joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eesti Eluteaduse Hoidja

Eesti Eluteaduse Hoidja (inglise keeles Keeper of Estonian Culture of Biology award; vene keeles награда Хранитель естествознания Эстонии) on auhind, mida anti välja tunnustusena eesti bioloogilise kultuuri loojaile ja hoidjaile. Auhind asutati 1984. aastal, viimane auhind anti üle 2021. aastal. 

Auhinna žürii on kinnitatud Eesti Looduseuurijate Seltsi presiidiumi poolt. Auhinnaks on Vive Tolli graafiline leht "Eesti Eluteaduse Hoidja", mille piiratud tiraaži kuulub 25 nummerdatud eksemplari.

Laureaadid 
 Viktor Masing (1984) – bioloogia kõrgetasemelise populariseerimise eest
 Kalevi Kull (1984) – teoreetilise mõtte ja loodusteaduste ajaloohuvi kandmise eest Eestimaa bioloogias
 Mart Viikmaa (1984) – kõrgetasemeliste teaduslike loengute eest
 Fred Jüssi (1984) – meie looduse häälte õpetamise ja kogumise eest
 Tõnu Möls (1986) – bioloogidele täppisteadusliku mõtlemise õpetamise eest
 Hans Remm (1986) – kõrgetasemeliste loodusmäärajate eest
 Andres Tarand (1986) – linnaökoloogia kirjutiste ja Eesti keskkonnauuringute eest
 Juhan Ross (1986) – bioproduktsiooni matemaatilise modelleerimise koolkonna rajamise ja ökoloogiliste sõnavõttude eest
 Toomas Frey (1987) – Eesti ökoloogia arendamise eest
 Rein Kuresoo (1993) – Eestimaa Looduse Fondi rajamise eest
 Ivar Puura (2006) – Eestimaa fossiilide õpetamise eest
 Toomas Kukk (2006) – Eesti taimestiku tundmise ja tutvustamise eest eesti keeles
 Aleksei Turovski (2007) – loomade kultuuri tutvustamise eest
 Jaan Viidalepp (2007) – klassikalise liblikateaduse hoidmise eest
 Ann Marvet (2008) – loodustekstide tundliku toimetamise eest
 Kuulo Kalamees (2009) – Eesti seente määrajate eest
 Urve Miller (2011) – teedrajava erialadevahelise teaduskoostöö edendamise eest Läänemere piirkonna looduse ja inimajaloo seoste uurimisel
 Vello Liiv (2012) – Eesti seente teadusfoto eest
 Asko Lõhmus (2017) – Eesti metsade teaduse hoidmise eest
 Ülo Maiväli (2018) – teaduse ideaalide juhatamise eest
 Aveliina Helm (2019) – pärismaiste koosluste taastamise õpetuse eest
 Urmas Kõljalg (2020) – elurikkuse teabe kättesaadavaks tegemise eest
 Lauri Laanisto (2020) – bioloogia klassika vahendamise eest
 Eerik Leibak (2020) – Eesti looduse väärtustamise ja lindude nimetamise eest
 Eesti Looduseuurijate Selts (2021) – Eesti eluteaduse hoidmise eest

Vaata ka
 Karl Ernst von Baeri medal
 August Rauberi medal
 Hans Remmi mälestusmedal

Viited

Kirjandus
 (Anon.) 1994. Eluteaduse hoidja. Schola Biotheoretica 20: 77.
 Duk Duki Tubuan 2006. Mis on Eesti eluteaduse hoidja auhind ja kes on selle siiani pälvinud? Eesti Loodus 6: 25. 
 Tiivel, Toomas 2007. Eesti Eluteaduse Hoidja. Eesti Loodus 8: 16–18.

Eesti auhinnad
Eesti Looduseuurijate Selts
Jaanitule kivi

Jaanitule kivi ehk Mohni saare rändrahn on rändrahn Mohni saarel.

Rändrahnu geograafilised koordinaadid on .

Rahnu mõõtmed on 7 x 6 x 5,2 meetrit.

Vaata ka 
Eesti rändrahnude loend

Välislingid 
  Rändrahnust keskkonnaregistris

Eesti rändrahnud
Mohni
Annecy

Annecy [] on linn Prantsusmaal, Haute-Savoie departemangus. Ta on departemangu prefektuur (prefecture) ehk halduskeskus. Linn on kahe kantoni keskuseks. Asub Alpide põhjaservas Annecy järve loodekaldal, 35 km Genfist lõuna pool.

Linna territoorium asub 418–926 meetri kõrgusel üle merepinna.

Ajalugu 

Rooma ajal oli Annecy kohal väike käsitööliste küla Boutae. Annecyd on kirjalikult mainitud 1107. aastal. Asukoha tõttu Genfi ja Chambéry vahel on Annecy kohta palju andmeid nende linnade dokumentides. 1401. aastal läks linn Genfi krahvide käest Savoia dünastia valdusse. 1535 aastal sai linnast vastureformatsiooni keskus. Annecy, nagu ka ülejäänud Savoia, liideti Prantsusmaaga 1860. aastal, pärast mida sai linnast Haute-Savoie' departemangu keskus.

18. märtsil 2009 esitas Prantsusmaa olümpiakomitee Annecy 2018. aasta taliolümpiamängude korraldaja kandidaadiks.
16. oktoobril 2009 teatas ROK, et Annecy on saanud edasi järgmisesse vooru XXIII taliolümpiamängude ja XII paraolümpia talimängude korralduslinnana 2018. aastal. 6. juulil 2011 valis Rahvusvaheline Olümpiakomitee 2018. aasta taliolümpiamängude korraldajaks Pyeongchangi.

Sõpruslinnad 
  Cheltenham, Suurbritannia (1956)
  Bayreuth, Saksamaa (1966)
  Vicenza, Itaalia (1995)

Sõpruslepingud :
  Sainte-Thérèse, Quebec (1987)
  Liptovský Mikuláš, Slovakkia (2003)

Partnerlusleping:
  Sassandra, Elevandiluurannik (1987)

Viited

Välislingid 

 Annecy kodulehekülg (prantsuse, inglise, saksa ja itaalia keeles)

Prantsusmaa linnad
Haute-Savoie departemangu vallad‎
Gennadi Zjuganov

Gennadi Zjuganov (Геннадий Андреевич Зюганов; sündinud 26. juunil 1944 Orjoli oblastis Mõmrinos) on Venemaa poliitik, Venemaa Föderatsiooni Kommunistliku Partei peasekretär. 1995. aastast on ta Riigiduuma liige. Ta on Euroopa Nõukogu Parlamentaarse Assamblee liige.

Õppis füüsikat Orjoli Pedagoogilises Instituudis. Seejärel asus parteitööle. 1980. aastal kaitses doktorikraadi NLKP Keskkomitee juures asuvas Ühiskonnateaduste Akadeemias. 1983. aastal asus ta tööle NLKP propagandaosakonna instruktori ja siis osakonnajuhatajana Moskvas. 1980ndatel kujunes temast Mihhail Gorbatšovi perestroika juhtivaid kriitikuid. 1993. aastal valiti ta samal aastal taasasutatud Venemaa Kommunistliku Partei peasekretäriks.

Ta sai 1996. aasta Venemaa presidendivalimistel Boriss Jeltsini järel teise tulemuse, kogudes 32% häältest. Ka 2000. aasta Venemaa presidendivalimistel järel sai ta teise tulemuse, kogudes Vladimir Putini järel 29,2% häältest. 2004. aastal ta ei kandideerinud. Küll aga kandideeris ta 2008. aasta presidendivalimistel ja sai Dmitri Medvedevi järel paremuselt teise tulemuse 17,72 protsendiga.

