joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Naby Keïta

Naby Laye Keïta (sündinud 10. veebruaril 1995 Conakrys) on Guinea jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Premier League'i klubis Liverpool ja Guinea jalgpallikoondises.

Ta mängis noorena Guinea pealinna Conakry klubis Horoya AC. 2012. aastal suundus ta Prantsusmaale, liitudes pärast ebaõnnestunud testimist FC Lorientis ja Le Mansis FC Istresiga. Hooajal 2013–14 mängis ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa esiliigas.

2014. aastal liitus ta Austria kõrgliiga klubiga Salzburgi Red Bull. Ta mängis klubis kaks hooaega ja tuli mõlemal hooajal nii Austria meistriks kui ka karikavõitjaks. Seejärel mängis ta kaks hooaega Saksamaa kõrgliiga klubis RB Leipzig.

2018. aasta juulis liitus ta 48 miljoni naelsterlingi eest Liverpooliga. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 6. aprillil 2019 mängus Southamptoni vastu. Hooajal 2018–19 võitis ta Liverpooliga UEFA Meistrite Liiga ja hooajal 2019–20 Premier League'i.

Debüüdi Guinea jalgpallikoondises tegi Keïta 28. juulil 2013 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Mali vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2018. aasta maailmameistrivõistluste valikmängus Namiibia vastu. Ta on kuulunud Guinea koondisse 2015. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused 
Red Bull Salzburg
Austria Bundesliga: 2014–15, 2015–16
Austria karikas: 2014–15, 2015–16
Liverpool
Premier League: 2019–20
UEFA Meistrite Liiga: 2018–19
Klubide maailmameistrivõistlused: 2019

Viited

Välislingid 

Guinea jalgpallurid
Salzburgi Red Bulli mängijad
RB Leipzigi mängijad
Liverpool FC mängijad
Bundesliga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1995
Netišõn

Netišõn (ukraina keeles Нетішин) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis. Linn asub Gorõni jõe ääres, Hmelnõtskõi oblasti ja Rivne oblasti piiril.

Netišõnit on ürikutes esmakordselt mainitud 1542. aastal. Poola teise jagamise tagajärjel läks 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu.

Linnaõigused sai Netišõn 1984. aastal, oblastilise alluvusega linnaks 1993. aastal.

Netišõnis asub Hmelnõtskõi tuumaelektrijaam.

2001. aastal oli Netišõni elanikest ukrainlasi 87,5%, venelasi 9,8%, poolakaid 0,8% ja valgevenelasi 0,4%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Hmelnõtskõi oblast
Lubnõ

Lubnõ (ukraina keeles Лубни) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Poltava oblastis, Lubnõ rajooni keskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Lubnõ asub Poltavast ligi 125 km lääneloodes.

Lubnõ asutati kindlusena 988. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1591. aastal.

1654. aastal läks Lubnõ koos ülejäänud Vasakkalda-Ukrainaga Moskva tsaaririigi koosseisu.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lubnõ elanikest ukrainlasi 90,78%, venelasi 8,15%, valgevenelasi 0,34% ja juute 0,10.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Hedeper

Hedeper on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 15,66 km². 31. detsembril 2017 elas seal 489 inimest. Vald asub Harzi jalamil.

Ajalugu 

Wetzlebeni ja Hedeperi vallad ühendati üheks omavalitsuseks 1974. aastal. Hedeperi on esmakordselt mainitud 1188. aastal ja Wetzlebenit juba 994. aastal.

Kultuur ja vaatamisväärsused 

Hedeperi maamärgina asub külast läänes vana tuuleveski ("Erdholländer Windmühle"). See ehitati 1900. aastal ja seda kasutati 1956. aastani. Sellest kohast võis kunagi näha 20 tuuleveskit, millest ühtegi pole täna säilinud. Selle asemel ümbritsevad Hedeperi kohaliku tuuleelektrijaama uued tuulegeneraatorid.

Hedeper on taas elule ärganud pärast kaheksakümnendate aastate surutist, kui mitmed kohalikud talud pidid tegevuse lõpetama. Praegu on seal väike, kuid aktiivne spordiklubi, laskmisklubi, protestantlik kogudus ja vabatahtlik tuletõrje üksus. Kohalikku kogukonda teenindava biogaasijaama ehitamiseks on liitunud kolm kohalikku talupidajat.

Küla kirik restaureeriti 2002. aastal.

Kagus asub "plokkmägi" (Klotzeberg), esimene ja väikseim looduskaitseala kreisis.

Majandus ja taristu 

Elanikud töötavad peamiselt Wolfenbüttelis, Braunschweigis, Salzgitteris või Wolfsburgis.

Varasematel aegadel teenisid paljud elanikud elatist ajajatena jahilkäikudel, mis toimusid sügisel.

Viited

Välislingid 

 www.hedeper.de

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Linda Vaher

Linda Vaher (sündinud 25. aprillil 1989 Tallinnas) on eesti ja Saksa näitleja. 

Ta lõpetas aastal 2014 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 

Ta on teinud kaasa Teater NO99, Kell Kümme ja Vaba Lava lavastustes. 

Aastal 2016 lahkus ta Eestist Saksamaale Berliini, kus ta töötas esmalt lapsehoidjana. Aastast 2017 on ta näitleja Berliinis Unter den Lindenil asuvas Maxim Gorki teatris.

Isiklikku 
Tema isa on tsirkusejuht Vello Vaher, ema Aita Vaher on vabakutseline näitleja, draama- ja kõnetehnika õpetaja, laulja ja tsirkusekloun. Linda Vaheril on kolm õde ja üks vend. Vanem õde Lembi ja noorem õde Endla on tegelenud akrobaatika ja teivashüppega. Kõige noorem õde Lemme on tegelenud trampliinihüpetega. Vend Vootele kandideeris aastal 2019 Riigikogusse Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas, kuid ei osutunud valituks.

Välislingid 
 Linda Vaher Maxim Gorki teatri kodulehel (saksa keeles)

Eesti näitlejad
Saksamaa näitlejad
Eestlased Saksamaal
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1989
Ago-Livius Kerge

Ago-Livius Kerge (sündinud 1. veebruaril 1933 Virumaal Tudulinnas Võsumõisas) on eesti arhitekt. 

Kerge on 1962. aasta märtsist alates Eesti Arhitektide Liidu liige. 1989. aasta märtsis ühines ta Kodanike Komiteede liikumisega ning oli EV Tallinna Kesklinna komitee sekretär, hiljem esimees. Ta valiti Eesti Kongressi saadikuks.

Lapsepõlv ja haridus
Kerge sündis Virumaal Tudulinnas Võsumõisas Otilie Kerge ja Jaan Kerge esimese pojana. 1941. aastal astus ta Tudulinna algkooli (mis 1944. aastal nimetati Tudulinna mittetäielikuks keskkooliks). 1946. aastal lõpetas ta sama kooli 6. klassi. Aastatel 1946–1952 õppis ta Tartu 1. keskkoolis. Aastatel 1954–1960 omandas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis kõrghariduse arhitektuuri alal. Tema diplomitööks oli etnograafia- ja kunstimuuseumi hoone Tartus, mis oli Eesti Rahva Muuseumi nõukogudeaegne variant.

Elutöö
Ago-Livius Kerge esimeseks mahukamaks tööks projekti arhitektina oli Tudulinna uus kultuurimaja (1959). Järgnevatel aastatel töötas ta Tallinnas mitmesugustel ametikohal, sealhulgas aastatel 1976–1989 Eesti Maaehitusprojekti projekti peaarhitektina ning 1989–1991 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi arhitektuurijaoskonna juhina. 1991. aastal oli  AS-i Aale tegevdirektor. 

