joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
BTR-90

BTR-90 on Venemaal toodetud kaheksarattaveoline (8x8) soomustransportöör.

Aastail 1993–1994 konstrueeritud soomustransportöör on edasiarendus varasemast BTR-80-st. Uuendustena parandati selle soomuskaitset ning senine torn vahetati välja BMP-2-l kasutatava vastu. BTR-90 on relvastatud 30 mm Šipunov 2A42 automaatkahuriga, 7,62 mm PKTM kuulipildujaga, 9K111-1M Konkurs-M tankitõrjerakettidega (4 tk) ning 30 mm AGS-17 granaadiheitjaga.

Modifikatsioonid
 BTR-90 Rostok - relvastatud 30 mm automaatkahuriga 2A42, 7,62 mm PKTM kuulipilduja, 30m mm AGS-17 granaadiheitjaga ning tankitõrjerakettidega 9K111-1M Konkurs-M.
 BTR-90 Berežok - kasutab tornimoodulit Berežok; relvastatud 30 mm 2A42 automaatkahuri, 7,62 mm PKTM kuulipilduja, AGS-30M granaadiheitja ning 9K135 Kornet tankitõrjerakettidega. Samuti on sel termokaamera.
 BTR-90M - kasutab tornimoodulit Bahtša-U; relvastatud 100 mm 2A70 kahuriga, 30 mm 2A72 automaatkahuriga, 7,62 mm PKTM kuulipildujaga ning 9K116-3 tankitõrjerakettidega. Samuti on sel termokaamera.

Galerii

Välislingid
 

Venemaa militaarsõidukid
Soomustransportöörid
Stornoway

Stornoway (gaeli keeles Steòrnabhagh, šoti keeles Stornowa) on Šotimaal asuv linn, mis on ühtlasi Välis-Hebriidide saarestiku suurim asula ja Lewise saare halduskeskus.

Vaata ka 
Stronoway lennujaam

Välislingid 

Šotimaa linnad
Raketirünnak tsiviilkonvoile Zaporižžjas

2022. aasta veebruaris alanud Vene-Ukraina sõja käigus 30. septembri hommikul Venemaa välja lastud kuueteiskümnest S-300 raketist tabas neli raketti Zaporižžja äärelinnas asuvasse pääsupunkti kogunenud tsiviilkonvoid, mille tulemusel sai surma 32 ja vigastada 80 inimest.

Viited

Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Yeoju

Yeoju (ka Yŏju; ametlikult Yeoju-si, hangulis 여주시, hanjas 驪州市) on linn Lõuna-Koreas Gyeonggi provintsis. Yeoju nimetati linnaks 2013. aastal. Elanike arv oli 2020. aasta seisuga 111 017.

Viited 

Lõuna-Korea linnad
Gwacheon

Gwacheon (haldusüksusena 과천시, 果川市 (Gwacheon-si), st 'Gwacheoni linn') on linn Lõuna-Koreas.

Lõuna-Korea linnad
Vladimir Saldo

Vladimir Vassiljevitš Saldo (vene keeles Владимир Васильевич Сальдо, ukraina keeles Володимир Васильович Сальдо; sündinud 12. juunil 1956 Oktjabrskojes Mõkolajivi oblastis) on Ukraina poliitik ja venemeelne kollaborant, alates 27. aprillist 2022 okupeeritud Hersoni oblasti venemeelse administatsiooni juht.

Elukäik ja tegevus 
Sündis Oktjabrskoje külas, Žovtnjovo rajoonis, Nikolajevi oblastis. Isa oli ehitaja, ema arst. 1978. aastal lõpetas ehitusinsenerina Krivoi Rogi mäeinstituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. 2008 kaitses Lvivi Regionaaluuringute Instituudi juures doktorikraadi majanduses.

1978-1981 ja 1986-1988 tehase Hersonpromstroi Promstroi-1 ehitus- ja paigaldusosakonna ülem. 1981-1986 Mongoolia armee sõjaline nõunik. 1988-1991 tehase Hersonpromstroi  ehitus- ja paigaldusosakonna "Promstroi-6" peainsener. 1991-2001 tehase Hersonstroi ehitus- ja paigaldusosakonna "Promstroi-3" juht. 2001 - 2002 - Hersoni oblasti administratsiooni aseesimees (ehitus, elamumajandus ja kommunaalteenused). 2002 – 2012 Hersoni linnapea, valiti kolm korda linnapeaks üldise otsese valimisõiguse alusel. Detsember 2012 – november 2014 – venemeelse Regioonide Partei poolt valitud Ukraina Ülemraada VII koosseisu liige (Ukraina Ülemraada ehituse, linnaplaneerimise, elamumajanduse ja kommunaalteenuste ning regionaalpoliitika komitee aseesimees). 2014-2022 Hersoni linna ehitajate ja investorite avaliku ühenduse "Stroiinvestsojuz" juhatuse esimees. 16. märtsil 2022 astus ta "Rahu ja korra päästmise komitee" liikmeks ning alustas koostööd Vene sõjaväega. 26. aprillil määras Vene sõjavägi Saldo Hersoni oblasti okupatsiooni-sõjalis-tsiviilvalitsuse esimeheks. 11. juunil 2022 sai ta 23-liikmelise rühmana esimesena Venemaa passi. 11. juunil 2022 sai ta Hersoni oblasti okupeeritud osa esimeste elanikena Venemaa kodakondsuse.

5. augustil 2022 sai teatavaks, et Vladimir Saldo sattus Krimmi haiglasse, kus ta viidi meditsiiniliselt põhjustatud koomasse. Arstid ei kinnitanud südameinfarkti ega insulti. Meditsiinilise kooma seisundis transporditi ta spetsiaalse lennukiga Moskvasse. Raskes seisundis paigutati Sklifosovski uurimisinstituudi toksikoloogiaosakonna intensiivravi osakonda. 12. septembril postitas Vladimir Saldo oma Telegrami kanalile video, milles ta ütleb, et "ei läinud mõnda aega eetrisse", kuna "ta oli väga tõsiste arstide hoole all." 19. septembril 2022 sai teatavaks tema naasmine Hersoni.

Kriitika ja sanktsioonid 
2016. aastal hoiti teda kolm kuud Dominikaani Vabariigi vanglas kahtlustatuna seotuses Deniss Paštšenko röövimisega, kes oli väidetavalt talle väidetavalt võlgu umbes 334 000 dollarit.

17. märtsil 2022 alustas Ukraina peaprokuratuur tema vastu menetlust riigireetmise juhtumis, mis on seotud Hersoni oblastis pseudovõimu loomisega.

3. juunil 2022 määras Euroopa Liit talle sanktsioonid seoses tema kollaborantliku tegevusega okupeeritud Hersoni oblasti juhtimisel.

Viited 

Ukraina poliitikud
Sündinud 1956
Selver/Taltech

Selver/Taltech on Eesti võrkpalliklubi, mis alustas tegevust 2022. aastal TalTech VK ja Selver Tallinn võrkpalliklubide esindusmeeskondade ühendamisel.

Ajalugu

Nimetused läbi aastate

Peatreenerid läbi aastate

Koosseis

2022/23

Viited

Välislingid
Selver/TalTech volleybox.net

Tallinna spordiklubid
Eesti võrkpalliklubid
Wechsel

Wechsel on madal mäestik Ida-Austrias, mille kõrgeim tipp on Hochwechsel (1743 m). Veel kaks tippu on üle 1700 m. Mäestik moodustab Alam-Austria ja Steiermargi liidumaade vahelise piiri u. 15 km ulatuses, Semmeringist kagus ja Grazi nõost kirdes, Feistritzi sadula ja samanimelise Wechseli kuru vahel.