Suhtumine sündmustesse Ukrainas ja Krimmis 

Zjuganov toetas otsustavalt Krimmi annekteerimist Venemaa poolt ja Putini poliitikat Ukraina suhtes. KPRFi liider pooldab Ukraina föderaliseerumist, "rahvareferendumite" tulemuste tunnustamist, riigikeele staatuse andmist vene keelele, oma avalikes esinemistes avaldas pidevalt moraalset toetust venemeelsetele mässulistele ja Ukraina kommunistliku partei fraktsioonile ülemraadas. Nende sündmuste foonil ja seoses tema 70. aasta juubeliga võttis Gennadi Andrejevitši 26. juunil 2014 Kremlis vastu president Putin, kinnitas oma austust, autasustas teda Aleksandr Nevski ordeniga ja kinkis KPRFi liidrile Tšapajevi pronkskujukese. Kuu aega hiljem, 24. ja 25. juulil 2014 avas Ukraina siseministeeriumi peajuurdlusvalitsus juurdluse Gennadi Zjuganovi, Vladimir Žirinovski ja Sergei Mironovi suhtes, kahtlustades neid eriti suures ulatuses Ukraina suveräänsuse, tema riigikorra muutmise või piiride muutmise rahastamises . Kommenteerides sündmusi, teatas Zjuganov, et tema poliitilise karjääri jooksul on teda üritatud kohtus süüdi mõista 16 korda, kuid selle teate võttis ta vastu erilise põlgusega: "Minu üle otsustasid kohut mõista kriminaalkurjategijad, inimesed, kes ebaseaduslikult haarasid võimu Ukrainas, "vägistasid" oma maad ja andsid käsi tulistada oma kaasmaalasi".

Viited

Välislingid 

 Gennadi Zjuganov Venemaa Föderatsiooni Kommunistliku Partei kodulehel (vene keeles)
 Gennadi Zjuganovi presidendikampaania leht
 Euroopa Nõukogu – Gennadi Zjuganovi tutvustus
 Erik Rand. Zjuganov: ainult kommunism suudaks finantskriisi lahendada, Eesti Päevaleht, 30. november 2008

Venemaa poliitikud
Sündinud 1944
Hannes Kolehmainen

Juho Pietari "Hannes" Kolehmainen (tuntud ka nimega Johannes Petteri Kolehmainen; 9. detsember 1889 Kuopio – 11. jaanuar 1966 Helsingi) oli soome pikamaajooksja. 

1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis oli ta üks edukamaid sportlasi, võites 3 kuldmedalit (5000 m jooksus, 10 000 m jooksus ja 12 000 m maastikujooksus) ja ühe hõbemedali (meeskondlikus maastikujooksus). Ta püstitas kaks maailmarekordit (5000 ja 10 000 m jooksus). 1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis võitis ta kuldmedali maratonijooksus.

Kolehmainen on arvatud IAAFi kuulsuste halli liikmeks.

Soome jooksjad
Maratonijooksjad
Sündinud 1889
Surnud 1966
Sarmaadid

Sarmaadid (vanairaani keeles sarumatah 'vibukütt') olid iraani keelte hulka kuulunud keelt või keeli kõnelnud rändhõimud, kes liikusid Kesk-Aasiast Uurali mägede piirkonda umbes 5. sajandil eKr ning asustasid alasid Lõuna-Venemaal, Ukrainas ja Ida-Balkanil kuni nende kultuur hunnide vallutuste mõjul 4. sajandi paiku m.a.j. taandus või sulandus. 

Sarmaate on esmakordselt mainitud ajalooallikates aastal 513 eKr, kui nad koos sküütidega osutasid vastupanu Ahhemeniidide Pärsia suurkuningas Dareios I-le. 3. sajandil eKr tõrjusid sküüdid nad lääne poole.

Laialdasima leviku ajal, 1. sajandil eKr, ulatusid sarmaatide hõimuliidu alad Wisłast Doonau suudme ja Volga jõeni ning Musta mere rannikust lõunas müütiliste hüperborealasteni põhjas.

1. sajandil, Rooma keisririigi laienemise järel Daakia, Illüüria ja Möösia provintside aladele, osalesid sarmaadid Markomanni sõdades (166–180), Doonau keskjooksu aladel (tänapäeva Morava, Slovakkia, Ungari ja Rumeenia aladel). 175. aastal kaotasid läänepoolsed sarmaatide hõimukonföderatsiooni hõim, jazigeesid lahingu Rooma vägedele ning järgnevalt asusid Rooma sõjateenistusse. 370. aastal langesid sarmaatide alad hunnide invasiooni alla.
 
Sarmaate on peetud suguluses olevaiks sküütidega. Sarmaatide keelelisteks järglasteks on peetud osseete.

Sarmaadid olid ilmselt osavad ratsanikud ja käsitöölised. On arvatud, et nende naistel oli tugevam ühiskondlik positsioon ja rohkem vabadusi kui enamikul teistel tolleaegsetel hõimudel. Enim sarmaadi päritolu arheoloogilisi leide on päevavalgele tulnud Venemaal Krasnodari krais, matusekommetes kasutati kurgaane.

Vaata ka
Sarmaatia
Sarmaatide hõimud: Aorsid, jazigeesid, Daaklased, Alaanid, Roksolaanid jt. 
Sküütia

Rahvad
Euroopa esiaeg
Ukraina esiajalugu
Euroopa vanaaeg
Mladá Boleslav

Mladá Boleslav (saksa keeles Jungbunzlau) on linn Tšehhis Čechy keskosas, Mladá Boleslavi ringkonna keskus. Linn asub Isera jõe ääres, umbes 50 km kaugusel pealinnast Prahast.

Linna asutas 10. sajandil vürst Boleslav II. Sõna mladá tähendab noort, eristades vanast ehk Stará Boleslavist.

Tuntud odaviskaja Jan Železný on sellest linnast pärit. Linnas asub ka Tšehhi suurima autotootja Škoda Auto tehas.

Sõpruslinnad 
 Vantaa, 
 Dieburg, 
 Pezinok, 
 King's Lynn,

Viited

Välislingid 
 http://www.youtube.com/boleslavica

Tšehhi linnad
Kesk-Tšehhi maakond
Vasall

Vasall ehk läänimees (vasallus) oli keskaegses Euroopas lääni valitsev väikefeodaal. Lääni koos talupoegadega andis vasallile kasutada senjöör vastutasuna sõjaliste ja muude teenete eest.

Analoogia põhjal nimetatakse vasallideks väikefeodaale teisteski feodaalsetes süsteemides.

Lääni andes sõlmisid senjöör ja läänimees läänilepingu, läänimees andis vasallivande. Vasall kohustus lääni kasutamise eest senjöörile teeneid osutama: võtma osa sõjakäikudest, võtma osa senjööri kohtust, andma vajaduse korral laenu jms. Lään anti läänimehele eluks ajaks ning hiljem ka pärilikuks valdamiseks.

Senjööri ja vasalli suhted vasallilepingus ehk investituuris pandi paika vasalliteedi põhimõttete alusel.

Euroopa keskaeg
Feodalism
Rasmus Kaljujärv

Rasmus Kaljujärv (sündinud 28. märtsil 1981 Tartus) on eesti näitleja.

Keskhariduse omandas Miina Härma Gümnaasiumis. Õpingud jätkusid 2000. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis, kus tema juhendajaks oli Ingo Normet. Ta lõpetas lavakunstikooli XXI lennu 2004. aastal.

Pärast lavakunstikooli lõpetamist töötas Rasmus Kaljujärv näitlejana Eesti Draamateatris. 2006. aastast kuni 2018. aasta lõpuni oli ta Teater NO99 näitleja. Ta osales ka 2005. aastal Teater NO99 esimeses lavastuses "Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki". Sügisest 2019 on ta Von Krahli Teatri näitleja.

