joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Maps of Meaning: An Introduction to Cultural Geography

"Maps of Meaning: An Introduction to Cultural Geography" (Tähenduse kaardid: sissejuhatus kultuurigeograafiasse) on Peter Jacksoni raamat. See ilmus 1989. aastal.

Sisukokkuvõte

Eessõna
Raymond Williamsi sõnul on "kultuur" raskesti defineeritav ja väga mitmetähenduslik. Levinud on selle mõistmine eliidi kunstilise ja intellektuaalse produktina, ühiste uskumuste süsteemina või elulaadina. Ent just vaieldavus on kultuuri mõistmise võti. Nagu poliitikas ja majanduseski, räägitakse kultuuris läbi domineerimist ja allumist kui ühiskondlikke suhteid ja seistakse nendele vastu. Tähendusi ei sunnita seal ainult peale, vaid ka vaidlustatakse. 

Raamatus on kultuuri mõistetud laiemalt, kui kultuurigeograafias on tavaks olnud. Vaadtakse ka ühiskondlikult marginaalsete rühmade kultuure, popkultuuri ja rahvalikke stiile, linna- ja maakultuuri, tänapäeva maastikke ja minevike jäänukeid. Kultuuriuuringutele ja ühiskonnateooriale toetudes lisatakse Carl Saueri Berkeley koolkonna maastiku-uurimisele uusi vaatekohti. Raymond Williamsi ideedest lähtudes esitatakse materialistlik kultuurikäsitus (kultuurimaterialism).    

Geograafia tähtsus ei tulene mitte ainult kultuuri varieeruvusest, vaid on kultuurile konstitutiivne.

Sissejuhatus: tähenduse kaardid
Kultuurigeograafia piirdus ajalooliste, maa- ja jäänukmaastike tõlgendamisega ning kultuuriliste tunnuste jaotumise staatilise kirjeldamisega. Nüüd katsetatakse uusi lähenemisi kultuuriuuringutest ja mujalt sotsialteadustest, ning nüüd on võimalus tuua sinna ühiskonnageograafia ja kultuurigeograafia ideid. Kuigi uus kultuurigeograafia jääb suuresti seotuks maastiku mõistega, rõhutatakse siin kultuuride ja nendega seotud maastike paljust. Popkultuuril on omaette väärtus ja ta on implitsiitne väljakutse domineerivatele väärtustele. Kultuuris vaidlustatakse ja lahendatakse majanduslikke ja poliitilisi vastuolusid. Kultuurilist ei taandata poliitilistele ja majanduslikele determinantidele ega peeta seda jääkkategooriaks, mille poliitilise ökonoomia rangemad analüüsid jätavad seletamata. Kultuuri ja ühiskonna suhe nihutatakse esiplaanile, pidades kultuurilist suhteliselt autonoomseks ja uurides selle konkreetseid kattumisi poliitilise ja majanduslikuga. Rõhuasetus nihkub kultuurilisele poliitikale, kus tähendusi räägitakse läbi ning domineerimis- ja allumissuhteid määratletakse ja vaidlustatakse. Raamatus uuritakse, mil määral kultuuriline on poliitiline.

Suurbritannia kirjandus
Tallinna SK Tempo

Tallinna Tempo oli Tallinnas asunud endine Eesti jalgpalliklubi.

1962. aastal loodud klubi mängis alates asutamisest kogu aeg Eesti NSV jalgpalli kõrgliigas, kus võitis kokku neli esikohta: 1963., 1971., 1982. ja 1987. aastal. Klubi saavutuste hulka kuulus ka Eesti NSV karika võitmine 1984. aastal.

1991. hooaja lõpul langes klubi esmakordselt Kõrgliigast välja ja lõpetas Esiliigas II kohaga. 1992. aastal läks klubi laiali.

Viited

Välislingid
 Klubi Tempo Tallinn lehel The biggest football archive of the world (inglise keeles)

Eesti endised jalgpalliklubid
Tallinna spordiklubid
Tartu ASK

Tartu ASK oli Tartus asuv endine Eesti jalgpalliklubi.

Klubi sai Eesti meistrivõistlustel 1923. aastal 2. koha.

Eesti endised jalgpalliklubid
Tartu spordiklubid
Hermann Axen

Hermann Axen (6. märts 1916 Leipzig – 15. veebruar 1992 Berliin) oli juudi päritolu Saksa DV riigitegelane.

Hermann Axen sündis Leipzigis Galiitsiast sisserännanud kodanlikus juudi perekonnas. Alates 1932. aastast osales ta Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu tegevuses. 1934. aasta novembris ta vahistati ja mõisteti kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanemise järel saadeti ta riigist välja. Poola ja Austria kaudu jõudis Axen 1940. aasta jaanuaris Pariisi, kus ta tegi juhu- ja abitöid ning osales kommunistlikus tegevuses. 1940. aasta mais interneeriti ta Prantsuse võimude poolt ja augustis 1942 anti Gestapole välja. Hermann Axen viidi Saksamaale, kus teda hoiti kinni Oświęcimi ja Buchenwaldi koonduslaagrites.

1946. aastast alates oli ta kommunistide ja sotsiaaldemokraatide ühendamise järel moodustatud Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. Ta oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu rajajaid, kuni 1949. aastani oli ta selle Keskkomitee sekretär. Alates 1949. aastast oli Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1954–1989 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige ja alates 1971. aastast Rahvakoja väliskomisjoni esimees.

1953–1956 oli Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini ringkonnaorganisatsiooni teine sekretär. 1958–1966 oli ta ajalehe Neues Deutschland peatoimetaja. 1963. aastal sai Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1970. aastal liikmeks. Ta oli vastutav rahvusvaheliste suhete eest ning alates 1960. aastate lõpust kujundas ta Saksa DV välispoliitikat. Ta valmistas ette Erich Honeckeri välisvisiite ning saatis teda väliskülaskäikudel.

8. novembril 1989 astus Axen kõigist ametitest tagasi ja sõitis Moskvasse silmaoperatsioonile. Saksa DV-sse tagasipöördumise järel vahistati ta 18. jaanuaril 1990 süüdistatuna korruptsioonis ja riigi raha raiskamises. 31. jaanuaril 1990 vabastati ta tervislikel põhjustel vahi alt.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksa DV poliitikud
Sündinud 1916
Surnud 1992
Tallinna SÜ Esta

Esta Tallinn oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi.

Klubi sai Eesti meistrivõistlustel 1938. aastal 2. koha ja  1940. aastal 3. koha. 

Eesti endised jalgpalliklubid
Tallinna spordiklubid
Tallinna SK Siirius

Tallinna SK Siirius oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi.

Klubi võitis Eesti meistrivõistlustel 1926. aastal 3. koha.

Eesti endised jalgpalliklubid
Tallinna spordiklubid
Naiste Balti liiga (korvpall)

Naiste Balti liiga (inglise keeles Baltic Women's Basketball League, lühend BWBL) on Balti riikide ning teiste Põhja- ja Ida-Euroopa riikide ühine korvpalliliiga, mis on asutatud 19. mail 1994. Liigale vastav meeste liiga on Baltic Basketball League.

2017/18 hooajal osalesid liigas meeskonnad Valgevenest, Venemaalt ja Leedust. Varem on liigas mänginud ka meeskonnad Eestist, Kasahstanist, Lätist, Moldovast, Norrast, Poolast, Rootsist, Soomest, Ukrainast ja Usbekistanist.

Eesti naiskondadest on liigas mänginud Audentes Tallinn, Tooted Tallinn, TPÜ-ELK ja FCR Media/Rapla.

