joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Õpitud abitus

Õpitud abitus (inglise keeles learned helplessness) on seisund, milles loom või inimene, kes on pandud ebameeldivasse keskkonda, mida ta oma käitumisega ei saa mõjutada, ei muuda oma käitumist ka siis, kui keskkonnatingimused on muutunud selliseks, kus tal oleks võimalik ebameeldivust vältida. Sealjuures on õpitud abituse kujunemisel olulisem keskkonnatingimuste kontroll, mitte ebameeldivuse määr. Õpitud abituse teooria kohaselt võib kliiniline depressioon tuleneda tajutud kontrolli puudumisest keskkonna üle.

Eksperiment 
Õpitud abituse avastas Martin Seligman, tehes katseid koertega. Hiljem on katseid korratud ka rottide, tuvide ja ahvidega. Katse alguses tekitatakse loomale korduvalt valu stiimuliga, millest ta ei pääse (enamasti mõõdukas elektrilöök). Viimaks loom lõpetab üritamast valu vältida ning muutub passiivseks ja loiuks. Seejärel katsetingimust muudetakse, pannes loom uude puuri, kust on võimalik põgeneda. Erinevalt loomadest, kes kas ei saanud elektrilööke või said neid varem nii, et need olid välditavad, ei tee õpitud abitusega loom midagi selleks, et valust pääseda. Samal ajal loomad, kes pole varem õppinud, et valu ei ole võimalik vältida, tollest katsetingimusest põgenevad. Sealjuures ei teki see efekt kõigil loomadel – on leitud, et umbes kolmandik loomi põgeneb ka vaatamata varem väljakujunenud õpitud abituse sümptomitele.

Inimestel 
On leitud, et erinevalt loomadest võivad inimestel kujuneda õpitud abituse sümptomid ka mudelõppimise tagajärjel (nähes teist inimest kontrollimatus olukorras). Õpitud abitus võib jääda ühe olukorra spetsiifiliseks, kuid võib ka laieneda teistele situatsioonidele. Inimestel seostatakse õpitud abituse sümptomeid (passiivsus, kaalu ja isu kaotus, sotsiaalsed ja seksuaalsed probleemid) depressiooniga. Lisaks psüühilistele probleemidele võib õpitud abitus mõjutada negatiivselt füüsilist tervist. Mida enam tajuvad inimesed oma keskkonda kontrollimatu ja ettearvamatuna, seda enam stressis nad on. Õpitud abitus võib ka vähendada tervislikke toitumisharjumusi, trenni, ravi otsimist, kuna inimesed usuvad ekslikult, et neil pole jõudu muutuda.

Vaata ka
 Õpitud optimism

Viited

Välislingid 
 Õpitud abitus. Tartu Naiste Varjupaik 

Psühholoogia
Käitumine
Sotsiaalpsühholoogia
Gérard de Nerval

Gérard de Nerval [žer'ar dö nerv'al] (pseudonüüm, õieti Gérard Labrunie [labrün'i]; 22. mai 1808 Pariis – 26. jaanuar 1855 Pariis) oli prantsuse romantiline luuletaja, esseist ja tõlkija. 

Goethe "Fausti" tõlkimine prantsuse keelde 1828. aastal tõi talle tuntuse tõlkijana.

Tema luulet iseloomustab romantiline deism.

46-aastaselt tegi ta enesetapu.

Välislingid

Prantsuse kirjanikud
Prantsusmaa tõlkijad
Sündinud 1808
Surnud 1855
John Field

John Field (umbes 26. juuli 1782 Dublin, ristiti 5. septembril 1782 – 23. jaanuar 1837 Moskva) oli iiri pianist ja helilooja.

Ta sündis musikaalses peres ja sai alghariduse Dublinis. Varsti kolis tema perekond Londonisse, kus Field õppis Muzio Clementi juures. Temast sai tuntud ja nõutud kontsertpianist.

Koos õpetajaga lahkus ta 1802 Londonist. Nad külastasid Pariisi, Viini ja Peterburi. Venemaa pealinn avaldas Fieldile sellist muljet, et ta otsustas sinna jääda. Clementi lahkus 1803. aasta juunis, aga enne seda organiseeris endale Narvas kõrgepalgalise ametikoha ja jättis siis Fieldi enda asetäitjaks, et see võiks sama suurt tasu oma töö eest vastu võtta. Field käis sageli kontserditurneedel, esinedes aeg-ajalt koos vastasutatud Peterburi filharmooniaga. 1805 käis ta kontserditurneel Baltimaades. 1806 esines ta esimest korda Moskvas. Sama aasta lõpul hakkas Clementi Venemaal Fieldi heliloomingut avaldama ja nähtavasti andis ta Fieldile klaveri tema teoste avaldamise õiguse tasuks. 1807 koliski Field Moskvasse ega külastanud Peterburi enne 1811. aastat, kuid ei loobunud vahepealsel ajal oma korterist Vassili saarel.

1810 abiellus Field prantsuse pianisti Adelaide Percheroniga, kes oli tema endine õpilane. Sellest abielust sündis 1819 poeg Adrien. Lisaks sündis Fieldil 1815 abieluväline poeg Leon Charpentier, kes hiljem kasutas nime Leon Leonov. Mõlemad pojad said muusikuks: Adrien pianistiks ja Leon tenoriks.

Aastatel 1811–1821 elas Field Peterburis. Sellel perioodil oli ta väga viljakas ja sai jõukaks, nii et 1819 oli tal võimalik keelduda Vene keisri õukonnapianisti kohast. Tema elustiil ja käitumine muutusid üsna ekstravagantseks. 1821 andis Field oma abikaasaga Moskvas viimased ühised kontserdid, seejärel jättis Adelaide oma mehe maha, võttis poja kaasa ja alustas soolokarjääri, mis aga osutus edutuks. Field jäi elama Moskvasse, kirjutades ja esitades järjest uut muusikat. Kuid 1823. aastast alates muutus tema kontserditegevus harvemaks.

1820. aastate lõpul haigestus Field jämesoolevähki. 1831. aasta septembris saabus ta Londonisse seda ravima ja talle tehti operatsioon. Field jäi Inglismaale, andes kontserte Londonis ja Manchesteris. 1832. aasta märtsis suri Muzio Clementi ja Field osales tema matustel. Seejärel alustas ta uut kontserdireisi Euroopas, kuid ei saavutanud enam endist edu. See võib olla seotud haigusega, näiteks Napolis oli ta 9 kuud (1834–1835) haiglas. Seal kohtus ta oma metseenidega Venemaalt ja nende mõjul sõitis Venemaale tagasi. Oma viimase kontserdi andis ta 1836. aasta märtsis Moskvas ja suri aasta hiljem samas kopsupõletikku.

Fieldi klaverimängust ja loomingust said mõjutatud mitmed tuntud heliloojad, teiste seas Frédéric Chopin, Johannes Brahms, Robert Schumann ja Franz Liszt. Tänapäeval on ta tuntud kui nokturni looja.

Iirimaa heliloojad
Pianistid
Sündinud 1782
Surnud 1837
Romantismiajastu heliloojad
Dudley Moore

Dudley Stuart John Moore (19. aprill 1935 London – 27. märts 2002 Plainfield, New Jersey) oli inglise näitleja, koomik ja muusik.

Suurbritannia näitlejad
Suurbritannia koomikud
Inglismaa muusikud
Sündinud 1935
Surnud 2002
Bronnitsõ

Bronnitsõ on linn Venemaal Moskva oblastis.