Looming

Näitlejana teatris

2002

"Kosjasõit" (lavakunstikool) – Mats Mürk

2003

"Liblikad on vabad" (lavakunstikool) – Režissöör
"Pidu" (lavakunstikool) – B
"Kärbeste saar" (lavakunstikool)
"Utoopia" (Vanemuine/lavakunstikool) – Aleksander Herzen

2004

"Tagasi Metuusala juurde" (lavakunstikool)
"Naine valges" (Eesti Draamateater)
"Julia" (Eesti Draamateater) – Romeo
"Kits" (Eesti Draamateater) – Billy
"Lumekuninganna" (Eesti Draamateater)

2005

"Vahel on tunne, et elu saab otsa ja armastust polnudki" (Teater NO99)
"Kevade" (Eesti Draamateater) – Toots
"Hulkur Rasmus" (Emajõe Suveteater) – Rasmus
"Pidulaulud vastu talve" (Eesti Draamateater)

2006

"Kuningas Ubu" (Teater NO99)
"Hirvekütt" (Teater NO99) – Stanley

2007

"Totu Kuul" (Teater NO99) – kapitalist Kalmare, kapitalist Krips
"ГЭП ehk Garjatšije estonskije parni" (Teater NO99) – eestlane Rasmus Kaljujärv

2008

"Perikles" (Teater NO99) – Lysimachos, Thaliard, Leonine
"Romeo ja Julia" (Emajõe suveteater) – Romeo
"rambo" (Teater NO99) – Wilfred Teasle

2009

"Kuidas seletada pilte surnud jänesele" (Teater NO99)
"Onu Tomi onnike" (Teater NO99) – orjakaupleja Haley, Simon Legree, jutustaja

2010

"Praht, linn ja surm" (Teater NO99) – Kääbus
"Ühtne Eesti suurkogu" (Teater NO99)
"Iha jalakate all" (MTÜ Kell Kümme) – Eben Cabot
"(Untitled)" (Teater NO99) – Üks Politseinik
"Võtame uuesti!" (Teater NO99) – Tim Allgood

2011

"The Rise and Fall of Estonia" (Teater NO99)
"Three Kingdoms" (Teater NO99) – Sonny, jt
2014
 "Iga eht südamelöök" (Teater NO99)
 "Kadunud sõbra juhtum" (Teater NO99)

Näitlejana filmides ja televisioonis

"Narva kosk 2. osa" (1988) – poiss
"Fender Bender" (2003) – Rasmus
"Kodu keset linna" (2004, telesari) – Silver
"Sagedused" (2005) – Oliver
"Kõrini!" (2006) – Hunt
"Ohtlik lend" (2007, telesari) – Kaur Ruul
"Teine tulemine" (2008) – Thomas
"Mina olin siin" (2008) – Rass
"Tuulepealne maa" (2008, telesari) – Toomas Roo

Tunnustus

 2002 Voldemar Panso nimeline auhind
 2019 stipendium "Ela ja sära"

Isiklikku 
Tema isa on näitleja Hannes Kaljujärv.

Viited

Välislingid

Tali, Piret. Rasmus Kaljujärv: Tahan laval elada ja surra. Eesti Päevaleht, 26. juuni 2004.

Eesti näitlejad
Eesti filminäitlejad
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1981
Friedrich Johann von Ulrich

Friedrich Johann von Ulrich (1717– 8. märts 1770) oli baltisaksa poliitik.

Friedrich Johann von Ulrich sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Jakob Heinrich von Ulrichi ja Anna Christina von Löweni pojana.

1737–1753 oli ta Eestimaa rüütelkonna sekretär ja 1753–1770 selle peamees.

Talle kuulusid Lohu ja Röa mõisad.

Perekond

Friedrich Johann von Ulrich abiellus 1743. aastal Johanna Margaretha von Stackelbergiga (1728–1760), kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto Magnus von Stackelbergi tütar. Abielust sündisid:
Anna Magdalena von Ulrich (1747–1757)
Ottiliana Christina von Ulrich (1749–1757)
Margaretha Jacoba von Ulrich (1751–1755)
Otto Magnus von Ulrich (sündis 20. mai 1752)
Friederike Marie von Ulrich (1754–1841), abiellus Otto Wilhelm von Krusenstiernaga.
Gustav Friedrich von Ulrich (sündis 1757), Lohu mõisnik
Dorothea Elisabeth von Ulrich (1758–1773)

Esivanemad

Viited

Välislingid

Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Eestimaa rüütelkonna peamehed
Lohu mõisnikud
Baltisakslased
Sündinud 1717
Surnud 1770
Almazáni vald

Almazáni vald on kohalik omavalitsus Hispaanias Castilla-Leóni piirkonnas Soria provintsis. 

Valla pindala on 165 km2 ja rahvaarv 2009. aasta seisuga 6006.

Välislingid
 Almazáni valla koduleht (hispaania keeles)

Hispaania vallad
Soria provints
Sergo Vares

Sergo Vares (sündinud 14. septembril 1982 Rakveres) on eesti näitleja.

Lõpetanud 2001. aastal Rakvere Gümnaasiumi, jätkas ta õpinguid Tartu Ülikoolis ajakirjanduse erialal. Aastal 2002 asus ta õppima Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli Priit Pedajase juhendatavale kursusele, mille lõpetas 2006. aastal.

Samal aastal asus ta tööle teatrisse NO99, kus tema esimeseks rolliks sai Michal Katuriani osa lavastuses "Padjamees". Töötas Teater NO99s 2012. aastani.

On osalenud ka teleseriaalides ja filmides; tuntumad on ilmselt Henri roll seriaalis "Kodu keset linna", Karl Suure roll seriaalis "Kättemaksukontor" ja Urmas Alenderi osa rokkooperis "Ruja" (2008).

Looming

Näitlejana teatris

2003

"Nipernaadi" (Emajõe Suveteater) – Pärdik

2004

"Finis nihili" (Eesti Draamateater/lavakunstikool)
"Lumekuninganna" (Eesti Draamateater/lavakunstikool)
"Suveöö unenägu" (Eesti Draamateater/lavakunstikool)

2005

"Tom Cruise ja liblikad" (lavakunstikool)
"Lemminkäinen" (pärimusteater Loomine/lavakunstikool)
"Loomade farm" (Tallinna Linnateater/lavakunstikool) – farmi peremees
"Kirsiaed" (Teater NO99/lavakunstikool)

2006

"Rehepapp" (Eesti Draamateater/lavakunstikool) – rehepapp Sander
"Keeleuuenduse lõpmattu kurv" (NO99/lavakunstikool)
"Padjamees" (NO99) – Michal Katurian
"Kuningas Ubu" (NO99) – kuningapoeg Boleslas, jpt. rollid
"Hirvekütt" (NO99) – Nick

2007

"ГЭП ehk Garjatšije estonskije parni" (NO99) – eestlane Sergo
"Totu kuul" (NO99) – kelner, võlausaldaja, reporter, jpt. rollid
"Kommunisti surm" (NO99) – kommunist Solk

2008

"Perikles" (NO99)
rokkooper "Ruja" (Vanemuine) – Urmas Alender
"Macbeth" (NO99) – nõid, Seyton, teener, sõnumitooja, mõrtsukas, käskjalg
"rambo" (NO99) – Shingleton, mees, Harris

2009

"Kuidas seletada pilte surnud jänesele" (NO99)
"Onu Tomi onnike" (NO99) – mister Shelby, heasüdamlik mees, Sambo
"Kes kardab Virginia Woolfi?" (NO99) – Nick

2010

"Praht, linn ja surm" (NO99) – Üllar II, Härra Üllar

Näitlejana filmides ja televisioonis

"Malev" (2005) – Läti Henrik
"Leiutajateküla Lotte" (2006) 
"Kodu keset linna" (2007...) – Henri
"Ohtlik lend" (2007) – Kaaro
"Detsembrikuumus" (2008) – Tanel
"Kättemaksukontor" (2012) – Karl Suur
"Mehetapja/Süütu/Vari" (2017) – Joel
"Pank" (2018) – Toomas

Tunnustus 

 2015 Bruno O'Ya stipendium

Välislingid

 Vares, Sergo. Rakvere noormees peremehitseb lavafarmis interv. Helen Uldrich. // Virumaa Teataja, 2. juuli 2005.
 Rakverest pärit näitleja Sergo Vares sai filmirolli. Virumaa Teataja, 14. november 2007.
 Tillo, Kaisa. Sergo Varese näitlejakarjäär kujunes vooluga kaasa minnes. Eeva.ee, 9. detsember 2007.
 Andres Keil. Sergo Vares: tahan teha seda, mida keegi kunagi pole teinud, 22. november 2008

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1982
T-80

T-80 on 1976. aastal Nõukogude Liidus kasutusele võetud lahingutank. Praegu on see Venemaa soomusvägede põhiline lahingutank.

