joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hans Herbjørnsrud

Hans Herbjørnsrud (sündinud 2. jaanuaril 1938 Heddalis) on norra kirjanik. 

Oma teostes mängib ta tihti norra kahe keelevormi (bokmåli ja nynorski) ja murrete erinevustega. Tema tegelased on tihti keeleliselt loomingulised, segavad ja leiutavad keelevahendeid ning mõnikord hakkavad keelemängudesse takerdudes oma identiteeti kaotama.

Herbjørnsrud kasvas üles Telemargi maakonnas ja sai talupidajaks. Pärast mõnda aega õpetajana töötamist hakkas ta neljakümnendates eluaastates lugusid kirjutama. Esimese lühijutukogu avaldas ta 1979. aastal ning sai selle eest ka aasta debüüdipreemia. Hiljem on ta saanud veel mitu olulist kirjandusauhinda. 

Tema jutte on tõlgitud mitmesse keelde, sealhulgas saksa, inglise, prantsuse, vene ja hindi. Tema mänguline murrete kasutus teeb tõlkimise keeruliseks. Juttu "Kai Sandemo" (1997) peeti kaua aega tõlkimatuks. Zürichi ja Müncheni ülikoolid võtsid ette mitmeaastase ülesande tõlkida see saksa keelde ning avaldasid tõlke 2005. aastal. Nad viisid jutu tegevustiku Šveitsi ja asendasid norra keele variandid ja murded saksa keele variantide ja murretega.

Norra kirjanikud
Sündinud 1938
George Martin

Sir George Henry Martin (3. jaanuar 1926 London – 8. märts 2016) oli inglise muusikaprodutsent ja arranžeerija.

Kuigi George Martini diskograafia ulatub UFO-st kuni Ultravoxi, Jeff Becki ja Celine Dionini ning Peter Sellersist , on tema pärand lahutamatult seotud ansambliga The Beatles.

1950. aastad

Kui Martin 1950. aastal muusikafirmas EMI tööle asus, pandi ta vastutama plaadifirma Parlophone eest. Ta lihvis oma produktsioonitehnikat komöödiaplaatide peal, mida avaldasid näiteks Peter Ustinov ning Spike Milligan ja Peter Sellers raadiosarjast "The Goon Show".

1960. aastad

Olles rohkem sisse võetud biitlite karismast kui nende muusikast, sõlmis ta nendega 1962. aastal lepingu. 

Ent kui Martin oma võlukunsti kasutusele võttis, hakkas ansambli potentsiaal realiseeruma. Martin tootis kõik nende albumid ja ka hilisemad väljaanded, näiteks 2006. aastal ilmunud remikside plaadi "Love". Seepärast oli ta ainuõige valik Elton Johni singli "Candle in the Wind" produtsendiks, sellest sai kõigi aegade müüduim singel.

1970. aastad

1972. aasta oktoobris hakkas Martin uuesti koostööd tegema Paul McCartneyga, et toota ansambli Wings nimilugu Bondi-filmile "Ela ja lase teistel surra" ("Live And Let Die"), millest Guns N'Roses tegi hiljem oma versiooni.

1974. aastal 17. aprillil alustas Martin tööd ansambli America albumiga "Holiday". 1976. aastal anti välja ansambli American Flyer debüütalbum. Martin nimetas seda suurimaks pommiks, mida ta eales teinud. Kokku juhtis ta 7 America albumi tootmist. 

Suurbritannia muusikaprodutsendid
Sündinud 1926
Surnud 2016
Maido Saar

Maido Saar (sündinud 23. mail 1957 Pärnus) on eesti koreograaf.

Maido Saar on tantsuseltsi Lee looja ja kunstiline juht. Samuti on tema loodud rahvatantsurühm Kagu Kabujalakõsõ. 

Tantsijana osales Maido Saar tantsupeol esimest korda 1977. aastal. 1982. aasta tantsupeol värbas üldjuht [[Mait Agu] ta assistendiks.

Ta on olnud XIX üldtantsupeo "Puudutus" kunstiline juht 2014. aastal, samuti 2007. aasta noorte tantsupeo "Lävel" idee autor ning pealavastaja.

Maido Saare tantsudest tuntumad on "Polka burlesk", "Tule aga tule", "Kui merelt tulen ma...", "Konn astus". Tema tantsudest on välja antud raamat "Maido Saare tantsud I".

Tunnustus 
1998 Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium
2000 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Viimsi suveprojekti "Taevane põrgu" lavastamine)
2007 Sinilinnu aastapreemia
2007 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (koos Aarne Saluveeriga, X noorte laulu- ja tantsupeo kunstilised juhid)
2008 Põlvamaa teenetemärk
2008 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (koos Aarne Saluveeriga, X noorte laulu- ja tantsupidu "Ilmapuu lävel")
2014 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (koos Hirvo Survaga, XXVI laulupeo ja XIX tantsupeo „Aja puudutus. Puudutuse aeg“ – hinge ja südamega jagatud puudutuste eest)
2015 Valgetähe III klassi teenetemärk
2017 Tallinna teenetemärk

Viited

Välislingid 
Maido Saar Tantsuansambel Lee veebisait

Eesti rahvatantsupedagoogid
Eesti tantsijad
Eesti koreograafid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1957
Sotsialistliku töö kangelane

Sotsialistliku töö kangelane (vene keeles Герой Социалистического Труда) oli aunimetus NSV Liidus aastatel 1938–1991, efektiivse töö eest antud kõrgeim aunimetus.

Vaata ka
Nõukogude Liidu kangelane
Joosep Toots

Joosep Toots on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peategelastest.

"Kevades" kujutatakse Tootsi rahutu, palju ja valimatult lugeva ning pidevalt koerusi tegeva poisina, kes satub sageli pahuksisse ühiskonnareeglitega. Üks tema põhivastaseid on karmide kasvatusmeetoditega köster Julk-Jüri, samas kui kooliõpetaja Laur saavutab leebusega märksa enam. Just Tootsile keskenduvas "Suves" saab temast "Kevades" pigem Arno Talile lähedasena kujutatud Raja Teele kosilane, kellena ta konkureerib Jorh Adniel Kiirega. Mõningasele edevusele vaatamata kujutatakse kahe teose vahepeal Venemaal mõisavalitsejana töötanud Tootsi tõsiseltvõetava põllumehena, vastandina käsitöölisest Kiirele, kes füüsilise tööga toime ei tule ning on elus pigem ebapraktiline. Samuti on "Suvest" alates kellamees Lible selgitamata põhjustel pigem Tootsi kui Arno sõber. "Tootsi pulmas" Teele ja Toots abielluvadki, kuid asuvad peagi elama lahus - Toots kodutalus Ülesool, Teele aga oma kodus Raja talus, kuna Ülesool on Teelel jalus Tootsi vanemad ning noorperenaisel pole seal mingit rakendust ega asu. 

Kui Toots läheb ilmasõtta, naaseb Teele Ülesoole ning korrastab talu. Toots leiab naastes eest korrastatud kodu. Tootsi vanemad on vahepeal surnud. Teelega elatakse edaspidi rahulikus kooselus, ehkki Luts kirjeldab, nagu oleks abielupaaril puudu lähedusest ning Toots on pärast sõjateid muutunud osavõtmatuks, mõtlikuks, aeglaseks, temast on kadunud endisaegne pealehakkamine ja särts. 

Tootsi elukohaks oli Ülesoo talu, mida ta "Suves" kaasajastama asub. Filmis "Suvi" kasutati võttepaigaks Hinni talu Võrumaal.