Vaata ka
Baltic Basketball League

Viited

Välislingid
Koduleht

Korvpallivõistlused
Eesti korvpall
Baltimaade spordivõistlused
Läti korvpall
Leedu korvpall
Spordiliigad
John de Lancie

John Sherwood de Lancie, Jr. (sündinud 20. märtsil 1948 Philadelphiais) on Ameerika Ühendriikide näitleja, lavastaja, kirjanik, muusik ja hääleesitaja. 

Tema tuntumaks rolliks on Q telesarjades "Star Trek: Uus põlvkond" (1987–praeguseni), "Star Trek: Süvakosmos 9" (1993–1999) ja "Star Trek: Voyager" (1995–2001) ning Discordi ('Ebakõla') häälena telesarjas "My Little Pony: Friendship Is Magic" (2010–praeguseni). Ta on kaasa teinud ka telesarjades "Tähevärav SG-1" (1997–2007) Frank Simmonsina ja "Halvale teele" (2008–2013) Donald Margolisena.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1948
Vladimir Šokman

Vladimir Šokman (sündinud 26. aprillil 1948 Võrus) on Eesti Keskerakonna poliitik, Tartu linnavolikogu esimees 2015–2017. 

Ta on olnud korduvalt linnavolikogu liige ja Tartu abilinnapea.

1966 lõpetas Šokman Tartu 7. Keskkooli, 1967–1971 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri ja spordi erialal ning 1974–1981 psühholoogia erialal. 

1973–1978 oli Šokman Tartu Reisi- ja Ekskursioonibüroo orgosakonna juhataja ja direktor, 1978–1983 instruktor EKP Tartu Linnakomitees tervishoiu- ja spordiasutuste, asendajana ka haridus- ja kultuuriasutuste valdkonnas, 1983–2001 Tartu Tööstuskooli direktor, 1999–2001 Tartu linnavolikogu liige, 2001–2011 Tartu abilinnapea, 2011–2013 Tartu linnavolikogu esimees ning 2013–2015 taas Tartu abilinnapea. 2015. aasta aprillis valiti Šokman uuesti linnavolikogu esimeheks, kui sellest kohast loobus Aadu Must, kes osutus 2015. aasta valimistel riigikokku valituks.  

Vladimir Šokman on Tartu Spordiveteranide Koondise juhatuse liige, Tartu Talisuplejate Seltsingu esimees ning Läänemere Linnade Liidu (UBC) sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige.

Šokmani emakeel on eesti keel, ta valdab ka vene, saksa, inglise, soome ja rootsi keelt. Ta harrastab suusatamist, talisuplust, korvpalli, rattasõitu jms.

Viited

Välislingid
 Vladimir Šokman Tartu linna kodulehel
 Jüri Saar "Tartu linnavolikogu juhib Vladimir Šokman" Postimees, 16. aprill 2015
 Jüri Saar "Tosin pildikest Vladimir Šokmani elust", Tartu Postimees, 20. aprill 2015

Eesti Keskerakonna poliitikud
Tartu inimesed
Sündinud 1948
Kristiina Raudsepp

Kristiina Raudsepp (esinejanimega Kristina Bellanova; sündinud 27. aprillil 1974 Tartus) on eesti ettevõtja, seltskonnategelane, modell ja näitleja, kes on peamiselt esinenud erootilistes ja pornofilmides.

Raudsepp õppis Elva Keskkoolis.

Kristina Bellanova või Belanova nime all esines ta mitme stuudio filmides, üks neist oli Hollandi filmitootja Video Art Holland B. V. (VAH). Teda on nimetatud Eesti kuulsaimaks erootikatäheks. Pseudonüümi valik oli tema sõnul juhuslik. Üks Bellanova esimesi etteasteid erootikas oli Soome ajakirjas Tabu 7 1993. aastal.

2001. aastal kandideeris Bellanova Eesti tõsielusarja "Robinsonid". Intervjuus pidas ta oma elu suurimaks veaks seda, et lasi end kümme aastat varem pornofilmidesse meelitada. 2009. aastal mängis ta lõbutüdrukut sarjas "Kelgukoerad".

2006. aastal astus Raudsepp erakonda Isamaa ja Res Publica Liit.

2011. aastal nimetas Eesti Ekspress Kristina Bellanovat Eesti saja mõjukama naise hulgas läbi sajandite.

Kristiina Raudsepp on abielus, 2006. aastal sündis tal poeg.

Filme
 "Excuse Me's Teeny Hunt 2" 2002
 "Das Beste aus 'Teen Town' 1" 2001
 "God Forgives, Nuns Don't..." 1999
 "Teeny Detective 1" 1999
 "Once Upon a Time Vol. 6: The Cookery Class" 1997
 "Teen Town 2" 1997
 "Sex-a-holic Lady" 1995
 "Once Upon a Time Vol. 2: The Fairyschooltale" 1994

Viited

Välislingid
 Kristina Bellanova andmebaasis IMDB
 Kristina Bellanova andmebaasis EGAFD
 Tarmo Michelson "Kristina Bellanova: "No siis jääb seks ära!"" Õhtuleht, 5. aprill 2001
 "Värnik ja Bellanova käivad" Delfi, 2. veebruar 2005
 "Bellanova tuleb Tallinna tagasi" Delfi, 23. veebruar 2005
 "Kristiina Raudsepp ootab kurge?" Delfi, 20. juuni 2006
 Kadi Nurmla & Vivian Vallenberg "Bellanova: Pornostaarist poliitikuks?" Delfi/Just!, 25. september 2006
 "Bellanova sai jõulukuul emaks" Delfi, 19. detsember 2006
 "Kristina Bellanova sattus ööklubis rahvuskonflikti" Reporter, 9. oktoober 2007
 "Milline on halb kink? Vastab: Kristina Raudsepp" Buduaar, 14. jaanuar 2008
 "Kristina Raudsepp valiti Helena-Reet Enneti moebrändi reklaamnäoks" Buduaar, 27. aprill 2009
 "Endine pornotäht Bellanova alustab modellindusega!" Delfi, 27. aprill 2009
 "Erootikastaar Kristiina Raudsepp mängib lõbunaist!" Delfi/Õhtuleht, 8. mai 2009
 "Bellanova: naudin glamuurse koduperenaise elu" Delfi/Õhtuleht, 29. september 2009
 "Kristiina Raudsepast sai võrgutusseminari lektor" Delfi/Kroonika, 15. detsember 2009
 "Kristina «Bellanova» Raudsepp kõnnib Evelin Ilvese jälgedes" Postimees, 6. jaanuar 2010
 Laura Kaur "Kristiina Raudsepp: olen Bellanova nimega harjunud" Delfi, 15. oktoober 2011
 "Kahtlemata kuulsaim alasti eestlane: Kristiina Bellanova" Delfi, 20. juuni 2012
 "Kristiina Bellonova laseb endale 25 000 eurot maksva intiimehte paigaldada" Delfi, 20. juuni 2012

Piltide lisamist ootavad
Eesti ettevõtjad
Eesti modellid
Eesti näitlejad
Eesti pornonäitlejad
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Tartu inimesed
Sündinud 1974
Vidrik Rootare

Vidrik Rootare (aastani 1937 Rothberg; 20. august 1906 – 5. märts 1981) oli eesti maletaja. 

Ta sai 1942. aastal Eesti malemeistrivõistlustel kolmanda koha.

Isiklikku
Ta abikaasa oli maletaja Salme Rootare.

Viited

Välislingid

Eesti maletajad
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1906
Surnud 1981
Lucca hertsogkond

Lucca hertsogkond oli väike Itaalia riik aastatel 1815–1847. Selle keskus oli Lucca linn. 

