joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valga Kommunist

Valga Kommunist oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1952–1962 Valgas ning vahendas Valga linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Leht oli EKP Valga Rajoonikomitee ja Valga Rajooni TSN häälekandja. Leht ilmus kolm korda nädalas.

1960. aastal ilmus lehe lisa Meie Sport.

Viited

Välislingid

Eesti NSV ajalehed
Valga ajalugu
Elva Elu

Elva Elu oli 1932-1937 ilmunud ajaleht, mis vahendas Elva linna ja selle lähiümbruse uudiseid. Lehe viimane väljaandja oli usaldusühisus Elva Elu. Lehe viimane tegevtoimetaja oli M. Lukk. Leht ilmus sagedusega üks kord nädalas (1936 kaks korda kuus).

Viited

Välislingid

Eesti endised ajalehed
Elva
Elva Filatelist

Elva Filatelist oli 1992-2001 ilmunud Elva Filatelistide Seltsi infoleht. Lehte koostas Gunnar Kirs. Leht ilmus kuus korda aastas.

Viited

Välislingid

Eesti endised ajalehed
Elva
Eesti filateelia
Żabno

Żabno on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tarnówi maakonnas, Żabno valla halduskeskus. Linn asub Dunajeci jõe kaldal, Tarnówist umbes 16 km põhjakirdes.

Ürikutes on Żabnot esmakordselt mainitud 12. sajandil. Magdeburgi linnaõigused sai Żabno 1385. aastal. 1501. aastal põletasid linna maha tatarlased ja 1655. aastal Rootsi sissetungi ajal hävitati linn peaaegu täielikult. Esimese Poola jagamise tulemusel läks Żabno 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi koosseisu. 1799. aastal hävitas tulekahju peaaegu kogu linna. Esimeses maailmasõjas oli rindejoon mõnda aega Dunajeci jõel ja Żabno sai tugevast kannatada.

Żabno kaotas linnaõigused 1909. aastal, kuid sai need tagasi 1934. aastal.

Aastatel 1975–1998 kuulus Żabno Tarnówi vojevoodkonna koosseisu.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Słomniki

Słomniki on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Krakówi maakonnas, Słomniki valla halduskeskus. Linn asub Krakówist ligikaudu 24 km põhja pool.

Esmakordselt on Słomnikit ürikutes mainitud 1287. aastal. Magdeburgi linnaõigused sai 1358. aastal. Rootsi sissetungi ajal aastatel 1655–1660 hävitati linn täielikult. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks Słomniki 1795. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla. 1809. aastal läks linn Varssavi hertsogiriigi koosseisu. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Słomniki 1815. aastal Venemaa Keisririigiga personaalunioonis olnud Kongressi-Poola koosseisu. Słomniki kaotas linnaõigused 1870. aastal, kuid sai need tagasi 1917. aastal. Słomniki sai raudteeühenduse 1934. aastal. Aastatel 1975–1998 kuulus Słomniki Krakówi vojevoodkonna koosseisu.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Biecz

Biecz on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Gorlice maakonnas, Bieczi valla halduskeskus.

Bieczi on ürikutes esmakordselt mainitud 11. sajandil. 1257. aastal sai Biecz Magdeburgi linnaõigused. 1306. aastal kuulutati Biecz kuningalinnaks. 14. sajandi esimesel poolest alates sai Bieczist oluline kaubanduse ja käsitöö keskus. Biecz oli ka üheks kuninga residentsiks. Linna õitseaeg oli 16. sajandi esimesel poolel. 17. sajandil algas linna langus. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Biecz 1772. aastal Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.

Aastatel 1975–1998 kuulus Biecz Krosno vojevoodkonna koosseisu.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
UNESCO maailmapärand Montenegros

Montenegro alal on UNESCO maailmapärandi nimistus neli objekti ja seitse objekti kandidaati.

Nimistusse on kantud:
kolm kultuuripärandi objekti:
1979 Kotori loodus- ja kultuuriajalooline regioon 
2016 Keskaegsete hauakividega (stećakid) kalmistud. Ühispärand Bosnia ja Hertsegoviina, Horvaatia ja Serbiaga
2017 Veneetsia kaitseehitised 16-17. sajandil. Stato da Terra – läänepoolne Stato da Mar. Ühispärand Horvaatia ja Itaaliaga
üks looduspärandi objekt:
1980, 2005 Durmitori rahvuspark  
nimistusse kandideerib alates 2010. aastast veel seitse objekti

Viited

Välislingid
UNESCO maailmapärand Montenegros. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Juri Tšaika

Juri Tšaika (sündinud 21. mail 1951) on riigiametnik, Venemaa Föderatsiooni Prokuratuuri juhataja (peaprokurör) 23. juunist 2006 kuni 22. jaanuarini 2020.
Alates 22. jaanuarist 2020 on ta president Vladimir Putini eriesindaja Põhja-Kaukaasia föderaalses ringkonnas. 

17. augustist 1999 kuni 23. juunini 2006 oli ta Venemaa Föderatsiooni justiitsminister. 

Sündinud 1951
Venemaa juristid
Venemaa poliitikud
Venemaa kaitseministeerium

Venemaa Föderatsiooni Kaitseministeerium (vene keeles Министерство обороны Российской Федерации, lühemalt Минобороны России) on Venemaa valitsusasutus, mis korraldab riigikaitset.

6. novembrist 2012 juhib asutust kaitseminister Sergei Šoigu.

Välislingid 
 
 Koduleht (vene ja inglise keeles)

Venemaa valitsusasutused
Venemaa sõjandus
Muszyna

Muszyna on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas, Muszyna valla halduskeskus.

Muszyna paikneb Popradi jõe orus 450 meetri kõrgusel merepinnast.

Muszyna kesklinn asub Slovakkia piirist umbes pooleteise kilomeetri kaugusel.

Muszynat on ürikutes esmakordselt mainitud 1209. aastal, alates 1288. aastast oli Krakówi piiskopi omanduses. Muszyna sai linnaõigused 1356. aastal. 14. sajandil võeti Muszyna kuninga valdusse, kuid kuningas Władysław II Jagiełło andis linna 1391. aastal tagasi Krakówi piiskopkonna omandusse. Muszyna jäi Krakówi piiskoppidele kuuluvaks kuni 1781. aastani.

Aastatel 1975–1998 kuulus Nowy Sączi vojevoodkonna koosseisu.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Gitanas Nausėda

Gitanas Nausėda (sündinud 19. mail 1964 Klaipedas) on Leedu majandusteadlane, pankur ja poliitik, alates 12. juulist 2019 Leedu president.

Ta on õppinud Klaipeda 5. Keskkoolis ja laulnud kooris Gintarėlis. Suviti viibis ta vanavanemate juures Būdviečiais (asub praeguse haldusjaotuse järgi Žygaičiai vallas Tauragė rajoonis). Aastatel 1982–1989 õppis ta Vilniuse Ülikoolis, seejuures aastatel 1982–1987 tööstusökonoomika teaduskonnas ja aastatel 1987–1989 majandusteaduskonnas. Aastatel 1990–1992 läbis ta praktika Mannheimi Ülikoolis Saksamaal; aastal 1993 kaitses ta teemal "Income Policy Under Inflation and Stagflation" doktorikraadi. Aastal 1994 Bonnis Bundestagis ja aastal 1998 Maailmapangas Washingtonis.