Kerge on tegelenud ka perspektiivplaneerimisega. Ta on osalenud ka Jõhvi–Ahtme generaalplaani korrigeerimises, Eesti asustuse skeemi (1978) ja Eesti puhkepiirkondade generaalplaani (1980) koostamises. Mahukaim projekt, mille koostajate hulgas ta oli, on "Eesti NSV kompleksne territoriaalplaneerimise skeem" (1970), mis koosneb 14–15 köitest ja sisaldab kõikide majandusharude arenguprognoose.

Kerge on projekteerinud ka paarkümmend eramut, näiteks Saeveski 5A ja elamu Viru-Nigula lähedal, üle saja suvila/aiamaja ja paarkümmend detailplaneeringut. Ta on kujundanud ka interjööre, kuid need ei ole kunagi realiseerunud.

Looming

Projektid
 Tartu Aparaaditehase uus hoone (1961)
 tehase Metallist laiendus Lasnamäel (1962)
 Kihnu saare üldplaneering (1984)

Kujundatud interjöörid
 Maardu hotell (1982) – kavandatud
 Puspuri hotell Võrumaal (1992) – kavandatud

Raamatud
Ta on kirjutanud kolm elulooraamatut: 
 "Tudulinna – siit ma tulen"
 "Tudulinnast Tallinna arhitektiks"
 "Tudulinnast Eesti Kongressile"

Huvitavat 
Kerge oli üks 1987. aasta veebruaris asutatud Eesti Gladioolikasvatajate Klubi mõtte algatajaid ja 1989–1994 selle president.

Viited

Eesti arhitektid
Sündinud 1933
Kneitlingeni vald

Kneitlingen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 17,58 km². 31. detsembril 2017 elas seal 818 inimest.

Kneitlingen asub Braunschweiger Landis Elmi ja Asse mägede vahel. Vald koosneb järgmistest küladest:

 Ampleben
 Bansleben
 Eilum
 Kneitlingen

Ajalugu 

Kneitlingeni keskaegses Saksimaa hertsogiriigis on esmakordselt mainitud 1135. aasta dokumendis, mille on välja andnud keiser Lothar III, kus ta andis hiljuti asutatud Königslutteri benediktlaste kloostrile kinnistud. Romaani stiilis kihelkonnakirik püstitati Templiordu poolt umbes 1141. aastal; selle apsiid ja ristvõlv on säilinud esialgsel kujul. 1235. aastast alates kuulus ala Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnale, isandkonda läänistati erinevatele kohalikele aadliperedele.

Kneitlingeni küla on tuntud legendaarse petise Till Eulenspiegeli sünnikohana. Pärimuse järgi ristiti ta 1300. aasta paiku lähedalasunud Amplebeni lossi kabelis, misjärel toimus ristimispidu kohalikus kõrtsis. Pärastlõunal koju minnes libises Tilli vintis ämmaemand oja ületades purdel ja kukkus koos lapsega mudaauku, ristides teda teist korda. Kumbki ei saanud viga, kuid Till pandi kodus vanni, seega ristiti kolmandat korda samal päeval.

Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Magnus I ostis 1355. aastal endise Amplebeni röövelparuni lossi, peale väheste ümberkaudsete valduste, sealhulgas romaani stiilis kihelkonnakiriku, mille 1454. aastal omandas Braunschweigi linn. Kodanikud rajasid Elmi mägedes kivimurru lubjakivi kaevandamiseks.

Ampleben, Bansleben ja Eilum liidendati Kneitlingeni valda 1. märtsil 1974.

Viited

Välislingid 

 Samtgemeinde Schöppenstedti ametlik sait
 Amplebeni erasait
 Kneitlingen Notgeld

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Schöppenstedt

Schöppenstedt on väikelinn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Linna pindala on 39,65 km². 31. detsembril 2017 elas seal 5559 inimest.

Linn asub Elmi ja Asse mägedest edelas, umbes 17 km Wolfenbüttelist idas ja 21 km Braunschweigist kagus.

2007. aastast on Schöppenstedti jaam idapoolne lõpp-peatus Jerxheim–Helmstedti raudteeliinil.

Ajalugu 

Asulat Sciphinstete Saksimaa Derlingau piirkonnas, mis paiknes kaubateel Braunschweigist Königspfalz Schöningeni, on esmakordselt mainitud 1051. aasta dokumendis. Kirik selles paigas oli tõenäoliselt olemas misjonipiiskopi Hildegrim Châlonsist päevadel enne 827. aastat; Schöppenstedtist sai hiljem Halberstadti peadiakoni asukoht. Aastast 1267/1269 omasid ümberkaudseid valdusi Welfidest Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogid. 1542. aastal pöördusid kodanikud protestantlusse.

Peamine maamärk on Püha Stefanuse kirik koos oma kuulsa kaldu torniga 12. sajandist. Interjöör sisaldab märkimisväärseid kivipiilareid loomade ja inimpeade kujutistega, sealhulgas Odin ja tema kaarnad, hunt Fenrir, Jörmungandr ja puu Yggdrasil (must-valge illustratsioon). Need ehitud piilarid on ehitatud koos kristluse juurutamisega mälestuseks iidse usu jumalatest - kaunistused võivad pärineda Schöppenstedti esimesest dokumenteeritud mainimisest.

Schöppenstedtis on muuseum pühendatud keskaegsele petisele Till Eulenspiegelile, kes sündis naabruses Kneitlingenis umbes aastal 1300.

Tuntud inimesi 

 Ludwig Strümpell (1812–1899), filosoof ja pedagoog

Viited 

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Rahva Teener

Rahva Teener (ukraina keeles Слуга народу) on 2017. aastal asutatud Ukraina erakond, mis on enda ideoloogiaks kuulutanud libertarismi ja otsedemokraatia.

Ajalugu 
21. jaanuaril 2019 esitas partei Ukraina presidendi kandidaadiks Volodõmõr Zelenskõi, kes 21. aprillil toimunud presidendivalimiste teises voorus võitis valimised, kogudes 73,22% häältest. 2019. aasta veebruari alguseks oli partei populaarsus kasvanud esialgselt 6 protsendilt 24,6 protsendile, mis oli suurem kui kõikidel teistel parteidel.

Ideoloogia 
2019. aasta maikuus teatas president Zelenskõi esindaja Ukraina Ülemraadas Ruslan Stefantšuk, et erakonna ideoloogiaks on libertarism.

Poliitiline tegevus

2019. aasta erakorralised parlamendivalimised 

2019. aasta maikuus läbiviidud küsitluse kohaselt oli 43,8% valijatest valmis hääletama parlamendivalimistel Rahva Teenri poolt. 9. juunil 2019 avaldas erakond oma 2019. aasta erakorraliste parlamendivalimiste valimisnimekirja esimesed 20 nime, kellest esimesed viis olid Dmõtro Razumkov, Ruslan Stefantšuk, Irõna Venediktova, Davõd Arahhamija ning Galõna Jantšenko. 2019. aasta juunis väitis Ukraina Valijate Komitee esimees Oleksi Košel, et Rahva Teenrile on majoritaarsetes valimisringkondades enamuse saavutamine raske.

Valimispäeval 21. juulil 2019 teatas erakond, et ei sõlmi koalitsiooni erakondadega Euroopa Solidaarsus ega Opositsiooniplatvorm - Elu Nimel.