Linn asub 55 km Moskvast kagus. 2010. aastal oli elanike arv 21 102.

Venemaa linnad
Moskva oblasti linnad
Junge Union

Junge Union (ametlik nimi Junge Union Deutschlands) – CDU/CSU noorteühendus Saksamaal. See on suurim noorte poliitiline organisatsioon Saksamaal ja Euroopas.

Junge Unioni iseloomustus

Junge Union on poliitiline organisatsioon (CDU/CSU), mis osaleb aktiivselt ühiskonnaelu korraldamises ning pakub ettevõtlikele ja poliitikahuvilistele noortele parimaid arenguvõimalusi. Ühendus määratleb ennast kui liberaalne, progressiivne, kuid konservatiivne organisatsioon. Junge Union on demokraatia ja sotsiaalse turumajanduse poolt. See organisatsioon toetab Euroopa integratsiooni ja partnerisuhteid USA-ga NATO raames. Peamine ülesanne on riigi heaolusüsteemi reformimine.

Poliitiline seisukoht

Junge Union tegeleb põlvkondade võrdõiguslikkusega, pensionireformiga ja tervishoiusüsteemiga. Junge Unioni eesmärk on võidelda tööpuudusega. Junge Union tahab luua rohkem töökohti ja koolitusi noortele. Eesmärkideks on noorte kaasamine riigi ja ühiskonna kujundamisse, noorte julgustamine ideede elluviimisel ning sellele mitmekülgne kaasa aitamine ja arendamine.

Junge Union ühenduse peakorter asub Berliinis. Organisatsioon on esindatud peaaegu igas kogukonnas Saksamaal.

Esimehed

 Bruno Six (1947–1948)
 Alfred Sagner (1948–1949)
 Josef Hermann Dufhues (1949–1950)
 Ernst Majonica (1950–1955)
 Gerhard Stoltenberg (1955–1961)
 Bert Even (1961–1963)
 Egon Klepsch (1963–1969)
 Jürgen Echternach (1969–1973)
 Matthias Wissmann (1973–1983)
 Christoph Böhr (1983–1989)
 Hermann Gröhe (1989–1994)
 Klaus Escher (1994–1998)
 Hildegard Müller (1998–2002)
 Philipp Mißfelder (2002–2014)
 Paul Ziemiak (2014- )

Välislingid
 www.junge-union.de – koduleht

Saksamaa organisatsioonid
Sean Hayes

Sean Patrick Hayes (sündinud 26. juunil 1970 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide näitleja, koomik ja produtsent. Tema kõige tuntum roll on Jack McFarland NBC komöödiasarjas "Will ja Grace". Selle rolli eest võitis ta Emmy auhinna, American Comedy Awardi ja neli SAG auhinda.

Aastaid varjas oma seksuaalset suundumust, aga lõpuks tunnistas ühes 2010. aasta intervjuus (The Advocate), et on gei. Novembris 2014 teatas, et on olnud abielus oma partneri Scott Icenogle'iga juba kaheksa aastat.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1970
Tallinna Balletikool

Tallinna Balletikool on balleti õpetamisega tegelev kutseõppeasutus Tallinnas.

Kool asutati 1946. aastal Estonia teatri juures tegutsenud balletistuudio baasil Eesti Riikliku Koreograafilise Kooli nime all; seda nime kandis aastani 1959. Pärast seda kandis kool aastani 1992 nime Tallinna Koreograafiakool. Praegust nime kannab kool 1992. aastast.

Kool asub aadressil Toom-Kooli tänav 11.

Tallinna Balletikool lõpetab tegevuse 2022. aasta kevadel. 1. septembril 2022 algab õppetöö Tallinna Muusikakeskkooli, Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli ja Tallinna Balletikooli baasil rajatud Tallinna Muusika- ja Balletikoolis. Ühendkoolile valmib Tallinnas aadressil Pärnu maantee 59 uus õppehoone.

Viited

Välislingid
 Koduleht

Tallinna koolid
Eesti tantsukoolid
Leivud

Leivud ehk Leivu maarahvas ehk "Koiva maarahvas"  on eestlaste  hääbunud rahvakild Lätis Koiva (läti Gauja) piirkonnas Eesti piiri äärsel alal, kes on tänaseks lätistunud.

Esimesed teated leivu murrakust ja selle kõnelejatest pärinevad 18. sajandist August Wilhelm Hupeli teosest "Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland".

1782. aastal oli leivusid mõni tuhat inimest, 1849. aastal 2600, 1868. aastal veidi üle 2000, 1911. aastal 116, 1935. aastal 131 leivu murde kõnelejat või sellest arusaajat.

Leivusid  ja nende keelt uurisid soomlane Anders Johan Sjögren, Ferdinand Johann Wiedemann ja soomlane Heikki Ojansuu.

Vaata ka
Lutsid
Maarahvas

Viited

Kirjandus
Marjo Mela. "Läti eestlased. Ajalugu, keel ja kultuur". Eesti Keele Sihtasutus. Tallinn 2007, ISBN 978-9985-79-196-7
selle kokkuvõte: Väinö Klaus. Läti eestlastest
Läti
Kalju Ojaste (laskesuusataja)

Kalju Ojaste (sündinud 8. detsembril 1961 Otepääl) on eesti treener ja endine laskesuusataja.

Ta lõpetas aastal 1980 Otepää Keskkooli.

Ta esindas Eestit muu hulgas Albertville'i, Lillehammeri ja Nagano olümpiamängudel. Naganos kandis ta Eesti lippu.

1992. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel Novosibirskis võitis ta koos Aivo Udrase, Urmas Kaldvee ja Hillar Zahknaga Eesti meeskonnale pronksmedali.

Triin Ojaste on Kalju Ojaste tütar.

Viited

Välislingid
 

Eesti laskesuusatajad
Sündinud 1961
Jakob Thal

Jakob Thal ehk Mango Jaak (11. september 1718 Urvaste – 5. veebruar 1790 Kambja) oli Kambja köster ja vennastekoguduse edendaja Lõuna-Eestis. 

Urvastest Kambjasse tuli Jakob Thal 1745. aastal.

Isiklikku

Jakob Thali poeg oli köster ja orelimeister Johann Thal. 

Jakob Thali vend oli köster ja kirjamees Mango Hans. 

Jakob Thali vennapoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal. 

Sündinud 1718
Surnud 1790
Oulu Ülikool

Oulu Ülikool (soome keeles Oulun yliopisto) on suuremaid ülikoole Soomes. 

Ülikool asutati 8. juulil 1958. Ülikoolis õpib umbes 13 000 tudengit ja seal on 2 900 töötajat. Väljaanne Academic Ranking of World Universities on ülikooli hinnanud Turu Ülikooli järel paremuselt teiseks ülikooliks Soomes.

Teaduskonnad
Ülikoolil on üheksa teaduskonda:
 Tehnoloogiateaduskond
 Loodusteaduste teaduskond
 Humanitaarteaduskond
 Meditsiiniteaduskond
 Pedagoogikateaduskond
 Majandusteaduskond
 Biokeemia- ja molekulaarmeditsiini teaduskond
 Info- ja elektritehnika teaduskond

Vaata ka
 Oulu Ülikooli Haigla

Viited

Välislingid 
 Koduleht

Soome ülikoolid
Oulu
Koljo Adam

Koljo Adam (u 1683 Urvaste – 6. juuli 1759 Urvaste) oli Urvaste köster, kirjamees, illustraator ja vennastekoguduse edendaja Lõuna-Eestis. 