Ta valiti 26. mail 2019. aasta Leedu presidendivalimistel Leedu presidendiks.

Ta on aastast 2009 Vilniuse Ülikooli Business Schooli õppejõud.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe tütre isa.

Leedu presidendid
Leedu majandusteadlased
Pankurid
Sündinud 1964
Tālis Linkaits

Tālis Linkaits (sündinud 18. augustil 1970 Riias) on Läti ökonomist ja poliitik, ta kuulub Uue Konservatiivse Partei ridadesse. Ta on 23. jaanuarist 2019 transpordiminister Arturs Krišjānis Kariņši valitsuses.

Ta on lõpetanud Riia 1. Keskkooli ja Läti Ülikooli majandusteaduskonna.

Isiklikku 
Ta on abielus ajakirjanik Baiba Rullega.

Läti poliitikud
Läti Ülikooli vilistlased
Sündinud 1970
Transpordiministrid
Heuningvlei

Heuningvlei on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis John Taolo Gaetsewe ringkonnas Joe Morolongi vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Heuningvlei elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,83%, India või Aasia päritolu inimesi 0,60%, värvilisi 0,26%, valgeid 0,19% ja teisi 0,08%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 92,77% inimesi, ndebele keelt 2,33%, inglise keelt 1,58%, suulu keelt 0,94% ja afrikaani keelt 0,49%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Proszowice

Proszowice on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, Proszowice maakonna ja Proszowice valla halduskeskus.

Proszowice asub Krakówist umbes 25 km kirdes.

Proszowicet on ürikutes esmakordselt mainitud 1222. aastal, linnaõigused sai 1358. aastal.

Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks Proszowice 1795. aastal Habsburgide Austria keisririigis võimu alla. Alates 1809. aastast oli linn Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Neljanda Poola jagamise tulemusel läks Proszowice 1815. aastal Venemaa Keisririigiga personaalunioonis olnud Kongressi-Poola koosseisu. Proszowice kaotas linnaõigused 1869. aastal, kuid sai need tagasi 1923. aastal. Maakonnakeskuseks sai 1999. aastal.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
UNESCO maailmapärand Albaanias

Albaania alal on UNESCO maailmapärandi nimistus neli objekti ja neli objekti kandidaati.

Nimistusse on kantud:
kaks kultuuripärandi objekti:
1992, 1999 Butrint
2002, 2005 Berati ja Gjirokastëri ajalooline keskus
üks looduspärandi objekt:
2017 Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad. Ühispärand Austria, Belgia, Bulgaaria, Hispaania, Horvaatia, Itaalia, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia ja Ukrainaga
üks segapärandi objekt:
2019 Ohridi piirkonna loodus- ja kultuuripärand. Ühispärand Põhja-Makedooniaga 
nimistusse kandideerib alates 1996. aastast veel neli objekti

Viited

Välislingid
UNESCO maailmapärand Albaanias. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles (vaadatud 24. juulil 2019)
Joe Pavelski

Joseph James Pavelski (sündinud 11. juulil 1984 Ploveris Wisconsini osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Dallas Stars.

2003. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i draftis 205. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks ja Wisconsini Ülikooli meeskonnas.

NHL-is tegi ta Sharksi meeskonnas debüüdi 2006–07 ning lõi oma esimeses mängus ka kohe värava.

Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Pavelski KHL-i klubis Minski Dinamo.

Hooajal 2015–16 jõudis ta Sharksiga Stanley karika finaali, kus kaotati Pittsburgh Penguinsile. Väljalangemismängudes oli Pavelski 14 väravaga NHL-i edukaim mängija.

Ta mängis Sharksis aastatel 2006–2019 kokku 13 hooaega. Aastatel 2015–19 oli ta Sharksi kapten.

2019. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Starsiga. Hooajal 2019–20 jõudis ta Stanley karika finaali Starsiga. Finaalis kaotati Tampa Bay Lightningile. Hooaja 2019–20 väljalangemismängudes lõi Pavelski 13 väravat ja oli Brayden Pointi järel paremuselt teine väravalööja.

Aastatel 2016, 2017, 2019 ja 2022 on ta valitud NHL-i tähtede mängule.

2010. aasta taliolümpiamängudel võitis Pavelski USA jäähokikoondisega hõbemedali.

Välislingid 
  Joe Pavelski NHL.com lehel
 Joe Pavelski hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
San Jose Sharksi mängijad
Dallas Starsi mängijad
HK Minski Dinamo mängijad
Sündinud 1984
Tyler Bozak

Tyler Bozak (sündinud 19. märtsil 1986 Reginas, Saskatchewanis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis St. Louis Blues.

Enne karjääri NHL-is mängis ta Denveri Ülikooli meeskonnas, British Columbia Hockey League'i klubides Victoria Salsa ja Victoria Grizzlies. Kuigi Bozak ei olnud NHL-i draftis valituks osutunud, sõlmis ta 2009. aasta aprillis lepingu Toronto Maple Leafsiga. Debüüdi NHL-is tegi ta 2009. aasta oktoobris mängus Colorado Avalanche'i vastu. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Leafsi põhikoosseisu. Kokku mängis ta Leafsis üheksa hooaega.

2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Bluesiga.

Viited

Välislingid 
 Tyler Bozak NHL.com lehel
 Tyler Bozak hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Toronto Maple Leafsi mängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Sündinud 1986
UNESCO maailmapärand Horvaatias

Horvaatia alal on UNESCO maailmapärandi nimistus 10 objekti ja 15 objekti kandidaati.

Nimistusse on kantud:
kaheksa kultuuripärandi objekti:
1979 Spliti ajalooline kompleks koos Diocletianuse paleega
1979, 1994 Dubrovniki vanalinn
1997 Trogiri ajalooline linn
1997 Euphrasiuse basiilika ja piiskoplik kompleks Poreči ajaloolises keskuses
2000 Šibeniki Püha Jaakobi peakirik
2008 Stari Gradi tasandik
2016 Keskaegsete hauakividega (stećakid) kalmistud. Ühispärand Bosnia ja Hertsegoviina, Serbia ja Tšernogooriaga
2017 Veneetsia kaitseehitised 16-17. sajandil. Stato da Terra – läänepoolne Stato da Mar. Ühispärand Itaalia ja Tšernogooriaga
kaks looduspärandi objekti:
1979, 2000 Plitvice järvede rahvuspark
2017 Karpaatide ja teiste Euroopa regioonide muistsed ja põlised pöögimetsad. Ühispärand Albaania, Austria, Belgia, Bulgaaria, Hispaania, Itaalia, Rumeenia, Saksamaa, Slovakkia, Sloveenia ja Ukrainaga
nimistusse kandideerib alates 2005. aastast veel 15 objekti

Viited

Välislingid
UNESCO maailmapärand Horvaatias. UNESCO maailmapärandi koduleht. Inglise keeles
Ryan O'Reilly

Ryan O'Reilly (sündinud 7. veebruaril 1991 Clintonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis St. Louis Blues.

