joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dmitri Pavlov (pianist)

Dmitri Pavlov (sündinud 15. jaanuaril 1976 Peterburis) on vene pianist.

Aastatel 1983–1994 õppis Pavlov klaverit Peterburi Riikliku Konservatooriumi juures tegutsevas muusikakeskkoolis professor Leonid Sintsevi ja professor Nina Seregina õpilasena. Aastal 1999 omandas ta magistrikraadi Peterburi Riiklikus Konservatooriumis, kus ta õppis klaverit professor Vladimir Mišuki juures. Aastatel 2002–2005 õppis ta Sibeliuse Akadeemias professor Erik T. Tawaststjerna juures klaverit ning omandas magistrikraadi.

Aastast 2003 töötab ta Soome Rahvusooperis korrepetiitorina. Ta on töötanud korrepetiitorina Soome Rahvusooperi Balletikoolis (alates aastast 2004), Espoo Ooperis (aastast 2004), Bauge Ooperis (alates 2008), Peterburi Riikliku Konservatooriumi Ooperi- ja Balletiteatris (2000–2002) ning Peterburi Riiklikus Konservatooriumis (2001–2002).

Ta on osalenud Arie Vardi, Dmitry Bashkirovi, Jurgis Karnaviciuse, Graham Scotti, Ralf Gothoni, Jeffrey Goldbergi ja Larissa Gergieva meistrikursustel.   

Dmitri Pavlov on esinenud nii solisti kui ka saatjana Just Friends International Music Festivalil Peterburis (1998), Rahmaninovi Festivalil Peterburis (1998), Vänö rahvusvahelisel kammermuusikafestivalil (2004), Rahvusvahelisel klaveriõpilaste festivalil PIMU Helsingis (2005), Rahvusvahelisel Bauge ooperifestivalil (2008) ning saanud eripreemia Edvard Griegi nimelisel klaverikonkursil (Grieg International Piano Competition) Oslos (2003).

Venemaa pianistid
Sündinud 1976
Siga (perekond)

Siga (Sus) on loomade perekond sõraliste seltsist, sigalaste sugukonnast.

Liigid
Sea perekonda kuuluvad järgmised liigid:
Sus scrofa – metssiga
Sus scrofa domestica – kodusiga (metssea alamliik, vahel eraldatud liigina Sus domestica)
Sus salvanius
Sus barbatus
Sus ahoenobarbus
Sus bucculentus
Sus cebifrons
Sus celebensis
Sus oliveri
Sus philippensis
Sus verrucosus

Sõralised
Astrahani khaaniriik

{{Endine riik
 |nimi                = Astrahani khaaniriik nogai: Хаҗитархан ханлыгы tatari: Xacitarxan xanlığı'
 |lipp                = 
 |lipp-tekst          = 
 |vapp                = 
 |vapp-tekst          = 
 |asendikaart         = Astrakhan Khanate map.svg
 |asendikaart-tekst   = Astrahani khaaniriigi asukoht Kaspia mere ja Volga deltas 
 |algusaasta          = 1466
 |lõppaasta           = 1556
 |valitsusvorm        = Monarhia
 |osa                 =
 |ajalugu1            =
 |sündmus1            =
 |ajalugu2            =
 |sündmus2            =
 |ajalugu3            =
 |sündmus3            =
 |ajalugu4            =
 |sündmus4            =
 |ajalugu5            =
 |sündmus5            = 
 |riigikeel           = 
 |peamised-keeled     = tatari keel, nogai keel
 |pealinn             =  Xacitarxan
 |riigipea            = Khaan
 |riigipea-nimi       = Mahmud bin Küchük (esimene)  Dervish Ali Astrakhan (viimane)
 |riigipea2            = 
 |riigipea-nimi2      = 
 |religioon           =  islami sunnism
 |pindala             = 
 |rahvaarv            = 
 |rahvaarv-aasta      = 
 |rahvastikutihedus   = 
 |rahaühik            = 
 |eelnes              =  Kuldhord 
 |järgnes             =  Vene Tsaaririik
 |hümn                = 
 |deviis              = 
}}
Astrahani khaaniriik (nogai: Хаҗитархан ханлыгы, tatari: Xacitarxan xanlığı'') oli tatari feodaalriik 15. ja 16. sajandil, üks Kuldhordi lagunemisel tekkinud riike.

Asukoht
Riik paiknes Alam-Volga piirkonnas Kaspia mere ääres, hõlmates suure osa tänapäeva Astrahani oblastist ja Kalmõkkiast. Läänes piirnes khaaniriik tollase Krimmi khaaniriigiga, kirdes ja idas Nogai hordiga.

Astrahani khaaniriigi elanike enamuse moodustasid nogaid ja astrahani tatarlased.

Astrahani khaaniriigi eksistentsi lõpetas riigi vallutamine Vene tsaaririigi vägede poolt Vene tsaari Ivan Julma korraldusel 1550. aastatel.

16. sajand Venemaal
Ajaloolised riigid
Kuldhord
Siberi khaaniriik

Siberi khaaniriik (tatari: Себер ханлыгы / Seber xanlığı) oli Turgi feodaalriik Lääne-Siberis.

Elanikkond oli etniliselt kirev, etniliste gruppide hulka kuulusid siberi tatarlased, handid, mansid, neenetsid ja sölkupid. Valitsevaks usundiks Siberi khaaniriigis oli islam.

Riik tekkis 15. sajandil pärast Kuldhordi lagunemist. 16. sajandi lõpus vallutati see Moskva tsaaririigi poolt.

Aasia ajaloolised riigid
16. sajand Venemaal
Niels Egmont Christensen

Niels Egmont Christensen (1927  Frederiksberg – 1980) oli taani filosoof, professor. 

Ta töötas Århusi Ülikoolis.

Looming
Raamatus "On the Nature of Meanings" esitab Christensen oma tähendusteooria. Ta võrdleb märki või sümbolit ametikoha täitjaga ning tähendust ametikohaga. Märgi tähenduse moodustavad ülesanded, mida see märk peab täitma. 

Artiklis "The Alleged Distinction Between Use and Mention" (1967) eitas Christensen kasutamise ja mainimise eristuse vajalikkust. "Me lihtsalt ei pea enam ütlema, et me kas kasutame mingit väljendit või siis, kui me tahame selle väljendi kohta midagi öelda, mainime teda nimepidi, olgu mainitav siis kas väljend või tema tähendus. Selleasemel me teeme oma kolmese  eristuse väljendi kasutamise eri liikide vahel: kasutamine osutamiseks, kasutamine palja häälikute ja tähtede kompleksina ja kasutamine koos tähendusega näidatava väljendina." (Lk 365) Neid kolme kasutamisviisi seostas ta vastavalt formaalse supositsiooni, materiaalse supositsiooni ja endaleiutatud semantilise supositsiooniga.

Publikatsioone
Er grundlovens § 88 en del af grundloven? – Juristen, 1960.  
On the Nature of Meanings: A Philosophical Analysis, Copenhagen: Munksgaard 1961. Teine trükk 1965. Hispaania keeles: Sobre la naturaleza del significado, 1968. 
Retsensioon: Philosophical Review, 1962. JSTOR
Retsensioon: Linguistics, kd 1, 1963, nr 2, lk 85–119. Algus
A non-truth-functional interpretation of mathematical logic. – Analysis, 1965,  25 (Suppl-3), lk 129–132.  
The Alleged Distinction Between Use and Mention. –  Philosophical Review'', kd 76, 1967, nr 3, lk 358–367.

Isiklikku
Ta abiellus esimesel aastal pärast Kopenhaageni ülikooli astumist 1945 tulevase neuropsühholoogi Marie-Lisega, kellega ta oli viis aastat ühes klassis õppinud. Aastal 1947 sündis neil poeg Mads Edmond.

Viited

Taani filosoofid
Taani professorid
Sündinud 1927
Surnud 1980
Linnanmäki

Linnanmäki (rootsi keeles Borgbacken) on lõbustuspark Helsingi Alppiharju linnaosas. 