Kirjanik Mihkel Mutt on nimetanud Tootsi üheks Eesti kirjanduse tuntumatest triksteritest, kes lisaks vempudele on ka uudse põllumajandustehnoloogia maaletooja.

Tootsi järgi on viimastel aastatel hakatud nimetama käitumisraskustega õpilaste klasse Tootsi klassideks. Tema "aianduseksperimendi" eeskujul, mille käigus ta külvas Julk-Jüri aeda kättemaksuks karistuste eest eri taimede seemneid segiläbi, kutsutakse sarnaseid aiandusmeetodeid "Tootsi peenraks". Tootsiga seoses on levinud ka fraasid "Tootsi maakera" ja "tamasseri raud".

Oskar Lutsule oli mingil määral Joosep Tootsi prototüübiks Voldemar Tootson (1885–1920).

Eesti teatrilukku läks esimesest "Kevade" lavastusest Joosep Tootsina legendaarne Eesti naiskoomik Mari Möldre, kes esines juba aastaid enne seda omakirjutatud estraadisketšidega "Joosep Tootsi vested". 1936. aastal pidas Möldre raadios Joosep Tootsina fašismivastase kõne, mistõttu sai sisekaitseülemalt pooleks aastaks raadiokeelu, kuulajatelt aga 67 toetavat kirja.

Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängis Tootsi Aare Laanemets.

Viited

Oskar Lutsu teoste tegelased
Jorh Aadniel Kiir

Jorh Aadniel Kiir, õieti Heinrich Georg Aadniel Kiir, on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peategelastest.

Kiir on Paunvere rätsepmeistri vanim poeg. Teistest  paunverelastest mõnevõrra  jõukamalt elav pere  on meelsuselt saksik, näiteks ei ole vanemad nõus panema oma lastele eestipäraseid nimesid. Aadnielist veidi noorem on Friedrich Viktor Ottomar (Lutsu vihje kohaselt kolmest vennast "kõige mõistlikum") ning pere pesamuna on kiusliku loomuga Bruno Benno Bernhard, kes näeb ilmavalgust "Kevade" sündmustikus.  

Kiire asjad on uhkemad kui koolikaaslastel ja ta on nende suhtes kitsi. "Kevades" kujutab kirjanik Kiirt virila poisina, keda juba seetõttu  koolis rohkem kiusatakse. Poiss on arglik ja kaebaja. 

"Suves" ja "Sügises" teeb Kiir korduvalt katset tegeleda põllumajandusega, kuid ei saa hakkama. Ka ei õnnestu Kiirel võita Raja Teele südant, kuna Teele läheb mehele hoopis Kiire rivaalile Joosep Tootsile. "Sügises" muutub Kiire karakter üha tumedamaks – ta ei varja põlgust oma abikaasa (Juuli Vispel) ega ka ülejäänud paunverelaste suhtes. Tahtmatult kustutab ta ühe külamehe eluküünla.

Kiir murrab truudust oma naise õe Maaliga. Kirjandusteoses mainib Luts, et Kiire ja Maali laps on sündinud surnult, filmis "Sügis" aga sünnitab Maali kaksikud, poisi ja tüdruku, kes saavad nimeks Endel ja Endla.

Kirjanik Mihkel Muti sõnul on Kiir enam-vähem ainus tegelane, kellesse Luts ei suhtu heatahtlikult, pigem on ta Kiire suhtes isegi õel. Ühe võimaliku põhjusena mainib Mutt Kiire naiselikkust. Siiski laseb Luts kellamees Liblel kiita Kiirt heaks rätsepaks.

Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängis Kiirt Margus Lepa, Kiire isa papa Kiirt Ervin Abel.

Oskar Lutsu teoste tegelased
Eduard von Sass

Parun Eduard Heinrich Hartwig Reinhold von Sass (ka Saß; 11. september 1900 Charlottenburg, Berliin – 3. veebruar 1946 Velikije Luki, NSV Liit) oli baltisaksa päritolu Saksa sõjaväelane (ooberstleitnant). Teise maailmasõja ajal oli ta Saksa vägede poolt okupeeritud Velikije Luki linna garnisoni ülem.

Eduard von Sass sündis Sasside suguvõsast pärit Saaremaa aadliku parun Georg von Sassi (1853–1931) ja tema eestlannast abikaasa Marie (neiuna Roes; sünd. 1863) noorima lapsena.

Perekond
Eduard von Sass abiellus 17. oktoobril 1928 Stettinis Elisabeth Sachsega (sünd. 1909). Abielust sündis poeg Peter Anton (sünd. 1930).

Esivanemad

Vaata ka
Velikije Luki operatsioon

Viited

Saksamaa sõjaväelased
Baltisaksa sõjaväelased
Sassid
Sündinud 1900
Surnud 1946
Mo Williams

Maurice Williams (sündinud 19. detsembril 1982 Jacksonis Mississippi osariigis) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 13 hooaega.

NBA karjäär
2003. aasta NBA draft'ist 47. valikuna Utah Jazzi värvatud Williams oli tõeline rännumees, kes vahetas karjääri jooksul kaheksa korda klubi ja jõudis mängida kokku seitsmes meeskonnas. 

Kõige pikemalt esindas Williams Milwaukee Bucksi, kus tõi oma parimal, 2006/07. hooajal keskmiselt 17,3 punkti, 4,8 lauapalli ja 6,1 resultatiivset söötu mängus, ning Cleveland Cavaliersi, kus mängis samuti ligi neli aastat. Karjääri viimaseks jäänud 2015/16. hooajal tuli Williams Cavaliersiga NBA meistriks, kui finaalseerias alistati 4 : 3 Golden State Warriors.

Saavutused
 NBA meister (2016)
 NBA tähtede mäng (2009)

Klubikarjäär
2003–2004 Utah Jazz
2004–2008 Milwaukee Bucks
2008–2011 Cleveland Cavaliers
2011–2012 Los Angeles Clippers
2012–2013 Utah Jazz
2013–2014 Portland Trail Blazers
2014–2015 Minnesota Timberwolves
2015 Charlotte Hornets
2015–2017 Cleveland Cavaliers

Välislingid
 
Mo Williams – NBA.com
Mo Williams – Basketball-Reference.com

Ameerika Ühendriikide korvpallurid
Cleveland Cavaliersi mängijad
Minnesota Timberwolvesi mängijad
Sündinud 1982
Meromiktiline veekogu

Meromiktiline veekogu on veekogu (enamasti järv), mis kevadel ega sügisel täielikult ümber ei kihistu.

Vaata ka 
Dimiktiline veekogu
Holomiktiline veekogu
Veekogu stratifikatsioon
Polümiktiline veekogu

Viited 

Limnoloogia
Väike-Maarja rajoon

Väike-Maarja rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.

Likvideerimisel liideti Väike-Maarja rajoon Rakvere rajooniga.

