joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kabina mõis

Kabina mõis (saksa keeles Kabbina) oli rüütlimõis Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõisa ala Tartu maakonda Luunja valda.

Ajalugu
Mõisa omanikud olid Igelströmid, Nolckenid.

Viited

Kirjandus
Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 29.
Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 110-111.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 53-54 .
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 443 .

Liivimaa fideikomissmõisad
Tartumaa mõisad
Tartu-Maarja kihelkond
Nolckenite mõisad
Kaisma mõis

Kaisma mõis (saksa keeles Kaisma) oli rüütlimõis Pärnu-Jaagupi kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõis Pärnu maakonda Põhja-Pärnumaa valda.

Mõisa omanikud olid Schmidtid.

Viited

Pärnumaa mõisad
Pärnu-Jaagupi kihelkond
Karula mõis (Haljala)

Karula mõis (saksa keeles Karrol) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Viited

Virumaa mõisad
Haljala kihelkond
Kasari mõis

Kasari mõis, Kassari mois (saksa keeles Kasargen, (Gut) Kasargen; Klein-Kesküll; Kiwiszel; Kasarien; klein Käskül; vene keeles Мз. Казаргенъ; Им. Казаргенъ) oli rüütlimõis Kirbla kihelkonnas Läänemaal.

Mõisa omanikud olid Bodiscod, viimane omanik advokaadist  Alexander Eduard Woldemar von Bodisco. 1867. aastal võttis Kasari mõisa rendile eestlasest rentnik Ollino, Kasari mõis oli kahe inimpõlve jooksul rendil, kokku üle 50 aasta.

Vaata ka
Kassari mõis (Pühalepa kihelkonnas)

Viited

Läänemaa mõisad
Kirbla kihelkond
Pierre-Gilles de Gennes

Pierre-Gilles de Gennes (24. oktoober 1932 Pariis – 18. mai 2007 Orsay) oli prantsuse füüsik.

1991. aastal anti talle Nobeli füüsikaauhind.

Tunnustus
1984 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Ta oli valitud Venemaa Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Prantsuse füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1932
Surnud 2007
Lokuta mõis

Lokuta mõis (saksa keeles Tecknal) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda.

Mõisat on esimest korda mainitud 1460. aastal. 

Lokuta mõisas tegutses 18. sajandil ka Lokuta tellisetehas.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Georg Rausch von Traubenberg.

Mõisa ühekorruseline peahoone ehitati 1875–1888. Hoones töötab Lokuta Lasteaed.

Vaata ka 

 Lokuta mõisa kalmistu

Viited

Välislingid

Lokuta mõis (Türi khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Järvamaa mõisad
Türi kihelkond
Türi vald
Essenite mõisad
Lagedi mõis

Lagedi mõis (saksa keeles Laakt, Holsteinsruh) oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Jõelähtme valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1397. 

Mõis on mitu korda olnud ka riigimõis.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Rudolf von Harpe.

Viited

Välislingid

Harpede mõisad
Eestimaa rüütelkonna mõisad
Harjumaa mõisad
Jüri kihelkond
Jõelähtme vald
Tihomir Orešković

Tihomir Orešković (sündinud 1. jaanuaril 1966 Zagrebis) on Horvaatia poliitik. Ta oli 22. jaanuarist kuni 19. oktoobrini 2016 Horvaatia peaminister.

Ta sündis Zagrebis, kuid pool aastat pärast tema sündi rändas ta koos vanematega Kanadasse. Ta kasvas üles Ontario provintsis Hamiltonis. Orešković õppis McMasteri Ülikoolis keemiat (lõpetades keemiaalased õpingud 1989. aastal). 1991. aastal lõpetas ta ülikooli magistrikraadiga ärijuhtimises.

Aastast 1992 oli ta seotud farmaatsiatööstusega.

Isiklikku 
Ta on abielus ning ta on kahe tütre ja kahe poja isa.

Horvaatia peaministrid
Sündinud 1966
Rahivere mõis

Rahivere mõis (saksa keeles Rahhifer) oli karjamõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.

Viited

Välislingid

Tartumaa mõisad
Maarja-Magdaleena kihelkond
Keskküla mõis

Keskküla mõis (saksa keeles Kesküll) oli rüütlimõis Kirbla kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonda Lääne-Nigula valda.

Mõis rajati tõenäoliselt 17. sajandil. 

19. sajandil ja 20. sajandi algul olid mõisa omanikud Fersenid. 1883. aastal müüs Alma von Maydell ja tema neli last Keskküla mõisa Läänemaa kreisisaadik Nikolaivon Fersenile hinnaga 60 000 hõberubla. 1897. aastal, Nikolai Gotthard Georg von Ferseni (surma järel 1896)  pärisid mõisa  tema 5 poega (Lorenz Nikolai Arthur von Fersen, Erich Bernhard Nikolai Lorenz von Fersen, Kurt Konstantin Ernst von Fersen, Otto Wilhelm Karl von Fersen, Axel Georg Theodor Hermann von Fersen), igaüks 2/14 osas ja 4 tütart (Dorothea (Dora) von Fersen, Margarethe Else Dorothea Nelly von Fersen, Antonie (Tony) Johanna Bertha von Fersen, Helene Auguste Dorothea von Fersen), igaüks 1/14 osas. Neile kinnistati Keskküla ja Kirbla mõisad. 1901. aastal läks Keskküla koos Kento maatüki ja Kirbla mõisaga (2262 tessatiini) pärijatevahelisel kokkuleppel parun Axel Georg* Theodor Hermann von Fersenile (1870–1943).

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Kirbla kihelkond
Lääne-Nigula vald
Maydellide mõisad
Kangelane

Kangelane või kangelanna on silmapaistva mehisuse või naiselikkuse poolest tuntud isik, kes on riskides teiste hüvanguks toime pannud erakordse teo ning mida teised on ka täheldanud. Erakordselt vapraid inimesi nimetatakse eesti keeles samuti sangariteks.

Vaata ka 

 Heeros
 Protagonist
 Antikangelane
 Sotsiopaatia

Kirjandus
Ühiskond
Kiuma mõis

Kiuma mõis (ka Kioma mõis; saksa keeles Küemahe) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal.

Mõisa on esmakordselt mainitud 1495. aastal. 

Mõis kuulus 16. sajandil Kruse aadlisuguvõsale, 19. sajandil Nolckenite suguvõsale.

Endise Kiuma mõisa süda asub tänases Aarna külas.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Põlva kihelkond
Löwis of Menarite mõisad
Kohtla mõis

Kohtla mõis (saksa keeles Kochtel) oli rüütlimõis Jõhvi kihelkonnas Virumaal.

Omanikud
Kohtla mõisa mainitakse esmakordselt 1419. aastal ja see on vanim pidevalt eksisteerinud mõis kogu Jõhvi kihelkonnas. Mõis rajati arvatavasti 15. sajandi algul selleks, et paremini majandada Lodede ulatuslikke maavaldusi. Pärast nende maade jagamist üksikute pärijate vahel tekkisid uued mõisad Kukrusele ja Eredale ning Kohtla kaotas oma esialgse tähtsuse.

Tõenäoliselt rajati mõis Kohtla-nimelise väikeküla asemele, mille ajalugu ulatub ilmselt muinasaega välja. Tegemist võib olla ka kunagise Eesti vanema suurmajapidamise ehk “mõisaga”.