Oli Johann Christian Quandti peamine abiline vennastekoguduse töös. Alates 1732 Urvaste koolmeister ja alates 1752 Urvaste köster. 

Saksakeelse Uue Testamendi varal õppis iseseisvalt ära saksa keele, nii et hiljem tõlkis eesti keelde Johann Arndti (1555–1621) "Tõelise kristluse" ning John Bunyani "Ristiinimese teekonna" ja "Püha sõja". Ka on ta saksa keelest tõlkinud jutlusi ja piiblilugusid ning luuletanud hulga laule. 

Koljo kopeeris sulega iga peatüki ees asunud kunstipärased vaselõiked, mistõttu teda peetakse esimeseks eesti raamatuillustreerijaks. 

Õppis omal käel noodilugemist ja pani hiljem lauluviise kirja. 

Iseseisvalt õppis ära kellade parandamise ja valmistas hiljem seinakelli.

Isiklikku

Koljo Adami väimees oli köster ja kirjamees Mango Hans. 

Koljo Adami tütrepoeg oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal. 

Koljo Adami tütre pojapoeg oli orelimeister Carl Georg Thal. 

Koljo Adami väimees oli köster ja kirjamees Michael Ignatius. 

Koljo Adami tütrepoeg oli Hageri koguduse õpetaja David Friedrich Ignatius.

Surnud 1759
Hernhuutlus
Eesti tõlkijad
Sündinud 1680. aastatel
Hoffmann

Hoffmann on perekonnanimi.

Nime kandjaid
 Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann (1871 Koeru1940 Schwetz), Eesti vaimulik
 Christian Hoffmann (1974), Austria endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja
 Christian Friedrich Hoffmann (1775 Eisenach1817 Jaani)
 Dolores Hoffmann (1937 Peterburi), eesti-saksa päritolu Eesti vitraažikunstnik
 Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (1776 Königsberg1822 Berliin), saksa romantismiaja kirjanik
 Gleisi Helena Hoffmann (1965)
 Heinrich Hoffmann (1809) oli saksa psühhiaater 
 Heinrich Hoffmann (1859) oli saksa maalikunstnik
 Heinrich Ferdinand Hoffmann (1820) oli Eesti vaimulik
 Heinrich Ferdinand Hoffmann (Heinrich Johann Michael Ferdinand Hofmann) 1824 Darmstadt oli saksa maalikunstnik ja illustraator 
 Heinrich Richard Hoffmann (1868 Koeru1935 Rakvere), Eesti vaimulik ja India misjonär
 Johann Philipp Hoffmann (1765 Erfurt1819 Kuressaare)
 Jules A. Hoffmann (1941 Echternach), Luksemburgi päritolu Prantsuse bioloog
 Melchior Hoffmann (umbes 1500 Schwäbisch Hall1543 Strassburg)
 Oskar Georg Adolf Hoffmann (1851 Tartu1912 Novaja Derevnja), baltisaksa maalikunstnik

Vaata ka
 Hoffmannid
 Ernst Reinhold Hofmann
 Hoffmann–La Roche

Saksa perekonnanimed
Eestistamisel muudetud perekonnanimed
Paljas võõrkakar

Paljas võõrkakar (Galinsoga parviflora) on võõrkakra perekonda korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.

Kirjeldus 
Üheaastane mahlane rohttaim. Varte ülaosa ja õisikute raod pisut karvased, karvad kuni 0,5 mm pikkused. Lehed loogelise servaga või peensaagjad. Keelõied valged, putkõied kollased. Taime kõrgus enamasti 10-60 cm, harva kuni 130 cm. Õitseb juulist septembrini või oktoobrini, sõltuvalt öökülmadest.

Levik ja kasvukohad 
Pärit Lõuna-Ameerikast, toodi ta esmakordselt Euroopasse, Kew' botaanikaaeda 1796. aastal, kust on edasi levinud. 

Eestis on paljas võõrkakar nüüdisajal hajusalt levinud tulnukas. Esmakordselt kasvatati Tartu botaanikaaias 1810. aastal, metsistunult või tulnukana on teada 1830. aastatest. Praegu on levinud aedade ja põldude umbrohuna, harvem jäätmaadel, raudteejaamades ja prahipaikadel. Hajusalt kogu Eestis.

Viited

Välislingid 
 

Korvõielised
TEDxTallinn

TEDxTallinn on Tallinnas korraldatav TEDx konverents.

Esimene TEDxTallinn toimus 20. novembril 2009 KUMU Kunstimuuseumi konverentsisaalis. Samas kohas peeti ka teine konverents 25. mail 2010. Kolmas TEDxTallinn (alapealkirjaga "Tulevik sünnib täna") leidis aset Salme Kultuurikeskuses 18. aprillil 2011 ning neljas (alapealkirjaga "Nihe") 4. mai 2012 teatris NO99. 2013. aasta konverents "Piiri peal" toimus 3. mail Salme Kultuurikeskuses. 2014. aasta TEDx peeti 9. mail Kumus.

Tallinnas on samuti korraldatud TEDxLoodusele (alapealkirjaga "Looduse vastu ei saa"; 22. oktoober 2011 Rocca al Mare Koolis) ja TEDWomen ("Reshaping the Future"; 7.–8. detsember 2010 kino Artis kohvikus).

Vaata ka 
TED
TEDxTartu

Välislingid 

 Kodulehekülg

Tallinna üritused
Eesti konverentsid
Antsla kogudus

EELK Antsla kogudus oli luterlik kogudus Antslas, mis praegu tegutseb filiaalina.

Kogudus kuulus Võru praostkonda. Tegemist on Urvaste koguduse Antsla filiaaliga, mis 8. veebruarist 1994 kuni 9. aprillini 1996 oli formaalselt iseseisev kogudus. Kogudust teenis õpetaja Aleksander Luhamets, kes tegutses Antsla palvemajas järjepidevalt aastatel 1944–2001. 

Jumalateenistused Antsla palvemajas toimuvad igal pühapäeval algusega kell 16.

EELK Võru praostkond
Antsla vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Zoë Wanamaker

Zoë Wanamaker (sündinud 13. mail 1949 New Yorgis) on inglise näitleja. 

Ta on tuntud seriaalist "Minu pere" (Susan Harperina) ja filmist "Harry Potter ja tarkade kivi" (lendamise õpetajana).

Seriaalis "Hercule Poirot" mängib ta Ariadne Oliveri.

Tema isa oli režissöör Sam Wanamaker.

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1949
Uldis Lieldidžs

Uldis Lieldidžs (24. aprill 1933 Riia – 29. jaanuaril 2019 Riia) oli läti näitleja. 

1951. aastal lõpetas ta Riia 1. Keskkooli. Aastatel 1951–1952 õppis Lieldidžs Cēsise Riiklikus Pedagoogilises Instituudis. 1956. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi Lavakunstikateedri. Töötas aastatel 1956–1972 Läti Kunstiteatris ja 1973–1993 Läti Riiklikus Filharmoonias. 

Alates 1955. aastast mängis ta ligi seitsmekümnes filmis. 

Uldis Lieldidžs oli ka üks osalisi dokumentaalfilmis "Fritsud ja blondiinid".

Välislingid

Uldis Lieldidžs andmebaasis IMDb
Uldis Lieldidžs kino-teatr.ru lehel
Uldis Lieldidžs kinopoisk.ru lehel

Läti näitlejad
Sündinud 1933
Surnud 2019
John Mott

John Raleigh Mott (25. mai 1865 Livingston Manor, Sullivani maakond, New Yorgi osariik – 31. jaanuar 1955) oli kauaaegne YMCA juht.

