Lilly Walther

Lilly (Caroline Auguste Bertha) Walther (Valter) (11. juuli 1866 Kaiu – 8. september 1946 Tšernuška, Molotovi oblast, Vene NFSV) oli baltisaksa tarbe- ja maalikunstnik ning restauraator.

Harjumaal sündinud Lilly Walther õppis Pärnu kõrgemas tütarlastekoolis ja Peterburis Stieglitzi kunstikoolis. Täiendas end 1896–1897 Prantsusmaal Sèvresi portselanivabrikus ja aastast 1903 Tallinnas Ants Laikmaa joonistuskursustel. Juhatas 1899–1907 oma ateljeestuudiot, osales 1904 tarbekunstiateljee asutamises. Tegutses 1908–1912 vaheldumisi Berliinis, Worpswede kunstnike koloonias, Weimari kunstikoolis ja Pariisis. Naasis 1912 Tallinna, elas esimese maailmasõja ajal Krimmis, aastast 1922 taas Tallinnas, töötas aastast 1925 restauraatorina, 1940. aastail Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis. 1932–1936 EKKKÜ ja aastast 1936 EAKKK liige. 

On loonud lille- ja maastikupilte, natüürmorte ja portreid (nii õlimaale kui ka akvarelle). Kunstniku karakteritabamisoskus avaldub eelkõige lapsi kujutavates joonistustes ning eesti taluinimeste portreedes. Tegutses ka keraamika ning naha- ja tekstiilikunsti alal, osales 1905 Tallinnas Kluge & Ströhmi raamatukaupluse kunstisalongi kujundamises. Walther oli esimesi Eesti maalirestauraatoreid, kasutas M. Doeneri maaliennistustehnoloogiat (vaha-vaigu meetod). Korrastas 1934 Mustpeade Vennaskonna maalikogu, ennistas 1940–1941 Niguliste kiriku Antoniuse altari ning pärast Tartu pommitamist 1943 Tartu Kunstimuuseumi maale. 

Ta oli maalikunstnik Carl Sigismund Waltheri lapselaps.

Päritolu 

Caroline Auguste Bertha Walther, kunstnikunimega Lilly Walther, sündis 11. juulil (29. juunil vkj) 1866. aastal Kaiu karjamõisas Kuimetsa vallas Juuru kihelkonnas. Waltherite perekond oli baltisaksa päritolu. Lilly vanaisa Carl Sigismund Walther (1783, Dresden – 1866, Kaiu) oli Saksamaalt pärit kunstnik, kes kutsuti Eestisse 1809. aastal koduõpetajaks ning jäi siia pidama. Ta abiellus 1812. aastal bürgermeistri tütre Juliane Elisabeth von Dehniga (1791, Tallinn – 1832, Tallinn)

Lilly Walther sündis mõisavalitseja perekonda. Isa Johann Theodor Sigismund Walther (1826, Tallinn – 1907,?) oli agronoom, kes abiellus 1858. aasta 30. detsembril Amalie Vilhelmine Freyga (1834, Jõõpre – 1897, Pärnu). Hiljem elasid vanemad Peterburi kubermangus Veino mõisas (praeguse Slantsõ linna lähedal) ning seejärel Oudova lähistel Zaudoba mõisas. Perekonnas kasvas üheksa last, kellest lisaks Lillyle tegelesid kunstiga veel Hans, Heinrich ja Marie. Esmase hariduse sai kunstnik Pärnu Linna Kõrgemas Tütarlastekoolis aastatel 1879–1883. Teadmata põhjustel lõpetas ta kooli alles 1888. aastal eksternina.

Elukäik ja looming 

1888–1895 õppis ta vabakuulajana hetkel teadaolevalt esimese Eestist pärit naiskunstnikuna parun Stieglitzi Tehnilise Joonistamise Keskõppeasutuses ehk suupärasemalt Stieglitzi Kunsttööstuskoolis Peterburis. Stieglitzi kooli pääsemine ei olnud kerge, tavaliselt oli soovijaid kolm-neli korda rohkem kui kohti. Tema erialavalikuks sai seal portselanimaal. Stieglitzi Kunsttööstuskoolis oli parimatel lõpetajatel võimalus osa võtta konkurssidest, kus  edukamatele määrati välisstipendium. Lilly Waltheril õnnestus tänu Messmacheri-nimelisele stipendiumile täiendada ennast aastatel 1896–1897 portselanimaali alal Prantsusmaal Pariisi lähedal Sèvresi portselanitehases (Manufacture nationale de Sèvres), mis on tänini Euroopa hinnatumaid portselanivabrikuid. Samal ajaperioodil külastas Lilly Walther praktika kõrvalt ka Pariisi ning Saksamaal Dresdenit ja Münchenit. Ringi reisides võttis osa ka erinevatest kunstiklassidest ja ateljeetundidest.