1815. aasta Viini kongressil otsustati hertsogkond tagastada Toscanale, kui selle Bourboni valitsejasugu lõpeb, mis juhtus aastal 1847. Toscana annekteeriti Sardiinia kuningriigi poolt aastal 1860.

Hertsogkond moodustati aastal 1815 Viini kongressil, arvestamata endist Lucca vabariiki ning Lucca ja Piombino vürstkonda, mida oli valitsenud Élisa Bonaparte. See loodi, et kompenseerida Bourbon-Parma dünastiale Parma hertsogkonna kaotust, mis anti Austria Marie-Louisele.

Aastal 1817 võttis endine Hispaania infanta ja Etruuria kuninganna, Hispaania María Luisa Lucca valitsemise. Ta oli ka Parma pärija Carlo Lodovico ema. Sellele eelnes Pariisi leping (1817), mis kinnitas nii tema suverääni staatuse Luccas, kui ka tema poja staatuse Parma pärijana Marie-Louise järglasena.

Pärast María Luisa surma aastal 1824 võttis Carlo Lodovico hertsogkonna valitsemise. Aastal 1847 päris Carlo Parma hertsogkonna ja jättis Lucca, mille annekteeris Toscana suurhertsogkond.

Aastatel 1815–1818 oli Lucca lipp horisontaalse kollase ja punase väljaga. 7. novembrist 1818 kuni 1847. aastani oli lipp valge, millel María Luisa vapp ja kollane-punane lipp nurgas.

Lucca hertsogid (1815–1847) 

 María Luisa (1815–1824)
 Carlo I (1824–1847) (kukutati)

Itaalia ajaloolised riigid
Wolf Biermann

Karl Wolf Biermann (sündinud 15. novembril 1936 Hamburgis) on saksa laulja, laulukirjutaja ja luuletaja.

Wolf Biermann on pärit Hamburgi töölisperekonnast. Tema juudi rahvusest isa Dagobert Biermann mõrvati 1943. aastal Oświęcimi koonduslaagris.

1953. aastal asus Wolf Biermann maailmavaatelistel põhjustel elama Saksa DV-sse. 1955–1957 õppis ta Berliini Humboldti Ülikoolis poliitökonoomiat. 1957–1959 töötas Biermann teatris Berliner Ensemble lavastaja Helene Weigeli assistendina. 1959–1963 õppis Wolf Biermann Berliini Humboldti Ülikoolis filosoofiat ja matemaatikat. Hoolimata edukalt kaitstud lõputööst jäi tal diplom aga saamata.

1960. aastate algul hakkas ta helilooja Hanns Eisleri mõjutusel luuletusi ja laule kirjutama. 1961. aastal asutas Wolf Biermann koos Brigitte Soubeyraniga stuudioteatri Berliini Töölisteater (Berliner Arbeiter-Theater), mis aga võimude survel 1963. aastal suleti.

Berliini müüri ehitamise järel pettus Wolf Biermann üha enam Saksa DV poliitilises režiimis ja temast kujunes vähehaaval režiimikriitik. 1963. aastal keelduti Biermanni pärast kaks aastat kestnud kandidaadiaega vastu võtmast Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse.

Lääne-Saksamaal käis Biermann esimest korda külalisesinemistel 1964. aastal. 1965. aastal ilmusid Lääne-Saksamaal ta esimene luulekogu "Die Drahtharfe" ("Traatharf") ja tema esimene kauamängiv heliplaat "Wolf Biermann (Ost) zu Gast bei Wolfgang Neuss (West)". Seepeale kehtestasid Saksa DV võimud Biermannile totaalse esinemis- ja avaldamiskeelu.

12. septembril 1976 toimus Prenzlaus üheteistaastase esinemiskeelu järel esimene Wolf Biermanni kontsert.

1976. aastal sai Wolf Biermann loa kontsertreisiks Lääne-Saksamaal. 13. novembril 1976 esines ta Kölni Spordihallis kontserdiga, mis kanti üle ka raadios. Mõned Biermanni väljaütlemised aga vihastasid Saksa DV võimusesindajad välja. 16. novembril 1976 võttis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo Wolf Biermannilt ära Saksa DV kodakondsuse ja tal keelati riiki tagasi tulla. 17. novembril 1976 kirjutas 12 Saksa DV juhtivat intellektuaali alla petitsioonile Wolf Biermannilt Saksa DV kodakondsuse äravõtmise vastu.

Wolf Biermann oli sunnitud Lääne-Saksamaale jääma. 1977. aastal toimus esimene Biermanni turnee Lääne-Euroopa riikides. Ta kritseeris oma lauludes Saksa DV-d, kuid väljendas jätkuvat sotsialistlikku meelsust.

1982. aasta aprillis sai Biermann ühekordse sissesõiduloa Saksa DV-sse, et külastada oma surmahaiget sõpra Robert Havemanni.
 
Saksa DV-s sai Wolf Biermanni uuesti esineda alles 1989. aasta detsembris, mil Leipzigis toimus ta kontsert.

Viited

Välislingid
Wolf Biermanni kodulehekülg

Saksamaa lauljad
Saksa luuletajad
Sündinud 1936
Günter Tembrock

Günter Tembrock (7. juuni 1918, Berliin – 26. jaanuar 2011, Berliin) oli saksa zooloog, etoloog ja zoosemiootik.

Tema teadustöö keskmeks oli biokommunikatsiooni uurimine.

Teosed
Tembrock, G. 1971. Biokommunikation: Informationsübertragung im biologischen Bereich. Teil 1–2. Berlin: Akademie-Verlag.
Tembrock, G. 1976. Tierpsychologie. Wittenberg: A.Ziemsen Verlag.

Sündinud 1918
Surnud 2011
Saksamaa bioloogid
Saksamaa semiootikud
Zoosemiootikud
Etoloogid
Günter Mittag

Günter Mittag (8. oktoober 1926 Stettin (tänapäeval Szczecin, Poola) – 18. märts 1994 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Günter Mittag oli pärit töölisperekonnast. 1943. aastal teenis ta lennuväe abiteenistuses. 1943–1945 õppis Saksa Riigiraudteel raudteelaseks. 1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, millest 1946. aastal sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei.

1947. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Greiswaldi piirkonna juhtkonna liikmeks, järgnevatel aastatel oli ta juhtivatel kohtadel kohalikus Saksa Vabade Ametiühingute Koondises. 1956. aastal lõpetas ta kaugõppes majandusõpingud ja sai 1958. aastal Dresdenis Liikluse Kõrgkoolis (Hochschule für Verkehrswesen) doktorikraadi.

1952. aastal asus Günter Mittag tööle Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee aparaadis, kus ta esialgu oli instruktor ja 1953–1961 raudtee ja liikluse osakonna juhataja. Lisaks sellele oli ta aastatel 1958–1961 Keskkomitee Poliitbüroo juures asuva majanduskomisjoni sekretär.

1962. aastal sai Günter Mittag Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1966. aastast oli ta ka Keskkomitee Poliitbüroo liige. Alates 1976. aastast oli ta Keskkomitee majandussekretär. Lisaks sellele oli ta 1963–1971 ja 1979–1989 Rahvakoja (parlamendi) liige. 1973–1976 oli ta Saksa DV Ministrite Nõukogu esimehe esimene asetäitja. 1963. aastast kuulus ta Saksa DV Riiginõukogusse, 1979–1989 oli Saksa DV Rahvusliku Kaitsenõukogu liige.

Günter Mittag oli sotsialistliku plaanimajanduse pooldaja, kuid ta mõistis vajadust Saksa DV majandust reformida.