2009. aastal valiti ta NHL-i draftis Colorado Avalanche'i poolt 33. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Erie Otters.

Hooajal 2009–10 sai ta Avalanche'i ajaloo kõige noorimaks mängijaks, kes on põhihooajal mänginud. Oma esimese värava lõi ta NHL-is 15. oktoobril 2009 mängus Montreal Canadiensi vastu. Debüüthooajal jäi tema arvele kaheksa väravat ja 18 väravasöötu. Avalanche'is mängis ta kokku kuus hooaega. 2014. aastal pälvis ta Lady Byng Memorial Trophy.

2015. aastal liitus ta Buffalo Sabresiga. Ta mängis Sabresis kolm hooaega, kuid ei jõudnud sel ajal klubiga kordagi väljalangemismängudele.

2018. aastast kuulub ta St. Louis Bluesi meeskonda. 2019. aastal tuli ta Bluesiga Stanley karika võitjaks. O'Reilly pälvis väljalangemismängude kõige väärtuslikumale mängijale antava auhinna Conn Smythe Trophy. 2019. aasta Stanley karika finaalseerias sai ta alates 1985. aastast pärast Wayne Gretzkyt esimeseks mängijaks, kes on visanud värava finaalseeria neljas mängus järjest.

Aastatel 2016 ja 2019 on ta osalenud NHL-i tähtede mängul.

Aastatel 2015 ja 2016 on ta Kanada jäähokikoondise koosseisus tulnud maailmameistriks.

Viited

Välislingid 
 Ryan O'Reilly NHL.com lehel
 Ryan O'Reilly hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Sündinud 1991
Silmutorbik

Silmutorbik (ka silmumõrd) oli kuusekoorest või männipeergudest koonusjas püünis silmude püüdmiseks.

Silmutorbiku ehitus
Silmutorbik oli kuni 60 cm pikkune, tema pujus ca 20 cm suuavaga. Pujus ja suuäär olid tehtud kasetohust, otsaava oli suletud õlgedega. Püügil seoti 50–60 torbikut tagumist otsa pidi lühikeste nööride abil ca poole meetriste vahedega ühise selgnööri külge, mis oli varustatud raskuste ja ujukitega. Mõrd lasti vette suuavaga pärivoolu. Silmude kättesaamiseks piisas hiljem otsaava prundi äravõtmisest. Kui silmu oli palju, tuli nende välja võtmiseks mõnikord mõrd purustada.

Kasutuskohad
Silmutorbikud olid Eestis kasutusel vaid Narva jõel. Samalaadseid peergudest silmumõrdu kasutati ka Ingeris ja Onega jõel, samuti Soomes ja Rootsis.

Tänapäev
Silmutorbiku definitsioon kehtivas kalapüügieeskirjas on – kooniline kuni 30 cm suu läbimõõduga juhtaiata ja tiibadeta püünis.

Silmumõrd on eeskirja järgi – juhtaia ja tiibadeta püünis, mille suu on kuni 0,5 m kõrge ja kuni 1 m lai ning pujuse diameeter on kuni 5 cm.

Vaata ka
mõrd
rüsa 
noot
sääs

Viited

Välislingid 
Silmumõrd, Eesti Rahva Muuseum
Lõkspüünised

Kalapüügivahendid
Etnograafia
Skiemonys

Skiemonys on alev Leedus Anykščiai rajoonis, Skiemonysi valla halduskeskus. Alev asub Lukna jõe ääres. Skiemonysist läänes asub Skiemonysi küla, kus asub Skiemonysi põhikool.

Alevis asuvad postkontor ja raamatukogu, vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1884 valminud katoliku kirik.

Ajalugu 

Siemonyst on esmakordselt mainitud XV sajandil. Aastal 1500 ehitati sinna esimene kirik või kabel. Aastal 1571 sai asula alevi staatuse.

Aastal 1677 avati alevis klooster, mis suleti novembriülestõusu järel aastal 1823. Aastal 1777 avati seal kihelkonnakool. XVIII sajandi algul mainiti kirjalikes allikates esmakordselt Maleckistele kuulunud Skiemonysi mõisa. Tsaariajal oli asula kohta kasutusel venekeelne nimekuju Скемяны. XX sajandi keskpaigani oli asula ametlik nimekuju Skemonys.

Elanikkond

Viited

Välislingid 

Alev Poola geograafilises sõnastikus
Alev portaalis vietoves.Lt

Anykščiai rajoon
Leedu alevid
Aknystose mõis

Aknystose mõis (leedu Aknystų dvaras) on endine mõis Leedus Anykščiai rajoonis Debeikiai vallas Aknystose külas. Mõisakompleks on muinsuskaitse all, kaitstava ala pindala on 15,55 ha.

Aknystose mõisa on esmakordselt mainitud aastal 1548, mil Zygmunt II August andis selle Smolenskist pärit Jurijus Kopčiuse valdusse. Aastal 1676 oli selle omanik Kazimieras Kopčius. Mõisakompleks koosnes toona eluhoonest, kolmest küünist ja majandushoonest. Aastal 1703 ostsid selle Jelenskised.

Aastal 1807 oli mõisa omanik Romualdas Jelenskis, kes lasi rajada nii peahoone kui ka pargi. Mõisa omanik Anatolijus Jelenskis osales jaanuariülestõusus, mistõttu mõis konfiskeeriti. Mõis läks Massalskite valdusse, ent aastal 1875 pidid nad kohtuotsuse põhjal selle tagastama omaniku lesele Sabina Jelenskienėle. Aastal 1900 püstitati sealne suitsutamiskoda. Säilinud on veel T-tähe kujuline rehi, mille keskosa püstitati aastal 1817, tiivad aga aastal 1910. Aastal 1911 kuulusid kompleksi peahoone, sigala, jääkelder, lindla, tall, ait, suitsutuskoda, rehealune, aednikumaja, sepikoda, ait, teenijatemaja, mõisatööliste elamu ja mõisatööliste sigala.

Aastal 1928 tükeldati mõisa maad väiksemateks valdusteks, mõisasüda jäi aga Jelenskiste valdusse. Viimane mõisa omanik oli Sofija Emilija Jelenskaite, kellelt see võõrandati aastal 1940. Tema eestvedamisel asutati Aknystosesse kool. Teise maailmasõja järel paiknes mõisas kohaliku sovhoosi kontor, aastast 1959 aga vanadekodu. Aastal 1962 püstitati vanadekodu tarbeks mõisa juurde uus korpus. Tänapäeval tegutseb seal rajooni sotsiaalmaja.

Viited

Anykščiai rajoon
Leedu mõisad
Tuchów

Tuchów on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Tarnówi maakonnas, Tuchówi valla halduskeskus. Tuchów asub Tarnówist umbes 14 km lõunakagus.