Ajalugu 
Selle disain baseerus T-64 tankil, kuid kasutati ka elemente T-72 tankist. T-80UD põhjal loodi Ukrainas T-84, mille tootmist alustati 1994. aastal.

Sõjategevus 2022. aastal 
Venemaa kasutas 2022. aastal sõjas Ukraina vastu järgmisi T-80 modifikatsioone: T-80UE-1, T-80UK.

Kasutajad 
 
  – moderniseeritud Т-80BV 
  – aastal 2000 oli teenistuses 95 tanki T-80U
  – 14 tanki T-80UK ja 20 tanki T-80U, mis osteti 1997
  – 320 tanki T-80UD, mis osteti Ukrainalt 1996. aastal ja saadi kätte aastail 1997–1999

Vaata ka 
T-84

Viited

Välislingid 
Харьковский бронетанковый завод показал модернизированный танк Т-80 - Lb.ua, 01.03.2019

Nõukogude Liidu tankid
Ukraina tankid
Venemaa tankid
Nõrk hape

Nõrk hape on hape, mis ei lahustu vees täielikult. Ioonideks lagunemise (dissotsiatsiooni) põhjal jaotataksegi happed tugevateks/keskmisteks/nõrkadeks.

Nõrgaks loetakse hapet, kui dissotsiatsiooniaste on alla 3%.

Enamik orgaanilisi happeid on nõrgad.

Näiteid (tugevamast nõrgemani) 
 Etaanhape (1,5%)
 Süsihape (0,17%)
 Divesiniksulfiidhape (0,07%)

Vaata ka 
Tugev hape
 Keskmise tugevusega hape
 Hapnikhapped
Orgaanilised happed
Karboksüülhapped
Aminohapped

Happed

en:Weak acid
Tiina Kala

Tiina Kala (sündinud 15. oktoobril 1967) on eesti ajaloolane.

Ta lõpetas 1991. aastal Tartu Ülikooli, 1997. aastal sai samas magistri- ja 2001. aastal doktorikraadi. 

Alates 1991. aastast töötab ta Tallinna Linnaarhiivis, kus tegeleb keskaja uurimisega. Ta on erilist tähelepanu pööranud Tallinna dominiiklastele ja hiliskeskaegsetele vaimulikele laiemalt.

Teoseid
"Jutlustajad ja hingede päästjad: Dominiiklaste ordu ja Tallinna Püha Katariina Konvent". Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2013, 480 lk; ISBN 9789985587645

Isiklikku
Tema isa on ajaloolane ja pedagoog Kulno Kala.

Välislingid

CV (arhiiviversioon 13.09.2007)

Eesti ajaloolased
Eesti arhivaarid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Sündinud 1967
Ingemar Stenmark

Jan Ingemar Stenmark (sündinud 18. märtsil 1956 Joesjös) on Rootsi endine mäesuusataja. Teda peetakse üheks kõigiaegade parimaks mäesuusatajaks ja rootsi sportlaseks.

Stenmark oli slaalomis ja suurslaalomis aastatel 1974–1982 mäekõrguselt oma konkurentidest üle. Ta võitis 27 suurslaalomi võistlust 28-st aastatel 1977-1980 ja slaalomis 46 võistlust 52-st aastatel 1975–1981. Stenmark on võitnud enim etappe maailmakarikavõistlustel, kui keegi teine mäesuusataja, kuigi ta võistles siis, kui karikavõistluste etappe oli palju vähem hooaja jooksul, kui tänapäeval (võitis kokku 86 etappi 1974–1989). Ta võitis maailmakarika kolmel korral (1976, 1977 ja 1978). 

Stenmark võistles väga harva kiirlaskumises.

Tippvõistlustelt on Stenmark võitnud kümme medalit, millest seitse on kuldmedalid. 1976. aasta olümpiamängudel Innsbruckis sai ta suurslaalomis pronksmedali ja 1980. aasta OM-il Lake Placidis tuli ta kahekordseks olümpiavõitjaks, olles esimene nii slaalomis, kui ka suurslaalomis.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1976  Innsbruckis
  pronksmedal suurslaalomis
 1980  Lake Placidis
  olümpiavõitja slaalomis
  olümpiavõitja suurslaalomis

Maailmameistrivõistlustel 

 1976  Innsbruckis
  pronksmedal suurslaalomis
 1978  Garmisch-Partenkirchenis
  maailmameister slaalomis
  maailmameister suurslaalomis
 1980  Lake Placidis
  maailmameister slaalomis
  maailmameister suurslaalomis
 1982  Schladmingis
  maailmameister slaalomis
  hõbemedal suurslaalomis

Maailma karikavõistlustel

Maailma karikas 

 Üldkarikas
 1. koht: 1976, 1977, 1978
 2. koht: 1975, 1980, 1981, 1982, 1983 , 1984 

 Suurslaalomi karikas
 1. koht: 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1984
 2. koht: 1982, 1983, 1986  

 Slaalomi karikas 
 1. koht: 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980, 1981, 1983
 2. koht: 1982, 1984, 1986, 1987
 3. koht: 1985

Maailma karika etappide võidud

Välislingid 

 
Ingemar Stenmar Ski-db.com koduleheküljel

Rootsi mäesuusatajad
Sündinud 1956
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Eurovisiooni lauluvõistlus 2005 oli 50. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus Palats Sportu (Палац спорту) hallis Kiievis Ukrainas. Võitja oli Kreeka lauluga "My Number One", mille esitas Rootsis sündinud Kreeka lauljatar Elena Paparizou. Laul kogus 230 punkti. Teise koha saavutas Malta lauljatar Chiara ning kolmanda koha Rumeenia Luminiţa Anghel & Sistemiga. Võistluse poolfinaal toimus 19. mail ja finaal 21. mail 2005. aastal. 

Lauluvõistluse teema oli "Ärkamine" (inglise "Awakening"), mis sümboliseeris riigi ärkamist ja linna, mis on valmis end Euroopale tutvustama. Vaheklipid käsitlesid Ukraina kultuuri läbi aegade. 

Õhtuid juhtisid Marija "Masha" Jefrossõnina ja Pavlo "DJ Pasha" Šõlko. Eelmise aasta võitja Ruslana käis laval kahel korral ja tegi ''green room'''is intervjuusid. Ukraina poksijad Vitali ja Volodõmõr Klõtško avasid hääletuse ning auhinna andis võitjale üle Ukraina president Viktor Juštšenko. 