18. oktoobril 1989 vabastati Günter Mittag kõigist juhtivatest ametitest. 11–12. novembril 1989 arvati ta välja Keskkomitee koosseisust ja 23. novembril 1989 heideti välja Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist. 1989. aasta detsembris võeti Mittag vahi alla, kuid vabastati varsti halva tervisliku seisukorra tõttu. 1991. aastal esitati talle uus süüdistus riigi raha kuritarvitamises, kuid 1993. aastal tunnistati ta tervislikel põhjustel vastutusvõimetuks.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksa DV poliitikud
Sündinud 1926
Surnud 1994
Josef Bachmann

Josef Erwin Bachmann (12. oktoober 1944 Reichenbach im Vogtland – 24. veebruar 1970) oli saksa tööline, kes 1968. aasta aprillis pani toime atentaadi vasakpoolse üliõpilasliidri Rudi Dutschke vastu.

Josef Bachmann sündis Saksimaal. Ta isa ei olnud temast huvitatud. Üks onudest oli talle kasuisaks, kuid ta pandi Saksa DV-s poliitilistel põhjustel vangi. Josef Bachmann oli viletsa tervisega ja ta veetis ühtekokku kaks aastat haiglates, eeskätt kopsutuberkuloosi tõttu. Ta oli halb õpilane ega saanud koolis hästi hakkama. 1956. aastal asus ta koos emaga Saksa DV-st Lääne-Saksamaale Ruhri piirkonda. Halbade õpitulemuste tõttu oli ta sunnitud käima erikoolis. Kooli lõpetamise järel õppis ta abitööliseks. Ta töötas juhu- ja abitöölisena, vahetades tihti töökohta. Münchenis elades oli tal olnud kontakte paremäärmuslastega.

10. aprillil 1968 sõitis Josef Bachmann Münchenist rongiga Lääne-Berliini. 11. aprillil ootas ta Dutschket Kurfürstendammil Sotsialistliku Saksa Üliõpilasliidu hoone lähedal. Bachmann sõimas Dutschket kommunistiks ja tulistas tema pihta püstolist kolm lasku. Dutschke sai raskelt vigastada, kuid jäi ellu.

Bachmann vahistati kohe pärast atentaati ja kuulati üle. Hiljem esitati talle süüdistus mõrvakatses ja talle määrati 7-aastane vabaduskaotus. Vanglas lõpetas Bachmann elu enesetapuga. Ta pani endale kilekoti pähe ja lämmatas end ära.

Viited

Saksamaa inimesed
Sündinud 1944
Surnud 1970
Arkadi Reigo

Arkadi Reigo (sündinud Arkadi Zdanowicz) (3. november 1918 – 2. september 1984) oli Eesti haridustegelane ja pedagoog.

Ta oli Eesti NSV teeneline õpetaja (1968). Ta töötas koolidirektori ja õpetajana (põhiliselt Kurenurme koolis ja Tartu Hiie koolis). Omas uuringuid pedagoogika valdkonnas. Ta oli koduloohuviline ja kirjandushuviline (avaldanud luuletusi). 

Arkadi Reigo on maetud Tartu Ropka-Tamme kalmistule.

Allikad
Tartu Linnaraamatukogu andmebaasid.
Eesti artiklite andmebaas ISE.
Metsast leitud kirik. Koostanud Valdo Valper, Eesti Kirjandusmuuseumi Teaduskirjastus, Tartu 2010.

Eesti pedagoogid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1918
Surnud 1984
Heino Veskila

Heino Veskila (aastani 1936 Veiber; 14. detsember 1918 Tartu – 22. august 1941 Tartu) oli eesti korvpallur. 

Ta osales 1936. aasta Berliini OM-il.

1936, 1937, 1939 ja 1940 tuli ta Eesti meistriks ja lisaks sai meistrivõistlustel 1938 ja 1941 hõbeda.

Hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt.

Viited

Välislingid

Eesti korvpallurid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1918
Surnud 1941
Treviso mark

Treviso mark (ladina: Marca trevisana, itaalia: Marca trevigiana või trivigiana) oli keskaegne territoorium Venetos Garda järve ja Venezia Giulia vahel. Territoorium kattus jämedalt piirkonnaga Treviso linna ümber, hõlmates Belluno, Feltre ja Ceneda ning kõigi nelja linna diötseesid. See piirnes Verona margi ja Musonega. Seetõttu kasutas mark juba aastal 1162 motot Monti Musoni Ponto dominorque Naoni. Aja jooksul ühendati Verona mark (Verona, Vicenza ja Padova) Treviso margiga ja eelistati Treviso nime. Kõrgkeskajal oli piirkond gvelf Da Camino ja gibelliin Ezzelini perekondade ülemvõimu all. Aja jooksul läks mark Veneetsia vabariigi kontrolli alla. 

Rolandino Padovast kirjutas 1262. aasta paiku Treviso margi kroonika, jutustades loo Ezzelinidest ja nende ülemvõimust seal. Venetos tähistab marca või marca gioiosa et amorosa tänapäeval Treviso provintsi.

Itaalia ajaloolised riigid
Saksa-Rooma riigi valdused
MTÜ La Colonia

MTÜ La Colonia on 2011. aastal asutatud natsionaalsotsialistlik vennaskond.

Moto
Nuestra colonia, nuestras reglas.

Motoga väljendatakse seda, et ühing ei sekku riigi poliitikasse, ja eeldab, et ka riik ei sekku ühingu tegemistesse.

Liikmed
Liikmete hulgas on eestlasi ja soomlasi. Ühing on kinnine, liikmeksvõtmist ei taotleta, vaid ühingusse kutsutakse.

Tegevus
Ühenduse liikmetele suunatud tegevus koosneb peamiselt ajaloo tähtpäevade tähistamisest (Wannsee konverentsi aastapäev, Adolf Hitleri sünniaastapäev, 9. novembri riigipöörekatse), suvepäevadest jne.
Ühiskonnale nähtavam osa on MTÜ kirjastustegevus. La Colonia annab välja raamatuid ja müüb ka teiste kirjastamisel ilmunud kirjandust. Raamatute esitlemine toimub suures osas MTÜ avaliku veebilehe kaudu.

Väljaanded
 Dietrich Eckart: Bolševism Moosesest Leninini. 2012
 Martin Luther: Juutidest ja nende valedest. 2013
 Nacionalizmas ir Socializmas. 2013
 Wannsee konverents ja meie. 2014
 Martti Luther: Juutalaisista ja heidän valheistaan. 2014
 Мартин Лютер: О евреях и их лживости. 2014
 Wannseen konferenssi ja me. 2014.
 Aino Talvi: Eesti kannatuste aeg ja vabastamine. 2015
 Povl Riis-Knudsen: Natsionaalsotsialism - bioloogiline maailmavaade. 2015
 Arved Palgi: Hitler. 2015

Välislingid
Koduleht

Eesti mittetulundusühingud
Natsionaalsotsialism
Elle Mälberg

Elle Mälberg (10. aprill 1907 Räpina vald, Linte küla – 16. detsember 2015 Räpina) oli rahvatantsujuht ja pedagoog, Eesti vanim elanik 2014. aastast kuni surmani.

Elulugu
Elle Mälberg (neiuna Ella-Adele Raudmanson) sündis 10. aprillil 1907 Räpina valla Linte küla Villaku talus. Ta õppis Raadama Ministeeriumikoolis aastatel 1916–1920, Köstrimäe Kihelkonnakoolis 1920–1921, Räpina Kõrgemas Algkoolis 1922. aastal, Räpina Reaalgümnaasiumis ja Räpina Ühis-põllumajandusgümnaasiumis, mille lõpetas 1927. aastal. Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis, kus valmistati ette õpetajaid põllumajanduslikele koolidele. Algklasside õpetaja kutse omandas ta Tallinna Pedagoogiumi juures 1931. aastal. 