Wechsel on osa Eelalpidest Murist ida pool. See on – välja arvatud Wienerwald, mis on poole madalam – Alpide idapoolseim ahelik. Selle kõrgeim punkt (1743 m) on Hochwechsel, mida varemalt kutsuti Hoher Umschussiks, mille tipus asub Austria Alpiklubile kuuluv hütt Wetterkoglerhaus. Siit kulgeb mäehari loodesse Umschußriegelile (1720 m), jätkudes Schöberlriegelile (1704 m) ja itta Niederwechselile (1669 m).

Wechsel on piiriks Steiermargi Jogllandi ja Bucklige Welti vahel, mis ulatub Viini nõost Alam-Austria äärmisesse kaguossa. Ida pool läheb see piirkond üle Pinka oruks, Günsi mägedeks ja Kesk-Doonau madalikuks.

Wechseli jalamil asuvad olulised asulad, mis saavad kasu mäega seotud turismist, on Aspang, Aspangberg-St. Peter, Dechantskirchen, Feistritz am Wechsel, Friedberg, Kirchberg am Wechsel, Mönichkirchen, Mönichwald, Pinggau, Trattenbach, St. Corona am Wechsel, Sankt Jakob im Walde, Sankt Lorenzen am Wechsel, Vorau, Waldbach ja Wenigzell.
Kärnkonlased

Kärnkonlased (Bufonidae) on päriskonnaliste (Anura) seltsi kuuluv sugukond. Sugukonda kuulub ligikaudu 50 perekonda 570 liigiga. 

Konnade ja kärnkonnade taksonoomia pole teaduslikult eristatav, mõiste on levinud rahvapärases kasutuses. 

Kärnkonlased on ainus päriskonnaliste sugukond, mille kõiki liikmeid nimetatakse kärnkonnadeks. Päris kärnkonnad hõlmavad enam kui 35 perekonda, millest kõige tuntum on harilik kärnkonn (Bufo).

Kirjeldus 
Sugukonda kärnkonlased kuuluvate konnade kõige iseloomulikum tunnus on nende kuiv ja kärna meenutava tekstuuriga nahk. Enamasti on neil lühikesed eesjäsemed - hüppamiseks kasutavad nad tagajäsemeid. Kärnkonlastel esineb mürk, mis asub peamiselt nende nahas, kuid osa on koondunud ka süljenäärmetesse. Röövloomadele võib see mürk surmavaks osutuda, kuid inimesed on seda kasutanud nii rahvameditsiinis kui vähiravis. 

Kärnkonlaste sugukonnas on tavaline nii kudemine vette kui ka maismaale. On teada ka liike, kes poegivad elavaid ning täielikult arenenud järglasi.

Levik 
Kärnkonlaseid leidub kõikidel mandritel välja arvatud Austraalias. Ainuke liik Austraalias on sisse toodud ning ohustab teisi sealseid liike.  Täiskasvanud kärnkonlased eelistavad üldiselt niiskeid ja avatud elupaikasid, näiteks põlde ja rohumaid. 

Eestis on esindatud kolm kärnkonlaste sugukonda kuuluvat liiki. Harilik kärnkonn on levinud üle terve Eesti. Juttselg-kärnkonn ehk kõre on levinud Lääne-Eestis ja saartel ning rohe-kärnkonn on levinud peamiselt Ida- ja Kagu-Eestis.

Viited
Infundibulicybe

Infundibulicybe on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Liike
Infundibulicybe geotropa (varem sirge lehtrik Clitocybe geotropa)
Infundibulicybe gigas (varem hiidlehtrik Clitocybe gigas)

Välislingid
 Infundibulicybe andmebaasis eElurikkus

Heinikulised
Siberi kuusk

Siberi kuusk (Picea obovata) on männiliste sugukonda kuuluv puuliik.

Siberi kuusk on igihaljas okaspuuliik, mis võib kasvada kuni 40 meetri kõrguseks. Siberi kuuske võib leida taiga- või boreaalsetest metsadest. Siberi kuusk moodustab 5,7% boreaalse metsa kogupindalast.

Botaanilised tunnused
Siberi kuuse tüve läbimõõt võib ulatuda kuni ühe meetrini. Koore värvus on tumehall. Puu oksad on suunatud veidi allapoole, mistõttu meenutab puu veidi püramiidi või koonust. Selle kuju tõttu langeb lumi kergemini okstelt maha ja ennetab okste murdumist. Võrsed on kollakad või rohekad ning võivad olla veidi läikivad. Okkad on küllaltki väikesed, pikkusega 10–18 mm, ning paiknevad tihedalt koos. Okkaid katab paks vahakiht, mis muudab need veekindlaks ja kaitseb neid tuulte kuivatava mõju eest. Okaste värvus võib olla nii heleroheline kui ka sinakasroheline. Käbid on silindrilise kujuga. Alguses on käbid lillad, hiljem kasvades muutuvad pruuniks. Seemned on tumepruunid ning umbes 5 mm suurused.

Levik ja asukoht
Siberi kuusk levib peamiselt Uurali mäestikust idas Magadani oblastini ja arktilisest puupiirist lõunasse Altai mägedesse Loode-Mongoolias.

Paljunemine ja kasv
Siberi kuusk võib kasvada 40 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt võib ulatuda 1 meetrini. Kuusk paljuneb käbi sees olevate seemnete abil.

Kasutamine
Siberi kuuse metsad on oluline osa Venemaa puidutööstuses. Puitu kasutatakse ehitusmaterjalina hoonete ehitamisel ning samuti müüakse ka sae materjalina. Siberi kuuse võrsed on toiduks põtradele ning seemned toiduks lindudele.

Viited

Kuusk
Ukri

Ukri (vanasti ka Ukru muiža) on küla (vidējciems) Lätis Dobele piirkonnas, Ukri valla halduskeskus.

Küla asub valla edelaosas merepinnast 85 meetri kõrgusel, jäädes piirkonna keskusest Dobelest 43 ja Riiast 108 kilomeetri kaugusele. Ukris on postkontor, rahvamaja ja raamatukogu.

Ukri on tekkinud endise Ukri mõisa (Ukry) keskuse juurde. Ala kuulus varem Leedule, ent aastal 1920 läks see Leedu ja Läti piirilepinguga Läti kosseisu. Nõukogude perioodil oli küla Ukri sovhoosi keskasulaks. Aastail 2009-2021 kuulus küla Auce piirkonda. 

Aastal 2022 oli külas 98 elanikku.

Viited

Dobele piirkonna külad
Rodrigo Becão

Rodrigo Nascimento França (tuntud enam kui Rodrigo Becão; sündinud 19. jaanuaril 1996 Salvadoris) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib Itaalia kõrgliigaklubis Udinese.

Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Bahia. 2015. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Brasiilia esiliigas.

Hooajal 2018/19 oli ta Bahiast laenul Venemaa kõrgliigaklubis Moskva CSKA. 2018. aasta juulis võitis ta CSKA-ga Venemaa superkarika.

2019. aasta juulis siirdus ta 1,6 miljoni euro eest Udinesesse. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 25. augustil mängus AC Milani vastu ja lõi mängu ainsa värava.