1946. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna kristlike noorteorganisatsioonide asutamise ja arendamise eest.

Nobeli rahuauhinna laureaadid
Ameerika Ühendriikide inimesed
Sündinud 1865
Surnud 1955
Martin Kutman

Martin Kutman (12. juuli 1928 Estonka – 29. mai 2012) oli eesti kergejõustiklane ja treener.

Aastatel 1947–1952 tuli ta teivashüppes, tõkkejooksus, kolmikhüppes ja kümnevõistluses kokku kaheksa korda Gruusia meistriks ning püstitas viis Gruusia rekordit.

Ta lõpetas 1946. aastal Thbilisis kehakultuuritehnikumi ja 1951. aastal Gruusia Riikliku Kehakultuuriinstituudi ning töötas seejärel treenerina.

1952. aastal asus ta tööle Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonda. Aastatel 1981–1989 oli ta kergejõustiku kateedri juhataja.

Martin Kutman võitis medaleid veteranide Euroopa ja maailmameistrivõistlustelt.

Tunnustus
 1978 Eesti NSV teeneline treener
 2002 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi aastapreemia (Eesti Spordimuuseumi vaimne ema selle loomisest alates, peavarahoidjana alusepanija mõtestatud ja süsteemsele tegevusele muuseumi kogude kujundamises)
 2009 Eesti Vabariigi spordipreemia (elutööpreemia – pikaajalise ja tulemusliku pedagoogilise ning spordialase tegevuse eest)
 2009 Tartu linna aukodanik ja Tartu Suurtähe kavaler

Mälestuse jäädvustamine 
Alates 2013. aastast peetakse Martin Kutmani mälestusvõistlusi.

Välislingid
 Martin Kutman – 80!
 Järelehüüe ajakirjas Universitas Tartuensis, 8. juuni 2012

Eesti kergejõustiklased
Eesti kergejõustikutreenerid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud
Eesti NSV teenelised treenerid
Tartu aukodanikud
Sündinud 1928
Surnud 2012
Nõukogude Liidu jäähokikoondis

Nõukogude Liidu jäähokikoondis oli Nõukogude Liidu esindusmeeskond jäähokis.

Koondis oli aastatel 1954–1991 ülekaalukalt edukaim jäähokikoondis. Koondis tuli seitse korda olümpiavõitjaks (1956, 1964, 1968, 1972, 1976, 1984, 1988) ning sai olümpiamängudelt ühe hõbe- (1980) ja ühe pronksmedali (1960). Maailmameistrivõistlustelt võideti 22 kuld-, 7 hõbe- ja 5 pronksmedalit.

Koondise kauaaegne treener oli Viktor Tihhonov.

Mängijaid 
Helmuts Balderis
Vjatšeslav Bõkov
Vitali Davõdov
Vjatšeslav Fetissov
Anatoli Firsov
Valeri Harlamov
Aleksandr Jakušev
Valeri Kamenski
Sergei Kapustin
Aleksei Kassatonov
Vladimir Krutov
Igor Larionov
Sergei Makarov
Aleksandr Maltsev
Boriss Mihhailov
Vladimir Petrov
Aleksandr Ragulin
Vladislav Tretjak
Valeri Vassiljev

Tulemused

Olümpiamängudel

Maailmameistrivõistlustel

Välislingid 
 Hockey CCCP International 

Jäähokikoondised
Nõukogude Liidu sport
Vladimir Petrov

Vladimir Petrov (vene keeles Владимир Владимирович Петров Vladimir Vladimirovitš Petrov; 30. juuni 1947 – 28. veebruar 2017) oli vene jäähokimängija.

Ta tuli Nõukogude Liidu koondises mängides jäähoki olümpiavõitjaks 1972. aastal Sapporos ja 1976. aastal Innsbruckis.

Ta moodustas ründekolmiku koos Boriss Mihhailovi ja Valeri Harlamoviga.

Petrov oli 22. maist 1992 kuni 8. aprillini 1994 Venemaa hokiföderatsiooni president.

Aastal 2006 valiti ta IIHF-i Kuulsuste Halli liikmeks.

Viited 

Nõukogude Liidu jäähokimängijad
HK Moskva CSKA mängijad
Sündinud 1947
Surnud 2017
Neil Hardwick

Robert Neil Hardwick (sündinud 22. juulil 1948 Teversalis) on inglise päritolu Soome lavastaja, stsenarist, näitleja ja kirjanik.

Ta õppis Cambridge'i ülikoolis algul füüsikat ja hiljem filosoofiat. Alates 1969. aastast elab ta Soomes.

Neil Hardwick on muu hulgas tegutsenud nii tele-, filmi- kui ka teatrilavastajana, kirjutanud telesaadete ja sarjade stsenaariume, osalenud keeleõppe-, meelelahutus- ja komöödiasarjades näitlejana, juhtinud televisioonis jutusaateid ning kirjutanud mitu raamatut.

Välislingid
 Neil Hardwick andmebaasis IMDb
 TV-intervjuu

Soome filmilavastajad
Soome stsenaristid
Sündinud 1948
Hertu mõis

Hertu mõis (saksa keeles Hermet) oli Valtu kõrvalmõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Välislingid
Hertu mõisast Eesti mõisaportaalis
Hertu (Härtu) mõis (Mõisate ülevaated) - Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Hertu mõis (Rapla khk)

 

Harjumaa mõisad
Rapla vald
Rapla kihelkond
Maydellide mõisad
2012. aasta Malaisia Grand Prix

2012. aasta Malaisia Grand Prix oli 2012. aasta Vormel 1 hooaja teine etapp. See peeti Malaisias Sepangi ringrajal 25. märtsil 2012.

Sõideti 56 ringi, võistluse kogupikkus oli 310,408 km. Ilm oli pilves ja vihmane.

Esimese stardikoha sai kvalifikatsioonis Lewis Hamilton, võistluse võitis Fernando Alonso, kiireima ringi sõitis Kimi Räikkönen (1.40,722).

Tulemused

Kvalifikatsioon

* Kimi Räikkönen sai käigukasti vahetamise tõttu karistuse +5 stardikohta
** Heikki Kovalainen sai eksimuse eest eelmisel etapil karistuse +5 stardikohta

Võistlus

2012. aasta Vormel 1 hooaeg
Ohukotsu mõis

Ohukotsu mõis (saksa keeles Odenwald, aastani 1843 Odenkotz) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.

Ohukotsu mõisas on sündinud Tallinna linnaaednik Hans Lepp.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Viited

Välislingid
Ohukotsu mõisast Eesti mõisaportaalis
Ohukotsu mõis (Mõisate ülevaated) - Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Ohukotsu mõis (Rapla khk)

Harjumaa mõisad
Märjamaa vald
Rapla kihelkond
Rapla mõis

Rapla mõis (saksa keeles Rappel) oli Alu kõrvalmõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.

Ajalugu
Alu mõisnik Hans Diedrich von Rosen müüb 26. aprillil 1705. aastal Alu mõisa Bengt Heinrich von  Bistramile, jättes enesele Alust eraldatud Rapla mõisa. Sellega saab alguse Rapla mõisa ajalugu, kuigi ta jääb kuni lõpuni Alu kõrvalmõisaks.

1717. aastal ostab mõisa Jürgen Frisell (Georg Friesel).

1741. aastal ostab Alu mõisnik Bistram Rapla mõisa tagasi.

