joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dominic Cooper

Dominic Edward Cooper (sündinud 2. juunil 1978 Londonis) on inglise näitleja. Ta on mänginud filmides (sh seriaalides), teatris ja kuuldemängudes. 

Ta on näidelnud filmis "Mamma Mia!" ja selle järjes "Mamma Mia! Hakkab jälle pihta". Dominic on mänginud noort Howard Starki Marvel Cinematic Universe'i filmides, sealhulgas filmis "Captain America: The First Avenger" ja teleseriaalis "Agent Carter".

Lapsepõlv ja noorus
Cooper sündis ja kasvas üles Londonis Greenwichis lasteaiaõpetaja Julie (sündinud Heron) ja oksjonikorraldaja Brian Cooperi peres. Tal on kaks venda, Simon ja Nathan (kes on muusik bändis The Modern), ning poolvend James ja poolõde Emma. Tema vanavanaisa oli filmi entusiast E. T. Heron, kes andis välja ajalehte Kinematograph Weekly.

Dominic õppis John Balli algkoolis Londonis Blackheathis ja seejärel Thomas Tallise koolis Kidbrooke'i lähedal. Seejärel õppis Cooper Londoni muusika- ja draamakunsti akadeemias (LAMDA) näitlemist ja filmi toimetamist. Kooli lõpetas ta 2000. aastal.

Karjäär
Dominic näitles kõigepealt seriaalides ja filmides, kuid 2001. aastal tegi ta debüüdi Suurbritannia rahvusteatris etendunud näidendis "Mother Clap's Molly House". Cooper mängis Alan Bennetti näidendis "The History Boys" Dakinit juba selle esimesest lugemisest. Ta käis esinemas Broadwaynis, Sydneys, Wellingtonis ja Hongkongis. Tal on olnud tähtsad rollid Suurbritannia rahvusteatris, kus ta mängis peategelast Will Parryt, telesarjades "Down To Earth" ja "Sense & Sensibility".

2008. aastal mängis ta Skyd filmis "Mamma Mia!", kus esitas ka mitu laulu. Cooper mängis 2009. aastal filmides "An Education" ja "Freefall" ning mängis ka Hippolytust rahvusteatris etendunud tragöödias "Phèdre". Cooper taasesitas Sky rolli 2018. aastal linastunud filmi "Mamma Mia!" järjes "Mamma Mia! Hakkab jälle pihta".

Tunnustus
2006. aastal esitati Cooper Drama Desk Awardile näitlejatöö eest näidendi "The History Boys" Broadway-versioonis. Lisaks kandideeris ta Briti iseseisva filmi auhinnale, Briti filmikriitikute ringi auhinnale, Londoni kriitikute ringi filmiauhinnale ja impeeriumipreemiale rolli eest filmis, mis loodi näidendi "The History Boys" põhjal.

Samuti on tunnustatud Cooperi teletööd. 2014. aastal nomineeriti ta parima miniseriaali või telefilmi näitleja Satellite Awardile rolli eest miniseriaalis "Fleming". 2015. aastal kandideeris ta Saturn Awardile Howard Starki rolli eest teleseriaalis "Agent Carter".

Isiklikku
Cooper jagas oma kolleegi James Cordeniga korterit, kuni Corden alustas pereelu Julia Careyga. Cooper on Cordeni esimese lapse Maxi ristiisa.

Cooper käis kohtamas "Mamma Mia!" kaasnäitleja Amanda Seyfriediga aastatel 2008–2010. 2010. aastast oli Cooper suhtes näitleja Ruth Neggaga. Nad elasid koos Londonis Primrose Hillis. Nende suhe kestis viis aastat. Negga on rääkinud, et nende suhte purunemisest teada saamiseks kulus ajakirjandusel palju aega, nimelt olevat seda uudisena jagatud alles 2018. aasta aprillis. 

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1978
Ineši vald

Ineši vald (läti keeles Inešu pagasts) on vald Lätis Cēsise piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kaive ja Vecpiebalga vallaga ning Madona piirkonna Jumurda ja Liezēre vallaga.

Valla pindala on 88 km². 2016. aasta seisuga elas seal 678 inimest. Valla keskuseks on Ineši küla, vallavanem on Inese Ģērmane.

Ajalugu 

Aastal 1945 moodustati Vecpiebalga vallas Ineši külanõukogu, aga vald ise likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Ineši külanõukoguga osa likvideeritavast Cirsti külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Vecpiebalga piirkonda.

Loodus 

Vald asub Vidzeme kõrgustikul. Valda läbib Ogre jõgi. Vallas asub arvukalt järvi. Valla põhjapiiril Tauns – 71,9 ha. Teised suuremad järved on Pāvīte järv – 18,2 ha, Briņģi järv – 29,6 ha, Nedzis – 82,8 ha ja Inesis – 519 ha.

Suur osa vallast jääb Vecpiebalga kaitstavale maastikule. Inesise järve saartel ja poolsaartel asub 42 ha suurune Sproģi hoiuala.

Muinsusmälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Vecpiebalga mõisa hoonetekompleks (sealhulgas jääkelder, magasiait ja häärber), Vecdauguņi muinaskalmed ehk Sepikojaküngas, Lodēni muinaskalmed, Orizori muinaskalmed, Pīļupīte asulakoht, Jāņkalni muinaskalmed ehk Rootsi hauad ja Vecpiebalga muinaskalmed ehk Vene või Kõver kalme. Kohaliku kaitse all on Vectūļi – 1 talu, Vecpiebalga mõisa park ja ait, Vecpiebalga kirikumõisa muinaskalmed, Gaigaļi asulakohad, Vaišļi keskaegne kalmistu, Tožiņi keskaegne kalmistu ehk Baudzīte, Spietēni keskaegsed kalmistud, Paulēni muinaskalmed, Lejaskaibēni keskaegne kalmistu ehk Kalmeküngas, Ķemeri keskaegne kalmistu, Jauncelmi keskaegne kalmistu, Ezēni muinasasula, Ļavēni keskaegne kalmistu, Baldiešēni keskaegne kalmistu ehk Kalmeküngas, Lejasburkāni linnamägi, Vecdauguņi keskaegne kalmistu ehk Kalmemägi ja rahvajuttudes kajastatud Akmentiņi keskaegne kalmistu ehk Vereorg.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 643 lätlast, 29 venelast, 2 valgevenelast, 2 ukrainlast ja 4 poolakat.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Cēsise piirkond
Ineši

Ineši (varasem nimetus Vecpiebalgas muiža) on küla (vidējciems) Lätis Cēsise piirkonnas, Ineši valla halduskeskus.

Küla asub Inesise järve edelakaldal Orisāre jõe ääres. Inešis asuvad Piebalga piirkonna muuseum, kultuurimaja ja raamatukogu. Külas on Ineši bussipeatus.

Ineši on kujunenud endise Vecpiebalga mõisa keskuse juurde.  Vecpiebalga mõisa hoonetekompleks (sealhulgas jääkelder, magasiait ja häärber) on kultuurimälestistena riikliku kaitse all; lisaks on seal riikliku kaitse all veel Orizori muinaskalmed. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.

Inešis asub Piebalga portselanivabrik, mis avati külastajatele aastal 2007. Aastail 2009-2021 jäi küla Vecpiebalga piirkonda.

Aastal 2018 oli külas 190, aastal 2019 aga 191 elanikku.

Viited

Cēsise piirkonna külad
Harvesterioperaator

Harvesterioperaatori ehk langetustraktori juhi töö põhisisuks on metsatööd võimsa masinaga.  

Harvestere on nii suuremaid kui väiksemaid, mida kasutatakse eelkõige hooldusraiete tegemiseks. Tänu harvesteride kasutuses olemisele säästetakse paljude inimeste töötunde – varem, kui metsamees sai loota vaid iseenda jõule, võttis töö märkimisväärselt kauem aega. Töö harvesteril on alati välitöö, kus operaator istub harvesteri kabiinis. Harvesteriga lõigatakse kasvavat metsa ja järgatakse langetatud puud õigesse mõõtu. 

