joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vene Suurvürstiriik

Vene Suurvürstiriik (vanavene keeles Велике князівство Руське, vanavalgevene keeles Wialikaje Kniastwa Ruskaje) oli 1432 Leedu suurvürstiriigist lahku löönud osa, mida valitses Leedu suurvürst Švitrigaila ning mille Poola kuningriigi ja Leedu suurvürstiriigi väed 1435 tagasi vallutasid. 

Gedimiinidel oli pärast Vytautase surma 1430 Leedu suurvürsti troonile vaid kaks katoliiklasest kandidaati: Vytautase vend Žygimantas Kęstutaitis ja Jogaila vend Švitrigaila (Grodno uniooni vastane). Švitrigaila oli troonipretendent juba Vytautase valitsemisajal. Tema surma järel valitigi Švitrigaila Leedu suurvürstiks, kellena ta sai olla vaid paar aastat.

Švitrigaila kuulutas ennast Poola kroonist sõltumatuks, mis tähendas Grodno uniooni lõppu. See kutsus esile sõja Poola  kuningriigiga. Vytautase noorem vend Žygimantas tõukas Poola kuningriigi toel 1432 Švitrigaila võimult. See vallandas omakorda kuluka kodusõja, milles Švitrigaila liitlaseks olid Leedu idapoolsete, slaavlastega asustatud alade vürstid ja Liivi Ordu.

1432. aastal sai Žygimantas Leedu suurvürstiks. Kaks aastat hiljem andis ta välja nn. Žygimantase privileegi, mis tagas Leedu õigeusulistele aadlikele nende katoliiklastest seisusekaaslastega võrdsed isiklikud ja varalised õigused. Selle eesmärk oli võita enda poole senised Švitrigaila toetajad Leedu suurvürstiriigi idaosas. Žygimantasel õnnestus võim tasakaalustada, see saavutatud, alustas ka tema Poola suhtes Leedu õiguste eest seismist.

1. septembril 1435 toimunud otsustavas Pabaiskase lahingus sai Švitrigaila lüüa, tema liitlane Liivi ordu maameister (1434–1435) Frank Kirskorf langes. Palju ordurüütleid langes vangi. See kaotus oli Liivi ordule peaaegu sama ränk kui Grünwaldi lahing 1410 oli olnud Saksa ordule. 31. detsembril 1435 kirjutati alla rahuleping, millega Liivi ja Saksa ordu kohustusid mitte sekkuma Poola-Leedu riigi siseasjadesse. Rahuleping ei muutnud Melno rahuga 1422 kindlaks määratud piire.

Švitrigaila jätkas lootusetut vastupanu Žygimantasele. Litviinide silmis oli Švitrigaila patrioot, kuna ta püüdis taastada Leedu riigi ühtsust. Kuid alguses oli poolavastane ka Žygimantas (oli lausa Švitrigaila poolel), kuid Poola aadlikud kallutasid ta peatselt poolt vahetama. Nii loobus Žygimantas Vytautase poolt välja võideldud Leedu suveräänsuse tagatistest Poola kasuks.

Oma võidu tähistamiseks Pabaiskase lahinguks laskis Žygimantas ehitada kiriku. Hiljem kerkis selle ümber Pabaiskase küla.

Žygimantase tapsid 1440. aastal Trakai lossis Leedu suuraadlikud, kellele tema tsentralisatsiooni- ja poolavaenulik poliitika ei meeldinud. Tema surma järel sai Poolas võimule Kazimierz IV.

Ukraina ajalugu
Valgevene ajalugu
Poola kuningriik
Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriik
Bernard Kangro kirjanduspreemia

Bernard Kangro kirjanduspreemia on auhind, mida annab välja Võru maavalitsus. Preemia antakse Võrumaalt pärit või Võrumaaga seotud autorile või Võrumaa-ainelise loomingu eest. Üldjuhul ei arvestata ajakirjanduses ilmunud tekste. Erandid on võimalikud tähelepanuväärse draamateose või trükis ilmumata näidendi või kuuldemängu esmakordse ettekande puhul.

Esimene auhind anti 1990. aastal Bernard Kangrole. Alates 1991. aastast kannab auhind tema nime. 

Auhind määratakse Bernard Kangro sünniaastapäeval 18. septembril viimase aasta jooksul ilmunud teose eest.

Laureaadid

 1990 Bernard Kangro 
 1991 Madis Kõiv
 1992 Kauksi Ülle 1992. aastal ilmunud loomingu eest ; Raimond Kolk kirjandustegevuse ja võru keele ja kultuuri toetamise eest
 1993 Valev Uibopuu kirjandusliku loomingu eest
 1994 Rein Põder mitmekesise loomingu eest, sealhulgas romaanid "Hilised astrid" ja "Jahedad varjud"
 1995 Heino Sikk postuumselt koduloolise tegevuse eest
 1996 Julius Ungru, "Minu lapsepõlve Paganamaa"
 1997 Hella Keem, "Võru keel"
 1998 Voldemar Raidaru, "Hõbelusikad"
 1999 Võru Instituut, "ABC kiräoppuse ja lugõmiku algkooli latsilõ"
 2000 Jaan Ellen, "Võrumaa saaga" I-II
 2001 Contra, "Suusamütsi tutt"
 2002 Kaido Kama, "Ümbreilma reisikirä"
 2003 Hans Sissas, "Meenutused"
 2004 Oskar Kruus, "Bernard Kangro. Elukäik ja looming"
 2005 Olavi Ruitlane, "Kroonu"
 2006 Jan Rahman, "Painaja", "Sõit"
 2007 Igor Kotjuh, "Teises keeles"
 2008 Ilmar Vananurm, "Vii üle vii"
 2009 Leo Kunnas, "Gort Ashryn. I osa. Enne viimast sõda"
 2010 Rein Põder, "Unustatud"
 2011 Grethe Rõõm, "Raamatuvardjad. Tähtraamatu tagasitulek"
 2012 Lauri Sommer, "Räestu raamat"
 2013 Ulis Guth, "Ärapööratud"
 2014 Janika Kronberg, "Rännud kuue teejuhiga"
 2015 Olavi Ruitlane, "Vee peal"
 2016 Marek Kahro, "Seal, kus näkid laulavad"
 2017 Lea Mändmets, "Mullumuiste"
 2018 Heiki Kelp, "Elu ongi muinasjutt. 17 elumustrit Võrumaalt"
 2019 Maarja Hollo, "Kõik, mis oli, on suurem ja suurem"
 2020 Jaan Kaplinski, "Latsepõlve suve" ja "Piirpääsukese Euroopa. Baikalist Assoorideni"
 2021 Erkki Koort, "Salakuulaja Vastseliinas", "Kättemaks Kirumpääl" ja "Veritasu Tartus"

Eesti kirjandusauhinnad
Riigikogu esimees

Riigikogu esimees (mitteametlikult ka spiiker) on Riigikogu liikmete hulgast valitud eesistuja, kes moodustab koos kahe aseesimehega Riigikogu juhatuse.  

Riigikogu juhatus korraldab Riigikogu tööd vastavalt Riigikogu kodu- ja töökorra seadusega. Riigikogu esimees juhatab Riigikogu istungeid ning kutsub kokku ja juhatab Riigikogu juhatuse koosolekuid. Vajadusel kutsub Riigikogu esimees kokku Riigikogu täiendavad istungid või erakorralised istungjärgud. Riigikogu esimees täidab Vabariigi Presidendi ülesandeid, kui president ise ei ole võimeline oma ülesandid täitma või tema volitused on ennetähtaegselt lõppenud. 