1419–1678 kuulus Kohtla mõisale ainult pool Odrisi külast. 1549. aastal mainitakse Kohtla omanikuna Edise lossi valdajat ja Jõhvi kiriku patrooni Otto Tuuvet. Millal ta mõisa ostis, ei ole täpselt teada. 1553. aastal  müüs ta selle edasi Johan Brackelile.

Ühel keskaegsel kaardil kannab Kohtla isegi nime Brakelshof (Brakeli mõis). Jürgen Anthony Brackel, kes 1678. aastal mõisale teise poole Odrisi külast tagasi ostis, langes ise hiljem Põhjasõjas. Tema lesk Louise Margaretha asus elama Tartusse, kus abiellus uuesti ja müüs tühjana seisva ning osaliselt panditud maadega mõisa 1728. aastal Carl Gustav Stahlile. 1745. aastal vahetas Stahl Kohtla mõisa Tartumaal asuva Äksi mõisa vastu ja vahetusega kaasnesid kõik perekonnamõisaga seotud õigused, näiteks matusepaik ja loož Jõhvi kirikus.

Uueks omanikuks saanud Äksi mõisa valdaja Conrad Adolf Freytag von Loringhoven ei jäänud kohale aga kauaks ja 1750. aastal ostis mõisa talt 13 000 riigitaalri eest Otto Magnus von Stackelberg.

Otto Magnus von Stackelberg hakkas kokku ostma kohalikke mõisaid (1763 ka Ereda mõisa). Tema poeg Otto Magnus von Stackelberg sai 1775. aastal tänutäheks aktiivse diplomaatilise tegevuse eest krahvitiitli. Kuna Stackelbergi ulatuslike valduste peamõis asus Püssis, hakkas Kohtla rahvas teda nüüdsest suupärasemalt kutsuma lihtsalt “Püssi krahviks”. Edaspidi tuli Kohtlal leppida kõrvalmõisa staatusega ja omanik külastas seda heal juhul kord või paar aastas. Stackelbergidele kuulus mõis Eesti Vabariigi maareformini. 

1921. aastal jagati mõisa maad kruntideks ja endise mõisa keskusesse hakkas tasapisi kujunema asula.

Kohtla - Kohtla-Nõmme
1931. aastal rajas Suurbritannia firma New Consolidated Gold fields Ltd. Kohtla raudteejaama juures Kohtla õlivabriku, mis kasutas toorainena põlevkivi ja et mitte põlevkivi kaugelt transportida, rajati lähedusse 1937. aastal Kohtla kaevandus. Seoses Roodu-Nõmmele õlitööstuse rajamisega 1931. aastal ja põlevkivikaevanduse avamisega 1937. aastal kiirenes asula kasv tunduvalt ja 1945. aastal moodustati iseseisev Kohtla alev. Nimi Kohtla-Nõmme võeti kohanimena kasutusele alles pärast Teine maailmasõda. 

Endine mõisahoone, milles 1933–1941 asus Kohtla kool, põletati 12. augustil 1941 nõukogude vägede poolt nagu ka suurem osa Kohtla-Nõmmest. Mõisa park on mingil kujul siiski tänaseni säilinud.

Viited

Välislingid

Kohtla mõis (Jõhvi khk), Kinnistute register

Eestimaa fideikomissmõisad
Virumaa mõisad
Jõhvi kihelkond
Stackelbergide mõisad‎
Koigi mõis (Ambla)

Koigi mõis (saksa keeles Koik) oli rüütlimõis Ambla kihelkonnas Järvamaal.

Mõisa omanikud olid Mohrenschildtid.

1908. aastal omandas Koigi ja Aru mõisad parun Otto Gottlieb von Ungern-Sternberg (1845–1928), kes 1916. aastal kinkis Koigi ja Aru mõisad oma pojale Hermann Rudolf Otto von Ungern-Sternbergile (1877–1952).

Viited

Välislingid

 Koigi mõis (Ambla khk), Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register

Järvamaa mõisad
Ambla kihelkond
Ungern-Sternbergide mõisad
Kotlandi mõis

Kotlandi mõis (saksa keeles Gotland) oli riigimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Kihelkonna kihelkond
Kärdlamõisa mõis

Kärdlamõisa mõis (saksa keeles Kertelhof) oli Suuremõisa mõisa kõrvalmõis Pühalepa kihelkonnas Läänemaal.

Viited

Läänemaa mõisad
Pühalepa kihelkond
Hiiumaa mõisad
Loja mõis

Loja mõis (saksa keeles Loja) oli Suuremõisa mõisa kõrvalmõis Pühalepa kihelkonnas Läänemaal.

Viited

Välislingid

Eestimaa mõisad
Läänemaa mõisad
Pühalepa kihelkond
Hiiumaa mõisad
Ranna mõis (Kodavere)

Ranna mõis (saksa keeles Tellerhof) oli rüütlimõis Kodavere kihelkonnas Tartumaal.

Viited

Kirjandus
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 200 .

Välislingid

Tartumaa mõisad
Kodavere kihelkond
Randvere mõis

Randvere mõis (saksa keeles Randefer) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.

Mõisa omanikud olid Ungern-Sternbergid, Buxhoevedenid.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Kaarma kihelkond
Buxhoevedenite mõisad
Rootsiküla mõis

Rootsiküla mõis (saksa keeles Rotziküll) oli rüütlimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.

Mõisa omanikud olid Stackelbergid, Anrepid.

Vaata ka
Rootsi mõis

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Kihelkonna kihelkond
Nolckenite mõisad
Jakov Šketan

Jakov Šketan (Яков Павлович Шкетан, kodanikunimi Jakov Maiorov, Яков Павлович Майоров; 29. oktoober (vkj. 17. oktoober) 1898 Staroje Kreštšeno küla, Jernuri vald, Jaranski maakond, Vjatka kubermang – 16. mai 1937 Oršanka, Mari ANSV) oli mari kirjanik, ajakirjanik ja ühiskonnategelane.

Jakov Šketan oli pärit talupoja perekonnast. 1917. aastal ta mobiliseeriti, osales Esimeses maailmasõjas. Alates 1918. aastast töötas Nõukogude asutustes, oli Nõukogude võimu pooldaja. 1920. aastal oli ta Jaranski maakonna rahvuste osakonna juhataja. Alates 1921. aastast oli ta Krasnokokšaiskis maaosakonna töötaja, ajalehe Joškar Ketše kirjanduslik kaastööline ja toimetaja. Ta oli ka satiiriajakirja Arslan den Kesten üks asutajaid. Samuti oli ta Mari Riikliku Teatri näitleja, dramaturg ja lavastaja. 1929. aastal pöördus tagasi Oršanski rajooni, kes oli üks kolhoosi organisaatoreid. Hiljem töötas kolhoosis revisjonikomisjoni esimehena.

Kirjanduslikku tegevust alustas Šketan 1919. aastal. Ta on mari näitekirjanduse rajajaid. Tema olulisemad näidendid on "Üleliigne" (1920), "Sardai" (1922), "Oh neid vanemaid" (1923) ja "Lõikus" (1932).

1933. aastal ilmunud romaanis "Erenger" kujutas ta 1920. aastate mari külaelu ja sotsialistlikke ümberkorraldusi.

Eesti keeles on 2012. aastal ilmunud kogumikus "Vana maja monoloog : valik mari proosat : 26 lugu 23-lt autorilt aastatest 1927-2010" avaldatud Šketani jutustus "Koman melna".