1898–1907 Eestisse naastes jätkas Lilly Walther tööd tarbekunstnikuna ning joonistamise ja maalimise eraõpetajana. Tal õnnestus saada ateljee Tallinna aadressile Lühike jalg 9, tänase nimega Neitsitorni. Lilly Walther jätkas portselanimaaliga ja kuna Tallinnas portselanimaalijale vajalik tööstuslik baas puudus, asus katsetama ka teiste tarbekunsti aladega.

1903. aastal täiendas Lilly Walther ennast Ants Laikmaa (1866–1942) kahekuulisel kunstikursusel ning 1904. aastal kursusest välja kasvanud ateljeekoolis. Tegemist oli Eesti esimese kunstikooliga, kus muu hulgas toimusid Eesti esimesed aktijoonistamise klassid. 

1904. aastal asutas Lilly Walther koos kohalike baltisaksa naiskunstnike Anna Elisabeth von Maydelli (1861–1944), Marie Magdalena (Magda) Lutheri (1872–1947) ning Bertha Helena Ebba Weissiga (1869–1947) Tarbekunsti Ateljee, mis tegutses algul Lilly Waltheri ateljees. Kunstnikud seadsid endale sihiks arendada kodumaist kunstkäsitööd, pakkudes nii originaalkavandeid erinevatele tarbekunstitehnikatele kui ka järelevalvet käsitöömeistrite teostusele. Tarbekunsti Ateljee tegevus käivitus hoogsalt ja laiaulatuslikult. Kavandeid võis tellida pea kõigile tarbekunstialadele nagu klaasikunst, nahaplastika, tikkimine, raamatugraafika, eksliibrised, plakatid, keraamika, puu- ja sepatöö jms. Lisaks korraldasid nad ise näitusi ning osalesid teiste korraldatud näitustel. Tarbekunsti Ateljee tegutses ligi kümme aastat, kuni 1914. aastani, ent Lilly Waltheri roll jäi seal pigem napiks. 

1905. aastal kujundati osa Kluge & Ströhmi raamatukaupluse ruume ümber kunstisalongiks. Peamiselt kõrgetasemelise välismaa kunsti näitamise paigaks kujuneva salongi avamises osales ka  Lilly Walther koos Anna Maydelliga. 

1906. aastal korraldas Lilly Walther Lühikeses jalas oma esimese isikunäituse. Väljapanek oli mitmekesine, sisaldades akvarelle, õlimaale, keraamikat, nahatöid, maalitud portselannõusid, maale ning aplikatsioonitehnikas teoseid.

Keskikka jõudnuna võttis Lilly Walther 1907–1912 ette viieaastase enesetäiendusreisi Prantsusmaale ja Saksamaale, arendades ennast nii tarbe- kui ka maalikunsti vallas. 1907. aastal oli esimene peatus Berliinis tuntud keraamiku prof. Theo Schmuz-Baudissi (1859–1942) ateljees ning hiljem vanas ajaloolises Brügeli keraamikatehases Jena lähistel. Edasi liikus ta 1908. aastal Weimarisse, kus võttis 1910. aastani kursusi Weimari Suurhertsogi Saksi Kunstikoolis. Õpetajateks olid Saksa maalikunstnik prof. Fritz Mackensen (1866–1953) ning saksa päritoluga Ameerika maalikunstnik Gari Melchers (1860–1932). 1908. aastal võttis Walther osa ka Worpswede maalijaterühma tegevusest F. Mackenseni rajatud kunstnikekoloonias Bremeni lähistel. 1910. aasta lõpus suundus Walther Prantsusmaale Pariisi, kus ta töötas iseseisvalt kaks aastat. 