Saavutused 
Bahia
Copa do Nordeste: 2017
Campeonato Baiano: 2018
Moskva CSKA
Venemaa superkarikas: 2018

Viited 

Brasiilia jalgpallurid
Esporte Clube Bahia mängijad
Moskva CSKA jalgpallurid
Udinese Calcio mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1996
CEV Challenge Cup

CEV Challenge Cup on kolmanda taseme ametlik võistlus meeste võrkpalliklubidele kogu Euroopast .

Turniiri alustati hooajal 1980/1981 CEV Cupi nime all. 2007. aastal nimetati see ümber CEV Challenge Cupiks.

Ajalugu

 CEV Cup (1980/81 kuni 2006/2007)
 CEV Challenge Cup (2007/2008 kuni praeguseni)

Eesti meeskonnad
Üheksal korral on võistlustel osalenud Pärnu VK (2000/01–2001/02, 2005/06, 2013/14, 2015/16, 2017/18–2018/19 ja 2020/21–2021/22), kelle parimaks tulemuseks on olnud veerandfinaali jõudmine (2020/21).

Selver Tallinn on osalenud võistlustel üheksal korral (2004/05, 2006/07–2008/09 ja 2010/11–2014/15) ning nende parimaks tulemuseks on olnud kahel korral veerandfinaali jõudmine (2007/08 ja 2010/11). 

TalTech VK on osalenud võistlustel kahel korral (2014/15 ja 2021/22). Nende parimaks tulemuseks oli 2021/22 veerandfinaali jõudmine, kusjuures klubi ei plaaninud võistlustel osaleda, kuid eelnevalt registreerunud Saaremaa VK ei saanud kokku võistkonda ning sarja asuti mängima nende asemel.

Ühel korral on võistlustel osalenud Bigbank Tartu (2014/15), kes jõudis siis kuueteistkümnendikfinaali.

Saaremaa VK osales võistlustel kahel korral (2018/19 ja 2020/21) ning jõudis parimal korral (2020/21) veerandfinaali. Neid veerandfinaale Kuressaares Powervolley Milano vastu seostatakse ka 2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemiaga Eestis.

Võitjad 

 1980/81: AS Cannes
 1981/82:  Star Lift Voorburg
 1982/83: Panini Modena
 1983/84: Panini Modena
 1984/85: Panini Modena
 1985/86:  Kutiba Falconara
 1986/87: Ener–Mix Milano
 1987/88: Avtomobilist Leningrad
 1988/89: Avtomobilist Leningrad
 1989/90:  Moerser SC
 1990/91: Sisley Treviso
 1991/92: Maxicono Parma
 1992/93: Sisley Treviso
 1993/94: Ignis Padova

 1994/95:  Pallavolo Parma
 1995/96: Alpitour Traco Cuneo
 1996/97:  Porto Ravenna Volley
 1997/98:  Sisley Treviso
 1998/99:  Palermo Volley
 1999/00:  Roma Volley
 2000/01:  Lube Banca Marche Macerata
 2001/02:  Noicom Cuneo
 2002/03:  Sisley Treviso
 2003/04:  Kerakoll Modena
 2004/05:  Lube Banca Marche Macerata
 2005/06:  Lube Banca Marche Macerata
 2006/07:  Fakel Novy Urengoy
 2007/08:  Cimone Modena

 2008/09:  Arkas İzmir
 2009/10:  RPA Perugia
 2010/11:  Lube Banca Marche Macerata
 2011/12:  Tytan AZS Częstochowa
 2012/13:  Copra Elior Piacenza
 2013/14:  Fenerbahçe Grundig
 2014/15:  Vojvodina Novi Sad
 2015/16:  Calzedonia Verona
 2016/17:  Fakel Novy Urengoy
 2017/18:  Bunge Ravenna
 2018/19:  Belogorie Belgorod
 2020/21:  Allianz Powervolley Milano
 2021/22:  Narbonne Volley

Viited

Välislingid 
 Ametlik veebisait – Euroopa Võrkpalli Konföderatsioon

Võrkpalliklubide rahvusvahelised tiitlivõistlused
Alain Aspect

Alain Aspect (sündinud 15. juunil 1947 Agenis) on prantsuse kvantfüüsik, kelle peamine uurimisvaldkond on kvantoptika. 2022. aastal pälvis ta koos Anton Zeilingeri ja John Clauseriga Nobeli füüsikaauhinna.

Viited 

Prantsuse füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1947
Musta kivi saladus

"Musta kivi saladus" on Elisa koguperesari, mille tegevus toimub ühes suvises Eesti väikelinnas. Neli noort asuvad lahendama saladust, kuhu kadus skandaalse kuulsusega astrofüüsikust professori lapselaps.

Esimene hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2022. aasta septembris.

Osatäitjad

Leona Tuvikene - Eliise
August Teder - Martin
Carmen Kikkas - Anni
Harri August Koolme - Kevin
Sofia Lisell Flink - Mirjam
Nora Reinsalu - Mia
Margus Tabor - Eliise isa Jaak
Oliver Laimets - Rasmus
Tõnu Oja - Professor Saarla 
Piret Krumm - Silvi Kullerkupp
Lee Trei - Mirjami ema
Hendrik Toompere - Harald Niilus
Mart Müürisepp - Leon

Osad

1. hooaeg 

Unisest suvevaheajast saab ühtäkki ohtlik seiklus, kui noortekamp Martin, Anni, Kevin ja Eliise ehk detektiivibüroo M.A.K.E. hakkavad omal käel uurima kadunud Mirjami juhtumit. See paneb proovile laste suhted nii lähedastega kui ka omavahel. Sündmustesse toovad ootamatuid pöördeid kohalik politseiuurija ja uudishimulik ajakirjanik. Kas noortel õnnestub leida tüdruk, kes on kadunud olnud juba viis aastat, aga kelle vanaisa usub, et ta on ikka veel elus? Milline on musta kivi saladus?

Välislingid

"Musta kivi saladus" Elisa Huub voogedastuskeskkonnas
Grafendorf bei Hartberg

Grafendorf bei Hartberg on vald (Marktgemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.

Ajalugu 

Grafendorfi ümbrus oli asustatud juba neoliitikumis, nagu tõestavad mõned leiud. Siis roomlased 15. aasta paiku eKr. Praeguse valla territoorium sai Noricumi provintsi osaks. Mõned leiud viitavad asustusele.

Seejärel asusid valla territooriumile elama slaavlased. 8. sajandi lõpus tegi Karl Suur sellest Frangi riigi osa. Varsti pärast seda vallutasid ungarlased Ida-Steiermargi, nii et asustus võis jätkata alles pärast Henri III tagasivallutust.

1144. aastal mainiti Grafendorfi esmakordselt ja see oli väga tuntud. 1158. aastal sai Vornbachi klooster annetuse kaudu maaisandaks, asjaajamist viis läbi praost Gloggnitz. Vornbachi kloostri valdusesse jäi Grafendorf kuni Reichsdeputationshauptschlussini 1803. aastal, misjärel läks see riigile ja müüdi 1815. aastal oksjonil klaasivabriku omanikule.

Aastatel 1831-1838 oli Vorau klooster Grafendorfi maaisand, enne kui see 1849. aastal iseseisvaks omavalitsuseks sai. 1964. aastal ülendati Grafendorf turulinnaks.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Ene Vainik

Ene Vainik (sündinud 28. aprillil 1964) on eesti keeleteadlane. Tema uurimisvaldkondadeks on tänapäeva eesti keele leksikaalne ja grammatiline struktuur, semantika, psühholingvistika, kognitiivne lingvistika ja emotsioonide väljendumine keeles. Ta on töötanud 1989. aastast Eesti Keele Instituudis, 2003. aastast vanemteadurina.