See avati 27. mail 1950. 

Kokku on erinevaid atraktsioone üle 40.

Vaata ka 
 Särkänniemi lõbustuspark
 Nokkakivi
 Tykkimäki

Välislingid
 Koduleht

Helsingi vaatamisväärsused
Soome lõbustuspargid
Krista Tool

Krista Tool (sündinud 19. mail 1951) on eesti lavastuskunstnik, Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud.

Ta õppis aastatel 1966–1970 Tartu Kunstikoolis ja 1973–1979 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis teatridekoratsiooni erialal. 

Tool töötas kunstnikuna hooajal 1979/1980 Eesti Televisioonis, alates 1980 aga Ugala teatris.

Krista Tool on kujundanud sadakond lavastust, kavandanud kostüüme ning olnud filmide kunstnik.

Tema loomingut on eksponeeritud näitustel.

Tunnustus 
 1997 – Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind
 2008 – Eesti Teatriliidu kunstnikuauhind (koos Silver Vahtre ja Margus Vaiguriga)

Isiklikku 
Krista Tool on abielus, tal on täiskasvanud poeg. Tema õde on draamanäitleja Külliki Saldre, vend filosoof Andrus Tool.

Eesti teatrikunstnikud
Sündinud 1951
Terje Soots

Terje Soots (19. veebruar 1961 – 31. detsember 2003) oli eesti raadioajakirjanik. 

Soots sündis Viljandimaal, lõpetas keskkooli ja muusikakooli Karksi-Nuias. 

Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse eriala lõpetamise järel (1985) töötas ta Eesti Raadio laste- ja noortesaadete toimetajana. Terje Soots oli ka “Stereopühapäeva” toimetaja ning 1996. aastast Vikerraadio vastutav toimetaja.

Üks tuntumaid Sootsi toimetatud saateid oli “Müstiline Venemaa” (ajaloolase David Vseviovi autorisaade). Ta toimetas saateid “Maailmapilt”, “Visandid”, “Metamorfoosid” ning muid kultuuri- ja ühiskonnaelu saated. 

Terje Soots oli Vikerraadio hommikuprogrammi "Vikerhommik" kauaaegne saatejuht ja vastutav toimetaja. Raadiokuulajad valisid Terje Sootsi korduvalt paremate saatejuhtide hulka ning ajaloosaade “Müstiline Venemaa” on korduvalt tunnistatud parimaks Vikerraadio saateks.

Terje Soots jäi halveneva tervise tõttu raadiotööst eemale 2002. aasta lõpus, aasta hiljem suri ta vähki.

Viited

Eesti raadioajakirjanikud
Sündinud 1961
Surnud 2003
Hanila kihelkond

Hanila kihelkond (lühend Han; saksa keeles Kirchspiel Hannehl) on kihelkond Läänemaal ja oli Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Kihelkonnakirik on Hanila kirik.

Piirkonna ajalugu 
Juba muinasajal oli olemas Hanila muinaskihelkond (Kotsu), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks. Kirjasõnas on kihelkonda esmakordselt mainitud aastal 1519 (Saint Paul). Aastani 1611 hõlmas see ka Varbla piirkonna. 16. sajandi keskpaigani kuulus Hanila kihelkond Saare-Lääne piiskopkonna Lihula ametkonda.

Osa kihelkonnast oli läänistatud Uexküllidele, kes ehitasid Virtsu vasallilinnuse (1465). 16. sajandil oli kihelkonnas suhteliselt palju vabatalupoegi. Talusid hakati päriseks ostma 1868. aastal. 1880. aastail levis baptism, aastast 1883 siirdus palju talupoegi õigeusku.

Hanila kihelkonna mõisad 
Hanila kihelkonnas paiknes 9 mõisat: 1 kirikumõis, 5 rüütlimõisast peamõisat koos 3 kõrvalmõisaga ja 3 karjamõisat.
Hanila kirikumõis (Pastorat Hannehl)
Massu mõis (Massau) – rüütlimõis
Mõisaküla mõis (Moisaküll) – Massu kõrvalmõis
Mõtsu mõis (Metzeboe) – rüütlimõis
Paadrema mõis (Padenorm) – rüütlimõis
Paatsalu mõis (Patzal) – rüütlimõis
Saulepi mõis (hiljem Varbla kihelkonnas)
Uue-Varbla mõis (Neu-Werpel) (hiljem Varbla kihelkonnas)
Uue-Virtsu mõis (Neu-Werder) – Vana-Virtsu kõrvalmõis
Vaiste mõis (Waist)
Vana-Varbla mõis (Alt-Werpel) (hiljem Varbla kihelkonnas)
Vana-Virtsu mõis (Alt-Werder, Schloß Werder) – rüütlimõis
Voose mõis (Wosel) – Massu kõrvalmõis
Makülli poolmõis (Maküll), eraldati Massu mõisast

Hanila kihelkonna vallad 
Illuste vald (1891–1893)
Massu vald (1866–1917)
Mõtsu vald (1866–1891)
Nehatu-Pivarootsi vald (1866–1891)
Paadrema vald (1866–1917)
Paatsalu vald (1893–1917)
Paatsalu-Illuste vald (1866–1891)
Saastna vald (1866–1892)
Vatla vald (1866–1892)
Virtsu vald (1866–1892)
Voose vald (1866–1891)

Kihelkonna alad tänapäeval 
Tänapäeval paiknevad kunagise kihelkonna alad Lääneranna vallas.

Viited

Välislingid 
Hanila kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Läänemaa kihelkonnad
Tallinna–Aegviidu rongikiirliin

Tallinna–Aegviidu rongikiirliin oli elektrifitseeritud rongiliin Põhja-Eestis, mille lähtepeatus oli Balti jaamas Tallinnas ja lõpp-peatus Aegviidus Anija vallas Harjumaal.

Peatuskohad
Balti jaam
Kitseküla 
Ülemiste
Lagedi
Aruküla
Raasiku
Kehra
Aegviidu

Vaata ka
Tallinna–Aegviidu raudteeliin
Elektriraudtee AS
Edelaraudtee
Go Rail
Raudtee

Eesti rongiliinid
Harju maakond
Rae vald
Raasiku vald
Anija vald
Aegviidu
Tallinna–Tartu kiirrongiliin

Tallinna–Tartu–Tallinna ekspressliin (kiirrongiliin) on Elroni opereeritav ekspressrongiliin Eestis, mis läbib Harjumaad, Lääne-Virumaad, Jõgevamaad ja Tartumaad.

Päevas sõidab mõlemas suunas 12/14*  reisirongi.

 14 ekspressreisi on sõiduplaanis ainult reedeti ja pühapäeviti.

Peatused

Tallinn
Kitseküla
Ülemiste
Tapa
Tamsalu
Jõgeva
Tartu

Vaata ka
Edelaraudtee
Elron

Eesti rongiliinid
Karl Triumph

Karl-Ferdinand Triumph (27. november 1900 Tallinn – 30. november 1941 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti postiametnik, paljude Eesti Vabariigi markide kunstnik ja kujundaja.

Kuulus Kaitseliitu.

Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri nõukogude vangilaagris.

Tunnustused
Valgetähe V klassi teenetemärk, 1938

Välislingid
Ajalooline postmark "Narva kosk" Eesti Elu Online, 6. september 2010

Eesti postiametnikud
Kaitseliitlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti filatelistid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1900
Surnud 1941
Karuse kihelkond

Karuse kihelkond (lühend Kse; saksa keeles Kirchspiel Karusen in Wiek) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Karuse naaberkihelkonnad olid Lihula ja Mihkli idas ning Hanila lõunas ja läänes.

Kihelkonnakirik oli Karuse kirik.