Tuchówit on ürikutes esmakordselt mainitud 1105. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1340. aastal.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Chełmek

Chełmek on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Oświęcimi maakonnas, Chełmeki valla halduskeskus. Chełmek asub Oświęcimist umbes 8 km põhjas.

Chełmekit on ürikutes esmakordselt mainitud 1595. aastal. Linnaõigused sai Chełmek 1969. aastal.

1931. aastal rajati Chełmekisse jalatsivabrik. Linn on jalatsitööstuse keskus.

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Bukowno

Bukowno on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Olkuszi maakonnas. Bukowno asub Olkuszist umbes 9 km läänes, Krakówi kesklinnast ligikaudu 42 km loodes.

Praeguse Bukowno osa Starczynówi küla on ürikutes esmakordselt mainitud 1402. aastal. Linnaõigused sai Bukowno 1962. aastal.

Kuni 1962. aastani oli asula nimi Bukowno-Osiedle.

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Ukraina relvajõud

Ukraina relvajõud (ukraina keeles Збройні сили України, lühend ZSU) on Ukraina sõjavägi, mis koosneb maavägedest, mereväest, õhuväest, dessantvägedest ja erivägedest.

Struktuur

Juhtimine 
  Ukraina relvajõudude kindralstaap
  Ühendjõudude väejuhatus
 Meditsiinijõudude väejuhatus
  Ukraina relvajõudude toetusüksuste väejuhatus
  Logistikajõudude väejuhatus
 Sidevägede ja küberjulgeoleku väejuhatus
  Maakaitse väejuhatus

Väeliigid 
 Ukraina maaväed
 Ukraina merevägi
 Ukraina õhujõud

Muud väed (окремі роди військ) 
 Ukraina dessantväed
 Side- ja küberjulgeolekuväed

Muud struktuuriüksused 
  Ukraina erioperatsioonijõud
 Ukraina territoriaalkaitsejõud
 Logistikajõud
 Toetusjõud
 Meditsiinijõud

Harjutusalad 
 Hontšarivske polügoon Tšernihivi oblastis
 Javorivi polügoon Lvivi oblastis
 Šõrokõi Lani polügoon Mõkolajivi oblastis
 Užhorodi polügoon Taga-Karpaatia oblastis

Õppeasutused 
  Odessa Sõjaväeakadeemia
 Rahvuslik Maavägede Akadeemia
 Tankivägede Sõjaväeinstituut
 Harkivi Rahvuslik Õhujõudude Ülikool
 Ivan Tšernjahhovskõi nimeline Rahvuslik Riigikaitseülikool

Ajalugu

Sõjategevus 2022. aastal 
Pärast 24. veebruaril 2022 alanud Venemaa sissetungi Ukrainasse algas uute väeosade formeerimine. 2022. aasta märtsis liideti Ukraina relvajõududega valgevenelastest koosnev Kastuś Kalinoŭski nimeline pataljon, Pärast 24. veebruarit algas uue 5. üksiku ründepolgu formeerimine. 2022. aasta märtsis formeeriti üksik eriotstarbeline polk Azov. 2022. aasta augustis toimus 47. ründepolgu moodustamiseks valiktsükkel. 2022. aasta oktoobris formeeriti Poltaava oblastis Ukraina õhujõududude koosseisu kuuluv raketipolk.

Tähtpäevad
 6. mai - jalaväe päev 
 23. mai - Ukraina merejalaväe päev
 juuli esimene pühapäev - Ukraina mereväe päev
 29. juuli - Ukraina erioperatsioonijõudude päev
 8. august - sidevägede päev
 oktoobri esimene pühapäev - maakaitsepäev.
 14. oktoober - Ukraina kaitsjate päev
 3. november – raketi- ja suurtükivägede päev
 21. november – Ukraina ründedessantvägede päev
 6. detsember – Ukraina relvajõudude päev
 12. detsember – maavägede päev

Vaata ka
 Telekommunikatsiooni ja Infotehnoloogia Sõjaline Instituut
 Ukraina relvajõudude kõrgem ülemjuhataja

Viited

Välislingid 
 Збройні сили України
 Юрий Бутусов. Армия-2019: 5 жизненно важных изменений - ZN.ua, 29.12.2018 
 Валентин Бадрак. Война и дырявый оборонный потенциал - ZN.ua, 25.10.2019 
 Рада проголосовала за досрочное разделение должностей начальника Генштаба и главнокомандующего - Lb.ua, 04.03.2020
 Украинец стал лучшим иностранным выпускником британской военной академии - Korrespondent.net, 06.04.2020
 Валентин Бадрак. Оборонный потенциал страны: как его развить - ZN.ua, 03.02.2020 
 "Марш нової армії"! YouTube'i video 31.03.2022 (3:42; ukraina- ja ingliskeelsed subtiitrid)

Ukraina valitsusasutused
Ukraina sõjandus
Miechów

Miechów on linn Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas, Miechówi maakonna ja Miechówi valla halduskeskus. Miechów asub Krakówi kesklinnast umbes 33 km põhjas.

Ürikutes on Miechówit esimest korda mainitud 1163. aastal, linnaõigused sai 1290. aastal.

Galerii

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna linnad
Raguvėlė mõis

Raguvėlė mõis (leedu Raguvėlės dvaras) on endine mõis Leedus Anykščiai rajoonis Troškūnai vallas Raguvėlė külas. Suurem osa mõisakompleksist asub Anykščiai rajoonis, ent kabel-mausoleum ja mõisa rahula jäävad Panevėžysi rajooni territooriumile. Mõisakompleks on aastast 1992 muinsuskaitse all, kaitstava ala pindala on 24,48 ha.

Raguvėlė mõisa on esmakordselt mainitud XVIII sajandi alguses. Samal sajandil rajati ka mõisa klassitsistlik häärber. Tõenäoliselt olid selle omanikeks varem, XVII sajandil Sokolovskid, hiljem aga Komarid. Kuna see pikalt Komaritele kuulus, siis kutsutakse seda ka Komarite mõisaks (leedu Komarų dvaras).

Aastal 1796 rajati mõisa juurde Raguvėlė kirik ja selle kellatornid, mida loetakse samuti mõisakompleksi osaks. Kabel rajati mõisa juurde juba aastal 1784, ent see allus Troškūnai kloostrile. Aastal 1912 eraldas mõisa omanik Mykolas Komaras kirikule 16 tiinu maad, ent oma vaimulik sel puudus. Kirik kujunes kihelkonnakirikuks aastal 1924. Kirikuhoone on kolme lööviga ja nelinurkse apsiidiga klassitsistik hoone. Kirikuaeda ümbritseb puidust tara, mille postid on laotud tellistest. Kirikus asub  Anykščiai rajooni vanim orel, mis pärineb aastast 1795.

Mõisakompleksi kuulub 19 hoonet, nende seas lisaks häärberile veel tõllakuur, kontorihoone, viinaköök, viinaladu, kaks aita, kaks sepikoda, kaks teenijatemaja, magasiait, saun, veski, tõutäkkude tall, tall, teenijate maja, rehi, aedniku maja, lehmalaud ja kabel-mausoleum. Mõisakompleksi kuulub ka üle Juosta jõe viiv rippsild; kompleksi kogupindala on ligi 20 hektarit. Osad hooned seisavad tühjana, osadesse on rajatud aga eluasemed. Mausoleum rajati aastal 1849 Cesare Anichini projekti järgi ja restaureeriti aastal 1991.

