joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Traktor

Traktor on mootori jõul liikuv veok, mida kasutatakse peamiselt haake- või rippmasinatega töötamiseks ja lasti transportimiseks.

Liigitus 
Traktoreid liigitatakse käiguosa järgi roomiktraktoriteks, poolroomiktraktoriteks ja ratastraktoriteks; ehituse järgi jagunevad traktorid raamita, raamiga või poolraamiga traktoriks; võimsuse järgi suur-, väike- ja kesktraktoriteks. Liigitusvõimalusi on veel masina otstarbe alusel, tänapäeval on kasutusel hulgaliselt suuremaid ja väiksemaid eriotstarbelisi traktoreid, alates murutraktoritest kuni võimsate roomiktraktoriteni.

Riiklikult klassifitseeritakse traktoreid massi, kiiruse, mõõtmete, heitgaasi normide ja võimsuse järgi. Eesti Maanteeamet liigitab traktoreid massi, kiiruse ja mõõtmete järgi – võimsusklassid tulenevad ülemaailmsest kokkuleppest võtta kasutusele karmimad nõuded traktorite heitgaasinormidele, mis on võimsusklassiti erinevad. Euroopas jaotatakse traktorid võimsuse järgi viide klassi: mida suuremasse võimsusklassi traktor kuulub, seda rangematele heitgaasi normidele peab see vastama.

Ajalugu 
Auru jõul töötavaid atru hakati Prantsusmaal ja Suurbritannias kasutama 19. sajandi keskpaigas, sisepõlemismootoriga traktorid võeti kasutusele 1890.–1920. aastatel.

Kui algul oli traktor esmajoones põllutööriist, jõudis see peagi ka teistesse valdkondadesse. Bensiinimootoriga roomiktraktor tuli kasutusele 1904. aastal ning sellele saha lisamisega sündis 1923. aastal buldooser. 

Eestisse jõudsid küll traktorid 20. sajandi algul, kuid põllumajanduses oli siiski veel 1940. aastatel põhiline veojõud hobune. Metsatöötraktorid võeti Eestis kasutusele pärast teist maailmasõda.

Nõukogude perioodil polnud eraisikutel lubatud võimsamaid traktoreid soetada ning seetõttu võib tänini leida majapidamistest väikseid iseehitatud traktoreid.

Tüübid ja margid 
2013. aastal oli Eestis kasutusel kõige rohkem MTZ traktoreid (35%), populaarsuselt järgmised olid John Deere ja Valtra.

Vaata ka

 MTZ-82
 Belarus
 John Deere
 MTZ-80
 T-16 (iseliikuv šassii)
 T-40
 Valtra

Viited
Meduuspuu

Meduuspuu (Medusagyne oppositifolia) on igihaljas puittaim, meduuspuuliste sugukonna ja meduuspuu perekonna ainuke liik. Mõnikord arvatakse meduuspuu  perekond linnusilmapuuliste (Ochnaceae) sugukonda.

Meduuspuu on endeemne taim, mis kasvab ainult Seišellidel Mahé saarel. Ta kuulub äärmiselt ohustatud liikide hulka.

Meduuspuud peeti väljasurnuks, kuni 1970. aastatel leiti saarelt üksikud isendid. 

Meduuspuu on väike puu või põõsas. Vastakuti kinnituvad lehed on nahkjad ja harvade ümarate sakkidega. Väikesed õied on radiaalsümmeetrilised, ebameeldiva lõhnaga. Õite värvus varieerub valgest punaseni.

Meduuspuu vili on kupar. Seemned on tiibadega.

Viited

Välislingid
 Medusagynaceae

Malpiigialaadsed
Seišellid
Marko Kristal

Marko Kristal (sündinud 2. juunil 1973 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur. 

Põhiliselt poolkaitsjana tegutsenud Kristal mängis aastail 1992–2005 Eesti koondises 143 kohtumist, jäädes selles arvestuses alla vaid Martin Reimile. 2005. aasta aprillis Norra vastu lõppenud koondisekarjääri jooksul lõi üheksa väravat. 2001. aasta 28. märtsil sai temast noorim sada korda koondises mänginud eurooplane.

Kristal mängis kodumaal valdavalt FC Floras, kus ta oli aastail 1989–1999 ja 2001–2004. Nende kahe perioodi vahele mahuvad välislepingud IF Elfsborgi ja FC Lahtiga.

Pärast mängijakarjääri lõppu 2009. aastal on Kristal töötanud treenerina.

Treenerikarjäär
Kuigi suure osa sportlaskarjäärist mängis ta FC Floras, siis treeneritööga tegi ta algust FC Flora suurima konkurendi FC Levadia juures. Algul töötas ta Levadias spordidirektorina, aga märtsis 2008, pärast Tarmo Rüütli saamist koondise peatreeneriks, sai senine abitreener Igor Prins FC Levadia peatreeneriks ja Kristal sai abitreeneriks. 

2010–2011 töötas Kristal Tartu Tammeka peatreenerina.

Koondisekarjäär
Koondisedebüüdi tegi Kristal 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. 77. minutil vahetas ta välja Urmas Kirsi. See oli koondise esimene kohtumine pärast taasiseseisvumist. Samas mängus tegid debüüdi ka Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs. Mäng lõppes viigiliselt 1:1. Kristal oli selle mängu päeval 19-aastane.

Kristalist sai 28. märtsil 2001 võõrsil Küprose vastu mängides esimene eestlane, kes on esindanud riiki koondises 100 korral.

Saavutused

Meeskondlikud
  Meistriliiga
Eesti meister 1993/94, 1994/95, 1997/98, 1998, 2001, 2002, 2003
  Karikavõistlused
Eesti karika võitja 1994/95, 1997/98

Individuaalsed
 Eesti Jalgpalli Liidu hõbemärk 2004
 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk 2005

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid 
On ainult üks Marko Kristal! Postimees, 16. aprill 2005.
 

Eesti jalgpallikoondislased
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallurid välismaal
Sündinud 1973
Hendrik Suuder

Hendrik Suuder (vene keeles Хенрик Яанович Суудер; 4. aprill 1883 Viljandimaa, Tõrva – 6. november 1919 Venemaa, Irkutsk) oli Eesti ja Nõukogude Liidu poliitik ning parteitegelane.

Hendrik Suuder alustas poliitilist tegevust bolševike ajalehe Kiir kaastöölisena aastatel 1912–1914, 1913. aastal astus ta VSDTP-sse.

Hendrik Suuder oli aastatel 1914–1915 VSDT(b)P Tallinna komitee liige, alates 1914. aastast viibis ta Peterburis ning 1915. aastal ta vangistati. Asumisel oli Hendrik Suuder Irkutski kubermangus aastatel 1915–1917.

1917. aastal oli ta VSDTP Eestimaa büroo liige, oktoobris 1917 oli Tartu Tööliste ja Saadikute Nõukogu esimees ja Tartu Sõja-Revolutsioonikomitee liige.

Aastatel 1918–1920 viibis Hendrik Suuder Venemaal, 1919. aasta juunist kuni oktoobrini oli ta VK(b)P Irkutski oblastikomitee esimees ning organiseeris koos endise Narva Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe Arnold Neibutiga  admiral Aleksandr Koltšaki vastast bolševike võitlust Siberis ja Irkutski oblastis. Seal aga Hendrik Suuder vangistati ja ta suri 1919. aastal Irkutski vanglas.

Viited

Kirjandus 
 H. Saarniit. 85 aastat Hendrik Suuderi sünnist. / Õhtuleht 04.09.1968 / Edasi 1973, nr 79 / V. Lillemäe. //Rahva Hääl 1973, nr 79.