Piirkonna ajalugu 

Juba muinasajal oli olemas Karuse muinaskihelkond (Sõrve, Henriku Liivimaa kroonikas Cozzo), mis sai arvatavasti kohe pärast sakslaste poolt vallutamist 13. sajandil kirikukihelkonnaks (esmamainimine aastast 1267 – Karissen). Kihelkonnas asus Vatla maalinn. Aastatel 1242–1561 kuulus kihelkond Liivimaa ordule. Kihelkonnas asus Matsalu ordumõis. Saastnas elas rootslasi. Enamik mõisu rajati Rootsi võimu ajal. Alates 1860. aastaist siirdus talupoegi Venemaale. 1880. aastail levis baptism, 1885–1886 siirdus umbes neljandik rahvast õigeusku (Uue-Virtsu õigeusu kirik).

Karuse kihelkonna mõisad 
Karuse kihelkonnas paiknes 10 mõisat: 1 kirikumõis ning 5 rüütlimõisast peamõisat koos 4 kõrvalmõisaga ja karjamõisat.
Karuse kirikumõis (Pastorat Karusen)
Kiska mõis (Kiska) Vatla kõrvalmõis
Illuste mõis (Illust) Paatsalu kõrvalmõis
Laulepa mõis (Laulep) Matsalu kõrvalmõis
Matsalu mõis (Matzal) rüütlimõis
Nehatu mõis (Nehhat) Paatsalu kõrvalmõis
Pivarootsi mõis (Paulsruhe, Piwarootz) rüütlimõis
Saastna mõis (Sastama) rüütlimõis
Tuudi mõis (Tuttomäggi) rüütlimõis
Vatla mõis (Wattel) rüütlimõis

Karuse kihelkonna vallad 
Karuse-Tuudi vald (Karusen-Tuttomäggi) (1866–1870)
Nehatu-Pivarootsi vald (Nehhat-Pivarotz) (1866–1891)
Matsalu vald (Matzal) (1866–1892)
Saastna vald (Sastama) (1866–1892)
Vatla vald (Wattel) (1866–1892)
Karuse kirikuvald (Karusen) (1870–1891)
Tuudi vald (Tuttomeggi) (1870–1891)
Illuste vald (Illust) (1891–1893)

Karuse kihelkonna külad 
Hõbesalu, Illuste, Järise, Kalda, Karuse, Keemu, Kinksi, Kiska, Koora, Kunila, Kuuendiku, Laulepa, Linnuse, Liustemäe, Lõo, Matsalu, Meelva, Metsküla, Muriste, Mõiste, Mäeküla (liidetud Nurmsiga), Nehatu, Nurme, Nurmsi, Paga, Pajumaa, Petaaluse, Pivarootsi, Poanse, Saastna, Tuhu, Tuudi, Tuudi-Jõeääre, Vagivere, Vatla, Viira (liidetud Paatsaluga), Virita, Võigaste, Õeküla, Äila, Äärepere

Kihelkonna alad tänapäeval 
Nüüdisajal paiknevad kunagise kihelkonna alad Lääneranna vallas.

Viited

Välislingid 
Karuse kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Läänemaa kihelkonnad
Ridala kihelkond

Ridala kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Rötel, ladina keeles Rotalia; Rotelewic, lühend Rid) oli kihelkond Läänemaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.

Piirkonna ajalugu 

Ridala kirikukihelkond (saksa Kirchspiel Roethel in Wiek) rajati arvatavasti aastail 1220–1230, tänapäeval kattub see umbes 90% ulatuses endise Ridala valla territooriumiga. Kihelkonna maadel asub ka Läänemaa keskus Haapsalu (Hapsal). Enne seda moodustas Ridala kirikukihelkonna ala osa Ridala muinaskihelkonna territooriumist (esmamainimine aastast 1215).

Kihelkonnakirik oli Ridala kirik.

Muinaskihelkond hõlmas peale hilisema kirikukihelkonna ka Lääne-Nigula, Martna ja Noarootsi kihelkonna ala. Asustus oli suhteliselt tihe, teada on ka linnuste olemasolu (Tubrilinn). Aastal 1215 tehti Ridalasse ristisõdijate rüüsteretk. Ridala kirikukihelkond kuulus Saare-Lääne piiskopkonda. Aastatel 1260–1270 rajati Haapsalu piiskopilinnus, selle kõrvale tekkis Haapsalu linn. Enne Liivi sõda on teada Uuemõisa piiskopimõis, Kiltsi mõis, Ungru mõis ja Võnnu mõis. 14. ja 15. sajandil asus rannikule elama rootslasi. Kihelkonnakooli kohta on teateid aastast 1788. 19. sajandi lõpus rajati baptisti kogudusi ja Mäemõisa õigeusu kirik.

Ridala kihelkonna mõisad 
Ridala kihelkonnas paiknes 18 mõisat: 1 kirikumõis, 11 rüütlimõisast peamõisat koos 5 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis ja 3 karjamõisat.
Ridala kirikumõis (Pastorat Roethel)
Asuküla mõis (Assoküll) rüütlimõis
Kiideva mõis (Kiwidepäh) rüütlimõis
Kiltsi mõis (Weissenfeld) rüütlimõis
Käblaküla mõis (Kebbeldorf) Käblamõisa kõrvalmõis
Käblamõisa mõis (Kebbelhof) rüütlimõis
Lauguta mõis e Lõuguta (Laukota) rüütlimõis
Mäemõisa mõis (Berghof) rüütlimõis
Nakamaa mõis (Nakkama) Mäemõisa karjamõis poolmõisa staatuses
Parila mõis (Pargel) rüütlimõis
Saardu mõis (Saardo) Kiideva kõrvalmõis
Saunja mõis (Saunja) Uuemõisa kõrvalmõis
Sinalepa mõis (Sinnalep) rüütlimõis
Sündepää mõis (Sündepä) Kiltsi kõrvalmõis
Tamma mõis (Tamma) Kiltsi kõrvalmõis
Ungru mõis (Linden) rüütlimõis
Uuemõisa mõis (Neuenhof) rüütlimõis
Vilkla mõis (Wilkilby)
Võnnu mõis (Wenden) rüütlimõis

Ridala kihelkonna vallad 
Asuküla vald (Assoküll) (1866–1939)
Sinalepa vald (Sinnalep) (1866–1939)
Võnnu-Jõesse vald (Võnnu)(Wenden und Jesse (Wenden)) (1866–1939)
Käblamõisa vald (Kebbelhof) (1866–1890)
Kiideva vald (Kiwidepäh) (1866–1890)
Kiltsi vald (Wessenfeld) (1866–1890)
Mäemõisa vald (Berghof) (1866–1890)
Parila vald (Pargel) (1866–1890)
Ridala kirikuvald (Röthel)	 (1866–1890)
Ungru vald (Linden) (1866–1890)
Käblaküla vald (Kebbeldorf) (1866–1893)
Lauguta vald (Lõuguta) (Laukota) (1866–1893)
Uuemõisa vald (Neuenhof) (1887–1891)

Vaata ka 
Ridala (Läänemaa)
Ridala Baptisti palvemaja (Ridala palvela)

Viited

Välislingid 
Ridala kihelkond Mõisaportaalis

Läänemaa kihelkonnad
Küünlad pimeduses

"Küünlad pimeduses" (originaalpealkirjaga "Candles in the Dark") on Austria lavastaja Maximilian Schelli jõuluteemaline 1993. aasta telefilm, mille sündmustik toimub Eesti NSV-s.

Sisu
Isa saadab Silvia tema tädi juurde Eesti NSV-sse. Peagi leiab Silvia end võitluses oma isaga ja jälitatavana KGB poolt.

Vahepeal tutvub Silvia Jaaniga ja armub temasse. Koos nad võitlevad, et hoida jõulude vaimu elus pimedas ja vanamoelises Tallinnas.

Osatäitjad
Alyssa Milano – Sylvia Velliste
Chad Lowe – Jaan Toome
Natalja Andreitšenko – Marta Velliste
Günther Maria Halmer – Pastor Harma
Maximilian Schell – Colonel Arkush

Välislingid
Candles in the Dark

Ameerika Ühendriikide filmid
Telefilmid
1993. aasta filmid
Fernando Collor de Mello

Fernando Affonso Collor de Mello (sündinud 2. augustil 1949) oli Brasiilia president aastatel 1990 kuni 1992. Ta astus presidendikohalt tagasi, et vältida tagandamist.