Elle Raudmanson oli õpetaja kohusetäitja Võõpsu ja Raadama algkoolides. 1932. aastal sai õpetaja Raudmanson ainukese naisõpetajana töökoha Räpina 6-klassilises Algkoolis.

Ella Raudmanson oli Naiskodukaitse asutajaliige ja spordiosakonna juhataja, kodutütarde rühma asutaja ja vanem, võttis osa laulukoori ja näiteringi tööst, oli Räpina Haridusseltsi liige, teda autasustati Kaitseliidu III klassi Valgeristiga.

1937. aasta septembris eestistas ta oma nime, tema uueks nimeks sai Elle Raudver. 1939. aastal abiellus ta Olev-Martin Mälbergiga. 

Elle Mälberg oli rahvatantsuringi juhendaja. Räpina laulupidudel oli ta rahvatantsu üldjuht. Pärast sõda juhendas ta koolis seitset tantsurühma. Rahva- ja karaktertantse õpetas Elle Mälberg 1962. aastani.

1950. aastate lõpul asus õpetaja Elle Mälberg rajama kooliaeda ja juhendama noori loodusesõpru. Tema juhendamisel on Räpinasse rajatud kolm kooliaeda. Pärast 1974. aastat käis Elle Mälberg koolis tunde andmas, aga mitte enam täiskoormusega. Alles 1980. aastate algul pani ta õpetajaameti päriselt maha.

Õpetaja Elle Mälberg oli Eesti Looduskaitse Seltsi Räpina osakonna asutajaliige. 

Eduka tegevuse eest bioloogiaõpetajana anti talle 1962. aastal Eesti NSV teenelise õpetaja aunimetus. Ta oli Räpina linna aukodanik.

Tunnustused
 Kaitseliidu III klassi Valgerist
 Eesti NSV teeneline õpetaja (1962)
Räpina linna aukodanik

Viited

Välislingid
100.sünnipäev aprill 2007
Kas 101 aastat on vähe või palju? vedur.ee, august 2008
104 aastane Elle – ikka rõõmsameelne Delfi, 23. aprill 2011
Lugupeetud Elle Mälbergil täitus 10. aprillil 106. Õnnitlused Seltsi poolt! elks.ee, 18. aprill 2013
Peaaegu vanim eestlane sai 107-aastaseks Tartu Postimees, 11. aprill 2014
Elle Mälberg sai 108-aastaseks. FBst eesti.ca, 11. aprill 2015

Eesti õpetajad
Naiskodukaitse liikmed
Eesti üle 100-aastased
Eesti NSV teenelised õpetajad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1907
Surnud 2015
Kalle Kaljurand

Kalle Kaljurand (sündinud 12. mail 1960 Tartus) on eesti ettevõtja, endine sulgpallur.

Ta lõpetas aastal 1978 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1983 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna majandusküberneetika erialal.

1982–1991 võitis ta Eesti meistrivõistlustel 8 kulda: 1 üksik-, 4 meespaaris- ja 3 segapaarismängus. 

Aastast 2005 on Kirjastus Koolibri direktor.

Isiklikku
Tema abikaasa on diplomaat ja endine sulgpallur Marina Kaljurand. Neil on kolm last. Nende tütar Kaisa (sündinud 1987.aastal) on lõpetanud Tallinna Inglise Kolledži ja Tartu Ülikooli psühholoogia erialal. Poeg Kristjan Kaljurand (sündinud 1992. aastal) on lõpetanud Tallinna Reaalkooli ja õpib TTÜ-s inseneriteadust. Vanim poeg Ken hukkus 7-aastasena õnnetuse läbi Eesti taasiseseisvumise päeval.

Viited

Välislingid

Eesti sulgpallurid
Eesti ettevõtjad
Eesti kirjastajad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1960
Kati Kraaving

Kati Kraaving (sündinud 1. juulil 1980 Tallinnas) on eesti sulgpallur ja squash'i-mängija.

1996. ja 1998. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlused sulgpallis naispaarismängus ning 2005. aastal segapaarismängus.

Viited

Välislingid

Eesti sulgpallurid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1980
Squash
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Karoliine Hõim

Karoliine Hõim (sündinud 9. märtsil 1989 Tallinnas) on eesti sulgpallur. 

Sulgpalli maailma edetabelis on tema parim koht olnud 90. (aastal 2011).

Ta on Eesti meistrivõistlustel võitnud 12 kulda: 3 üksikmängus (2010–2011, 2013), 4 naispaarismängus (2010–2011, 2013, 2015) ja 5 segapaarismängus (2006–2007, 2009–2011).

Isiklikku
Ta õde on sulgpallur ja treener Grete Talviste.

Viited

Välislingid

Eesti sulgpallurid
Sündinud 1989
Mobiiltelevisioon

Mobiiltelevisioon on televisioon, mida võetakse vastu mobiilsete (kaasaskantavate) seadmetega. Niisugusteks seadmeteks on praegusajal nutitelefon ja tahvelarvuti. Laiemas tähenduses kuulub mobiiltelevisiooni mõistesse ka  teleprogrammide vastuvõtt liikuvatel seadmetel, nt autos, sest stabiilseks vastuvõtuks on siis vajalik spetsiaalne edastustehnika.

Audiovisuaalse sisu edastamiseks mobiilsetesse seadmetesse on välja töötatud mitmeid tehnilisi lahendusi. Euroopas on pikka aega rööbiti arendatud kaht mobiiltelevisiooni standardit DMB (Digital Multimedia Broadcasting) ja DVB-H (Digital Video Broadcasting - Handhelds). USA vastav standard on MediaFLO. Mobiiltelefon tagab seejuures tagasikanali interaktiivteenusteks (nt saadete järelvaatamiseks või salvestamiseks). 

Eesti teleteenuste pakkujad kasutavad nutiseadmeisse teleprogrammide edastamiseks internetikeskkonda.

Viited

Välislingid
 Kommunikatsiooniteenuste arendus
 Kolime teleri tahvelarvutisse

Televisioonitehnika
Internet
Mobiiltehnoloogia
Udo Mällo

Udo Mällo (18. detsember 1922 Tartu – 8. detsember 2014 Toronto) oli peamiselt Kanadas tegutsenud väliseesti ettevõtja ja ühiskonnategelane, Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.

Mällo õppis 1942–1944 Tartu Ülikoolis veterinaarmeditsiini. Ta võitis 1942. aastal hõbemedali Eesti meistrivõistlustel 4 × 1500 m jooksus Tartu Kalevi meeskonnas.

1944 lahkus ta Saksamaale ja läks edasi Austriasse, kus lõpetas 1947. aastal keemia erialal Karl Franzeni ülikooli Grazis ja läks seejärel Kanadasse.

Mällo töötas aastast 1948 ettevõttes Canada Packers Ltd, seejuures 1980–1983 toiduõlide osakonna juhatajana. Ta oli Kingsway Labs Ltd asutaja ja omanik.

Udo Mällo on maetud Tartu Raadi kalmistule.

Tartu Ülikooli Sihtasutuse juurde loodud Udo Mällo stipendiumifond annab välja temanimelisi stipendiume.

Viited 

Eesti ettevõtjad
Ettevõtjad
Eestlased Kanadas
Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlased
Sündinud 1922
Surnud 2014
Wojciech Fortuna

Wojciech Fortuna (sündinud 6. augustil 1952 Zakopanes) on endine poola suusahüppaja.

Fortuna tuli 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos suusahüpetes suurel mäel  olümpiavõitjaks. Normaalmäel sai ta 6. koha. Temast sai esimene Poola sportlane, kes võitis taliolümpiamängudel kuldmedali. Järgmise kulla Poolale võitis murdmaasuusataja Justyna Kowalczyk 2010. aastal.