Välislingid 
 Eesti biograafiline andmebaas ISIK

Eesti poliitikud
Sündinud 1883
Surnud 1919
Marek Lemsalu

Marek Lemsalu (sündinud 24. novembril 1972 Pärnus) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta pidas aastail 1992–2007 Eesti koondises 86 kohtumist ja lõi kolm väravat. Klubikarjääri jooksul mängis teiste seas toonases 2. Bundesliga meeskonnas 1. FSV Mainz 05.

Koondisekarjäär
Oma koondisedebüüdi tegi Lemsalu 11. juulil 1992 Balti turniiril Leedu jalgpallikoondise vastu. 58. minutil vahetas ta välja Tarmo Linnumäe. Mäng lõppes 1:1 viigiga. Mängupäeval oli Lemsalu 19-aastane.

Saavutused

Individuaalsed
  Eesti jalgpallikoondis
 Aasta parim jalgpallur 1996
  Meistriliiga
 Aasta parim mängija 2006
 Soccernet.ee lugejate poolt parimaks kaitsjaks hääletatud 2006, 2007, 2008
 Eesti Jalgpalli Liidu hõbemärk 2008

Isiklikku 
Tema tütar on laulja ja "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja võitja Liis Lemsalu.

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Välislingid 
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallurid välismaal
Tallinna FC Flora jalgpallurid
1. FSV Mainz 05 mängijad
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
Tallinna FCI Levadia jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Pärnust pärit sportlased
Sündinud 1972
Mowgli

"Mowgli" ehk "Džungliraamat" on Rudyard Kiplingu jutustuste kogu.

Lood avaldati esmalt ajakirjades ja seejärel kahes köites aastatel 1893–1895. Esimesed eestikeelsed Mowgli-lood ilmusid 1900. aastal.

Mowgli - poiss, kes kasvas hundikarjas. Mowgli sõbrad: 

Rakshi - hunt;

Akela - hunt;

Balu - karu;

Hathi - elevant;

Kaa - boa;

Šerkan - tiiger;

Bagheera - panter;

Chil - kotkas;

Sahi - metssiga.

Eesti keeles ilmunud 
 "Dshungli raamat. 1, Mowgli", autor: R.Kipling; Eesti kirjastaja: J. Palmgren, 1900 ; Suurbritannia originaali kirjastaja MacMillan 1894 . 
 "Džungliraamat". Eesti Kirjanduse Selts, 1928
 "Mowgli". Eesti Raamat, 1969
 "Mowgli". Koolibri, 1992
 "Džungliraamat". Varrak, 2001. ISBN 9985303571

Välislingid 
Lugude tegelik autor on R. Kipling. Peategelane Mowgli. Lood on hiljem avaldatud vaäge erinevate pealkirjade all. Kuulsad on ka lugudest tuntuks saanud Mowgli sõbrad. 
Lasteraamatud
Inglise kirjandus
Leon Panetta

Leon Edward Panetta (sündinud 28. juunil 1938 Californias Montereys) on Ameerika Ühendriikide demokraadist poliitik.

13. veebruarist 2009 kuni 30. juunini 2011 oli ta Luure Keskagentuuri peadirektor ja 1. juulist 2011 kuni 27. veebruarini 2013 Ameerika Ühendriikide kaitseminister.

Leon Panetta on itaalia immigrantide Carmelo Franki ja Carmelina Maria poeg. Vanemad olid pärit Kalaabriast ja neile kuulus Montereys restoran.

Leon käis poisina katoliiklikes koolides. Ta lõpetas Santa Clara Ülikooli politoloogia alal 1960 cum laude ja 1963 õigusteaduse alal.

Poliitilist tegevust alustas ta 1966. Kuni 1971. aastani töötas ta mitme vabariiklasest poliitiku nõunikuna. 1971. aastal astus ta Demokraatlikku Parteisse nagu tema tööandja John Lindsaygi, kes oli New Yorgi linnapea. Erakonda vahetas ta sellepärast, et pidas ennast tsentristiks ja talle hakkas tunduma, et Vabariiklik Partei kaldub liigselt äärmusse.

Aastatel 1971–76 töötas ta Montereys oma õigusbüroos.

Aastatel 1977–1993 kuulus Leon Panetta Esindajatekotta. Esimesel korral, 1976 kandideeris ta ametisoleva kongresmeni Burt Talcotti vastu ja tõrjus ta Kongressist välja, kogudes 53% häältest. Kokku valiti ta Kongressi 9 korda. Ülejäänud 8 valimisel kogus ta kõige vähem 61,4% ja kõige rohkem 85,4% häältest. 1979–83 kuulus ta Esindajatekoja eelarvekomisjoni, olles alates 1989 selle esimees.

Enne oma 9. ametiaja lõppu lahkus ta Kongressist, kui president Bill Clinton määras ta USA Haldus- ja Eelarveameti juhiks. Selle ameti juhina arendas ta eelarvet suunas, mis võimaldas lõpuks 1998 vastu võtta tasakaalus riigieelarve.

Alates 17. juunist 1994 kuni 20. jaanuarini 1997 töötas ta Bill Clintoni administratsioonis Valge Maja personalijuhina. 

5. jaanuaril 2009 nimetas president Barack Obama Panetta LKA direktoriks, senat andis talle oma heakskiidu 12. veebruaril ning ta astus ametisse 13. veebruaril. Tema ametiajal korraldas LKA Pakistanis operatsiooni, millega tapeti Osama bin Laden.

Pärast kaitseminister Robert Gatesi ametist loobumist kinnitas senat 21. juunil 2011 Panetta uueks kaitseministriks.

Ta on mittetulundusliku Panetta Instituudi asutaja. Ta on töötanud ka Santa Clara ülikoolis avaliku õiguse professorina.

Ameerika Ühendriikide poliitikud
Ameerika Ühendriikide kaitseministrid
Valge Maja personaliülemad
Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Luure Keskagentuuri peadirektorid
Katoliiklased
Sündinud 1938
Sergei Zenjov

Sergei Zenjov (sündinud 20. aprillil 1989 Pärnus) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Flora.

Klubikarjäär 
Zenjov jooksis esimest korda Meistriliigas väljakule 2006. aastal, kui mängis esmalt Pärnu Vapruse ja seejärel FC TVMK ridades. Veebruaris 2008 sõlmis oma esimese välislepingu Ukraina kõrgliiga klubiga Lvivi Karpatõ.

3. juulil 2014 sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga  Blackpool. Debüüdi klubis tegi ta 9. augustil 0:2 kaotusmängus Nottingham Forestiga. 2. detsembril lõpetati tema leping poolte kokkuleppel.

Pärast Blackpoolist lahkumist sõlmis ta 2017. aasta suveks lepingu Venemaa klubiga Moskva Torpedo.

Koondisekarjäär 
Zenjov debüteeris Eesti koondises 20. augustil 2008 sõprusmängus Maltaga. Oma esimese värava lõi ta sama aasta 6. septembril maailmameistrivõistluste valikmängus Belgia vastu. Kokku on osalenud 64 koondisemängus ja löönud 13 väravat.