Lauluvõistlusest võtsid esimest korda osa Bulgaaria ja Moldova. Ungari naasis võistlusse pärast kuueaastast pausi. Ka Liibanon oli algselt uute riikide hulgas, kuid oli sunnitud katkestama, sest reeglite järgi pidanuks Liibanonis näidatama kogu võistlust, kuid riigi seadused keelavad teha Iisraeli puudutavaid ülekandeid. Island, Valgevene ja Holland olid poolfinaali osalejate hulgas favoriidid, kuid ükski neist ei pääsenud finaali. "Suur nelik" (Hispaania, Prantsusmaa, Suurbritannia ja Saksamaa), kes liikusid finaali automaatselt, hõivasid seal neli viimast kohta. 

Eestit esindas Ukrainas tüdrukute ansambel Suntribe. Suntribe oli Eesti eelvooru, Eurolaulu võitnud üle 10 000 häälega ning pääsenud sellega Eestit esindama. Kuna aasta varem Eestit esindanud Neiokõsõl ei õnnestunud pääseda finaali, olid tüdrukud sunnitud esinema kõigepealt poolfinaalis. Poolfinaalis pidi Eesti aga leppima 20. kohaga ning finaali ei jõudnud.

Eestlased esindasid ka Šveitsi. Vanilla Ninja pääses finaali ning sai seal 8. koha.

Poolfinaal

Finaal

Punktitabelid

Poolfinaal

Finaal

Kaart

Eurovisioon
Eurovisioon, 2005
Garnison

Garnison on  ühe asula või ka muudes määratud piirides alaliselt või ajutiselt paiknevatest väeüksustest, sõjaväeasutustest, sõjaväeliselt korrastatud struktuuriüksustest ja üksikutest sõjaväelastest garnisoniteenistuse (vahiteenistuse) läbiviimiseks moodustatud territoriaal-administratiivne väegrupp. 

Garnisoni moodustamise eesmärk võib olla ka antud piirkonna sõjalise kaitse juhtimise korraldamine.

Rühmast väiksem allüksus või üksikult paiknev sõjaväeasutus harilikult garnisoni ei moodusta, kuid sellele allüksusele või asutusele võidakse anda kohustusi garnisoniteenistuse alal. 

Garnisonile määratakse kõrgema ülema poolt garnisoniülem, kelle asetäitja on garnisoni komandant. Tavaliselt on garnisoniülem kohapeal paikneva suurema väeüksuse ülem või kõrgeima auastmega väeüksuse ülem.

Vaata ka
Tallinna garnison
Kaitseväe garnisonimäärustik

Sõjaväeline kord
Sõjandus
Punkentsefaliit

Punkentsefaliit on 2002. aastal Saaremaal loodud Eesti punkbänd.

Liikmed
 Indrek Paas (vokaal, alates 2002)
 Kurmet Kahju (kitarr, alates 2002)
 Märt Jerve (basskitarr, alates 2016)
 Priidu Peegel (trummid, alates 2007)

Endised liikmed
 Siim Suurkivi (kitarr, 2002–2004)
 Marko Ots (trummid, 2002–2004, 2009)
 Ardi Õispuu (trummid, basskitarr, 2004–2007)
 Madis Merk (basskitarr, 2005 / taustavokaal 2009–2010)
 Kaisa Ling (viiul, 2004 – 2006, 2009)
 Andre Nõu (taustavokaal, basskitarr, 2006-2010, 2016)
 Jüri Ge (kitarr, 2010-2012)
 Ando Õispuu (basskitarr, 2004-2015)

Diskograafia
 "Nekrofiilia" (2005, demo)
 "Fuck You Pinocchio" (2005, demo)
 "Maanteepervar" (2006, demo)
 "Maailma lõpp on homme"  (2008, demo)
 "Haigused farmis" (2009)
 "Jõulud on üks kord aastas" (2009, singel)
 "Muldonni vanamees" (2010, singel)
 "Vajan sponsorit" (2011, singel)
 "Süsimustad mõtted" (2012)
 "Laivi Laps" (2013, kassett)
 "Spordimehe geenid" (2016)
 "15 aastat haigusi" (2017, kogumik)
 "Nali on läbi" (2022)

Lood kogumikel
 "Talvel parmudel on külm"  kogumikul Mätta fond 6 (Mätta Fond, 2004, CD)
 "5 väikest kutsupoega"  kogumikul 'Punk on surn`d VI (Fucking Cunt Records, 2004, CD/MC)
 "Muldonni vanamees"  kogumikul Trash Can Dance "Sügis" (TCD, 2010, CD)

Välislingid
Facebook
Instagram  
Bandcamp
Soundcloud
Spotify

Eesti punkansamblid
Nelli Privalova

Nelli Privalova (sündinud 7. veebruaril 1945 Tallinnas) on Eesti poliitik ja ajakirjanik.

Haridus 
Nelli Privalova lõpetas 13. Õhtukeskkooli 1963 ning Leningradi Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1968.

Töökäik 
Privalova on töötanud Volta tehases lukksepana 1963–1964 ning Eesti Raadios korrespondendi, toimetaja ja vastutava toimetajana 1968–2002. Aastatel 1979–1980 oli ta korralduskomitee "Olümpia-80" Tallinna Valitsuse pressikeskuse toimetaja.

Poliitiline tegevus 
Privalova on Eesti Keskerakonna liige alates 1996. aastast. Ta on olnud Tallinna Linnavolikogu liige 1999–2005, IX Riigikogu liige 2002–2003 ja X Riigikogu liige. Ta oli XI Riigikogu liige ning kuulus Eesti-Iisraeli parlamendirühma.
 
Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 422 häält, kuid valituks ei osutunud.

Tunnustus
2016 – Tallinna teenetemärk

Viited

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel
 Vladimir Velman. Nädala juubilar Nelli Privalova 65 Kesknädal, 3. veebruar 2010
 

IX Riigikogu liikmed
X Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1945
Georg von Engelhardt

Parun Georg Moritz Magnus von Engelhardt (vene Георгий Мориц Энгельгардт; 6. oktoober (vkj 24. september) 1843 Porkuni mõis – 23. oktoober (vkj 10. oktoober) 1914 Väinjärve mõis) oli Eestimaa poliitik.

Georg von Engelhardt sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Moritz von Engelhardti ja Julie Charlotte von Baranoffi pojana.

Engelhardt oli 1871–1886 Eestimaa rüütelkonna sekretär, 1886–1889 Eestimaa rüütelkonna peamees. Aastast 1890 oli ta Eestimaa rüütelkonna maanõunik.

Talle kuulusid Väinjärve ja Kodasema mõis.

Perekond 

1875. aastal abiellus Georg von Engelhardt krahvinna Marie Thekla von Tiesenhauseniga (sündis 1851). Abielust sündisid:

Friedrich Eduard Moritz Kaspar von Engelhardt (sündis 1879), vene sõjaväelane
Eugen Christopher Moritz Eduard von Engelhardt (sündis 1882)
Lucie Juliane Anna Marie von Engelhardt (sündis 1883), abiellus Dinzdurbe mõisniku (Diensdorf, Kuramaal) parun Hermann (Harry) Nikolaus Olaf Bagge af Booga.
Anna Maria Barbara Dorothea von Engelhardt (sündis 1886), abiellus Timoleon von Neffiga.

Esivanemad

Välislingid 
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Georg Moritz Magnus von
Eestimaa rüütelkonna peamehed
Eestimaa maanõunikud
Sündinud 1843
Surnud 1914
Moritz von Engelhardt

Moritz Edwin Adelbert von Engelhardt (vene: Мориц Евстафьевич Энгельгардт) (24. august (vkj 12. august) 1800 Viisu mõis – 2. juuni (vkj 21. mai) 1870 Kodasema mõis) oli Eestimaa mõisnik ja rüütelkonnategelane.

Moritz von Engelhardt sündis kindralmajor Gustav Konrad von Engelhardti ja Barbara Dorothea von Baranoffi pojana.