Viited

Mari kirjanikud
Sündinud 1898
Surnud 1937
Villem Loigom

Villem Loigom (sündinud 8. septembril 1965 Tallinnas) on Eesti disainer ja ettevõtja.

Haridus
 1972–1980 Tallinna Hiiu Põhikool
 1980–1983 Tallinna Nõmme Gümnaasium
 1989–1991 Eesti Kunstiakadeemia
 1991–1995 Aalto University School of Art and Design, graafiline disain, Master of Arts (MA)

Töö
 1993–1996 Hommikuleht, reklaamiosakond ja juhatuse liige
 1987–1989 Stuudio Tallinnfilm, dokumentaalfilmide operaatori assistent 
 2008 – Aktiivmarekting OÜ, loovdirektor

Looming
Villem Loigom on joonistanud ka karikatuure. Tema karikatuure on avaldanud ajakiri Pikker ja teabeleht Memento.

1988 märgiti ära tema karikatuur Tallinna Mererajooni ökoloogiateemalisel karikatuurivõistlusel.

Viited

Välislingid
 Facebook – Villem Loigom

Eesti disainerid
Eesti karikaturistid
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1965
Jaroslavli vürstiriik

Jaroslavli vürstiriik (vene keeles Ярославское княжество) oli riik tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1218–1463,  Kirde-Venemaal. 

Jaroslavli vürstiriik moodustati 1218. aastal, kui Vsevolod Suurpesa poeg 1. Rostovi vürst Konstantin Vsevolodovitš (1186–1219), saades 1216.  Vladimiri suurvürstiks Konstantin I-na  jagas Rostovi vürstiriigi alad oma poegade vahel. 

Vürstiriigi alad asusid Volga jõe ja selle lisajõgede (Mologa, Juhota, Kurba jt) ning Šeksna jõe alamjooksul.

1294. aastal läks valitsemine Smolenski vürst Fjodor Rostislavitšile, uue valitsejadünastia asutajale. 

14.–15. sajandil jagunes vürstiriik osalisvürstiriikideks, mis 15. sajandi esimesel poolel liideti Moskva suurvürstiriigiga ning lõplikult liideti Jaroslavli vürstiriigi alad Moskva suurvürstiriigiga 1463. aastal.

Vaata ka

Slaavi vürstiriikide loend

Venemaa keskaeg

Slaavi vürstiriigid
Riine Pajusaar

Riine Pajusaar (sündinud 8. jaanuaril 1971) on eesti helilooja.

Ta töötab Keila muusikakoolis klaveriõpetajana.

Tunnustus 

 2014 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

Viited

Eesti heliloojad
Sündinud 1971
Rostovi vürstiriik

Rostovi vürstiriik (vene keeles Ростовское княжество) oli osastisvürstiriik tänapäeva Venemaa territooriumil aastatel 1207–1474,  Kirde-Venemaal. 

Rostovi vürstiriik eraldati 1207. aastal valitsemiseks Vladimiri suurvürst (1176–1212) Vsevolod Suurpesa pojale Konstantin Vsevolodovitšile (1186–1219).

Rostovi vürstiriigi aladel asusid järgmised linnad-asulad: Jaroslavl, Mologa, Uglitš, Rostov, Beloozero, Uglitš.

11. sajandist 13. sajandi alguseni kuulus Rostov Rostovi-Vladimiri-Suzdali vürstkonda, aastast 1207 oli Rostovi vürstiriigi pealinn. Rostovi linna ümbritsevad alad olid algselt osa Rostovi-Suzdali vürst (1151–1157) Juri Dolgoruki aladest. Juri Dolgoruki viis pealinna Suzdali, millest ka vürstkonna kaksiknimi. Kiievi suurvürsti (1149–1151 ja 1155–1157) Juri Dolgoruki poeg Andrei Bogoljubski (c. 1111–1174) lasi end valida  bojaaride ja kaupmeeste kogu poolt Rostovi-Suzdali vürstkonnas Vladimiri, Rostovi ja Suzdali vürstiks (1168–1174). Andrei Bogoljubski  säilitas suurvürsti tiitli, aga ta ei olnud Kiievis peaaegu kunagi  kohal ning keskendas "kogu Suzdali valitseja" võimu oma  Vladimiri-Suzdali vürstkonnale, eelkõige oma uuele pealinnale Vladimirile, mille ta laskis esinduslikult välja ehitada.

Saades 1216. aastal Vladimiri suurvürstiks Konstantin I-na,  jagas Konstantin Vsevolodovitš Rostovi vürstiriigi alad oma poegade vahel ning nende ajal jagunes vürstiriik veelgi: Uglitši, Jaroslavli ja pärast 1238. aastat ka  Beloozero vürstiriigiks.

 Uglitši vürstiriik (1216–1591)
 Jaroslavli vürstiriik (1218–1463)
 Beloozero vürstiriik (1238–1485)
 Ustjugi vürstiriik (1364–1474)
 Bohtjugi vürstiriik (1364–1434)

14. sajandil keskel langesid alad Moskva suurvürstiriigi laienemisprotsessis Moskva suurvürsti valdusse.

Rostovi vürstid
 1207–1218 – Konstantin Vsevolodovitš
 1218–1238 – Vasilko Konstantinovitš
 1238–1277 – Boriss Vasilkovitš
 1277–1278 – Gleb Vasilkovitš
 1278–1286 – Dmitri Borissovitš ja Konstantin Borissovitš
 1286–1288 – Konstantin Borissovitš
 1288–1294 – Dmitri Borissovitš
 1294–1307 – Konstantin Borissovitš
 1307–1316 – Vassili Konstantinovitš
 1316–1320 – Juri Aleksandrovitš

Vaata ka
Rostovi-Suzdali vürstiriik ehk Vladimiri-Suzdali vürstiriik
Slaavi vürstiriikide loend

Venemaa keskaeg

Slaavi vürstiriigid
Orava mõis

Orava mõis (saksa keeles Waldeck) oli rüütlimõis Vastseliina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Võru valda.

Viited

Liivimaa fideikomissmõisad
Võrumaa mõisad
Vastseliina kihelkond
Võru vald
1994. aasta jäähoki maailmameistrivõistlused

1994. aasta ehk 58. meeste maailmameistrivõistlused jäähokis toimusid Itaalias 25. aprillist 8. maini.

12 osalevat meeskonda jagati esimeses võistlusringis kahte gruppi, kus igas grupis oli kuus meeskonda. Igast grupist pääses neli parrmat meeskonda edasi veerandfinaalidesse. Otsustavas ringis võitis Kanada Soomet ja sai esmakordselt pärast 1961. aastat taas kuldmedali. See oli Kanada 12. võit jäähokis. 

Suurbritannia naasis ilma ühegi punktita esimest korda pärast 1951. aastat A-gruppi. C-grupis võistlesid omavahel Valgevene, Horvaatia, Eesti ja Slovakkia. C-grupi võitis Slovakkia. Eesti võitis kaks aastat järjest D-grupis esikoha.

Viited 

Jäähoki maailmameistrivõistlused
1994. aasta spordis
Nikolaus Mattias Eck

Nikolaus Mattias Eck (ka Nicolaus ja Matthias; 1620–1690) oli Kuressaare postimeister, tolliametnik ja Nolgimõisa mõisa rentnik, Ecki ja Ekesparre suguvõsa esiisa.