Külanõukogud
Ao külanõukogu (1945–1954)
Assamalla külanõukogu (1945–1960)
Emumäe külanõukogu (1945–1954)
Kadila külanõukogu (1945–1954)
Kiltsi külanõukogu (1945–1962)
Kurtna külanõukogu (1945–1954)
Käru külanõukogu (1945–1954)
Laekvere külanõukogu (1945–1962)
Muuga külanõukogu (1945–1960)
Pada külanõukogu (1945–1954)
Pandivere külanõukogu (1945–1954)
Pikevere külanõukogu (1945–1954)
Porkuni külanõukogu (1945–1954)
Põdrangu külanõukogu (1945–1954)
Rahkla külanõukogu (1945–1954)
Rakke külanõukogu (1945–1962)
Salla külanõukogu (1954–1960)
Simuna külanõukogu (1945–1962)
Tammiku külanõukogu (1945–1954)
Tamsalu külanõukogu (1945–1962)
Triigi külanõukogu (1945–1960)
Vajangu külanõukogu (1945–1960)
Venevere külanõukogu (1945–1960)
Väike-Maarja külanõukogu (1945–1962)

Vaata ka
Väike-Maarja

Eesti NSV rajoonid
Lääne-Viru maakonna ajalugu
Bruno Junk

Bruno Junk (27. september 1929 Valga – 22. september 1995 Tartu) oli eesti kergejõustiklane, käija.

Tunnustus
1949 - meistersportlane
1949 - Eesti NSV riiklik spordipreemia
1956 - NSVL teeneline meistersportlane
1957 - Tööpunalipu orden
1969 – Eesti NSV teeneline sporditegelane
1970 - audünamolane
1990 - Kergejõustiku alaliidu juhatuse auliiga
1994 - Eesti Politsei teeneteplaat
2009 - tänava nimetamine ja puu istutamine kuulsuste alleele Pukas

Mälestuse jäädvustamine 
2009. aastal 26. septembril nimetas Puka vallavolikogu Puka alevikus ühe tänava Bruno Jungi nimeliseks. Lisaks istutati Puka kuulsuste alleele tema auks tamm.

Välislingid 
 
Bibliograafia, autor Jaak Valdre "Bruno Junk - komeet käimistaevas" ESTER
 

Eesti käijad
Eesti politseinikud
Eesti NSV teenelised sporditegelased
Tööpunalipu ordeni kavalerid
Metsakalmistule maetud
Valgast pärit sportlased
Sündinud 1929
Surnud 1995
Ants Kõverjalg

Ants Kõverjalg (10. november 1926 Viljandi – 21. juuli 2017) oli eesti pedagoogikateadlane.

Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna Polütehnilise Instituudi ja aastal  1959 füüsika- ja matemaatikaõpetajana Tallinna Pedagoogilise Instituudi.

Aastatel 1949–1959 töötas ta õpetajana. Aastatel 1959–1972 töötas ta Eesti NSV Pedagoogika TUI-s ja ühtlasi TPedI õppejõuna. Aastatel 1972–1990 töötas ta NSVL Kutsepedagoogika TUI Tallinna laboratooriumi juhatajana. Aastast 1990 töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis professorina, aastast 1997 emeriitprofessorina. Ta töötas ka aastast 1993 Sisekaitseakadeemias professorina.

Lisaks haridusmetoodilistele raamatutele on ta kirjutanud 4-osalise mälestustekogumiku "Valikud elus" (ilmunud 2006–2009).

Tunnustused
2006 Kotkaristi V klassi teenetemärk

Välislingid
"Väga õnnelik inimene" Elukiri nr 8/2007

Eesti kasvatusteadlased
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased‎
Tallinna Ülikooli vilistlased‎
Tallinna Ülikooli professorid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 2017
Jaan Murde

Jaan Murde VR II/3 (kuni 1935. aastani Jaan Munakson; 22. november/4. detsember 1892 Pöögle vald – 3. august 1980 Haaslava külanõukogu, Tartu rajoon) oli Vabadussõja veteran (vanemallohvitser, 1919).

Ta teenis Vabadussõjas suurtükipaadil Lembit ja sai Männiku talu Vana-Kuuste vallas. Kolhooside asutamise järel oli ta lühikest aega kolhoosi Leek esimees.

Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Suurtükipaadi Lembit meeskond
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Eesti NSV kolhoosiesimehed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1892
Surnud 1980
Otto Tammend

Otto Tammend (kuni 1936. aastani Otto Treufeldt; 3. märts 1882 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 1943 Norilsk, Venemaa) oli Vangimajade Talituse direktor.

Ta õppis aastail 1926–1930 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Rotalia vilistlane.

Ta oli prokurist Peterburi ja Moskva ettevõtetes, võttis osa Esimesest maailmasõjast. Aastail 1918–1919 oli ta Narva linnavalitsuse ja 1919–1920 Posti Peavalitsuse pearaamatupidaja, 1920–1927 Kohtuministeeriumi arveosakonna pearaamatupidaja, 1927–1929 Kohtuministeeriumi majandusjuhataja, 1929–1932 Kohtu- ja siseministeeriumi kantseleidirektor, alates 1932. aastast üldosakonna ja Vangimajade Valitsuse (alates 1938 Vangimajade Talituse) direktor. 

1941. aastal arreteeriti NKVD poolt, suri vangistuses Venemaal.

Välislingid
okupatsioon.ee 

Eesti ametnikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Rotalia liikmed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1882
Surnud 1943
Valter Taremaa

Valter Taremaa (enne eestistamist Valther Oskar Johann Treumann; 17. oktoober 1901 Tallinn – 5. mai 1956 Geesthacht, Schleswig-Holstein, Saksamaa) oli Eesti kohtunik.

Ta lõpetas aastal 1923 Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis aastail 1923–1929 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.

Valter Taremaa oli aastail 1929–1944 kohtuameti kandidaat, notari abi ja kohtunik. 

1944. aastal põgenes ta Saksamaale.

Viited

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti kohtunikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1901
Surnud 1956
Sulev Iva

Sulev Iva (võru keeles Jüvä Sullõv; sündinud 3. oktoobril 1969 Võrus) on võru keeleteadlane ja kirjanik.

Ta on edendanud võru keelt ja tänapäevast kirjaviisi, olnud üks võru keele sõnaraamatu kaastöölistest ning võrukeelse aabitsa ja lugemiku autor, samuti üks võrukeelse Vikipeedia eestvedajaid.

2002. aastal kaitses Iva Tartu Ülikoolis magistrikraadi ja 2007. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Võru kirjakeele sõnamuutmissüsteem" (juhendaja Karl Pajusalu).

1995. aastast on ta töötanud Võru Instituudis spetsialisti ja teadurina, Tartu Ülikoolis 2006 teadurina, 2008 erakorralise lektorina ning alates 2010. aastast täiskohaga teadurina.

Teoseid 
 Sulev Iva "Võru kirjakeele sõnamuutmissüsteem" Dissertationes Philologiae Estonicae Universitatis Tartuensis 20, Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2007
 Sulev Iva "Võro-eesti synaraamat" Võru Instituudi toimetised 12. Tarto-Võro, 2002

Tunnustus
2002 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (võru-eesti sõnaraamatu koostamine)

Viited

Välislingid 

 Võrumaa Keskraamatukogu "Võrumaa lastekirjanikud: Jüvä Sullõv"
 Võro Instituut "Võro kiräviis"

Eesti keeleteadlased
Eesti kirjanikud
Eesti vikipedistid
Võru kirjanikud
Sündinud 1969
Juhan Kikas

Juhan Kikas (ka Jaan Kikkas; 5. juuni 1892 Valga – 9. märts 1944 Tallinn) oli Eesti tõstja.

Kikas kuulus 1922–1924 Eesti koondisse. Ta võitis 1924. aasta suveolümpiamängudel keskkaalus (kuni 75 kg) pronksmedali.  Ta püstitas tõukamises maailmarekordi ning püstitas viis olümpia- ja kolm Eesti rekordit.

Ta hukkus Tallinna märtsipommitamisel 9. märtsil 1944 ning maeti Liiva kalmistule.