Fernando Collor on 2007. aastast Brasiilia Senati liige.

Brasiilia presidendid
Sündinud 1949
Willard Van Orman Quine

Willard Van Orman Quine (25. juuni 1908 Akron, Ohio, USA – 25. detsember 2000 Boston, USA) oli USA filosoof ja loogik. 

Ta tööd kuuluvad analüütilise filosoofia traditsiooni.

Alates 1930. aastast kuni surmani oli ta seotud Harvardi Ülikooliga.

Teosed eesti keeles
 "Sõna ja objekt" (tõlkinud Anto Unt; Tartu Ülikooli Kirjastus, 2005)
 "Tõe otsing" (tõlkinud Lauri Pilter; Eesti Keele Sihtasutus, 2016)

Tunnustus
Willard Van Orman Quine valiti 1957. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.

Vaata ka
 Empirismi kaks dogmat

Ameerika Ühendriikide filosoofid
Sündinud 1908
Surnud 2000
Analüütilised filosoofid
Loogikud
Jaan Tõnissoni tänav

Jaan Tõnissoni tänav on Jaan Tõnissoni auks nimetatud tänav Tartus.

Tänav algab Kastani tänava ja Julius Kuperjanovi tänava ristmikult, kulgeb edelasse ning lõpeb Vaksali tänaval. Tänavast vasakul pool on Vaksali park, paremal pool on majad. Tõnissoni tänav ristub Kooli tänava ja Anna Haava tänavaga (mõlemaga paremalt). Tänava pikkus on umbes 330 meetrit.

Tänava varasemad nimed on Viljandi tänav (kuna oli jätkuks teisel pool raudteed kulgevale Viljandi maanteele) ja Juri Gagarini tänav (Juri Gagarini auks).

Tänava suurim majanumber on 13, paarisnumbriga majad puuduvad, sest sel tänavapoolel on park.

Tõnissoni tänaval asuvad Eesti Üliõpilaste Seltsi maja ja Miina Härma gümnaasiumi hoone.

Galerii

Viited

Välislingid 

Tartu tänavad
Vaksali
Parthenon

Parthenon on Ateena Akropolil asuv jumalanna Athena tempel. See on ristkülikukujulise põhiplaaniga dooria stiilis marmorist tempel, mis valmis aastatel 447–438 eKr Pheidiase juhendamisel. Seda peetakse Vana-Kreeka klassikalise ajastu tähtsaimaks ehitusmälestiseks ning see on üks maailma tuntumaid ehitisi.

Parthenon (παρθενών) tähendab vanakreeka keeles neitsi elukohta; see viitab jumalanna Athenale.

Parthenon rajati vanema Athena templi varemete kohale, mis hävis pärslaste sissetungi ajal 498 eKr. Ehitustööde algataja oli Perikles.

Hoolimata nimest kasutati seda peamiselt varakambrina. Seal hoiti Ateena Mereliidu varasid.

Arhitektid ja ehitusmeistrid olid Iktinos ja Kallikrates. Frontoonide kujude ja friisil asuvate metoopide autor oli Pheidias ning arvatavasti ka tema õpilased Agorakritos ja Alkamenes. Friisil on kujutatud muu hulgas gigantomahhiat, kreeklaste ja amatsoonide võitlust, stseene Trooja sõjast ning kentauride ja lapiidide võitlust. Tümpanoni skulptuurid valmisid alles 432. aastal eKr. Neid peetakse ühtedeks Vana-Kreeka kunsti paremateks näideteks. Idaküljel, peasissekäigu kohal asuval tümpanonil on kujutatud Athena sündi Zeusi peast. Läänetümpanonil kujutati Athena ja Poseidoni võistlust Ateena kaitsepühakuks saamise pärast.

Tempel on ehitatud 16 km kaugusel asuvast Pentelikoni mäest saadud marmorist. Templi välissammastik koosnes 8 dooria stiilis sambast otstes ja 17 külgedel (see ei tähenda aga, et välissambaid oleks kokku 50). Nende läbimõõt oli 1,9 m ja kõrgus 10,4 m. Ülemiselt trepiastmelt mõõdetuna on Parthenon 30,9 meetrit lai ja 69,5 m pikk. Siseruum ehk cella oli 19,2 m lai ja 29,8 m pikk.

Templi sees cella's asus Pheidiase loodud kullast ja elevandiluust Athena kuju. Kuju nägu, käed ja jalad olid elevandiluust, silmad kalliskividest. 426. aastal lasi Rooma keiser viia Athena kuju Konstantinoopolisse, kus see hiljem ristisõdade ajal kaduma läks. Säilinud on Rooma-aegne koopia, mida hoitakse riiklikus arheoloogiamuuseumis. Cella oli seestpoolt ümbritsetud katust toestavate sammastega ja väljast friisiga, millel kujutati Panatenaiade rongkäiku ja Olümpose jumalaid (välja arvatud Hadest ja Hestiat). 

6. sajandil muudeti Parthenon neitsi Maarjale pühendatud kristlikuks kirikuks. 1456. aastal, kui Ateena osmanite kätte langes, muudeti ehitis mošeeks. Selle juurde ehitati minarett, kuid hoonet ennast ümber ei ehitatud.

26. septembril 1687, kui veneetslased piirasid Ateenat, tabas püssirohuhoidlana kasutatud Parthenoni veneetslaste kahurikuul. Toimunud plahvatuses purunes suurem osa templist. Välissammastik taastati hiljem. Friisi säilinud osad ja paljud kujud viidi 1801. aastal Inglismaale, kus neid hoitakse Briti Muuseumis hoolimata Kreeka valitsuse nõuetest need tagastada.

1975. aastal hakati Parthenoni restaureerima. Tööd kestavad tänapäevani.

Ateena ajalugu
Kreeka ehitised
Vanakreeka arhitektuur
Johann Christian Quandt

Johann Christian Quandt (29. november 1704 Wolferschwenda – märts 1750 Urvaste) oli Eesti vaimulik ja hernhuutlik kirjamees.

Johann Christian Quandt sündis Wolferschwenda's Tüüringis (praeguse haldusjaotuse järgi Kyffhäuserkreisis, Tüüringi liidumaal). Õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. juunil 1725) Jena Ülikoolis. Alates 1728. aastast oli seotud vennastekogudusega. Kuna aastal 1731 Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja Heinrich Wollin suri, siis kutsuti Quandt (Kambja koguduse õpetaja Albrecht Sutori poolt) Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetajaks. Quandt introdutseeriti ametisse 24. septembril 1732, Urvaste koguduse õpetaja oli ta kuni surmani märtsis 1750.

Isiklikku 
Urvastesse saabudes, abiellus ta oma eelkäija Heinrich Wollini lese Katharina Elisabeth (sünd. Hellebold) Wolliniga. Nende poeg Johann Christian Quandt oli hernhuutlik kirjamees.

Johann Christian Quandt'i tõlgitud kirjandus 
Kolm kaunist Waggausse Eenkojut, nimmitetu: I.Se wagga Karjus, Hennig Kuse; temmä söämelik Pattustkäändminne, kristlik Elläminne, nink önnis koolminne. II.Se wäikenne Jörgel; temmä ütsindä Elläminne Jummalaga, ussin Töteggeminne, Palwus nink Rahhule olleminne. III.Se hä Näütsik, Armelle Nikolas; temmä eggäpäiwane käük Jummalaga, ja pallaw Arm Kristusse wasta. Selle Ma-Rahwale, kumb nakkap, ehk tahhap nakkada Jummalat Söämest otsma, kihhotamisses nink Perräntullemisses, Ma-keelde ümbretettu /[Tõlkija Johann Christian Quandt vanem]. Tallinn 1776. (kordustrükk, esmatrükk aastast 1737 pole säilinud)
[Vennastekoguduse lauluraamat tartueesti keeles]/ [Tõlkija Johann Christian Quandt vanem] Ilmus aastal 1741. Märkus: Sisaldas 21 laulu. Tsaari ukaasiga 1743. a-st keelati hernhuutlike raamatute kasutamine ja kättesaadud eksemplarid hävitati. Laulud on uuesti trükitud raamatu "Kolm kaunist Waggause Eenkojut" lisas 1776.