Galerii

Viited

Välislingid 
 Первые партийные лица. Топ-10 кандидатов от партий, которые проходят в Раду - Novoje Vremja, 16.06.2019 
 Кристина Бердинских, Иван Верстюк. Парламентская революция. Как две новые партии могут изменить состав Рады - Novoje Vremja, 15.06.2019
 В "Слуге народа" назвали возможных союзников по коалиции - RBK-Ukraina, 15.07.2019 - 10:26 
 Юрий Смирнов. Идеология Слуги народа: консерваторы, либертарианцы и Бужанский. Что происходит в партии - Liga Novosti, 07.08.2019

Ukraina parteid
Ukraina poliitika
Rahva teener (seriaal)

"Rahva teener" (ukraina keeles Слуга народу, Sluga narodu)  on 2015. aastal alguse saanud Ukraina poliitiline komöödiaseriaal.

Näitlejad

Vaata ka 
Rahva Teener

Ukraina meedia
Telesarjad
Cahul

Cahul (vene Кагул Kagul) on linn Moldovas, Cahuli rajooni keskus. Linn asub Rumeenia piirist ligi 6 km kaugusel.

Asulat on ürikutes esmakordselt mainitud 1502. aastal Scheia nime all. 1716. aastal on asulat mainitud Formoza nimega. Linnaõigused ja praeguse nime sai Cahul 1835. aastal. Linnale pandi nimi 1770. aastal piirkonnas toimunud Cahuli lahingu järgi.

Cahulis asub 1999. aastal asutatud Bogdan Petriceicu Hasdeu Riiklik Ülikool.

Viited 

Moldova linnad
Mart Järvik (poliitik)

Mart Järvik (sündinud 21. veebruaril 1956 Kärus) on Eesti poliitik.

Haridus
Järvik lõpetas 1971. aastal Vändra Keskkooli 8. klassi, 1975 Tihemetsa Sovhoostehnikumi ja 2009 Tartu Ülikooli Türi kolledži keskkonnateaduse erialal. 2011. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas magistrikraadi keskkonnakorralduse ja planeerimise alal.

Töökäik
Ta töötas 1975–1979 Lokuta kolhoosis remonditöökoja juhatajana ja autojuhina. 1979–1989 Pärnu Autobussi- ja Taksopargis bussijuhina. Alates 1991. aastast on ta Rassi talus Käru vallas taluperemees. 1989–1991 töötas ta Soome ettevõttes Antti-Teollisuus OY, kus läbis ka ehitusjärelevalve alase väljaõppe ning 1991–2002 töötas samas ettevõttes ehitusjärelevalve spetsialisti, konsultant-nõustaja ning müügiesindajana Balti ja Ida-Euroopa riikides.

2018. aastast ta olnud füüsilisest isikust ettevõtja ning tegutsenud energia- ja ressursikasutuse audiitorina.

Märtsist 2020 on ta Pärnu abilinnapea. Järvik sai abilinnapeaks seoses koalitsiooni muutumisega Pärnu volikogus, mille käigus tõrjuti kõrvale erakond Isamaa ning uue koalitsiooni moodustasid valimisliit Pärnu Ühendab, Keskerakond ja Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (EKRE).

Poliitiline tegevus
2002–2013 oli ta Res Publica ning seejärel Isamaa ja Res Publica Liidu liige.

7. aprillil 2015 astus Järvik Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda.

2002–2017 oli Järvik Järvakandi vallavanem, 2006–2009 Raplamaa Omavalitsuste Liidu vallavanemate kogu esimees, 2009–2014 Raplamaa Omavalitsuste Liidu juhatuse esimees ja 2014–2018 juhatuse liige. Ühtlasi oli ta 2009–2014 Eesti Linnade Liidu juhatuse aseesimees.

2019. aasta üldvalimiste järel sai temast Eesti maaeluminister Jüri Ratase teises valitsuses. Ta oli ametis 29. aprillist 2019 kuni 25. novembrini 2019. Järvik pidi maaelu ministri kohalt ennetähtaegselt lahkuma seoses ministeeriumi haldusalas toimunud mitmete skandaalidega ja peaministri usalduse kaotamisega.

Isiklikku
Mart Järvik on abielus ja tal on kaks täiskasvanud last.

Viited

Välislingid
Fred Püss Kes on EKRE värsked ministrikandidaadid Mart Järvik, Marti Kuusik ja Rene Kokk? Delfi, 6. aprill 2019
EKRE ministrikandidaadid: Helmed, Kokk, Järvik ja Kuusik ERR, 6. aprill 2019

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna vilistlased
Eesti maaeluministrid
Sündinud 1956
Rene Kokk

Rene Kokk (sündinud 4. märtsil 1980 Raplas) on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitik. 

29. aprillist 2019 kuni 7. novembrini 2020 oli ta Jüri Ratase teises valitsuses Eesti keskkonnaminister.  Enne ministrina tööle asumist oli ta XIV Riigikogu liige ning pärast ministriametit jätkab ta tööd Riigikogu liikmena.

1999 lõpetas ta Kehtna kõrgema põllumajanduskooli maaehituse erialal ja 2007 Eesti Maaülikooli ökonoomika ja ettevõtluse erialal.

Rene Kokk on endine Rapla vallavolikogu esimees.

Rene Kokk töötas 1999–2002 OÜ Tavexis tegevjuhina ehituse ja metsanduse alal. 2003–2010 oli ta OÜ Anrema Grupi juhatuse liige ja 2012–2013 OÜ Tavexi tegevjuht. Ta on 2001. aastast OÜ Rme Investi ja 2013. aastast OÜ Jarex Investi juhatuse liige.

EKREsse astus Kokk 8. detsembril 2014 . 9. aprillist 2017 kuni 4. juulini 2020 oli ta erakonna juhatuse liige . 

2019. aasta Riigikogu valimistel sai ta 4. valimisringkonnas 1458 häälega ringkonnamandaadi .

2019. aasta aprilli seisuga oli Kokk vabaabielus ja tal oli kaks tütart. 

4. novembril 2020 teatas Kokk, et lahkub tervislikel põhjustel ministriametist ning asub taas Riigikogu liikmeks.

Viited

Välislingid
Fred Püss Kes on EKRE värsked ministrikandidaadid Mart Järvik, Marti Kuusik ja Rene Kokk? Delfi, 06.04.2019
EKRE ministrikandidaadid: Helmed, Kokk, Järvik ja Kuusik ERR, 06.04.2019

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Eesti keskkonnaministrid
Eesti Maaülikooli majandus- ja sotsiaalteaduskonna vilistlased
XIV Riigikogu liikmed
Sündinud 1980
Hîncești

Hîncești on linn Moldovas, Hîncești rajooni keskus. Hîncești asub pealinnast Chișinăust ligikaudu 29 km edelas.

Hînceștit on ürikutes esmakordselt mainitud 1522. aastal.

1940–1965 oli asula nimi Kotovskoje. Linnaõigused sai 1965. aastal ja uueks nimeks pandi linnale Kotovsk. 1990. aastal sai Hîncești ajaloolise nime tagasi.

2014. aasta rahvaloenduse andmetel oli  Hîncești elanikest moldovlasi/rumeenlasi 89,06%, venelasi 4,17%, ukrainlasi 3,65%, mustlasi 1,02%, bulgaarlasi 0,55%, gagauuse 0,24% ja teistest rahvustest inimesi 0,48%. 0,8% elanike rahvus oli teadmata.

Galerii

Viited

Moldova linnad
Mesilasema

Mesilasema on taru kõige suurem mesilane, kes ei tee ühtegi tööd, vaid muneb uusi mesilasi. mesilasemasid saab tarus olla vaid 1. kui ühte tarru peaks juurde tekkima uus emamesilane siis hakkab kohapärast võistlus. enamasti lahkub tarust vanem emamesilane ja alustab mõne lesega puuõõntes uut peret
Ralf Gerretz

Ralf Hendrich Nikolai Gerretz (28. oktoober 1905 – 1961) oli baltisaksa päritolu Eesti sõjaväelane ja sõjakurjategija. Ta oli Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aasta augustis rajatud Jägala koonduslaagri komandandi asetäitja, kes osales juutide hukkamises Kalevi-Liival.