Harvesterioperaatori töö sisuks on harvesteriga puude langetamine, järkamine ja lõikamine  metsas. Tema põhiliseks töövahendiks on metsalangetustraktor ehk harvester. Töötaja peab oskama masinat kasutada, seda tundma ning valdama seadmete ja süsteemide töötamise põhimõtteid. Harvesterioperaator teeb harvesteri kontrollmõõtmisi ja koostab järkamisfaile, valib lähtuvalt metsakasvatuslikust otsusest raiutavad puud, langetab, laasib ja järkab tüved nõutava kvaliteedi ja parameetritega sortimentideks. 

Harvesterioperaator peab tundma metsatüüpe ja puiduvarumistehnoloogiaid, oskama oma tööd kavandada ning teadma töövõtteid hooldus-, uuendus- ja lageraietel. Töös on nõutav iseseisvus,  otsustus- ja vastutusvõime, liigutuste täpsus ja sujuvus, kiirus, hea koordinatsioon, käelise tegevuse täpsus, koormustaluvus, ruumiline kujutlusvõime, visuaalne mälu ja kontsentreerumisvõime. 

Eestis saab harvesterioperaatoriks õppida Luua Metsanduskoolis.  Hea harvesterioperaator on hinnatud spetsialist, tema oskuseid läheb vaja praktiliselt kõikides riikides, kus tegeletakse metsamajandamisega.

Vaata ka 

 Elukutsete loend
 Luua Metsanduskool

Kasutatud kirjandus: 

Ametid
Elukutsed
Metsaraie
Noah Centineo

Noah Gregory Centineo (sündinud 9. mail 1996) on Ameerika Ühendriikide meesnäitleja. 

Ta on tuntud osatäitjana televisioonisarjast "The Fosters", kus ta mängis kolmel viimasel hooajal, ja ka telefilmist „How to Build a Better Boy” (2014). 2018 osales ta Netflixi romantilises komöödiafilmis "To All the Boys I've Loved Before", "Sierra Burgess Is a Loser" ja "The perfect date ".

Lapsepõlv ja noorus 
Noah Centineo sündis Florida osariigis Miamis filmi tegevjuhi Kellee Janeli ja Gregory Vincent Centineo lapsena. Centineo on õelnud, et ta on pooleldi itaallane, hollandlane ja ka ameeriklane. Ta kasvas üles Florida osariigis Boynton Beachis ning tal on vanem õde Taylor. Ta käis BAK Algastme kunstikoolis, ning seejärel juba Boca Ratoni ühenduse keskkoolis üheksandas ja kümnendas klassis, kus ta mängis jalgpalli. 2012. aastal kolis ta Los Angelesse.

Karjäär 
2009. aastal mängis Centineo peaosalist Josh Petersit perefilmis "The Gold Retrievers". Tal on olnud pisirolle Disney Channelis "Austin &amp; Ally" ja "Shake It Up". Seejärel mängis Centineo Jaden Starkina Disney Channeli romantilises komöödiafilmis „How to Build a Better Boy” (2014). Samal aastal valiti ta Ben Eastmani rolli Disney Channeli komöödiafilmi "Growing Up and Down", kuid projekt ei läinud kahjuks töösse. 2015. aastal võttis ta üle Jeesus Adams Fosteri põhirolli Freeformi draamasarja "The Fosters" raames. Ta tegi kaasa hooaja kolmandas osas "Lucky", mis oli eetris 17. augustil 2015. 2017. aastal nomineeriti Centineo Teen Choice Award for Choice Summer TV Stari meesnäitleja auhinnale, kuid ta ei võitnud seda. 

2017. aastal hakkas Centineo mängima Hawkina go90 teismeliste õudusseriaalis "T @ gged", ja ta mängis surfarit/kunstnikku Johnny Sanders Jr.-i romantilises komöödiafilmis "SPF-18". Samal aastal ilmus ta ka Camila Cabello muusikavideosse "Havana". 

Centineo mängis 2018. aastal kahes Netflixi teismeliste komöödiafilmis. Ta kujutas Peter Kavinskyt Jenny Hansi romantilises romaanis "To All the Boys: P.S. I Still Love You", ja Jameyt filmis "Sierra Burgess Is a Loser". Ta mängib Brooks Rattigani peaosa filmis "The Stand-In", Lance Blacki "Swipedis" ja osales 2019. aastal linastunud filmis "Charlie inglid".

Filmograafia

Filmid

Televisioon

Muusikavideod

Auhinnad ja nominatsioonid

Viited

Välislingid 

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1996
Schaumburgi dünastia

Schaumburgi dünastia oli Saksa valitsejate dünastia. Umbes 1485. aastani oli see tuntud ka kui Schauenburgi dünastia. Koos oma iidse valduse Schaumburgi krahvkonnaga valitses perekond ka Holsteini krahvkonda ja selle jaotusi Holstein-Itzehoed, Holstein-Kieli, Holstein-Pinnebergi (kuni 1640), Holstein-Plöni, Holstein-Segebergi ja Holstein-Rendsburgi (kuni 1460) ning viimase kaudu ajuti ka Schleswigi hertsogkonda.

Ajalugu 

Schaumburgid said nime Schauenburgi lossi järgi Rintelni lähedal Weseri ääres, kus omanikud hakkasid end Schauenburgi isandateks (1295. aastast krahvideks) kutsuma. Adolf I sai arvatavasti esimeseks Schauenburg isandaks 1106. aastal.

1110. aastal määras Saksimaa hertsog Lothar Schauenburgi isanda Adolf I valitsema Holsteini ja Stormarni, sealhulgas Hamburgi, läänina.

Taani okupeeris Holsteini pärast Stellau lahingut (1201), kuid Schauenburgi krahv ja tema liitlased vallutasid selle tagasi Bornhövedi lahingus (1227).

Pärast krahv Otto V surma lastetuna 1640. aastal Schaumburgi dünastia hääbus. Holstein-Pinnebergi krahvkond ühendati Holsteini hertsogkonnaga. Schaumburgi krahvkond jaotati Schaumburgi pärijate vahel kolme ossa, üks liidendati Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonna Lüneburgi vürstkonnaga, teisest sai Schaumburg-Lippe krahvkond ja kolmas jätkas nime all Schaumburgi krahvkond, mida valitseti personaalunioonis Hessen-Kasseliga.

Riikide loend, mida valitseti Schaumburgi dünastia poolt 

 Schaumburgi krahvkond: u. 1106–1640 (koos Holsteiniga, siis koos Holstein-Itzehoe ja siis koos Holstein-Pinnebergiga)
 Holsteini krahvkond koos Schaumburgiga: 1110-1137; 1142-1203; 1227-1261
 Holstein-Kieli krahvkond: 1261–1390
 Holstein-Itzehoe krahvkond koos Schaumburgiga: 1261–1290
 Holstein-Segebergi krahvkond: 1273–1315, ja taas 1397–1403 
 Holstein-Pinnebergi krahvkond koos Schaumburgiga: 1290–1640
 Holstein-Rendsburgi krahvkond: 1290–1459
 Schleswigi hertsogkond: 1326-1330; 1375-1459

Tiitlid 

 Schaumburgi krahv
 Holsteini krahv
 Schleswigi hertsog

Vaata ka 

 Schauenburgi ja Holsteini krahvid
Oliver Mazurtshak

Oliver Mazurtshak (sündinud 26. augustil 1993) on Eesti kitarrist ja muusikaprodutsent.