Kirjandus
Tiit Lääne. "Eesti olümpiamedalivõitjad 1912–2006". Tallinn 2006. ISBN 9949-427-25-8

Välislingid
 
 

Eesti tõstjad
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Kaitseliidu Valgamaa maleva liikmed
Liiva kalmistule maetud
Valgast pärit sportlased
Sündinud 1892
Surnud 1944
Alo Tarjo

Alo Tarjo (kuni 21. maini 1937 Aleksander Tunderberg; 21. september 1896 Tallinn – surmaaeg ja -koht teadmata) oli eesti ohvitser (kapten). 

Teenis muuhulgas Kaitseliidu Tallinna Malevas. 

Teises maailmasõjas oli Alo Tarjo 1941. aastal moodustatud 36. Kaitsepataljon "Arensburg" 1. ülem.

Alo Tarjo arreteeriti 1950. aastal ning süüdistati nõukogude julgeolekuorganite poolt Vene SFNV KrK §58-1a alusel "Kontrrevolutsioonilises tegevuses, mis on suunatud tööliste ja talupoegade nõukogude võimu ja nende poolt NSV Liidu ja liiduvabariikide Põhiseaduse alusel valitud NSVL, liiduvabariikide ja autonoomsete vabariikide töölis-talupoegade valitsuste kukutamisele, õõnestamisele, nõrgendamisele või NSV Liidu välisturvalisuse ja põhiliste proletariaatliku revolutsiooni majanduslike, poliitiliste ja rahvuslike saavutuste õõnestamisele".

Auastmed
20. detsember 1920, pärast sõjakooli lõpetamist ülendati kadetist lipnikuks;	
22. veebruar 1924, ülendati pärast Sõjavägede Ühendatud Õppeasutuste lõpetamist nooremleitnandiks;
24. november 1926, ülendati leitnandiks, teenistuses Üksikus eskadronis;
18. veebruar 1938, ülendati kapteniks, teenistuses  Kaitseliidu Tallinna malevas; (ülendamine)

Viited

Eesti ratsaväeosade koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surmaaeg puudub
Andres Oja

Andres Oja (sündinud 28. oktoobril 1983) on eesti näitleja.

Ta lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 2008. aastal (XIII lend, juhendaja Ingo Normet). 

Aastatel 2008–2013 töötas ta Ugala teatris. Pärast seda töötab ta vabakutselise näitlejana.

Ta on mänginud teleseriaalides "Saladused", "Ohtlik lend", "Kättemaksukontor", "Kerge elu"

Rolle Ugala teatris 
 erinevad rollid: J.K.Jerome "Kolm meest paadis", lav. Oleg Titov
 Petter Malm: A.Lindgren "Väike Tjorven Soolavareselt", lav. Peeter Tammearu
 Serpuhhovskoi: L.Tolstoi "Anna Karenina", lav. Mihhail Tšumantšenko
 Henri: O.Aardam "Poks", lav. Ott Aardam
 pardipoeg Sinikael, metshani Felix, leevike Leonid: S.Soro "Inetu pardipoeg ja lendav kass", lav. Oleg Titov
 Ants: M.Põldre "Arturi laulud ja aastad", lav. Margus Vaher
 Charley: W.B.Thomas "Charley tädi", lav. Taago Tubin
 Limmo: A.Kivirähk "Limpa ja mereröövlid", lav. Oleg Titov
 Jüri: J.Kross "Keisri hull", lav. Peeter Tammearu
 Conny: K.Pollak "Nii nagu taevas", lav. Ingo Normet
 Guits, Mikk, kutt, Rolf: O.Aardam "Börs ja börsitar", lav. Ott Aardam
 Billing: H.Ibsen "Stockmannid", lav. Andres Noormets
 ametnik, Kusta: A.H.Tammsaare "Jürka", lav. Peeter Tammearu
 reporter, Anton: V.Pelevin "Kollane nool", lav. Mart Koldits
 peigmees: J.Kruusvall "Salaste laulupidu", lav. Peeter Tammearu
 erinevad rollid: M.Traat "Läbi klaasi", lav. Priit Pedajas
 teener, Teresa Salieri: P.Shaffer "Amadeus", lav. Andres Lepik
 Claudio: W.Shakespeare "Mõõt mõõdu vastu", lav. Ingo Normet
 saarmas, küülik, autojuht, kohtusekretär, tuhkur: K.Grahame "Tuul pajuokstes", lav. Oleg Titov
 sõdur, surm, näitleja, vang, röövel: T.Pratchett "Õed nõiduses", lav. Sander Pukk

Rolle väljaspool Ugala teatrit 
 Dorn: A.Tšehhov "Kajakas", lav. Ingo Normet
 vana hiinlane: M.Unt "Tinasõdur, baleriin ja siga", lav. Ingo Normet
 Efesose hertsog, doktor Pinch: W.Shakespeare "Eksituste komöödia", lav. Elmo Nüganen
 erinevad rollid: J.W.Goethe "tsuaF", lav. Aleksander Pepeljajev
 Stepann: N.Gogol "Naisevõtt", lav. Hendrik Toompere
 Virupaksha, Koshala, Kanya Kubja: R.Tagore "Pimeda toa kuningas", lav. Jaan Tooming

Viited

 Andres Oja Eesti Näitlejate Liidu lehel

 Andres Oja Facebook

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1983
Body Language

"Body Language" on Austraalia laulja Kylie Minogue'i üheksas album. See ilmus aastal 2003, ja salvestatud Ühendkuningriigis, Iirimaal ja Hispaanias. Album oli sertifitseeritud topelt plaatina Austraalias, plaatina Ühendkuningriigis ja kulla Austrias.

Lugude nimekiri 
"Slow" – 3:15
"Still Standing" – 3:39
"Secret (Take You Home)" – 3:17
"Promises" – 3:16
"Sweet Music" – 4:11
"Red Blooded Woman" – 4:21
"Chocolate" – 5:00
"Obsession" – 3:31
"I Feel For You" – 4:19
"Someday" – 4:18
"Loving Days" – 4:26
"After Dark" – 4:10

Välislingid
 Kylie Minogue'i ametlik kodulehekülg

2003. aasta albumid
Kylie Minogue'i albumid
Villu Tari

Villu Tari (sündinud 30. oktoobril 1957 Pärnus) on endine eesti näitleja. Ta on televisioonitöötaja USA-s.

Alghariduse sai ta Sangaste algkoolis, Otepää Keskkooli lõpetas 1976. aastal. 1980. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (9. lennus).

Aastatel 1980–1984 töötas ta Vanalinnastuudios. Seejärel elas vastloodud perega paar aastat Sangaste kandis. Siis töötas ta Eesti Riiklikus Filharmoonias sooloartistina. 

Ta liitus usulahuga Elu Sõna ning taotles 1987. aastal luba lahkuda Nõukogude Liidust. 1989. aastal asus ta elama (üksi, sest pere oli lahku läinud) USA-sse.

Isiklikku 
Tema isa oli näitleja ja laulja Eero Tari.