Viited 

 Sõjakurjategijad
 Baltisakslased
 Sündinud 1905
 Surnud 1961
Winnigstedt

Winnigstedt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 12,05 km². 31. detsembril 2017 elas seal 690 inimest.

Küla asub Großes Bruchi soost põhjas ja Magdeburger Bördest läänes, ümbritsevas piirkonnas on hea mulla kvaliteet. Lõunas külgneb see vahetult Hesseni külaga Saksi-Anhaltis.

Vald koosneb Winnigstedti alast ja Mattierzolli lõunapoolsest veerandist, mis on olnud sajandeid tollitee ja -jaam Wolfenbütteli ja Halberstadti vahelisel teel (Hessendammiks kutsutud, tänapäeval Bundesstrasse 79). See võimaldas reisijatel läbida märgalasid teetammil, mis ühendas Braunschweig-Lüneburgi maid põhjas vürstliku Halberstadti piiskopkonna territooriumiga lõunas. Pärast Teist maailmasõda külgnes see Nõukogude okupatsioonitsooniga, hiljem Saksa Demokraatliku Vabariigiga ja tee oli suletud kuni Rahuliku revolutsioonini 1989. aastal. Säilinud vahitorn maanteel tähistab endist Saksamaa sisepiiri.

1902. aastast oli Mattierzoll ka raudteesõlm, kus Jerxheimi–Börßumi raudtee oli ühendatud liiniga Braunschweigist Schöningeni ja eraraudteega Heudeberi. 1950. aastatel raudteeühendus Ida-Saksa Heudeberiga katkes, sellest hoolimata jäi piirijaam raudtee sõlmpunktiks Braunschweigi-Schöningeni liini ja Helmstedti-Holzmindeni raudtee vahele. Kõik liinid likvideeriti 1970. aastate lõpuks.

Ajalugu 

Winnincstedet Saksimaa hertsogiriigis on esmakordselt mainitud 1182. aasta dokumendis, toona Marientali kloostri valdus. 1351. aastal läks kihelkonnakiriku eestkoste Riddagshauseni kloostrile. Tänapäeva vald loodi 1939. aastal, kui ühendati kaks küla, Groß ja Klein Winnigstedt.

Viited

Välislingid 

 www.winnigstedt.de

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Dorstadt

Dorstadt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 10,36 km². 31. detsembril 2017 elas seal 704 inimest.

Dorstadt paikneb Harzi põhjajalamil. Valla ala ulatub Oderwaldi idanõlvadelt alla Okeri jõeni, umbes poole teeni Wolfenbütteli ja Schladeni vahel.

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud 1110. aasta dokumendis, kui Hildesheimi piiskop Udo andis Schladeni piiskopilinnuse Saksi aadlikule Eiko Dorstadtist.

1189. aastal asutasid Dorstadti isandad, keda innustas nende sugulane piiskop Adelog von Hildesheim, augustiinide nunnakloostri. Mitu aastakümmet klooster õitses, kuid esimene maa müük dokumenteeriti 14. sajandi alguses ja 1438. aastal laastas tuli suurt osa ruumidest. Pärast Hildesheimi piiskopkonna vaenust läks Dorstadt Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnale. Reformatsiooni käigus pöördusid nunnad 1568. aastal Braunschweig-Wolfenbütteli hertsogi Juliuse valitsemise ajal luterlusse.

Dorstadt anti Hildesheimile 1643. aastal tagasi, kuid ruumid lagunesid ja tuli anda pärast Kolmekümneaastast sõda katoliku nunnadele. Wittelsbachist vürstlik piiskop Maximilian Heinrich von Bayern algatas 1680. aastast kloostri rekonstrueerimise barokkstiilis. Pärast Hildesheimi vürstliku piiskopkonna mediatiseerimist 1803. aastal Preisimaale Dorstadt sekulariseeriti ja konvent saadeti laiali. Mõis on tänini eravalduses.

Viited 

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Mart Markus

Mart Markus (sündinud 2. juulil 1990 ) on Eesti kiiruisutaja ja treener.

Elulugu
Ta lõpetas 2006. aastal Adavere Põhikooli, 2009. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ning 2009. aastal Tallinna Ülikooli bakalaureuseõppe ja 2014. aastal Tallinna Ülikooli tervise ja spordi instituudi haridusteaduse magistrina.

Töötab treenerina Tallinna Spordikoolis ja Tallinna Kiiruisuklubis; alates 2015. aastast tegutsenud Tondiraba jäähallis lühirajauisutamise treenerina.

Sportlasena
Põhikooli ajal tegeles ta jalgpalli ja võrkpalliga. Kiiruisutamistreeninguid alustas 9. klassis (15-aastaselt), treeninud Väino Treimani juhendamisel. Pärast juunioride vanuseklassi oli tal võimalik treenima minna Inzelli Kiiruisuakadeemiasse. Seljaprobleemide tõttu sai ta treenida seal vaid neli kuud ning pidi tipptasemel kiiruisutamisest loobuma. 

Edaspidi keskendus õpingutele ülikoolis ja kiiruisutamise arendamisele Eestis. Harrastustasemel võistleb tänaseni rattaspordis, kiiruisutamises ja kiirrulluisutamises.

Tulemused
Püstitanud 26 Eesti rekordit ja 18 juunioride Eesti rekordit
Valitud 3 korral Eesti parimaks kiiruisutajaks
2009, 2010, 2011, 2014 kiiruisutamise mitmevõistluses üksikdistantsidel Eesti meister
10 000 m Eesti rekordi omanik tänaseni
2008 MM-il 1500 m – 41. koht, 500 m – 44. koht, 3000 m – 44. koht
2009 MM-il mitmevõistlused – 33. koht, 3000 m – 34. koht
2010 MM-il 1500 m – 47. koht

Isiklikud rekordid             
       500 m         38,54
       1000 m      1.16,05
       1500 m      1.55,83 
       3000 m	    4.07,01		
       5000 m	    7.12,14		
       10 000 m	    15.14,28

Isiklikku
Abielus ja tütre isa.

Välislingid

"Töörööbikud". ETV, 7. aprill 2019

Eesti kiiruisutajad
Eesti treenerid
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1990
Tonio Tamra

Tonio Tamra (sündinud 9. märtsil 1962 Tallinnas) on Eesti muusik.

Ta on Viljandi Muusikakooli direktor .

Viited

Välislingid
 Dünastia. Tamrate muusikaperekond (19.11.2017) Klassikaraadio
 "Tamra suguvõsa muusikud annavad Võrumaal ühiskontserdi" Lõunaeestlane 15.08.2017

Eesti muusikud
Sündinud 1962
Heiningen (Alam-Saksi)

Heiningen on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis. Valla pindala on 8,41 km². 31. detsembril 2017 elas seal 653 inimest.

Heiningen paikneb Oderwaldi mägede kaguservas, umbes 11 km Wolfenbüttelist lõunas.

Ajalugu 

Vald on umbes 1000. aastal Saksi aadlisuguvõsa Billungite poolt rajatud keskaegse Heiningeni kloostri asukoht. Piiskop Bernward von Hildesheimi poolt edutatuna saavutasid kanonissid keiser Otto III-lt isegi otse keisrile allumise. Püha Augustini reegel rakendati 1126. aastal, kui algas Peeter-Pauli kloostrikiriku, romaani stiilis basiilika, ehitamine. Heiningenist sai 1174. aastal peadiakoni asukoht. 15. sajandil liitus klooster Windesheimi kogudusega.

Pärast raevukat Hildesheimi piiskopkonna vaenust okupeerisid Heiningeni Braunschweigi hertsogi Heinrich II väed ja klooster muudeti 1569. aastal protestantlikuks. See anti Hildesheimi piiskopkonnale tagasi 1643. aastal, kloostrikirik taaspühitseti katoliiklikuks, kuigi elanikkond jäi suuresti protestantlikuks. Klooster sekulariseeriti lõpuks 1810. aastal, kuigi kloostrikirik on jäänud katoliikliku kihelkonna keskuseks tänini. Joseph Müller (1894–1944), vastupanuliikumise liige, teenis siin preestrina aastatel 1937–1943.

Viited

Välislingid 

 Valla sait

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Erkerode

Erkerode on väike küla ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wolfenbütteli kreisis.

Valla pindala on 13,34 km². 31. detsembril 2017 elas seal 928 inimest. Vald asub umbes 16 km Braunschweigist kagus. Elm, metsane mäestik, on lähedal.

Erkerodet on esmakordselt mainitud 1175. aastal (Erikeroth). Küla kuulus 12. sajandist Veltheimi aadliperekonnale. See oli osa Destedti kohtust. Külas on siiani palju keskaegseid erinevat tüüpi taluhooneid.

Viited 

Alam-Saksi vallad
Wolfenbütteli kreis
Egiptuse papüüruslaev

Egiptuse ja Lõuna-Ameerika leidude põhjal võib oleteada, et papüüruslaev on üks vanimaid laevu. Graafilised kujutised papüüruslaevadest on üle 5000 aasta vanad. Papüürus oli Niiluse deltas sobilik laevaehitusmaterjal, sest puitu oli seal napilt ja kõikjal ümbruses vesi. Iga aluse eluiga kestis vaid mõne kuu, kui papüürusevaru oli lõputu. Väikesi papüüruslaevu ehitatakse tänapäevalgi.

Viited
Jagodõn

Jagodõn (ukraina keeles Ягодин) on Ukraina-Poola riigipiiril asuv raudtee- ja autotranspordile mõeldud rahvusvaheline piiriületuspunkt.
Aquaria

Aquaria (pärisnimega Giovanni Palandrani; sündinud 12. veebruaril 1996) on Ameerika Ühendriikide laulja, näitleja ning drag queen. Tuntud RuPaul's Drag Race'i kümnenda hooaja võitmise tõttu aastal 2018.

Elulugu
Giovanni Palandrani on sündinud West Chesteris Pennsylvanias ning on Itaalia päritolu. Palandrani elab Brooklynis New Yorgis. Enne drag racei õppis Palandrani Disaini ja Tehnoloogia instituudis. Ta hakkas tegelema oma drag karjääriga keskkoolis.

Karjäär
Aquaria on Sharon Needlesi drag tütar, kes on sama saate neljanda hooaja võitja.
Algselt sai Aquaria toetust Susanne Bartschilt, kes nooruses töötas ka koos RuPauliga. Bartschi käe all oli ta aastal 2016 Vogue Italia kaanel ning hiljem, aastal 2018, oli Aquaria soolo Vogue Italia rubriigis.

Aquaria käis 9.november 2018 Tallinnas Balti Jaamas esitust andmas. Lisaartistidena esinesid Stockholmist pärit Admira Thunderpussy, Madame Heinz ja Eesti oma drag queen Nebraska Jones.

Muusika
Kümnenda hooaja finaalis kirjutas ja laulis osa RuPauli laulust "American". Aquaria oli kaaslaulja 2016.aasta laulu "Looks" Linuxi poolt.
Juuni 2018 andis Aquaria välja debüüt laulu "Burn Rubber", laul oli kirjutatud Jesse Saint Johni poolt.

Viited

Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1996
Joël Veltman

Joël Ivo Veltman (sündinud 15. jaanuaril 1992 Velsenis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib parem- või keskkaitsja positsioonil Inglismaa Premier League'i klubis Brighton & Hove Albion ja Hollandi jalgpallikoondises.

Ta liitus 2001. aastal Ajaxi noorteakadeemiaga. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2012–13 ning alates järgmisest hooajast kuulus ta kuulunud klubi põhimeeskonda. Hooaegadel 2012–13, 2013–14 ja 2018–19 tuli ta Ajaxiga tulnud Hollandi meistriks.

2020. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Brighton & Hove Albioniga.

Debüüdi Hollandi jalgpallikoondises tegi Veltman 19. novembril 2013 sõprusmängus Colombia vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 4. juunil 2017 sõprusmängus Elevandiluuranniku vastu. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Hollandi koondisega pronksmedali.

Saavutused 
Ajax
Eredivisie: 2012–13, 2013–14, 2018–19
KNVB beker: 2018–19
Johan Cruijff Schaal: 2013, 2019
UEFA Euroopa Liiga: Teine koht 2016–17

Viited

Välislingid 

Hollandi jalgpallurid
Amsterdami Ajaxi mängijad
Brighton & Hove Albion FC jalgpallurid
Sündinud 1992
Nikita Lunin

Nikita Lunin (sündinud 23. aprillil 1990 Pärnus) on Eesti sõudja.

Lõpetas 2009 Pärnu Vene Gümnaasiumi ja 2013 radioloogiatehniku erialal Tartu Tervishoiu Kõrgkooli.

Sõudmine
Sportima hakkas 1996, harrastas Idamaade võitluskunste. Sõudmisega tegeles alates 2000 Tatjana Jaansoni käe all ja seejärel 2005 Mihkel Leppiku rühmas.

Tulemused
kaheksapaadil roolijana 2007 U-23 maailmameistriks 
MM-il 2007 16. ning U-23 MM-il 2005 ja 2006 7. koht
2005–07 3-kordne Eesti meister.

Tunnustused

Sõudeliidu parim juunior (U-23) 2006–2007.

Viited

Eesti sõudjad
Eesti venelased
Sündinud 1990
Jarek Mäestu

Jarek Mäestu (sündinud 25. augustil 1977 Viljandis) on Eesti sõudja ja sporditeadlane. 185 cm, 85 kg. 

Lõpetas 1995 Viljandi gümnaasiumi ja 2001 sporditeaduste magistrina TÜ KKT. PhD liikumis- ja sporditeaduste erialal (2004, TÜ).

Sport
Alustas 1984 Urve Bergmani käe all suusatreeninguid ja 1993 Anne Freimuthi juhendamisel sõudetreeninguid, 1994 treenis Ruth Vaari ning 1994–2002 Mihkel Leppiku suunamisel. 

Saanud 2000 üliõpilaste MM-il roolijata kahepaadil 8. ja 2002 paarisaerulisel kahepaadil 3. koha.
Tulnud 10 korral Eesti meistriks: 
2000 ja 2003 roolijata neljapaadil, 
1998 paarisaerulisel neljapaadil
1997–2003 kaheksapaadil. 

Töötanud 2002–04 sõudetreenerina TÜ Akadeemilises Spordiklubis. 
Tegutsenud sõudekohtunikuna (2003 A-kat). 
Olnud a-st 2007 TÜ sporditeaduste ja füsioteraapia inst-i teadur ja dots. Põhiliselt uurinud treeningu füsioloogiat ja ületreeningut, kuid ka geneetikat ja laste kehalist aktiivsust. 

Avaldanud teadusartikleid ja teinud kaastööd Eesti Sõudjale. Aastast 2012 MyCoach OÜ juhatuse liige. 
T: Rowing (2007, autoreid), Treeninguõpetus (2011, koos Jaak Jürimäega).

Viited

Eesti sõudjad
Eesti sõudekohtunikud
Viljandist pärit sportlased
Sündinud 1977
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna õppejõud
Mihhail Andronov

Mihhail Sergejevitš Andronov (vene keeles Михаи́л Серге́евич Андро́нов; 24. veebruar 1931, Moskva – 2009) oli vene indoloog-dravidoloog, esimese vene-tamili, kannada-vene ja malajalami-vene sõnaraamatu autor.