Viited

Välislingid 
 

Urvaste Püha Urbanuse koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Sündinud 1704
Surnud 1750
Jonathan Bennett (filosoof)

Jonathan Francis Bennett (sündinud 1930 Greymouthis Uus-Meremaal) on Uus-Meremaa päritolu Briti filosoof, kes on tegelnud keelefilosoofiaga ning varauusaja filosoofia ajalooga.

Bennett õppis Uus-Meremaa Ülikoolis ja Oxfordi ülikoolis. 

Ta on õpetanud Cambridge'i ülikoolis (1956–1968), Simon Fraseri Ülikoolis (1968–1970), Briti Columbia Ülikoolis (1970–1979) ja Syracuse'i Ülikoolis (1979–1997). Aastal 1980 oli ta Oxfordi ülikooli Brasenose'i kolledži Tanneri lektor. Aastal 1992 oli ta Oxfordi ülikooli John Locke'i lektor. 

Bennett on uurinud ratsionaalsust ning arendanud välja tegevusteoorial põhineva tähendusteooria. Ta on tegelnud ka metafüüsikaga.  

Tema raamat "Kant's Analytic" (1966) koos Peter Strawsoni raamatuga "The Bounds of Sense" andsid uue hoo Kanti uurimisele.

Bennetti veebisaidil on uusaja filosoofia klassikute (sealhulgas ingliskeelsete) teoste ümberpanekuid tänapäeva inglise keelde.

Ta elab emeriitprofessorina Briti Columbias.

Tunnustused
1985 Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige
1991 Briti Akadeemia liige

Teosed

Raamatud
 1989 (1964). Rationality: An Essay towards an Analysis. Hackett. Google Books
 1966. Kant's Analytic. Cambridge Univ. Press. Google Books
 1971. Locke, Berkeley, Hume: Central Themes. Oxford Univ. Press. Google Books
 1974. Kant's Dialectic. Cambridge Univ. Press. Google books
 1990 (1976). Linguistic Behaviour. Hackett. Linguistic Behaviour
 1984. A Study of Spinoza's Ethics. Hackett. Google Books
 1988. Events and their Names. Hackett. Google Books
 1995. The Act Itself. Oxford Univ. Press. Google Books
 2001. Learning from Six Philosophers. Oxford Univ. Press. Google Books
 2003. A Philosophical Guide to Conditionals. Oxford Univ. Press. Google Books

Artikleid
 1988. Quotation. Noûs 22, lk 399–418. JSTOR Autor esitab Donald Davidsoni artiklis "Quotation" esitatud tsiteerimise demonstratiiviteooria versiooni vastu oluliste tunnuste argumendi ning esitab demonstratiiviteooria oma versiooni, milles ta enda sõnul kasutab tsiteerimise kirjeldusteooria elemente.

Välislingid
Bennetti veebisait uusaja filosoofiaklassikute ümberpanekutega
Sissekanne Syracuse'i ülikooli saidil 

Suurbritannia filosoofid
Sündinud 1930
Vasikakuiv

Vasikakuiv on saar Peipsi järve lääneosas, Lämmijärve piiril.

Vasikakuiv asub Piirissaarest läänes, Uhti nina juures, Saksa lahe kirdeküljel.

Eesti saared
Peipsi
Peipsi-Pihkva saared‎
Räpina vald
Uhti nina

Uhti nina ehk Uhtinõna on neem Peipsi ja Lämmijärve piiril.

Uhti nina juures asuvad Vasikakuiv, Liitesaar, Uhtinõna kurk.

Uhti ninast Piirissaare põhjaranda ja sealt Podborovje neemeni ulatuvat kujutletavat joont käsitletakse Lämmijärve põhjapiirina.

Viited

Eesti neemed
Peipsi
Räpina vald
Kadri Tamberg

Kadri Tamberg (sündinud 1954) on eesti endine näitleja ja inspitsient, pedagoog. 

Kadri Tamberg lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennu 1976. aastal. Töötas aastaid Eesti Draamateatris näitleja, inspitsiendi, trupijuhi ning produtsendina.

Hiljem suundus ta elama Võrumaale.

Isiklikku 
Kadri Tambergi isa oli helilooja Eino Tamberg.

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1954
Sünnipäev puudub
Eleonora Berg

Eleonora Berg (pseudonüüm) on Eesti stsenarist, kelle kodanikunime pole avalikustatud.

Telesarjade stsenaariumid
Tema stsenaariumiga telesarjadest on kõige pikema eetrieaga olnud "Pilvede all" (alates 2010. aastast praeguseni, režissöörid Toomas Kirss, Mirjam Marjatta Olesk, Henri Nõmm ja Indrek Simm). 

 "Kelgukoerad" (2006–2013, režissöör Raivo Maripuu) 
 "Kartulid ja apelsinid" (2013–2014) 
 "Üheotsapilet" (2015, režissöörid Henri Nõmm, Toomas Kirss, Indrek Simm) 
 "Sinu, minu, meie" (2020, režissöörid Toomas Kirss ja Mirjam Marjatta Olesk) 
 "Kümnest kümme" (2021, režissöör Toomas Kirss)

Mängufilmide stsenaariumid
 "Pilvede all. Neljas õde" (2018, režissöör Toomas Kirss)
 "Õigus õnnele" (2018, režissöör Toomas Kirss)
 "Salmonid. 25 aastat hiljem" (2020, režissöör Toomas Kirss)

Raamatud
 Eleonora Berg (pseudonüüm). "Kartulid ja apelsinid". Tallinn. Kartulid ja apelsinid OÜ, 2015 (679 lk)
 Mirjam Männik. "Pilvede all: tüdrukud kolmandalt" (toimetanud Eleonora Berg). Tallinn. Duubel 3, 2012 (88 lk)

Viited

Välislingid
 Eleonora Berg. IMDb
 Jaanus Kulli. Kes on Eleonora Berg? Õhtuleht, 24. november 2010

Eesti stsenaristid
Inga Lunge

Inga Lunge (sünninimi Inga Proode; hiljem Inga Allik; sündinud 11. veebruaril 1981) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2004. aastal Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppe ja 2011. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppe.

Ta on eelkõige tuntud osatäitmisega Eesti vaadatuimas telesarjas "Pilvede all", kus ta mängib alates 2010. aastast. 

Ta osales 2016. aasta sügishooajal TV3 meelelahutussaatesarjas "Su nägu kõlab tuttavalt". 

Alates 2021. aastast on ta Vana Baskini Teatri näitleja.

Rollid

Teatrites

Filmis

Televisioonis

Isiklikku 
Tema poeg Rasmus on sündinud 2005. aastal. Ta abiellus 21. veebruaril 2012 muusik Toomas Lungega. 11. märtsil 2012 sündis neil tütar Nora Ann.

Tema poolõde on näitleja Liis Haab.

Viited

Välislingid 
 Inga Lunge Eesti Näitlejate Liit

Eesti näitlejad
Sündinud 1981
Hiiva khaaniriik

Hiiva khaaniriik (usbeki Xiva Xonligi) oli aastatel 1511–1920 eksisteerinud riik Kesk-Aasias, Araali merest lõuna pool. Riigi keskuseks oli Amudarja-äärne Hiiva oaas. Riik hõlmas Kõzõlkumi ja Karakumi.

Hiiva oli Horezmi järglasriik ja loodi 1511. aastal, kui usbeki pealikud Timuri järeltulijaist võitu said.

1717. aastal püüdis Hiivat tulutult vallutada Peeter I. Aastatel 1740–1746 oli Hiiva khaaniriik vallutatud Pärsia poolt. 1839. aastal ei õnnestunud Hiivat vallutada Nikolai I-l.

1873. aastal vallutas Venemaa keisririik Hiiva khaaniriigi ja muutis selle oma protektoraadiks. Hiiva sunniti loobuma aladest Amudarja paremkaldal.