Haridus 

Ene Vainik lõpetas 1982. aastal Tallinna 20. Keskkooli ning õppis 1982–1989 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse erialal. 2004. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi.

2007. aastast on ta Eesti Kognitiivse Keeleteaduse Ühingu juhatuse liige, 2004. aastast Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige ja 1990. aastast Emakeele Seltsi liige.

2004−2006 oli ta Eesti Teadusfondi lingvistikaekspert.

Isiklikku 
Ene Vainik on Teolan Tomsoni tütar, Pille Tomsoni õde ja Uku Vainiku ema.

Teoseid 
"Eesti keele väliskohakäänete semantika: kognitiivse grammatika vaatenurgast", Tallinn: Eesti TA Eesti Keele Instituut, 1995
"Lexical knowledge of emotions: the structure, variability and semantics of the Estonian emotion vocabulary." (Tartu Ülikool). Tartu, Tartu University Press, 2004.
"Eesti tunded. Sõnaportreed." Tallinn, Eesti Keele Sihtasutus, 2016.

Viited

Välislingid
 

Eesti keeleteadlased
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1964
Vadim Štepa

Vadim Vladimirovitš Štepa (vene keeles Вадим Владимирович Штепа; sündinud 5. augustil 1970) on vene filosoof, publitsist, luuletaja ja Venemaa regioonide analüütik. Alates 2015. aastast elab ta Eestis, kus avaldab analüütilisi publikatsioone.

Biograafia 
Sündis Karjalas, veetis lapsepõlve Krimmis, Krasnojarski oblastis ja Arktikas, mis mõjutas tema maailmavaadet kui regionalismi pooldajat. Štepa on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna tema sõnul "kõige vabamal Perestroika ajal". Ta on reisinud Soomes, Suurbritannias, Kreekas, Jugoslaavias, Jaapanis ja teistes riikides, millest kirjutab tihti oma teostes. 

Vadim Štepa oli sunnitud Vene Föderatsioonist lahkuma 2015. aasta detsembris pärast aresti ja repressioonide ähvardusi, kuna tema loomingut peeti "ekstremistlikuks".

Professionaalne tegevus 
Paguluses jätkab ta koostööd vaba meediaga nii Eestis kui ka teistes riikides. Alates 2019. aasta jaanuarist on ta oma analüütilise ajakirja Region.Ekspert peatoimetaja. Štepa looming ja uurimused keskenduvad omavalitsusele, väikerahvaste enesemääramisõiguse ja piirkondliku kultuuri teemadele.

Kaastööd 

 Spekter (Läti)
 Ru.Delfi (Leedu)
 Rus.Postimees (Eesti)
 Rahvusvaheline Kaitseuuringute Keskus (Eesti)
 Jamestowni sihtasutus (USA)

Viited 

Venemaa inimesed
Publitsistid
Sündinud 1970
Mathilde orden

Mathilde orden oli 29. jaanuaril 1771 asutatud Taani orden. Ordenit anti kokku 12 isikule:

 Caroline Mathilde, Taani kuninganna 
 Christian VII, Taani kuningas
 Juliane Marie, Taani kuninganna (Frederik V abikaasa)
 Frederik, Taani pärusprints, hilisem kuningas Frederik VI
 Johann Friedrich Struensee
 Peter Elias von Gähler 
 Christine Sophie von Gähler 
 Schack Carl Rantzau
 Caroline Schimmelmann
 Amalie Sophie Holstein
 Enevold Brandt
 Louise von Plessen
Valdo Lips

Valdo Lips (23. august 1970 Tallinn) on eesti korvpallur ja korvpallitreener.

Haridus 
Valdo Lips lõpetas 1989. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli (praegune Eesti Spordigümnaasium), õppis Tallinna Pedagoogiline Instituudi (praegune Tallinna Ülikool) kehakultuuriteaduskonnas (1989–1992) ning lõpetas Õigusinstituudi 1998. aastal.

Mängijakarjäär 
Lips on mänginud Roman Ubakivi juhendatud poistemeeskonnas Tallinna Lõvid jalgpalli.

Korvpallitreeningutega alustas ta Tarmo Velleste õpilasena, hiljem olid Tallinna Spordiinternaatkoolis tema treeneriteks Jaanus Levkoi ja Märt Kermon. Tema pikkus on 186 cm. Valdo Lips võitis 1988. aastal NSV Liidu noortemeistrivõistlustel U18 Eesti koondisega pronksmedali. Ta on kuulunud 1994.–1997. aastal Eesti meeste koondisse, oli 1994. aastal Põhjamaade klubimeeskondade lahtiste meistrivõistluste ja Idaliiga võitjameeskonna koosseisus. Suveuniversiaadil Buffalos 1993. aastal saavutati 10 koht. 

Alates 1991. aastast on Valdo Lips võitnud Tallinna klubides mängides Eesti meistrivõistlustel 2 kuldmedalit (1991 ja 1994 Tallinna Asto Basket), 5 hõbe- ja 3 pronksmedalit (Tallinna Asto Basket, BC Tallinn, Tallinna Baltika KK, Nybit) ning tulnud aastatel 1990.–1997. 4 korda karikavõitjaks. Ta on olnud meeskonna kapteniks.

Treeneritöö 
Valdo Lips on tegutsenud Viimsi Korvpalliklubis noortetreenerina ja treenerina.  Ta on osalenud Rahvusvahelise Korvpalliliidu (FIBA) üleeuroopalises koolitusprogrammis. Valdo Lips tõstis peatreenerina Viimsi esindusmeeskonna korvpalli Eesti teisest liigast esiliigasse. Esiliigas võitsid tema hoolealused meeskonnast KK Viimsi/Noto hooajal 2018/2019 pronksmedalid ning 2019/2020 lõpetas meeskond teisel kohal. Hooajal 2020/2021 oli ta Tallinna Kalev/TLÜ treener ja 2021/2022 KK Viimsi/Sportland treener, kellega sai PAF Eesti-Läti korvpalliliigas 2. koha.

Muud 
Lips on töötanud 1998. aastast mitmes õigusasutuses, sealhulgas 2006.–2014. aastal advokaadibüroos Borenius, 2015.–2019. aastal advokaadibüroos Valdo Lips (aastast 2011. vandeadvokaat). Aastail 2020.–2021. oli ta PRIORE Advokaadibüroo OÜ partner ja vandeadvokaat ning aastast 2021 on nõunik.

Viited

Välislingid 
 Uus korvpalli esindusmeeskond. Viimsi Teataja, 13 oktoober 2017. DIGAR
 Kaks-kolm eestlast uude FIBA treeneri koolitusprogrammi Basket.ee.
 Valdo Lips asub meistriliiga meeskonna peatreeneriks, Viimsi Teataja, 18.01.2021.

Eesti korvpallurid
Eesti korvpallitreenerid
Sündinud 1970
Phanerochaetaceae

Phanerochaetaceae on kandseente sugukond.

Perekondi
Bjerkandera - suitsik
Hapalopilus - pruunik
Phlebiopsis - hiidkoorik

Välislingid
 Phanerochaetaceae andmebaasis eElurikkus.

Phanerochaetaceae
Torikulaadsed
Pruunik

Pruunik (Hapalopilus) on kandseente perekond.

Liike
Hapalopilus croceus - krookuspruunik
Hapalopilus rutilans - kaneelpruunik

Välislingid
 Pruunik andmebaasis eElurikkus.