Venemaa keeleteadlased
Sündinud 1931
Surnud 2009
Valeri Osmokesku

Valeri(y) Osmokesku (sündinud 16. juunil 1958 Narvas) on Eesti endine sõudja ja sõudetreener.  

Lõpetanud 1973. aastal Narva 9. Keskkoolis põhikooli ja 1977. aastal Narva Polütehnikumi ehitusteaduskonna.  

Sõudmistreeninguid alustas 1975. aastal Narva Kalevi Spordikoolis Igor Popovi õpilasena, hiljem jätkas Jüri Kuruli ja Matti Killingu juhendamisel. 

Võitnud 1976–1981 Eesti meistrivõistluste medaleid.

Tema kasvandik Vjatšeslav Divonin oli NSV Liidu koondise paarisaerulise neljapaadi koosseisus Eesti sõudespordi esimene noorte maailmameister (1988).
2006 kordas sama tulemust Jevgenia Rõndina paarisaerulisel kahepaadil. 
Töötanud aastast 1980 Narva Spordikoolis ja Kalevis sõudetreenerina (6. kutsetase, 2006).

Tunnustus 
1985–1988 – kuulus Sõudespordiföderatsiooni presiidiumi ja 1989–1992 Sõudeliidu juhatusse.
1988 – Eesti NSV teeneline treener 
Eesti NSV Spordikomitee teeneteplaat ja medal.
Sõudeliidu parim noortetreener 2006 ning parim juunioride treener 2016 ja 2018.

Viited

Kirjandus 
B: Eesti sõudespordi ajalugu. [Koostanud H-H. Artma] Tallinn, 2001, lk 194–196.

Välislingid 
Biograafia ESBL-is

Eesti sõudjad
Eesti sõudetreenerid
Sündinud 1958
Vene NFSV teeneline kunstnik

Vene NFSV teeneline kunstnik (vene keeles Заслуженный артист РСФСР) oli Vene NFSV aunimetus artistidele (nende seas näitlejad, heliloojad, muusikud) nende tähelepanuväärsete saavutuste eest. Aunimetuse saajale anti ka asjakohane medal.

Aunimetust anti välja 10. augustist 1931.

Aunimetuse järglane on aastast 1992 välja antav aunimetus Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik.

Vaata ka
Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik

Nõukogude Liidu autasud
Vene NFSV
Benny Gantz

Benjamin "Benny" Gantz (sündinud 9. juunil 1959 Kfar Ahimis) on Iisraeli sõjaväelane (kindralleitnant) ja poliitik, alates 26. märtsist 2020 Knesseti esimees.

Ta sündis aastal 1959 Kfar Ahimis Lõunaringkonnas. Tema ema on pärit Mezőkovácsházast (praeguse haldusjaotuse järgi Békési komitaadist) Ungarist, isa on pärit Rumeeniast.

Isiklikku 
Ta on abielus ning kolme poja ja ühe tütre isa.

Iisraeli sõjaväelased‎
Iisraeli poliitikud‎
Sündinud 1959
Gerda Kordemets

Gerda Kordemets (kodanikunimega Gerda Kulli-Kordemets; sündinud 25. juunil 1960 Tallinnas) on eesti stsenarist, režissöör, näitekirjanik, teatrilavastaja ja kultuuriajakirjanik.

Elulugu
Ta lõpetas 1978. aastal Tallinna 32. Keskkooli teatriklassi ning 1986. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Ta on täiendanud end mitmel tele- ja filmikoolitusel (nt Stsenaristika 1: Kuidas kirjutada (tele)draamat? ETV 2009; Stsenaristika 2: How To Turn Life Into Drama? ETV/BBC 2010).

Ta on töötanud Eesti Televisioonis (ETV) aastatel 1985–1993 ja 1998–2011 režissööri, toimetaja, produtsendi ja peaprodutsendina. Aastatel 1993–1998 töötas ta Päevalehes, Eesti Päevalehes ja Sõnumilehes kultuuriajakirjanikuna. 1998–2006 juhtis ta ETV kultuuritoimetust ning 2007–2011 ETV lavastuslike saadete toimetust.

Alates 2011. aastast oli ta vabakutseline (näite)kirjanik, stsenarist, lavastaja ja produtsent. Aastatel 2006–2012 oli ta Tallinna 32. Keskkoolis teatriõpetaja.

Alates 13. jaanuarist 2020 on ta Eesti Hoiuraamatukogu direktor.

Looming

Filmograafia

Näidendid ja lavastused

Draamasarjad

Raamatud

Isiklikku
Abielus ajakirjanik Jaanus Kulliga. Tütar on telerežissöör Stina Kordemets (sündinud 1982).

Viited
Eesti filmi andmebaas

Eesti stsenaristid
Eesti lavastajad
Eesti näitekirjanikud
Eesti ajakirjanikud
Eesti Hoiuraamatukogu töötajad
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1960
Sinihallitusjuust

Sinihallitusjuust on juust, millele on valmistamise käigus lisatud Penicilliumi hallituse kultuure. Valminud juust on sinise hallituse tõttu värvunud kas täpiliselt või triibuliselt. Sinihallitusjuustul on omapärane lõhn, mis on kujunenud kas hallitusest endast või selleks spetsiaalselt kultiveeritud bakteritest. 

Sinihallitusjuustu iseloomulik maitse on üldiselt võimas ja soolane, juustud on suure rasvasisaldusega. Vananedes muutub sinine hallitus rohekaks ja selle maitse intensiivistub. Selle lõhn on tingitud mõlemast, nii hallitusest kui ka juustul kasvavatest bakteri liikidest: näiteks bakter Brevibacterium linens tagab lõhna mitmetel erinevatel sinihallitusjuustudel ning on vastutav ka mitmete inimkeha lõhnade eest. Kuigi sinihallitusjuust sisaldab hallitusseeni, pole see inimesele mürgine ega kahjulik. Hallitusseened kasvavad sobivas keskkonnas, kus happesuse, soolsuse, niiskuse, tiheduse, temperatuuri ja hapnikuvoolu vahekord ei lase toksiinidel tekkida.  Juustud, mis sisaldavad hallitusseeni pole mitte ainult ohutud süüa vaid ka tervislikud. P. Roqueforti ja P. Glaucum sisaldavad antibakteriaalseid omadusi ning meie kehad kasutavad selliseid baktereid seedimisel ja immuunsüsteemis.

Ajalugu

Teadaolevalt avastati sinihallitusjuust juhuslikult. Legend räägib, et 7. sajandil unustas Prantsusmaal Roqueforti külas üks karjane oma singi- ja juustuvõileiva koopasse, kui nägi üht kaunist tüdrukut. Kuude pärast koopasse tagasi minnes oli juust kaetud Penicillium roqueforti hallitusseenega, mis kasvas selles koopas. Koobas oli niiske ja sobiva temperatuuriga selle hallitusseene kasvamiseks. Nii sündiski esimene sinihallitusjuust Roquefort.

Tuntumad sinihallitusjuustud on Roquefort, Bresse Bleu, Stilton, Gorgonzola.

Valmistamine

Hapendamine 
Hapendamisel lisatakse starterkultuurid (juuretis) piimale, mis muudab piimasuhkru ehk laktoosi piimhappeks, mis omakorda muudab piima oleku vedelast tahkeks.

Koagulatsioon 
Koagulatsioonis lisatakse laap, mis tagab piima parema tahkumise. Juustust lõigatakse paksud vaarud, mis tagavad parema vedeliku ja vadaku eraldumise juustust.

Soolamine 
Juustule lisatakse sool, parandamaks selle maitseomadusi ning säilivusaega.