1920. aastal sai khaaniriigist Horezmi Nõukogude Rahvavabariik, mis hiljem jagati Usbeki NSV ja Turkmeeni NSV vahel.

Aasia ajaloolised riigid‎
Usbekistani ajalugu
Võie

Võie on madalama rasvasisaldusega või, millele võib olla lisatud taimerasvu.

Euroopa Nõukogu määrusega on määratletud, et rasvasisalduse vähenemine peab peegelduma ka toote nimetuses. Kõik võilaadsed tooted, mille piimarasvasisaldus on alla 82%, on võided.

Toode, mis saadakse taimsetest ja/või loomsetest rasvadest, võib sisaldada rasva järgmistes kontsentratsioonides: 
alla 39%; 
rohkem kui 41%, kuid alla 60%; 
rohkem kui 62%, kuid alla 80%.

Välislingid 
NÕUKOGU MÄÄRUS (EÜ) nr 2991/94

Piimatooted
Juss Haasma

Juss Haasma (sündinud 23. augustil 1985 Tallinnas) on eesti näitleja ja muusik.

Ta on lõpetanud Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi ja 2008. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli XXIII lennu.

2008–2009 töötas ta Ugala teatri näitlejana. Alates 2009. aastast on ta vabakutseline näitleja.

Muusikaline tegevus

2015. aasta sügisel võitis ta TV3 telesaate "Su nägu kõlab tuttavalt". 

Juss Haasma õpetab Tallinna huvikeskuses Kullo trummimängu. 

Vanalinna Hariduskolleegiumis õppimise aegu asutas ta ansambli Trikster, kus ta pärast pikemat pausi mängib 2017. aastast kitarri ja laulab. Koos ansambli ja Lenna Kuurmaaga on ta andnud sarja jõulukontserte (2017) ja suvekontserte (2018). 2020. aastal pakub sama koosseis meelelahutust Tallinki Rootsi kruiisidel.

Spordiga seotud tegevus
Koolipõlvest saati jalgpalli mänginud Juss Haasma ühendab aeg-ajalt oma jalgpalli- ja muusikaarmastuse, näiteks 2015. aasta jalgpalligalal esinedes või esitades 31. augustil Eesti-Malta jalgpalli maavõistlusel Eesti hümni.

Juss Haasma osales täpselt saja osaleja seas 30. juunist 1. juulini 2018 toimunud Nike teatejooksul "Tipust topini". See on juba mitmendat korda igal aastal joostav 335 km pikkune distants, mis saab esimese päeva hommikul alguse Suure Munamäe jalamilt, kulgeb siis läbi Rõuge, Otepää, Elva, Tartu, Palamuse, Porkuni, Tapa, Lehtse, Jäneda, Kõrvemaa, Raasiku ja Saha ning lõpeb teise päeva pärastlõunal finišis Tallinnas Pirita Purjespordikeskuses. Osaleb 10 kümneliikmelist võistkonda, iga jooksja jookseb distantsi jooksul kolm korda 8–15-kilomeetrist lõiku.

Rollid

Teater
 2007 – "Faust", NO99
 2009 – "Arturi laulud ja aastad", Ugala
 2010 – "Pärmi Jaagu unenägu", Tartu Uus Teater – autor, lavastaja
 2011–2013 – "Peko" (Essu)
 2011 – "Raudmees. Odysseuse eksirännakud", Tartu Uus Teater (Gunnar Graps)
 2018 – "Kaunitar ja koletis", Vanemuine (Küünal)
 2018 – "Kremli ööbikud", Tartu Uus Teater (Jaak Joala, Gunnar Graps jt)

Televisioon ja film
 2007 – "Jan Uuspõld läheb Tartusse", Sõdur Juss
 2007 – "Ohtlik lend" (ETV), Fototöötaja Ülo
 2008 – "Soovide puu" (Revolver Film)
 2013–2016, 2018, 2019 – Rainis, "Kättemaksukontor" (TV3)
 2016 – "Päevad, mis ajasid segadusse", Mattias
 2016–2019 – "Suur komöödiaõhtu" (Kanal 2), Reet Pull
 2020 – "Õnne 13" (ETV), Tõnn

Isiklikku
Tema isa on Arne Haasma. 

Jussi noorem vend on Uku.

Viited

Kirjandus
 Andres Keil. Juss Haasma — inimene, kes usub ja tahab. Eesti Päevaleht, 20. oktoober 2007

Välislingid
Juss Haasma. IMDb
Juss Haasma Facebookis
 

Eesti näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Eesti näitekirjanikud
Eesti filminäitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1985
Priit Loog

Priit Loog (sündinud 6. jaanuaril 1984 Viljandis) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2002. aastal Viljandi Maagümnaasiumi ja 2007. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia VI teatrilennu. 2007. aastast töötab näitlejana Endla teatris.

Rollid Endlas
Osaleja – "Electronic City" (2007)
Osaleja – "Tsirkus!!!" (2007) 
Tõnu Truuvel – "Kangelane" (2007)
Pjotr Ivanovitš Dobtšinski – "Revident" (2008)
Ludvig Sander – "Pisuhänd" (2008)
Sportlane – "Pommimäng" (2008)
Super-Mario – "Mässajad" (2009)
Joonas – "Ballettmeister" (2009)
Ihukaitsja ja Näitleja – "Hingede öö" (2009)
Hippolyte Tantain, Canivet ja Sulane – "Madame Bovary" (2010)
Birk – "Röövlitütar Ronja" (2010)
Andres – "Ära muretse, kallis!" (2010)
Mr Darcy – "Uhkus ja eelarvamus" (2012)

Televisioon ja film
Richard Rõõmus – "Tuulepealne maa" (BEC, 2008)
"Detsembrikuumus" (Ruut Pictures, 2008)
"Vilde tee" (TV3, 2009)
Paul Moorits – "Pilvede all" (Kanal 2, 2010–...)
Tõnis – "Vasaku jala reede", 2012
Paul Mets – "1944", 2015
Andres – "Tõde ja õigus", 2019

Tunnustus 

 2018 Ants Lauteri nimeline auhind
 2020 Pärnu teenetemärk (teenete eest näite- ja filmikunstis)

Isiklikku
Priit Loogi elukaaslane on Margit Paju. 2017. aastal sündis neil tütar Olivia.

Viited

Välislingid
Priit Loog Endla teatri veebilehel
Priit Loog andmebaasis IMDb
Ott Karulin. Portree Viljandi Kultuuriakadeemia VI teatrilennust. Teater. Muusika. Kino 7/2007
Anniki Leppik. Priit Loog - läbinisti tavaline, kuid laval kangelane. Pärnu Postimees, 1. november 2009

Endla näitlejad
Eesti filminäitlejad
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1984
Vilde tee (telesaade)

"Vilde tee" oli telesari, improvisatsioonikomöödia teatrilaval (Endlas) publiku ees. Saate formaat pärineb Saksamaalt ("Schillerstraße").

"Vilde tee" tootja oli Ruut Pictures. Sarja näitas TV3. Esimene osa oli eetris 2009. aasta sügisel, teine hooaeg 2010. aastal jäi viimaseks.

Mängujuhi rollis oli Artur Talvik, lavastaja Tiit Palu.

Osatäitjad  
 Piret Laurimaa 
 Sepo Seeman
 Madis Milling
 Priit Loog
 Triin Lepik

Külalistena astusid üles Peeter Oja, Mart Sander, Tanel Padar, Tarvo Krall jpt.

Välislingid 
 Seriaali Vilde tee koduleht, TV3
 Uus TV3 komöödiasari „Vilde tee“ kutsub salvestustele. Publik.ee, 4. september 2009
 Liivi Šein. "Vilde tee" – koomika sünnib publiku silme all. Eesti Päevaleht, 19. september 2009

Videod 
 "Vilde tee" videod. Youtube.com

Eesti tõsielusarjad
Eesti komöödiasarjad
TV3 telesaated
Valgusmikroskoop

Valgusmikroskoop on mikroskoop, mis kasutab nähtavat valgust ja läätsede süsteemi, et tekitada inimsilmale vaadeldavat suurendatud kujutist väikestest objektidest (esemetest).