Välislingid 
Wojciech Fortuna FIS-i koduleheküljel

Poola suusahüppajad
Sündinud 1952
Voldemar Rõks

Voldemar Rõks (15. juuli 1900 Särevere vald, Järvamaa – 27. detsember 1941 Solikamsk, Permi oblast) oli eesti jalg- ja jääpallur. 

Ta lõpetas aastal 1921 Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1921–1924 õppis ta Tartu Ülikoolis kaubandust (ei lõpetanud).

Ta osales 1924. aasta Pariisi OM-il, kuuludes Eesti jalgpallikoondisse. 

Ta võitis Kalevi meeskonna liikmena Eesti meistrivõistlustel medaleid jalg- ja jääpallis.

Viited

Välislingid

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jääpallurid
Vabadussõja veteranid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Korporatsioon Vironia liikmed
Sündinud 1900
Surnud 1941
Ivrea mark

Ivrea mark oli suur piirikrahvkond keskaegse Itaalia kuningriigi loodeosas 9. sajandi lõpust 11. sajandi alguseni. Selle pealinn oli Ivrea tänapäeva Piemontes ja seda valitses Burgundia markkrahvide perekond Anskariidid. Mark oli esmane piir Itaalia ja Prantsusmaa vahel ning oli kaitseks selle riigi sekkumise vastu.

Ajalugu 

Pärast Karolingist kuninga Karl Paksu kukutamist tema vennapoja Arnulfi Kärntenist poolt aastal 887 võttis Itaalias võimu Unruochingist markkrahv Berengar Frioolist, kes sai Milano peapiiskopi Anselmo II käest Lombardia raudkrooni. Ida-Frangi kuningas Arnulf marssis Itaalia vastu, et Lombardia raudkroon endale saada, ja Berengar otsustas talle vasallivande anda, mis viis lahkhelideni Itaalia aadliga. Need toetasid hertsog Guido ambitsioone, kellel oli just nurjunud Karli järglus Lääne-Frangi riigis, kuid nüüd saavutas peapiiskop Anselmo ja paavst Stephanus V toetusega ülekaalu Berengari vastu ja kroonis end aastal 889 Pavias Itaalia kuningaks.

Guido asutas aastal 888 Ivrea margi oma läänimehele Anscariole. Anscario ja tema sugulased olid olnud Guido toetajad tema nurjunud Prantsuse trooni taotlemisel. Esialgne Eporedia mark koosnes Piemontest ja enamusest Liguuria rannikust koos Acqui, Alba, Asti, Bredolo, Auriate, Torino, Ivrea, Vercelli, Pombia, Stazzona, Bulgaria, Lomello, Savona, ja Ventimiglia krahvkondadega. 

Anscario jäi Guido ja tema poja Lamberto ustavaks toetajaks isegi siis, kui paavst Formosuse kutsutud Ida-Frangi kuningas Arnulf aastal 894 taas Itaaliasse tungis. Pärast Lamberto kukutamist aastal 896 pöördus ta aga selle rivaali Berengari poole, kes suutis oma võimu Itaalias pärast Arnulfi surma aastal 899 säilitada. Aastal 902 pärandas Anscario Ivrea maad oma pojale Adalbertole, kes oli abielus Berengari tütre Gislaga.

Kuid Adalbertol olid oma äiaga halvad suhted: koos Toscana markkrahvi Adalberto II-ga toetasid nad Berengari Bosoniidist rivaali Louis III Pimedat, Alam-Burgundia (Provence'i) kuningat. Louis kaotas ja Adalberto pidi põgenema oma markkrahvkonnast naabrusesse Provence'i, siiski naasis ta koos oma uue liitlase, Ülem-Burgundia kuninga Rudolf II-ga, koos alistasid nad 923. aasta Firenzuola lahingus Berengari. Isegi kui Rudolf loovutas Itaalia aastal 926 Hugues d'Arles'ile, paisus Anskariidide õnn sajandi keskel ja mõned markkrahvid said Itaalia kuningateks, kuid 11. sajandi alguses jäi markkrahvkond tühjaks ja Saksa-Rooma keiser keiser Konrad II ei nimetanud uut markkrahvi.

Markkrahvid 

 888–902 Anscario I
 902–929 Adalberto I
 929–936 Anscario II
 936–957 Berengario I
 957–965 Guido
 965–970 Adalberto II
 970–u. 990 Corrado
 u. 990–1015 Arduino

Põhja-Itaalia ajalugu
Saksa-Rooma riigi valdused
Kairiškiai mõis

Kairiškiai mõis (Kairiškių dvaras) on endine mõis Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis Kairiškiais.

Kairiškiai mõisa mainitakse esmalt XVI sajandil, mil see kuulus Ogińskitele. Hiljem said selle omanikeks Sirutavičiused. Aastal 1904 korraldas Vladas Sirutavičius seal Leedu Sotsiaaldemokraatliku Noorteühenduse avakongressi.

Mõisakompleks rajati XIX sajandi teisel poole ja XX sajandi alguses.  Mõisakompleksi uhkeimaks hooneks on endine paberivabrik, mille juures asub ka mõisa saun (omanikuks oli Vladas Sirutavičius). Aastal 1903 rajas ta Uogyse  jõele Leedu esimese hüdroelektrijaama. Praegu kuuluvad mõisakompleksi tall, kaks sigalat, juurviljakelder, ait, pesuköök, põllumajanduslik tootmishoone, kontorihoone, vabrikuomaniku maja ja mitmed tööliste elamud. Säilinud on ka jõel asuv pais ja hüdroelektrijaama hoone.

Viited

Välislingid
Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Sissekanne Leedu mõisate saidil; asendiplaan (leedu keeles)

Akmenė rajoon
Leedu mõisad
Ilmar Merivälja

Ilmar Kristian Merivälja (kuni 1936 Martson; 25. aprill 1915 Koonga vald, Mihkli kihelkond, Pärnumaa – 16. detsember 1939 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (lipnik).

Välislingid 
Ilmar Merivälja Eesti ohvitseride andmekogus

Sõjavägede Staabi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1915
Surnud 1939
Salavamaa

Salavamaa (ka Salava saar) on Saare maakonda endise Lümanda valda, praegusesse Saaremaa valda jääv saar. Saare koordinaadid on .

Salavamaa asub 1 km Loonalaiust lõunas. Saar on edela-kirde sihis pikliku kujuga, käärulise rannajoonega, läänerannas esinevad rannavallid. Saare suurim kõrgus on 5 m üle merepinna. Saarel esineb rohttaimestikku, võsa ja puid. Saare rannajoone pikkus on 3,47 km ja pindala 26,6 hektarit.

Salavamaa kuulub Vilsandi rahvuspargi koosseisu Salava sihtkaitsevööndina.

Salavamaal kehtib liikumispiirang 15. aprillist kuni 15. juulini. Jahipidamine saarel on keelatud.

1977 vaadeldi saarel roosterind-tülli.

Viited 

Saare maakonna saared‎
Vilsandi rahvuspark
Harilik guajakipuu

Harilik guajakipuu (Guaiacum officinale) on puu seigleheliste sugukonna guajakipuu perekonnast.

Botaanilised tunnused

Harilik guajakipuu on igihajas puu. Tüvi ja puit on rohekaspruuni värvusega. 

Hariliku guajakipuu lehed on kuni 7 cm pikkused, vastakud, sulgjad ja tumerohelise värvusega. 

Õied on guajakipuul sinised ja meenutavad sinilille õisi.