Kool rajati mõisa juurde aastal 1907. Teise maailmasõja ajal hakkas kool tegutsema mõisa teenijatemajas, selle tarbeks eraldati ka kolm hektarit maad. Hiljem mõis võõrandati ja häärberis hakkas tegutsema mesinduskool, aastast 1975 aga kohalik põhikool. Aastal 1998 rajati kooli tarbeks uus hoone ja häärber tagastati Komarite pärijatele.

Viited

Anykščiai rajoon
Panevėžysi rajoon
Leedu mõisad
Surdegise Püha Vaimu klooster

Surdegise Püha Vaimu klooster (leedu keeles Surdegio Šv. Dvasios vienuolynas) on  endine õigeusu mungaklooster Leedus, mis asub Anykščiai rajoonis Troškūnai vallas Surdegise alevis.

Kloostri säilinud hooned ja kirik (praegu katoliku kirik) on aastast 2018 muinsuskaitse all.

Ajalugu

 

Aastal 1510 lubas Surdegise maaomanik Bagdonas Staveckis Valevski-Levkovskitel sinna õigeusu kiriku ehitada.

Aastal 1530 pühendati kirik koos kiriku juures voolava allikaga Jumalaemale, ühtlasi sai kirik omale Jumalaema kujutava ikooni. Selle kõrvale rajas Biržai kirikuvanem Aleksejus Feodorovičius Kolmainu kiriku, mis oli samuti õigeusu kirik. Aastal 1612 või 1625 alustati vana Jumalaema kiriku asemele uue kivihoone ehitamist. Hoone valmis aastal 1636. Aastal 1627 asutas sealse mõisa omanik Ana Staveckaja Surdegisse õigeusu mungakloostri.

Ana Staveckaja eraldas kloostrile ka maad. Kloostrile kuulus Anykščiais asuv veski ja aastast 1864 ka kalastusõigus  Rubikiai järvel (varem kuulus see Troškūnai bernardiinide kloostrile).

Hiljem finantseerisid kloostrit mitmed Ogińskite perekonda kuuluvad inimesed. Aastal 1721 annetas kloostrile sada rubla ka Peeter I.

R. Laukaitytė uurimuse kohaselt ei toonud erinevalt teistest aladest, mis Poola jagamisel Venemaaga liideti, võimuvahetus kaasa uute õigeusu kihelkonnakirikute rajamist. Õigeusu kiriku tegevus keskendus Leedu aladel olemasolevatele kloostritele Surdegises, Vievises, Kruonises ja Vilniuses. Kui aastal 1812 oli vaja lagunenud kiriku asemele uus ehitada, pidi seda finantseerima Riia õigeusu kogudus.

Klooster allus algul Kiievi metropoliitidele, aastast 1778 Minski piiskopkonnale, aastast 1778 Polotski piiskopkonnale ja aastast 1840 Leedu piiskopkonnale.

Aastal 1822 valmis kloostri külalismaja. Kloostri juures tegutses tsaariajal kohalik kool, mille kulud klooster ka kattis.

Aastal 1858 kuulus kloostrile 60,32 tiinu maad. Aastal 1880 jättis mõisnik Ivanas Balobuševičius oma testamendis kloostrile 48 tiinu maad Jukiškėse külas. Aastal 1889 sai klooster 70 hektarit maad Žemaičių Kalvarijas, lisaks sealsele kloostrile kuulunud hooned.

Aastal 1915 evakueeriti klooster sinodi otsusega sõja eest Moskvasse, kus see kaks aastat hiljem suleti. Sellest ajast peale on sealne õigeusu kirik hooletusse jäänud ja lagunenud; kadunud on ka sealne õigeusu kihelkond. Säilinud on teine õigeusu kirik, mis anti üle sealsele katoliku kogudusele. Alevi õigeusklikust minevikust on säilinud vaid aastal 1869 ehitatud kabel, kus asus koopia Surdegise Jumalaema ikoonist. Panevėžysi vene kultuuriseltsi eestvedamisel tehti kabel korda ja asetati sinna aastal 2012 ka ehtne Surdegise Jumalaema ikoon, mis sattus aastal 1936 Kaunase õigeusu koguduse kätte; ühtlasi tehti korda ka Surdegise vene kalmistu.

Viited

Välislingid

Leedu kloostrid
Anykščiai rajoon
Miilang

Miilang on Hugo Treffneri Gümnaasiumi koolileht. Leht ilmus 1926-1940 ja uuesti aastast 1992. Leht ei ilmunud 1994. Leht ilmub ebaregulaarselt.

Aprillis 2007 valis MTÜ Noorte Meediaklubi selle ajalehe aasta koolileheks.

Viited

Välislingid
Lehest Hugo Treffneri Gümnaasiumi kodulehel

Tartu ajalehed
Hugo Treffneri Gümnaasium
Koolilehed
Roboforex

RoboForex Ltd on rahvusvaheline maakler, mille tegevus on reguleeritud litsentsiga nr 000138/333.

Regulatsioon 
Ettevõte on tegutsenud alates 2009. aastast. RoboForex Ltd omab spetsiaalset FSC Belize maakleri litsentsi "Kauplemine finants- ja kaupade põhiste tuletisinstrumentidega ja muude väärtpaberitega" numbriga 000138/333.

Lisaks sellele on RoboForex Ltd "A" kategooria liige Finantskomisjonis ja osaleb selle Hüvitusfondis.

Ajalugu 
 RoboForex Ltd asutati 2009. aastal. 2011. aastal liitus maakler Financial Services Complaints Ltd (FSCL), mittetulundusliku organisatsiooniga, mis on loodud lahendamaks vaidlusi klientide ja finantsteenuseid pakkuvate ettevõtete vahel. 2015. aastal käivitas Ettevõte R WebTrader platvormi oma omandiõigusega veebiterminali.
 Kuni 2018. aastani tegeles Euroopa maakler nimega RoboForex (CY) Ltd. 2017. aasta detsembris ümberkorralduste tulemusel muutis RoboForex (CY) Ltd oma nimeks RoboMarkets Ltd.
 2019. aastal avati ametlik piirkondlik RoboForexi kontor Valgevene Vabariigis nime all “RoboMarkets LLC”. Ettevõttel on Sertifikaat nr. 15 kuupäevaga 8. aprill 2019. aasta välja antud Valgevene Riigipanga poolt.

Viited 

Finantsturg
Manciano vald

Manciano vald on omavalitsusüksus (comune) Itaalias Toscana maakonna Grosseto provintsis.

Ajalugu
Mancano maa-ala oli asustatud juba eelajaloolisel ajal, nagu näeb Manciano linna ja Saturnia vahelistest arheoloogilistest leidudest. Manciano kindlust nimetatakse ürikutes esmakordselt  aastal 1188.