Ta töötas Eestimaa rüütelkonna sekretärina ning oli aastail 1848–1851 selle peamees. Hiljem oli ta Eestimaa maanõunik.

Talle kuulusid Kodasema, Türi-Alliku ja Väinjärve mõis.

Perekond

Moritz von Engelhardt abiellus 1824. aastal vabapreili Pauline Henriette von Tiesenhauseniga (1806–1836). Abielust sündisid:
Karl Gustav von Engelhardt (1825–1865), Venemaa sõjaväelane
Alexandra Pauline Maria von Engelhardt (1829–1912)
Nikolai von Engelhardt (1830–1878), Kurisoo mõisnik
Konrad Johann von Engelhardt (1835–1884), Kuie mõisnik

1837. aastal abiellus Engelhardt oma onutütre Julie Charlotte von Baranoffiga (1810–1886). Abielust sündisid:

Julie von Engelhardt (1839–1899)
Maria Johanna Katharina von Engelhardt (1841–1918), abiellus vabahärra Wolter von Stackelbergiga ja hiljem vabahärra Arnold von Stackelbergiga.
Georg von Engelhardt (1843–1914), Eestimaa rüütelkonna peamees, Eestimaa maanõunik
Alexander Friedrich von Engelhardt (1849–1920), Türi-Alliku mõisnik

Esivanemad

Vaata ka
Engelhardt

Välislingid 
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Eestimaa rüütelkonna peamehed
Eestimaa maanõunikud
Väinjärve mõisnikud
Moritz Edwin Adelbert
Baltisakslased
Sündinud 1800
Surnud 1870
Tartu ülikooli audoktorid
BT-2

BT-2 on Nõukogude Liidus, aastatel 1931 – 1933 tootmises olnud kerge tank.

BT-2 oli esimene seeriatank sarjast BT (vene БТ – быстроходный танк – kiirtank), mis ehitati ameerika inseneri John Walter Christie ratas-roomiktanki baasil. Tänu oma originaalsele veermikule oli masin võimeline sõitma nii roomikutel, kui ka ratastel (roomikute eemaldamisel). Ratastel sõitmisel oli vedavaks rattaks tagumised ning pööravateks esimesed suured kanderattad.

BT-2 võeti Nõukogude Liidus relvastusse 13. veebruaril 1931 ning seda toodeti tehases Harkovi tehases nr. 183 kuni 1933. aastani kokku 620 masinat.

Tankid BT-2 osalesid Talvesõja lahingutes, kus kandsid suuri kaotusi. 1941. aasta alguses oli Nõukogude Liidu relvastuses veel keskeltläbi 200 BT-2 tanki, kuid kõik kaotati Suure Isamaasõja esimestel kuudel.

Prototüübid ja modifikatsioonid 

М. 1931 – Nõukogude Liidu ostetud Christie tank (2 tk), mis olid ühtlasi ka seeriamasinatele prototüübiks (osa allikaid on nimetanud neid masinaid ka tankideks BT-1).
BТ-2 – relvastatud 37 mm suurtükiga B-3 ja kuulipildujaga DT (vene ДТ). Seeriamasin.
BT-2 – relvastatud 37 mm suurtükiga B-3.
BT-2 – relvastatud 1 kuulkinnitusega ja 2 kahe paariskuulipildujaga DT või DA (vene ДА). Seeriamasin.
BT-2 – relvastatud 1 ilma kuulkinnituseta ja 2 kahe paariskuulipildujaga DT või DA. Seeriamasin.
BT-2 – leegiheitjatank. 1. juunil 1941 oli Punaarmees 14 sellist masinat.
BТ-2 – sapöörmasin-sillapaigaldaja. 1. jaanuaril 1940 oli Leningradi sõjaväeringkonnas 1 selline masin.
BТ-2-IS (BТ-IS) – BT-2, millel olid vedavateks ratasteks ratastel sõitmisel kolm tagumist suurt kanderatast, see tegi ratastel maastikul läbitavuse suuremaks. Eksperimentaalmasin.
BТ-2 – relvastatud 76 mm suurtükiga. Eksperimentaalmasin.

Välislingid 
 
Battlefield – BT-2 inglise keeles

Nõukogude Liidu tankid
Kergetankid
Alfred Neuland

Alfred Karl Neuland (tegelikult Neiland; 10. oktoober 1895 Valga – 16. november 1966 Tallinn) oli Eesti tõstja, esimene eestlasest olümpiavõitja.

Neuland võitis kulla kaaluklassis alla 67,5 kh Antwerpenis 1920 tulemusega 257,5 kg. Belgia Louis Williquet sai hõbeda 17,5 kg nõrgema tulemusega. Neulandi eri tõsteviiside tulemused olid 72,5 kg ühe käega surumises, 75 kg ühe käega tõukamises ja 110 kg kahe käega tõukamises.

Pariisi 1924. aasta olümpiamängudel sai Neuland hõbemedali kaaluklassis 75 kg. Ta kaotas Itaalia Carlo Galimbertile 37,5 kilogrammiga tulemusega 455 kg. Pronksmedali sai 450 kilogrammiga samuti eestlane Jaan Kikkas. Neulandi tulemused viiel eri alal olid maailmarekord 82,5 kg ühe käega rebimises, 90 kg ühe käega tõukamises, 77,5 kg kahe käega surumises, 90 kg kahe käega rebimises ja 115 kg kahe käega tõukamises.

Neuland tuli maailmameistriks Tallinnas 1922. aastal. Karjääri jooksul püstitas ta 12 maailmarekordit.

Ta oli ärimees ja aastatel 1950–1955 Tallinna Limonaaditehase direktor.

Ka ta vennad Voldemar ja Feliks olid raskejõustiklased.

Tunnustus
1964 – Eesti NSV teeneline sporditegelane

Mälestuse jäädvustamine

1995. aastal püstitati Valka Alfred Neulandi mälestussammas, mille autor on skulptor Mati Karmin.

Eesti tõstjad
1920. aasta suveolümpiamängude osalejad
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Eesti olümpiavõitjad
Eesti NSV teenelised sporditegelased
Metsakalmistule maetud
Valgast pärit sportlased
Sündinud 1895
Surnud 1966
Georg von Grünewaldt

Johann Georg Ernst von Grünewaldt (11. aprill (vkj 30. märts) 1835 Koigi mõis – 23. märts (vkj. 10. märts) 1901) oli baltisaksa poliitik.

Johann Georg Ernst von Grünewaldt sündis Koigi, Prandi ja Laimetsa mõisniku Otto Magnus von Grünewaldti ja Mathilde Ottilia Helene Antoinette von Wulffi pojana.

Grünewaldt sai 1882. aastal Järvamaa kreisisaadikuks, aastail 1892–1893 Eestimaa rüütelkonna peamees ja 1889–1901 oli ta Eestimaa rüütelkonna maanõunik.

Talle kuulusid Koigi, Prandi ja Laimetsa mõis.