Viited

Välislingid 
 Priit Hõbemägi, Kitarrist Oliver Mazurtshak: "Olen perfektsionist", Eesti Ekspress, 1. veebruar 2015

Eesti muusikud
Sündinud 1993
Presnel Kimpembe

Presnel Kimpembe (sündinud 13. augustil 1995 Beaumont-sur-Oise'is) on Prantsusmaa jalgpallur. Ta mängib kesk- või vasakkaitsja positsioonil Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta liitus Paris Saint-Germaini noorteakadeemiaga 2005. aastal. Debüüdi Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta 2014. aasta oktoobris. Ta on tulnud hooaegadel 2015–16, 2017–18, 2018–19 ja 2019–20 klubiga Prantsusmaa meistriks. Hooajal 2020–21 valiti Kimpembe Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Kimpembe debüüdi 27. märtsil 2018 sõprusmängus Venemaa vastu. Samal aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.

Saavutused 
Paris Saint-Germain
Ligue 1: 2015–16, 2017–18, 2018–19, 2019–20
Coupe de France: 2015–16, 2016–17, 2017–18
Coupe de la Ligue: 2015–16, 2016–17, 2017–18, 2019–20
Trophée des Champions: 2016, 2017, 2020

Prantsusmaa jalgpallurid
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1995
Rahvusvahelistes rahuoperatsioonides osalenute medal

Rahvusvahelistes rahuoperatsioonides osalenute medal on Eesti kaitseministri välja antav medal Eesti kaitseväelastele ja reservväelastele, kes on osalenud rahvusvahelistel rahutagamismissioonidel (alates 1995).

2001 anti medal 464 inimesele.

Tuntud medali saajaid
Martin Herem
Riho Terras

Vaata ka
rahvusvahelistes sõjaoperatsioonides osalenute medal

Viited

Kaitseministeerium
Eesti sõjandus
Eesti auhinnad
Medalid
Ene Hioni Fond

Ene Hioni Fond on soomerootslaste naisorganisatsiooni Svenska Kvinnoförbundet 2006 asutatud fond, mille eesmärk on muu hulgas edendada ühiskonnas tasakaalustatust ja võrdõiguslikkust.

Fond annab välja Ene Hioni Fondi stipendiumit. Stipendiumi suurus on 500 eurot.

Stipendiaadid
2006 Barbi Pilvre
2007 Eha Paas
2008 Marju Lauristin
2009 Katri Raik  
2010 Ene-Liis Semper
2011 Mary Velmet  
2012 Raul Rebane  
2013 Mari-Liis Jakobson
2014 Astrid Kannel
2015 Riina Kionka  
2016 Krista Rannamäe
2017 MTÜ Poliitikaguru
2018 Hille Hanso 
2019 Julia Trubatšova
2020 Arkadi Popov
2021 Piret Päär.

Viited

Välislingid
http://www.kodanikukoolitus.eu/eh-fond

Soome
Fondid
Eesti fondid
Hans Alveri preemia

Hans Alveri preemia on Haapsalu linnavalitsuse välja antav preemia Haapsalu kodanikule või organisatsioonile, kellel on tähelepanuväärseid teeneid Haapsalu kaunimaks muutmisel.

Preemia asutas 1989 Haapsalu Muinsuskaitseklubi.

Preemia pole rahaline, vaid enamasti kunstiteos.

Laureaadid
1989 – Haapsalu Maria-Magdaleena kirik
1990 – Haapsalu Kunstikool
1991 – Õpetajate tänava majaomanikud.
1992 – Uuemõisa loss

Viited

Välislingid
http://www.haapsalu.ee/hans-alveri-preemia

Eesti auhinnad
Haapsalu
Anna Tõrvand-Tellmann

Anna Emilie Tõrvand-Tellmann (kuni 1906 Anna Mälk, aastatel 1906–1921 Anna Tellmann; 28. juuli (vkj)/ 9. august 1880 Ülenurme vald, Tartu-Maarja kihelkond, Tartumaa – 23. august 1953 Molotovsk, Kirovi oblast, VNFSV või Kossa rajooni invaliididekodu, Molotovi oblast, VNFSV) oli Eesti pedagoog, haridus-, noorsoo- ja naisliikumise tegelane.

Ta lõpetas 1899. aastal Tartus Grassi tütarlastegümnaasiumi pedagoogikaklassi saksa keele, matemaatika- ja kodukooliõpetaja kutsega, 1913. aastal Riias pedagoogilised kursused keskkooliõpetaja kutsega ja 1929. aastal Viini Ülikooli õigus- ja riigiteaduse osakonna. 

Alates aastast 1902 töötas Tõrvand-Tellmann Venemaal, Saksamaal, Liivimaal ja Eestimaal õpetajana ning Tallinnas aastatel 1927–1932 Riigi Kunsttööstuskooli saksa keele õpetajana. 

1916. aastal asutas ta Tallinna Linna 1. Tütarlaste Gümnaasiumi ning oli kuni 1925. aastani selle juhataja ja aastatel 1925–1930 ka õpetaja. Ta asutas 1919. aastal ka Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ning oli selle õpetaja ja alates asutamisest 13. veebruaril 1919 kuni septembrini 1919 ka juhataja. 

1932. aastal asutas ta Inglise Kolledži (see oli esimene inglise keele süvaõppega kool Eestis) ja oli kuni 1940. aastani selle juhataja. 

Tõrvand-Tellmann kuulus Asutavasse Kogusse, oli 1925. aastal Naiskodukaitse üks asutajaid ja aastatel 1928–1934 selle Tallinna ringkonna esinaine ning 1932. aastal Kodutütarde üks asutajaid. 

Ta küüditati 14. juunil 1941 Kirovi oblastisse Oritši rajooni. 1943. aastal ta vahistati seal ja talle mõisteti 8 aastat vangilaagrit. Pärast laagrist vabanemist ei lubatud tal naasta Eestisse. Ta elas asumisel, kus ka suri.

Tunnustus
1929, 7. veebruar Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu II aste
1931, 22. jaanuar Kotkaristi V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema esimene abikaasa oli aastatel 1906–1919 insener Ernst Tellmann (1879–1919) ja teine abikaasa oli sõjaväelane Juhan Tõrvand.

Viited

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Heili Reinart. "Inglise kolledži rajaja Anna Tõrvand-Tellmann: aga kui haridusministriks saaks naine ja ta leiaks, et kõik meesjuhatajad tuleb vallandada?" Sõbranna.ee, 27. veebruar 2018

Eesti õpetajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi õpetajad
Eesti koolijuhid
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi direktorid
Asutava Kogu liikmed
Eesti Tööerakonna poliitikud
Naiskodukaitse liikmed
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1880
Surnud 1953
Sven Salumaa

Sven Salumaa (sündinud 21. oktoobril 1966 Huntingtonis) on tennisist, USA tennisetreenerite Tamara ja Eduard Salumaa poeg. Salumaa isa Eduard ja ema Tamara olid mõlemad eestlased. Vend Gunnar Salumaa, kes oli samuti tennisist, mängis profina USTA satelliit-turniire 1988-91, esimesed ATP-punktid 1991, elukutselt arst.

Karjäär 

Salumaa võitis esimese tiitli 9-a, sai esimesed ATP-punktid 1988, hakkas elukutseliseks 1989, spetsialiseerudes paarismängule. Esimene profiturniiri võit Rio de Janeiros 1990 koos B. Garrow'ga, kellega jõudis US Openil 1990 poolfinaali, kaotades seal napilt maailma esipaarile Aldrich/Visser. Los Angeleses 1991 jõudis koos C. Beckmaniga veerandfinaali, olles võitnud 6-kordse Wimbledoni tšempionpaari Woodbridge/Woodforde. Oli finaalis veel neljal suurel profiturniiril 1991-92 koos K. Kinneariga, lõpetas karjääri 1993. Parim koht ATP tabelis paarismängus 20 (1992) ja üksikmängus 400.

Muud spordiharrastused 

Lumelaud, idamaised võitlusspordid. Indiana ülikool Bloomingtonis (ärijuhtimise alal), kutseline estraadimuusik.