Vaatamisväärsused

Arhitektuur

Arheoloogilised vaatamisväärsused

Looduslikud vaatamisväärsused
Saturnia termid

Kultuur

Viited

Välislingid

Grosseto provints
Marcus Johansson

Marcus Lars Johansson (sündinud 6. oktoobril 1990 Landskronas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Washington Capitals ründajana vasakäärel.

Enne karjääri NHL-is mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Färjestad BK. 2009. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. Samal aastal valis Washington Capitals ta NHL-i draftis 24. valikuna. 2010. aasta mais sõlmis ta Capitalsiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2010–11 tegi ta Capitalsi meeskonnas debüüdi NHL-is. Kokku mängis ta Capitalsis seitse hooaega.

Aastatel 2017–2019 mängis ta kahel hooajal New Jersey Devilsis. 2019. aasta veebruaris liitus ta Boston Bruinsiga ja seejärel sama aasta juulis Buffalo Sabresiga. 2020. aasta septembris siirdus ta Minnesota Wildi. 2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Seattle Krakeniga, kuid naasis juba sama aasta märtsis Capitalsi.

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Rootsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.

Viited

Välislingid 
 Marcus Johansson NHL.com lehel
 Marcus Johansson hockeydb.com lehel

Rootsi jäähokimängijad
Washington Capitalsi mängijad
New Jersey Devilsi mängijad
Boston Bruinsi mängijad
Buffalo Sabresi mängijad
Minnesota Wildi mängijad
Seattle Krakeni mängijad
Sündinud 1990
David Backes

David Anthony Backes (sündinud 1. mail 1984 Minneapolises, Minnesotas) on endine USA jäähokimängija (keskründaja).

2003. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draftis 62. valikuna. Enne karjääri NHL-i mängis ta United States Hockey League'i klubis Lincoln Stars, Minnesota State University meeskonnas ja American Hockey League'i klubis Peoria Rivermen. NHL-is tegi ta Bluesi meeskonnas debüüdi 19. detsembril 2006 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu.

Bluesi meeskonnas mängis Backes kokku kümme hooaega. Aastatel 2011–2016 oli ta Bluesi kapten.

2016. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Boston Bruinsiga. 2020. aasta veebruaris siirdus ta Anaheim Ducksi.

2021. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu St. Louis Bluesiga, et seal sportlaskarjäär ametlikult lõpetada.

2011. aastal osales ta NHL-i tähtede mängul.

2010. aasta taliolümpiamängudel võitis ta USA jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. Lisaks kuulus ta USA koondisse 2014. aasta taliolümpiamängudel ja kolmedel maailmameistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 

 David Backes NHL.com lehel
 David Backes hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Boston Bruinsi mängijad
Anaheim Ducksi mängijad
Sündinud 1984
Laevatehas

Laevatehas ehk verf on ettevõte, kus ehitatakse ja/või remonditakse laevu.

Laevatehase juures on muu hulgas ehitus- ja monteerimisplatsid, staaplid, laevade veeskamise (näiteks slipid) ja veest väljatõstmise seadmed.

Tuntud laevatehaseid
Balti laevatehas
Noblessneri laevatehas
Meyer Werft

Viited

Välislingid
Jevgeni Krõlatov

Jevgeni Krõlatov (vene keeles Евгений Павлович Крылатов, 23. veebruar 1934 Lõsva – 8. mai 2019 Moskva) oli Vene helilooja ja pianist, enam kui 160 mängufilmi ja multifilmi muusika autor.

Krõlatov on õppinud Permi muusikakoolis ja Moskva Konservatooriumis (1953–1959), viimases õppis ta korraga nii heliloomingut kui klaverit. Ta õppis samal kursusel koos helilooja Alfred Šnitkega.

1965. aastal lavastati Krõlatovi muusikaga etendusi nii Moskva Suures Teatris kui ka mitmes draamateatris ja tema teosed hakkasid kõlama raadiotes. 

Ta kirjutas muusikat mitmes žanris nagu sümfooniline, kammer- ja estraadimuusika, kuid eriti tuntuks sai tema loodud filmimuusika. 
Alates 1970. aastatest oli ta 25 aasta jooksul üks Nõukogude Liidu nõutumaid ja populaarsemaid filmimuusika heliloojaid. 

Tolleaegsetest filmidest, kus on kasutatud Krõlatovi muusikat, on kõige tuntumad «Elektrooniku seiklused (Приключения Электроника)» (1979), «Külaline tulevikust (Гостья из будущего)» (1985) ja multifilmitriloogia «Kolmekesi Prostokvašinost (Трое из Простоквашино)» (1977–1984).
 
Ta on kirjutanud laule selliste tuntud poeetide sõnadele nagu Bella Ahmadulina, Jevgeni Jevtušenko, Robert Roždestvenski, Leonid Derbenjov, Igor Šaferan, Ilja Reznik ja Juri Entin.

Tema lauludest on välja antud kümmekond CD plaati (1994–2010).

Tuntumad laulud
 «Песенки о шпаге»
 «Лесной олень»
 «Крылатые качели»
 «Три белых коня»
 «Прекрасное далёко» 
 «Господи, помилуй!»
 «Спаси и сохрани»

Tunnustus 

 NSV Liidu riiklik preemia (1982)
 Leninliku Komsomoli preemia (1987)
 Vene NFSV teeneline kunstitegelane (1989)
 Venemaa rahvakunstnik (1994)
 Moskva linna kirjanduse ja kunsti preemia (2003)
 Permi oblasti aukodanik (2004)
 Austuse orden (2010)
 Rahvaste Sõpruse orden (2016)

Viited 

Venemaa heliloojad
Sündinud 1934
Surnud 2019
Rahvusvaheline kõrgemate auditeerimisasutuste organisatsioon

Rahvusvaheline kõrgemate auditeerimisasutuste organisatsioon on 1953. aastal Kuuba pealinnas Havannas 34 asutajaliikme poolt moodustatud ülemaailmne valitsusasutuste organisatsioon, millel oli 21. sajandi 2. kümnendi lõpu seisuga ligi 200 liiget kogu maailmast. ÜRO osalusel tegutseva organisatsiooni liige on ka Eesti Riigikontroll.

Viited

Välislingid
 Riigikontrolli auditistandardid
George Saunders

George Saunders (sündinud 2. detsembril 1958 Amarillos) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, esseist ja stsenarist.

Ta sündis Texase osariigis Amarillos. Üles kasvas ta Illinoisi osariigis Chicago lõunapoolses eeslinnas, kus ta lõpetas Oak Foresti keskkooli. Aastal 1981 sai ta Colorado School of Minesis (asukohaga Goldenis Colorados) bakalaureusekraadi geofüüsika alal. Aastal 1988 lõpetas ta magistrikraadiga kirjandusliku loovuse alal Syracuse'i Ülikooli.

Ta töötas aastatel 1989–1996 tehnilise dokumentatsiooni koostaja ja insener-geofüüsikuna ettevõttes Radian International, mis asus Rochesteris New Yorgi osariigis. Lühikest aega töötas ta laeval, millega otsiti Sumatra saare lähedusest naftat.