Levila

Guajakipuu kasvab looduslikult USA-s Floridas, Antillidel ning Lõuna-Ameerikas Venezuelas, Colombias ja Guyanas.

Guajakipuid kasvatatakse Dominical, Haitil, Venezuelas ja Colombias.

Kasutamine

Droogina kasutatakse puidust (Guaiaci lignum) saadavat guajakivaiku (Guaiaci resina), mis voolab puu vigastamise järel lülipuidust välja. 

Puidust valmistatud keedis ja vaigu alkoholitõmmise toime on  inimesele, seespidiselt tarbides, reumavaevusi ja podagravalu leevendav. Saadused pärsivad seente kasvu. 

Ulrich von Hutten, kes olevat 1508. aastal nakatunud Leipzigis süüfilisse kirjutas taime ravitoime kohta teoses "De Guaiaci Medicina et morbo gallicus liber unus" (1519). 

Rahvameditsiinis on kasutatud guajakipuu seemneid süüfilise, hingamisteede põletiku ja nahahaiguste raviks. 

Puitu loetakse kõige kõvemaks, raskemaks ja vastupidavamaks väärispuiduks.

Viited

Kirjandus
 Ulrich von Hutten's Ueber die Heilkraft des Guaiacum und die Franzosenseuche (1902)
 Samuel Hahnemann. Materia Medica
 Sarkar A, Datta P, Das AK, Gomes A., 2014. Anti-rheumatoid and anti-oxidant activity of homeopathic Guaiacum officinale in an animal model., Homeopathy, 103(2):133-8. doi: 10.1016/j.homp.2013.08.006.

Välislingid 
 Guaiacum officinale IUCNi punases raamatus
 Guaiacum officinale L.
 HOMŒOPATHIC MATERIA MEDICA

Seiglehelaadsed
Ravimtaimed
Arnold Matiisen

Arnold Matiisen (sündis 1906 Eestis – suri Edmontonis Kanadas) oli eesti jalg- ja võrkpallur.

1920ndatel mängis ta Eesti jalgpallikoondises. 

Aastal 1926 sai ta jalgpalliklubiga Tallinna ESS Kalev Eesti meistrivõistlustel 3. koha.

Isiklikku
Tal oli kaksikvend Alfred, kes emigreerus 1929. aastal Kanadasse, Arnold järgnes 1937. aastal ning nende kolmas vend Voldemar 1948. aastal.

Viited

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti võrkpallurid
Sündinud 1906
Surmaaeg puudub
Karl Ree

Karl Ree (28. detsember 1901 – 16. detsember 1928) oli eesti jalgpalli- ja jääpallimängija.

1920 mängis ta Eesti jalgpallikoondises. 

Aastal 1927 tuli ta Tallinna Hokiklubiga Eesti meistriks jääpallis.

Surm
Ree oli politseinik ja saadeti 1928. aasta detsembris Peipsi järvele, kus ta uisutades läbi jää vajus ja suri kaksteist päeva enne oma 27. sünnipäeva.

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited 

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti politseinikud
Sündinud 1901
Surnud 1928
Anna-Liisa Põld

Anna-Liisa Põld (sündinud 24. augustil 1990 Tartus) on endine eesti ujuja. 

Aastast 1992 elab ta koos vanematega USAs. 

Ta osales 2008. aasta Pekingi OM-il, kus sai 400 m kompleksujumises 35. koha.

2008–2009 kuulus ta Eesti ujumiskoondisse.

Isiklikku
Tema õde on ujuja Eva-Lotta Põld ja tema vend on ujuja Pearu-Peeter Põld.

Viited

Välislingid

Eesti ujujad
Sündinud 1990
Andres Ammas

Andres Ammas (25. veebruar 1962 Tallinn – 4. aprill 2018) oli eesti poliitik, ajakirjanik, õpetaja ja koolijuht.

Ta lõpetas 1979. aastal Haapsalu 1. Keskkooli. Aastal 1984 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal ja aastal 1993 Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.

Ta töötas aastatel 1982–1986 ja 1988–1990 Haapsalu 1. Keskkoolis õpetajana; aastatel 1986–1987 töötas ta samas koolis õppealajuhatajana. Aastatel 1987–1988 töötas ta Haapsalu RSN Täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajana. 

Aastatel 1992–1995 ja 1996–1999 töötas ta ajalehe Lääne Elu peatoimetajana. Aastatel 1995–1996 töötas ta Haapsalu Linnavalitsuses haridusnõunikuna. 

Aastatel 1999–2001 oli ta erakonna Isamaaliit peasekretär; aastatel 2001–2002 oli ta Eesti Vabariigi Peaministri nõunik ja büroo juhataja. Aastatel 2003–2007 oli ta Haapsalu Gümnaasiumis õpetaja ja aastatel 2007–2011 samas koolis direktor. 

Aastatel 2011–2015 oli ta Vikerraadios saatejuht; lisaks tegutses ta aastatel 2012–2013 muusikaõpetajana Tallinna Konstantin Pätsi Vabaõhukoolis ja aastatel 2014–2015 õpetajana Noarootsi Gümnaasiumis. Osales korduvalt Haapsalu linna võistkonnas üle-eestilistes mälumängudes, sh ka Maakilvas. Pälvis võistkondlikult auhinnalisi kohti, viimati osales Maakilva superfinaalis 10. märtsil 2018. 

Aastatel 1990–1992 kuulus ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Ta oli ka Eesti Kongressi saadik. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta 5. valimisringkonnas, ta sai 1859 häält ning ringkonnamandaadiga Riigikogu liikmeks.

Ta oli 12. novembrist 1992 kuni 19. veebruarini 2012 Rahvusliku Koonderakonna Isamaa/Isamaaliidu/Isamaa ja Res Publica Liidu liige. 15. oktoobrist 2014 oli ta Eesti Vabaerakonna liige. Maetud Tallinna Metsakalmistule. 

Andres Ammas oli abielus ajakirjanik Anneli Ammasega.

Tunnustus
2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
2006 Riigivapi III klassi teenetemärk
2014 Haapsalu vapimärk

Viited

Välislingid
Andres Ammase elulugu Riigikogu kodulehel

Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud‎
Eesti Vabaerakonna poliitikud‎
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Eesti Kongressi liikmed
XIII Riigikogu liikmed
Eesti ajakirjanikud
Eesti õpetajad
Eesti koolijuhid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased‎
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased‎
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1962
Surnud 2018
Erika Eleniak

Erika Maya Eleniak (sündinud 29. septembril 1969 Glendales Californias) on USA näitlejatar ja Playboy Playmate (1989).

Tema isa on ukrainlane ning ema on eesti ja saksa juurtega.

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Playboy modellid
Sündinud 1969
Białowieża

Białowieża (valgevene Белавежа-Biełavieža, leedu Bialovieža) on küla Ida-Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Hajnówka maakonnas Białowieża vallas Valgevene piiri ääres.

See asub 21 km kaugusel Hajnówkast ja 66 km kaugusel Białystokist.

Vaata ka
 Białowieża rahvuspark

Podlaasia vojevoodkonna külad
Nikolai Tupitsõn

Nikolai Tupitsõn (Николай Кузьмич Тупицын; 1910 Semipalatinski oblast – märts 1991) oli Nõukogude Liidu diplomaat, suursaadik.

