on selgrootute zooloogia allharu, mis uurib limuseid ehk molluskeid. Malakoloogia eriteadlased on malakoloogid. 

Limused on kirjeldatud liikide arvu poolest suuruselt teine loomade hõimkond (Mollusca) maailmas. 

Üks tähtsamaid malakoloogia allharusid on konhülioloogia ehk karbiteadus, mis keskendub limuste kodade uurimisele. 

Malakoloogia tegeleb eeskätt limuste taksonoomia, ökoloogia ja evolutsiooniga. Rakenduslik malakoloogia  tegeleb muu hulgas limustega seotud meditsiiniliste ja põllumajanduslike aspektidega, näiteks  kasutatakse limuseid skistosomiaasi raviks. 

Esimene limusteteemaline monograafia ilmus 1794. aastal. Aastal 1868 loodi Saksa Malakoloogide Ühing.

Eestis on limustealane teadustegevus seotud peamiselt Eesti Malakoloogia Ühinguga.

Vaata ka
Eesti limused
Westminster Abbey

Püha Peetri kloostri kirik Westminsteris, mida peaaegu alati kutsutakse Westminster Abbeyks, on gooti kirik Westminsteris (Londonis), asub Westminsteri paleest lääne pool. Seda ehitati vaheaegadega aastatel 1245–1745. 

Westminster Abbey on traditsiooniline koht Suurbritannia valitsejate kroonimiseks ja põrmude säilitamiseks. Teiste hulgas on seal kroonitud kuninganna Elizabeth II.

Seda kandiliste tornide ja luksuslike võlvidega gooti stiilis muistset kloostrit peetakse üheks kõige paremaks kirikuarhitektuuri näiteks. Inglaste jaoks on see palju olulisem: see on rahva pühamu, kõige selle sümbol, mille nimel britid on võidelnud ja võitlevad praegugi. Seal on kroonitud suurem osa maavalitsejaid, paljud neist on sinna ka maetud.

Peaaegu iga tuntud Inglismaa ajalooline isik on Westminster Abbeyga seotud. Edward Usutunnistaja rajas 1065. aastal sellesse paika, vaatega Parlamendi väljakule benediktlaste kloostri. Harold II oli arvatavasti esimene Inglise kuningas, kes seal 1066. aasta jaanuaris krooniti. Kui ta Hastingite eluajal sõjas langes, krooniti William Vallutaja seal samal aastal. Esimene kirjutis kloostris kinnitab seda. Kroonimise traditsioonid on säilinud siiani. Kloostrihoone vara-inglise gooti struktuur on kõige enam võlgu Henry III-le, kuigi kloostri välimusse andsid oma panuse paljud arhitektid.

Poeetide Nurgas on Chauceri, Samuel Johnsoni, Tennysoni, Browningu, Charles Dickensi ja paljude teiste kuulsate kirjanike ja poeetide tuhk. Nende kõrvale on maetud tunnustatud näitleja David Garrick. Peale selle asub Poeetide Nurgas palju mälestusmärke: Miltonile, Keatsile, Shelleyle, Henry Jamesile, T. S. Eliotile, George Eliotile ja teistele. Kõige kunstilisemaks peetakse William Blake'i büsti, mis on söör Jacob Epsteini töö. Hiljutiste mälestusplaatide keskel võib leida poeet Dylan Thomasile ja lord Laurence Olivier'ile pühendatud plaadi.

Välislingid

Londoni pühakojad
Suurbritannia kirikud
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Suurbritannias
Erich Krieger

Erich Krieger (sündinud 14. juulil 1961 Almatõs) on eesti laulja.

Ta kasvas üles ja käis koolis Tallinna külje all Lehmja kaheksaklassilises koolis. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli. Tema isa oli rahvuselt sakslane.

Ta osales tõsielusarjas "Džunglistaar".

Albumid 
 1989 "Erich Krieger" MC Tallinna Helikassetitehas
 1991 "Erich Krieger" MC Auvi
 1992 "Ma kuulun sulle" MC Theka
 1995 "Ma kuulun sulle" CD MC
 1999 "Põgenevad unenäod" Aidem Pot
 2001 "Tere hommikust, Eestimaa!" Records 2000
 2004 "Põhjanael - Very Best Of Erich Krieger" Records 2000
 2007 "Ave Maria" EAA
 2007 "Erich Krieger Live" EAA
 2009 "Külm kui jää" Pyramid Records
 2009 "Eesti kuld ja Eesti süda" 2CD+DVD EAA
 2013 "Parimad 1" Records 2000
 2017 "Eesti kullafond" 3CD Hitivabrik

DVD
 2007 "Live" Industrial Productions OÜ

Laulud 
"Tere hommikust, Eestimaa"
"Kui on meri hülgehall"
"Põhjanael"

Viited

Eesti lauljad
Sündinud 1961
Tallinna Reaalkooli vilistlased