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1958
James Craig Watsoni medal

James Craig Watsoni medal (inglise keeles James Craig Watson Medal) on USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia teadusauhind panuse eest astronoomiasse. 

Medal on nimetatud astronoom James Craig Watsoni (1838–1880) järgi.

Auhinda antakse välja alates 1887. aastast.

Laureaate

Ameerika Ühendriikide teadus
Teadusauhinnad
Astronoomia
Henry Norris Russelli auhind

Henry Norris Russelli loeng (inglise keeles Henry Norris Russell Lectureship) on Ameerika Astronoomiaseltsi teadusauhind väljapaistvate saavutuste eest astronoomias. Astronoomiaseltsi elutööauhind on nimetatud astronoom Henry Norris Russelli (1877–1957) järgi.

Russelli loengu pidamise kui tunnustusavalduse idee autor on toonane seltsi president Harlow Shapley.

Iga-aastast auhinda antakse välja alates 1946. aastast. Esimene, kellele anti au pidada Russelli loeng, oli Henry Norris Russell ise. Tema loeng "The Royal Road of Eclipses" käsitles kaksiktähtede varjutusi.

Laureaadid

Ameerika Ühendriikide teadus
Teadusauhinnad
Astronoomia
Lilienfeldi auhind

Julius Edgar Lilienfeldi auhind (inglise keeles Julius Edgar Lilienfeldi Prize) on Ameerika Füüsikaseltsi teadusauhind väljapaistvate saavutuste eest füüsikas. 

Auhind on nimetatud füüsiku, transistori leiutaja Julius Edgar Lilienfeldi järgi.

Auhinda, mida jagatakse igal aastal,  antakse välja alates 1989. aastast.

Laureaadid

Ameerika Ühendriikide teadus
Teadusauhinnad
Brouweri auhind

Brouweri auhind (inglise keeles Brouwer Award) on Ameerika Astronoomiaseltsi dünaamilise astronoomia divisjoni teadusauhind väljapaistava panuse eest dünaamilise astronoomia valdkonnas. 

Auhind on nimetatud astronoom Dirk Brouweri (1928–1966) järgi.

Auhinda antakse välja alates 1976. aastast.

Laureaadid

Ameerika Ühendriikide teadus
Teadusauhinnad
Astronoomia
Onrusrivier

Onrusrivier on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas Overstrandi vallas. Onrusrivier asub Atlandi ookeani rannikul.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Onrusrivieri elanikest valgeid 90,43%, mustanahalisi aafriklasi 6,45%, värvilisi 2,60%, India või Aasia päritolu inimesi 0,14% ja teisi 0,39%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 61,15% inimesi, inglise keelt 36,83% ja koosa keelt 0,59%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Resolute Support

Operatsioon Resolute Support oli NATO juhitud missioon Afganistanis, mille raames koolitati, nõustati ja abistati Afganistani valitsust ja kaitsejõude. Missioon algas 1. jaanuaril 2015 ja lõppes 12. juulil 2021.

Eesti kaitsevägi osales missioonil alates kevadest 2018 rühma suuruse jalaväeüksusega.

2019. aasta veebruari seisuga olid misiooniga seoses Afganistanis järgnevate riikide sõjaväelased:

Viited 

Afganistan
Rahvusvaheline sõjaline koostöö
Jaden Schwartz

Jaden Schwartz (sündinud 25. juunil 1992 Melfortis, Saskatchewanis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana vasakäärel.

2010. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i draftis 14. valikuna. Enne karjääri NHL-is mängis ta United States Hockey League'i klubis Tri-City Storm ja Colorado College'i meeskonnas.

Debüüdi NHL-is tegi Schwartz 17. märtsil 2012 mängus Tampa Bay Lightningu vastu, lüües selles mängus ka oma esimese värava, millega tõi Bluesile selles mängus võidu. Alates järgmisest hooajast kuulus ta Bluesi põhikoosseisu. 2019. aastal võitis ta Bluesiga Stanley karika. Hooaja 2018–19 väljalangemismängudes oli Schwartz Bluesi suurim väravakütt (12 väravat).

2021. aasta juulis sõlmis Schwartz viieaastase lepingu NHL-is debüteeriva klubiga Seattle Kraken.

2011. aastal võitis Schwartz Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali ja 2012. aastal pronksmedali. Ta on kuulunud Kanada jäähokikoondisse 2013. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid 
 Jaden Schwartz NHL.com lehel
 Jaden Schwartz hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
St. Louis Bluesi mängijad
Seattle Krakeni mängijad
Sündinud 1992
Aleuudi süvik

Aleuudi süvik on ookeanisüvik Vaikse ookeani põhjaosas, mandrilaamade piiril, mis jookseb piki Alaska lõunarannikut ja Aleuudi saari. Süvik on umbes 3400 km pikkune, ulatudes kolme süviku kohtumispunktist, kus puutub kokku Ulahhani süvikuga läänes ja Kuriili-Kamtšatka süviku põhjaosaga, kohtumispunktini Kuninganna Charlotte'i süvikuga idas. Idaosas liigitatakse see piirisüvikuks, kuna Aleuudi süvik paikneb kontinendi piiril. Süvikuga paralleelsel Aleuudi subduktsioonil lasub Aleuudi kaar, vulkaaniliste saarte rida, mis kulgeb läbi avamere Alaska poolsaarest läände. Aleuudi süvik asub tektooniliste laamade piiril, kus Põhja-Ameerika laam surub Vaikse ookeani laama alla umbes 45° nurga all. Süviku laius kahaneb umbes 76 mm aastas.

Süviku sügavaim koht on 7822 meetrit allpool merepinda 51,21°N, 174,83°E.

Viited

Välislingid
 A New Perspective on Seismic Hazards in the Shumagin Gap, Alaska Earthquake Center

Süvikud
Vaikne ookean
Alex DeBrincat

Alexander DeBrincat (sündinud 18. detsembril 1997 Farmington Hillsis Michigani osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Ottawa Senators ründajana (vasak või parem ääreründaja).

2016. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i draftis 39. valikuna. Enne NHL-i karjääri mängis ta kolm hooaega Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Erie Otters. Hooajal 2014–15 valiti ta OHL-i ja kogu Canadian Hockey League'i hooaja uustulnukaks. 2017. aastal tuli ta Ottersiga OHL-i meistriks. Hooajal 2016–17 lõi ta liigas 65 väravat ja kogus 127 punkti, olles mõlemas arvestuses liiga parim mängija. Ta pälvis sel hooajal liiga kõige väljapaistvamale mängijale antava Red Tilson Trophy.

Debüüdi NHL-is tegi DeBrincat Blackhawksi meeskonnas 5. oktoobril 2017 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Sama aasta 10. oktoobril lõi ta mängus Montreal Canadiensi vastu oma esimese värava NHL-is. Oma esimesel hooajal tegi ta kaks kübaratrikki ja valiti klubi ajaloo noorima mängijana Blackhawksi hooaja parimaks mängijaks. Hooajal 2018/19 lõi DeBrincat NHL-is 41 väravat ja andis 35 väravasöötu. Oma punktitulemust suutis ta parandada hooajal 2021/22, kui kogus 78 punkti (41+37).