Mikroskoobi põhiosad on tuubuse otstes olevad objektiiv ja okulaar; tuubus on torukujuline osa, mis kinnitub mikroskoobi statiivi külge. Valgusallikast koondatakse valgus esemelaual olevale esemele. Objektiiv annab esemest suurendatud ja tõelise ümberpööratud kujutise, mida vaadeldakse okulaari kui luubiga. Statiivi küljes olevate seadekruvidega tuubust eseme suhtes nihutades saab kujutist teravustada.

Valgusmikroskoobi kasuliku suurenduse  määrab lahutusvõime, mis on parimal juhul umbes 2 μm. See on piisav näiteks rakutuumade ja bakterite, kuid mitte enam viiruste uurimiseks. Maksimaalne kasulik suurendus on umbes 1200, suuremad suurendused valguse difraktsiooni tõttu enam uusi eseme detaile esile ei too. 

Esimese kaheläätselise mikroskoobi valmistas 1665. aastal Robert Hooke.

Viited

Välislingid 
 Katrin Laas. Optilised süsteemid ja nende lahutusvõime – Mikroskoop

Mikroskoopia
Bagrationovsk

Bagrationovsk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Bagrationovski rajooni keskus. 

Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Preußisch Eylau, poolakeelne nimevariant oli Pruska Iława või Iławka. Venekeelse nime sai linn vene (Gruusia päritolu) väejuhi vürst Pjotr Bagrationi järgi.

Kaliningradi oblasti linnad
Gvardeisk

Gvardeisk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Gvardeiski rajooni keskus. 

Asulat on esmakordselt mainitud 1255. aastal preislaste Tapiowi külana. 

Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Tapiau, leedukeelne paralleelnimi oli Tepliuva või Tepliava, poolakeelne paralleelnimi oli Tapiawa.

1568 suri seal Albrecht von Hohenzollern. 

1722 sai Tapiau linnaõigused.

1939. aastal oli Tapiaus 9272 elanikku.

Viited

Välislingid 
http://www.gvardeysk.org/

Kaliningradi oblasti linnad
Jüaan

Hiina jüaan (hiina keeles 元 yuán, 'ring') on Hiina rahaühik, mille sümboliks on ¥. Eesti keeles kasutatakse ka normeerimata sõnakuju jüään, mis järgib vokaalharmooniat ja mille hääldus on hiinakeelsele lähedasem.

Digitaalne jüaan on Hiina ametlik digitaalne valuuta. Töö selle kasutuselevõtuga algas 2019.aasta lõpus, ametnikud teatasid detsembris valmisolekust seda testida.

Hiina valuuta on renminbi (人民幣 rénmínbì, 'rahva raha'), peamiseks valuutaühikuks on jüään. Üks jüään võrdub kümne tsjaoga (角 jiǎo) , üks tsjao omakorda kümne fõniga (分 fēn).

Jüaani kõnekeelne nimetus Hiinas on kuai (块 kuài), tsjao kõnekeelne nimetus on mao (毛 máo).

Kirjamärki 元 kasutavad hiinlased ka mõnede välismaiste rahaühikute tähistamiseks, näiteks USA dollar on hiinlastele Ameerika jüaan (美元 měiyuán).

Viited

Välislingid
 Jüaan renminbi (CNY / RMB) 1953-2019 (inglise, saksa, prantsuse keeles)
 Jüaani välisvaluuta sertifikaadid (FEC) 1980-1994 (inglise, saksa, prantsuse keeles)

Hiina majandus
Rahaühikud
Zelenogradsk

Zelenogradsk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Zelenogradski rajooni keskus. 

Kuni 1946. aastani kandis linn saksakeelset nime Cranz.

Viited 

Kaliningradi oblasti linnad
Ozjorsk (Kaliningradi oblast)

Ozjorsk on linn Venemaal Kaliningradi oblastis, Ozjorski rajooni keskus. 

Linn asutati aastal 1724. Linnaõigused sai aastal 1725 preisi kuninga Friedrich Wilhelm I poolt (ta oli isiklikult kohal). Kuni 1937. aastani kandis linn nime Darkehmen. Aastatel 1937–1946 kandis linn saksakeelset nime Angerapp (Angrapa jõe järgi). 

Linnast 8 km lõunas on Vene-Poola piir.

Viited

Kaliningradi oblasti linnad
Svetlogorsk

Svetlogorsk on linn Venemaa Kaliningradi oblastis, Svetlogorski rajooni keskus. 

Kuni 1946. aastani kandis saksakeelset nime Rauschen.

Viited 

Kaliningradi oblasti linnad
Liis Haab

Liis Haab (sünninimi Liis Proode; sündinud 29. oktoobril 1987 Jõhvis) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas aastal 2006 Jõhvi Gümnaasiumi ja aastal 2010 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXIV lennu.

Ta on eelkõige tuntud osatäitmisega Eesti telesarjas "Pilvede all", kus ta mängib alates 2010. aastast.

Rollid

Teatrites

Televisioonis

Isiklikku 
Ta abiellus aastal 2010. Tema abikaasa on Daniel Haab, kes töötab panganduses ja on kaitseliitlane. Peres kasvab kaks last.

Tema poolõde on näitleja Inga Lunge.

Viited

Kirjandus 
 Inna Grünfeldt. Kaduvik noorendab palet. Virumaa Teataja, 11. juuni 2010
Tiia Linnard. Liis Haab – ilus igas mõttes. – Põhjarannik, 12. juuni 2010

Välislingid 
 Liis Haab IMDb
 Liis Haab Eesti Näitlejate Liit

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1987
Piret Laurimaa

Piret Laurimaa (pärast abiellumist kodanikunimega Piret Palu; sündinud 3. novembril 1971 Pärnus) on eesti näitleja.

Teatrihariduse sai ta Pärnus Aare Laanemetsa kooliteatris. 1995. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise erialal.

Ta töötas aastatel 1996–2014 näitlejana Endla teatris. Aastast 2014 töötab ta näitlejana Vanemuise teatris.

Rolle Endlas
Loovjuht – "Tiramisu" (2009)
Mary – "Esimesed suudlused" (2009)
Emma Bovary – "Madame Bovary" (2010)
Mai – "Algus" (2010)

Rolle televisioonis ja filmis
Naine – "Perebisnes". (Tuisk Film Production, 2003)
Gerli – "Vanad ja kobedad saavad jalad alla". (Ruut Pictures, 2003)
Ajakirjanik – "Kodu keset linna". (TV3, 2003)
Maret – "Ohtlik lend" / osas "Teatrifantoom". (Balti Video, 2006)
Piret – "Vilde tee". (TV3, 2009–2010)
Teder – "Igal linnul on oma laul". (ETV, 2020)

Tunnustus 
2002, 2005, 2007, 2009 Endla kolleegipreemia 
2003, 2005, 2009, 2010, 2011, 2014 Endla publiku lemmik
2008 Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind (Eleonore ja Esme lavastuses “Rock’n’roll”)
2009 Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind (Kelli Lund lavastuses “Karge meri” ja Arkadina lavastuses “Kajakas”)
2016 Vanemuise kolleegipreemia
2021 Vanemuise draamatrupi kolleegipreemia : parim naispeaosa (“Marvini tütred”)

Isiklikku
Ta on abielus näitleja ja lavastaja Tiit Paluga. Peres kasvab 2 last.

Välislingid
Piret Laurimaa Vanemuise teatri kodulehel
Piret Laurimaa. Eesti Näitlejate Liit
Piret Laurimaa. IMDb
Jaanus Hämarsoo. Piret Laurimaa hirmud ja rõõmud. Kroonika, 11. märts 2003
Jaanus Kulli. Piret Laurimaa: "Mulle meeldib mängida räsitud tiivaga inimesi". Õhtuleht, 10. august 2009
Aivar Aotäht. Piret Laurimaa läheb elus edasi naudinguga. Sakala, 5. aprill 2010

Endla näitlejad
Eesti telenäitlejad
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1971
Triin Lepik

Triin Lepik (sündinud 25. detsembril 1983 Kihelkonnal) on eesti näitleja.