Vormimine 
Viimase sammuna antakse juustule kuju, mis saavutatakse erinevate raskustega pressi all, mis omakorda eemaldab juustust veel vedelikku.

Bakterite süstimine 
Bakterid Penicillium roqueforti ja Penicillium glaucum süstitakse ehk nõelutakse juustukerasse, mis võimaldab õhul juustu siseneda ning toita hallituskultuure, et lasta sinistel hallituskogudel paremini moodustuda.

Laagerdumine 
Sinihallitusjuust pannakse seisma kontrollitud temperatuuriga keskkonda, näiteks keldrisse või koopasse, mis tagab valmiva juustu parima maitse ja tekstuuri.

Vaata ka 
 Sulatatud juust
 Kodujuust

Viited

Välislingid 
 Blue mold cheese
 Why is it safe?
 Blue cheese nutrients

Juust
Haapsalu linnapea

Haapsalu linnapea on Haapsalu Linnavalitsuse juht.

Haapsalu linnapead

1898–1902 Ewald Adam Gustav Paul Konstantin von Ungern-Sternberg 
1902-17     Gottfried von Krusenstern – linnapea
1917           Nikolai Karisson – linnapea kt
1917          Aleksander Eldring – linnapea kt
1917          Johannes Leppik – linnapea
1917–1918     Karl Treufeldt – Läänemaa Töörahva Nõukogu TK esimees
1918           Walter Hansen – linnapea
1918           Eduard Siegfeldt – linnapea kt
1919–1921     Aleksander Arak – linnapea
1921–1922      Ulrich Selg – linnapea
1922–1927      Leopold Grönberg – linnapea
1927–1929      Jakob Voldemar Põldots – linnapea
1929–1940      Hans Alver – linnapea
---
1940–1941      Evald Kaar – Haapsalu Linna TSN TK esimees
---
1941–1942      Eduard Simson – linnapea
1942–1944      Valmar Erik – linnapea
---
1944            Alo Prii – Haapsalu Linna TSN TK esimees
1944–1946      Gustav Brandt – TSN TK esimees
      August Salundi – TSN TK esimees
1947 Haapsalu Linna TSN Täitevkomitee esimees J. Külm
1948–1949      Alfred Meetua – TSN TK esimees
1949            August Salundi – TSN TK esimees
1949–1951      Viktor Japontsev –TSN TK esimees
1951–1952       Vladimir Põlder – TSN TK esimees
1952–1953      Meta Rohilaid – TSN TK esimees
1953–1955      Arved Erkmann – TSN TK esimees
1955–1957      Robert Silmberg –TSN TK esimees
1957–1959      Leonid Nazarov –TSN TK esimees
1959–1965       Eduard Tuul – TSN TK esimees
1965–1973       Helmut Erschtein – TSN TK esimees
1973–1982       Ivi Tamm – TSN TK esimees
1982–1987       Arvo Rahula – TSN TK esimees
1987–1990       Ira Paesüld – TSN TK esimees
---
1990–1993      Tiit Beeren – linnapea
1993–2002 Urmas Sukles  – linnapea
2002–2007   Teet Kallasvee – linnapea
2007–2009 Ingrid Danilov – linnapea
2009–? Urmas Sukles – linnapea
...

Viited

Välislingid
Haapsalu teadaolevad valitsejad, Koostanud Kalev Jaago, www.haapsalu.ee
Maovähk

Maovähk on vähk, mis areneb mao limaskestast. Varased sümptomid võivad olla kõrvetised, kõhuvalu, iiveldus ja isutus. Hilisemad märgid ja sümptomid võivad olla muuhulgas kehakaalu langus, naha ja silmavalgete kollasus, oksendamine, neelamisraskused ja veri väljaheites. Vähk võib levida maost teistesse kehaosadesse, eriti maksa, kopsudesse, luudesse, kõhu- ja lümfisõlmedesse.

Üle maailma on maovähk esinemise sageduselt viies peamine vähiliik ja kolmas peamine vähktõve põhjus, mis moodustab 7% vähijuhtudest ja 9% surmajuhtumitest. 2012. aastal diagnoositi see 950 000 inimesel ja põhjustas 723 000 surmajuhtumit. Enne 1930. aastat oli maovähk enamikus maailma riikides, sealhulgas enamikus läänemaa arenenud riikides, kõigi vähiliikide seas kõige levinum surma põhjus. Sellest ajast alates on surma määrad paljudes maailma piirkondades vähenenud. Arvatakse, et see on tingitud vähem soolatud ja marineeritud toidu söömisest, mis on tingitud külmutusest kui toidu värskena hoidmise meetodist. Maovähk esineb kõige sagedamini Ida-Aasias ja Ida-Euroopas.

Tekkepõhjused

Maovähk tekib paljude tegurite tõttu. See esineb meeste seas kaks korda sagedamini kui naiste seas. Östrogeen võib kaitsta naisi selle vähivormi tekkimise eest.

Infektsioonid

Helicobacter pylori infektsioon on oluline riskitegur 65–80% mao vähktõve puhul, kuid ainult 2% inimestest, kellel on Helicobacter'i infektsioon, tekib maovähk. Ka AIDS on seotud suurenenud riskiga.

Suitsetamine

Suitsetamine suurendab maovähi tekkimise riski märkimisväärselt, alates 40% suurenenud riskist kergemate suitsetajate puhul kuni 82% suurenemiseni raskete suitsetajate puhul. Suitsetamisest tingitud maovähk tekib peamiselt mao ülemises osas söögitoru lähedal. Mõned uuringud näitavad ka alkoholi tarbimisest suurenenud riski.

Geenid

Umbes 10% maovähi juhtudest on haigus olnud päritav ja 1–3% juhtudest põhjustatud inimese vanematelt päritud geneetilistest sündroomidest, nagu pärilik difuusne maovähk.

Maovähk Eestis

Maovähk on esinemissageduselt ja surma põhjusena Eestis meestel 2.‒3. kohal. Sagedamini esineb maovähki 50. ja 70. eluaasta vahel, kuid järjest enam haigestuvad ka nooremas eas inimesed.

Eesti Vähiregistri andmetel diagnoositi 2007. aastal Eestis umbes 400 esmast maovähijuhtu ja suri maovähi tõttu umbes 300 inimest.

Viited

Välislingid 
Maovähk Tartu Ülikooli Kliinikum

Vähk
Texase A&M Ülikool

Texase A&M Ülikool on avalik-õiguslik ülikool USA-s Texase osariigis College Stationis. Ülikool on asutatud 1871. aastal. Texase A&M Ülikooli sihtkapital kuulub USA-s kümne suurima hulka.

2021. aasta sügise seisuga õppis Texase A&M Ülikoolis 72 982 üliõpilast. See on suurima üliõpilaste arvuga ülikool Texase osariigis ja USA-s suuruselt teine. Ülikoolil on oma traditsioonid ja spordiüritused, millest üliõpilased saavad osa võtta. Koolil on ühendus 254 riigiga, tehes koostööd sarnaste ülikoolidega üle maailma.

Ajalugu 
Texase A&M Ülikool oli Texases osariigis esimene avalik ülikool, kus sai omandada kõrgharidust. Kool avati 4. oktoobril 1876 nime all Agricultural and Mechanical College of Texas. Ülikooli algusaastatel õpetati seal põllumajanduse asemel keeli, kirjandust ja matemaatikat. Pärast nelja aastat õppimist, said üliõpilased endale kraadi tsiviil ja mehaanika inseneerias, keeltes ja kirjanduses.

Rektor James Earl Rudderi juhtimisel said aastal 1960 koolis õppima hakata ka naised ja mustanahalised. 1963. aastal vahetati ülikooli nimi praeguse vastu. Ülikooli nimevahetuse eesmärk oli kajastada kooli suurenevat tähtsust riigi, rahva ja maailma õpetamis-, teaduse- ja avalikus teenistuses.