Koondiseväravad

Saavutused

Meeskondlikud 
  FC TVMK
 Karikas 2006
 Superkarikas 2006
Flora
Superkarikas 2021

Individuaalsed
  Meistriliiga
 Soccernet.ee lugejate poolt parimaks noormängijaks hääletatud 2007
  Eesti U-21 koondis
 Aasta parim noormängija 2008

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend
 Eesti jalgpallikoondise mängude loend

Viited

Välislingid 
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallurid välismaal
Pärnu JK Vapruse jalgpallurid
Blackpool FC mängijad
FC TVMK jalgpallurid‎
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1989
Laur Tamm

Laur Tamm (kuni aastani 1933 Adolf Tamm; 6. august 1911 Pilve talu, Kargoja küla, Kavastu vald, Tartumaa – 2. november 1998 Tartu) oli eesti luuletaja.

Elulugu
Tamm lõpetas 1931. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Seejärel oli ajateenistuses Kuperjanovi pataljonis. Järgnes sõjakool Tondil. 1932. aastal arvati Tamm reservi. 1932. aasta kevadest kuni 1936. aasta suveni oli ta tuberkuloosiga haigevoodis. 1936. aasta sügisel astus Laur Tamm Tartu Ülikooli, valides õppeaineteks kirjanduse, eesti keele ja rahvaluule ning etnograafia. 1944. aasta sügisel ülikooliõpingud katkesid. 

1944–1948 töötas ta Tartu Sidesõlmes. Aastail 1949–1950 ja 1955 aitas Laur Tamm korrastada Tartumaa Põllumajandusühistute Liidu arhiivi. Seejärel töötas ta lepingu alusel Tartu Linnaarhiivis. 1965–1968 oli Laur Tamm Tartu Kalaspordiklubi juhataja, hiljem veel arhiivitööl. 1972. aasta märtsis jäi ta pensionile. Vaba aja lemmikharrastusteks olid tal süstamatkad ja kalastamine. Aastail 1965–1977 veetis Laur Tamm suved (juuli algusest augusti lõpuni) Koola poolsaarel Lapimaal Seidjavril Lovozero lähedal.

Teosed 
 Valikkogu "Pinumaa", EÜS Veljesto kirjastus, Tartu, 1997, ISBN 9985908589

Viited

Kirjandus 
 Urmas Tõnisson, "Punktiirjooni Laur Tammest" – Akadeemia 1994, nr 7, lk 1437–53; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis; samas lk 1424–36 ka: Laur Tamm, Luulet 
 Oskar Kruus, "Viimane arbuja ehk tagasihoidlikkuse kurbloolisus" – Looming 1998, nr 10, lk 1599–1601; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Laur Tamm, "Süstamatk Ahja jõel: Koorverest Kärsale 1963. a." (katkendeid käsikirjast) – VVV: Veljesto IX koguteos. Toimetanud Aare Pilv. Eesti Üliõpilaste Seltsi Veljesto kirjastus, Tartu 1999, lk 47–49, autorist lk 50
 Eesti kirjanike leksikon, Eesti Raamat, Tallinn 2000, lk 579–580, autor Janika Kronberg

Välislingid
 Laur Tamm, Uusi poeese – Postimees 4. juuli 1996, lk 20
 Janika Kronberg, "Saadik Arbujate ajast", samas ka: Laur Tamm, Uusi poeese – Postimees 6. august 1996, lk 15
 Aivar Kull, "Arbujate ankrumees – debüüt 86-aastaselt" – Postimees 19. veebruar 1998, lk 14

Eesti luuletajad
Eestistatud nimega inimesed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1911
Surnud 1998
Henno Tammart

Henno Tammart (eesnimi 29. aprillini 1935 Heinrich; perekonnanimi kuni 27. juunini 1935 Põrro; 14. jaanuar 1909 Mustjala kihelkond, Saaremaa – 21. detsember 1942 Vjatlag, Kirovi oblast) oli eesti ühiskonnategelane ja luuletaja.

Ta lõpetas 1929. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi.

Ta oli muu hulgas õpetaja, koori- ja orkestrijuht, skautmaster ja Kaitseliidu kompaniipealik Saaremaal. 

Ta arreteeriti aastal 1941. Vangina hakkas ta kirjutama luuletusi, sealhulgas kaasvangide Kaarel Eenpalu, Juhan Tõrvandi ja teiste mälestuseks.

Luulekogu 
 "Öö enne teed", Scarborough, 1988.

Viited

Eesti pedagoogid
Kaitseliidu Saaremaa maleva liikmed
Eesti luuletajad
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1909
Surnud 1942
Aleksandr Dmitrijev

Aleksandr Dmitrijev (sündinud 18. veebruaril 1982 Tallinnas) on vene päritolu endine Eesti jalgpallur ja nüüdne jalgpallitreener.

Klubikarjäär
Aastatel 2008–2011 mängis ta Norra kõrgliiga klubis Hønefoss BK.

Veebruaris 2011 sõlmis ta 2,5-aastase lepingu FK Uraliga.

Koondisekarjäär
31. augustil 2016 mängis ta rahvuskoondise särgis 100. mängu.

Saavutused

Meeskondlikud
  Meistriliiga
 Eesti meister 2016

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid 
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallurid välismaal
Sündinud 1982
Dmitri Kruglov

Dmitri Kruglov (sündinud 24. mail 1984 Tapal) on Eesti jalgpallur (vasakkaitsja, vasakäär), kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.

Koondisekarjäär
Ta on Eesti koondises pidanud 110 kohtumist ja löönud 4 väravat.

Koondiseväravad

Saavutused

Meeskondlikud
  Meistriliiga
 Eesti meister 2016

Vaata ka
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid 
 
Kruglov siirdus Meistrite liigas osalevasse klubisse Postimees, 13. juuli 2010

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallurid välismaal
Moskva Lokomotivi mängijad
FCI Tallinna jalgpallurid
Tallinna FCI Levadia jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Sündinud 1984
Kadima

Kadima [kad'iima] (heebrea קדימה 'Edasi') on Iisraeli tsentristlik partei.

Kadima asutati 2005. aasta novembris, mil tollane peaminister Ari'el Sharon otsustas paremtsentristlikust Likudist lahku lüüa. Sharon lahkus Likudist, võttis kaasa endale lojaalsed inimesed, esitas presidendile avalduse valitsuse tagasiastumiseks ja kuulutas välja ennetähtaegsed valimised. Uus erakond muutus rahva seas populaarseks kohe, kui see loodi. Parteile ennustati juba 2005. aasta lõpus Knesseti valimistel kindlat võitu. 

Pärast Sharoni haiges­tumist ja alates 4. jaanuarist 2006 koomasse jäämist juhis Kadi­mat Ehud Olmert. Knesseti 17. koosseisu valimistel, 28. märtsil 2006, võitis Kadima partei 29 kohaga 120 kohalises Iisraeli parlamendis. 

Knesseti 18. koosseisu erakorralistel valimistel 10. veebruaril 2009 sai Kadima 28 kohta, vaid ühe koha rohkem kui Likud. Vaatamata sellele, et Kadima sai kõige rohkem kohti, on paremjõududel Knessetis enamus ja Iisraeli president Shim'on Peres oli sunnitud pöörduma valitsuse moodustamiseks Likudi esimehe poole. Aastatel 2009–2012 kuulus partei opositsiooni.

8. mail 2012 moodustas valitsev erakond Likud erakonnaga Kadima uue valitsuskoalitsiooni, mille Knesset ka järgmisel päeval heaks kiitis. Kadima esimees Shaul Mofaz sai Iisraeli asepeaministriks.

2008. aasta septembri seisuga oli Kadimal üle 74 000 liikme.