Triin Lepik on õppinud Kihelkonna Põhikoolis ja lõpetanud 2002. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi, seejärel Kuressaare Ametikooli lapsehoidja erialal. 2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia VI teatrilennu ning töötas seejärel samast aastast kuni 2014. aastani näitlejana Endla Teatris. Pärast Endlast lahkumist on ta olnud vabakutseline näitleja ja töötanud Pärnu laste ja noorte tugikeskuses.

Aastatel 2008–2011 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppes lavakõne ja teatripedagoogika erialal.

Rollid Endlas 
 Marja Antonovna, linnapea tütar – "Revident" (2008)
 Raamatupidaja – "Tiramisu" (2009)
 Jelisaveta Filippovna – "Ballettmeister" (2009)
 Triin – "Väikesed ajarändurid" (2009)
 Undiis – "Röövlitütar Ronja" (2010)
 Eva – "Külmale maale" (2010)
 Triin/Timbulimbu – "Timbulimbu ja talv" (2010)
 Salme/külanaine – "Mees, kes teadis ussisõnu" (2011)
 Anne Sullivan – "Imetegija" (2011)
Anni – "Seljatas sada meest" (2012)
ema Tyl ja vanaema Tyl – "Sinilind" (2013)
Hilda – "Vares" (2014)

Rollid televisioonis ja filmis 
 Erinevad rollid, "Saladused" (Kanal 2; 2007, 2008)
 Triin, "Vilde tee" (TV3; 2009, 2010)
 Lilian Lill, "Kättemaksukontor" (TV3; 2010)
 Sipelgas, "Kelgukoerad" (Kanal 2; 2012)
 Leevi Torm, "Vabad mehed" (TV3; 2017)

Viited

Välislingid
 Triin Lepik. Endla Teater
Triin Lepik. Eesti Näitlejate Liit
Triin Lepik. Facebook
Ott Karulin. Portree Viljandi Kultuuriakadeemia VI teatrilennust. Teater. Muusika. Kino, 7/ 2007 
Näitleja Triin Lepik: suur olla on lahe! Publik, 7. november 2009
Ene Kallas. Triin Lepik: Ma ei taha kodukandi inimestele olla See Vilde Tee Triin. Meie Maa, 13. märts 2010

Endla näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1983
Madis Milling

Madis Milling (24. november 1970 – 3. veebruar 2022) oli eesti näitleja, XIII ja XIV Riigikogu liige ning vabatahtlik päästja. Kuulus Eesti Reformierakonna fraktsiooni.

Teatritegemist alustas Tallinna Pioneeride Palee näiteringis. 1993. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhi eriala.

Madis Milling töötas aastatel 1993–2015 saatejuhina Raadio Topis, Sky Plusis, Kukus, Vikerraadios, Ring fm-s ja Raadio 3-s.

Alates 1990. aastast kuulus Madis Kaitseliitu, 2004. aastal anti talle lipniku auaste, 2011. aastal leitnandi auaste.

Ta oli MTÜ Saku Priitahtlikud Pritsimehed liige ja MTÜ Tõdva Vabatahtlik Pääste liige.

Rollid teatrites 
 2002 – "Polkovniku lesk ehk arstid ei tea midagi", Kuressaare Linnateater
 2008 – "Minu veetlev leedi", Estonia teater
 2009 – "Kihluspidu", Vana Baskini Teater
 2010 – "Taaskord", Vana Baskini Teater 
 2010 – koguperemuusikal "Võlur OZ", Musical Productions

Televisioon ja film 
 Valdur Põld, "Vanad ja kobedad" (Highstar Productions, 2000)
 Mill/Silvi/Valdur, "Vanad ja kobedad saavad jalad alla" (Ruut Pictures, 2003)
 Jürgen, "Õpetajate tuba" (2003–2004)
 Mart, "Kelgukoerad" (OÜ Duubel 3, 2006–2013)
 Madis, "Vilde tee" (TV3, 2009–2010)
 "Laulud tähtedega" (saatejuht, teine hooaeg, TV3, 2010)
 "100 sekundit" (saatejuht, TV3, 2010)
 "Maie ja Valduri vägitegu" (saatejuht, 2004)
 "Kohver" (saatejuht, 2007)

Teos 
 Madis Milling, Erki Vaikre. "Lõkketoidud". Kirjastus Cum Laude 2010. Raamatukoi

Isiklikku 
Madis Millingu noorem vend on kultuurikorraldaja Tõnis Milling.

Surm 
Madis Milling kukkus ööl vastu 3. veebruari 2022. aastal Harjumaal Lokuti külas põleva elumaja kustutustöödel kokku. Paakauto peal vabatahtliku päästjana tegutsenud Milling oli sündmuskohale jõudnud esimesena. Kiirabi hakkas teda otsekohe elustama ja viis haiglasse, kuid paraku ei õnnestunud arstidel tema elu päästa.

Kaastunnet avaldasid nii Eesti Vabariigi president, Riigikogu esimees, peaminister, siseminister, kaitseminister kui ka Päästeameti peadirektor, Kaitseliidu ülem ja Kaitseväe juhataja ning mitmed teised.

Tunnustus
2022 Kotkaristi V klassi teenetemärk (postuumselt) 
2022 Siseministeeriumi kuldteenetemärk – vabatahtlikule päästjale ja Eesti riikluse ning siseturvalisuse eestkõnelejale (postuumselt)
2022 Päästeliidu Suure Kuldristi hoolsusmärk – Eesti vabatahtlikku päästesse panustamise eest (postuumselt)

Artiklid 
 Madis Milling sai lipnikupagunid. Publik, 21. veebruar 2004 
 Britte Maidra. Madis Milling korraldab firmapidusid. Äripäev, 12. oktoober 2005
 Madis Millingu lahkuminekud. Naisteleht, 30. november 2007
 Jaanus Hämarsoo. Madis ja Janika – 5 aastat õnne. Kroonika, 31 detsember 2007

Viited

Välislingid 
 Madis Milling IMDb
 Madis Milling riigikogu.ee lehel
 Mart – Madis Milling telesari "Kelgukoerad"

Eesti Reformierakonna poliitikud
Eesti näitlejad
Eesti filminäitlejad
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Tallinna Ülikooli vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1970
Surnud 2022
Viljandi Spordihoone

Viljandi Spordihoone on spordihoone Viljandis.

Viljandi spordihoonet haldab Viljandi Spordkeskus.

Ajalugu
31. märtsil 2001 avati spordihoone juurdeehitis.

Välislingid
Spordihoonest Viljandi Spordikeskuse kodulehel

Viljandi ehitised
Eesti spordihallid
Viljandi sport
Aleksandr Hloponin

Aleksandr Hloponin (sündinud 6. märtsil 1965 Colombos) on Venemaa poliitik, 2010–2018 Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi asetäitja. Ta oli 2003–2016 Ühtse Venemaa kõrgema nõukogu liige.

Ta oli presidendi täievoliline esindaja Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas (19. jaanuarist 2010 12. maini 2014).

Töökohad 
 1996–2001 Norilsk Nickeli peadirektor ja juhatuse esimees
 2001–2002 Taimõri autonoomse ringkonna pea
 2002–2010 Krasnojarski krai kuberner
 2010–2014 Venemaa presidendi täievoliline esindaja Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas

Ta on kuulunud Onexim-panga direktorite nõukogusse.

Välislingid 
 Хлопонин, Александр Lentapedias.

Venemaa poliitikud
Sündinud 1965
Aleksander Žarkovski

Aleksander Žarkovski (sündinud 31. jaanuaril 1950) on Eesti farmakoloog.

Ta on Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudi juhataja, professor.

Välislingid

Intervjuu temaga

Eesti arstiteadlased
Eesti farmakoloogid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1950