1747. aastal läheb Alu ja Rapla mõis Tiesenhausenite kätte.

1828. aastal ostab mõisa Udellide departemang

1858. aastal omandab mõisa avalikult müügilt Otto Gustav von Lilienfeld

24. veebruaril 1894. aastal liidetakse Rapla mõis ametlikult Alu mõisaga.

Mõisakompleks
Mõis asus jõe vasakkaldal tänase Jõe tänava piirkonnas.

Tänapäevaks pole säilinud mitte ühtegi hoonet Rapla mõisast.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Viited

Välislingid
Rapla mõis (Mõisate ülevaated) - Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Rapla mõis (Rapla khk)

Harjumaa mõisad
Rapla vald
Rapla kihelkond
Riidaku mõis

Riidaku mõis (saksa keeles Ridaka) kuni 1877. aastanirüütlimõis, seejärel poolmõis Rapla kihelkonnas Harju kreisis. 

Nüüdisajal jääb kunagine mõis Märjamaa valda Rapla maakonnas.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Viited

Välislingid
Riidaku mõis (Mõisate ülevaated) - Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Riidaku mõis (Rapla khk)

Harjumaa mõisad
Märjamaa vald
Rapla kihelkond
Vahakõnnu mõis

Vahakõnnu mõis (saksa keeles Wahhakant) oli rüütlimõis Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Välislingid
Vahakõnnu mõisast Eesti mõisaportaalis
Vahakõnnu mõis (Mõisate ülevaated) - Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Vahakõnnu mõis (Rapla khk)

Harjumaa mõisad
Rapla vald
Rapla kihelkond
Juha Sipilä

Juha Petri Sipilä (sündinud 25. aprillil 1961 Vetelis) on Soome poliitik. Ta oli 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 Soome peaminister.

Ta lõpetas 1986. aastal Oulu ülikooli insenerina.

2011. aastal valiti ta Eduskunna liikmeks.

Alates 9. juunist 2012 on ta Soome Keskerakonna esimees.

2015. aasta parlamendivalimistel sai Sipilä 30 733 häält, mis oli nende valimiste rekord. Ühtlasi tõusis Keskerakond Eduskunna suurimaks erakonnaks.

Vaata ka 
 Juha Sipilä valitsus

Soome poliitikud
Sündinud 1961
Henry James

Henry James [h'enri džeims] (15. aprill 1843 New York – 28. veebruar 1916 London) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik, kes elas enamiku oma elust Inglismaal. Teda peetakse üheks 19. sajandi realismi võtmekujudest.

Eesti keeles ilmunud teoseid
 "Daami portree", tõlkinud Henno Rajandi, Tallinn: Eesti Raamat, 1977 (uustrükk Eesti Päevalehe raamatusarjas 2005)
 "Kruvi keere", tõlkinud Anne Allpere, Loomingu Raamatukogu 14–16, 1993
 "Asperni kirjad", tõlkinud Riina Jesmin, Loomingu Raamatukogu 37–38, 1995
 "Daisy Miller", tõlkinud Riina Jesmin, Loomingu Raamatukogu 21, 1996
 "Saadikud", tõlkinud Urve Hanko, Tallinn: Eesti Raamat, 1999
 "Eurooplased", tõlkinud Riina Jesmin, Loomingu Raamatukogu 21–23, 2002
 "Üleloomulikud lood", tõlkinud Vilma Jürisalu, Tallinn: Eesti Raamat, 2006

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Inglise kirjanikud
Sündinud 1843
Surnud 1916
Kalle Päätalo

Kaarlo Alvar Päätalo (11. november 1919 Taivalkoski vald – 20. november 2000 Tampere) oli soome kirjanik.

Ta hakkas juba 13-aastasena metsatööl käima. Talle meeldis lugeda ja ta unistas juba lapsena kirjutamisest, kuigi ei pidanud seda elatusvahendiks.

Päätalo osales Talvesõjas ja Jätkusõjas, kus sai haavata. Pärast sõda lõpetas ta tehnikakooli ehituse alal ja töötas seejärel ehitusmeistrina.

Tema esimene romaan ilmus 1958. aastal. Alates 1963. aastast oli ta vabakutseline kirjanik. Kokku kirjutas ta üle 40 romaani. Ta kirjutas eelkõige metsa- ja ehitustööst ning vaestest ja töökatest inimestest. Tema romaanide põhjal tehti mitu filmi.

Aastal 1978 sai ta professori aunimetuse. Ta sai 1999. aastal Väinö Linna auhinna ja Suomi-palkinto. Läbi aegade suuremate soomlaste seas valiti Kalle Päätalo 69. kohale.

Pärast Kalle Päätalo surma püstitati Taivalkoskis talle mälestusmärk. Vallas tegutseb ka Päätalo instituut. Kirjaniku lapsepõlvekodus Kallioniemis on majamuuseum.

Eesti keeles on ilmunud tema romaan "Hämariku eel" (Eesti Kirjastus Orto, Toronto 1966).

Välislingid
 Järelehüüe ajalehes Helsingin Sanomat
 Päätalo instituut

Soome kirjanikud
Talvesõja veteranid
Sündinud 1919
Surnud 2000
Lesotho Fatse La Bontata Rona

"Lesotho Fatse La Bontata Rona" ('Lesotho, me isade maa') on Lesotho riigihümn.

Hümn on kasutusel aastast 1967. Selle sõnad kirjutas prantsuse misjonär François Coillard ja muusika Ferdinand-Samuel Laur.

Hümni sõnad

Välislingid
"Lesotho Fatse La Bontata Rona"
Lesotho hümn MIDI

Lesotho sümboolika
Riigihümnid
Lesotho muusika
Mägiarnika

Mägiarnika (Arnica montana L.) on mitmeaastane rohttaim korvõieliste sugukonnast arnika perekonnast.

Levila ja kasvukoht
Mägiarnika on looduslikult levinud Euroopa mägedes, lisaks veel Lõuna-Venemaal ja Kesk-Aasias. Eestis kasvatatakse pigem ilutaimena. Kasvab meelsamini 500–2500 m kõrgusel mägistel niitudel. Muld peaks pigem olema väheviljakas ja happeline. Samuti on mägiarnikale sobilik kasvukoht turbaraba.

Välimus
Mägiarnika on 20–60 cm kõrgune mitmeaastane rohttaim. Lehed on ovaalsed ümara tipuga, alumine pool on tumeroheline. Lehed paiknevad maapinna ligidal leherosetina. Varred on karvased. Õied on erekollased kiirjad ja karikakaraõite moodi. Kroonlehed on kahes suuruses. Välimiste kroonlehtede pikkus on 4,9–5,7 cm. Sisemised kroonlehed on väiksemad kui 1 mm või 1–2 mm pikkused.

Kasvatamine 
Mägiarnikat on lihtne kasvatada, kuna taim talub erinevaid mullatingimusi. Muld võib olla liivane või savine. Ideaalne muld on liiva, savi ja turba segu. Mägiarnika eelistab väheviljakat ja vett läbilaskvat mulda. Muld peaks olema pidevalt niiske. pH võib mullal olla nii happeline, neutraalne kui ka aluseline, kuid eelistab pigem happelist pinnast. Saab kasvada ka väga happelises mullas. Mägiarnikale sobib valgusküllane kasvukoht.

Mägiarnika õitseb juulist augustini. Õisi koos tupplehtedega võib korjata juunist augustini. Juuri on parim aeg koguda kevadel (aprillis) ja sügisel (oktoobris).

Keemiline koostis
Mägiarnika koostises on seskviterpenoidsed laktoonid (arnifoliin, arnitsiin, helenaliin), triterpenoidid (arnidiool, faradiool). Droogis on ka kumariinid (skopoletiin, umbelliferoon), flavanoidid (kvertsetiini, kempferooli, apigeniini ja luteoliini glükosiidid), eeterlikku õli jm. 

Kasutatakse arnikatinktuuri ja arnikateed. Tinktuur valmistatakse värsketest õitest või kuivatatakse eelnevalt soojas varjulisel alal, kus on hea õhuringlus.

Kasutamine 
Mägiarnika on antibiootiline, põletikuvastane, inotroopne, trombotsüütidevastane, reumavastane ja valu vaigistav. Tarvitatakse välispidiselt paisete, verevalumite, reuma, podagra, lihasevalu, suulimaskestapõletike ja putukahammustuste korral.

Hoiatused 
Võib tekitada nahapõletikke. Pikaajalisel tarvitamisel võivad tekkida villid, haavandid ja kude võib kärbuda. Seespidiselt ei tohi tarvitada, sest mägiarnika tekitab limaskestade ärritust, iiveldust, oksendamist, suu ja kurgu valulikkust, pulsi aeglustumist ja kiirenemist, vererõhu kõikumist, hingamishäireid (hingeldust) ja lihasehalvatust.

Viited 
Korvõielised
Ravimtaimed
Väike-Pakri pank

Väike-Pakri saare pankrannik (ka: Väike-Pakri pank) asub Väike-Pakri saare rannikul põhjast läände. Seal asub klindiastang, mis on umbes 11 m kõrge. Sealsel maa-alal paljandub alamordoviitsiumi ja keskordoviitsiumi alumise osa terrigeensed setendid ja lubjakivid.

Väike-Pakri pankrannikul leidub Pakri lubiliivakivi (tuntud ka Pakri kihistu nime all) läbilõiget. Pankranniku ilmet on mõjutanud suurtüki- ja lennuväe polügooniks olemine Nõukogude võimu ajal. Väike-Pakri saare pankrannik kuulub Pakri maastikukaitseala koosseisu.

Koos Suur-Pakri ja Osmussaare pangaga kuulub Väike-Pakri pank Põhja-Eesti klindi Loode-Eesti klindilõigu koosseisu. 

Sealne paeastang on 6 kilomeetrit pikk ja 1–14 meetri kõrgune.

Klint on Väike-Pakri pangal osalt Ölandi tüüpi, ehk siis astang koosneb täielikult lubjakivist.  Põhja- ja kirderannikul esineb ka Väike-Pakri tüüpi klinti, kus lubjakivi all esineb ka glaukoniitliivakivi, mida meri murrutab. Seetõttu on sealsele pangale omased suured pangale nõjatuvad paekivilahmakad.

Vaata ka
Suur-Pakri pank
Pakri pank (Pakri poolsaarel)

Viited

Kirjandus 
 Pakri saared - loodus ja inimtegevus. 1998. Koost. H. Kink. Toim. A. Miidel. Tallinn, 85 lk.

Välislingid 
 Pakri Saarte Arenduse SA


Pakri saared
Eesti pangad (geograafia)
Henri de Saint-Simon

Henri de Saint-Simon [anr'i dö sä(n)-sim'o(n)], õieti Claude Henri de Rouvroy, comte de Saint-Simon (17. oktoober 1769 Pariis – 19. mai 1825 Pariis) oli prantsuse filosoof, varajane sotsialismi teoreetik. Tema ideed on mõjutanud mitut 19. sajandi mõttevoolu, eelkõige marksismi ja positivismi, aga ka sotsioloogiat kui eriala.

Tema tuntumaid õpilasi oli Barthélemy Prosper Enfantin.

Prantsuse filosoofid
Sündinud 1769
Surnud 1825
Ludwig Börne

Karl Ludwig Börne (sünninimi Loeb Baruch; 6. mai 1786 Frankfurt – 12. veebruar 1837 Pariis) oli juudi päritolu saksa ajakirjanik, kirjandus- ja teatrikriitik ja satiirik.

Saksamaa ajakirjanikud
Kirjanduskriitikud
Teatrikriitikud
Sündinud 1786
Surnud 1837
Entandrophragma excelsum

Entandrophragma excelsum on meelialiste sugukonda sargapuu perekonda kuuluv puuliik.

Ta kasvab pärismaisena Ida-Aafrika vihmametsades Kongo DV idaosas, Rwandas (sealhulgas Nyungwe rahvuspargis), Burundis (sealhulgas Kibira rahvuspargis), Ugandas, Tansaanias, Malawis ja Sambias.

Puu kasvab 925–2220 meetri kõrgusel, sageli veekogude läheduses. Teda kasvatatakse ka teede ääres ja kohvipuuistandustes varjupuuna.

Puu on heitlehine. Ta kasvab 30–60 meetri kõrguseks. Puu on sirge silindrilise tüve ja laia ümara või kuplikujulise võraga. Tüve läbimõõt on kuni 2,5 meetrit. Oksad harunevad tüvest umbes 27 meetri kõrguselt. Koor on sile, värvuselt hallikas kahvatuoranžide laikudega.

Lehed on 8–16 lehekesega paarissulgjad liitlehed, mis asetsevad vahelduvalt. Lehekesed asetsevad vastakuti.

Taim on kahekojaline. Vili on kupar, mis sisaldab kuni 30 tiibadega seemet.

Lülipuit on värskelt lõigatuna roosakaspruun, hiljem tumedam, ning selgelt eristatav heledast maltspuidust. Puidu tihedus on 460–530 kg/m³.

Entandrophragma excelsum'i puitu kasutatakse ehitusel ja tarbeesemete valmistamisel, samuti küttepuuna. Burundis kasutatakse juurte koorest saadud tuhka veriköha raviks, Tansaanias ravitakse juurtega gonorröad ja songa.

Viited

Välislingid
 Entandrophragma excelsum
 Noore puu pilt

Seebipuulaadsed
Foxi liustik

Foxi liustik (inglise keeles Fox Glacier, maoori keeles Te Moeka o Tuawe) on oruliustik Westland Tai Poutini rahvuspargis Uus-Meremaa  Lõunasaare läänerannikul. Liustik on 13 km pikk. Koos naabruses asuva, samuti Lõuna-Alpide mäestikust algava Franz Josefi liustikuga on omapärane see, et need liustikud lõpevad troopilises vihmametsas (u 300 m kõrgusel merepinnast) ja on ühed kõige kergemini ligipääsetavad liustikud maailmas. Foxi liustiku serv asub samanimelisest (Fox Glacier/Weheka) asulast jalutuskäigu (u 6 km) kaugusel. Liustikust saab alguse samanimeline jõgi – Fox River.

Liustik sai oma nime 1872. aastal tolleaegse Uus-Meremaa peaministri Sir William Foxi järgi.

Välislingid 

Foxi liustik Uus-Meremaa looduskaitseobjektina

Liustikud
Uus-Meremaa geograafia
Otto Hoffmann

Otto Konrad Ernst Hoffmann (23. september/5. oktoober 1866, Koeru – 8. juuni 1919) oli Eestis ja Lätis tegutsenud Eesti arhitekt, Riia Polütehnikumi professor ja rektor.

Algõpetuse sai ta koduõpetaja käest. Aastatel 1881–1885 õppis ta Peetri Reaalkoolis, lõpetades selle kooli esimese lennu.