Biograafia 
Ta lõpetas Tomski Riikliku Ülikooli 1937. aastal.
Aastail 1944–1945 töötas ta NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadis, 1945–1947 Nõukogude Liidu Poola saatkonnas, 1947–1953 NSVL välisministeeriumis. Aastail 1953–1955 õppis ta välisministeeriumi Kõrgemas Diplomaatilises Koolis. Aastail 1955–1958 oli ta NSVL Jugoslaavia saatkonna esimene sekretär, 1958–1959 välisministeeriumi osakonnajuhataja ning valitsuseülema asetäitja, 1959–1963 välisministeeriumi ekspert-konsultant, 1963–1966 NSVL erakorraline ja täievoliline suursaadik Islandil, 1967–1970 välisministeeriumi personaliosakonna juhataja, välisministeeriumi kolleegiumi liige, 1970–1975 NSVL erakorraline ja täievoliline suursaadik Kuveidis.

Viited 

Nõukogude Liidu suursaadikud
Tomski ülikooli vilistlased
Sündinud 1910
Surnud 1991
Euroopa konkurentsivolinik

Euroopa konkurentsivolinik on Euroopa Komisjoni liige, kelle vastutusalas on järelevalve teostamine konkurentsiõigust puudutavate sätete täitmise üle. Alates 1. novembrist 2014 on konkurentsivoliniku ametikohal taanlanna Margrethe Vestager.

Kronoloogia

Välislingid 
 Euroopa Komisjoni konkurentsi peadirektoraado veebisait (eesti keeles)

Euroopa Komisjon
Margrethe Vestager

Margrethe Vestager Hansen (sündinud 13. aprillil 1968 Glostrupis) on Taani poliitik, alates 1. novembrist 2014 Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik.

Von der Leyeni komisjonis alates 1. detsembrist 2019 on ta üks kolmest juhtivast asepresidendist, kes juhib digiajastule vastava Euroopa volinikerühma.

Ta kuulub sotsiaalliberaalsesse erakonda Det Radikale Venstre.

Ta lõpetas aastal 1993 Kopenhaageni Ülikooli majandusteaduskonna.

Tunnustus 
 Euroopa poliitilise kultuuri auhind (2017)

Viited

Välislingid

 Epp Ehand: "Vestager ERR-ile: Danske juhtum oli piinlikkus piinlikkuse otsas" ERR, 7. mai 2019 

Taani poliitikud
Sündinud 1968
Euroopa Komisjoni volinikud
Alari Piispea

Alari Piispea (sündinud 11. mail 1966) on eesti muusik, basskitarrist.

Kasutab esinejanime Päss.

Mänginud ansamblites Kuller, Rodeo, Tuļļi Lum, Kõrsikud, Jääboiler, InBoiler, Justament ja Äge Brass.

Viited

Eesti basskitarristid
Sündinud 1966
Simon

Simon on heebrea või vanakreeka päritolu eesnimi või perekonnanimi.

Eesnimena on see mehenimi. Naisenimena kasutatakse vorme Simona või Simone.

Mehenimed
Perekonnanimed
Juudi perekonnanimed
Ants Frosch

Ants Frosch (sündinud 20. augustil 1959 Põlvas) on Eesti diplomaat, Eesti välisluure rajaja. 

Ta on lõpetanud Valga I Keskkooli 1977. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna cum laude.  

Kuni riigiteenistusse suundumiseni töötas ta advokaadina Tartus. 

Ants Frosch oli Teabeameti esimene juht (alates Riigikantselei teabeteenistuse loomisest 1992. aastal kuni 1999. aastani). 

Ta on töötanud 20 aastat Eesti Vabariigi diplomaatilises teenistuses, olles olnud Eest suursaadik Euroopa Nõukogu juures Strasbourgis, Poolas ja Moldovas ning korduvalt Rumeenias ja Bulgaarias.

Aastatel 2009–2012 kuulus Frosch Eesti Reformierakonda. 2021. aastal liitus ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga ning valiti Otepää vallavolikogu liikmeks.

Isiklikku 
Frosch elab Otepääl ja tal on kaks tütart. 

Eesti suursaadikud
Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1959
Viktor von Rosen

Viktor von Rosen (1849 Tallinn – 1908 Peterburi) oli baltisakslasest Venemaa riiginõunik, idamaa keelte professor, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik.

Isiklikku
Tema isa oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane Robert von Rosen.

Välislingid
 Biograafia ja foto, Venemaa Teaduste Akadeemia kodulehel

Baltisakslased
Venemaa keisririigi inimesed
Orientalistid
Sündinud 1849
Surnud 1908
TV NET

TV NET (ka TVNET) on läti uudisteportaal, kus on infot muu hulgas kohaliku ja maailma poliitika, majanduse, ühiskonna, tehnika kohta. See on Läti üks populaarseimaid uudisteportaale. Portaal avati septembris 2000. 

Portaali üks omanikke on AS Eesti Meedia.

Viited

Välislingid
Portaali koduleht

Läti meedia
Uudistesaidid
Paul-Osvald Tammpere

Paul Osvald Tammpere (9. veebruar/21. veebruar 1895 Samliku küla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 11. mai 1942 Sevurallag, Vene NFSV; kuni 27.05.1935 Paul Osvald Tiss) oli eesti õpetaja ja sõjaväelane.

1918–1920 osales Vabadussõjas. Aastatel 1928–1940 oli Kaitseliidu Sakala maleva Pilistvere malevkonna Kõo kompanii pealik ja malevkonna juhatuse liige.

Oli Türi Algkooli õpetaja, Viljandimaa Kõo valla Kirivere kooli juhataja, 1940 septembrist Venevere Algkooli juhataja.

1939. aastal ostis Loopre mõisast moodustatud 56,17 ha suuruse Loopre talu.

Oli Isamaaliidu Kõo osakonna ja Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Viljandi osakonna liige.

Arreteeriti 14. juunil 1941 ja saadeti Venemaale, Sverdlovski oblasti vangilaagrisse, kus ta mõisteti 1942 märtsis surma. Lasti maha 11. mail 1942 Sevurallagis. Matmispaik
teadmata.

Auastmed:
alamleitnant (veebruar 1920)
leitnant (mai 1920)
kapten (veebruar 1934)

Tunnustused
Eesti Vabaduse Rist (1936)
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk (1939)

Viited

Kirjandus
Paul Tammpere. Paul-Osvald Tammpere (Tiss). Kirikikas: almanahh. Kirivere: Kirivere Põhikool, 2007, lk 31–34

6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eesti õpetajad
Kaitseliidu Sakala maleva liikmed
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabaduse Risti Vendade Ühenduse liikmed
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1895
Surnud 1942
Ivo Nikkolo

Ivo Nikkolo (sündinud 17. detsembril 1958) on Eesti kunstnik ja moelooja.

Ta lõpetas 1986. aastal moekunstnikuna Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 

Ta on koos Eve Hansoniga loonud kaubamärgi Ivo Nikkolo. Nad töötasid kaubamärgi välja 1990ndatel. Esimene Ivo Nikkolo kaubamärgiga tooteid müüv pood avati 1994. aastal Tallinnas.

Viited

Välislingid
Ivo Nikkolo koduleht

Eesti moekunstnikud
Sündinud 1958
Ants Lepson

Ants Lepson (sündinud 14. mail 1934 Vaisi külas) on Eesti ja Norra maalikunstnik, endine laevakapten.

Ta lahkus aastal 1944 Rootsi. Aastal 1948 lahkus ta Rootsist USA-sse. Aastast 1954 elab ta Norras. Ta on lõpetanud Arendali Merekooli.

Ta on maalinud peamiselt meremaale. 

Ta elab Norras Arendalis.

Kirjandus
 Merekapten A. Lepson tunnustatud meremaalijaks Norras. // Vaba Eesti Sõna (New York, USA), 1989, 6. aprill, nr. 14, lk. 6.

Välislingid

Eesti maalikunstnikud
Norra maalikunstnikud
Eesti laevakaptenid
Sündinud 1934