Roos, A.(15. Aprill 2011). 6000 Eesti sportlase biograafia. Loetud aadressil https://www.eesti.ca/6000-eesti-sportlase-biograafia/article32067
Keskkonnaseire andmekogu

Keskkonnaseire andmekogu (lühinimetus KESE) on Eestis alates 13. maist 2016 kasutusel olev riigi infosüsteemi kuuluv andmekogu, mille eesmärk on keskkonnaseire andmete hõive, säilitamine ja kättesaadavuse tagamine. Andmekogu vastutav töötleja on Keskkonnaagentuur ja volitatud töötleja Keskkonnaministeeriumi Infotehnoloogiakeskus. Andmekogu lühinimetus KESE on lühend sõnast keskkonnaseire.

Andmekogusse kantavate keskkonnaseire andmete all mõistetakse nii keskkonnaseire käigus kogutavaid andmeid keskkonnaseisundi kohta kui ka keskkonnaseire aruanded.

Enne keskkonnaseire andmekogu loomist hoiti keskkonnaseire andmeid keskkonnaregistris, kuid sellest oli keskkonnaseire andmeid raske kätte saada, andmed olid avalikustamise hetkeks vananenud, seireandmeid ei hoitud kasutajasõbralikul kujul ja algandmeid töödeldi mitmekordse andmete ülekandmisega või käsitsi. Samuti oli keskkonnaregister ka tehniliselt vananenud platvormil ja registri arenduste asemel tehti hädavajalikke arendusi registri alaminfosüsteemides või arendati uusi komplekssemaid infosüsteeme.

Keskkonnaseire andmekogu asendab senist keskkonnaseire andmete osa keskkonnaregistrist. Võrreldes keskkonnaregistriga parandab KESE keskkonnaseire andmete kasutatavust, võimaldab seireandmete analüüsimist ja keskkonnaseisundi operatiivset jälgimist ning teeb keskkonnaseisundit puudutavad andmed üldsusele reaalselt ja hõlpsasti kättesaadavaks.

Keskkonnaseire andmekogu kasutab aastas kuni 400 erinevat kasutajat.

Andmekogusse kantud keskkonnaseire andmeid säilitatakse alaliselt.

Viited

Välislingid
 Keskkonnaseire andmekogu
 Keskkonnaseire andmekogu dokumentatsioon riigi infosüsteemi haldussüsteemis

Eesti infosüsteemid
Oskar Kallase auhind

Oskar Kallase auhind (ka Oskar Kallase stipendium) on Eesti Rahva Muuseumi välja antav auhind (stipendium), et tunnustada Eesti Rahva Muuseumile ja Eestile olulisi inimesi silmapaistva professionaalse ja loomingulise tegevuse eest rahvusteaduste ja -kultuuri vallas, mis on aidanud ERMil täita oma rolli eesti kultuuri mõtestajana.

Auhinda antakse välja aastast 2015.

Laureaadid
2015 Aet Maatee
2016 Mart Laar
2017 Marju Kõivupuu
2018 Silvia Allimann
2019 Tiit Hennoste
2020 Mall Hiiemäe
2021 Art Leete

Viited

Eesti auhinnad
Stipendiumid
Eesti Rahva Muuseum
Sven Lindqvist

 
Sven Oskar Lindqvist (28. aprill 1932 Stockholm – 14. mai 2019 Stockholm) oli rootsi publitsist, esseist, ajaloo- ja reisikirjanik, Uppsala Ülikooli audoktor (1979).

Ta sai 1966. aastal Stockholmi Ülikoolist doktorikraadi kirjandusajaloos. On töötanud dotsendina Stockholmi ülikoolis.

Tema sulest on ilmunud enam kui 30 raamatut erinevatest valdkondadest – esseistikat, aforismikogumikke, dokumentaalproosat, reisikirjandust, Hiina-ainelisi teoseid (Lindqvist veetis kaks aastat Hiinas). 1980. aastate lõpust hakkas kirjutama Euroopa imperialismist, kolonialismist, rassismist, genotsiidist ja sõjast. Uuris natsiideoloogias propageeritud eluruumi laiendamise kontseptsiooni (Lebensraum). Lindqvist on võitnud arvukalt auhindu, sealhulgas 2012. aastal 100 000 Rootsi krooni suuruse Jan Myrdali Seltsi väljaantava kirjandusauhinna Jan Myrdali suur auhind – Lenini auhind.

Tema 1999. aastal ilmunud "Nu dog du. Bombernas århundrade" ('Nüüd sa surid. Pommide sajand') tõlgiti 12 keelde, sealhulgas 2010. aastal eesti keelde kirjastuses Varrak pealkirja all: "Pommitamise ajalugu".  Teos, mis on kirjutatud tuginedes rikkalikule materjalile – arhiividokumentidele, ilukirjandusele ja isiklikele mälestustele, analüüsib õhupommitamise ajalugu selle algusest (1911) kuni tänapäevani. Laadilt sõjaajalooline uurimus.

Tunnustus
1969 – Doblougi auhind
1979 – Uppsala Ülikooli audoktor
1993 – Aniara auhind
1999 – Lotten von Kræmeri auhind
2000 – Kellgreni auhind
2008 – Rootsi Akadeemia esseeauhind
2011 – Ivar Lo auhind
2012 – Jan Myrdali suur auhind – Lenini auhind

Isiklikku
Lindqvist oli aastatel 1956–1986 abielus sinoloog Cecilia Lindqvistiga ja 1986. aastast majandusteadlase Agneta Starkiga.

Teoseid
1990 – Ökendykarna. Bonnier, Stockholm, ISBN 910-0477133
1992 –  Utrota varenda jävel. Bonnier, Stockholm, ISBN 910-0556106
1999 –  Nu dog du. Bombernas århundrade Bonnier, Stockholm, ISBN 910-0570516
2005 – Terra nullius. En resa genom ingens land. Bonnier, Stockholm , ISBN 910-0105996
2008 – Avsikt att förinta. Albert Bonniers Förlag, Stockholm 2008, ISBN 978-910-0116248

Tõlked eesti keelde
2010 – Pommitamise ajalugu. Rootsi keelest tõlkinud Ivar Rüütli. Tallinn: kirjastus Varrak, 304 lk, ISBN 978-9985321249

Viited

Välislingid

Rootsi teadlased
Kirjandusteadlased
Rootsi kirjanikud
Reisikirjanikud
Sündinud 1932
Surnud 2019
Charlemagne (ansambel)

Charlemagne on eesti brit-pop/indie ansambel, mis on moodustatud 2016. aastal Pärnus.

Bänd moodustati 2016. aasta jaanuaris, algkoosseisu kuulusid Gloria Kõgel, Armand Sutt, Kaspar Peterson ning Martin Mitt. 25. aprillil 2016 avaldati esimene lugu "Who's Gonna Let You Walk All Over Me" ning 7. juulil 2016 anti esimene live-esinemine Pärnus Puhvet A.P.T.E.K-is.

Samal aastal astus bänd üles Aloha Kite Challenge`il koos tuntud läti esineja Triana Parkiga ning esines edukalt konkursil Noortebänd 2016, kus pääseti 28. oktoobril kinos Sõprus toimunud finaali.

Novembrist liitus bändiga teine kitarrist Georg Orover ning bänd hakkas esinema praeguses koosseisus. 30. detsembril 2016 avaldati esimene album "Ignition", mille esitluskontsert toimus 7. jaanuaril 2017 Tallinnas Kultuuriklubis Kelm.

Ansambli koosseis (2019) 

 Gloria Kõgel (2016–) – laul
 Armand Sutt (2016–) – kitarr
 Georg Orover (2016–) – kitarr
 Kaspar Peterson (2016–) – basskitarr
 Martin Mitt (2016–) trummid

Viited 

Eesti ansamblid
Aasta raamatusõber

Aasta raamatusõber on alates 2014. aastast välja antav Eesti aunimetus, millega tunnustatakse eelmisel kalendriaastal oma tegevusega kirjandus- ja kirjastamisvaldkonnas silma paistnud või sellele valdkonnale tähelepanu juhtinud isikut või organisatsiooni. 