Perekond

Johann Georg Ernst von Grünewaldt abiellus 1862. aastal oma onutütre Elsbeth von Grünewaldtiga, Elsbethi isa oli Esna mõisa omanik ja Ernsti isa vend Alexander von Grünewaldt (1805–1886). Elsbethi ema oli paruness Pauline von Ungern-Sternberg. Abielust sündisid:
Alexander Moritz Arved von Grünewaldt (10. juuni 1863 Koigi mõis – 18. september/1. november 1910 Maini-äärne Frankfurt), kes õppis Tartu Ülikoolis 1881–1888, hiljem kunstiajalugu Berliinis, Dresdenis ja Viinis 1894–1895 ja oli Eestimaa rüütelkonna nooremsekretär
Otto Johann Werner von Grünewaldt (sünd. 22.06.1866 Koigi mõis), Koigi, Prandi ja Laimetsa mõisnik
Georg August Arthur von Grünewaldt (1868–1929), baltisaksa poliitik, õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja agronoomiat 1886–1889, reservlipnik, kreisisaadik Virumaalt, 1897. aastast Triigi mõisa (Ottenküll) omanik
Pauline Mathilde Bertha von Grünewaldt (28. detsember 1870 Koigi – 23. märts 1874 Koigi)
Theodor Johann Moritz von Grünewaldt (sünd. 1873), Saksamaal näitleja

Sugupuu

Vaata ka
Grünewaldt

Välislingid
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Baltisaksa poliitikud
Eestimaa rüütelkonna peamehed
Eestimaa maanõunikud
Koigi mõisnikud
Prandi mõisnikud
Sündinud 1830
Surnud 1901
Grünewaldtid
Johann von Grünewaldt

Johann Christoph Engelbrecht von Grünewaldt (vene: Иван Егорович Грюневальдт; 1. aprill (vkj 21. märts) 1796 Koigi mõis – 30. aprill (vkj 18. aprill) 1862 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane.

Johann von Grünewaldt sündis Koigi, Ahula ja Esna mõisniku Johann Georg von Grünewaldti ja Anna Christina von Kurselli pojana. Tema noorem vend oli Otto Magnus von Grünewaldt.

1830–1836 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees, 1842–1859 Eestimaa tsiviilkuberner ja aastast 1859 Venemaa senaator ja salanõunik.

Ta oli Püha Vladimiri ordeni 2. järgu ja Püha Anna ordeni 2. järgu kavaler.

Johann von Grünewaldtile kuulus Huuksi mõis.

Perekond

Johann von Grünewaldt abiellus 1821. aastal Alexandra Eveline von Engelhardtiga (1801–1874). Abielust sündisid:
Anna Katharina Marie von Grünewaldt (1822–1842)
Julie Auguste Alexandra von Grünewaldt (1823–1900), abiellus Wilhelm von Samson-Himmelstiernaga.
Conrad von Grünewaldt (1825–1868), Venemaa sõjaväelane ja poliitik, Ahula mõisnik
Konstantia Gustava Elisabeth von Grünewaldt (1827–1905), abiellus Karl von Mühlendahliga
Katharina Helene Amalie von Grünewaldt (1833–1900), abiellus Friedrich von Gernetiga.
Anna Mathilde Pauline von Grünewaldt (1837–1914), abiellus Gottwalt von zur Mühleniga.
Ernst von Grünewaldt (1839–1891), Venemaa sõjaväelane

Esivanemad

Vaata ka
Grünewaldt

Viited

Välislingid
 
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Portree. Johann (Iwan) Christoph Engelbrecht von Grünewald (1796-1862). Hunksi mõisaomanik, maanõunik, Paides., Soolapaberifotod Eesti Ajaloomuuseumi fotokogus

Eestimaa rüütelkonna peamehed
Huuksi mõisnikud
Baltisakslased
Venemaa keisririigi senaatorid
Sündinud 1796
Surnud 1862
Grünewaldtid
Katrin Väli

Katrin Väli (kodanikunimega Katrin Hallas; sündinud 11. aprillil 1956 Tallinnas) on eesti luuletaja, tõlkija ja toimetaja.

Ta on lõpetanud 1983. aastal Moskvas Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi.

1994. aastast Eesti Ekspressi keeletoimetaja. Toimetanud ka raamatuid, eelkõige kirjastusele Medicina.

Kodanikunime all tegutseb ta tõlkija ja toimetajana. Näiteks on ta tõlkinud Jevgeni Kisseljovi ja Mihhail Kasjanovi raamatu "Putinita". Katrin Väli nime all on ta tõlkinud ilukirjandust, peamiselt luulet. Tema luuletusi on tõlgitud vene, ungari, ukraina, inglise ja soome keelde.

Luulekogud 
"Eluase" (1978)
"Vahemaad" (1982)
"Risttee" (1988)
"Uneskõndija" (1990)
"Vesikiri" (1991)
"Lained ja punktid" (1996)
"Taim kasvab kell käib" (1999)
"Ilmad" (2002)
"neli" (2007)
"ktrn" (2013)
"Tselluloos/Целлюлоза" (koos P.I. Filimonoviga, 2015)
"Sugulane" (2018)
"Aheraine laul" (koos Laura Põlluga, 2020)

Tõlkeid 
P.I.Filimonov "Väärastuste käsiraamat" (2011)
P.I.Filimonov "Nekroloogide kirjutamise oskus" (2013)
Hamdam Zakirov "Vahimadrus kaugel merest" (2014)
Sergei Zavjalov "Meelika. Kõned" (koos Aare Pilvega, 2015)
Igor Kotjuh "Kuidas kujutada päeva?" (2015)
Gennadi Aigi "Tihnikud metsas" (2017)

Tunnustus 

 2021 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia (valikkogu "Kasvab tagasi lindudeks. Luuletusi 1978–2021" avab tugeval isikupärasel häälel maailmas olemise ja kulgemise, samuti luule enda kihte ja varjundeid. Autori kujundlikus seisundiluules hägustuvad piirid teeloleku ja kohalejõudmise, välise ja sisima, sõna ja asja vahel, luues köitva ja kordumatu poeetilise universumi.)

Isiklikku 
Tema abikaasa on tõlkija ja toimetaja Jaakko Hallas.

Välislingid 

 Katrin Väli. Raamat, mille ilmumiseks pole õigemat hetke kui praegu. „Lugedes on kogu aeg kuklas teadmine Ukraina sõjast“ . Eesti Ekspress, 30.10.2022.

Eesti tõlkijad
Eesti luuletajad
Sündinud 1956
Vilsandi inimesed
Stockholmi sündroom

Stockholmi sündroom on pantvangi(de)l vahel ilmnev psühholoogiline sündroom, milles pantvang ilmutab pantvangi võtjale lojaalsust ja poolehoidu, vaatamata viimase põhjustatud ilmsest ohust tema elule. Sageli asuvad Stockholmi sündroomiga pantvangid oma kinnihoidjat abistama või pärast vabastamist teda õigustama ja kaitsma.

Sündroomi kirjeldas esimesena rootsi psühhiaater Nils Bejerot, rääkides 1973. aasta suvel aset leidnud 6-päevasest pantvangikriisist Stockholmis Kreditbankenis. Selle ohvrid tegutsesid aktiivselt vastu oma vabastamisele, keeldusid hiljem tunnistusi andmast, kogusid raha oma vangistajate advokaatidele tasumiseks jms.

Evolutsioonilise tõlgenduse järgi on abitul inimesel kasulik pöörduda toetuse saamiseks tugevaima olemasoleva inimese poole ja teha temaga koostööd.

Stockholmi sündroomiga sarnane sündroom ilmneb sageli ka seksuaalse ärakasutamise või vägivalla ohvritel, kes asuvad süüdistamise asemel kurjategijat õigustama.

Stockholmi sündroomi nimetatakse ekslikult ka Helsingi sündroomiks.

Vastupidist olukorda, kus pantvangi(de) võtjad muutuvad vastuvõtlikuks oma ohvrite soovide ja nõudmiste suhtes, nimetatakse Lima sündroomiks.

Vaata ka
Õpitud abitus

Psühholoogia
E-tervis

E-tervis on mõiste, millega tähistatakse üldisi info- ja kommunikatsioonitehnoloogial põhinevaid vahendeid haiguste ennetamiseks, diagnoosimiseks, raviks ja seireks ning tervise säilitamiseks ja elulaadi kujundamiseks.

Eesti
Eestis juhib e-tervisega seotut Eesti E-tervise Sihtasutus. Eesti e-tervise projekt sisaldab järgmisi alamprojekte:
Digilugu
Digipilt
Digiretsept
Digiregistratuur

Nimetatud projektide elluviimiseks sai 2005. aastal Sotsiaalministeerium Euroopa Liidu struktuurifondidelt toetust.