Rollid 
1980 Anton Makarenko / Merle Karusoo "Makarenko koloonia" – Aleksandr Zadorov ja kurjaažlane Korotkov
1980 Molière "Don Juan ehk Peetri pidusöök" – Ragotin, La Ramée, palgamõrvar
1980 Mihhail Žvanetski "Ei mingit kahtlust" – brigadir (stseenis Kuhu käsite), õpilase Juliuse vend (stseenis Hüvasti, kool!)
1980 Vassili Šukšin "Kange mees" – Brigadir Šurõgin, Miilits
1981 Pierre Chenot "Kes aevastas?" – Maréchal, finantshai
1981 Eduard Ralja / Jüri Karindi "Miki-Hiir ja Must Tont" – Nuiaste
1982 Semjon Zlotnikov "Naiskond" – Seltsimees Gauguin, treener
1983 John Patrick "Grupipilt" – Kiivi
1983 Mihhail Žvanetski "Kes on süüdi?" – Aktiivne kaasistuja jt
1984 Daniel Katz "Kolme peaga Buddha" – Utang, Orangi abimees
1984 Aleksandr Tšhaidze "Kolmest kuueni" – Mamedov, külaline Tbilisist
1984 Jacob Grimm / Wilhelm Grimm / Jüri Karindi "Vahva rätsep" – Valvur Eedu

Viited

Välislingid 
Villu Tari — juhuse tahtel edukalt Ameerikas
Annika Valdmets Villu Tari ühendab kodumaad Ameerikat sünnilinna Pärnuga Pärnu Postimees 30. juuli 2004

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1957
Ruth Paimre

Ruth Paimre (sündinud Ruth Bormann, aastani 1938 ka Porman; 10. veebruar 1921 Konguta, Tartumaa – 9. september 2008 Tartu) oli eesti neuroloog ja neurokirurg, meditsiinidoktor (1973).

Haridus- ja töökäik 
Õppinud aastatel 1928–1933 Rannu Asunduse Algkoolis. 

1938. aastal lõpetas Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi.

1939. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1947. aastal.

Aastatel 1946–1948 töötas ta Tartu Vabariiklikus Närvikliinikus ordinaatorina.

Aastal 1949 Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neuroloogia osakonna juhataja.

Aastatel 1950–1983 oli ta Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neurokirurgia osakonna juhataja, aastatel 1984–1992 konsultantarst.

Olnud ühtlasi Tartu Riikliku Ülikooli mittekoosseisuline õppejõud.

Uurinud peamiselt peaaju veresoonte haiguste, lülisamba osteokodroosi ja epilepsia diagnoosimist ning kirurgilist ravi. Võttis Eestis laialdaselt kasutusele radikuliidi kirurgilise ravi, uuris ja arendas selles vallas edukalt uusi meetodeid.

Tunnustus
1968 Eesti NSV teeneline arst
1972 Nõukogude Eesti preemia

Viited

Välislingid
Ivi Drikkit. "Kirurg Ruth Paimre on võtnud valu tuhandetelt", Postimees, 7. november 2002.
Annika Alasoo. "Põlvekoputus andis tulevasele arstile kirurgikäe", Postimees, 21. jaanuar 2000.
Ruth Paimre 1921–2008. Eesti Arst 87 (10), lk 826

Eesti neuroloogid
Eesti neurokirurgid
Tartu Ülikooli õppejõud
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised arstid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1921
Surnud 2008
Lõug

Lõug on näo alumine osa, alahuulest allpool. Selle moodustab alalõualuu eesmine osa, mis on näo vertikaalse telje suhtes kergelt esiletungiv.

Lõug võib olla "lohuga", mis on põhjustatud alalõualuu poolte või lihaste ebatäielikust kokkukasvamisest lootestaadiumis või ebavõrdsest kasvamisest elu jooksul. Lõualohk on enamasti geneetiline (määratud dominantse geeniga), kuid võib olla ka põhjustatud keskkonna mõjust fenotüübile. Lõualohk on sage germaani ja lääneslaavi päritolu inimeste hulgas.

Vaata ka
Topeltlõug

Pea
Kiili kammerkoor

Kiili kammerkoor on Kiili vallas 1962. aastast tegutsev segakoor. Aastate vältel on koor tegutsenud eri nimede all, Kiili Kammerkoori nime kannab kollektiiv 2009. aasta sügisest.

Ajalugu
Kiili rahvamajas on koorilauluga tegeletud alates 1962. aastast, mil valmis rahvamaja. 
Kiili koori eelkäija kolhoosi "Rahva võit" segakoor laienes hoogsalt, kui 1963. aasta lõpul asus tollane klubijuhataja Silvia Suursööt segakoori juhatama. Kiiresti värbas ta koori uusi liikmeid nii, et sai kokku 30–40 inimest. Sellega pandi alus Rahva Võidu Segakoorile. Oli tulemas 1965. aasta üldlaulupidu, milleks hakati kiirelt valmistuma. Laulud saadi selgeks ja nii esineti kolhoos Rahva Võidu segakoori nime all, Silvia Suursöödi juhatusel suurel laulupeol. Aastate jooksul on koorilaulu kultuuri Kiilis edendanud koorijuhtidena Hillar Põldoja, Silvia Suursööt, Endel Arike, Elmar Voolaid, Georg Toompea, Karin Rööp, Moonika Klaas, Nele Vendel, Imbi Põldsaar (Kolk), Kaili Lass ja Helen Kivimägi.
Alati on esinetud on oma valla ja maakondlikel üritustel. Osa on võetud kõikidest üld- ja juubelilaulupidudest, öölaulupidudest, viimastel aastatel ka jalgpallilaulupeost ja punklaulupeost.
Antud on kirikukontserte nii kodukirikus – Jüri kirikus – kui ka Keila, Tallinna Jaani ja Viimsi kirikus. Kontserdireisid on viinud Soome ja Peterburi.

Tänapäev
2008. aasta sügisest on koori dirigent Tuuli Metsoja, kes on koori ellu lisanud uut hoogu nii mitmekesise repertuaari kui ka heal tasemel esinemiste näol. Koori tegevus on viimastel aastatel mitmekülgne: korraldatakse laululaagreid, stiiliüritusi, võetakse osa rahvuslikest koorikonkurssidest. 2009. aastal osaleti üldlaulupeol valikkooride hulgas ja 2014. aasta üldlaulupeol valiksegakooride koosseisus.
Kooris laulavad koorilauluhuvilised Kiili vallast ja selle vahetust lähedusest. Koori read on täienenud uute noorte lauljatega, mis on koori kõlapildile väga positiivselt mõjunud.  Koor esineb regulaarselt Kiili valla ja rahvamaja korraldatud üritustel.

Tunnustused
Erki Meisteri kantaadi "Anima Horum Bona" esmaettekandega pälviti tunnustus "Kiili valla aasta tegu – 2009".  Ettekanne valmis koostöös Kiili Kunstide Kooli kammerorkestriga 2009. aasta sügisel.

Avaldatud helisalvestised
2011. aasta detsembris ilmus Kiili vallavalitsuse ja Eesti Kultuurkapitali toel CD-plaat "Anima Horum Bona". Plaadi materjal on salvestatud Jüri kirikus oktoobris 2010.

Välislingid
Koorist Rahvakultuuri Keskuse andmebaasis

Kiili vald
Eesti segakoorid
Mägi-Karabahhi sõda

Mägi-Karabahhi konflikt ehk Mägi-Karabahhi sõda (aserbaidžaani keeles Qarabağ münaqişəsi, armeenia keeles Արցախյան գոյամարտ) oli relvastatud konflikt Taga-Kaukaasias aserbaidžaanide ja armeenlaste vahel. Ammuste ajalooliste ja kultuuriliste juurtega kogukondade vaheline konflikt teravnes Nõukogude Liidus toimunud perestroika aastatel (1987–1988) ning arenes 1991–1994 sõjategevuseks Armeenia ja Aserbaidžaani vahel, eesmärgiga saavutada kontroll Mägi-Karabahhi ja mõne ümberkaudse ala üle.