Esimehed
Ari'el Sharon, 2005–2006
Ehud Olmert, 2006–2008
Tsipi Livni, 2008–2012
Shaul Mofaz, alates 2012. aastast

Välislingid
Kadima ametlik veebileht (heebrea ja vene keeles)
Kadima Knesseti veebilehel (inglise keeles)

Iisraeli parteid
Sander Post

Sander Post (sündinud 10. septembril 1984 Viljandis) on Eesti jalgpallur (ründaja), kes mängib Viljandi JK Tulevikus.

Klubikarjäär

Go Ahead Eagles
Aastail 2008–2010 mängis Post Hollandi esiliigas Go Ahead Eaglesi ridades, lüües 41 kohtumises kümme väravat.

FC Flora
2010. aastal lõi ta FC Flora meeskonnas Meistriliigas 17 mänguga 24 väravat (1,412 väravat mängu kohta) ning osutus sellega maailma kõrgliigade kõige efektiivsemaks ründajaks. Teiseks jäi Amsterdami Ajaxi mängija Luis Suárez (33/35/1,061).

Aalesunds FK
31. märtsil 2011 sõlmis Post 3-aastase lepingu Norra kõrgliiga klubiga Aalesunds FK.

Koondisekarjäär
Eesti koondises mängis Post 12 kohtumist ja lõi ühe värava. Debüüdi tegi ta 2.detsembril 2004 sõprusturniiril Ungari vastu 20-aastasena. Esimese värava lõi ta juba järgmises mängus, 2010. aasta 21. mail, Soome vastu.

Koondiseväravad

Saavutused

Individuaalsed
  Meistriliiga
 Parim väravakütt 2010
 FC Flora parim väravakütt 2010

Vaata ka
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Eesti jalgpallikoondislased
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Sündinud 1984
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallurid välismaal
Ingemar Teever

Ingemar Teever (sündinud 24. veebruaril 1983 Sauel) on Eesti jalgpallur (ründaja), kes mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FC Levadia. Ta on Eesti koondises pidanud 24 kohtumist ja löönud neli väravat.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär
Eesti koondises on Teever pidanud 24 kohtumist ning löönud neli väravat. Debüüdi tegi ta 20-aastasena 29. märtsil 2003 sõprusmängus Kanada vastu. Esimese värava lõi ta 2004. aasta 11. juunil Makedoonia vastu.

Saavutused

Individuaalsed
  Meistriliiga
 Parim väravakütt 2008
 Nõmme Kalju parim väravakütt 2008
 Soccernet.ee lugejate poolt parimaks ründajaks hääletatud 2008

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid 
 Ingemar Teever sai vettehüppel raske vigastuse, Postimees, 31. august 2009
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallurid välismaal
Eesti jalgpallikoondislased
Nõmme Kalju FC jalgpallurid
Tallinna FCI Levadia jalgpallurid
FC TVMK jalgpallurid‎
Sündinud 1983
Aavo Sarap

Aavo Sarap (sündinud 21. aprillil 1962 Tallinnas) on Eesti jalgpallitreener, kes töötas 1995. aastal Eesti koondise peatreenerina. 

Selles ametis oli tema eelkäijaks Roman Ubakivi ja mantlipärijaks Teitur Þórðarson.

2011. aasta seisuga töötab ta Soome klubi IF Gnistan juhendajana ning kommenteerib Eesti Televisioonis jalgpallikohtumisi. Varem on ta juhendanud ka JK Tallinna Kalevit ja Soome klubi Atlantis FC-d.

Välislingid 
 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallitreenerid
Sündinud 1962
Gavriil Latõšev

Gavriil Latõšev Ivani p. (sündinud 7. aprill 1907 Orjoli kubermang Dolgjanskaja Slobodka küla-) oli NLKP parteitegelane, EKP KK I sekretäri asetäitja, rahvuselt venelane, valdas vene ja nõrgalt saksa keelt. ÜK(b)P liige märtsist 1932.

Noorus 
Sündis keskmiktalupoja peres, 1919 läks rätsepa juurde õpilaseks, seal töötas kolm aastat. 1922 – 1926 oli Dubrovski nöörivabrikus tisler. 1924 – 1932 ÜLKNÜ liige. 1926
sõitis Brjanskisse õppima õhtusesse töölisfakulteeti. Samal ajal töötas 1926 – 1928 Uritski-nim. vaguniremonditehase tislerina. 1928 pidi õpingud isa haiguse tõttu katkestama.
Oli 1928 – 1930 Dubrovkas puidutöötlemisvabrikus tisler, 1930 – 1932 Moskvas Teise Riikliku Kellatehase tisler. 1930 asus õppima Andrejevinim. töölisfakulteedi õhtusesse osakonda, 1932 – 1938 oli Moskva Stalini nim. raudteetranspordi inseneride instituudi üliõpilane (õppis tunneli- ja metrooehituse inseneriks). 1938 – 1942 töötas Moskvas Metrostroi trusti objektidel vahetusinsenerina, kaevanduse peainsenerina, 1942-1943 oli trusti “Mosoblugol” peainsener, 1943 – 1945 ÜK(b)P Moskva oblastikomitee kohaliku kütusetööstuse osakonna instruktor.

Tegevus Eesti NSV-s  
1945 saadeti ÜK(b)P KK poolt tööle Eestisse. 1945-1946 oli EK(b)P KK kütuseenergeetika osakonna juhataja asetäitja (kinnitatud EK(b)P KK büroo otsusega 23.05.1945), 1946 KK ehituse ja kommunaalmajanduse osakonna juhataja asetäitja, 1946-1948 KK sekretäri asetäitja ehituse ja kommunaalmajanduse alal. 1944–1949 õppis kaugõppes ÜK(b)P KK juures asuvas Kõrgemas Parteikoolis. Kohalt vabastati seoses ametikoha reorganiseerimisega, 1948 – 1950 oli EK(b)P KK rasketööstuse osakonna juhataja.
EK(b)P Keskkomitee liige 1948 – 1951. ÜK(b)P KK otsusega 7. aprillil 1950 vabastati Latõšev rasketööstuse osakonna juhataja kohalt 22. aprillil 1950 ja saadeti ÜK(b)P KK käsutusse.

Tegevus Vene NFSV-s  
1950 – 1954 oli NSVL MN Moskva Linnaehituse Riikliku Komitee kaadriosakonna ülema asetäitja, 1954 – 1962 NLKP KK põllumajandusosakonna inspektor liiduvabariikide alal ja 1962 – 1964 inspektor, 1964–1966 NLKP ehitusosakonna maaehitussektori juhataja, 1966 – 1974 Vene NFSV maaehitusministri asetäitja. Aastast 1974 pensionil.
Abielus, 1 tütar

Viited

Sündinud 1907
Oprah Winfrey

Oprah Gail Winfrey (sündinud 29. jaanuaril 1954 Kosciuskos Mississippi osariigis) on Ameerika Ühendriikide telesaatejuht.

Tema ülipopulaarne vestlussaade "The Oprah Winfrey Show" oli eetris aastatel 1986–2011. 

Oprah Winfreyst sai maailma esimene mustanahaline naissoost miljardär. Tema varanduse suuruseks hinnati veebruaris 2008 2,5 miljardit dollarit. Ta on ka filantroop: 2007. aastal annetas ta üle 50 miljoni dollari heategevusorganisatsioonidele. 

2008. aastal avaldas ta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste eelvalimistel toetust Barack Obamale. Tema toetus aitas Obamal edestada Hillary Clintonit.

Elulugu 
Oprah Winfrey sündis vaese teismelise üksikema Vernita Lee esimese lapsena. Tema isa oli teismeline söekaevur Vernon Winfrey. Vernita rasestus nende esimesest vahekorrast. Kaks nädalat hiljem kaotas Vernon huvi Vernita käekäigu vastu. Lapse sündimise ajal oli ta sõjaväes. 