Eesti e-tervise projektide arendajad:
Sotsiaalministeerium – osapooli koordineeriv ja suunav roll.
Eesti E-tervise Sihtasutus – riikliku tervise infosüsteemi loomise, käivitamise ja käigus hoidmisega igapäevaselt tegelev organisatsioon.
Eesti Haigekassa tegeleb koostöös sotsiaalministeeriumi ja E-tervise sihtasutusega digiretsepti väljatöötamise ja hilisema haldamisega.
Hewlett-Packard OY Eesti filiaal töötab välja terviseloo tehnilise lahenduse.
Microlink Eesti ülesandeks on luua digipildi ja digiretsepti infotehnoloogiline platvorm.
AS Medisoft kui sotsiaalkindlustus- ja meditsiinitarkvara tootev firma.

Viited

Välislingid
Eesti E-tervise sõnastik
E-tervise teabeportaal
Euroopa Liidu e-tervise alane teave (ingliskeelne)
Haiglad ja arstid ei suuda e-tervisest veel kasu lõigata Eesti Päevaleht, 28. jaanuar 2009

Meditsiin
Infotehnoloogia
Bocholt

Bocholt on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Borkeni kreisis. Piirneb Hollandiga. Läbi linna voolab Bocholter Aa.

Ajalugu 

Bocholti mainitakse esmakordselt 779. aastal. 1222. aastal sai linnaõigused.

Välislingid 

 Bocholti koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad
DefRage

DefRage oli Eesti new age post-grunge muusikaline kollektiiv, mis loodi 2007. aastal Pärnus. Aastal 2014 lõpetas ansambel tegutsemise DefRage nime all. Samas koosseisus loodi uus bänd ILLUMENIUM. Sotsiaalmeedias publikuga suhtlemisel kasutatakse Facebooki lehte Litsmees.

Bänd loodi 2007. aasta jaanuaris kitarristi ning rock-produtsendi Kari Kärneri poolt, kes kutsus bändi metal.ee kuulutuse kaudu teise kitarristi Mikk Künnapase. Kaks nädalat pärast ühiste plaanide paikapanemist tuli bändi bassist Daniel Leppsoo. Esialgu tegutses bänd ilma lauljata ja nimeta. Sel ajal harjutati kokkumängu erinevates laohoonetes. Aprillis 2007 lindistati esimest korda stuudios, Tallinnas, kus mängiti sisse mõningad instrumentaalid nagu nt. "Broken Anus" ja "Do Us, Parts". Mais 2007 kohtus Kari Kärner Sindist pärit laulja Argo Ollepiga, kes automaatselt bändi kutsuti. Defrage ametlikuks sünnikuupäevaks võibki pidada 30. mai 2007, kuna sellest aastast tegutsetakse täiskoosseisus.

2007. aasta augustis ja septembris lindistasid Kari Kärner ja Argo Ollep lugude demosid eelseisva albumi jaoks, lisaks sellele käidi ühiselt harjutamas Pärnus Che noortekeskuses.

8. septembril 2007. aastal astuti üles esimest korda lives CHE Rock 2007 nimelisel üritusel, mille eripreemiana sai DefRage presidendi vastuvõtu osaliseks. 15. oktoobril astuti üles Sindi Rock 2007 nimelisel üritusel.

17. oktoobril sõitis bänd Tallinnasse post-grunge produtsent Kari Kärneri eestvedamisel esimest albumit koostama. Vokaali lindistamiseks pidid bändi lauljad hääleulatust arendama, mille järgselt suutis Kari Kärner laulda kolmanda oktavi do-dieesi.

Loo "The Truth Seeker" lindistamisel, pärast 35 tundi tööd, avastati, et laulja mikrofon on teisel pool tuba ja kogu lugu tuli uuesti sisse laulda. Laulja hääl pidas siiski vastu.
Pärast edukat stuudioskäiku Tallinnas astuti üles 1. detsembril Pärnu Kaubamajakas toimunud heategevusüritusel "Stop Aids", mis tutvustas post-grunge bändi DefRage suurematele ringkondadele.
26. detsembril esineti Che jõulurocki nimelisel üritusel, mida võib siiamaani pidada parima vastuvõtuga New Age bändi DefRage esinemiseks.
Alates 2009. aastast on Defrage uues koosseisus. 2010. aasta alguse pidasid nad meeleolukalt parkimisplatsidel plaate müües vastu – eesmärgiks on neil minna Euroopa-USA tuurile.

Alates 2011. aastast on müügil uus album "Jackal". 

Ansambel on meediatähelepanu pälvinud hotellides märatsemisega.

Koosseis :Fred Suup - Beatboxer
Argo Ollep – solist
Andre Kaldas – scream
Kari Kärner – rütmikitarrist
Joonas Uus – basskitarrist
Kevin Presmann – trummar

Endised liikmed
Mikk Künnapas – kitarrist
Artjom Jevstafjev – solist
Daniel Leppsoo – soolokitarrist
Sten E. Õitspuu – trummar
Andres Arens - trummar
Kaspar Peterson - basskitarrist
Aleks Ohaka - soolokitarrist

Viited

Välislingid
Artikkel pärast Noortebändi eelvooru
Pärnu Bänd DefRage pürib rahvusvahelisele turule
Whitesnake'i toetab Eesti postgrunge bänd DefRage. elu24, 9. detsember 2008.
Euroopa tuur
Uue solisti tulek
DefRage Facebookis
ILLUMENIUM Facebookis

Eesti ansamblid
Otto von Lilienfeld

Otto Gustav von Lilienfeld (vene Отто Георгиевич Лилиенфельд; 10./22. september 1805 Tallinn – 15./27. märts 1896 Kuusiku mõis) oli Eestimaa poliitik.

Otto von Lilienfeld sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Georg von Lilienfeldi ja tema abikaasa Gustaviana (sündinud vabapreili von Dellingshausen; 1765–1820) pojana.

1842–1845 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik. 

Talle kuulusid Kuusiku, Sikeldi, Alu, Rapla ja Angerja mõis.

Otto von Lilienfeld on maetud Rapla kalmistule.

Perekond
Otto von Lilienfeld abiellus Marie von Benckendorffiga (1811–1892), kes oli Eestimaa rüütelkonna peamehe Paul von Benckendorffi ja tema abikaasa Elisabethi (sündinud von Rehbinder) tütar. Abielust sündisid:
Elisabeth (1832–1917), abiellus vabahärra Ludwig von Wertherniga.
Sophie (1834–1920)
Pauline (1836–1879)
Georg (1838–1867)
Otto (1840–1910),  Harju kreisi kreisisaadik, Eestimaa rüütelkonna maanõunik, Eestimaa Evangeeliumi Luteriusu Konsistooriumi president ning Kehtna, Kabala ja Kuusiku mõisnik
Marie (sündis 1841)
Rudolf (1844–1910), Alu, Rapla ja Sikeldi mõisnik
Amalie (1845–1926), abiellus parun Woldemar von Krüdeneriga

Esivanemad

Vaata ka
Lilienfeld

Viited

Eestimaa rüütelkonna peamehed
Eestimaa maanõunikud
Sündinud 1805
Surnud 1896
Otto
Eestimaa mõisnikud
Ústí nad Labem

Ústí nad Labem (saksa Aussig an der Elbe) on linn Tšehhis, Ústí maakonna keskus. Asub Elbe (tšehhi keeles Labe) jõe kaldal Bílina jõe suudmes.

Linnas on jõesadam ja see on raudteede ristumiskoht.

Linnas elab palju mustlasi.

Viited

Välislingid 

 Ústí nad Labemi koduleht

Tšehhi linnad
Ústí maakond