Torikulaadsed
Aleksei Mordašov

Aleksei Aleksandrovitš Mordašov (Алексей Александрович Мордашов; sündinud 26. septembril 1965) on Venemaa suurärimees ja oligarh. Venemaa suurima teraseettevõtte "Severstal" suuromanik (omab 77 % aktsiatest) ja juhatuse esimees.

Elulugu 
Sündis Tšerepovetsis Vologda oblastis. 1988. aastal lõpetas masinaehituse alal Palmiro Togliatti nimelise Leningradi Inseneri- ja Majandusinstituudi.

Pärast instituudi lõpetamist 1988. aastal töötas ta Tšerepovetsi metallurgiatehases vanemökonomistina, mehaanilise remonditöökoja nr 1 majanduse ja töökorralduse büroo juhatajana, planeerimisosakonna juhataja asetäitjana.

Venemaal erastamise algperioodil, 1992. aastal, sai Mordašovist Tšerepovetsi metallurgiatehase majandus- ja finantsdirektor, mis peagi muudeti Severstaliks. Tehase peadirektor Juri Lipuhhin andis talle volitused tehase aktsiatega tegelemiseks. Mordašov, koondades metallitoodete müügist saadud kasumi siduskauplejale Severstal-Invest, ostis töötajatelt aktsiaid. 24% kaupleja aktsiatest kuulus Lipuhhini juhitud tehasele, Mordašov emiteeris endale 76% Severstal-Investi aktsiatest. Mõne aja pärast osutus 16% tehase kapitalist tema isiklikuks omandiks ja veel 80% aktsiatest oli tema kontrolli all. 1997. aastal ostis Mordašov tagasi Severstal-Investile kuulunud tehase aktsiad ja tagandas endise direktori äritegevusest.

2000. aastal sai Mordašovist üks Venemaa-Saksa valitsustevahelise majandus- ja rahandusalase strateegilise koostöö töörühma liige. 

2003. aastal sai Mordašovist "Rossija" panga kaasomanik, omandades Severstalile 8,8% osaluse pangas.

2007. aastal sai Mordašovist Saksa reisifirma TUI Group aktsionär.

2008. aastal asutas National Media Groupi.

2013. aastal omandasid Aleksei Mordašov ja Juri Kovaltšuk Tele2-s 50% osaluse.

Alates 2014. aastast oli Mordašov riikliku terasetootjate tööstusliidu Russian Steel Non-Commercial Partnership president.

2015. aastal lahkus Mordašov Severstali tegevjuhi kohalt ja asus direktorite nõukogu esimehe kohale.

Sanktsioonid 
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit tema vastu viisa- ja majandussanktsioonid. 25. märtsil 2022 tegi seda Jaapan ja 2. juunil 2022 USA.

4. märtsil 2022 konfiskeeris Itaalia politsei tema 65-meetrise jahi “Lady M". Arreteeriti ka tema villa Rocky Ram, mille väärtus on 105 miljonit eurot, eraranna ja kolme basseiniga.

Viited 

Venemaa ettevõtjad
Sündinud 1965
Tartu sügis (kirjutis)

"Tartu sügis" oli Ants Juske ja Linnar Priimäe omakirjastuslikul teel levinud kirjutis aastast 1978, milles iseloomustati erinevaid põlvkondi eesti sõjajärgses ühiskonnas, andes neile nimetusi nagu "a", "ad astra", "illusionistid", "kadunud, pettunud", "per aspera", "väsinud", "ebalitsid", "laine ohvrid" ja "disko-teksa põlvkond". 

6. jaanuaril 1979 ilmus "Poolpäevalehes" nr 7 "Tartu sügise"  kokkuvõte ja laiem käsitlus "Tõusudest ja mõõnadest". 

1982. aastal ilmus "Tartu sügis" välis-eesti ajakirjas "Mana".

Vaata ka 

 Tõnn Sarv. Märkmeid kommast. Seltskondliku analüüsi katse. – Vikerkaar nr 10, 1991, lk. 79 - 85

Omakirjastuslik tegevus Eestis
Annie Ernaux

Annie Ernaux (sündinud 1. septembrill 1940 Lillebonne'is) on prantsuse kirjanik.

2022 pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna.

Teoseid
 Les Armoires vides, Gallimard, 1974.
 Ce qu'ils disent ou rien, Gallimard, 1977.
 La Femme gelée, Gallimard, 1981.
 La Place, Gallimard, 1983
 Prix Renaudot 1984
 Une femme, Gallimard, 1987.
 Passion simple, Gallimard, 1992.
 Journal du dehors, Gallimard, 1993.
 Je ne suis pas sortie de ma nuit, Gallimard, 1997.
 La Honte, Gallimard, 1997.
 L'Événement, Gallimard, 2000.
 La Vie extérieure, Gallimard, 2000.
 Se Perdre, Gallimard, 2001.
 L'Occupation, Gallimard, 2002.
 L'Usage de la photo, avec Marc Marie, textes d'après photographies, Gallimard, 2005.
 Les Années, Gallimard, 2008 (ISBN 9782070779222)
 Prix Marguerite-Duras 2008, Prix François-Mauriac 2008 et Prix Strega de la littérature européenne 2016
 L'Autre Fille, coll. « Les Affranchis », NiL Éditions, 2011.
 L'Atelier noir, éditions des Busclats, 2011.
 Retour à Yvetot, éditions du Mauconduit, 2013.
 Texte de sa conférence prononcée dans sa ville d'enfance d'Yvetot (Normandie) en octobre 2012, accompagné d'un entretien et de photographies personnelles.
 Regarde les lumières mon amour, Raconter la vie, Seuil, 2014.
 Mémoire de fille, coll. Blanche, Gallimard, 1er avril 2016, 160  p. (ISBN 9782070145973)53,54.

Prantsuse kirjanikud
Nobeli kirjandusauhinna laureaadid
Sündinud 1940
Rustam Muradov

Rustam Usmanovitš Muradov (Руста́м Усма́нович Мура́дов; sündis 21. märtsil 1973) on Venemaa sõjaväelane, kindralleitnant, alates 5. oktoobrist 2022 Venemaa Ida sõjaväeringkonna komandör.

Biograafia 
Sündis Tšinaris, Dagestanis, rahvuselt tabassaraan.

Keskhariduse omandas Novotšerkasski kadetikoolis. 1995 lõpetas kiitusega Peterburi kõrgema üldvägede juhtivkoosseisu kooli. 2015 lõpetas Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.

2008–2009 242. kaardiväe motoriseeritud laskurrügemendi ülem, 2009 17. eraldiseisva kaardiväe motoriseeritud laskurbrigaadi ülem, 2009–2012 36. eraldiseisva kaardiväe motoriseeritud laskurbrigaadi ülem Ida sõjaväeringkonnas. 2012–2013 – Kesksõjaväeringkonna 473. Lisitšanski rajooni väljaõppekeskuse ülem. 2013–2015 Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia üliõpilane.

2015–2017 41. armee ülema esimene asetäitja ja staabiülem. 2016. aastal Venemaa esindaja Ukraina ja Venemaa ühises kontrolli- ja koordineerimiskeskuses relvarahu ja demarkatsioonijoone stabiliseerimise alal (JCCC).

2017. aastal oli Venemaa sõjaline nõunik Süürias. 28. detsembril 2017 omistas Venemaa president talle Venemaa Föderatsiooni kangelase tiitli. Detsembrist 2017 kuni detsembrini 2018 Kesk sõjaringkonna 2. kaardiväe armee ülem. Alates 25. detsembrist 2018 Lõuna sõjaväeringkonna ülema asetäitja.