Vene poliitiku ja rahvusvaheliste suhete spetsialisti Galina Starovoitova sõnul "on see konflikt rahvusvahelise õiguse seisukohalt näide vastuolust kahe põhimõtte vahel: ühelt poolt rahva õigus enesemääramisele, teisalt aga territoriaalse terviklikkuse printsiip, mille kohaselt võib piire muuta vaid rahumeelselt ning vastastikusel nõusolekul".

Riikide seisukohad Mägi-Karabahhi konflikti suhtes on vastandlikud, olukorda komplitseerib piirkondlike vastuolude ajalooline taust (sealhulgas Armeenia genotsiidi tunnustamise küsimus). "Türgi ja Aserbaidžaani tandem peab Armeenia vastu tõelist infosõda, moonutades Mägi-Karabahhi konflikti tekke põhjust ja tagajärgi," on kirjutanud Armeenia politoloog Armen Akopjan.

2016. aasta aprillis algas Mägi-Karabahhi piiril taas sõjategevus ühelt poolt Aserbaidžaani ning teiselt poolt Armeenia ja rahvusvahelise tunnustuseta Mägi-Karabahhi Vabariigi vahel.

Vaata ka
2020. aasta Mägi-Karabahhi konflikt
Xocalı veresaun
Aserbaidžaanlaste genotsiidipäev

Viited

Välislingid
 Kaarel Kaas. "Veretu lagunemise müüt". Diplomaatia nr 100, detsember 2011
 Armenia and Azerbaijan fight over disputed Nagorno-Karabakh region, BBC News, 28. september 2020

Mägi-Karabahh
Sõjad
Karl Vaarma

Karl Vaarma (kuni 1936. aastani Karl Romulus Vaarmann; 10. november 1896 Türi kihelkond, Järvamaa – 21. november 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti kohtunik.

Karl Vaarma lõpetas 1916. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1916–1917 Petrogradi Pauli sõjakoolis ja 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Ta oli aastail 1917–1918 Järva maavalitsuse ametnik, osales Vabadussõjas, oli 1924–1925 Viljandi-Pärnu Rahukogu lisakohtunik, 1925–1932 Mõisaküla jaoskonnakohtunik, 1925–1928 ka notar, 1932–1935 Rakvere-Paide Rahukogu liige, 1935–1937 Rakvere, 1937–1940 Tartu Ringkonnakohtu abiesimees ja kriminaalosakonna esimees. 

1941. aastal ta arreteeriti NKVD poolt ja hukati vangilaagris Venemaal.

Rakvere Ringkonnakohtu liikmed
Tartu Ringkonnakohtu liikmed
Eesti jaoskonnakohtunikud
Vabadussõja veteranid
Kaitseliitlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1896
Surnud 1942
Herbert Must

Herbert Must (30. märts 1900 Põltsamaa – 17. juuli 1942 Sverdlovski oblast) oli Eesti kohtunik.

Ta lõpetas 1919. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1920–1921 Tartu Ülikooli keemiaosakonnas ja 1921–1924 õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala vilistlane.

Herbert Must osales Vabadussõjas, oli 1923–1924 Riigikohtu ametnik, 1925–1928 Rakvere-Paide rahukogu kohtuameti kandidaat, 1928–1929 abiprokurör, 1929–1935 Tartu-Võru Rahukogu 1. jaoskonna abiprokurör, alates 1935. aastast Tartu Ringkonnakohtu liige. 

1941. aastal NKVD arreteeris ta. Surmaotsus. 

Tartu Ringkonnakohtu liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1900
Surnud 1942
Enn Allpere

Enn Allpere (kuni 1935. aastani Ernst Albert; 31. detsember 1900 Oru vald, Läänemaa – 16. veebruar 1989 Philadelphia, USA) oli Eesti kohtunik.

Allpere sündis Läänemaal Oru vallas Vedra külas Kaasiku talus kümnelapselise pere üheksanda lapsena. Tema isa oli Vedra külakooli koolmeister. Allpere õppis 1922–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigus- ja 1926 filosoofiateaduskonnas, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.

Enn Allpere osales Vabadussõjas, oli 1927–1936 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1936–1938 Mustvee ja 1938–1940 Tallinna 6. jaoskonnakohtunik. Tallinna Ringkonnakohtu ja Kohtukoja liige. 

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse, elas Philadelphias.

Tallinna Ringkonnakohtu liikmed
Eesti jaoskonnakohtunikud
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Sündinud 1900
Surnud 1989
Karl Eenmaa

Karl Eenmaa (kuni 1937. aastani Karl Einmann; 10. märts 1901 Tartu – 14. jaanuar 1961 Los Angeles) oli Eesti kohtunik.

Ta lõpetas 1921. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Karl Eenmaa osales Vabadussõjas, oli 1926–1929 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1929–1935 Tartu 5. jaoskonna abiprokurör, 1935–1940 Rakvere Ringkonnakohtu liige, alates 1937. aastast abiesimees ja kriminaalosakonna esimees. Aastail 1941–1944 oli ta Tartu Ringkonnakohtu liige, alates 1943. aastast kriminaalosakonna esimees. 

1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus USA-sse.

Rakvere Ringkonnakohtu liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vabadussõja veteranid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1901
Surnud 1961
Elbert Vaabo

Elbert Vaabo (23. detsember 1906 Mäetaguse – 26. veebruar 2013) oli eesti pikaealine. Ta oli vanim eesti mees ja Ida-Viru maakonna vanim elanik. Ta elas Iisakul 106-aastaseks.

Viited

Välislingid
Elbert vaabo 100, Põhjarannik, 5.aprill 2007
Elbert Vaabo 101, Põhjarannik, 29.detsember 2007
Elbert Vaabo 105, Meie Keskel, detsember 2011
Eesti vanim mees on 105-aastane Ida-Virumaalane, Postimees, 3.jaanuar 2012
Eesti vanim mees tähistas oma 106-ndat sünnipäeva, Õhtuleht, 24.detsember 2012

Eesti üle 100-aastased
Sündinud 1906
Surnud 2013
Simo vald

Simo on vald Soome Lapi maakonnas.

Naabervallad on Ii vald, Kemi (Soome), Keminmaa vald, Ranua vald ja Tervola vald.

Läbi valla voolab Simojoki.

Vallas tegeletakse põllu- ja metsamajandusega. Tööstust ei ole.

Viited

Välislingid 

 Simo kodulehekülg

Lapi maakonna vallad
Mitmeseinaline nanotoru

Mitmeseinalised nanotorud (MWNT) koosnevad mitmest rullitud grafiidikihist. Mitmeseinaliste nanotorude kirjeldamiseks kasutatakse kahte mudelit. Matrjoška-mudelis moodustuvad ühise keskpunktiga silindrid, näiteks üks väiksem SWNT teise suurema SWNT sees. Pärgament-mudelis on üks grafiidileht kokkukeerdunud, moodustades pärgamendirulli või rullunud ajalehe. Sisekihtide kaugus mitmeseinalistes nanotorudes sarnaneb grafeenikihtide kaugusega grafiidis, umbes 3,4 Å. Levinum on matrjoška-mudel, mille individuaalseid kihte saab kirjeldada kui üheseinalisi nanotorusid, mis on struktuurilt metallilised või pooljuhtivad.