Tema vanemad olid Bernhard Eck ja Anna von Zwirnbach.

Pärast Ecki surma pidas postimeistri ametit edasi tema lesk Catharina Unonia Eck, kes koos poja Carl Johaniga oli Kuressaare postmeister Rootsi aja lõpuni. 1711. aastal pöördusid Catharina ja Carl Rootsi.

Pojad
Carl Johan Eck (1683–1761)
Matthias Olaus Eck (1685–1752)

Kuninganna Ulrika Eleonora andis Carl Johan Eckile 1719. aastal aadliseisuse. Pärast aadeldamist sai nime Ekesparre. Teised N. M. Ecki pojad kandsid edasi Ecki nime.

Viited

Saaremaa inimesed
Sündinud 1620
Surnud 1690
Kavilda mõis

Kavilda mõis, ka Vana-Kavilda mõis (saksa keeles Kawelecht, ka Alt-Kawelecht) oli riigimõis, varem rüütlimõis Puhja kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Tartu maakonda Elva valda. 

Mõis tükeldati aastal 1868, sealjuures eraldati 125 hektarit maad tulevase Kavilda kiriku kirikumõisa tarbeks.

Ajalugu
Ajavahemikul 1744–1751 eraldati Kavilda mõisast ala, kus asutati Uue-Kavilda mõis. Vanemat mõisat hakati nimetati Vana-Kavilda mõisaks (saksa keeles Alt-Kawelecht).

Viited

Kirjandus
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 10–12 .
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 366 .

Tartumaa mõisad
Puhja kihelkond
Kõpu mõis (Reigi)

Kõpu mõis (saksa keeles Köppo) oli Kõrgessaare mõisa karjamõis (varem iseseisev rüütlimõis) Reigi kihelkonnas Läänemaal.

Viited

Välislingid

 Läänemaa mõisad
Reigi kihelkond
Hiiumaa mõisad
Lauka mõis

Lauka mõis (saksa keeles Lauk, ka Lauck) oli Hiiumaal asuva Kõrgessaare mõisa kõrvalmõis Reigi (Roicks) kihelkonnas ajaloolisel Läänemaal. Mõis asub nüüdisajal Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Lauka külas.

Hooned
Lauka mõisal oli peahoone ja kõrvalhooned. Puidust peahoone esise väikese auringi ääres asetsesid tähtsamad kõrvalhooned. Lauka mõisa südamesse viis 750 meetri pikkune sihitee, mis oli kujundatud alleena. Peahoone ja mitmed kõrvalhooned on praeguseks hävinud, neist on säilinud varemed. Tänapäeval on säilinud vaid mõisa moonakatemaja ja ait.

Ait ehitati 19. sajandi I poolel paekivist ja on lubjatud seintega. Hoone oli algselt poolkelpkatusega.

Moonakatemaja on rajatud 18. sajandi teisel poolel. See on ehitatud puidust rõhtpalkseintega ja kõrge kelpkatusega, mis hiljem kaeti eterniidiga. Aknad on väikesed. Hoonel on mantelkorsten.

Lauka mõisas tegutses 18. sajandil ka Lauka tellisetehas.

Ajalugu
Lauka mõis oli rajatud Saare-Lääne piiskopkonna alale, võimalik et kaitseks mereröövlite eest. Mõisakohta mainiti esimest korda 1552, kui Diedrich von Fahrenbech (Fahrensbach) ostis selle Mathias von Langeni leselt..  Diedrich von Fahrenbechi tütar Anna abiellus enne 1592. aastat Jürgen Peetziga, kelle teine abikaasa Margaretha Holstfer (Holstfern) pärandas lesena 17. märtsil 1658 koostatud testamendiga Lauka mõisa Kukruse mõisniku Gerhard Lode abikaasale Anna Maria von Treydenile. 1677. aastal pantis mõisa Axel Julius De la Gardie Hiiumaa Hauptmanni Joachim Transehe lesk Brigitta Grönbeck, 1678. aastal Gustav von Clodt ja 26. oktoobril 1696 Hiiumaa foogt Hans Becker.

1715. aastal omandas mõisa major David Philipp Herzog, 1718. aastal tema lesk Sophia Christina Herzog, kes 25. juulil 1751 loovutas mõisa Reigi pastorile Jonas Glanströmile 2753 riigitaalri eest. Glanström loovutas mõisa omakorda 18. mail 1753 major Adam von Borningile. 1765. aastal sai omanikuks Friedrich Borning, kes 30. juunil 1776 pantis mõisa 12 500 rubla eest assessor Woldemar Konrad von Ungern-Sternbergile 40 aastaks 12 500 rubla eest, kuid Ungern-Sternberg loovutas 11. mail 1776 pandi kapten Moritz von Pistohlkorsile 12 500 rubla eest. 1. märtsil 1781 müüs ooberst Georg Heinrich von Erdmann mõisa kammerhärra parun Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergile 14 500 hõberubla eest. Peale Ungern-Sternbergi surma sai 20. juulil 1811 mõisa omanikuks leitnant Eduard von Ungern-Sternberg 80 000 hõberubla ja 80 000 bankorubla eest. 6. märtsil 1858 müüs parun Eduard von Ungern-Sternberg Kõrgessaare ja Lauka mõisad maanõunik krahv Reinhold von Stackelbergile 120 000 rubla eest. Pärast Stackelbergi surma päris mõisa 1. märtsil 1870 tema õde Adele von Ungern-Sternberg, kes kinkis 1900 Kõrgessaare ja Lauka mõisad oma pojale Ewald von Ungern-Sternbergile. 1907 omandas mõisa Eugenie Bodarevskaja 3 276 800 rubla eest. 1913 sai mõisa omanikuks Vene Talurahva Põllupank.

Viited

Välislingid

Ülevaade Lauka mõisast. Muinsuskaitseamet.

Läänemaa mõisad
Reigi kihelkond
Hiiumaa mõisad
Ungern-Sternbergide mõisad
Stackelbergide mõisad
Eikla mõis

Eikla mõis (saksa keeles Euküll) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõis rajati 17. sajandil. 

Eikla mõis (saksa k Euküll) loodi 17. sajandil. Algselt kuulus mõis von Nolckenitele, hiljem oli aga von Ekesparrede aadliperekonna omanduses. Nende valdusse jäi mõis kuni 1919. aasta võõrandamiseni.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Ekesparrede mõisad
Kaarma kihelkond
Saaremaa vald
Meedla mõis

Meedla mõis (saksa keeles Medel) oli rüütlimõis Kaarma kihelkonnas Saaremaal.

Mõisast on teateid alates 1560. aastast.

Viited

Välislingid

Pollide mõisad
Saaremaa mõisad
Kaarma kihelkond
Tollide mõisad
Mäeküla mõis (Hageri)

Mäeküla mõis (saksa keeles Mähküll) oli Sutlema mõisa kõrvalmõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.

Viited

Välislingid

Eestimaa fideikomissmõisad
Harjumaa mõisad
Hageri kihelkond
Kohila vald
Tatruse mõis

Tatruse mõis (saksa keeles Tatters) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Mõisat on mainitud alates 1390. aastast.

Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Tatruse kihistu.

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Haljala kihelkond
Maydellide mõisad
Varangu mõis (Haljala)

Varangu mõis (saksa keeles Wrangelshof) oli rüütlimõis Haljala kihelkonnas Virumaal.