Venemaa presidendi 20. veebruari 2020. aasta dekreediga omistati talle järgmine kindralleitnandi sõjaväeline auaste.

11. novembrist 2020 kuni 9. septembrini 2021 Venemaa rahuvalvekontingendi ülem Mägi-Karabahhis.

Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse veebruaris 2022 asus juhtima väegruppi Vostok.

Sanktsioonid 
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle viisa- ja majandussanktsioonid.

Viited 

Venemaa sõjaväelased
Sündinud 1973
Hartberg

Hartberg on linn (Stadt) Austrias Steiermargi liidumaal, Hartberg-Fürstenfeldi ringkonna keskus. U. 68 km maanteed A2 pidi üles on suur linn Graz.

Sellel linnal on pikk ja kirev ajalugu. Asula oli siin juba neoliitikumis. Steiermargi üks tähtsamaid eelajaloolisi asulaid tekkis "Ringkogelil" 3. sajandil eKr. Seda ümbritses massiivne kaitsesein. 7-8 m kõrgusest ja 1500 m pikkusest müürist on alles vaid kaks torni (Schölbingeri torn ja Recki torn). Esimest korda mainiti Hartbergi linnana 1286. aasta dokumendis. 15. sajandil vallutas selle Ungari kuningas Mátyás I. Tohutu tulekahju hävitas linna kuni paari majani, kuid rahvaarv on sellest ajast peale pidevalt kasvanud.

1122. aastal asutas Steiermargi markkrahv Leopold I "Hartbergi". Hartberg oli teatud aja isegi Steiermargi keskne küla. Esimene kirjalik viide Hartbergile kui "civitasele" oli 1286. aastal.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Ilz (Steiermark)

Austria linn (Marktgemeinde) Ilz asub mere pinnast u. 300 m kõrgusel, Ilzi jõe vasakkaldal, 1 km laiuses ja viljakas Ilzi orus, 43 km Grazist idas, 19 km Gleisdorfist idas ja 13 km Fürstenfeldist läänes. Esimesena nimetati seda 14. oktoobril 1265 Grazis Herbord von Fullnsteini hagiavalduses, kes oli piiskop Bruno von Schauenburgi õmbleja. Selles kirjutises on mainitud tunnistajat: Dominus Wernherus de Ylnz, tõenäoliselt selle linna vikaar.

Huviväärsused 

Peamine vaatamisväärsus on barokne kirik.

Feistritzi linnus asub Ilzist põhja pool Feistritzi jõe ääres. 1980. aastatel oli linnuse lagunemine ähvardav, kuid omanikud taastavad ja kohandavad hoonet. Vanim osa - torn - ehitati 1200. aasta paiku.

Vahetus ümbruskonnas on veel linnuseid: Kalsdorfi linnus, Benndorfi linnus ja Uhlheimi linnus.

Liiklus 

Ilz paikneb lõunapoolse kiirtee (mahasõit 138) ja Gleisdorfi maantee (B65) lähedal. See on Gleichenbergi maantee (B66) alguspunkt.

Sõpruslinn 

 Ruderting

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Lafnitz (Steiermark)

Lafnitz ([ˈlafnɪt͡s]) on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. See asub Lafnitzi jõe ülemjooksul.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Shaun Heshka

Shaun Heshka (sündinud 30. juulil 1985 Melville'is, Saskatchewani provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliigaklubis Vaasa Sport.

Aastatel 2003–2006 mängis ta Põhja-Ameerika noorteliiga Western Hockey League'i klubis Everett Silvertips. 2006. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastas lepingu NHL-i klubiga Vancouver Canucks. Seejärel mängis ta kolm hooaega American Hockey League'is (AHL) Canucksi tütarklubis Manitoba Moose, kuid Canucksi meeskonnas jäi NHL-is debüüt tegemata. 2009. aasta juunis kaubeldi Heshka NHL-i klubisse Phoenix Coyotes. Coyotesi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 7. novembril 2009 mängus Anaheim Ducksi vastu. Pärast seda mängis ta NHL-is veel seitsmes mängus, saades kirja kaks väravasöötu.

2010. aasta septembris sõlmis ta lepingu Austria kõrgliigaklubiga Salzburgi Red Bull, kellega tuli 2011. aastal Austria meistriks. Hooajal 2011/12 mängis ta taas AHL-is, kuuludes klubide Binghamton Senatorsi ja Peoria Rivermeni koosseisu.

2012. aasta novembris sõlmis Heshka lepingu Soome kõrgliigaklubiga Pori Ässät. 2013. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks. Hooajal 2012/13 pälvis Heshka liiga parimale kaitsemängijale antava Pekka Rautakallio auhinna ja valiti liiga sümboolsesse koosseisu.

2013. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Hooajal 2013/14 oli ta meeskonna resultatiivseim kaitsemängija (8+22) ning 2014. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. 2014. aasta oktoobris siirdus ta Vladivostoki Admirali, kus mängis hooaja lõpuni.

2015. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga MODO Hockey.

Aastatel 2016–2021 mängis Heshka viis hooaega Soome kõrgliigaklubis Oulun Kärpät. Kärpätega tuli ta Soome meistriks 2018. aastal. Vaasa Spordiga liitus ta 2021. aasta aprillis.

2017. aastal võitis Heshka Kanada võistkonna koosseisus Spengleri karika.

Viited

Välislingid 
 Shaun Heska Liiga.fi lehel
 Shaun Heshka NHL.com lehel
 Shaun Heshka hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Arizona Coyotesi mängijad
Ässäte mängijad
Kaasani Ak Barsi mängijad
Oulun Kärpäte mängijad
Vaasa Spordi mängijad
Sündinud 1985
Lisa (Mārsnēni vald)

Lisa (ka Lizaskrogs  või Mazā Lisa) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 

Lisa asub valla idaosas. Külas on Lāčplēši ja Mazā Lisa bussipeatused. Aastail 2009-2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.

Aastal 2007 oli külas 14 elanikku.

Viited

Cēsise piirkonna külad
Lucille Ball

Lucille Désirée Ball (6. august 1911 – 26. aprill 1989) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, koomik, produtsent ja modell. Teda nomineeriti Primetime Emmy auhinnale 13 korda, võites viiel korral. Ta pälvis ka mitmeid teisi tunnustusi, näiteks Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna (1979), Kennedy Keskuse elutööauhinna (1986) ja kaks tähte Hollywoodi kuulsuste alleel.

Balli karjäär algas 1929. aastal, mil ta asus tööle modellina. Varsti pärast seda alustas ta näitlejakarjääri Broadway teatripiirkonnas, kasutades lavanime Diane (või Dianne) Belmont. 1930. ja 1940. aastatel näitles ta RKO Picturesi filmides lepingulise näitlejana. 1950. aastatel hakkas Ball näitlema televisioonis, mil tema ja ta abikaasa Desi Arnaz lõid situatsioonikomöödia "I Love Lucy". 

Aastatel 1960–1961 mängis Ball Broadway muusikalis "Wildcat", mille ta ka produtseeris. 1962. aastal asutas ta telestuudio Desilu Productions; temast sai esimene naine, kes omas suurt telestuudiot. Desilu Productions tootis palju populaarseid telesarju, sealhulgas "Mission: Impossible" ja "Star Trek". 1962–1968 näitles ta situatsioonikomöödias "Life with Lucy", mis oli järg sarjale "I Love Lucy". Pärast "Life with Lucy" lõppu näitles ta ka kolmandas situatsioonikomöödias, "Here's Lucy", mis oli eetris 1974. aastani.