Laps sündis kodus. Tema nimeks pandi Orpah (Piiblis Ruti raamatus (1:4) mainitud Orpa järgi). Et aga peres ei osatud seda nime õigesti hääldada, jäi tema nimeks Oprah. (Teise versiooni järgi kirjutas ämmaemand sünnitunnistusele ekslikult Oprah' asemel Orpah.)

Oprah' ema asus elama põhjaosariikidesse. Esimesed 6 eluaastat veetis Oprah maal emapoolse vanaema juures seakasvatustalus äärmises vaesuses. Ta kandis kartulikottidest riideid, mistõttu teda kutsuti kotitüdrukuks (Sack Girl). Oprah on meenutanud, kuidas ta nelja-aastasena verandalt keeva veega pesu pesevat vanaema jälgides järsku mõtles, et temal saab parem elu olema. 

6-aastaselt kolis ta ema juurde Milwaukee kesklinna vaeste linnaossa. Ema elas seal koos oma mehega. Ema ei saanud Oprah' kasvatamisega hästi hakkama. Kui Oprah oli 9-aastane, vägistas teda nõbu. Hiljem kuritarvitasid teda seksuaalselt perekonnatuttav ja onu. 13-aastasena jooksis Oprah kodunt ära. Teda taheti panna parandusmajja, kuid seal olid kõik kohad täis. Oprah jäi 13-aastaselt rasedaks ja 14-aastaselt sünnitas enneaegse poja, kes suri varsti (teise versiooni järgi sündis surnuna).

Välislingid
http://www.oprah.com/

Ameerika Ühendriikide ajakirjanikud
Ameerika Ühendriikide saatejuhid
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1954
Wilhelm von Ulrich

Wilhelm Otto Cornelius Alexander von Ulrich (vene Василий Корнилович Ульрих; 19. oktoober 1810, Vaimastvere mõis, Tartumaa – 17. oktoober 1891 Kehra mõis) oli Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant) ja riigitegelane. Aastail 1859–1868 oli ta Eestimaa kuberner. 

Wilhelm von Ulrich abiellus 25. oktoobril 1859. aastal Tallinnas Kehra mõisa pärijanna Margaretha (Meta) Gertrude Adele von Esseniga (1841–1904), kes oli Sooniste ja Kehra (1855–1874) mõisniku ooberstleitnant Alexander Georg Matthias von Esseni (1800–1874) ja tema teise abikaasa, Aruküla mõisast pärit, ooberst Christoph Johann Andreas Peter von Brümmeri (1797–1834) lese, Wilhelmine Charlotte Henriette von Baranoffi (1805–1842) tütar. Abielust sündisid:
Meta Friederike Wilhelmine (sünd.1860)
Alexander von Ulrich (1862–19..), elas Tallinnas
Marie Jeanette Katharina (1863–1926), Kehra mõisa pärijanna, kes rentis mõisa 1914. aastal Eestimaa Põllumeeste Seltsile
Wilhelm (sünd.1865), suri noorelt

Sugupuu

Vaata ka
Eestimaa kuberneride loend
Ulrich (aadlisuguvõsa)

Viited

Välislingid
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust, 1930, lk.260-261

Baltisaksa sõjaväelased
Vene Eestimaa kubernerid
Sündinud 1810
Surnud 1891
Axel von Gernet

Konrad Axel von Gernet (14/26. november 1865 Salutaguse, Harjumaa – 5. veebruar 1920 Petrograd) oli baltisaksa ajaloolane.

Tema vanemad olid aktsiisiametnik Oskar von Gernet (1834–1908) ja Elisabeth von Stubendorff. Ta sündis Hageri kihelkonnas Salutaguse mõisas. 1878–83 õppis ta Tallinna Toomkoolis. 1886–91 õppis ta Tartu ülikoolis ajalugu. Alates 1886 kuulus ta korporatsiooni "Estonia", mille jaoks koostas ta 1888 liikmete nimekirja esimese väljaande "Album Estonorum". Samal aastal pälvis ta Tartu ülikooli kuldmedali. Pärast ülikooli lõpetamist täiendas ta end välismaal.

1892. aastast töötas von Gernet Peterburi senati heeroldiosakonnas. 1893–1899 oli ta arhivaar ja alates 1899 vanemsekretäri abi. Ta avaldas uurimusi Baltimaade vanemast ajaloost. Näiteks 1898. aastal ilmus tema raamat "Seadused Venemaa impeeriumi aadliseisuse moodustamise kohta". Ühtlasi oli ta 1893–1896 Petrovski kommertskooli õpetaja.

1903. aastast juhatas ta evangeelse luterliku kongregatsiooni abistamise fondi keskkomiteed. 1899–1917 oli ta Peterburi Püha Anna kiriku kirikunõukogu sekretär. 1893–1903 tegi ta pidevalt, edaspidi (kuni ajalehe sulgemiseni 1915) aeg-ajalt, kaastööd Peterburi saksakeelsele ajalehele St. Petersburgische Zeitung. Alates 1919 kuni surmani töötas ta Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistooriumis.

Ta on uurinud Eestimaa agraarajalugu, aadli, Tartu piiskopkonna ja Venemaa luterliku kiriku ajalugu.

10. augustil 1893 abiellus ta Tartus Magdalena Maria Olga von Tiesenhauseniga. Abielust sündis kolm last: Elisabeth (1894), Magdalena Charlotta (1896) ja William (1900–1934).

Teoseid
Der Emancipationsstreit Weissensteins mit den Gute Mexhof : ein Beitrag zur Geschichte der kleinen baltischen Städte 1885
Das Ringen des landsmannschaftlichen und burschenschaftlihen Princips in Dorpat : Eine historische Skizze 1893
Forschungen zur Geschichte des Baltischen Adels. H. 1, Die Harrisch-Wirische Ritterschaft unter der Herrschaft des Deutschen Ordens bis zum Erwerb der Jungingenschen Gnade 1893
Die Anfänge der livländischen Ritterschaften. H.2 1895
Die im Jahre 1802 eröffnete Universität Dorpat und die Wandlungen in ihrer Verfassung : ein Gedenkblatt zum 21. April 1902 1902

Välislingid 
 Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Gernetid
Eestimaa aadlikud
Eestimaa mõisnikud
Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1865
Surnud 1920
Dominik Landertinger

Dominik Landertinger (sündinud 13. märtsil 1988 Braunau am Innis Austrias) on Austria laskesuusataja. Ta elab Hochfilzenis ja esindab HSV Hochfilzeni klubi. 

Landertinger sai juunioride MM-il 2006. aastal teatesõidus hõbemedali ja eraldistardiga sõidus pronksmedali ning 2007. aastal teatesõidus kuldmedali ja sprindis hõbemedali. 

Täiskasvanute 2009. aasta MM-il Pyeongchangis sai ta 20 km eraldistardiga sõidus kuuenda koha ja tuli maailmameistriks 15 km ühisstardiga sõidus 8,9-sekundilise eduga koondisekaaslase Christoph Sumanni ees.