Ajalugu
Mõis rajati 1652. Mõis oli pikka aega tema rajanud Wrangellide perekonna käes, hiljem Ungern-Sternbergide perekonna käes. Aastal 1855 läks mõis Magnus Georg von Luederi kätte, ja tema viimane omanik oli Alexander von Lueder. 

Kirjandusteadlase Helmi Aspeli poolt suvel 1931 kogutud suulistes lugudes Haljala kihelkonnast kirjeldatakse nii vanemat kui nooremat mõisaomanik von Luederit karmina ja õelana, kes mitmel juhul talurahvast relvadega ähvardas.

Mõisa viimane omanik oli Anna Marie Amanta von Benckendorff (1887–1972). 

Eesti NSV ajal oli peahoones kuni 1960ndate keskpaigani kool, seejärel Õitsengu kolhoos ja Järvamaa Metsamajand.

1997. aastal ostis Varangu mõisa Per Martin Tvengsberg

Mõisahooned
Varangu mõisa peahoone on aastal 1918 toimunud tulekahju tagajärjel varemetes. Säilinud on 19. sajandil ehitatud kivist kahekordne valitsejamaja, ait, tallid, karjalaut, viinavabrik, sepikoda, tõllakuur, kuivati. Mõisakomplekti kuulub ka väikese pargi keskel asuv 1895 ehitatud kivikabel. Mõisaansambel kuulub ühte rühma Liigvalla, Salla, Väätsa jt. naabrusesse jäävate, arvatavalt Tartu arhitekti ja ehitusmeistri J. H. B. Waltheri projekteeritud mõisahoonetega.

Varangu mõisa valitsejamaja hoones elas graafik Eduard Wiiralti (1898–1954) isa Anton Wiiralt, kes oli alates 1909 aastast Varangu mõisavalitsejaks.

Varangu mõisa park 

Varangu mõisa park on keskmise suurusega (ca 7 ha) regulaarelementidega vabakujunduslik maastikupark. Pargi kujundab härrastemaja ees paiknev avar muruväljak mida, kolmelt küljelt raamivad ehitised, kolmandalt maanteeäärsed okas- ja lehtpuurühmad. Viimaste vahelt avanevad vaated maastikku, härrastemaja esise esiväljaku teedevõrk ei ole säilinud.

Mõisapargi põhiosad jäävad härraste- ja valitsejamaja taha, ulatudes nõos asuva, nüüdseks soostunud allikajärveni, millest saab alguse Preedi jõgi. Kunagisele paisutatud tiigile oli orienteeritud kogu pargi kujundus. Peahoone keskteljelt avanes lai vaade paisjärvele, enamik pargist oli vabaplaneeringuline, liigendatud serpentiinina looklevatest teedest, kontrastselt rühmitatud puudegruppidest ja ilupõõsastest. Varangu mõis oli ühendatud 3 km pikkuse sihi abil Liigvalla mõisaga.

Galerii

Vaata ka
Varangu mõisa kalmistu

Viited

Välislingid

Eestimaa fideikomissmõisad
Haljala kihelkond
Virumaa mõisad
Wrangellide mõisad
Ungern-Sternbergide mõisad
Kesk-Euroopa Ülikool

Kesk-Euroopa Ülikool (inglise Central European University, CEU; ungari Közép-európai Egyetem) on kraadiõppega ingliskeelne ülikool, akrediteeritud USA-s ja Ungaris, asukohaga Budapestis. Ülikool pakub kraadiõpet sotsiaal- ja humanitaarteadustes, õiguses, politoloogias, ärijuhtimises, keskkonnateadustes ja matemaatikas.

Kesk-Euroopa ülikoolis õpib rohkem kui 1500 tudengit 100 riigist ja seal töötab 300 õppejõudu enam kui 30 riigist. Õppeasutuse rajas 1991 filantroop George Soros, kes on toetanud seda 880 miljoni dollariga, tehes selle üheks rikkamaks ülikooliks Euroopas.

Kesk-Euroopa ülikoolil on kaks kooli – politoloogiakool ja ärikool, 14 õppeosakonda ja 17 teaduskeskust.

2017. aasta aprillis kiitis Ungari parlament heaks uue seaduse, mis seab varasemast rangemaid nõudmisi välisülikoolidele. Uue seaduse järgi peab välisülikoolil olema ülikoolilinnak nii Budapestis kui ka oma koduriigis. Kesk-Euroopa Ülikool tegutseb rahvusvahelise kolledžina vaid Budapestis ja sellel ei ole mujal harusid. Budapestis toimus seaduse vastaste meeleavaldus. Ülikoolile on avaldanud toetust üle 500 välismaa akadeemiku.

Viited

Välislingid
Ülikooli koduleht

Ungari ülikoolid
McMasteri Ülikool

McMasteri Ülikool (lühemalt McMaster või Mac) on avalik-õiguslik teadusülikool, mis asub Kanadas Ontario provintsis Hamiltoni linnas. 

Ülikoolis tegutseb kuus teaduskonda: DeGroote'i ärikool, inseneri-, tervise-, humanitaar-, loodus- ja sotsiaalteaduskond. 

McMasteri Ülikool kuulub U15 hulka, mis on Kanada teadusmahukate ülikoolide rühm. 

Ülikool kannab austatud William McMasteri, väljapaistva Kanada senaatori ja pankuri nime. Ta annetas kooli asutamiseks 900 000 Kanada dollarit. McMasteri Ülikool loodi Ontario seadusandliku kogu otsusega aastal 1887 Toronto baptisti kolledži ja Woodstocki kolledži liitmisel ning avati Torontos aastal 1890.

Ülikool on igast soost tudengitele ja seal õpib üle 25 000 üliõpilase, kellest rohkem kui 4000 on kraadiõppes.

Viited

Välislingid
Ülikooli koduleht

Kanada ülikoolid
Paul Kerese mälestusturniir

Paul Kerese mälestusturniir on suurmeister Paul Kerese (1916–1975) mälestuseks Kanadas Vancouveris ja Eestis Tallinnas korraldatav maleturniir.

1975. aastal võitis Keres Vancouveris maleturniiri, mis jäi tema viimaseks, kuna tagasiteel Eestisse suri ta südamerabandusse. Seetõttu jätkati võistlusi Vancouveris iga-aastaselt Kerese mälestusturniiridena.

Tallinna rahvusvahelisi maleturniire (The Tallinn International) korraldati 1969–1989 üle aasta, Keres võitis aastatel 1971 ja 1975. 1977. aastast sai võistlus Paul Kerese nime. 1991. aastast asendati üleaastased turniirid iga-aastaste kiirmaleturniiridega "Meenutades Paul Kerest" (Tallinn Rapid). 1999. aastal lisandus kategooria naistele.

Viimase kahekümne aasta jooksul on Kerese auks toimunud ka teisi mälestusturniire. 1990. aastatel leidsid Tallinnas aset ebaregulaarsed tavakiirusel maleturniirid. 2004. aastast toimub seal iga-aastane Kerese mälestusfestival, kus on nii kiir- kui ka tavamale. Kerese festivali kiirturniiri on võitnud ka Viswanathan Anand.