Ülikool kuulub 62 sellise kooli sekka, mis saab riigilt föderaalset maa-, mere- ja kosmosetoetust. Ülikooli on lõpetanud üle 450 000 üliõpilase, tuntumad neist on näiteks Boliivia president aastatel 2001–2002 Jorge Quiroga või Panama president aastatel 2004–2009 Martín Torrijos. Seitsmele üliõpilasele on antud USA aumedal (inglise keeles Medal of Honor) teises maailmasõjas sõdimise eest teises.

Ülikoolilinnak 

Ülikooli põhilinnak on USA suurim (21 ruutkilomeetrit) ja selles asub George Bushi presidendiraamatukogu. Ülikoolilinnak asub raudtee ääres, millest idas on põhilinnak, kus õpitakse inseneeriat, arhitektuuri, geoloodusteadusi, loodusteadusi, kirjandust ja vabameelset kunsti. Põhilinnakus asuvad ka ühiselamud, sööklad ja tugiteenuste maja. Raudteest läänes asub läänelinnak, kus on staadionid ja spordiväljakud, äri-, poliitilise teaduse ja majanduskool ning George Bushi presidendiraamatukogu.

Viiendik ülikoolis õppivatest üliõpilastest elab põhilinnakus. Texase A&M Ülikoolil on üle tuhande üliõpilasorganisatsiooni. Ülikoolil on 17 teadusasutust ja 10 kolledžit ning teaduskraadi on võimalik saada 150 õppekavas.

Teaduskonnad 

Texase A&M Ülikoolil on 11 teaduskonda:

 College of Agriculture & Life Sciences 
 College of Architecture
 Mays Business School
 College of Education & Human Development
 College of Engineering
 College of Geosciences
 College of Liberal Arts
 School of Public Health
 College of Science
 College of Veterinary Medicine & Biomedical Sciences
 Texas A&M Galveston

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
Texas
Kodusoomukas

Kodusoomukas (Thermobia domestica) on väike harjashännaliste seltsi kuuluv putukas, kellel on majasoomukaga sarnased elukombed.

Välimus
Kodusoomukas on 12 mm pikkune, majasoomukast veidi kogukam, värvuselt pruunikashall, tiivutu ning pikkade tundlatega putukas. Tagakeha tipul paikneb kolm pikka ja kaks lühikest jätket. Emane kodusoomukas on isasest suurem.

Levila
Kodusoomukas on pärit Lähis-Idast, Kesk-Aasiast ja Egiptuse idaosast. Tänapäeval on kodusoomukas olemas kõigil mandritel välja arvatud Antartikal. 

Kodusoomukas elab niisketes ja rohkeid varjevõimalusi pakkuvates elupaikades. Kodusoomukas vajab veidi kuivemat, kuid siiski niisket ja soojemat elupaika, sellepärast pole ta nii laialdaselt levinud. Eestisse on kodusoomukas ilmselt sattunud koos kasutatud riietega.

Elutsükkel
Emane soomukas muneb elu jooksul kuni sada muna, korraga üks kuni kolm. Vast munetud munas on pehmed ja valkjad. Olenevalt temperatuurist kooruvad munadest vastsed 3-6 nädala jooksul. Järglaste kasvukiirus sõltub keskkonna temperatuurist. Ideaalsetes oludes saab munast koorunud vastsest täiskasvanud soomukas 43 päevaga, kuid mõnel juhul kulub selleks isegi kuni kolm aastat.

Kodusoomukas kestub elu jooksul keskmiselt 50 ja isegi rohkem korda, jättes elupaika kuivanud vastsekestad, mis määrivad riideid. Põrandal puruks hõõrutud kestatükid võivad sissehingamisel tekitada ka allergiat. Kodusoomukad elavad kuni 3,5 aastat.

Kodusoomukad on vilkad ning väldivad valgust. Päeval peituvad nad pragudesse ja õõnsustesse, kust ilmuvad välja hämaruses. Kodusoomukad liiguvad võimalikult varjatult ning kiiresti, aeg-ajalt peatudes ja otsekui arutledes, millises suunas edasi liikuda. Valmikud ja vastsed söövad mitmesugust orgaanikat, proteiini- ja valgurikast toitu: paberit, fotosid, karusnahka, orgaanilist mustust ning ka suhkrut. Soomukad võivad nälgida mitu kuud kuni aasta

Kodusoomukad munevad ka jahedas, 15-19 temperatuuri juures ja paljunevad väga kiiresti, kui niiskustase on kõrge, soojas ja normaalse niiskusega korterites need kahjurid ei ela. Kahjustavad riideid, kuivtoitu.

Majanduslik tähtsus 
Kodusoomukaid peetakse kahjuriteks, kuid nende tekitatud kahju on tavaliselt madal. Põhiliselt vaid köögi, raamatukogu ja kaubanduspindade pisikahjur. Kodusoomukas otseselt inimestele terviseriske ei põhjusta, välja arvatud allergilise reaktsiooni võimalus.

Viited

Välislingid 
 

Eesti harjashännalised
Pulanna



Pulanna kosmeetika sari
"Pulanna" on looduskosmeetika sari mis tekkis 20. sajandi lõpul üheksakümnendatel, mis on õrn ja tõhus hoolitsus tänapäevase Euroopa naise naha eest. Pulanna kosmeetika sarjal on 12 erinevat kosmeetikasarja

Tootmine
Kosmeetikasarja lõid kaks professorit: Shu Xiao Xian Hiinast ja Glinka Poolast. Teadlastel olid pikad kogemused kosmeetikateaduse vallas ning nad tundsid Idamaade säilinud meditsiini saladusi. Nad segasid kokku kordumatuid komponente (biokuld, biohõbe, pärlid, nefriit ning ka idamaiseid ravitaimi), et segada kokku eksklusiivsete koostisosadega õlisid, palsameid ja kreeme tootmiseks. Tänu sellele, et Pulanna kasutab erilisi tootmismetoodikaid, säilib looduslike koostisosade efektiivsus. Pulanna on tõhus ja õrn hooldus Euroopa naise naha eest. Pulannal on kokku 12 erinevat kosmeetikasarja.

Pulanna kosmeetikasarja eripära
Idamaade meditsiini saladuste oskuslik põimimine Euroopa kosmeetikateaduste uuendustega tagab kosmeetikasarja eripära. Targad Idamaade meistrid kasutasid loodusande ja mõistsid loodusseadusi, et ennetada ja ravida haigusi. Nagu vanal ajal kombeks oli, ka nemad hoidsid oma teadmisi hoolikalt ning andsid neid tuhandeid aastaid põlvest põlve edasi. Oskuslikult kombineerides haruldasi ravimtaimi, metalle ja mineraale, mille poolest on rafineeritud Idamaad kuulsad, saavutasid nad toodete ülima kvaliteedi. Idamaade metoodikate ja looduslike koostisosade ning Lääne juhtivate uusimate kosmeetikateadlaste uusimate saavutuste harmooniline kooskõla- see ongi Pulanna.

Pulanna kosmeetika eelised
Naturaalne tooraine on kõrge kvaliteediga ning läbib hoolika kontrolli ja valiku, et tootmine oleks efektiivne. Kosmeetikat valmistatakse madalal temperatuuril, režiimil mis võimaldab säilitada looduslike koostisosade head tõhusust ja tulemuslikkust. Kogu kosmeetikasari on allergiaohutu ning ökonoomne. Pulanna kosmeetikatoodete looduslikuse tagab Saksamaa assotsiatsiooni BDIH sertifikaat garanteerib seda.