Maailmakarikavõistlustel osaleb Landertinger alates 2007–2008 hooajast. Esimesel maailmakarikavõistluste etapil 2007. aasta detsembris Pokljukas sai ta 20 km eraldistardiga sõidus 18. koha. Esimest korda tõusis ta poodiumile 17. jaanuaril 2009 Ruhpoldingis, kui sai sprindis teise koha. Järgmisel päeval peetud jälitussõidus oli ta kolmas. Nädal hiljem Anterselvas oli ta ühisstardiga sõidus kolmas. Lisaks kuulus ta maailmakarikavõistluste Oberhofi etapil 2009. aasta jaanuaris teatevõistluse võitnud Austria meeskonda.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 2010  Vancouveris
  teatesõidus
 2014  Sotšis
  10 km sprindis

Maailmameistrivõistlustel 

 2009  Pyeongchangis
  maailmameister 15 km ühisstardiga sõidus
  teatesõidus
 2016  Oslos
  20 km
 2017  Hochfilzenis
  teatesõidus

Välislingid 

Dominik Landertingeri koduleht 
Dominik Landertinger IBU kodulehel 

Austria laskesuusatajad
Sündinud 1988
Ernst Ein

Ernst Heinrich Ein (16/28. detsember 1898 Tartu – 16. oktoober 1956 Claremont, USA) oli eesti õigusteadlane.

Ernst Heinrich Ein lõpetas Roomas 1928. aastal Rooma õiguse instituudi ja omandas Tartus 1932. aastal juurakraadi. Aastatel 1928-1932 oli ta õiguse ajaloo õppejõud, 1933. aastast tsiviilõiguse dotsent Tartu ülikoolis.

3.-21. oktoobril 1933 oli ta Jaan Tõnissoni valitsuses kohtu- ja siseminister.

Kirjandus 

 Abielu enne ja nüüd. Vaba Maa, 20. veebruar 1934, nr. 42, lk. 7.
 Põhiseadus ja Presidendi Asetäitja. Teataja, 7. juuni 1953, nr. 4, lk. 3.

Välislingid 
 

Eesti siseministrid
Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1898
Surnud 1956
Alexander von Bulmerincq

Alexander Michael Carl von Bulmerincq (24. mai/5. juuni 1868 Peterburi – 29. märts 1938 Tartu) oli Eesti teoloog ja orientalist, maailmas tunnustatud Vana Testamendi teadlane. Bulmerincq oli Eesti Lähis-Ida uuringute ja assürioloogiateaduse üks alusepanijaid, ta avaldas palju uurimusi Iisraeli ja ümbritsevate piirkondade aja- ja usundiloost.

Tema poeg oli tunnustatud orientalist Alexander Georg von Bulmerincq (1909–1945), kes tegutses marssal Erwin Rommeli ülemtõlgina Aafrikas.

Alexander von Bulmerincq õppis evangeelset teoloogiat, Vana Testamendi teadusi ja semiidi keeli Tartu ja Leipzigi ülikoolides. Kaitses teoloogiamagistri väitekirja 1894 Tartu Ülikoolis. Oli korp! Neobaltia liige. 1898 aastast alates oli Tartu ülikooli erakorraline ja 1907. aastast alates korraline semiidi keelte professor. 1908–1912 oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna dekaan. Eesti Vabariigi Tartu Ülikoolis sai temast Vana Testamendi ja semiidi keelte professor.

Tema õpilaste hulka kuulusid Ameerika Ühendriikides 20. sajandi tuntuimaks süroloogiks kujunenud Artur Võõbus ning teoloog ja orientalist Uku Masing, kellest sai ka Bulmerincqi töö jätkaja Tartu Ülikooli Vana Testamendi ja semitistika professorina. Marju Lepajõe on öelnud: "Üks efektiivsemaid seminare Tartu ülikooli ajaloos on olnud mu meelest enne II maailmasõda Alexander von Bulmerincqi süüria keele tunnid, kus käisid enamasti ainult kaks õpilast: Uku Masing ja Arthur Võõbus."

Tunnustus 
 Teoloogia audoktor, Aberdeeni Ülikool (1906)

Pühendusteos
Alexander von Bulmerincqi mälestuseks ilmus Riias kogumik In piam memoriam Alexander von Bulmerincq: Gedenkschrift zum 5. Juni 1938, dem siebzigsten Geburtstage des am 29. März 1938 Entschlafenen, dargebracht von einem Kreise von Freunden und Kollegen. Abhandlungen der Herder-Gesellschaft und des Herder-Instituts zu Riga 6/3. Riga: Verlag Ernst Plates, 1938, 231 lk. Teoses avaldasid artikleid mitmed maailmakuulsad uurijad nagu Enno Littmann, Martin Noth, Heinrich Seesemann, Uku Masing, Albrecht Alt ja teised.

Valik teadustöid
Der Prophet Maleachi. Bd. 1. Einleitg in d. Buch d. Propheten Maleachi. Dorpat: Krüger 1926.
Die Mischehen im Buche Malachi. Leipzig: Hinrichs, 1926, lk. 31–42.
Der Prophet Maleachi. Bd. 2. Kommentar zum Buche d. Prophet Maleachi. Dorpat: Krüger 1932.
Die Immanuelweissagung (Jes. 7) im Lichte der neueren Forschung. Eesti Vabariigi Tartu Ülikooli toimetused: B Humaniora ; 37,1. Tartu: Krüger 1935.
Immaanueliennustus (Jes. 7) uuemate uurimuste valgusel: (väljavõte jaanuarikonverentsil 22.I 1935. peetud ettekandest). Tartu: Mattiesen 1935.

Viited

Tartu Ülikooli usuteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Tartu Jaani koguduse vaimulikud
Baltisaksa teadlased
Eesti teoloogid
Eesti orientalistid
Eesti assürioloogid
Korporatsioon Neobaltia liikmed
Sündinud 1868
Surnud 1938
Lazar Gulkowitsch

Lazar Gulkowitsch (8/20. detsember 1899 Zirin, Minski kubermang – juuli 1941 Tartu) oli Eestis töötanud judaist.

Ta oli 1933. aastani Leipzigi ülikooli professor. 1934 tuli Tartusse, kus juhtis 1940. aastani Tartu Ülikooli juudi teaduse õppetooli.

Hukati koos perega juulis 1941 natside poolt.

Teoseid 

 "Die Entwicklung des Begriffes Hasid im Alten Testament", Tartu, 1934.
 "Das Wesen der maimonideschen Lehre", Tartu, 1935.
 "Zur Grundlegung einer begriffs-geschichtlichen Methode in der Sprachwissenschaft", Tartu, 1937.

Kirjandus tema kohta 

Isidor Levin, "Lazar Gulkowitsch, tema juudi teaduse õppetool ja Tartu ülikool", Akadeemia, nr 7, 2008.

Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Eesti orientalistid
Sündinud 1899
Surnud 1941
Pärtel Haliste

Pärtel Haliste (kuni 1928 Pärtel Bauman; 9/21. märts 1890 Hageri, Harjumaa – 10. juuni 1944 Soome laht) oli eesti klassikaline filoloog, 

Ta lõpetas 1916. aastal Peterburi Ülikooli. 

Sügisel 1919 valiti ta Tartu Ülikooli kreeka ajaloo ja arheoloogia dotsendiks. Alates 1926. aastast oli ta kreeka filoloogia professori kohusetäitja. Alates 1925. aastast juhtis ta didaktilis-metoodilises seminaris vanade keelte osakonda. Pärast 1929. aastat luges ta ka valitud ladina autorite interpretatsiooni koos stilistikaharjutustega.

1937. aastal valiti ta samal alal erakorraliseks professoriks.