Kaheseinalised süsinknanotorud (DWNT – double-walled nanotube) moodustavad erilise klassi, kuna nende omadused sarnanevad SWNT omadega, kuid kemikaalidele on nad tunduvalt vastupidavamad. See on eriti oluline pinna modifitseerimisel: nanotoru pinnale keemiliste rühmade seondamine, et sellele uusi omadusi anda. SWNT puhul lõhutakse kovalentse modifitseerimise käigus mõned C=C kaksiksidemed, mistõttu tekivad nanotoru pinnale „augud“, muutes selle mehaanilisi ja elektrilisi omadusi. DWNT korral toimuvad muutused vaid nanotoru välispinnal.

Süsiniknanotorud
Ivo Lille

Ivo Lille (sündinud 21. jaanuaril 1977 Pärnus) on kultuuriministeeriumi muusikanõunik, eesti saksofonist, helilooja, produtsent, muusikapedagoog ja koolijuht.

Õpingud
Õppinud Pärnu Lastemuusikakoolis klaverit ja akordionit. Pärast kooli lõpetamist akordioni erialal õppis samas 3 aastat saksofoni erialal, õpetajaks Endel Priilinn. 

Pärast Pärnu 1. Keskkooli lõpetamist asus 1995. aastal õppima Tallinna Georg Otsa nimelisse muusikakooli Olavi Kasemaa saksofoniklassi. 

1996. aastal astus Eesti Muusika- ja Teatriakadeemiasse, mille ta lõpetas 2000. aastal bakalaureusekraadiga solisti ja pedagoogika erialal, juhendajaks Olavi Kasemaa. 

1999. aastast alates õppis ta Soomes Sibeliuse Akadeemias Pekka Savijoki saksofoniklassis, mille lõpetas magistrikraadiga.
 
2000. aastal asus ta õppima Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri. Sealsamas on ta omandanud ka doktorikraadi.

Ivo Lille on võtnud osa näiteks Diasdema saksofonikvarteti, Rasher saksofonikvarteti, Claude Delangle, Vincent Davidi meistriklassidest.

Tegevus
Ivo Lille tegutseb solisti ja kammermuusikuna nii klassikalise kui ka džässmuusika vallas. Ta on osalenud erinevate orkestrite ja ansamblite töös, nende hulgas ERSO, NYYD Ensemble,
Rahvusooper Estonia orkester, Saksofonikvartett SaxEst, Ka-Funky, Lament, James Werts World Project, Ivo Lille Group, Science of Silence jt. Ivo on olnud kümnete uudisteoste esiettekandja ning andnud oma panuse mitmekümne plaadi salvestamisel. Ta on andnud välja kaks autoriplaati "Ivo Lille Group" 2013 ja "Underwater" 2019. Ivo on olnud Pärnu Rahvusvahelise Saksofonifestivali "SaxFest" peakorraldaja. 

Aastatel 1998-2008 töötas ta saksofoniõpetajana Nõmme Muusikakoolis ning aastast 2004 õppejõuna Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. 

2017. aastast on Ivo Lille Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli direktor. 

2020. aasta juunis sai ta auhinnatseremoonial Fine Arts Film Festival lühifilmile "Snowflake" muusika loomise eest parima filmimuusika auhinna.

Alates 2021. aastast on Ivo Lille Eesti kultuuriministeeriumi muusikanõunik.

Isiklikku 
Ivo Lille kauaaegne sõber Marek Sadam nimetab teda väga võimsaks muusikaloojaks, tippjuhiks ja saksofoni virtuoosiks.

Viited 

Sündinud 1977
Eesti saksofonistid
Eesti muusikapedagoogid
Polüüp

Polüüp on üks kahest ainuõõssete esinemisvormist või põlvkonnast meduusi kõrval.

Polüübi keha on tavaliselt tünjas ja selle ülemises otsas on kombitsatest ümbritsetud suu. Polüübid pole liikuvad, sageli on nad substraadile kinnitunud ja moodustavad kolooniaid. Meduusid seevastu on ujuvad üksikorganismid.

Kahe esinemisvormi omamine muudab ainuõõssed väga vormirikkaks ja mitmekesiseks loomarühmaks, kuigi nende organism on lihtsa ehitusega ja siseehitus ühtse plaaniga.

Ainuõõssete hulgas on nii neid loomarühmi, kellel polüüpe üldse ei esine (tõivmeduusiliste selts), kui ka neid, kellel meduuse üldse ei esine (hüdraliste selts). Leidub mittekoloonialisi liike, kelle polüübid suudavad ujuda veepinnal. Ebaputkeliste seltsi kolooniad koosnevad ujuvast polüübist ja tema külge kinnitunud medusoidsetest isenditest. Hüüvetupeliste seltsi polüübid ei moodusta kolooniaid, vaid elavad üksikutena ja kaevuvad pinnasesse.

Polüüpide kolooniad võivad muutuda tohutu suurteks. Ainuõõssete hulka kuuluvad korallid, kes moodustavad korallriffe. Need koosnevad nii merepõhja kui üksteise külge kinni kasvanud polüüpidest. Sealjuures leidub ka niisuguseid koralle, kelle polüübid on võimelised edasi liikuma.

Viited 

Ainuõõssed

vi:Thủy tức
Viktor Pedoste

Viktor Pedoste (enne eestistamist Viktor Pedoson; 15. detsember 1892 Räpina vald, Võrumaa – 10. aprill 1979 Tallinn) oli Eesti kohtunik.

Ta lõpetas 1914. aastal Riia Vaimuliku Seminari, õppis 1914. aastal Moskva Kommertsinstituudis, oli 1917. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vabakuulaja, 1918 ja 1922–1924 (lõpetas) üliõpilane.

Viktor Pedoste oli 1914–1922 Aleksander Nevski kiriku kooliõpetaja ja koorijuht Tartus, 1922–1923 Eesti Apostliku Õigeusu Sinodi asjaajaja, 1923–1924 Riigikohtu sekretär, 1924–1928 lisakohtunik ja Tallinna 9. jaoskonnakohtunik, 1928–1940 Tallinna Ringkonnakohtu liige.

Tallinna Ringkonnakohtu liikmed
Eesti jaoskonnakohtunikud
Eesti õpetajad
Riia Vaimuliku Seminari vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1892
Surnud 1979
Eduard Mailend

Eduard Voldemar Mailend (kuni 1926. aastani Eduard Voldemar Madrats; 17. mai 1902 Tõrva, Viljandimaa – 14. aprill 1970 Tallinn) oli Eesti kohtunik.

Ta õppis aastail 1926–1934 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.

Eduard Mailend oli aastail 1917–1918 Ludza, 1919–1921 Elva, 1921–1923 Tartu 1. jaoskonnakohtuniku sekretär, 1923–1928 Tartu-Võru Rahukogu, 1929–1937 Riigikohtu administratiivosakonna sekretäri abi, hiljem sekretär, 1937–1944 jaoskonnakohtunik Nõmmel ja Jõhvis.

Maetud Tallinna Liiva kalmistule.

Viited 

Eesti jaoskonnakohtunikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1970
Ricky Rubio

Ricard Rubio Vives (sündinud 21. oktoobril 1990 El Masnous) on Hispaania korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Minnesota Timberwolves.

Karjäär Euroopas 
Enne NBA-sse siirdumist mängis Rubio Hispaania kõrgliigas, kus esindas aastatel 2005–2009 Badalona Joventuti ja aastatel 2009–2011 FC Barcelonat.

