Auleegioni orden

Auleegioni orden (prantsuse keeles Ordre national de la Légion d'honneur, algselt Ordre royale de la Légion d'honneur) on Prantsusmaa kõrgeim teenetemärk, mille asutas Napoleon 19. mail 1802. 

Ordenil on viis klassi: Chevalier (rüütel), Officier (ohvitser), Commandeur (komandör), Grand Officier (suurohvitser) ja Grand Croix (suurrist). Medaliklasse ei ole.

Kujundus

Auleegioni ordeni saanud Eestiga seotud isikuid

Ordu
Auleegioni ordu (Ordre national de la Légion d'honneur) on Prantsusmaa rahvusordu. Ordu asutati Napoleon Bonaparte'i poolt 19. mail 1802 rüütliordude eeskujul. Vastavalt Auleegioni koodeksile tegutseb see organisatsioon iseseisva juriidilise isikuna. Kuulumine ordusse tähendab liikmele tema poolt Prantsusmaale osutatud teenete ametlikku tunnustamist, ühtlasi tähendab kuulumine ordusse ka kõrgeimat aumärki.

Tänapäeval 

Ordu liikmeks saadakse väljapaistvate sõjaliste või tsiviilteenete eest. Ordu eesotsas on ordu suurmeister (grand maître), kelleks on ex officio (ameti poolest) Prantsusmaa president. Tähtsuselt järgmine amet ordus on suurkantsler, kes on regulaarselt peetavate ordu nõukogu istungite eesistuja. Istungitel arutatakse organisatsiooni staatust puudutavaid küsimusi, aasta eelarve kasutamist, samuti uute liikmete vastuvõtmist ja orduliikmetele uute auastmete andmist.

Suurkantslerid
1803–1814 Bernard Germain de Lacépède
1814–1815 Dominique Dufour de Pradt
1815 Louis de Bruges
1815 Bernard-Germain de Lacépède
1815–1831 Étienne Macdonald
1831–1836 Édouard Mortier
1836–1839 Étienne Maurice Gérard
1839–1842 Charles Oudinot
1842–1848 Étienne Maurice Gérard
1848 Jacques-gerard Subervie
1848–1849 Gabriel Molitor
1849–1852 Rémy Joseph Isidore Exelmans
1852–1853 Philippe Antoine d'Ornano
1853–1859 Anne-Charles Lebrun
1859–1860 Aimable Pélissier
1860–1864 Ferdinand Hamelin
1864–1870 Charles de Flahaut
1871–1880 Joseph Vinoy
1880–1889 Louis Faidherbe
1889–1895 Victor Février
1895–1901 Léopold Davout
1901–1918 Georges-Auguste Florentin
1918–1934 Augustin Dubail
1934–1940 Charles Nollet
1940–1944 Charles Brécard
1944–1954 Paul Dassault
1954–1969 Georges Catroux
1969–1975 Georges Cabanier
1975–1981 Alain de Boissieu
1981–1992 André Biard
1992–1998 Gilbert Forray
1998–2004 Jean-Philippe Douin
2004–2010 Jean-Pierre Kelche
2010–2016 Jean-Louis Georgelin
2016– Benoît Puga

Auastmed 
Vastavalt koodeksi artiklile R6 koosneb Auleegion (kui organisatsioon) liikmetest, kes kuuluvad viide astmesse. 

Suurristid ja suurohvitserid on ordu kõrgema astme liikmed. Üldine tava on, et ordusse vastuvõetu alustab madalaimast astmest, s.o rüütli astmest. Kuid on ka erandeid, kus pikaajalise teenistuse eest on antud kohe kas ohvitseri või komandöri auaste. Kõik Prantsusmaa peaministrid, kes on oma ametis olnud vähemalt kaks aastat, saavad automaatselt Auleegioni suurohvitserideks.

Vastavalt koodeksi artiklile R54 tervitab ordusse vastuvõtmise tseremoonial suurmeistri poolt delegeeritud esindaja uut kandidaati sõnadega: "Vabariigi Presidendi nimel ja tulenevalt volitustest, mis meile on antud, ülendame teid Auleegioni rüütliks (ohvitseriks, komandöriks)." (Au nom du Président de la République et en vertu des pouvoirs qui nous sont conférés, nous vous faisons chevalier (officier ou commandeur) de la Légion d'honneur). Seejärel annab esindaja kandidaadile üle auastmele vastava aumärgi (insigne) ja embab teda.

Suurristide ja suurohvitseride puhul on lausutav tekst veidi erinev: "Vabariigi Presidendi nimel ja tulenevalt volitustest, mis meile on antud, tõstame teid Auleegioni suurristi seisusse (suurohvitseri seisusse)." (Au nom du Président de la République et en vertu des pouvoirs qui nous sont conférés, nous vous élevons à la dignité de grand officier (ou de grand croix) de la Légion d'honneur.)

Liikmete arv
Pärast ordu asutamist 1802. aastal on uute liikmete arv järk-järgult kasvanud. Aastal 1871 oli tegevliikmeid juba üle 70 000. Pärast seda võeti meetmeid arvukuse suurenemise piiramiseks. Kuid alates 1923. aastast iga-aastane uute liikmete vastuvõtmine järsult suurenes. Selline tendents kestis 40 aastat ja oli tingitud vajadusest kodanikke kahes maailmasõjas ja mitmes koloniaalsõjas ülesnäidatud mehisuse ja vapruse eest autasustada. 1962. aastal oli ordus juba üle 300 000 tegevliikme.

Kindral de Gaulle pidas liikmeskonna sellist kasvu ordu mainele ohtlikuks. Võeti suund liikmeskonna arvukuse vähendamisele 125 000 inimeseni 20. sajandi lõpuks. Lõpptulemusena, aastal 2009, ordu liikmete arv ei ületanud 90 000 inimest.

Vastavalt koodeksi artikli R7 viimasele redaktsioonile kehtisid 2009. aasta seisuga järgmised arvulised piirangud:
suurriste 75
suurohvitsere 250
komandöre 1250
ohvitsere 10 000
rüütleid 113 425
 
Praegu on iga-aastased normid järgmised:
suurriste 7
suurohvitsere 24
komandöre 144
ohvitsere 730
rüütleid 4246

Viited

Prantsusmaa teenetemärgid