Artikleid
Kreeka kultuuri universalism, Ajalooline Ajakiri nr 1 1922
Riik ja isik Ptolemaioste-aegse Egiptuse majanduselus, Ajalooline Ajakiri nr 2 1924
Cyrenaica, Ajalooline Ajakiri nr 1 1928
Horatiuse 2000-aastase sünnipäeva puhul, Looming nr 10 1935
Etruskide kultuur nüüdisaja teaduse valgustusel, Ajalooline Ajakiri nr. 3 1939

Raamatud
Pärtel Haliste. "Hagerist Hellaseni". Eesti mõttelugu 90. Koostaja Ivo Volt. Tartu: Ilmamaa, 2009. 379 lk. ISBN 9789985773253

Kirjandus
Ivo Volt. "Pärtel Haliste (1890–1944): esimene eestlasest klassikalise filoloogia õppejõud". // Kakssada aastat klassikalist filoloogiat Eestis = Duo saecula philologiae classicae in Estonia. Acta Societatis Morgensternianae 1. Koostanud ja toimetanud Ivo Volt. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus. Lk 77–98

Välislingid
Pärtel Haliste TÜ klassikalise filoloogia õppetooli kodulehel

Eesti klassikalised filoloogid
Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi vilistlased‎
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna professorid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Sündinud 1890
Surnud 1944
Arthur Hansen

Arthur Hansen (27. november/10. detsember 1908 Kolga vald, Harjumaa – 27. aprill 1944 Illuka) oli eesti metsateadlane ja Eesti sõjaväelane (lipnik).

Ta oli A. H. Tammsaare vanema venna Jüri poeg. Jüri oli alates 1903. aastast Koitjärve metsandiku metsavaht. Arthur sündis Oru talus pere kolmanda lapsena.

Ta lõpetas 1929. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1933. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna  metsaosakonna cum laude. Pärast seda asus ta tööle Tartu Ülikooli metsatakseerimise õppejõuna. 

1941. aastal osales ta ohvitserina Tartu enamlastest vabastamisel, 10. veebruaril 1944 ta mobiliseeriti ja temast sai leitnandi auastmes 2. piirikaitserügemendi 2. pataljoni 7. kompanii ülem. Artur Hanseni kompanii pidas ägedaid tõrjelahinguid Krivasoos. 1944. aasta 17. aprilli öösel alustasid venelased ägedaid rünnakuid. Hansen asus ise langenud võitleja asemele kuulipilduja taha. Ta sai lahingus raskelt haavata, suri 10 päeva hiljem ning maeti Jõhvi kalmistule, hiljem sängitati ümber Elvasse.

Soodla jõe ääres Oru metsavahitalu juures asuval rändrahnul on temale pühendatud mälestustahvel, mis avati 16. juulil 1992. aastal.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti metsateadlased
1. Jalaväerügemendi koosseis
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1908
Surnud 1944
Eerik Inari

Eerik Alfred Leopold Inari (kuni 1937 Erik Alfred Leopold Pipenberg, 20. aprill (vkj)/ 2. mai 1897 Tartu – 31. detsember 1998 Bad Godesberg, Bonn) oli eesti geograaf.

Hariduskäik
Ta lõpetas 1917. aastal Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi, 1931. aastal Tartu Ülikooli ja kaitses 1932. aastal samas magistriväitekirja. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Fraternitas Normannia liige.

Ta sai 1944. aastal Berliini Ülikoolis dr. phil. nat. kraadi.

Töö- ja teaduskäik
Töötas aastatel 1925–1930 Tartu Ülikooli geograafia kabineti abijõuna ja aastatel 1932–1939 samas vanemassistendina. 

Lahkus 1939. aastal sakslaste ümberasumise käigus Saksamaale ja vabastati Vabariigi Valitsuse otsusega 30. novembrist 1939 Eesti kodakondsusest.

Ta oli aastatel 1940–1943 Poseni Ülikooli õppejõud, alates 1946. aastast Balti Ülikooli geograafia lektor ja aastatel 1947–1949 professori kohusetäitja. Aastatel 1952–1958 oli ta Briti Reini Armee teenistuses. 

Ta läks 1960. aastal pensionile. Ta oli 1961. aastal üks Balti Instituudi asutajaid ja oli kuni 1970. aastani selle teadussekretär. Saksamaal elas ta peamiselt Bonnis. 

Töid inimgeograafia alalt. Tema peamised uurimisteemad Eestis olid linnageograafia (nt Pärnu, Kuressaare ja Petseri) ja geomorfoloogia (Mustoja mõhnastik ja Pihkva järve lääneranniku ja saarte loodus).

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
TLÜAR väliseesti isikud

Eesti geograafid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Normannia liikmedBalti Ülikooli professorid
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti üle 100-aastased
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1897
Surnud 1998
Karl Inno

Karl Inno (1/14. november 1908 Lustivere vald – 12. november 1994 Oneida, New Yorgi osariik) oli eesti majandusteadlane.

Ta lõpetas 1927. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli cum laude. Samal ajal õppis ta ka Ühistegevuse Instituudis. 1936. aastal sai ta magistrikraadi käitismajanduse alal (mag. rer. oec., Ühistu mõiste ja liigitus).

1932. kuni 1938. aastani oli ta Ühistegevuse Instituudis lektor. 1935. aastal kandideeris ta Tartu Ülikooli ühistegevuse professoriks, kuid kaotas Jaan Tõnissonile. Alates 1936. aastast oli ta Tartu Ülikooli õppejõud, aastatel 1938-1940 ja 1941–1944 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna panganduse ja kindlustusasjanduse adjunktprofessor.

1944. aastal põgenes Inno koos perega Saksamaale, kust 1950. aastal siirduti USA-sse New Yorgi osariiki. Seal töötas ta pearaamatupidaja ja revidendina ning kirjutas artikleid majandusteaduse ja eesti ajaloo teemadel. Ta oli Eesti Teadusliku Ühingu Ameerikas liige. Kuni 1980. aastani oli ta ajakirja Aja Kaja toimetaja.

Karl Inno suri Ühendriikides, tema tuhk maeti 1995. aastal Põltsamaa kalmistule.

Isiklikku
Inno abiellus 1933. aastal Erika Pladoga, neil sündis kaks tütart, kellest teine suri 1945. aastal Saksamaal.

Karl Inno stipendium
1995. aastal asutasid Karl Inno lesk, tütar ja sõbrad Karl ja Erika Inno stipendiumifondi. Fond toetab Tartu Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureuse- ja magistriõppe finantsharu üliõpilasi, jäädvustades nii Karl Inno mälestust ja soodustades ühistegevuse arengut. Stipendiumi on saanud Priit Sander, Anu Algoja, Olga Luštšik, Henri Vaher, Margus Kõomägi, Andres Luts, Kaspar Ojasoo, Elis Ruus, Lolita Bagojan, Mariel Aim.

Välislingid
Stipendiumi tutvustus

Eesti majandusteadlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Põltsamaa kalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1994
Mart Järvik

Mart Järvik (kuni 1935 Martin Gross, 5/17. oktoober 1897 Käru vald, Järvamaa – 10. september 1956 Malmö) oli eesti piimandusteadlane.

Õppis Vändra vallakoolis ja Vändra kihelkonnakoolis 1908-1911, 1918. aastal lõpetas Jamburgi kommertskooli. Aastatel 1919–1926 õppis Tartu ülikoolis agronoomiat ning kaitses 1931. aastal samas magistrikraadi. 1932. aastal kaitses doktorikraadi agronoomias väitekirjaga "Võis leiduvad pungseened ja nende mõju võisse: Schleswig-Holsteini ja Eesti piimatalitiste või uurimiste andmeil".

Aastatel 1929–1944 oli ta Tartu ülikooli õppejõud, algul piimatalituse dotsendi kohusetäitja, 1932. aastast dotsent, 1938. aastast piimanduse adjunktprofessor ja aastast 1939 erakorraline professor.