Pärast seda, kui Blackhawksi jaoks oli hooaeg 2021/22 ebaõnnestunud, otsustati hakata meeskonda uuesti üles ehitama. Seetõttu kaubeldi DeBrincat tulevaste drafti valikute vastu Ottawa Senatorsi.

2022. aastal osales DeBrincat NHL-i tähtede mängul.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2018. aasta maailmameistrivõistlustelt pronksmedali.

Viited

Välislingid 
 Alex DeBrincat NHL.com lehel
 Profiil hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Sündinud 1997
Jevgeni Dadonov

Jevgeni Anatoljevitš Dadonov (vene keeles Евгений Анатольевич Дадонов; sündinud 12. märtsil 1989 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens ründajana paremäärel.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Tšeljabinski Traktor. 2007. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i draftis 71. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2009–10. Suurema osa esimesest hooajast mängis ta American Hockey League'i klubis Rochester Americans. Aeg-ajalt sai ta järgmistel hooaegadel mänguaega ka Panthersi meeskonnas NHL-is.

Aastatel 2012–2014 mängis ta kaks hooaega KHL-i klubis Donetski Donbass ning seejärel aastatel 2014–2017 kolm hooaega Peterburi SKA-s. Aastatel 2015 ja 2017 võitis ta Peterburi SKA-ga Gagarini karika.

2017. aasta juulis naasis Dadonov Panthersi. Hooaeg 2018–19 on olnud tema NHL-i karjääri kõige resultatiivseim (28+42).

2020. aasta oktoobris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Ottawa Senatorsiga, kuid hooaeg 2020–21 osutus pettumuseks (13+7). 2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Vegas Golden Knightsile. 2022. aasta juunis kaubeldi ta Shea Weberi vastu Golden Knightsist Montreal Canadiensi.

2014. aastal tuli ta Venemaa jäähokikoondisega maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel ühe hõbeda ja kolm pronksmedalit.

Viited

Välislingid 
 Jevgeni Dadonov NHL.com lehel
 Jevgeni Dadonov hockeydb.com lehel

Venemaa jäähokimängijad
Florida Panthersi mängijad
Tšeljabinski Traktori mängijad
Peterburi SKA mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Vegas Golden Knightsi mängijad
Montreal Canadiensi mängijad
Sündinud 1989
Jacobsdal

Jacobsdal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas.

Jacobsdal on asutatud 1859. aastal, linnaõigused sai 1860. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jacobsdali elanikest mustanahalisi aafriklasi 47,20%, värvilisi 37,61%, valgeid 14,41%, India või Aasia päritolu inimesi 0,20% ja teisi 0,60%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 93,03% inimesi, sotho keelt 2,91%%, tsvana keelt 1.45% ja inglise keelt 1,36%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Carolina Hurricanes

Carolina Hurricanes on USA jäähokiklubi, mis tegutseb Põhja-Carolina osariigis Raleigh's. See mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis. Klubi on asutatud 1972. aastal. Kodumänge peab klubi PNC Arenal.

Hurricanesi peatreener on Rod Brind'Amour.

Praegune koosseis 
Seisuga 12. jaanuar 2021
Väravavahid: Anton Forsberg, Petr Mrázek, Alex Nedeljkovic, James Reimer
Kaitsjad: Jake Bean, Haydn Fleury, Jake Gardiner, Dougie Hamilton, Brett Pesce, Joakim Ryan, Brady Skjei, Jaccob Slavin
Ründajad: Sebastian Aho, Morgan Geekie, Steven Lorentz, Martin Necas, Jordan Staal (kapten), Vincent Trocheck, Ryan Dzingel, Warren Foegele, Jordan Martinook, Max McCormick, Brock McGinn, Teuvo Teräväinen, Jesper Fast, Nino Niederreiter, Andrei Svetšnikov

Saavutused 
 Stanley karika võit (1):
 2005–06
 Konverentsi meister (2):
 2001–02, 2005–06
 Divisjoni võitja (3):
 1998–99, 2001–02, 2005–06

Välislingid 
 https://www.nhl.com/hurricanes

Carolina Hurricanes
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
Sänna mäeveski

Sänna mäeveski (ka Sänna Mäe-Veski) on ehitismälestiseks arvatud vesiveski, mis asub Rõuge vallas Sänna küla kagunurgas Pärlijõe ääres ja Võru–Mõniste–Valga maantee lähistel.

Sänna mõisale kuulunud veski püstitati arvatavalt 18. sajandi esimesel poolel ja ehitati ümber 19. ja 20. sajandi vahetusel.

Ajalugu 
Veski varasemat ehitusperioodi on paigutatud vahemikku 1711–1840.

1839. aastal oli Carl Gottlieb Rückeri kaardil mäeveski kohal näidatud veskit nimega "Karraski" (Karaski on tänapäeval Sänna naaberküla, mille piir läheb veski lähedalt). Mõisal oli ise kaks veskit: ülemist hakati kutsuma mäeveskiks (ka Sänna Suurveskiks) ja alumine on tuntud kui Sänna alaveski.

20. sajandi algul oli mäeveski rentnikuks Artur Adsoni onu Konstatin Anderson.

Mäeveski põles 1910. aastal ja mõis taastas selle moodsa siseseadega. Väiksem tulekahi puhkes ka 1911. aastal, pärast mida asendati vesirattad veeturbiiniga ning veskihoonele pandi tsinkplekist katus.

1930. aastate algul ostis Jaan Kaska Põllutööministeeriumilt Sänna mõisast eraldatud kinnistu nr 158 "Sänna Mäeveski" A 36. Ta oli seda veskit pidanud ka varem. Veskikoha pindalaks oli märgitud 11,849 ha.

Veski natsionaliseeriti Nõukogude okupatsiooni ajal. Järgneva saksa okupatsiooni ajal sai Jaan Kaska veski tagasi. Uue Nõukogude okupatsiooni ajal andis Kaska veski 1947. aastal Võru linnukasvatuse ühistule, aga tal lubati jääda edasi veskitööliseks. Samal aastal andis Julius Alksnis ka Sänna alaveski tasuta linnukasvatuse ühistu. 1949. aasta algul küüditati Jaan Kaska Siberisse.

1950. aastal andis Võru linnukasvatuse ühing mäeveski üle Võru rajooni TSN TK Tööstuskombinaadile. Samal aastal müüs ühistu Sänna alaveski artellile "Võhandu". 1963. aasta algul läks mäeveski üle Rõuge sovhoosi omandusse.

Pärast Eesti taasiseseisvumist tagastati õigusvastaselt võõrandatud vara Valev Kaskale.

Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondi toel rajati mäeveski juurde Pärlijõele kalapääs.

Mäeveskisse plaanitakse rajada külalistemaja.

Pilte

Viited

Välislingid 

 

Rõuge vald
Eesti veskid
Võru maakonna kultuurimälestised