Turniirid
1996. aasta Paul Kerese mälestusturniir
2004. aasta Paul Kerese mälestusturniir
2005. aasta Paul Kerese mälestusturniir
2008. aasta Paul Kerese mälestusturniir
2010. aasta Paul Kerese mälestusturniir

Viited 

Kanada
 
Nõukogude Liidu male
Paul Keres
New Yorgi Ülikool

New Yorgi Ülikool (inglise keeles New York University, NYU) on eraõiguslik ülikool Ameerika Ühendriikides New Yorgis. 

Ülikool asutati aastal 1831. New Yorgi Ülikool on USA suurim eraülikool. 2009. aasta sügisel õppis seal 54 919 üliõpilast, sealhulgas 21 636 bakalaureuseüliõpilast ja 21 766 magistranti, doktoranti ja meditsiini või õigusteaduse rakendusdoktoriõppes õppijat.  

Ülikooli peamine ülikoolilinnak asub Manhattanil, Greenwich Village'is. Instituudid paiknevad Upper East Side'il ning õppehooneid ja ühiselamuid on Wall Street'il. Brooklyni keskosas MetroTech Center'is on Brooklyni linnak.

Ülikool on eriti tuntud majandusteaduse, õigusteaduse, meditsiini, informaatika, matemaatika, filosoofia, poliitikateaduste ja neuroteaduste alal.

Viited

Välislingid
Ülikooli koduleht

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
Kristian Jensen

Kristian Jensen (sündinud 21. mail 1971 Middelfartis) on Taani poliitik (Venstre, Taani Liberaalne Partei). Ta oli 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 Taani välisminister. 28. novembrist 2016 kuni 27. juunini 2019 oli ta Taani rahandusminister.

Ta sündis aastal 1971 Middelfartis (asub Middelfarti vallas Lõuna-Taani piirkonnas).

Ta on olnud Folketingi (Taani Parlamendi) liige 11. märtsist 1998. 2. augustist 2004 kuni 24. veebruarini oli ta Taani maksuminister (Anders Fogh Rasmusseni esimeses, Anders Fogh Rasmusseni teises, Anders Fogh Rasmusseni kolmandas ja Lars Løkke Rasmusseni esimeses valitsuses). 28. juunist 2015 kuni 28. novembrini 2016 oli ta Taani välisminister (Lars Løkke Rasmusseni teises valitsuses); lisaks oli ta samas valitsuses asepeaministriks.

Isiklikku 
Ta on abielus ja ta on kolme poja isa.

Taani poliitikud
Taani välisministrid
Sündinud 1971
Orissaare mõis

Orissaare mõis (saksa keeles Orrisaar) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.

Mõis rajati 16. sajandil.

Viited

Kirjandus
Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708 .

Välislingid

Saaremaa mõisad
Pöide kihelkond
Tumala mõis

Tumala mõis (saksa keeles Thomel) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal.

Mõis rajati 16. sajandi keskel.

Alates 1869. aastast korraldas Tumala mõis koos Muhu-Suuremõisa mõisaga Suure väina laevaliiklust.

Viited

Kirjandus
Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 709 .

Välislingid

Stackelbergide mõisad
Saaremaa mõisad
Pöide kihelkond
Uuemõisa mõis (Pöide)

Uuemõisa mõis (saksa keeles Neuenhof) oli riigimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõis rajati 16. sajandi keskel ordumõisana. Pärast Liivi sõda läks mõis riigi valdusse (riigimõis) ja oli riigimõis kuni 1919. aastani.

Viited

Kirjandus
Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 709-710 .

Välislingid

Saaremaa mõisad
Pöide kihelkond
Meeksi mõis

Meeksi mõis (saksa keeles Meeks) oli rüütlimõis Räpina kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Räpina valda.

Mõis rajati umbes 1740 Räpina mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Räpina kihelkond
Viitina mõis

Viitina mõis (saksa keeles Kosse) oli rüütlimõis Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Rõuge valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1542. Mõisa nimi tuleb aadlisuguvõsalt Vietinghoff'id, kelle esindajad olid 16. sajandi lõpust kuni 1782. aastani mõisa omanikud.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Rõuge kihelkond
Jõksi mõis (Kanepi)

Jõksi mõis (saksa keeles Jexi) oli Karste mõisa kõrvalmõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal.

Mõisat mainiti esimest korda 1750. 1784 eraldati mõis Kaagvere mõisast.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Kanepi kihelkond
Mügra mõis

Mügra mõis (saksa keeles Bellevue) oli Karste mõisa kõrvalmõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Kanepi kihelkond
Rennenkampffide mõisad
Vastse-Nõo mõis

Vastse-Nõo mõis (saksa keeles Neu-Nüggen) oli rüütlimõis Nõo kihelkonnas Tartumaal.

Ajalugu
Mõis asutati 18. sajandi II poolel Vana-Nõo mõisast eraldatud alast.

Vaata ka
Vana-Nõo mõis

Viited

Kirjandus
Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 101.
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 297 .

Välislingid

Tartumaa mõisad
Nõo kihelkond
Ungern-Sternbergide mõisad
Tordi mõis

Tordi mõis (saksa keeles Tordi) oli Taabri riigimõisa karjamõis Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas.

Ajalugu
Tordit on Taabri karjamõisana (Hoflage) esmakordselt markeeritud Rückeri kaardil 1839. aastal. Mõis oli olemas veel 1900. aastal 1909. aastal oli sellel peamõisast erinev rendivaldaja: kui Taabri kuulus Viktor Kapstale, siis Tordi oli renditud Kristjan Surrale, kelle leping pidi lõppema alles 1928. aastal.

Mõis pärast maareformi
Nõukogude perioodil kuulus Tordi Miina Härma nimelisse kolhoosi.

Mõisa suurus
1900. aastal oli karjamõisa suurus 163 tiinu (178 hektarit). 1909. aastaks oli selle territoorium mõnevõrra laienenud, sest nüüd arvestati selle suuruseks 177 tiinu (193 hektarit).

Mõisaansambel
Karjamõisana oli Tordi hoonestus ilmselt tagasihoidlik. Tänapäevaks on see täielikult hävinud.

Vaata ka
Taabri mõis

Viited

Välislingid

Tartumaa mõisad
Tartu-Maarja kihelkond
Pargi mõis

Pargi mõis (saksa keeles Parkhof) oli poolmõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal.

Mõis asutati 1828 Kõrvetaguse mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Märjamaa kihelkond
Uue-Kasti mõis

Uue-Kasti mõis (saksa keeles Neu-Kasty) oli Vana-Kasti mõisa kõrvalmõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal.

Mõis asutati 18. sajandi algul Vana-Kasti mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Läänemaa mõisad
Märjamaa kihelkond
Nazrani rajoon

Nazrani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Inguši vabariigis.

Rajooni halduskeskus on Nazran.

Rajoonis on 9 kohalikku omavalitsusüksust ja 10 asulat.

Viited

Välislingid 

Inguššia rajoonid
Vastse-Koiola mõis

Vastse-Koiola mõis (saksa keeles Neu-Koiküll-Kirrumpäh) oli rüütlimõis Võrumaal Põlva kihelkonnas.