Aunimetusega käib kaasas aukiri ja kingituseks igalt kirjastuste liidu liikmelt aasta parim või sobivaim raamat. 

Auhinda annab välja Eesti Kirjastuste Liit ning auhinna saaja valitakse üldkogu hääletusel.

Tiitlisaajad
2013 – "Kirjandusministeeriumi" toimetus kirjanduse ja kirjastamisvaldkonna luubi all hoidmise eest.
2014 – Haapsalu Raamat hubase raamatupoe ja kohviku sümbioosi eest.
2015 – Eesti Lastekirjanduse Keskus lastes raamatuarmastuse tekitamise eest.
2016 – Peeter Helme ja Urmas Vadi raamatuteemaliste saadete eest Eesti Rahvusringhäälingus.
2017 – Tauno Vahter kirjastamist tutvustavate artiklite avaldamise ja sotsiaalmeediakampaania "Jälle raamat!" korraldamise eest.
2018 – Asta Trummel, Kultuuriministeeriumi kirjandusnõunikule järjekindla pühendumuse eest maailmale eesti kirjanduse tutvustamisel ning Eesti peakülalise staatuse eest Londoni raamatumessil 2018.
2019 – Eesti Emakeeleõpetajate Selts tunnustust vääriva töö eest eesti keele õpetamisel ja uute raamatusõprade kasvatamisel.
2020 – raamatupood Puänt raamatute südamega tutvustamise, noorte autorite toetamise ning kangelasliku püsimise eest heitlikel aegadel.

Viited

Eesti aunimetused
Eesti kirjandus
Noore IT-teadlase preemia

Noore IT-teadlase preemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu poolt noortele (kuni 35 aastat) Eesti IT-teadlastele välja antav preemia.

Preemiat rahastab Microsofti arenduskeskus Eestis. Varem on seda rahastanud Skype Eesti.

Laureaadid
2016 Dan Bogdanov, andmetöötlussüsteemi Sharemind looja, arendaja ja rakendaja
2017 Maksim Jenihhin, nanoelektroonikasüsteemide töökindluse ja usaldusväärsuse uurija
2018 Mark Fišel, Tartu Ülikooli keeletehnoloogia õppetooli juhataja.
2019 Juri Belikov, Tallinna Tehnikaülikooli professor
2020 Kaur Alasoo, Tartu Ülikooli bioinformaatika teadur
2021 Marek Rei, masinõppe algoritmide arengusse panustanud Londoni Imperial College’i ülikooli masinõppe lektor
2022 Niccolò Veltri, Tallinna Tehnikaülikooli tarkvarateaduse instituudi teadur

Vaata ka
Noore teadlase preemia

Viited

Välislingid
Preemiast Vabariigi Presidendi Kultuurirahastu kodulehel

Eesti auhinnad
Eesti infotehnoloogia
Sõnaveeb

Sõnaveeb on Eesti Keele Instituudi sõnastikuportaal, kuhu on koondatud keeleinfo paljudest sõnakogudest ja andmebaasidest. 

See on sõnastikukeskkond, kus lisaks sõnastikukirjetele on esitatud muudki keeleinfot, näiteks ka naabersõnad ning info sõna päritolu ja morfoloogia kohta, saab leida vene ja prantsuse vasteid, kuulata eesti sõnade hääldust. Sõnaveeb sisaldab EKI ühendsõnastikku, mis koondab mitmete varem ilmunud EKI üldkeele sõnaraamatute infot. Alates 2019. aastast lisandub kõik uus üldkeele materjal EKI ühendsõnastikku.

Sõnaveeb avati kasutajatele veebruaris 2019.

Sõnaveebis on ligi 100 oskussõnastikku ja terminibaasi. Alates 2021. aasta märtsist on Sõnaveebis kättesaadavad aastatel 2005–2010 välja antud kakskeelsed (eesti-vene-eesti) koolisõnastikud: bioloogia, geograafia, inimeseõpetus, füüsika, keemia, kehaline kasvatus, kirjandus, kodundus, kunstiõpetus, käsitöö, muusikaõpetus, töö- ja tehnoloogiaõpetus, ühiskonnaõpetus, kus on kokku 21 000 sõna.

Näitelausete valikul on toetutud eesti keele tekstikorpuste andmetele. Lisaks leksikograafi valitud näidetele esitab Sõnaveeb ka automaatselt valitud ja toimetamata veebilauseid. Veebilaused on arvuti juhuvalitud autentsed laused, mis pärinevad “Eesti keele veebikorpusest 2020”. Need on eesti keele õpikute, meedia-, ilukirjandus- ja teadustekstide ning eestikeelse Wikipedia laused. Kuna veebilauseid valib arvuti, mitte inimene, siis võib näidete hulka sattuda ebatäpsusi või suisa vigaseid lauseid.

Keeleõppija Sõnaveebis, mis on mõeldud eesti keele õppijale (A2 ja B1 keeleoskustasemel), on umbes 6000 sõna, mida on seletatud lihtsas keeles. Sõnaartiklis on õppekommentaarid, suhtlusväljendid ja liitsõnad.

Sõnaveebiga seotud muudatused keeleinfo esitamises on pälvinud ajakirjanduses rohkem kriitikat kui toetust. Aprillis 2021 tegid Eesti Keeletoimetajate Liit ning mitmed keele ja kirjandusega seotud avaliku elu tegelased Eesti Keele Instituudi direktorile Arvi Tavastile avaliku pöördumise seoses EKI algatatud sõnastikureformiga. Mais 2021 vastas Arvi Tavast sellele pöördumisele, kuid kriitika on jätkunud.

Viited

Välislingid 
 Sõnaveeb
 Keeleõppija Sõnaveeb
 Margit Langemets, "Sõnaveebi teine tulemine", Sirp, 13. märts 2020
 Margit Langemets, Kristina Koppel, Jelena Kallas, Arvi Tavast, "Sõnastikukogust keeleportaaliks", Keel ja Kirjandus, 2021, nr 8–9, lk 755−770.

Veebiportaalid
Eesti keel
Sõnaraamatud
Rahvusvahelistes sõjaoperatsioonides osalenute medal

Rahvusvahelistes sõjaoperatsioonides osalenute medal (ka rahvusvahelistes sõjalistes operatsioonides osalenu medal) on Eesti kaitseministri välja antav medal rahvusvahelistes sõjaoperatsioonides osalenud Eesti kaitseväelastele või välismaa kodanikele, kes on Eesti Kaitseväge nendes operatsioonides aitanud.

Vaata ka
rahvusvahelistes rahuoperatsioonides osalenute medal

Viited

Kaitseministeerium
Eesti sõjandus
Eesti teenetemärgid
Medalid
Gaia Vince

 
Gaia Vince (sündinud 1973 või 1974) on Briti vabakutseline ajakirjanik ja teaduskirjanik, kes esimese naisena pälvis Londoni Kuningliku Seltsi maineka teadusraamatu auhinna. 

Ta õppis King's College Londonis keemiat ja seejärel Bordeaux' Ülikoolis projekteerimist. Kaitses magistrikraadi projekteerimises.

Vince on olnud ajakirja Nature Climate Change toimetaja, ajakirja Nature uudistetoimetaja ja New Scientisti veebitoimetaja. Ta on teinud kaastööd väljaannetele The Guardian, The Times, Science, Scientific American, Australian Geographic ja Australian; ta kirjutab BBC Online'ile veergu Smart Planet, teeb BBC-le raadiosaateid ja kirjutab Channel 4-le dokumentaalsarjade stsenaariume.

2016. aastal müüs Vince avalikul oksjonil maha oma teise raamatu "Cultural Being: The Science of our History" ('Kultuuriline olemus. Meie ajaloo teadus') käsikirja kirjastamisõigused kuuekohalise summa eest.