Ball oli näitlejana tegev kogu oma karjääri jooksul kuni oma surmani 1989. aastal.

Viited

Välislingid

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Ameerika Ühendriikide koomikud
Ameerika Ühendriikide modellid
Sündinud 1911
Surnud 1989
Urmo Õunloo

Urmo Õunloo (sündinud 18. mail 1998 Keilas) on eesti investor.

Aastal 2017 lõpetas Tallinna 32. Keskkooli kuldmedaliga. Aastal 2022 lõpetas Eesti Lennuakadeemia.
Berit Saar

Berit Saar (sündinud 3. veebruaril 2004 Rakveres) on eesti kergejõustiklane, mitmekordne Eesti noortemeister kuulitõukes ja kettaheites.

Eesti kuulitõukajad
Eesti kettaheitjad
Sündinud 2004
ECE

"ECE" (Eesti Evangeelse Luteri Kiriku hääle- ja informatsioonikandja) oli aastatel 1978-1980 ilmunud omakirjastuslik ajakiri, mida ilmus kokku kaheksa numbrit. 

Selles kajastati kristlike noorte kokkutulekutel avaldatud mõtteid, käsitleti kirikuelu probleeme ja pakuti lahendusi.

"ECE" toimetaja oli Tarmo Soomere.

Arhiivimaterjalid 

 KM EKLA f 321 m 26:1-7

Omakirjastuslik tegevus Eestis
Eesti Evangeelne Luterlik Kirik
Eesti endised ajakirjad
Krimmi silla plahvatus

Krimmi silla plahvatus oli 2022. aasta 8. oktoobril, Venemaa Ukrainasse sissetungi 227. päeval, Kertši väina ületaval sillal, Kertšist u 6,5 km kaugusel kagus toimunud pommiplahvatus, mille tulemusel purunes kaks autosilla Krimmi suunduva osa sillet ja süttis raudteesillal olnud rongi seitse kütusetsisterni. Lõuna ajal teatasid Ukrajinska Pravda ja UNIAN veebis, et plahvatuse korraldas Ukraina Julgeolekuteenistus.

Viited

Välislingid
 OpenStreetMap
 Kyiv residents snap up new stamp celebrating Crimean bridge blast. [Kiievlased ostavad uut postmarki, millega tähistatakse Krimmi silla plahvatust]. Reuters, 4. november 2022

Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Päevatee

"Päevatee" on Vikerraadio raadiosaade, mis on mõeldud eakatele. Saates käsitletakse eakate elukeskkonna ja eluviisiga seotud teemasid. Saade on järjepidevalt eetris 1989. aastast. Saadet on juhtinud sarja autor Liina Kusma ja saatejuht-toimetaja Ülle Karu. Alates oktoobrist 2022 on Päevatee saatejuht-toimetaja Piret Kooli.

Viited

Eesti raadiosaated
Vikerraadio
Stubenberg (Steiermark)

Stubenberg, ka  Stubenberg am See, on vald (Gemeinde) Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. See asub laias laastus Grazist 50 km kaugusel ja Viinist 200 km kaugusel.

Stubenberg asub Feistritzi orus, Alpide kaguosas. Valla territoorium jääb 386-1282 m kõrgusele mere pinnast.

Majandus 

Stubenbergi peamine sissetulekuallikas on turism, peamiselt suvehooajal. Külas saab ööbida üle 150 tuhande inimese. Lisaks võtavad paljud külastajad ette ühepäevareise Stubenbergi, eriti selle järve äärde, mis pakub veespordivõimalusi, või Herbersteini lossi. Ümbruskonnas puudub tööstuslik tootmine, väikeettevõtted rahuldavad peamiselt kohalikku nõudlust. 14% hõivatutest on põllumajandussektoris. Teenindussektor domineerib 52%-ga.

Stubenberg võõrustas 1986. aasta kuumaõhupallide Euroopa meistrivõistlusi Schielleiteni lossi maadel. Õhupalliüritus toimus seal uuesti 1996. aastal.

Vaatamisväärsused 

 Stubenbergi loss (16. sajand), hotell ja kõrts ning kultuuriürituste korraldamine
 Schielleiteni loss, hilisbarokk, riigile kuuluva spordikooli kodu laiendatud spordiväljakutega (tennis, jalgpall, kergejõustik)
 Altschielleiten, vare Schielleiteni linnuse lähedal
 Stubenberg asub Steiermargi Schlösserstraße ja Steiermargi Apfelstraße lähedal
 Stubenbergsee, tehisjärv, erinevate puhkevõimalustega
 Tier- und Naturpark Schloss Herberstein ja Herbersteini loss
 Neuhausi linnus

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
Waldbach-Mönichwald

Waldbach-Mönichwald on alates 2015. aastast vald Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.

Vald loodi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised vallad Waldbach ja Mönichwald.

Viited 

Steiermargi liidumaa vallad
150. motolaskurdiviis

150. motolaskurdiviis (vene keeles 150-я мотострелковая дивизия) on Venemaa Föderatsiooni maavägede väeüksus.

Galerii

Viited 

Venemaa Föderatsiooni maaväed
Liidunõukogu

Liidunõukogu (Bundesrat) on Saksamaa parlamendi ülemkoda, mis esindab riiklikul tasandil Saksamaa 16 liidumaa huve. Liidunõukogu koguneb Berliinis Leipzigi väljaku juures endises Preisi maapäeva ülemkoja (Herrenhaus) majas.

Liidunõukogu jagab seadusandlikku võimu Liidupäevaga. Seadused, mis mõjutavad liidumaade võimu ja ka põhiseaduslikud muudatused vajavad mõlema koja heakskiitu.

Erinevalt Liidupäevast Liidunõukogu otse ei valita, liikmed nimetatakse ametisse liidumaade valitsuste poolt. Iga liidumaa delegatsiooniks on parasjagu vastaval liidumaal võimul oleva koalitsiooni parteid. Liidunõukogu liikmeteks on tavaliselt liidumaa peaminister ja valitsuskabineti ministrid.

2022. aasta seisuga on Liidunõukogu 69-kohaline. Igale liidumaale on määratud vähemalt 3 kohta, kahe miljoni elanikuga liidumaad saavad 4, kuue miljoni elanikuga 5 ja seitsme miljoni elanikuga 6 kohta. Seega jagunevad kohad järgmiselt:

 6 kohta - Põhja-Rein-Vestfaal, Baieri, Baden-Württemberg ja Alam-Saksi
 5 kohta - Hesse
 4 kohta - Saksimaa, Reinimaa-Palatinaat, Berliin, Schleswig-Holstein, Brandenburg, Saksi-Anhalt, Tüüring
 3 kohta - Hamburg, Mecklenburg-Vorpommern, Saarimaa, Bremen

Nimetamistava kohaselt nimetatakse SPD juhitud liidumaid "A-Länder" ja CDU/CSU juhitud liidumaid "B-Länder".

Liidunõukogu president (kelleks on alati liidumaade peaministrid) vahetub igal aastal, võimu edasiandmine toimub suurema rahvaarvuga liidumaadelt väiksema suunas kuni lõpuni välja ja siis algab uuesti suurimast.