Aastatel 1912–1916 tegutses kunstnik taas Eestis. Siin jätkas ta maalikunstnikuna ja eraõpetajana. Tarbekunsti, keraamika ning portselanimaaliga ta enam ei tegelenud, vaid pühendus akvarellile ja õlimaalile, luues maastiku- ja lillemaale. 1912. aastal korraldas ta isikunäituse Tallinnas Kanuti Gildi saalis (05.12.–20.12.1912). Näitus koosnes peamiselt lillemaalidest ja visanditest, kuid väljas olid ka mõned näited Brügelis loodud talunõudest. 

1917. aastal sõitis Lilly Walther sõja eest Krimmi, kus elasid ta õed Julie ja Alma ning vend Roman. Ta elatas end Krimmis joonistamistundide andmisega, kuid sai ka Lõuna-Krimmi kunstnike ühenduse (vk Товарищество художников южного Крыма) liikmeks ning osales kunstinäitustel Jaltas.

1922. aastast alates elas ta taas Tallinnas. Kunstnik jätkas pisut õpetamise ja maalimisega, kuid näitustel esines pigem vanemate töödega. Üks põhjuseid, miks maalimine tahaplaanile jäi, oli Waltheri 1925. aastal alanud karjäär maalide restauraatorina. Tema suurim panus oli Mustpeade Vennaskonnale kuulunud Rootsi kuningate ja teiste valitsejate portreede korrastamine, Niguliste kirikus asuva kuue epitaafi ja Antoniuse altari restaureerimine ning töötamine Eesti Kunstimuuseumis ja Tartu Kunstimuuseumis. Ta võttis Eestis esimeste seas kasutusele Doerneri vaha-vaigumeetodi, mis oli 20. sajandil levinud restaureerimispraktika.

1939–1941 toimus Eesti, Läti ja Leedu baltisakslaste ümberasustamine (sks k Umsiedlung), mille käigus lahkusid siin aastasadu elanud baltisakslaste järeltulijad Saksamaale. Lilly Walther, kellele kutse samuti kehtis, ei järgnenud sellele, kuna pidas Eestit oma kodumaaks. Ta olla irooniliselt küsinud: "Mis õnne mul sealt [Saksamaalt] oodata on?" 

Eestisse jäämisega osutas Walther Eesti restaureerimis- ja kunstiloole hindamatu teene. Oma viimastel sõjaaegsetel Eestis elatud aastatel aitas ta päästa palju hindamatut kultuuripärandit.

Nõukogude võim küüditas 80-aastase Waltheri 15. augustil 1945. aastal sakslaste küüditamise käigus Molotovi oblastisse Tšernuška külla. Olles elanud Siberis veidi üle aasta, suri Lilly Caroline Auguste Bertha Walther seal 1946. aasta 8. septembril.

Isiklikku 
Lilly Waltheri kunstnikuteel oli eriti ta välismaal viibimise ajal moraalseks ja majanduslikuks toeks kunstihuviline aadlidaam Stella Marie Elisabeth Ernestine von Bremen (1862–?). Walther kohtus paruniprouaga 1905. aastal. Lilly Walther oli alati oodatud Bremenite perekonna residentsi, Avanduse mõisa Simuna kihelkonnas, ning Harjumaal Keila kihelkonnas asuvasse Solitude'i suvemõisa, kus kunstnikul oli võimalus maalida ning vajadusel ka pikemalt peatuda.

Ta küll ei abiellunud ega saanud lapsi, kuid oli oma sugulaste perekondadele alati kättesaadav ning soe Tante Lilly. Lilly Walther pidas väga lugu oma perekonnast ning suhted ei katkenud ka pikkadel rännakutel.

Näitused

Isikunäitused 
1906. aastal Lilly Waltheri esimene isikunäitus, mille ta korraldas omaenda ateljees (arvatavasti Lühikeses jalas). Väljapanek oli mitmekesine, sisaldades akvarelle, õlimaale, keraamikat, nahatöid, portselanimaale ning aplikatsioonitehnikas teoseid.
1912. aastal (5.12–20.12) Tallinna Kanuti Gildi saalis. Naastes Eestisse ning jätkates maalikunstniku ja eraõpetajana, korraldas Walther eduka teise isikunäituse Eestis. Peamiselt olid eksponeeritud lillemaalid ja visandid. Näituse arvustuses nenditi, et vaatamata rohketele reisidele, on Lilly Walther jäänud lillesõbraks ja tema tugevuseks on rohkem kui kunagi varem lillemaal. 
1966. aasta juunis Tallinna Kunstisalongi vaateaknal. Lilly Waltheri 100. sünniaastapäeva puhul korraldati Tallinna Kunstisalongi vaateaknal väike mälestusnäitus tema pärandist. 
1992. aastal (20.12–16.03) korraldati Tartu Riikliku Kunstimuuseumi I korrusel Lilly Waltheri 125. sünniaastapäeva puhul tema loomingu näitus. Eksponeeriti akvarelle, õlimaale, joonistusi ja etüüde portselanimaalidele. Vitriinides võis leida Waltheri isiklikke kirju, fotosid, postkaarte ning väiksemaid joonistusi, akvarelli- ja õlietüüde. Lisaks olid eksponeeritud kolm tema korrastatud maali Tartu Kunstimuuseumi kogust.
2022. aastal (23.02–29.05) toimus Tartu Kunstimuuseumi III korrusel Tartu Kunstimuuseumis asuva Lilly Waltheri pärandi näitus.

Grupinäitused 
Valik grupinäitusi:

1897   kunstinäitus Rakveres
1898   Provintsiaalmuuseumi 2. näitus kanuti Gildi ruumides
1900   Provintsiaalmuuseumi kunsti ja tarbekunsti näitus Börsisaalis
1900   J. Steinfelsi kunstikaupluse jõulunäitus Tallinnas
1900   kunstinäitus Pärnus
1903   Laikmaa ateljeekooli 1. näitus Provintsiaalmuuseumis
1904   Tarbekunsti Ateljee 1. näitus Tallinnas Lühike jalg 9
1909   Balti maalikunstnike ja kujurite näitus Pärnu Saksa Seltsimajas
1911   Baltisaksa kunstnike maalinäitus Kluge & Strühmi kunstisalongis
1912   Balti Kunstnike Liidu maalide ja etüüdide näitus Provintsiaalmuuseumis
1917–1919   Kunstnikutöö Krimmi lõunarannikul ning esinemine kohalikel kunstinäitustel 
1925   Eesti kunsti 2. Ülevaatenäitus Tallinnas Kadrioru lossis
1925   kunsti ja tarbekunsti jõulunäitus Tallinnas Lai tänav 19
1926   Graafika ja tarbekunsti kevadnäitus E. v. Kurselli kunstisalongis
1927   EKKKÜ 6. kunstinäitus Harjumäe paviljonis Tallinnas
1927   rändav saksa kultuuri kunstinäitus
1929   Erna Kreichmanni ja tema sõpruskonna maalinäitus Börsihoones 
1930   EKKKÜ 10. kunstinäitus KKSKV ruumides Tallinnas       
1930   KKSKV suvine kunstinäitus Pärnu Tütarlaste Gümnaasiumis          
1931   Soome kunstnike grupinäitus Taidehallis Helsingis
1932   EKKKÜ 10. tegevusaasta juubelinäitus Tallinna Börsisaalis      
1932   kunstinäitus Rakveres
1936   EAKKK kunstinäitus Narvas „Harmonie“ ruumides           
1939   Eesti naiskunstnike näitus Tallinna Kunstihoones
1940   EKKKÜ 23. kunstinäitus Tallinna Kunstihoones
1940   EKKKÜ suvine kunstinäitus Tallinna Kunstihoones
1942   kunsti müüginäitus „Eesti maa ja linn“ Tallinna Kunstihoones

Viited

Kirjandus 
 A. B. Lilly Walther Ausstellung (Canuti Gilde). – Revaler Zeitung, 8. detsember 1912
Julius Genss, Eesti kunstimaterjale III. Kunstnike leksikon V–Ü. Tallinn: ENSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu, 1949
 V. Erm, 100 aastat Lilly Waltheri sünnist. – Edasi, 12. juuni 1966
 I. Ojalo, Lilly Walther. – Sirp ja Vasar, 8. juuli 1966
 Kroonika: Lilly-Caroline-Auguste-Bertha Walther. – Renovatum, anno 1991, pagineerimata
Virve Hinnov. Lilly Waltherist seoses tema mälestusnäitusega. – Postimees, 22. jaanuar 1992
Voldemar Erm, Leila Anupõld. "Walther, Valter, Lilly (õieti Caroline Auguste Bertha), maalikunstnik ja restauraator". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 570
 Lilly Walther. Toim Nele Ambos. Tartu: Tartu Kunstimuuseum, 2022

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Eesti maalikunstnikud
Stieglitzi kunstikooli vilistlased
Baltisakslased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1866
Surnud 1946