1910. aastal kandideeris Hoffmann Tartu ülikooli arhitekti ametisse, kuid konkursi võitis keiserliku ülikooli viimane arhitekt Pavel Nikitin.

Hoffmann projekteeris 1912–14 ehitatud Tartu Ülikooli õppehoone praeguse aadressiga Vanemuise 46, samuti 1912. aastal valminud Ruhnu uue kiriku. Riias on tema projekti järgi rajatud näiteks kurtide laste kool (Aleksandra Čaka iela 42, 1897), Riia Polütehnilise Instituudi üks tiib (Raiņa bulvāris 19, 1909, tänapäeval Läti Ülikooli hoone) ja Evangeelsete Luteri Halastajaõdede Seltsi maja (Miera iela 45, 1904).

Isiklikku
Tema isa Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru koguduse õpetaja, ka tema vanaisa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru koguduse õpetaja. Tema vend Heinrich Richard Hoffmann oli misjonärina Indias, hiljem oli Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja; vend Arthur Friedrich Wilhelm Hoffmann oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja; õemees (oli abielus tema kahe õe Anna Wilhelmine ja Selma Emiliega) Johann Heinrich Brasche oli Tallinna Toompea Kaarli koguduse õpetaja; õemees (oli abielus tema õe Anna Louisega) Daniel Burchard Lemm oli Kadrina- ja Kuressaare Laurentiuse koguduse õpetaja; õemees Oskar Ernst Emil Tomberg (oli abielus tema õe Margarethe Helene Elisabethiga) oli Koeru- ja Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja ja Jõelähtme koguduse õpetaja.

Viited

Eesti arhitektid
Sündinud 1866
Surnud 1919
Indiana Ülikool (Bloomington)

Indiana Ülikool Bloomingtonis on ülikool Bloomingtonis Indiana osariigis Ameerika Ühendriikides.  

See on Indiana Ülikooli süsteemi keskne ülikoolilinnak. 

Ülikool on asutatud aastal 1820.

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
Indiana
Ülikool relvavabaks

"Ülikool relvavabaks" oli tudengite protestiliikumine Tartu Riiklikus Ülikoolis, mis nõudis "sõjalise õpetuse tingimusteta kaotamist" ülikoolist. 

Selle liikmed ei tegutsenud üldiselt ajendatuna patsifismist, vaid olid vastu kohustuslikele sõjalistele loengutele, mida viisid läbi Nõukogude Armee erusõjaväelased. Liikumise tulemusena kaotas NSV Liidu Kõrg- ja Keskerihariduse Ministeeriumi minister Gennadi Jagodin sõjanduse kateedrid tsiviilülikoolides.

Mitmed liikumise liikmed osalesid hiljem korp! Sakala taastamisel Eestis.

Viited 

Tartu Ülikool
Lauri Leis

Lauri Leis (sündinud 7. oktoobril 1978 Võrus) on eesti kergejõustiklane. Alustanud kolmikhüppajana on mees võistelnud ka kaugushüppes, 100 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus.

1997. aastal lõpetas Leis Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi ning 2001. TTÜ Tallinna Kolledži.

Saavutused 
Isiklik kolmikhüpperekord 16,77 (2008), kaugushüpperekord 7,48 (2005). Ateena olümpiamängudel (2004) saavutas 33. koha tulemusega 16,18.

Treenerid 
Tema treeneriteks on olnud Valeri Holodnjakov (Võrus) ja Sven Andresoo (2000–2007 Audentese Spordikool). Alates 2007. aastast treenib Andrei Nazarovi käe all.

Viited

Välislingid 
 Leis Lauri Biography. Rahvusvaheline Kergejõustikuliidu (IAAF) koduleht
 

Eesti kolmikhüppajad
Eesti kaugushüppajad
Eesti sprinterid
Sündinud 1978
Vasakukäelisus

Vasakukäelisus on käelisuse vorm, mille korral juhtkäeks on vasak käsi.

Vasakukäelised inimesed eelistavad kirjutada vasaku käega, samuti teha mitmesuguseid töid eelistatult vasaku käega.

Vasakukäelisus on inimeste seas palju vähem esinev kui paremakäelisus.

Vaata ka
Ambidekstria

Välislingid 
 Raamatu "Ettevaatust, kui vasak on parem" autor Maarika Ruuse räägib Pere ja Kodu taskuhäälingus vasakukäelisusest, 09.01.2021

Inimene
Nunivak

Nunivak (keskjupiki Nunivaaq, nunivaki murdes Nuniwar) on vulkaaniline igikeltsaga kaetud saar Beringi meres. Asub 48 km kaugusel Alaska poolsaare rannikust.

Saar on 76,2 kilomeetrit pikk ja 106 kilomeetrit lai. Pindala on 4226,78 km² ja sellega on Nunivak suuruselt Ameerika Ühendriikide 8. saar. Suurema osa saarest moodustab vulkaaniline platoo, mille kõrgeim punkt on 510,5 m.

Nunivaki põliselanikud on jupiki eskimod, kes räägivad keskjupiki keele nunivaki murret. Tänapäeval räägivad kõik elanikud inglise keelt, keskjupiki keelt oskavad vaid vanemad inimesed.

Saare ainuke asula on tänapäeval põhjakaldal asuv Mekoryuk umbes 200 elanikuga. 1821. aastal elas saarel umbes 400 inimest 16 külas. 1880. aastal loendati saarel 702 elanikku 9 külas.

1934. aastal toodi saarele Gröönimaalt 34 muskusveist. Tänapäeval on saarel umbes 500-pealine muskusveiste kari.

Välislingid
 

Alaska osariigi saared
Vaikse ookeani saared
Aleksandr Polunov

Aleksandr Jurjevitš Polunov (vene Александр Юрьевич Полунов; sündinud 1966) on vene kirikuloolane, kelle uurimisvaldkonnaks on Vene Õigeusu Kiriku ajalugu 19. sajandil ja 20. sajandi alguses.

Hariduse omandas ta aastatel 1984–1989 Moskva Riikliku Ülikooli ajaloo osakonnas. Pärast diplomiõppe lõppu jätkas ta sama ülikooli juures kraadiõpet ja kaitses 1992. aastal ajalookandidaadi kraadi.

Polunov töötab Moskva Riikliku Ülikooli avaliku halduse teaduskonna dotsendina. Ühtlasi on ta lugenud külalisõppejõuna loenguid Ameerika Ühendriikides Columbia Ülikoolis.

Tema eriliseks uurimishuviks on keiser Aleksander III ja Pühima Valitseva Sinodi ülemprokuröri Konstantin Pobedonostsevi kirikupoliitika. Laiemalt on ta uurinud kiriku ja riigi suhteid Venemaa Keisririigi hilisel perioodil, usuvabaduse ajalugu Venemaal, poliitiliste ja kirikureformide ning vastureformide ajalugu.

Seoses Aleksander III kiriku- ja venestamispoliitika uurimisega on Polunov käsitlenud ka Eesti kirikulugu, eelkõige 1880. aastate usuvahetust Läänemaal.

Teosed

Hetkel on siin loetletud ainult Aleksandr Polunovi monograafiad.

Под властью обер-прокурора. Государство и церковь в эпоху Александра III. – Москва: Издательство «АИРО-ХХ», 1996.
Russia in the Nineteenth Century. Autocracy, Reform, and Social Change, 1814–1914. – Armonk, New York; London, England: M.E.Sharpe, 2005.
Константин Петрович Победоносцев: вехи политической биографии. – Москва: Издательство «МАКС Пресс», 2010.