Iga liidumaa delegatsioon on kohustatud hääletama üksmeelselt. Kui liidumaa delegatsiooni hääled on vastuolus, on kõik liidumaa hääled kehtetud. Kuna koalitsioonivalitsused on tavalised, siis liidumaade delegatsioonid tihti ei osale hääletustel, kui koalitsioon ei jõua üksmeelele. Kuna kõik Liidunõukogu hääletused vajavad absoluutenamust kohtade arvu (mitte hääletajate) poolthääli (2022. aasta seisuga 35 69st), on mitteosalemine sama tulemusega kui vastu hääletamine.
Serhi Volõnskõi

Serhi Volõnskõi (ukraina keeles Сергій Ярославович Волинський; sündinud 31. jaanuaril 1992) on Ukraina sõjaväelane.

Autasud 
 2022 – Ukraina kangelane

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Sündinud 1992
Vvedenskoje kalmistu

Vvedenskoje kalmistu (vene keeles Введенское кладбище) on kalmistu Moskvas Kaguringkonnas Lefortovo rajoonis aadressil Nalitšnaja tänav 1.

Vvedenskoje kalmistu pindala on umbes 19 ha. Kalmistul on ka kolumbaarium.

Kalmistu asutati 1771. aastal Moskvat tabanud katkulaine ajal. Kalmistule maeti protestante ja katoliiklasi. Kalmistu esialgsed nimed olid Немецкое кладбище ('saksa kalmistu') või Иноверческое кладбище ('teiseusuliste kalmistu'). 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul ümbritseti kalmistu müüriga. Pärast 1917. aastal toimunud Oktoobrirevolutsiooni hakati kalmistule matma inimesi nende usutunnistusest sõltumata. Lähedalasuva künka järgi sai Vvedenskoje kalmistu praeguse nime.

Maetuid
Aleksei Adžubei, ajakirjanik ja publitsist
Rada Adžubei, ajakirjanik ja publitsist
Mihhail Bahtin, filosoof, kirjandusteadlane ja semiootik
Ilja Frank, füüsik
Pjotr Jakir, ajaloolane ja dissident
Aleksandr Janšin, geoloog
Eduard Kolmanovski, helilooja
Vladimir Korenev, näitleja
Olga Lepešinskaja, balletitantsija ja pedagoog 
Mihhail Prišvin, kirjanik
Arseni Roginski, ajaloolane ja inimõiguslane
Gennadi Roždestvenski, dirigent, pianist, helilooja, ühiskonnategelane ja muusikapedagoog
Olga Rubtsova, maletaja
Vladimir Sukatšov, geobotaanik ja ökoloog
Vadim Zagladin, välissuhete ekspert, ajakirjanik ja parteitegelane
Viktor Vasnetsov, maalikunstnik, joonestaja ja graafik

Viited 

Moskva kalmistud
Joglland

Joglland on tugevalt metsane madal mägipiirkond Steiermargi kirdeosas Hartberg-Fürstenfeldi ja Weizi ringkondades. Tänapäeval moodustab see turismipiirkonna Joglland–Waldheimat (Kraftspendedörfer Joglland).

Selle nimi on tõenäoliselt tuletatud nimest Jaakob (võib-olla Sankt Jakob im Walde külast), mis selles piirkonnas on sageli moondunud Joggli või Jackli nimeks. Piirkonda kirjeldab kirjanduses Steiermargi poeet Peter Rosegger, kes kasvas üles Alplis põllumehe pojana.

Asukoht ja maastik 

Joglland asub Ida-Steiermargis Wechseli, Feistritzi ülemise oru, Safenbachi ja Hartberg-Friedbergi ala vahel. See moodustab alamrühma Eelalpidest Muri jõest idas.

Põhja pool asub Semmeringi piirkond, kirdes asub piirkond Bucklige Welt. Loodes asuvad Fischbachi Alpid ja nende taga Mürzi alumine org. Läänes ja edelas asub Grazi mägismaa. Lõunas asub Ida-Steiermargi mägismaa ja kagus asub Lõuna-Burgenland – viimane moodustab juba osa Kagu-Alpide vööst ja on näoga Kesk-Doonau madaliku poole.

Selle Mittelgebirge-iseloomuga piirkonna kõrgeimad punktid on Wechseli massiivi tipud – näiteks Hochwechsel (1742 m), Herrenstein (1448 m) ja Hochkogel (1314 m) – Wildwiesen (1254 m), Masenberg (1261 m) ja Rabenwaldkogel (1281 m).

Piirkonnast voolavad välja Feistritzi ja Lafnitzi jõed.
Blondel de Nesle

Blondel de Nesle oli truväär, kes tegutses Põhja-Prantsusmaal 12. sajandil. Teda on samastatud kas Nesle'i isanda Jean I de Nesleiga (u 1155 – 1202) või tema poja Jean II de Nesleiga (suri 1241).

Eluloolist 
Arvatavasti pärines ta Nesle'ist Pikardias, ja nimi Blondel oli tegelikult talle tema juuksevärvi järgi antud hüüdnimi. Selle nimega seostatakse 22–25 laulu, kuid pole teada, kui paljud neist on tegelikult tema loodud. Luule on tavapäraselt suunatud tundmatule daamile, kuid ainsagi viiteta luuletaja ja daami tegelikule suhtele ja luuletaja kaasajal toimunud sündmustele. Blondeli populaarsusele viitab asjaolu, et tema meloodiaid kasutasid paljud teised tema kaasaja autorid, muuhulgas näiteks minnesinger Walther von der Vogelweide, ja neid leidub arvukalt eri käsikirjades, näiteks laulu "L'amours dont sui espris" viisi kasutatakse Carmina Burana käsikirjas teksti  "Procurans Odium" viisina.

Tema populaarsusest kõneleb ka kaheldava tõesusega, kuid laialt levinud legend, mis ilmub esmakordselt ühes 13. sajandi romaanis "Récits d’un ménestrel de Reims" ('Lugu ühest Reimsi menestrelist') ja mis jutustab, kuidas luuletajal õnnestus leida ja vabastada Inglismaa kuningas Richard I Lõvisüda vangistusest (1192–1194) Püha Rooma keisri Heinrich VI juures. Legendi järgi rändas luuletaja ringi, mõne versiooni järgi patukahetseja mantlis, ja laulis kõikjal viisi, mida pidi teadma ainult kuningas. Dürnsteini lossi juures, kus Richard I vangis oli, vastas too truvääri laulule, lauldes vastuseks selle laulu teise salmi.

Eesti kirjanduses 
Blondeli legendi motiiv esineb kolmes Karl Ristikivi romaanis: "Viimne linn", kus minategelane hospitaliit Roger Blondel de Tressalin on kunagise kuulsa truvääri sugulane või vähemalt oletab seda sugulust; "Rõõmulaul", kus muusik David, otsimas kuningat Kristust ja loomingulist täiust, võrdleb end truväär Blondeliga, kes otsis oma kuningat, ja "Kahekordne mäng".

Muud 
Blondel on Normandias levinud perekonnanimi.

Kirjandus 
 C. Claytor, I. Dale, N. Wilson. The Art of Hidden Messages: Fauvel and the Poems that Came Before. - 2021 Festschrift: The Interpolated Roman de Fauvel in Context

Viited

Välislingid 
 Video: Blondel de Nesle'i "Onques maiz nus hom ne chanta" vanamuusikaansambli Micrologus esituses
 Video: Blondel de Nesle'i "L'amour dont sui espris" vanamuusikaansambli Ensemble Frühe Musik Augsburg esituses

Truväärid
Prantsuse luuletajad
Seepheinik

Seepheinik (Tricholoma saponaceum) on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.

Eestis leidub väga sageli okas ja segametsades.

Seeneliha on majapidamisseebi lõhna ja maitsega.

Seen on mürgine.

Välislingid
 

Eesti seened
Heinikulised