NBA karjäär 
2009. aasta NBA draft'ist viiendana Minnesota Timberwolvesi valitud Rubio jätkas veel kaks aastat profikarjääri Euroopas ja liitus uue koduklubiga 2011. aastal. Aastatel 2011–2017 Timberwolvesi esindanud Rubio tõi hooajal 2016/17 keskmiselt 11,1 punkti, 4,3 lauapalli ja 9,1 resultatiivset söötu mängus.

2017. aasta suvel vahetati Rubio Utah Jazzi. Kaks hooaega Jazzis mänginud Rubio siirdus 2019. aasta suvel Phoenix Sunsi, kust ta vahetati 2020. aasta novembris tagasi esimesse koduklubisse Timberwolvesi.

Saavutused 
 NBA uustulnukate sümboolne esiviisik (2012)
 Euroliiga meister (2010)
 EuroCupi meister (2008)
 Hispaania meister (2011)
 Kahekordne Hispaania karika võitja (2010, 2011)

Rahvuskoondis 
Hispaania korvpallimeeskonnaga on Rubio võitnud olümpiamängudelt hõbeda (2008) ja pronksi (2016), maailmameistrivõistlustelt kulla (2019) ning Euroopa meistrivõistlustelt kaks kulda (2009 ja 2011) ja kaks pronksi (2013 ja 2017).

Välislingid 
Ricky Rubio – NBA.com
Ricky Rubio – Basketball-Reference.com

Hispaania korvpallurid
Minnesota Timberwolvesi mängijad
Sündinud 1990
Mart Elango

Mart Elango (8. jaanuar 1936 – 12. veebruar 1996) oli eesti füüsik.

Elango lõpetas 1954. aastal Tartu 1. Keskkooli.

Ta töötas esmalt Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituudis, uurides võredefektide tekitamist kristallides.

Esimese eesti füüsikuna töötas ta sünkrotronkiirgusega 1969. aastal Wisconsinis USA-s, hiljem Novosibirski ja Lundi kiirenditel. Nendest uuringutest kasvas välja uus töösuund Eesti füüsikas, röntgenspektroskoopia. 1973. aastal kaitses Elango Tartu Riiklikus Ülikoolis doktoritöö "Leelishalogeniidkristalide elektronergutused ja kiiritusdefektide tekke elementaarsed mehhanismid".

Elangost sai röntgenspektroskoopia labori juhataja Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis, praeguses Tartu Ülikooli Füüsika Instituudis.

Ta oli tahkisefüüsika (hiljem laseroptika) kateedri asejuhataja ja juhataja (1976–1992) ning tahkisefüüsika õppetooli professor (1992–1996).

Temalt ilmus üle 120 artikli ja monograafia "Elementaarsed mitteelastsed kiirgustekkelised protsessid", mis tõlgiti inglise keelde. Raamat sai Eesti Vabariigi teaduspreemia.

Elango on kirjutanud ka aime- ja "Eesti entsüklopeedia" artikleid.

Isiklikku
Tema isa oli pedagoogikateadlane Aleksander Elango, õde on bioloog Anne-Liis Sõmermaa. Tema tütred on keeleteadlane Renate Pajusalu ja haridustegelane Irene Käosaar.

Viited

Eesti füüsikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli professorid
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 1996
Ando Keskküla

Ando Keskküla (24. märts 1950 Pöide – 29. märts 2008) oli eesti maali- ja videokunstnik.

Ta õppis Tallinna 34. 8-klassilises Koolis, lõpetas 1968. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1973. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi disainerina (tööstuskunsti erialal).

Ta oli Eesti Kunstiakadeemia kauaaegne rektor (1995–2004) ja Eesti Kunstnike Liidu esimees (1989–1992).

Tunnustus
1985 – Eesti NSV teeneline kunstnik
2000 – Eesti Vabariigi kultuuripreemia
2000 – Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus "Rituaalide mehaanika" Tallinna Kunstihoones ja videoprojekt "Kuidas eestimaalane elab")
2001 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti kunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti Kunstiakadeemia professorid
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1950
Surnud 2008
Lauri Pilter

Lauri Pilter (sündinud 15. oktoobril 1971 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane, tõlkija ja kirjanik. Kirjanikuna on ta kasutanud ka pseudonüümi Larats Pilter.

Haridus
Ta asus 1989. aastal õppima Tartu Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust. Aastail 1990–1991 õppis ta USAs Holyoke Community College'is. Tartu Ülikoolis õppis ta kuni 1995. aastani, 1998. aastal ta reimmatrikuleeriti. Ta lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe 2002. aastal ning sai magistrikraadi 2004. aastal tööga "Southern gothic: the development of the depiction of violence and spiritual degeneration in the works of William Faulkner and Cormac McCarthy" ("Lõuna gootika: vägivalla ja vaimse mandumise kujutamise areng William Faulkneri ja Cormac McCarthy teostes"). 2009. aastal sai ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi väitekirjaga teemal "The comic and the tragicomic in the works of William Faulkner" ("Koomiline ja tragikoomiline William Faulkneri loomingus").

Töökäik
Lauri Pilter töötas 1997–1998 Noarootsi Gümnaasiumis inglise keele õpetajana.

Ta on tõlkinud proosat ja luulet (tõlked inglise, vene, rootsi, itaalia ja norra keelest eesti keelde) ning kirjutanud kirjandusarvustusi.

2008. aastal valiti ta Tartu Ülikooli maailmakirjanduse lektori (koormusega 0,5) kohale.

Looming
Tema esimene raamat "Lohejas pilv. Romaan lühijuttudes" (Tuum, 2004) võitis Betti Alveri kirjandusauhinna. Teine romaan, "Retk Rahemäkke", ilmus 2010. aastal (kirjastus Tuum). 

Pseudonüümi Larats Pilter all avaldas ta 2011. aastal firma CreateSpace kaudu omakirjastusliku ingliskeelse novellikogu "Uncle Endel's grendel, and other stories".

Tõlked
Cormac McCarthy, "Kõik need ilusad hobused". Varrak, 2000
Philip Roth, "Portnoy tõbi". Varrak, 2003; Eesti Päevaleht, 2008
Thomas Wolfe, "Kadunud poiss". Perioodika, Loomingu Raamatukogu 17/2004
Philip Roth, "Operatsioon Shylock: pihtimus". Fontese Kirjastus, 2005
Mark Twain, "Elu Mississippil". Tänapäev, 2006
Jeremy Gavron, "Israeli raamat". Hermes, 2006 (koos Tõnis Arroga)
John Barnie, "Välkudes maa". Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011
Giovanni Boccaccio, "Madonna Fiammetta eleegia". Tartu Ülikooli Kirjastus, 2014
Willard Van Orman Quine, "Tõe otsing". Eesti Keele Sihtasutus, 2016

Tunnustus 
 2004 – Betti Alveri kirjandusauhind ("Lohejas pilv. Romaan lühijutttudes")
 2004 – Friedebert Tuglase novelliauhind ("Teisik")

Viited

Välislingid

Jan Kaus, Alveri debüüdiauhind Lauri Pilterile, Postimees.ee, 26. november 2004
Lauri Pilter: Representative of a Nameless Minority, Estonian Literary Magazine 20, 2005 (Argo Riistani intervjuu Lauri Pilteriga)

Sündinud 1971
Eesti kirjandusteadlased
Eesti tõlkijad
Eesti kirjanikud
EYS Veljesto liikmed
Jaan Kadever

Jaan Kadever (3. august 1906 – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Ta lõpetas Kõrgema Sõjakooli ja teenis Sidepataljonis.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Sidepataljoni koosseis
Sündinud 1906
Surmaaeg puudub