Tunnustused

1995 Euroopa Akadeemia noorteadlase auhind
1997 Moskva Riikliku Ülikooli Šuvalovi auhind

Kirikuloolased
Venemaa ajaloolased
Sündinud 1966
Zaķusala

Zaķusala (läti 'Jänesesaar') on üks mitmest saarest Daugava jões Riia kesklinnas Lätis. 

Zaķusala saarel asub Riia tele- ja raadiotorn, saart ületab Saaresild (läti k. Salu tilts).

Saare põhjaosas asuvad II maailmasõja ajal õhku lastud raudsilla jäänused.

Läti vabadussõja ajal asus saarel üks neljast Riia "loomaaiast" - kommunistliku režiimi koonduslaagreist.

Riia geograafia
Läti saared
Jõesaared
Särkänniemi lõbustuspark

Särkänniemi lõbustuspark on lõbustuspark Soomes Tamperes. 

Pargis on muu hulgas akvaarium, planetaarium, laste loomaaed, kunstimuuseum ja vaatetorn Näsinneula. Pargis oli maailma kõige põhjapoolsem delfinaarium. Särkänniemi on populaarseim lõbustuspark Soomes. Särkänniemi kuulub Tampere linnale.

Vaata ka 
 Linnanmäki
 Nokkakivi
 Tykkimäki

Soome lõbustuspargid
Alstom

Alstom on rahvusvaheline konglomeraat, mille põhilisteks tegevusaladeks on elektrienergia ja rööbassõidukite tootmine. Firma peakorter asub Pariisi lähedal Levallois-Perret's. 

Alstomi tuntumad tooted on AGV, TGV ja Eurostari rongid ja Citadise trammid.

Prantsusmaa ettevõtted‎
Tööstusettevõtted
Trammitootjad
Daniel Agger

Daniel Agger (sündinud 12. detsembril 1984 Hvidovres) on endine Taani jalgpallur, keskkaitsja.

Ta alustas ja lõpetas klubikarjääri Taani klubis Brøndby. Aastatel 2006–2014 mängis ta Liverpoolis.

Agger mängis Taani rahvuskoondises aastatel 2005–2016 kokku 75 korda ja lõi 12 väravat. Debüüdi koondises tegi Agger 2005. aastal kohtumises Soomega. Aastatel 2012–2016 oli ta Taani koondise kapten.

Aastatel 2007 ja 2012 valiti ta Taani aasta jalgpalluriks.

Saavutused 
Brøndby
Taani liiga: 2004–05
Taani karikas: 2004–05
Liverpool
FA Community Shield: 2006
Football League Cup: 2011–12

Taani jalgpallurid
Brøndby IF jalgpallurid
Liverpool FC mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1984
Nordalbingien

Nordalbingien (ladina Nordalbingia) oli üks neljast keskaegse Saksimaa hertsogkonna halduspiirkonnast, teised olid Engern, Ostfaal ja Vestfaal. Piirkonna nimi põhineb Elbe jõe ladina nimel Alba ning viitab piirkonnale, mis peamiselt paiknes Elbe alamjooksust põhja pool; vastab jämedalt tänapäeva Holsteini piirkonnale. Paiknedes praeguse Põhja-Saksamaa territooriumil, oli see varaseim tuntud sakside asuala.

Geograafia 
Vastavalt Bremeni Adami 1076. aasta kroonikale Gesta Hammaburgensis ecclesiae pontificum koosnes Nordalbingien kolmest hõimualast (gau):
Dithmarschen, piki Põhjamere rannikut Elbe suudmest Eideri jõeni põhjas;
Holsteini pärusmaa Elbe parempoolse lisajõe Störi kallastel;
Stormarn Elbe põhjakaldal, sealhulgas tänapäeva Hamburgi ala.
Nordalbingieni hõimud olid liidus saksidega, kes asusid Land Hadelnis (Haduloha) Elbest lõuna pool. Idas moodustas Limes Saxoniae, ligipääsmatu ala Elbe ja tänapäeva Läänemere-äärse Kieli lahe vahel, loodusliku piiri Wagria maadega, mida asustasid slaavi hõimud obotriidid.

Ajalugu 
Aastal 772 alustas frankide valitseja Karl Suur sõda saksidega, et vallutada maad Põhja-Saksa tasandikul. Annales regni Francorum järgi keeldus Vestfaali aadlik Widukind ilmumast 777. aasta Riigipäevale Paderbornis ja põgenes üle Elbe Nordalbingieni (või võib-olla edasi Taani kuninga Sigfredi õukonda). Isegi pärast Widukindi alistamist ja ristiusustamist aastal 785 jäid Nordalbingieni hõimud tõrksaks, kuni nad aastal 798 Bornhövedi lahingus frankide ja obotriitide ühendvägedega lõplikult alistati. Saksid kaotasid 4000 meest, 10 000 sakside perekonda küüditati Karolingide impeeriumi teistesse piirkondadesse. 

Alad Elbest põhja pool anti algul obotriitidele, samas Land Hadeln liidendati kohe. Siiski tungisid Nordalbingieni varsti taanlased ja alles Karl Suure poja Karl Noorema sissetung aastal 808 surus nad tagasi üle Eideri jõe. Järgmisel aastal püstitas keiser tänapäeva Itzehoe lähistele Esesfeldi kantsi ja kogu piirkond liidendati Frangi riigiga. Selleks, et kuningas Sigfredi järeltulija Godfredi juhitavale sissetungile vastu seista, rajasid frangid tõenäoliselt Taani margi, mis ulatus Eideri jõelt Danevirke kindlustusteni põhjas. Pärast kuningas Godfredi tapmist sõlmis tema järeltulija Hemming aastal 811 Karl Suurega Heiligeni rahu, pärast mida tähistas piiri Taani ja Frangi riigi vahel Eideri jõgi. Siiski jätkusid tülid mõlema poole vahel rohkem kui sajandi, kuni Ida-Frangi kuningas Heinrich Linnupüüdja alistas aastal 934 lõpuks kuningas Gnupa Taani väed Hedebys. 

Pärast Karl Suure surma aastal 814 anti Nordalbingieni saksidele armu ja nende maad tagastati neile obotriitidelt. Mitme allika kohaselt kavatses keiser luua Nordalbingieni  piiskopkonna eesotsas preester Heridagiga. See plaan jäi katki pärast Heridagi surma ja piirkond anti keiser Ludwig Vaga valitsemise ajal Bremeni ja Verdeni piiskopkondadele, kui Ansgar nimetati Hamburgi peapiiskopiks aastal 831.

Saksimaa ajalugu
Saksamaa ajaloolised piirkonnad
Tenerife Lõunalennujaam

Tenerife Lõunalennujaam (IATA:TFS, ICAO:GCTS), varem Tenerife Lõuna-Reina Sofia lennujaam on üks kahest rahvusvahelisest lennujaamast Tenerifel ja Kanaari saarte suuruselt teine lennujaam Gran Canaria lennujaama järel.

Alates avamisest 1978. aastal kuni 2006. aasta lõpuni on lennujaama läbinud ligi 174 miljonit reisijat. 2017. aastal läbis lennujaama 11,2 miljonit reisijat.

Lennujaam asub Granadilla de Abonas.

Bussifirma TITSA pakub odavat ja kiiret ühendust kogu saarega ja liin 343 ühendab Lõunalennujaama  Põhjalennujaamaga.

Välislingid
 Ametlik kodulehekülg

Hispaania lennujaamad
Tenerife