Vince'il on Suurbritannia ja Austraalia kodakondsus.

Tunnustus
2015 – Kuningliku seltsi teadusraamatu auhind ("Adventures in the Anthropocene")

Teosed
2014 – Adventures in the Anthropocene: A Journey to the Heart of the Planet We Made, Chatto & Windus
2016 – Cultural Being: The Science of our History, Penguin

Tõlked eesti keelde
2017 – Seiklused antropotseenis. Retk inimese kujundatud planeedi südamesse. Tõlkinud Mari Arumäe ja Kristiina Raudsepp. Tallinn: Argo, 364 lk, ISBN 978-9949607280

Viited

Välislingid
Koduleht
Gaia Vince. "Seiklused antropotseenis". Sissejuhatus. argokirjastus.ee

Suurbritannia ajakirjanikud
Teaduskirjanikud
Sündinud 1973
Grūbe

Grūbe (kohalikus murdes Groube) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Smiltene piirkonnas Hopa vallas. Küla asub valla keskosas merepinnast 107 meetri kõrgusel maantee A2 ääres ja Vaidva jõe kaldal. 

Grūbe jääb valla keskusest Hopast 8 ning Riiast 181 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad Robežnieki ja Grūbe bussipeatused. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Hopa piirkonda.

Sealne dolomiidipaljand on looduskaitse all.

Grūbe paljandi kohal oli Vaidava jõel 2,5 meetri kõrgune kärestik, mille juurde XIX sajandil rajati vesiveski. XX sajandi alguses ehitati veski juurde veel saekaater ja paberivabrik. Grūbe kujunes nõnda piirkonna suurimaks tööstuskeskuseks, sealsetes ettevõtetes töötas üle 80 töölise. Teise maailmasõja ajal sealsed vabrikud hävisid. Aastal 1951 rajati jõele pais, mis käitas kuni 1972. aastani hüdroelektrijaama. aastal 1998 avati sealne elektrijaam moderniseeritud kujul taas.

Viited

Smiltene piirkonna külad
Porta Westfalica (kuristik)

Porta Westfalica, ka Vestfaleni lõhe, on kuristik ja läbimurdeorg, kus Weseri jõgi kulgeb läbi Wieheni aheliku (läänes) ja Wesergebirge (Weserberglandi osa) (idas) vahelise lõhe. See paikneb Minden-Lübbecke kreisis Nordrhein-Westfalenis Saksamaal.

1973. aastast on Porta Westfalica ka linna nimi, mis loodi 15 kuristikku ümbritseva küla ühendamise teel. 2006. aastast on see rahvuslik geotoop.

Nimi "Porta Westfalica" on ladinakeelne mõiste "Vestfaleni värav". Põhjast tulles on kuristik sissepääsuks Vestfaleni piirkonda. Vaatamata oma ladina nimele ei mõeldud mõistet välja Rooma aegadel, vaid õpetlaste poolt 19. sajandil.

Kõrgel kuristiku kohal läänepoolsel küljel on suur kuuekülgne kiviehitis, mis paistab kaugele; see on keiser Wilhelmi monument, püstitatud Saksa keisri Wilhelm I auks ja pühendatud 1896. aastal.
Daniel Murillo

Daniel Rose Murillo (sündinud 21. novembril 1982 Bell Gardensis California osariigis) on Ameerika Ühendriikide rokkmuusik.

Karjäär 
Murillo asutas California osatiigis Victorville'is post-hardcore bändi Lorene Drive koos sõpradega oma keskkoolis, kus ta oli laulja ja bassist. Selle tulemusel tõi ta välja Euroopa Liidu Savani Super Pursuit Mode ja Out Alive, samuti ainus seni levinud album "Romantic Wealth".

Pärast seda, kui senine ansambel 2009. aastal lagunes, oli ta 2010. aastal uus laulja Hollywood Undeadis, kes viskasid oma bändist oma eelmise esimehe Deuce'i välja. Temaga ilmusid albumid "American tragedy" (2011), "Notes from the underground" (2013), "Day of the dead" (2015) ja "V" (2017).

Alates 2012. aastast on Lorene Drive taas aktiivne ning Murillo on sellest ajast alates mõlemas ansamblis mänginud.

Diskograafia 
Lorene Drive'iga
Lorene Drive

Hollywood Undeadiga
 2011: American Tragedy
 2013: Notes from the Underground
 2015: Day of the Dead
 2017: Five (V)

Ameerika Ühendriikide muusikud
Sündinud 1982
Muinsuskaitseameti aastaauhinnad

Eesti Muinsuskaitseameti aastaauhinnad on Eesti Muinsuskaitseameti välja antavad auhinnad.

2017 jagati auhindu järgmistes kategooriates:
Hästi restaureeritud mälestis
Hästi restaureeritud hoone muinsuskaitsealal või kaitsevööndis
Hästi kavandatud uusehitis ajaloolises keskkonnas
Aasta tegu
Pärandi tutvustaja
Pärandihoidja
Hoolas omanik
Hea uurija
Hea projekteerija/ planeerija
Hea restauraator
Elutööpreemia
Agne Trummali nimeline noore muinsuskaitsja preemia.

Vaata ka
Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal

Viited

Muinsuskaitseamet
Eesti muinsuskaitse
Eesti auhinnad
Dainis Turlais

Dainis Turlais (sündinud 24. novembril 1950 Madonas) on Nõukogude Liidu ja Läti endine sõjaväelane ning poliitik. Ta oli aastatel 1992–1994 Läti Kaitseväe ülem. Aastatel 1995–1997 oli ta Läti siseminister.

Ta lõpetas aastal 1969 Valmieras keskkooli. Seejärel teenis ta Nõukogude Armees. Ta lõpetas aastal 1973 Leningradi Kirovi-nimelise Üldvägede Sõjakooli ja aastal 1985 Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia.

2019. aasta 30. maist kuni 20. juunini oli ta Riia linnapea.

Viited

Nõukogude Liidu sõjaväelased
Läti sõjaväelased
Läti poliitikud
Siseministrid
Riia linnapead
Sündinud 1950
T30 Howitzer Motor Carriage

T30 Howitzer Motor Carriage (lühendatult T30 HMC) oli Ameerika Ühendriikide liikursuurtükk, mida kasutati II maailmasõjas. Masina disain põhines vajadusel, et sellel pidi olema rünnakurelv, mis pidi olema Ameerika Ühendriikide soomusharu tehtud 1941. aastal. 

Sõiduk oli ehitatud ajutise lahendusena, hiljem võeti kasutusele roomikutega disain, mis oli täiustatud variant originaalsest masinast. Masin võeti vastu tootmiseks 1942. aasta jaanuaris.

Seda tootis White Motor Company, sõiduki relvaks oli 75 mm haubits M1A1, mis oli pandud M3 poolroomik sõidukile (ingl M3 half-track). Esimest korda kasutati sõidukit Põhja-Aafrika kampaanias 1942. aasta novembris. Hiljem on sõidukit kasutatud Itaalias ja Prantsusmaal ning võimalik, et seda kasutati Vaikse ookeani piirkonnas. Mõned masinad saadeti hiljem Prantsusmaa vägedele ning sõidukit kasutati Indohiina sõjas (sõda kestis 1954. aastani).

Viited

Välislingid 
 http://www.historyofwar.org/articles/weapons_T30_75mm_HMC.html Lisainfo (inglise keeles)
 http://afvdb.50megs.com/usa/75mmhmct30.html Tehnilised andmed (inglise keeles)

Liikursuurtükid
Ameerika Ühendriikide relvad
Leena Roots

Leena Roots (sünninimi Leena Pajupuu; 4. mai 1904 ukj Sigula, Harjumaa – 11. detsember 1986) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

1932. aastast töötas ta pikka aega Kurtna Algkooli õpetaja ja juhatajana.

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Tunnustus
1958 – Eesti NSV teeneline õpetaja

Viited

Eesti õpetajad
Eesti koolijuhid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 1986
Vilhelmine Klementi nimeline 32. Kutsekeskkool

Vilhelmine Klementi nimeline 32. Kutsekeskkool oli kutsekeskkool Tallinnas. Kool tegutses 1945–1990. Viru väljakul/Keskväljakul majas nr 2, Tallinnas.

V. Klementi nim. Kutsekeskkooli nr. 32 ühiselamu asus V. Kingissepa tänav 60.

Nimed
1945–1957 Eritööstuskool nr 49
1957–1959 Tehniline Erikutsekool nr 2
1959–1964 Vilhelmine Klementi nimeline Tallinna Tehniline Erikutsekool
1964–1978 Vilhelmine Klementi nimeline Tallinna Linna Kutsekool
1978–1990 Vilhelmine Klementi nimeline Kutsekeskkool nr 32.

Viited

Välislingid

Tallinna endised koolid
Eesti endised kutsekoolid
Emre Mor

Emre Mor (sündinud 24. juulil 1997) on Türgi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe.

Lapsepõlv 
Emre Mor sündis ja kasvas üles Taanis Kopenhaageni äärelinnas Brønshøjs. Tema isa on türklane ja ema Türgi-Makedoonia päritolu. Mor räägib taani ja inglise keelt, kuid mitte türgi keelt.

Ta on Istanbuli jalgpalliklubi Galatasaray toetaja.

Klubikarjäär

Algusaastad 
2013. aasta detsembris 16-aastasena oli ta Saint-Étienne'iga proovitreeningul, kuid lepingut klubiga saada ei õnnestunud.

Mor mängis Lyngby U17 ja U19 meeskondades enne klubist vabastamist 2015. aasta jaanuaris. Lyngby sõnum oli, et neil ei ole võimalik teda oma klubis kasutada.

FC Nordsjælland 
31. jaanuaril 2015 kinnitati, et Mor on sõlminud lepingu FC Nordsjællandiga (FCN), ehkki teda olid jälginud ka teised Taani kõrgeima liiga ja välismaa klubid. Algne eesmärk oli, et Mor mängiks U19 meeskonna jaoks.

Mor tegi ametliku debüüdi FCNis 28. novembril 2015 mängus Taani kõrgliigaklubi Randers FC vastu, mis lõpuks kaotati 0:1. Mor alustas mängu pingilt, kuid asendas 84. minutil Gudmundur Thórarinssoni. Järgmist võistlusmängu Brøndby IF vastu alustas Mor juba algkoosseisus. Tänu heale esitusele sai Mor uue lepingu ja algkoosseisu saamise 2016. aasta jaanuarist.

Borussia Dortmund 
2015. aasta lõpus oli Mor seotud Borussia Dortmundiga. 7. juunil 2016 avaldas klubi, et Moriga sõlmiti viie aasta pikkune leping. Hooajal 2016/2017 tegi Mor kaasa vaid 12 Bundesliga mängus ja UEFA Meistrite Liiga mängus, tavaliselt paremääre või ründava keskvälja asendajana.

Celta Vigo 
29. augustil 2017 allkirjastas Mor lepingu Hispaania klubiga Celta Vigo.

Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Galatasaray. 2021. aasta augustis läks ta laenule Fatih Karagümrüki.

Fenerbahçe 
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Fenerbahçega.

Koondisekarjäär 
Mor esindas Taanit U17, U18 ja U19 rahvusmeeskondades mängides. 2016. aastal vahetas ta oma Taani kodakondsuse Türgi vastu, mille saamiseks pidi tema isa vanglakambris paberitele ka oma allkirja andma. Mor kutsuti mängima Türgi U21 meeskonda ja ta tegi kaasa ka 2017. aasta UEFA Euroopa alla 21-aastaste meistrivõistluste kvalifikatsioonimängus Slovakkia vastu.

Mori debüütmäng Türgi rahvusmeeskonnas toimus 2016. aasta mais Montenegro vastu Antalyas. Ta tegi mängijana kaasa ka 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kus ta oli vanuse poolest turniiri kolmas noorim mängija. Ta pääses pingilt mängu, kui vahetas välja Cenk Tosuni Türgi esimeses meistrivõistluste mängus Horvaatia vastu. Ta oli samuti osa algkoosseisus meistrivõistluste viimases matšis Tšehhi jalgpallikoondise vastu, kus tegi Burak Yılmazile söödu, millest tuli mängu avavärav.

Viited 

Taani jalgpallurid
Türgi jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
Celta de Vigo mängijad
Galatasaray SK mängijad
PAE Olympiakósi jalgpallurid
Fenerbahçe SK jalgpallurid‏‎
Bundesliga mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1997
Ülevaatamata tõlgetega leheküljed
Chris Kyle

Christopher Scott Kyle (8. aprill 1974 Texas, USA – 2. veebruar 2013) oli USA mereväelane ja üle 160 inimese tapnud snaiper.

Enne mereväkke astumist oli ta rodeotšempion. 

Pärast 11. septembri terrorirünnakut paisati ta terrorismivastase sõja eesrindele ning peagi avastas ta oma kutsumuse tippsnaiprina. Tema käes on rekord USA sõjaajaloos 160 kinnitatud surmava lasuga. Varem oli USA rekord 109. 

Iraagi mässulised kartsid teda niiväga, et kutsusid teda Al-Shaitaniks (saatanaks) ning panid tema pea eest välja vaevatasu. Ta sai legendi staatuse kaitstes surmava täpsusega katuselt ja peidupaikadest oma kaasüksuslasi, merejalaväelasi ja USA maaväe sõdureid. 

Chris Kyle'i rekordlask toimus Bagdadi lähedal, kus ta tabas sihtmärki 1920 meetri kauguselt. 

Kyle vabastati 2009. aastal Ameerika Ühendriikide mereväest auväärselt ja avaldas 2012. aastal oma bestselleriks osutunud autobiograafia "Ameerika snaiper". Kaks aastat hiljem lavastas Clint Eastwood raamatu põhjal samanimelise filmi. 

Endine mereväelane Eddie Ray Routh tappis Chris Kyle'i 2013. aastal Texases Creek Lodge'i tulistamisplatsil. Posttraumaatilise stressihäirega tulistajale mõistis kohus eluaegse vanglakaristuse.

Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Snaiprid
Sündinud 1974
Surnud 2013
Tartu Kommunist

Tartu Kommunist oli aastatel 1940–1941 ilmunud "Eestimaa Kommunistliku Partei (bolševikkude) Tartu Komitee häälekandja", mis asendas ajalehte Postimees pärast tolle sulgemist okupatsioonivõimude poolt. Viimane Postimees ilmus 27. septembril 1940 ja esimene Tartu Kommunist 28. septembril 1940. Ajalehe vastutav toimetaja oli Max Laosson.

Viimane Tartu Kommunist ilmus 24. juulil 1941. Ajalehte jõudis ilmuda 162 numbrit. Ilmumissagedus oli 6 korda nädalas. Üksnumbri hind oli 7 senti, hiljem 10 kopikat. Kirjastaja oli Ajalehtede Kirjastus ehk endine Postimehe kirjastus.

Postimees taastati juulis 1941 ja ajaleht ilmus ka pärast uut nõukogude okupatsiooni 1944. aastal, kuni 1948. aastani, mil ta sai nime Edasi. Pärast II maailmasõda tegutses nime Tartu Kommunist all trükikäitis, algselt Postimehe toimetuse kõrvalmajas aadressil Ülikooli 21/23, seejärel 1950. aastatel Kastani tn 38.

Eesti NSV ajalehed
Eestimaa Kommunistlik Partei
Tallinna Miilitsa Erikeskkool

Tallinna Miilitsa Erikeskkool oli aastatel 1944 kuni 1991 Tallinnas Nõmmel Pärnu maantee 326-328 (138) asunud kutsehariduskool. Kõnekeeles kutsutud ka kui Tallinna Miilitsakool ja Nõmme Miilitsakool.

Ajalugu
 1944–1946 NSV Liidu SARK Eesti Kool 
 1947–1951 NSV Liidu SM Ohvitseride Kool 
 1951–1957 NSV Liidu (Julgeolekuministeeriumi) Siseministeeriumi Tallinna Miilitsakool 
 1957–1960 NSV Liidu SM Tallinna Erikeskkool 
 1960–1966 Eesti NSV SM Tallinna Miilitsa Erikeskkool 
 1966–1991 NSVL SM Tallinna Miilitsa Erikeskkool (vene keeles Таллинская специальная средняя школа милиции МВД СССР)

Kool loodi NSVL Siseasjade Rahvakomissariaadi 06. detsembri 1944. aasta käskkirja nr 001469 alusel. Kuni 1955. aastani õpetati koolis välja operatiivtöötajaid miilitsaorganite jaoks. Põhikursusega paralleelselt koolitati kriminaaljälitusega tegelevaid töötajaid. 

Alates 1955 likvideeriti operatiivtöötajate kursus ja kooli profiiliks sai kriminaaljälitustöötajate koolitamine. Alates 1957. aastast sai kool keskerihariduslikuks õppeasutuseks. Valmistati ette miilitsatöötajaid juriidilise keskharidusega päevases õppes kahe- ja kaugõppes kolmeaastase õppeajaga. Paralleelselt nendega (alates 1963. aastal) viidi läbi kuuekuulisi kriminaaljälituse kursusi. Alates 1963. aastast valmistas kool ette miilitsaorganite juhtivkoosseisu. Põhikirjad ja juhised (õppetöökoormuse normid, pedagoogide töötasustamise normid, praktika organiseerimine ja läbiviimise juhend jm) NSVL Siseministeeriumi kesk-eri õppeasutustele töötas välja ja kinnitas oma käskkirjaga NSVL Siseministeerium. Viimane põhikiri kinnitati NSVL Siseministeeriumi 04.10.1990 käskkirjaga nr 371. Kool likvideeriti Eesti Vabariigi Valitsuse 14. jaanuari 1991 määruse nr 6 alusel 28.02.1991.

Tallinna Miilitsakoolis on õppinud mitmed tuntud inimesed: Veiko Kulla, Andres Anvelt, Eston Kohver.

Likvideeritud Tallinna Miilitsa Erikeskkooli baasil moodustati alates 1. märtsist 1991 Eesti Vabariigi Siseministeeriumi Politseiakadeemia, kelle valdusesse jäi likvideeritud kooli arhiiv. Politseiakadeemia likvideeriti 1. mail 1992 Eesti Vabariigi Valitsuse 08.05.1992 määrusega nr 139. Eesti Vabariigi Valitsuse 21. mai 1993 määrusega nr 158 asutati Tallinna Politseikool. Eesti Vabariigi Valitsuse 5. august 1997 määruse nr 148 alusel liideti Tallinna Politseikool Paikuse Politseikooliga.

Asukoht
Tallinna Miilitsa Erikeskkooli asus kuni lõpetamiseni 1992. aastal Tallinnas Nõmmel Pärnu maantee 328. 2021. aastal alustati maja ümberehitust korterelamuteks.

Viited

NSV Liidu Siseministeerium‎
Nõmme linnaosa
Eesti NSV Siseministeerium‎
Viikingilaeva koopia

Viikingilaeva koopiad on ühed levinuimatest laevade koopiatest.

Viking – esimene koopia viikingilaevast – ehitati Rødsverveni laevatehases Norras Sandefjordis. 1893. aastal sõitis see üle Atlandi ookeani Ameerika Ühendriikidesse Chicagosse. Varem asus laev Lincoln Parkis Chicagos, praegu on Viking konserveerimisel Genfi linnas Ameerika Ühendriikides.

Põhja-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on kasutusel märkimisväärne hulk viikingiaegsete laevade taasehitusi. Taanis Roskildes asuv Vikingilaevade Muuseum on olnud eriti viljakas arheoloogiliste leidude järgi täpsete rekonstruktsioonide ehitamisel.

Eestis ehitatud viikingilaevade koopiad

Turm – Tartu, ehitatud aastatel 2008–2009, Lapuri laeva koopia, pikkus 12 m, laius 2,5 m, 10 aeru. 

Aimar – Käsmu, ehitatud aastatel 2009–2010, Gokstadi seksringi koopia, pikkus 9,7 m, laius 2 m, 8 aeru.

Thule ja Neyve – Nõva, ehitatud aastatel 2010–2011,  Gokstadi faeringi koopiad, pikkus 6,7 m, laius 1,7 m, 4 aeru.

Äge – Kiruvere, ehitatud aastatel 2011–2012, Fotevik  koopia, pikkus 11,6 m, laius 2,8 m, 12 aeru.

Thor – Hõreda, ehitatud aastatel 2013–2018, Gokstadi laeva 1/2 koopia, pikkus 10 m, laius 2,6 m, 8 aeru.

Viited

Viikingilaevad
Jonathan Balcombe

 
Jonathan Balcombe (sündinud 28. veebruaril 1959 Londonis Inglismaal) on Ameerika Ühendriikide etoloog ja teaduskirjanik.

Ta sündis Ida-Londonis Hornchurchis (praeguse haldusjaotuse järgi asub Hornchurch Londoni Haveringi linnaosas), kasvas üles Uus-Meremaal ja Kanadas. 1983. aastal lõpetas ta Torontos Yorki Ülikooli bakalaureusekraadiga bioloogias. Magistrikraadi bioloogias sai ta Ottawas asuvast Carletoni Ülikoolist.

 
Balcombe elab 1987. aastast Ameerika Ühendriikides. Kaitses 1991. aastal Knoxville'is Tennessees asuvas Tennessee Ülikoolis doktorikraadi etoloogias. Doktoritöö teemaks oli troopilistel ja subtroopiliste aladel levinud käsitiivaliste seltsi mopsininalaste sugukonda kuuluva Brasiilia kurdmoka (Tadarida brasiliensis) ema ja poja vahelise vokaalse kommunikatsiooni uurimine.

Balcombe on töötanud mitmes loomakaitseorganisatsioonis, sealhulgas The Humane Society of the United Statesis ja People for the Ethical Treatment of Animalsis, tegutsenud õppejõuna ja lektorina. On käinud loenguid andmas kuuel mandril. Ta on ajakirja Animal Sentience kaastoimetaja.

Teosed
2000 – The Use of Animals in Higher Education: Problems, Alternatives, and Recommendations, Humane Society Press
2006 – Pleasurable Kingdom: Animals and the Nature of Feeling Good, Macmillan
2010 – Second Nature: The Inner Lives of Animals, Macmillan
2011 –  The Exultant Ark: A Pictorial Tour of Animal Pleasure, University of California Press
2016 – What A Fish Knows: The Inner Lives of Our Underwater Cousins, Scientific American/Farrar, Straus and Giroux

Tõlked eesti keelde
2018 – Mida kala teab. Meie veealuste sugulaste siseelu. Tõlkinud Tiina Randus, toimetanud Triin Olvet, keeletoimetanud Katrin Ringo, terminire ja kalanimetuste osas konsulteerinud Aare Verliin ja Toomas Saat, kujundnud Kaspar Ehlvest. Tallinn: kirjastus Argo, 280 lk, ISBN 978-9949607488

Viited

Välislingid
Koduleht
Books by Jonathan Balcombe. thriftbooks.com
BatWorldSanctuary - curious, playful bats.mpg. jutustavat teksti loeb Jonathan Balcombe, youtube.com, 1. veebruar 2012
Most Eaten, Least Heard: The Inner Lives of Fishes | Jonathan Balcombe | TEDxHeidelberg. youtube.com, 9. jaanuar 2018

Ameerika Ühendriikide teaduskirjanikud
Etoloogid
Sündinud 1959