Ajalugu

Varasemal ajal kuulus see Vana-Koiola riigimõisa koosseisu. Mõis rajati sinna 1744. ja 1751. aasta vahel. Keiser Paul I doneeris 1800. aastal kümne adramaalise valduse Anna von Brandtile (sündinud von Kruse) (1732−1815); nii eraldati Vastse-Koiola iseseisvaks rüütlimõisaks. 1814. aastal omandas selle Georg von Campioni (u 1757−?) ja seejärel Johann Georg Friedrich Edler von Emme (1762−1839), kes selle 1834. aastal ära pantis. Pandivaldajad olid järgemööda perekond Löwenwolde, Roth, Schiemann, Wilcken ja Krüdener. Viimased said mõisa 1843. aastal päriseks ja olid mõisaomanikud XIX sajandi lõpuni. 1901−1902 kuulus mõis Riia kaupmehele Robert Braunile (suri 1908), seejärel 1908. aastani Markovitele ja 1908−1912 parun Edgar Otto von Krüdenerile (1876−1964). Viimane omanik oli Alexander von Sivers (1843−1926), kellelt see 1919. aastal võõrandati.

Mõisaansambel
Häärber on hävinud; ilmselt oli see puithoone. Kõrvalhooneid oli arvukalt: neist olulisemad olid valitsejamaja, ait, ait-kuivati, laudad. Park oli stiililt vabakujuline ja see oli võrdlemisi suur.

Viited

Kirjandus
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 243-244 .

Välislingid
Vastse-Koiola mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris
Vastse-Koiola mõisa kõrvalhooned

Vastse-Koiola mõis Rahvusarhiivi Kinnistute registris

Võrumaa mõisad
Põlva kihelkond
Peeter Koppel

Peeter Koppel (sündinud 13. juulil 1976 Tallinnas) on eesti majandusanalüütik ja kolumnist, kes kommenteerib sageli Eesti meedias majandusteemasid, eriti finantsturgude käitumist ja seda mõjutavaid tegureid.

Haridustee 
Aastatel 2000–2016 õppis Peeter Koppel Estonian Business Schoolis raamatupidamist ja finantsjuhtimist, kaitstes ärijuhtimise erialal algul bakalaureuse- (BBA) ja hiljem magistrikraadi (Executive MBA).

Töökäik 
Aastatel 2006–2008 oli Koppel investeeringujuht ettevõttes Evli Securities AS ja aastatel 2002–2004 väärtpaberi- ja valuutamaakler Sampo Pangas.

Alates aastast 2008 kuni tänaseni töötab Koppel SEB Pangas privaatpanganduse strateegina, kus tema ülesandeks on varade investeerimine. Peamiselt vastutab ta investeerimisportfellide allokatsiooni ja tootlikkuse eest. Samuti on tema ülesandeks kommunikatsioon klientidega.

2000. aastal avaldas Äripäeva kirjastus toona Äripäeva börsitoimetuse ajakirjanikena töötanud Peeter Koppeli, Romet Kreegi ja Tõnis Oja koostatud raamatu "Raha kasvatamise raamat".

Artikleid 
 Euroala kriis lõõmab edasi Diplomaatia nr 125/126, veebruar 2014
 Peeter Koppel: Kas Euroopa Keskpanga rahatrükist oli ka kasu. Postimees, 2. november 2015
 Peeter Koppel: Kas eetika on raha vaenlane. Postimees, 27. november 2015
 Peeter Koppel: 2016 aasta riskid. Postimees, 18. detsember 2015
 Peeter Koppel: Ühe ajastu lõpp. Postimees, 31. detsember 2015
 Peeter Koppel: Odava kütuse pidu ja pillerkaar. Postimees, 14. jaanuar 2016

Esinemisi
 Kahekõne: Peeter Koppel ETV, 19. veebruar 2015
 Uudis+. Peeter Koppel. Negatiivne euribor Vikerraadio, 12. november 2015

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Eesti majandustegelased
Sündinud 1976
Transponeerimine

Transponeerimine on muusikas ühe või mitme helikõrguse nihutamine teatud intervalli võrra.

Transponeerimist kasutatakse näiteks 
 vokaalteose helikõrguslikul kohandamisel vastavalt laulja hääle diapasoonile
 muusika noteerimisel transponeerivale muusikainstrumendile, 
 kompositsioonitehnilise operatsioonina näiteks dodekafoonias

Vokaalmuusikas on transponeerimisega tegeldud ilmselt aegade hämarusest peale. Organistide kutseoskuste hulka kuulus võimekus transponeerida koraalisaateid vastavaks laulja hääle diapasoonile. Omamoodi standardiks kujunes vokaalteoste transponeerimine 19. sajandil, kui laulutsükleid hakati välja andma erinates hääleulatustes: kõrges, keskmises, madalas.

Instrumentaalmuusikas on näiteks juba 1537. aastast teada transponeeriv klaviatuur, mida kasutati vastavalt keelpillide erinevale häälestusele. 19. sajandil kadus transponeeriv klaviatuur üldiselt käibelt, kuid klaveriõpetajate poolt töötati välja terved harjutuste kogumikud, mis sisaldasid sarnaseid harjutusi kõigis helistikes.

Transponeerimine on keskseks kontseptsiooniks dodekafoonias ja teistes post-tonaalse muusika tehnikates. Näiteks Olivier Messiaen võttis kasutusele piiratud transpositsioonidega heliread, mille puhul heliridade teatud segmendid olid muude transpositsioonide segmentidega. See tähendab, et heliridu on võimalik transponeerida ainult piiratud arvu intervallide võrra ning kõiki tema heliridu ühendas koherentne helikõrguste struktuur. Ka Webern kasutas oma hilisemas muusikas dodekafoonilisi piiratud transpositsionaalse variatiivsusega heliridu.     

Muusika
Karabulak

Karabulak on linn Inguššias Venemaal. 

Linnaõigused sai 1995. aastal.

Elanikkond 
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikest ingušše 30 060 (97,09%). Suuremad vähemusrahvad olid tšetšeenid 376 (1,21%) ja venelased 254 (0,82%).

Välislingid 

Karabulaki koduleht (vene keeles)

Venemaa linnad
Inguššia
Partsi mõis (Põlva)

Partsi mõis (saksa keeles Parzimois) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Põlva valda.

17. sajandil oli mõisa omanik Tartu ülikooliga seotud Johann Skytte. Hiljem on mõisa omanikud mitu korda vahetunud.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Põlva kihelkond
Peri mõis

Peri mõis (saksa keeles Perrist) oli rüütlimõis Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Põlva valda.

Mõis rajati keskajal ja esimesed teateid mõisast on 1544.

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Põlva kihelkond
Timo mõis

Timo mõis (saksa keeles Klein-Koiküll-Kirrumpäh) oli riigimõis Võrumaal Põlva kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõis Põlva maakonda Veriora valda.

Ajalugu
Varasemal ajal kuulusid Timo mõisa maad Kirumpää lossiala koosseisu. Viimane läänistati 1626. aastal Måns Palmile (1572−1644). Reduktsiooniga langes see valdus riigile. Mõis rajati Timosse 1795. ja 1811. aasta vahel, mil see eraldati Vastse-Koiola mõisast.

Viited

Kirjandus
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 243 .

Välislingid
Timo mõis Kultuurimälestiste riiklikus registris

Võrumaa mõisad
Põlva kihelkond
Veriora vald
Kärevere mõis (Türi)

Kärevere mõis (saksa keeles Kerrefer) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal.

Mõis rajati 1797 Oisu mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Järvamaa mõisad
Türi kihelkond
Tori mõis (Türi)

Tori mõis (saksa keeles Torri) oli rüütlimõis Türi kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb mõis Järva maakonda Türi valda.