Riigikogu esimees valitakse Riigikogu uue koosseisu esimesel istungil ja tema volitused kestavad ühe aasta. Riigikogu aseesimees täidab Riigikogu esimehe ülesandeid Riigikogu esimehe äraolekul, tema volituste peatumise korral Vabariigi Presidendi ülesannete täitmise ajaks ning muudel juhtudel Riigikogu esimehe kehtestatud korras. 

Alates 18. märtsist 2021 on Riigikogu esimees Jüri Ratas.

Riigikogu esimehed
Parteid

Vaata ka
Riigikogu esimene aseesimees
Riigikogu teine aseesimees

Viited

Välislingid 
 "Külli Taro: riigikogu istungi juhataja ülesanne pole olla üksnes teadustaja" ERR, 14. november 2022

Riigikogu
Vahur Sova

Vahur Sova (sündinud 9. aprillil 1956 Suure-Jaanis) on eesti arhitekt.

Keskhariduse omandas Vahur Sova Suure-Jaani Keskkoolis aastatel 1963–1974. Aastatel 1974–1979 õppis ta Tartu Ülikoolis majandusküberneetikat. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Vahur Sova Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriosakonnas aastatel 1987–1992.

Aastatel 1979–1981 töötas Vahur Sova ENSV Rahandusministeeriumi Koosseisude Valitsuses. Aastal 1984 töötas ta Kultuurimälestiste Riikliku Projekteerimise Instituudis eelarvestaja-insenerina. 1991–1995 töötas Sova E. Laansoo Arhitektuuribüroos ning aastatel 1996–1999 M. Pressi Arhitektuuribüroos. Pikalt vabakutselise arhitektina tegutsenud Vahur Sova töötab 2009. aastal arhitektuuribüroos Teigar Sova Arhitektid OÜ.

Suure osa Vahur Sova töödest moodustavad elumajad. Suurematest ühiskondlikest hoonetest kuuluvad tema loomingusse näiteks Tartu Zeppelini keskus ja Pargi lasteaed Viimsis. Tema töödele on iseloomulik mitmekülgne materjalikasutus, põnev mahujaotus ning funktsionaalne plaanilahendus.

Töid
eramu Tuule 16
eramu Vaalu 7
eramu Hiieotsa tee1
korterelamu Tammiku 2, Jüri
eramu Merirahu 66, Tallinn
eramud Kapteni 5 ja 7, Tartu
Pargi lasteaed Viimsis
Zeppelini keskus Tartus

Muud
Vahur Sova on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1999. aastast.

Allikad

Välislingid
Teigar Sova Arhitektid

Eesti arhitektid
Sündinud 1956
Izmailovo kaardiväepolk

Izmailovo kaardiväe jalaväepolk (vene keeles Измайловский гвардейский полк) oli Venemaa keisrinna Anna Ivanovna pool 1730. aastal loodud sõjaväeosa.

Izmailovo kaardiväepolk loodi esialgselt vastukaaluna Peeter I poolt loodud Preobraženskoje ja Semjonovskoje polgule, kelle ohvitserid ja juhtkond hakkasid osalema pärast Peeter I surma õukonnintriigides ning osalesid ka paleepööretes.

Izmailovo kaardiväepolgu eripäraks loomisel oli selle suur baltisaksa osakaal ohvitserkonnas, kes olid lojaalsed keisrinna Anna Ivanovnale.

Samal aastal (1730) 31. detsembril moodustas Anna Ivanovna veel Ratsaväe ihukaitsepolgu (Лейб-Гвардии Конный полк), kus samuti juhtivat rolli omasid baltisaksa päritolu ohvitserid.  

Kuulsamaid Izmailovo polgus teeninud sõjaväelasi:
Carl Enckell, Soome poliitik ja välisminister 1919; 1922-1924
Rudolf Walden, Soome sõjaminister 1919 ja kaitseminister 1940-1941;

Venemaa keisririigi kaardiväepolgud
Venemaa keisririigi sõjandus
Sookuivendus

Sookuivendus on maaparandusvõtete kogum, mille eesmärk on märgalalt liigvee ärajuhtimine. See võimaldab uut kuivemat ala kasutada põllumajanduslikel või metsanduslikel eesmärkidel. 

Enamasti toimub sookuivendus dreenide või kraavide abil.

Sookuivendus Eestis 
Eesti alal toimusid laialdased sookuivendused Nõukogude Liidu perioodil. 

Umbes 12% Eesti soode kogupindalast on kuivendatud.

Vaata ka 
Kuivendamine
Sooviljelus

Viited  

Maamajandus
Skafander

Skafander on suletav tehiskeskkond, mille eesmärk on kaitsta astronauti avakosmoses valitsevate tingimuste eest.

Esimesed skafandrid leiutati 1930. aastatel stratosfääris toimuvate õhupallilendude tarbeks, kuna teatud kõrgusest alates polnud lenduritel enam tavalisest hapnikumaskist kasu.

Nõuded

Skafander peab vastama paljudele ohutusnõuetele:

 Stabiilne siserõhk. See võib olla tavalisest õhurõhust tunduvalt madalam, kuna inimkeha tööks ei ole vaja lämmastikku, mille sisaldus õhus on 78%. Madal rõhk võimaldab astronaudil kergemini liigutusi teha, kuid nõuab 100% hapnikku, mis teeb skafandri seestpoolt väga tuleohtlikuks.

 Hapnikuvarustus mitmeks tunniks. Enamikul skafandritel asub hapnikuvaru seljal paiknevates balloonides.

 Jahutussüsteem, mis kaitseb astronauti ülekuumenemise eest. Olgugi et varjus on kosmose temperatuur vaid −270 °C (2,7 kelvinit), on seal siiski vaakum, millel puudub võime osakeste liikumise teel soojust ära kanda.

 Kaitse ultraviolettkiirte ja mikrometeoriitide eest.

 Manööverdamissüsteem, mis peamiselt toimib väikeste gaasitõukurite abil, ja kommunikatsioonisüsteem, mis toimib raadio teel ja võimaldab astronautidel omavahel sidet pidada.

Kosmose mõju ilma skafandrita

Inimene saab avakosmoses skafandrita ellu jääda vaid lühikeseks ajaks. Rõhuta keskkonnas lahkub hapnik vereringest ja inimene kaotab umbes 15 sekundi jooksul teadvuse. Lahtised kehavedelikud (sülg) hakkavad keema, kuid keha sees paiknevad mitte, sest rakud ja nahk on piisavalt tugevad, et seista tekkivale aururõhule vastu. Loomkatsed on näidanud, et elu on võimalik päästa umbes 90 sekundi jooksul, kui ohver ei hoia hinge kinni, mis vaakumis võib lõppeda eluohtliku kopsutraumaga.

Tulevikuvisioonid

Tänapäeval on peamiseks probleemiks skafandrite juures asjaolu, et sees paikneva ülerõhu tõttu on astronautidel end raske liigutada. Selle lahendamiseks on välja pakutud uute (Bio-suit) skafandrite versioone, millel oleks ainult gaasiga täidetud kiiver, kuid ülejäänud kehale tagaks rõhu venivast materjalist liibuv kest. Selline skafander oleks praegustest palju kergem, võimaldaks astronautidel teha kiiremaid liigutusi ning tulevastel Marsi missioonidel keerukal maastikul töötada.

Skafandreid
Berkut
Jastreb
Orlan
Sokol

Vaata ka 
 Tuukriülikond

Viited 

 http://imagine.gsfc.nasa.gov/docs/ask_astro/answers/970603.html
 http://www.astronautix.com/craft/biosuit.htm

Riietus
Tehnika
Kosmonautika
Bruce Springsteen

Bruce Frederick Joseph Springsteen (sündinud 23. septembril 1949 New Jerseys) on Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja.

Ta on pälvinud oma loomingu eest rohkesti auhindu, sealhulgas üheksateist Grammyt, kaks Kuldgloobust ja ühe Oscari. RIAA andmetel on Springsteeni plaate müüdud üle 65 miljoni eksemplari Ameerika Ühendriikides ja 120 miljonit üle maailma. Tema laulud keskenduvad reeglina elu hammasrataste vahele jäänud inimestele (enamasti töölisklassist) ja nende unelmatele. Bruce Springsteen "The Boss" on tuntud ka oma kontsertide tõttu, mis võivad kesta koguni 4 tundi.

Diskograafia

Albumid
Tähtsamad stuudioalbumid (koht Billboardi Top 200-s):
 1973 – Greetings from Asbury Park, N.J. (#60)
 1973 – The Wild, the Innocent & the E Street Shuffle (#59)
 1975 – Born to Run (#3)
 1978 – Darkness on the Edge of Town (#5)
 1980 – The River (#1)
 1982 – Nebraska (#3)
 1984 – Born in the U.S.A. (#1)
 1987 – Tunnel of Love (#1)
 1992 – Human Touch (#2)
 1992 – Lucky Town (#3)
 1995 – The Ghost of Tom Joad (#11)
 2002 – The Rising (#1)
 2005 – Devils & Dust (#1)
 2006 – We Shall Overcome – The Seeger Sessions (#3)
 2007 – Magic (#1)
 2009 – Working on a Dream (#1)
 2012 – "Wrecking Ball" (#1)
 2014 – High Hopes ''(#1)

Vaata ka
 "Dancing in the Dark"
 "Fire (Bruce Springsteeni laul)"
 "The Ties That Bind"
 "Tougher Than the Rest"

Viited

Välislingid
 Bruce Springsteen i ametlik koduleht
 Bruce Springsteeni täielik diskograafia
 Bruce Springsteen "The Boss" Glastonburys 2009. aastal

Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1949
Paralleelreaktsioonid

Paralleelreaktsioonid  ehk konkureerivad reaktsioonid (competing reactions) on samaaegselt kulgevad keemilised reaktsioonid, millel on vähemalt üks ühine lähteaine. Harvem esineb paralleelseid reaktsioone, milles osalevad erinevad lähteained, kuid on ühine produkt. 

Iga reaktsiooni korral esineb põhimõtteliselt konkurents võimalike (mitte kõikvõimalike!) reaktsioonisuundade vahel. Oluline on, mil määral üks või teine suund realiseerub - kas  0,1 või kuni 99,9%. Näiteks  elimineerimisprotsessides on E1 ja E2 mehhanismid kaks konkureerivat reaktsiooni teed. Lisaks esineb elimineerimisreaktsioonide konkurents nukleofiilse asenduse reaktsioonidega: E2 vs SN2 ja E1 vs SN1. Veelgi enam, karbokatioonsete mehhanismide korral (E1 ja SN1) võivad esineda mitmed karbokatioonidele iseloomulikud reaktsioonid, näiteks  isomerisatsioon. 

Näiteid:
Fenooli nitreerimisel moodustuvad orto-, meta- ja para-nitrofenoolid.
Bensooli ja toluooli nitreerimimisel lämmastikhappega on viimane ühiseks lähteaineks mõlemas reaktsioonis. 
Elimineerimisreaktsioonide konkurents nukleofiilse asenduse reaktsioonidega.

Kui paralleelselt kulgevad sama järku reaktsioonid, siis moodustuvate produktide X1, X2 ja X3 kontsentratsioonid igal ajamomendil on määratud vastavate produktide moodustumise kiiruskonstantidega k1, k2 ja k3:

[X1]:[X2]:[X3] = k1:k2:k3   (kehtib eeldusel, et [X1]0 = [X2]0 = [X3]0 = 0).

Vaata ka
Keemiline reaktsioon
Keemiline kineetika
Kemoselektiivsus

Keemilised reaktsioonid
Urvalind

Urvalind (Carduelis flammea) on linnuliik vintlaste sugukonnast ohakalinnu perekonnast.

Rahvapäraseid nimetusi: urvalind, kasesiisike, lepavarblane, linalind.

Levila 
Urvalind elab Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Eestis on urvalind tavaline läbirändaja ja talikülaline, kelle talvist arvukust hinnatakse 10 000 – 500 000 isendile.

Ta on väga seltsiv ja tegutseb peaaegu alati salkadena. Sügisel nähakse Eestis esimesi urvalinde augustis-septembris. Suuremad parved saabuvad oktoobris ja novembris, nendest väiksem või suurem osa jääb ka talveks kohale. Kevadel nähakse meil esimesi läbirändajaid tavaliselt märtsis, läbiränne saavutab haripunkti aprillis ja vaibub mais. Urvalinde satub meile harva ka suviste invasioonide ajal.

Välimus 
Üldpikkus 12–14 cm. Koheva sulestikuga väike lind. Sulestiku värvus on muutlik. Ülapool hallikaspruun ja alapool valkjas.Tiival on kaks kitsast heledat vööti. Laubal on punane laik ja lõua all väike must tähn. Esimesel talvel võib punane laubalaik puududa. Lühike ja terav nokk on õlgkollane ja tumeda seljakuga.

Hundsulestikus isaslinnul on laup ja puguala karmiinpunased, mistõttu ta sarnaneb isase kanepilinnuga. Põhjapoolseid alamliike on raske eristada hele-urvalinnust.

Lennuhäälitsus on korratav dje-dje-dje... või tšä-tšä-tšä..., tihti ka tugevakõlaline trrrrr. Kutsehüüd on tõusva lõpuga düüi või duüii. Laul on vuristav ja sidistav sädin. Laulab nii lennul kui istudes.

Elupaik ja pesitsemine 

Elab põõsastikes, tundra- ja mägikaasikutes, metsaservades ja hõredates metsades. Ehitab paksuseinalise pesa madalale puule, põõsale või kõrgele kuusele. Kurnas on 4–6 muna, mida emaslind haub umbes poolteist nädalat.
Urvalinnu esmakordne pesitsemine Eestis tõestati 2008. aastal, mil Saaremaal Loode kadastikus vaadeldi kogu pesitsusperioodi jooksul territoriaalset paari ning nähti ka poegi toitvaid vanalinde.

Toitumine 
Sööb seemneid ja putukaid. Nokib meelsasti kase- ja lepaurbasid.

Vaata ka
Urvalind (alamliik)

Viited

Välislingid 
 

Eesti värvulised
Vintlased
Laul

Laul (soome Laulu, inglise keeles song, saksa keeles Lied) on muusikas üldmõiste vokaalmuusika žanritele, millesse kuuluvad heliteosed on loodud laulmiseks või mida esitatakse lauldes. 

Laul võib olla ühehäälne või mitmehäälne. 

Laulu esituskoosseis võib olla solist, vokaalansambel (sealhulgas duett, trio, kvartett, kvintett, sekstett, septett, oktett, nonett) või koor. Vastavalt esituskoosseisule võib laulul olla täpsustavaid nimetusi, näiteks
 laulu, mida esitab üks laulja kas saatega või ilma, nimetatakse soololauluks ;
 mitmehäälset laulu kas saatega või ilma nimetatakse ansamblilauluks, mille alažanrid on duett, tertsett jne. Kümnest lauljast suuremale vokaalansamblile laulmiseks mõeldud laulu nimetatakse lihtsalt ansamblilauluks;
 koori esitatavat laulu nimetatakse koorilauluks.

Laul võib olla rahvalaul või kunstlaul.

Laulu tekst võib koosneda luule- või proosavormis sõnadest. Laulu tekst võib olla nii olemasolevas kui ka väljamõeldud keeles, koosneda ainult üksikutest silpidest, foneemidest või üldse puududa. Laulu, millel tekst puudub, nimetatakse vokaliisiks.

Laul võib olla esitamiseks koos muusikainstrumentidega või ilma. Laulu võib esitada ka muusikainstrument. 

Laul võib olla erinevas muusikastiilis.

Laul võib olla iseseisev muusikažanr või osa suuremast muusikažanrist, näiteks ooperi, oratooriumi või kantaadi osa võib olla retsitatiiv või aaria.

Laulul võib olla erinevaid esituskoha, -aja ja -olukorraga seotud funktsioone, näiteks kirikulaul, töölaul, pulmalaul, massilaul, seltskonnalaul, jõululaul, joogilaul, sõjalaul jne 

Laulud võivad moodustada suurvormi, näiteks vokaaltsükli.

Laulu esitamine võib eeldada erineva vokaaltehnika kasutamist, näiteks bel canto, kõnelaul, kõrilaul.

Laulu esitaja on laulja.

Vaata ka

Eeslaulja ja regilaul
Rahvalaul
Poplaul
Kunstlaul
Laulutsükkel
Vokaalmuusika
Linnulaul
Retsitatiiv
Hümn
Lied
Koraal
Eesti laulude nimestik

 
Muusikažanrid

sv:Musikverk
Ulrich von Sperreuter

Jakob Ulrich von Sperreuter (vene Ульрих Олафович фон Сперрейтер (Спаррейтер); 1664 Tallinn – 1750 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Rootsi, Hollandi, Inglise ja Venemaa teenistuses olnud sõjaväelane.

Ta oli 1696. aastast Vene teenistuses, langes 1700 Narva lahingus rootslaste kätte vangi, 1736 võttis Peter von Lacy juhtimisel (ülemjuhataja oli kindralfeldmarssal Münnich) suurtükiväe kindralmajorina osa Vene-Türgi sõja Azovi vallutamisest, juhtis 20. märtsil 1736 Vene Dnepri armeed Doni jõe delta mõlemal kaldal asunud vahitornide (Каланча) ja Mjortvõi Donetsi (Мёртвый Донец) jõe ääres asunud Ljutiki kindluse (Лютик) vallutamisel.
Eduka sõjategevuse eest Türgi vastu anti talle 2. mail 1736 Püha Aleksander Nevski orden. Seejärel oli ta samast aastast Azovi kindluse ülemkomandant, kuhu jäi ametisse kuni kindralleitnandiks ülendamiseni ja pensionile jäämiseni 14. novembril 1739. Talle määrati 1200-rublane aastapension ja ta elas lasteta Tallinna lähedal. 

Ta maeti 7. veebruaril 1750 Tallinna.

Tema lesestunud abikaasa Anna Margaretha ostis Eestimaa kuberneri vürst Vladimir Dolgorukovi (1696–1761) lesele, Helena Hilkovale (suri 1763), kuulunud Lubja mõisa Jõelähtme kihelkonnas.

Perekond
Tema isa oli Tallinnas ja Riias suurtükiväeohvitser olnud ning 1694 Rootsi aadlikuks saanud Olof Sperreuter, kes 1697 immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda (nr 1307), ning abiellus algul preili Schwartziga ja hiljem Anna Elisabeth Hartmaniga, kes oli Eestimaa maa- ja sõjakomissari Engel Hartmani tütar ja Robert Lichtoni alluvuses 1681 Eestimaa reduktsioonikomisjoni esimees olnud Engel von Ehrenthali õde.

Ta abiellus esmalt 1704 Anna Margaretha von Engelhardtiga (teistel andmetel Kuramaalt pärit rittmeister Richteri tütrega), kes 16. oktoobril 1739 aga Peterburis suri.

1740. aastal abiellus ta Anna Margaretha Zöge von Manteuffeliga (1716–1785), kes oli Muuga, Kiltsi, Palvere, Liivi ja Pajaka mõisniku Eestimaa maanõuniku, hilisema riigikrahvi Gotthard Johann von Manteuffeli (1690–1763) ja Margarethe Elisabeth von Güntersbergi (1692–1780) tütar ning lesestunud abielust Kolga ja Kiiu mõisaomaniku krahv Bengt Ludwig Stenbockiga (1694–1737).

Tema sugulastest Woldemar Ulrich von Sperreuter oli suurtükiväe kindralmajor (1764) Tallinnas ja 1742. aastast abielus Orina mõisast pärit Anna Margaretha von Tiesenhauseniga (suri 1777), ning Tallinnas 1706 ristitud Johann Ulrich von Sperreuter suurtükiväe major Kiievis.

Vaata ka
Claus Dietrich von Sperreuter (ka Sperreuth; 1600–1653; sv), Rootsi sõjaväes Herman Wrangeli kompanii rittmeister (1623) ja hiljem ooberst; badeni, taani, lüneburgi, hesse ja Saksa-Rooma Riigi keisri jt teenistuses olnud kindralvahtmeister ja kindralmajor, ning palgasõdurite juht Kolmekümneaastases sõjas.

Viited

Eestimaa aadlikud
Baltisaksa sõjaväelased
Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Rootsi sõjaväelased
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Sündinud 1664
Surnud 1750
Jaakko Hämeen-Anttila

Jaakko Markus Hämeen-Anttila (sündinud 26. veebruaril 1963 Oulus) on soome keeleteadlane, kultuuriloolane ja tõlkija, ekspert islami kultuuriloo ja araabia keele alal.

Alates 1994. aastast töötas ta Helsingi Ülikooli araabia keele ja kirjanduse õppejõuna. Aastast 2000 on ta sama ülikooli juures araabia keele ja islami uuringute professor.

Jaakko Hämeen-Anttila on ka viljakas tõlkija, kes on muuhulgas tõlkinud soome keelde Koraani (ilmus 1995) ja Gilgameši eepose (ilmus 2000).

13. novembril 2009 esines ta Granö loengute sarjas Tartu Ülikooli usuteaduskonnas loenguga "Manifold Islam".

Aastal 2002 sai ta Eino Leino auhinna.

Tema abikaasa Virpi Hämeen-Anttila on keeleteadlane, tõlkija India keeltest ja kirjanik.

Soome keeleteadlased
Soome tõlkijad
Helsingi ülikooli professorid
Sündinud 1963
Urmas Muru

Urmas Muru (sündinud 27. augustil 1961 Pärnus) on eesti arhitekt ja kunstnik.

Keskhariduse omandas Pärnu 2. Keskkoolis aastatel 1968–1979 ning arhitektuurialase kõrghariduse Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis aastatel 1979–1984.

Aastatel 1984–1985 töötas Urmas Muru projekteerimisinstituudi Tsentrosojuzprojekt Tallinna filiaalis, 1986–1990 riiklikus projekteerimisinstituudis Eesti Tööstusprojekt. Hiljem on töötanud vabakutselise arhitektina ja arhitektuuribüroos Muru&Pere.

Urmas Muru tuntumad projektid on Pääsküla raamatukogu, Haabersti vabaajakeskus, sotsiaalmajad Lasnamäel ning eramu "Vaskmaja" Tabasalus. Neid projekte iseloomustavad põnev materjalikasutus, ekspressiivsed vormid ja mahud ning mitmekülgsed värvilahendused.

Urmas Muru kunstiloomingut iseloomustab ekspressiivsus ja individualistlikkus. On viljelenud nii maalikunsti kui ka performansit.

Töid

Gulfoili õliladu Laagris, 2002 (kaasautor Peeter Pere)
Sotsiaalmajad Lasnamäel, 2003 (kaasautorid P. Pere, Janek Maat)
Eramu Kiilis, 2004 (kaasautorid P. Pere, J. Maat)
Eramu "Vaskmaja" Tabasalus, 2004 (kaasautorid P. Pere, J. Maat)
Pääsküla raamatukogu, 2005 (kaasautorid P. Pere, Katrin Kaevats)
Kortermajad Kalda tänaval Tartus, 2006 (kaasautorid P. Pere, J. Maat)
"Alumiiniummaja", 2007 (kaasautorid P. Pere, J. Maat)
Haabersti vaba aja keskus Tallinnas, 2007 (kaasautorid P. Pere, J. Maat)
Korterelamud Purde tänaval Tallinnas, 2007 (kaasautorid P. Pere, Reet Viigipuu)
Korterelamute rekonstruktsioon Kastani tänaval Haapsalus, 2007 (kaasautorid P. Pere, R. Viigipuu)
Kortermajad Kärneri tänaval Tallinnas, 2008 (kaasautorid P. Pere, J. Maat)
Suveköök ja saun Lõuna-Eestis, 2008 (kaasautorid P. Pere, R. Viigipuu)
Kortermajad Ehitajate teel Tallinnas, 2008 (kaasautorid P. Pere, R. Viigipuu)

Võistlustöid
Hotell ja elamu Tallinnas, 2001
Eesti Rahvusringhäälingu hoone Tallinnas, 2007
Eesti saatkond Pekingis, 2007
Eesti saatkond Riias, 2007
Eesti Kunstiakadeemia konkurss, 2008
Tallinna uus raekoda, 2009

Tunnustus
2000 – Sadolini kunstipreemia
2002 – Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri aastapreemia (algatus ehitatud keskkonna väärtustamiseks ja defineerimiseks riiklikul tasemel; Eesti arhitektuuripoliitika töögrupp: Andres Alver, Liina Gailand, Veljo Kaasik, Krista Kodres, Margus Koot, Tõnu Laigu, Jüri Lass, Heldur Meerits, Urmas Muru, Ebe Nõmberg, Andres Põime, Meeli Truu, Kalle Vellevoog)

Liikmesus
Urmas Muru on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1988. ja Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1990. aastast.

Allikad

Välislingid
Arhitektuuribüroo Muru&Pere OÜ
Eesti Arhitektide Liit

Eesti arhitektid
Eesti kunstnikud
Sündinud 1961
Oskar Gustavson

Oskar Gustavson (14. veebruar 1889 Kogula vald, Saaremaa – 10. detsember 1945 Tallinn) oli Eesti poliitik ja ajakirjanik.

Ta lõpetas Kaarma õpetajate seminari. Ta on olnud ametis Hiiumaal ja Pärnumaal. Ta oli I maailmasõja invaliid. Sotsialistlikust töölisliikumisest on ta osa võtnud aastast 1917. Saksa okupatsiooni ajal oli ta vanglas.

Oskar Gustavson kuulus EISTP liikmena I, II, III, IV ja V Riigikogu koosseisu. Neist kahes viimases täitis ta teise abisekretäri rolli (13. märts 1930 – 14. juuni 1932 ja 20. juuni 1932 – 31. detsember 1937). 25. jaanuaril 1921 sai Oskar Gustavson esimeseks Riigikogu liikmeks, kes politseinike abil Riigikogu istungilt kõrvaldati. Oli Iseseiseva Sotsialistliku Tööliste Partei häälekandja, ajaleht Tööliste Võitlus toimetaja. 

1. mai [1922], mis puhul kohaliste [Paide] "punaste" poolt "palju" pidi tulema, läks õige rahuliselt mööda. Tööliste rongikäigule, mida kommunistide ja isesotside poolt tuntud lööksõnade all organiseeriti, oli ainult paarkümmend vana naist ja niisama palju poisikesi kogunud, keda isesotside "liider" O. Gustavson komandeeris. Isegi kohalise tikuvabriku töölisi oli kõigest paar rongikäigust osa võtmas. Turuplatsil pidas noorherra Gustavson ägeda kommunismist aurava kõne, sajatades maksvat "rõhuvat" korda ja elada lastes nõukogude Venemaad. Kõne kutsus turule kogunud rahvahulga poolt ägedaid protestihüüdeid esile.

Aastatel 1937–1940 oli ta ajakirja Nädal Pildis tegevtoimetaja.

Ta oli 38. valimisringkonnast valitud I Riigivolikogu liige. 5. detsembril 1939 peetud kõnes pidas ta suurimaks ohuks Eesti iseseisvusele Kaarel Eenpalu kodukäijaid, kes kollitavad ja ähvardavad üle pea kasvada.

18. septembril 1944 nimetas Jüri Uluots ta riigikontrolöri kohustetäitjaks. Gustavson hukkus 1945. aasta detsembris Tallinnas NKVD ülekuulamiselt põgenedes.

Viited

Välislingid 
 

I Riigikogu liikmed
II Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poliitikud
Riigikontrolli koosseis
Eesti ajakirjanikud
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1889
Surnud 1945
Leopold Johanson

Leopold Johannes Johanson (15. veebruar 1888 Tartu – 5. detsember 1941 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik ja ajakirjanik.

Haridustee
Aastatel 1897–1901 käis ta Tartus algkoolis, aastatel 1912–1913 osales Tartu Pedagoogika Seltsi õhtukeskkooli kursustel ja 1918 Tartu Kaubanduskooli raamatupidamise õhtukursustel.

Teenistuskäik
Ta töötas aastatel 1903–1907 trükiladuja õpilasena Postimehe toimetuses ning 1907–1911 trükiladujana Helsingis ja Tallinnas. 
Aastail 1912–1913 oli ta Postimehe reporter, 1914–1919 Tartu Üldise Haigekassa asjaajaja ja 1916–1917 Tartu toitluskomitee pearaamatupidaja.

Osales poliitikas, olles Tartu linnavolikogu liige (1917–1921) ning Asutava Kogu (1919–1920), Riigikogu (1920–1937) ja I Riigivolikogu liige (1938–1940). Aastail 1928–1929 oli ta Eesti Vabariigi töö-, hoolekande- ja haridusminister August Rei valitsuses ja aastail 1932–1933 Eesti Vabariigi teedeminister Konstantin Pätsi neljandas valitsuses. Aastail 1919–1920 töötas ta Töö- ja Hoolekandeministeeriumi kindlustusasjade juhataja kohusetäitjana.

Lisaks poliitilisele tegevusele oli ta Eesti Haigekassade Liidu sekretär (1925–1940) ja Tallinna Töölisteatri asjaajaja (1934). 

Arreteeriti NKVD poolt Tallinnas. Mõisteti surma, suri eeluurimise ajal nõukogude vangilaagris.

Ühiskondlik tegevus
Leopold Johanson oli Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei, hiljem Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei liige.

Ta oli tegev mitmesuguste ajakirjandusväljaannete toimetustes (Töö ja Tervis, Sotsiaaldemokraat, Tulevik, Rahva Sõna).

7. märtsil 1939 tegi ta Riigivolikogus ettepaneku keelata jahipidamine metsluikedele põhjendusel, et kui isegi nii ebaesteetilised loomad, nagu metssead, on kaitse all, siis seda enam peaksid seda olema ilusad linnud. Ettepanek võeti vastu.

5. detsembril 1939, kolm kuud pärast Teise maailmasõja algust ja üle kuu aja pärast baaside lepingu sõlmimist, väljendas ta hämmastust kodanliku õhukaitse tegevuse suhtes, küsides, mis siis lahti on.

Isiklikku
Leopold Johanson oli abielus Anna Lassmanniga (1914–1915) ja Aleksandra Lassmanniga (alates 1916. aastast). Teisest abielust tütre Helvi (1918–2005) esimene abikaasa oli kujur ja lendur Kalju Reitel.

Viited

Eesti haridusministrid
Asutava Kogu liikmed‎
I Riigikogu liikmed
II Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
Tallinna linnavolikogu liikmed
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poliitikud
Eesti ajakirjanikud
Tallinna Jaani koguduse liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1888
Surnud 1941
Mihkel Jüris

Mihkel Jüris (algselt Mihail Jürisson) (11. september 1907 Hellamaa vald, Muhu saar, Saaremaa – 22. oktoober 1997 Stockholm, Rootsi) oli Eesti poliitik ja põllumajandusametnik.

Elukäik 

Jürise isa oli meremees Mihail Jürgenson, kes hukkus vaid mõni nädal enne Mihkli sündmist. Leseks jäänud ema Maria (Mare) (neiupõlves Valk), Mihkel ja tema õde Akilina kolisid Jägalasse, kus Mihkel elas oma lapsepõlveaja. Pärast Raasiku Haljava kooli lõpetamist astus Jüris Jäneda Põllutöökeskkooli, mida tollal peeti oma valdkonnas parimaks. Põllutöökeskkooli ta lõpetas 1928. aastal ja läks aega teenima Soomusrongirügementi ja pärast Tondi sõjakooli. Ta ülendati nooremleitnandi auastmesse 24. veebruaril 1936. Aastal 1929 ta alustas põllumajanduse instruktori ametis Pärnumaal ja hiljem Viljandimaal. Tema viimaseks töökohaks jäi Põllutöökoja maatulunduse konsulendi amet Ravila vallas Kosel. Kose piirkonnast ta valiti Rahvuskogu esimesse kotta. 

1933. aastal abiellus ta Õie Helenega (1912–1991).

Ta oli Rahvuskogu liige 1937. aastal ja I Riigivolikogu liige (valitud 16. valimisringkonnast Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde kandidaadina). Ta oli Kaitseliidu Harju maleva Ravila kompanii pealik. Autasustatud Kotkaristi kuldristiga (1938). 

Imelikult õnnestus Jürise põgeneda koos perega Rootsi sügisel 1944. Pärast laagrit ta töötas karjalaudas, lubjatööstuses ja viimaseks metallitööstuses Eskilstunas, kus ta asetus koos perega Torshälla elama. Jüris pidi sidet teiste Rootsi jõudnute riigikogulastega ning osales VEKO asutamisele. Kui 19. augustil 1949 asutati Eestluse Koostöö Keskus, sai Jürisest selle juhatuse ja hiljem vanematekogu liige. Lisaks ta oli Eesti Rahvusfondi Esinduse ja Eesti Põllumeeste Kogude (EPK) keskjuhatuse liige, millest viimane esindas Põllumeeste Kogu paguluses. Rootsi Eestlaste Esinduse esinduskogu rahvasaadik ta oli aastatel 1956–1990. Aastal 1980 ta juhatas III Rahvuskongressi korraldamist Stockholmis.

Ta oli eelviimane elusolev I Riigivolikogu liige (viimane oli Mihkel Hansen, kes suri 20. novembril 2004). 

Rahvuskogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
Kaitseliidu Harju maleva liikmed
Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde poliitikud
Eesti Põllumeeste Kogude Esinduse Paguluses poliitikud
Kotkaristi kuldristi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1907
Surnud 1997
Nigul Kaliste

Nigul Kaliste (kuni 30. augustini 1935 Nikolai Kalinin; 8. mai 1884 Mäe vald, Petserimaa – 25. juuni 1942 Ussollag, Permi oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik ja vallavanem.

Ta valiti Riigivolikogu liikmeks 28. valimisringkonnast.

Põllutöökojas esindas ta Värska põllumeeste konventi.

Ta oli Mäe vallavanem.

Arreteeriti NKVD poolt 12. mail 1941 Mäe vallas. Surmaotsus.

Tunnustus
1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk.

Viited

Välislingid

I Riigivolikogu liikmed
II Riigivolikogu vastaskandidaadid
Eesti vallavanemad
Põllutöökoja liikmed
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1884
Surnud 1942
Alo Karineel

Alo Karineel (2/14. jaanuar 1892 Vastse-Antsla vald, Võrumaa – 2. aprill 1942 Unžlag, Gorki oblast, Venemaa) oli Eesti poliitik.

Ta oli Antsla põllumeeste konvendi liige. 

Ta arreteeriti NKVD poolt 28. jaanuaril 1941 Urvaste vallas. Surmaotsus.

Välislingid
okupatsioon.ee

III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
Rahvuskogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
Põllumeeste konventide liikmed
Kaitseliidu Võrumaa maleva liikmed
Eesti tuletõrjujad
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1892
Surnud 1942
Artur Kasterpalu

Artur Leonhard Kasterpalu (2/14. juuli 1897 Jõgisoo vald, Läänemaa – 2. juuni 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik.

Artur Leonhard Kasterpalu õppis Silla ministeeriumikoolis, jätkas ta õpinguid Tallinna õhtukeskkooli kursustel ning kooli lõpetamise järel 1915. aastast töötas kolm aastat Mereministeeriumi ametnikuna.

Tegutses Läänemal Jõgisoo vallavanemana ja Lääne maavolikogu liikmena. 1930. aastal valiti ta Lääne maavalitsuse esimeheks. 

Ta oli Läänemaa seltskondliku komitee esimees. 1938. aastal valiti ta I Riigivolikogu liikmeks 26. valimisringkonnast. 20. detsembril 1938 nimetas Vabariigi President Artur Kasterpalu Lääne maavanemaks. Ta oli Läänemaa tuletõrjebrigaadi pealiku abi.

Arreteeriti NKVD poolt Läänemaal Kullamaa vallas Jõgisoo külas. Surmaotsus, lasti maha.

Välislingid
okupatsioon.ee
Artur Kasterpalu., Järva Teataja (1926-1944), nr. 17, 9 veebruar 1938

I Riigivolikogu liikmed
Seltskondlike komiteede poliitikud
Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde poliitikud
Lääne maavanemad
Eesti tuletõrjujad
Eestistatud nimega inimesed
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1897
Surnud 1942
Karl Kaups

Karl Kaups (17/29. detsember 1888 Kärdla – 8. oktoober 1968 New York) oli Eesti poliitik ja baptisti vaimulik.
[[
Ta sai alghariduse Nõmba algkoolis aastatel 1989–1901, misjärel läks jungaks kapten Mihkel Männapsoo purjelaevale Vera-Erina. Hiljem töötas Kaups Tallinnas Volta tehases. Samal ajal hakkas noormees end täiendama õhtukursustel. Usualase hariduse sai ta mennoniitide piiblikoolis Krimmis (1911–1912) ja Hamburgis baptisti usuteaduse seminaris. Viimases õppis ta aastatel 1912–1914. Pärast seda oli ta 1914–1915 rändjutlustaja ning aastatel 1915–1917 osales I maailmasõjas, kus kaotas vasaku jala. Alates 1918. aastast tegutses Kaups baptistikogudustes jutlustajana Kärdlas ja aastatel 1924–1940 Tartus. 1923-1931 Haapsalu vaeslaste kodu esimees.

Karl Kaups oli ka tuntud ühiskonnategelane. Kuigi ta elas Tartus, valiti ta 1938. aastal Hiiumaa 23. valimisringkonna esindajana riigivolikokku. Pärast 1940. aasta juunipööret pöördus ta tagasi Kärdlasse. 24. septembri öösel 1944 põgenes Karl Kaups Rootsi, kus jätkas misjonitööd jutlustajana ja kogudusevanemana 1946. aasta sügiseni. Siis kutsus New Yorgi Eesti baptistikogudus Kaupsi jutlustajaks Ameerikasse.

Karl Kaups on maetud New Yorgis Moraavia kalmistule.

Isiklikku
Kaups abiellus 1920. aastal Hilda Elleriga, neil sündisid poeg ja tütar. Hilda suri 1927. aastal. 1937. aastal abiellus Kaups Elsa Elleriga, neil sündis kaks poega ja tütar.

Tunnustus
 1938 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Välislingid
TLÜAR väliseesti isikud

Eesti baptisti vaimulikud
I Riigivolikogu liikmed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1888
Surnud 1968
Johan Hansing

Johan Hansing (10. oktoober 1888 Narva – 23. juuli 1941 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti notar ja poliitik.

Ta sooritas 1914. aastal Peterburis notarieksami, oli 1919–1921 Narva abilinnapea, 1921–1940 notar, ka  Narva linnavolikogu liige ja juhataja. 1937. aastal oli ta Narvast valitud Rahvuskogu liige. 

Oli Draamateatris ja 1920–1927 Narva "Võitleja" seltsis näitleja ja näitejuht. Abiellus 1910. aastal näitleja Wilhelmine Kultmanniga (1886–1937). Jaanuaris 1938 abiellus ta Linda-Liisbet Schlickiga.

2. jaanuaril 1940 valiti ta Narva linnapeaks häältega 20:11 (vastaskandidaat Jüri Välbe sai 11 häält poolt ja 19 vastu).

Arreteeriti NKVD poolt Narvas, suri eeluurimisel vangilaagris (SevUrallagis, Sosva külas, Sverdlovski oblastis).

Viited 

Rahvuskogu liikmed
Narva linnapead
Narva linnavolikogu liikmed
Eesti notarid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1888
Surnud 1941
Aleksander Arak

Aleksander Arak (20. jaanuar (vkj)/ 1. veebruar 1883 Veerikjärve talu, Lõve vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 2. detsember 1969) oli Eesti agronoom ja haridustegelane.

Ta lõpetas Lõve valla- ja kihelkonnakooli. Aastatel 1903–1907 õppis ta Soomes Orimattilas põllutöökoolis, aastatel 1907–1909 Kurkijoe ülempõllutöökoolis.

Ta õppis aastatel 1911–1914 Kopenhaagenis Taani Kuningliku Loomaarsti ja Põllumajanduskõrgkoolis (taani keeles Kongelige Veterinær- og Landbohøjskole), mille lõpetas.

Enne Taanis õppimist oli ta Lõuna-Eestis põllumajandusinstruktor ja aastatel 1914—1918 Läänemere kubermangude riigimaade valitsuse teenistuses. Oli alates 1923. aastast Kehtna kõrgema kodumajanduskooli juhataja.

Kirjandus 
"Aleksander Arak 50-aastane". Kaja nr 27, 1. veebruar 1933. Lk 6

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti agronoomid
Eesti õpetajad
Eesti koolijuhid
Rahvuskogu liikmed
Õpetajate Koja nõukogu liikmed
Eestlased Soomes
Eestlased Taanis
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1883
Surnud 1969
Pärnamäe kalmistule maetud
Aleksander Kaar

Aleksander Kaar (6. mai 1892 Lümanda vald, Saaremaa – 5. aprill 1943 Tavda, Sverdlovski oblast) oli Eesti õpetaja ja poliitik.

Välislingid 
 

Eesti õpetajad
I Riigikogu liikmed
Põllutöökoja liikmed
Põllumeeste konventide liikmed
Kaitseliidu Saaremaa maleva liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1892
Surnud 1943
Vladimir Roopere

Vladimir Roopere (Vladimir Rooberg; 17. jaanuar 1898 Kurna vald, Harjumaa – 6. november 1942 Sõktõvkar) oli Eesti poliitik.

Ta võttis aastatel 1917–1918 osa Esimesest maailmasõjast, samuti võttis ta osa Vabadussõjast. Aastal 1925 lõpetas ta Tallinna Õhtukeskkooli. Aastal 1930 lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta Üliõpilaste Seltsi Raimla.

Ta oli 18. maist 1933 21. oktoobrini
1933 Jaan Tõnissoni neljandas valitsuses kohtu- ja siseministriks. Tallinna põllumeeste kogu liige 23. oktoobrini 1933, mil sealt välja heideti. 17. mail 1936 valitud Tallinna põllumeeste konvendi liige. 

Teda nimetati taarausuliseks, kuid ta ise eitas seda.

Viited

Kirjandus 
Ettevõtlikud üliõpilased. Tahtsid Buddhausu munga pealt teenida. Postimees, 8. oktoober 1927, nr. 273, lk. 7.

Välislingid 
Vladimir Roopere foto
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti siseministrid
Põllutöökoja liikmed
Riigikaitse Nõukogu liikmed
Põllumeestekogude poliitikud
Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde poliitikud
Eesti advokaadid
Eesti tuletõrjujad
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Üliõpilaste Selts Raimla liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1898
Surnud 1942
Jaan Mõttus

Jaan Mõttus (28. september 1891 Kuigatsi vald, Tartumaa – 15. mai 1942 Kuigatsi vald) oli Eesti põllumees ja poliitik.

Ta sündis Loku talus põllumees Johan Mõttuse pojana. 

Ta oli aastatel 1906–1908 vallasekretäri abi Aakres, Pühajärvel ja Änges, vallasekretäri kohusetäitja 1909. aastal, Tartumaa politseivalitsuse kirjatoimetaja 1910. aastal.

Aastatel 1911–1913 õppis ta kõrgematel kaubanduskursustel Odessas ning töötas seal Nobeli äris ekspediitor-korrespondendina. 

Aastatel 1913–1919 oli ta sõjaväes ning pärast seda kuni 1921. aastani Kuigatsi vallasekretär. 1921–1924 oli ta Valga Maavalitsuse administratiivosakonna juhataja ja 2. veebruarist 1924 kuni 26. aprillini 1930 Valga Maavalitsuse esimees.

Poliitiliselt oli ta sotsiaaldemokraatide, hiljem asunike esindaja. Oli Riigikogu V koosseisu liige.

V Riigikogu liikmed
Valga maavanemad
Sündinud 1891
Surnud 1942
Viktor Päts

Viktor Päts (18. aprill 1906 Pärnu – 4. märts 1952 Butõrka vangla, Moskva) oli Eesti poliitik, jurist.

Viktor Päts õppis Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumi, mille lõpetas 1924. aastal, seejärel lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja tegutses advokaadina.

Viktor Päts oli 1931. aastal pärast Dvigateli pankrotti moodustatud AS Eesti Dvigatel nõukogu esimees, AS Järvakandi Tehased, AS Tartu Pärmivabriku, Kindlustus-aktsiaselts Eesti-Lloyd ja 1939. aastal asutatud Kirjastus-OÜ Kultuurkoondis juhatuse liige. 

Viktor Päts oli Rahvuskogu Esimese Koja liige 1937. aastast ja 36. valimisringkonnast valitud I Riigivolikogu liige 1938. aastast.

Viktor Päts küüditati 1940. aasta 30. juulil koos isa Konstantin Pätsi ja perekonnaga ning saadeti Baškiiri ANSV-sse Ufaasse, arreteeriti 1941. aastal ja viibis seejärel mitmes vanglas ja suri 1952. aastal Moskvas Butõrka vanglas.

Isiklikku
Viktor Päts oli Konstantin Pätsi ja Helma Wilhelmine Pätsi (sünd. Peedi) (1879–1910) poeg ja Leo Pätsi (1902–1988) vend. 

Viktor Päts abiellus 20. juulil 1932 vaimuliku ja kirjaniku Jaan Lattiku tütre Helgi Alice Pätsiga  (sünd. Lattik) (1911–1988), nende ühised pojad on Matti Päts (1933–) ja Henn Päts (1936–1944).

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Ohvitseride andmekogu

Rahvuskogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
Riigi Majandusnõukogu liikmed
Põllutöökoja liikmed
Põllumeeste konventide liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Konstantin Päts
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1906
Surnud 1952
August Peet

August Peet VR III/1 (25. aprill 1881 Pati vald, Pärnumaa – ?) oli Eesti advokaat ja poliitik.

1918–1919 oli ta Ajutise Valitsuse siseminister, 1920–1921 Moskva saatkonna nõunik ja alates 1922. aastast vandeadvokaat Tallinnas. Tegev ettevõtetes ja organisatsioonides, sealhulgas Harju Panga juhatuse esimees.

Juulis 1927 müüdi tema mööbel, portselan, pildid, vaibad, kujud, kirjutusmasinad jne oksjonil maha.

August Peet oli Eesti jahtklubide liidu esimees.

Ta arreteeriti NKVD poolt 19. juulil 1940 Tallinnas ja 8. märtsil 1941 määrati talle 8-aastane vangistus. Edasine saatus teadmata.

Viited

Kirjandus 
 Kui Peet ennustas ilmalõppu. Rahvaleht, 20. juuli 1933, nr. 84, lk. 4.

Välislingid
August Peet'i foto

EÜS Põhjala liikmed
Eesti diplomaadid
Eesti advokaadid
Eesti poliitikud
Eesti siseministrid
Uuendusliidu poliitikud
Vabadusristi III liigi 1. järgu kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1881
Surmaaeg puudub
2009. aasta Saksamaa Grand Prix

2009. aasta Saksamaa Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja üheksas etapp, mis peeti Saksamaal Nürburgringil 12. juulil 2009.

Sõideti 60 ringi, võistluse kogupikkus oli 308,863 km. Ilm oli poolpilvine.

Mark Webber sai nii kvalifikatsioonisõidus kui ka võistlusel oma karjääri esimese võidu. Võistluse teine oli Sebastian Vettel ja kolmas Felipe Massa.

Võistluse kiireima ringi sõitis Fernando Alonso (1.33,365).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
2009. aasta Ungari Grand Prix

2009. aasta Ungari Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kümnes etapp, mis peeti Ungaris Budapesti lähedal Hungaroringil 26. juulil 2009.

Sõideti 70 ringi, võistluse kogupikkus oli 306,663 km. Ilm oli päikeseline.

Kvalifikatsioonisõidu võitis Fernando Alonso. Võistlusel sai hooaja esimese võidu Lewis Hamilton. Võistluse teine oli Kimi Räikkönen ja kolmas Mark Webber. Felipe Massa sai kvalifikatsioonisõidu ajal toimunud avariis raskelt vigastada ning viidi haiglasse.

Võistluse kiireima ringi sõitis Mark Webber (1.21,931).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
Trojekurovo kalmistu

Trojekurovo kalmistu on üks tuntumaid ja prestiižsemaid Moskva kalmistuid.

Kalmistu asub Moskva lääneosas, endise Trojekurovo küla territooriumil. Kalmistu pindala on 29,33 ha.

Kalmistule maetud tuntud isikuid
Sergei Ahromejev
Ernst Birnbaum
Aleksandr Dedjuško
Semjon Farada
Jekaterina Gradova
Natalija Gundareva
Marlen Hutsijev
Aleksandr Jakovlev
Gennadi Janajev
Georgi Jungvald-Hilkevitš
Nikolai Karatšentsov
Karl Kortelainen
Sergei Kozlov
Vladimir Krjutškov
Igor Kvaša
Anatoli Lukjanov
Julija Natšalova
Boriss Nemtsov
Nikolai Nossov
Anna Politkovskaja
Anatoli Pristavkin
Boriss Pugo
Nikolai Rõbnikov
Boriss Sokolov
Vassili Stalin
Igor Starõgin
Mihhail Zimjanin
Valentina Tolkunova
Eduard Uspenski
Jevgeni Vesnik
Augusts Voss
Vitali Vulf

Vaata ka
Kuntsevo kalmistu
Novodevitšje kalmistu
Peredelkino kalmistu
Vagankovo kalmistu
Vostrjakovo kalmistu

Moskva kalmistud
Vadim Abdrašitov

Vadim Jussupovitš Abdrašitov (vene Вадим Юсупович Абдрашитов, tatari Вадим Йосыф улы Габдерәшитов, Vadim Yosıf ulı Ğabderəşitov; sündinud 19. jaanuaril 1945 Harkivis) on tatari päritolu Nõukogude Liidu ja Venemaa filmirežissöör.

Tema tuntumad filmid on "Rebasejaht" (1980), "Rong jäi seisma" (1982), "Planeetide paraad" (1984), "Plumbum ehk Ohtlik mäng" (1986), "Teener" (1988), "Armavir" (1991), "Näidend reisijale" (1995), "Tantsija aeg" (1997), "Magnettormid" (2003).

Tunnustused 
Nõukogude Liidu riiklik preemia (1991)
Venemaa rahvakunstnik (1992)
Nika auhind (2003)

Kirjandus
Tantsijate ja karnevalikostüümide aeg. – Teater. Muusika. Kino, 1982, nr 6 (Vadim Abdrašitovi intervjuu Peeter Perelmuterile filmist "Tantsija aeg", tõlkinud Jüri Ojamaa)
Lauri Kärk. Kolm filmi: erinevad ja sarnased.  – Teater. Muusika. Kino, 1982, nr 6 (filmist "Rong jäi seisma")
Viive Ruus. Teisenemised Abdrašitovi—Mindadze aegruumis. – Teater. Muusika. Kino, 1985, nr 2 (filmidest "Rebasejaht", "Rong jäi seisma" ja "Planeetide paraad")
Villu Känd. Üleskeeratav Plumbum. – Teater. Muusika. Kino, 1990, nr 12  (filmist "Plumbum ehk Ohtlik mäng") 
Kalle Käsper. Fuismi tulek filmikunsti. – Teater. Muusika. Kino, 1993, nr 4   (filmist "Armavir).  

Venemaa filmilavastajad
Sündinud 1945
Aberratsioon

Aberratsioon on hälve, kõrvalekalle. Seda sõna kasutatakse mitmes valdkonnas terminina:

aberratsioon, vaatleja liikumisest ja valguse kiiruse lõplikkusest tulenev taevakeha näiva asukoha muutus
aberratsioon, optikariistas tekkiva kujutise kõrvalekalle optimaalsest
aberratsioon, liigi vorm, mis hälbib tavalisest kujust
aberratsioon, muutus kromosoomi ehituses
Abikool

Abikool on kool kerge vaimse alaarenguga laste õpetamiseks, lähtudes Põhikooli lihtsustatud (abiõppe) riiklikust õppekavast. Sellist õpetamist nimetatakse ka abiõppeks.  

Abikoolis õpetavad õpilasi eripedagoogid.

Välislingid
Põhikooli lihtsustatud (abiõppe) riiklik õppekava

Eripedagoogika
Vaimupuudepedagoogika
Koolid
Abrakadabra

"Abrakadabra" (abracadabra) on amulettidel kasutatav sõna haiguste ja muu kurja ärahoidmiseks. 

Sõna tähtedest moodustati kolmnurk, mis kujutab haiguse kadumist.

Esoteerika
Bernhard Holberg

Bernhard Holberg (18. september 1903 Ole, Emmaste vald – 7. veebruar 2008 Toronto) oli eesti pikaealine, kes suri 104-aastasena Kanadas.

Enne Teist maailmasõda töötas Holberg autojuhina ja oli Hiiumaa ainuke taksojuht.

Välislingid
Bernhard Holberg – 104!, Eesti Elu, 5. oktoober 2007

Eesti üle 100-aastased
Sündinud 1903
Surnud 2008
Eestlased Kanadas