1944. aastal emigreerus Järvik Saksamaale, kus töötas piimanduslabori teadurina. Aastal 1946 suundus ta edasi Rootsi, kus töötas 1953. aastani Rootsi Piimaühingute Liidus bakterioloogina.

1920. aastast kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi. Samuti oli ta Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige ja 1935. aastast Agronoomide Koja abiesimees. Hiljem Rootsis oli ta Eesti Agronoomide Seltsi, Eesti Rahvusfondi, Eesti Rahvusnõukogu ja Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu liige.

Järvik uuris muu hulgas võis elutsevaid mikroorganisme ja selgitas, kuidas parandada või säilivust.

Mart Järvik oli põllumajandusteadlase Leida Lepajõe onu.

Viited

Välislingid 
 
 Mart Järvik väliseesti isikuloolises andmebaasis

Eesti piimandusteadlased
Agronoomide Koja liikmed
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1897
Surnud 1956
Eduard Eelma

Eduard Eelma (aastani 1937 Eduard Ellmann; 7. aprill 1902 Peterburi – 16. november 1941 Kirov, Kirovi oblast) oli Eesti politseinik ja jalgpallur (ründaja). 

Aastail 1921–1935 pidas Eesti koondises 60 kohtumist ja lõi 21 väravat (koondise kolmas näitaja Andres Operi ja Indrek Zelinski järel). Ta osales ka 1924. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri eelringikohtumises USA vastu. Tuli 1923. aastal JK Tallinna Kalevi koosseisus Eesti meistriks. JK Tallinna Kalev võitis toonases mängus 1:0 Sporti. Eelma on mänginud ka Tallinna JK ridades.

NKVD arreteeris ta 11. juunil 1941 Tallinnas, ta mõisteti surma ja lasti maha Kirovi linna vanglas nr 1.

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid

Eduard Ellmann – Eesti koondise 20. sajandi parim väravakütt, kelle okupandid maha lasid Soccernet.ee, 29. november 2017

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Eesti politseinikud
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1902
Surnud 1941
Riigivürst

Riigivürst (saksa keeles Reichsfürst, ladina keeles princeps regni või princeps imperii) oli Saksa-Rooma riigi kõrgaadlik (hertsog, vürst ja mitme suurema valduse krahv) või ilmaliku võimuga vaimulik isand (peapiiskop, piiskop ja mõne kloostri abt või abtiss), kes oli Saksa-Rooma valitseja (Saksa kuninga või Saksa-Rooma keisri) otsene vasall. 

Riigivürsti seisus tekkis 12. sajandi jooksul, kui kõige olulisemaid Saksa-Rooma riigi vasalle (hertsogid, markkrahvid ning ilmaliku võimuga peapiiskopid ja piiskopid ehk vürstpiiskopid) hakati kutsuma vürstideks (ladina princeps, st 'esimene, juht'). 13. sajandiks kujunes välja neile spetsiifiline õiguslik korraldus: nii ilmalikud kui ka vaimulikud vürstid said oma valitsemistunnused (regaalid) otse kuningalt või keisrilt ja neile anti ka privileegid: oma raha müntimise õigus, tollimaksude kogumise, krahvidele ja vabahärradele maade läänistamise õigus. Neil oli ka tseremoniaalõigusi, näiteks nimetada end ametlikus kirjavahetuses vürstlikuks valitsejaks, omada mõjukust näitavaid regaale jne. 13. sajandil hakati valitsejaid ka ametlikult riigivürsti seisusesse tõstma – varasemal ajal vürstidel ametlikku ürikut selle kohta polnud, kuid neid peeti sellest hoolimata riigivürstideks. 12.–13. sajandil olid riigivürstid enamjaolt vaimulikud valitsejad, hiljem lisandus suur hulk ilmalikke. 14. sajandiks oli riigivürsti seisus oma privileegide ja kohustustega üldiselt välja kujunenud. 13. sajandil oli kõigil riigivürstidel õigus kuningat valida, kuid sajandi lõpuks hakkas kujunema tavalistest riigivürstidest kõrgemal seisev kuurvürstide seisus, mis sai lõpliku kuju 1356. aastal Karl IV Kuldbullas.

Saksa riigivürstid Vana-Liivimaal
Ka Vana-Liivimaa piiskopid olid riigivürstid. Riia piiskop oli esimest korda keisrile vasallivande andnud juba 1208. aastal, uuesti tegi ta seda 1225. aastal ning sai ka läänikirja. Samal aastal anti läänikiri ka Tartu piiskopile, Saare-Lääne piiskop sai selle 1228. aastal. Kuid seejärel kuni 15. sajandi alguseni Liivimaa piiskopid keisrilt riigivürsti regaale ei küsinud. Alles keiser Sigismundi ajal said Riia peapiiskop, Tartu piiskop ja Saare-Lääne piiskop taas riigivürsti regaalid (nad kasutasid keisri tuge võimuvõitluses Saksa ordu Liivimaa orduharu vastu).

Kuid ka 15. sajandil jäid riigivürsti tunnuste läänistamised Liivimaa piiskoppidele ebajärjekindlaks. Alles 1521. aastal anti regaalid kõigile Liivimaa piiskoppidele, sealjuures said Kuramaa ja Tallinna piiskopid selle esimest korda. Edaspidi tunnistasid peaaegu kõik Liivimaa piiskopid endid keisri vasallideks, ainult Tallinna piiskopid tõenäoliselt ei teinud seda.

Liivi ordumeister omandas tiitli 1526. aastal, Liivimaa orduvalduste pidulik läänistamine tema esindajale toimus 1530. aastal. Ordumeistrid jäid riigivürstiks kuni Liivi ordu lõpuni 1562. aastal.

Kirjandus
Karl-Friedrich Krieger: "König, Reich und Reichsreform im Spätmittelalter", München 2005, eriti lk 37–39 ja 105–109. ISBN 3-486-57670-4

Tiitlid
Saksa-Rooma riik
Gustav Ernesaksa Fond

Gustav Ernesaksa Fond on Eesti Üldlaulupeo Direktsiooni, Eesti Kooriühingu, Eesti Meestelaulu Seltsi, Eesti Rahvusmeeskoori ja Eesti Muusikaakadeemia poolt 22. oktoobril 1993. aastal. Fondi eesmärk on jäädvustada mälestust Gustav Ernesaksast ning väärtustada koorimuusikaalast tegevust. 

Alates 21. maist 2001 haldab fondi raha Eesti Rahvuskultuuri Fond. 

Gustav Ernesaksa Fond rahastab Gustav Ernesaksa koorimuusika peastipendiumi, koorimuusika edendamise stipendiumi ja õppestipendiumi. Stipendiumid antakse välja igal aastal 12. detsembril, Gustav Ernesaksa sünniaastapäeval.

Kuni 2000. aastani nimetati koorimuusika peastipendiumi koorimuusika preemiaks.

Koorimuusika peastipendium määratakse igal aastal ühele isikule, kellel on väljapaistvaid saavutusi tegevusaladel, mida viljeles Gustav Ernesaks (koorijuht, helilooja, pedagoog, publitsist, organisaator). Koorimuusika edendamise stipendiumi kandidaadi(d) esitab Eesti Kooriühing. Õppestipendiumi kandidaadi(d) esitab Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia dirigeerimisosakond, võttes arvesse ka koorijuhtimise eriala lõpetanute taotlusi.

Gustav Ernesaksa Fondi stipendiaadid

Viited

Eesti sihtasutused
Fondid