Mõis rajati 17. sajandi lõpul Särevere mõisast eraldatud alast.

Viited

Välislingid

Järvamaa mõisad
Türi kihelkond
Türi vald
Kambi mõis (Harju-Jaani)

Kambi mõis (saksa keeles Kampen) oli Raasiku mõisa kõrvalmõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda.

Mõis rajati keskajal ja esimest korda on seda mainitud 1565. aastal.

Viited

Välislingid

Eestimaa fideikomissmõisad
Harjumaa mõisad
Harju-Jaani kihelkond
Perila mõis

Perila mõis (saksa keeles Pergel) oli rüütlimõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb mõis Harju maakonda Raasiku valda.

Ajalugu 
Keskajal oli hilisema Perila mõisa lähedal Tallinna Mihkli nunnakloostri majandusmõis. Majandusmõisa mainiti esimest korda 1298. Mõisasüda asus arvatavasti Perila Veskimäel. Majandusmõis hävis Liivi sõjas. Rootsi ajal asutati mõis uuesti ja seda mõisa mainiti teadaolevalt esimest korda 1643., kui  1643. aastal võeti Viimsi mõis Rootsi riigile ja anti hüvitisena Drenthali pärijaile vastu Perila mõis.

Viited

Välislingid

Perila mõis (Harju-Jaani khk), Kinnistute register Eesti Rahvusarhiivis

Harjumaa mõisad
Harju-Jaani kihelkond
Soosaare mõis

Soosaare mõis (saksa keeles Soosaar) oli rüütlimõis Kolga-Jaani kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

Mõis asutati 17. sajandil. 1790. aastal omandas Soosaare mõisa Õisu Siversi liini Friedrich Wilhelm von Siversi pärijate kokkuleppel Reinhold Heinrich von Sivers (1768–1820). 1859. aastal läks pärijate kokkuleppel Soosaare mõis Karl Magnus Adolph Ernst von Siversi  (1765–1830) ainuomandisse, kuid Liivimaa õuekohtu otsusega lks Soosaare mõis testamendita pärimise korras Reinhold Heinrich von Siversi pärijate ühisomandisse. 1869. aastal, Karl Magnus Adolph Ernst von Siversi surma järel läks Soosaare mõis tema pärijate ühisomandisse ja seejärel Karl von Siversi pärijate kokkuleppel läks Soosaare mõis Robert Heinrich Magnus von Siversi ainuomandisse. 1918. aastal päris Soosaare mõisa Robert Heinrich Magnus von Siversi seaduslik pärija, poeg Karl Edward John Nikolai von Sivers.

1919. aasta maareformiga Soosaare mõis võõrandati Herbert von Siversilt.

1929. aasta suvel Soosaare endine omanik ei soovinud enam maad enda käes rendil pidada. Ilma omavalitsuse arvamist küsimata planeeriti endisele mõisnikule von Sieversile 200-hektariline maa-ala. Selle peale andsid maatahtjad protesti põllutööministeeriumile. Von Sieversi talu planeeriti ümber ja muist põldu anti asunikkudele ja endisele omanikule anti sood juurde. Von Sievers sai 4 asundustalu sooparanduse eriotstarbeks.

Mõisahoone 
Soosaare mõis ühekorruseline väike kivist peahoone on ehitatud arvatavasti 19. sajandi keskpaiga kandis. Peahoone on pikka aega tühjalt seisnuna rüüstatud ning lagunenud.

Viited

Välislingid

Liivimaa fideikomissmõisad
Viljandimaa mõisad
Kolga-Jaani kihelkond
Siversite mõisad
Karula mõis (Viljandi)

Karula mõis (saksa keeles Karolen; ka Uue-Võidu mõis (saksa keeles Neu-Woidoma)) oli rüütlimõis Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Viljandi maakonda Viljandi valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1593. Mõisas polnud välja ehitatud esinduslikku peahoonet. Algselt kuulus Karula mõis Wrangellide suguvõsale. 

Karula mõisa orjasid 18. sajandi lõpul Kristjan Jaak Petersoni vanemad.

Aastatel 1822−1919 kuulus mõis Helmersenide suguvõsale. Mõisal oli soodne asukoht Viljandi lähedal, mistõttu oli mõis heal järjel. 19. sajandi lõpul edendati piimamajandust, kasvatati ida-friisi karja, puhtatõulisi jorkširi sigu ja tõulambaid, valmistati juustu, aeti viina.

Kunagi tahtnud pururikas parun von Helmersen ehitada tee läbi järve teisele kaldale, tollal Pärsti mõisale kuulunud karjamõisa. Härra lasknud vedada terve hulga kivegi järve ulatuva neemiku otsa, kuid millegipärast jäi see töö pooleli. Alustatust annavad tunnistust kivihunnikud järve ääres.

Kui Eesti riik Karula mõisa võõrandas, anti mõisasüda teenete eest Vabadussõjas kindralmajor Jaan Sootsile. 

Karula mõisa park on kaitse all Uue-Võidu maastikukaitseala koosseisus. Pargi põlispuude all asuv Karula mõisahäärber on invaliididekodu kasutuses.

Karula mõisa kalmistu
Helmersenid rajasid mõisa juurde ka kalmistu.

Karula mõisa tuulik
Karula mõisa tuulik on üks omapärasemaid Hollandi tüüpi tuulikuid Eestis. Veski oli juba 20. sajandi algul ilma tiibadeta. 

1964. aastal muutsid Viljandi matkaklubi liikmed (eeskätt Ilmar Palo) otstarbeta seisva veskikere alpinistide treeningupaigaks-ronimisseinaks. Karula veski on olnud alates 1970. aastatest alpinistide ja mägimatkajate õppe-treeningbaasiks. Veski tippu ehitati rippuvate köite kinnituseks spetsiaalne konstruktsioon, mida peetakse tihti hoopis vaateplatvormiks. Maakivist veskiseinast turritavad välja sinna ronimise raskendamiseks müüritud vanad mõisa aiapostid, mida on ka ekslikult arvatud kunagisteks tuuliku sabapuu kinnitamiskohtadeks. Veski on umbes 13 meetri kõrgune, veskis on ka kamin ja karniisiosa. Telliskivi seinaosal on võimalik proovida kaminaronimise eri tehnikaid kitsas kaminas ja laiemas kaminas.

Viited

Välislingid

Viljandimaa mõisad
Viljandi kihelkond
Viljandi vald
FC St. Pauli

FC St Pauli (täisnimega Fußball-Club St Pauli von 1910 e.V.) on Saksamaa jalgpalliklubi. Klubi loodi 1910. aastal St. Paulis Hamburgis. Klubi kodustaadion on Millerntor-Stadion.

 
Saksamaa jalgpalliklubid
Hamburg
Vasara tänav

Vasara tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinnas Kopli asumis.

Tänav algab Kopli tänavalt ja lõppeb Meeruse tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 550 m.

Vasara tänav on saanud nime 19. detsembril 1950 Nõukogude Liidu vapi ühe elemendi järgi. Tänava nimevalikut on mõjutanud lähedal asuv Sirbi tänav.

Vasara tänav 18 asub Lasteaed Maasikas.

Viited

Välislingid

Põhja-Tallinna tänavad
Videviku tänav

Videviku tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis.

Tänav algab Planeedi tänavalt ja lõppeb Tehnika tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 500 m.

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad