joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kehtna Kutsehariduskeskus

Kehtna Kutsehariduskeskus on kutsekool Kehtnas Rapla maakonnas. See on Haridus- ja Teadusministeeriumi hallatav riigi kutseõppeasutus.

Ametialast haridust saab Kehtnas omandada 1925. aastast, kui asutati Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool. Kehtna Sovhoostehnikum oli kunstliku seemenduse jaam ja tehnikumi õppemajand. Alates 2000. aasta jaanuarist, kandis kool nimetust Kehtna Majandus- ja Tehnoloogiakool ning 2016. aastast Kehtna Kutsehariduskeskus. 

Kooli võimekus on õpetada 500–600 tasemeõppe õppijat ning sama palju täiendus- ja ümberõppijaid. Kehtna Kutsehariduskeskusel on neljast lähestikusest hoonest, õppesõiduväljakust ja staadionist koosnev õppekompleks, mis võimaldab iseseisvalt ja koostöös Tallinna spetsialiseerunud koolidega õpetada valdkondi, mis eeldavad avaramaid tingimusi.

Erialad 

Kehtna KHK-s toimub õpe järgnevates õppekavarühmades: 
 ehitus 
 info- ja kommunikatsioonitehnoloogia 
 kaevandamine 
 transporditehnika 
 transpordivahendite juhtimine 
 turismi-, toitlustus- ja majutusteenindus  

Kehtna Kutsehariduskeskuses õpetatakse ainukesena Eestis veoauto-, bussi- ja liikurmasinatehnikuid, geodeete, maamõõdutehnikuid, maaparandajaid, vesiehitajaid ning süsteemiadministraatoreid. Sügisest 2015 alustati õpet kaevandamise õppekavarühmas. Koolil on kutseeksamikeskuse õigused ehitus-, IKT-, tehnika- ja toitlustusvaldkonnas.

Nimed

1925 Kehtna Kõrgem Tütarlaste Põllutöö ja Majapidamise Kool
...
1944–1947 Kehtna Kodumajandustehnikum ja Kehtna Kodumajandusinstituut
1947–1955 Kehtna Põllumajandustehnikum
1955–1958 Ravila Põllumajandustehnikum
...
Kehtna Kõrgem Põllumajanduskool
...

Pilte

Viited

Välislingid

Koduleht

 

Eesti kutsekoolid
Kehtna vald
G

G (g) on ladina tähestiku 7. täht ja eesti tähestiku 6. täht.

G võeti kasutusele C variandina 3. sajandil eKr ladina keele vanaladina perioodil, et eristada helilist /g/-häälikut helitust /k/-häälikust, sest mõlemat märgiti C-ga. G loomine omistatakse vabakslastule Spurius Carvilius Rugale, kes rajas esimese erakooli.

Eesti keeles märgitakse G-tähega poolhelilist velaarklusiili. 

Mitmes romaani ja germaani keeles sõltub G hääldus tähe asukohast sõnas.

G-l on väiketähena kaks tüpograafilist varianti:  ja .

G ja g sümbolina 

G tähistab gravitatsioonikonstanti, SI-süsteemis eesliidet "giga-", magnetilise induktsiooni mõõtühikut gaussi, geneetikas guaniini ja muusikas nooti G.

g tähistab grammi ja gravitatsioonikiirendust.

Vaata ka 
Ğ
Ĝ
Ǧ
Ģ
Ǥ

Tähestikutähed
Tormijooks

Tormijooks on lahingumanööver, milles võitlejad tungivad lähivõitluseks võimalikult kiiresti vaenlase poole, rabades vastast ootamatusega ja halvates sellega vastase reageerimisvõime.

Tormijooksu all peetakse silmas ka otserünnakut sissepiiratud linnale, kindlusele või muule kaitstud objektile. Tavaliselt võetakse tormijooks ette, kui piiratavad piiramise käigus ei alistu. Enne seda püütakse vähendada piiratavate vastupanu sõjaliste (tulistamine, kaitseehitiste purustamine) või psühholoogiliste meetoditega (propaganda, välisühenduste katkestamine).

Tänapäeval räägitakse tormijooksust ka kujundlikult, kirjeldades inimeste arvukat tungi või pürgimist; näiteks kõneldakse ajakirjanduses tormijooksust ülikoolidele, ühiselamukohtadele või e-maksuametile.

Ratsaväe tormijooks 
Tormijooksu tekitatavat šokiefekti on eriti ära kasutatud ratsaväe taktikas, nii raske- kui ka kergratsaväe puhul ja ka eri ajastutel. Ajaloolane John Keegan on väitnud, et korrektselt valmistunud (kasutades näiteks eri liiki välikindlustusi) väe vastu olid ratsaväe tormijooksud vähese efektiivsusega, sest hobused tõrkusid tihedasse inimmassi kappamast. Ratsaväe tormijooksud õnnestusid kõige paremini siis, kui vastaste üksus oli juba kõikuva moraali või hirmu tõttu laiali lagunemas.

Märkimisväärsemaid tormijookse 

 Klušino lahing (4. juuli 1610) – ligikaudu 6000 Poola ratsanikku (80% neist husaarid) hetman Stanisław Żółkiewski juhtimisel alistas 35 000–40 000-mehelise Moskva tsaaririigi väe.
 Viini lahing (11.–12. september 1683) – Poola kuningas Jan III Sobieski juhtis ligi 18 000 ratsaniku (eesotsas 3000 raskerelvis husaari) tormijooksu ülekaaluka Osmanite väe vastu. See on ühtlasi ajaloo suurim ratsaväe tormijooks.
 Eylau lahing (8. veebruar 1807) – 11 000 Prantsuse ratsaväelast ründasid Joachim Murat' juhtimisel tormijooksuga Vene keisririigi väge, et päästa Napoleoni juhitud armee.
 Waterloo lahing (18. juuni 1815) – kaks brigaadi (umbes 2000 meest) Briti raskeratsaväge ründas välimarssal Henry William Pageti käsul tormijooksuga Prantsuse jala- ja suurtükiväge, algsest edust hoolimata suruti nad lõpuks diviisikindral Édouard Jean Baptiste Milhaud' juhitud Prantsuse kürassiiride vasturünnakuga suurte kaotustega tagasi. Hiljem ründas marssal Ney juhtimisel umbes 5000 Prantsuse ratsaväelast tormijooksuga Briti väge, kuid ei suutnud kokkuvõttes nelinurksetesse lahingurividesse koondunud Briti jalaväge alistada.

Vaata ka 
 Banzai
 Inimlaine

Viited

Kirjandus 
 A'Barrow, Stephen R (2016). Death of a Nation: A New History of Germany. Book Guild Publishing. p. 73. ISBN 9781910508817.
 Overy, Richard (2014). A History of War in 100 Battles. Oxford University Press. p. 58. ISBN 9780199390717.

Sõjaline taktika
Ratsavägi
Mihhail Beznin

Mihhail Andrejevitš Beznin-Naštšokin oli Vene riigiteenistuja ja opritšnik 16. sajandil, kes pärines Naštšokinite aadlisuguvõsast.

Esmakordselt mainiti Bezninit dokumentides 1550. aastal. 1558–59 määrati ta teenistusse Okaa kallast Krimmi khaaniriigi kallaletungi eest kaitsva väesalga esimese vojevoodi juurde. 1559–60 osales ta reas retkedes Liivi sõja käigus. 1560. aastal osales ta tormijooksus Alūksnele, seejärel siirdus Viljandi alla. 

1563 osales Beznin jessauulina Polotski piiramisel, kus paistis silma sellega, et vojevood Ivan Tšeremisinovi läbirääkimiste ajal Polotski kirjutaja Lukašiga linna alistumistingimuste üle sõitis kannatuse kaotanult nende juurde ja nõudis läbirääkimiste lõpetamist. Väljaastumine oli tõenäoliselt ettekavatsetud ja sel oli Lukašile soovitud mõju. Pärast Polotski vallutamist saadeti Beznin selle uudisega Novgorodi, Pihkvasse ja Tartusse. Sama aasta suvel võttis Beznin osa läbirääkimistest Leedu saadikutega ning sügisel kuulus Leedu saadiku saatjaskonda.

Opritšnina
Beznin oli üks esimestest opritšninasse astujatest ning figureeris opritšnikute ridades juba 1565. aasta septembris, kui ta läks koos vürst D.I.Vjazemskiga Moskvast Bolhovi alla. Septembris 1567 oli ta Kaluuga all eelväe teine vojevood, 1568–69 aga Tuula all väesalga teine vojevood, seejärel taas Kaluuga all. Koos vürst P.I.Barjatinskiga osales Beznin Moskva kindlustuste taastamises pärast nende süütamist Krimmi vägede sõjaretke käigus.

1571–72 oli Beznin ametis Narva esimese vojevoodina ning 1573 osales Paide piiramises koos Maljuta Skuratoviga. Samal aastal võitis ta lahingu Tallinna linna all. 1582. aasta septembris pälvis Beznin duuma-aadliku tiitli ning temast sai Bojaaride duuma täieõiguslik liige. 1582 osales ta sõjaretkel Rootsi vastu väeosa kolmanda vojevoodina, 1584 retkel Kaasani khaaniriigi vastu ning seejärel Krimmi rünnaku tagasilöömises Okaa jõel. 1586 võttis Beznin osa tsaari retkest Novgorodi ja oli seejärel Poolas "suure saatkonna" koosseisus.

Mungapõli
Pärast Ivan Julma surma 1584. aastal otsustas Beznin hakata mungaks ja siirdus 1586. aastal Jossif-Volokolamski kloostrisse. Seal tõusis ta kiiresti kloostri juhtkonda, kuid kutsus oma reformide ja maksutõstmisega esile talurahvamässu ning kaasmunkade meelepaha ning pidi kloostrist lahkuma. Mungana kirjutas ta ka 1580.–90. aastate kroonika. 1598. aastal oli ta juba munk Troitse-Sergi kloostris, kus ligikaudu 70-aastasena kirjutas Boriss Godunovi tsaariks valimisest. Beznini surmaaeg on teadmata.

Venemaa inimesed
Eesti ajalooga seotud isikud
Liivi sõda
Vene-Liivi sõda
Enda Trubok

Enda Trubok on eesti õpetaja.

Ta töötas aastatel 2001–2006 Albu Põhikoolis õpetajana. Oli seejärel Krimmis, Aleksandrovkas eesti keele õpetaja.

Välislingid
"Enda Trubok – Albust Krimmi" Eesti Päevaleht, 26. august 2006
"Krimmis töötanud õpetaja igatseb tagasi" Postimees, 9. september 2007

Eesti õpetajad
Sünniaeg puudub
Tõnu Juul

Tõnu Juul (sündinud 21. aprillil 1958 Viljandis) on Eesti arst ja poliitik.

Haridus 
Tõnu Juul on lõpetanud Viljandi 5. Keskkooli 1976, Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna 1981. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes 
Juul on töötanud Viljandi Haiglas kirurgi ja arst-uroloogina. Ta on SA Viljandi Haigla nõukogu liige.

Poliitiline tegevus 
Tõnu Juul on olnud 1999 Viljandi linnavolikogu esimees, kahel korral volikogu aseesimees. Ta oli VII Riigikogu liige 1991–1994. Ta sai XI Riigikogu liikmeks 11. veebruaril 2008 seoses Meelis Atoneni tagasiastumisega. Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 1998.

Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel ning sai 883 häält, kuid valituks ei osutunud.

Riigikogu juhatuse otsusega sai Tõnu Juul XII Riigikogu liikmeks alates 2011. aasta 6. aprillist rahandusminister Jürgen Ligi asendusliikmena. Seoses Jürgen Ligi naasmisega Riigikokku lõppesid tema volitused XII Riigikogu asendusliikmena 3. novembril 2014.

Isiklikku 
Tal on neli poega.

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel
 Lühitutvustus Reformierakonna lehel
 "Arstist riigikogulane lasi ravimifirmal tasuda erialaliidu liikmemaksu" e24.ee, 14. märts 2011

VII Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
Eesti arstid
Sündinud 1958
Ello-Rahel Karelson

Ello-Rahel Karelson (sündinud 6. augustil 1946) on Eesti biokeemik, Tartu Ülikooli meditsiinilise biokeemia emeriitdotsent.

1972. aastal lõpetas Karelson Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, asudes tööle TÜ biokeemia kateedri ja sekretoorsete protsesside biokeemia laboratooriumi vanemlaborandina. 1977. aastal lõpetas ta aspirantuuri biokeemias väitekirjaga teemal "Aju N,K-ATP-aasi roll mõnede neurotroopsete ravimite põhilise mõju mehhanismides". 1979–1996 oli Karelson Eesti Biokeemia Seltsi Tartu osakonna sekretär. 1979–89 töötas ta biokeemia kateedris vanemõpetajana, 1989–2009 biokeemia instituudis dotsendina. 1994–1996 oli ta TÜ meditsiinilise biokeemia õppetooli hoidja ning 2004-2009 aastast õppetooli dotsent. 2009. aastal valiti ta emeriitdotsendiks.

Karelson kaitses doktoriväitekirja 19. märtsil 1999 Tartu Ülikoolis teemal "Modulation of adenylate cyclase activity in the rat hippocampus by neuropeptide galanin and its chimeric analogs"; tema juhendaja oli Ülo Langel.

Tema peamised uurimisvaldkonnad on neuropeptiidide ja neuroprotektorite molekulaarsed mehhanismid aju G-valk-vahendatud signaalradade tasandil normaalsel vananemisel ja neurodegeratsiooni puhul. Ta on uurinud ka Alzheimeri tõve molekulaarseid mehhanisme postmortaalse inimaju tasandil.

Karelson on avaldanud enam kui 100 teadustööd, koostanud õpikuid ja õppevahendeid ning juhendanud kaht doktoritööd.

Stipendiumid
 2004 Rootsi Dementsiafondi "DemensFonden" stipendiaat Stockholmi Ülikoolis ja Karolinska instituudis
 2003 Rahvusvahelise Wenner-Gren fondi stipendiaat Stockholmi Ülikoolis
 2002 Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia stipendiaat Stockholmi Ülikoolis
 2000 Rootsi Instituudi stipendiaat Stockholmi Ülikoolis
 1998 Rootsi Instituudi stipendiaat Stockholmi Ülikoolis

Isiklikku
Tema isa Johannes Paesalu oli Viru-Nigula koguduse õpetaja, tädi Erna Viitol oli skulptor, vanaonu Johannes Uustal oli Helme Maarja koguduse õpetaja, vend Joel Paesalu on füüsik.

Viited

Välislingid
 
 Tartu Ülikool valis neli professorit ja nimetas emeriitprofessori

Eesti biokeemikud
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1946
Ivo Leito

Ivo Leito (sündinud 10. juunil 1972 Saksamaal) on Eesti keemik, Tartu Ülikooli analüütilise keemia professor.

1990–1994 õppis Leito Tartu Ülikoolis keemiat, omandades bakalaureusekraadi cum laude. 1995 pälvis ta keemiamagistri kraadi (taas cum laude) ning 1998. aastal kaitses filosoofiadoktori kraadi füüsikalise ja analüütilise keemia alal. Tema doktoriväitekirja teema oli "Studies of Brønsted Acid-Base Equilibria in Water and Nonaqueous Media" ning väitekiri pälvis summa cum laude.

1992–1999 töötas Leito Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudis tehniku, keemiku ja lektorina. 1999–2000 oli ta külalisteadur Kyūshū Ülikooli orgaanilise keemia fundamentaaluuringute instituudis Jaapanis ning 2003 EC-JRC IRMM-is Belgias. 2002–2005 töötas Leito Tartu Ülikooli keemia instituudi katsekoja direktori kohusetäitja ning direktorina. 2005. aastal valiti ta analüütilise keemia professoriks.

Tunnustus
 1998 – Eesti Vabariigi teaduspreemia keemia ja molekulaarbioloogia alal kollektiivile koosseisus Ilmar Koppel (kollektiivi juht), Peeter Burk, Vahur Mäemets ja Ivo Leito töö "Happelis-aluseliste tasakaalude uurimine gaasifaasis ja lahustes" eest
 2003 – Vabariigi Presidendi kultuurirahastu noore teadlase preemia
 2015 – aasta õppejõud

Isiklikku 
Tema isa oli Toomas Leito ja vend Priit Leito.

Viited

Välislingid
 
 "Silmitsi superhapetega" Horisont, 2/2006
 Analüütilise keemia õppetool - prof. Ivo Leito

Eesti keemikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1972
Ivelin Popov

Ivelin Ivanov Popov (sündinud 26. oktoobril 1987 Sofias) on Bulgaaria jalgpallur, kes mängib Venemaa klubis Sotši ründaja või parema äärepoolkaitsjana.

Hooajal 2016–2017 tuli ta Moskva Spartakiga Venemaa meistriks.

Bulgaaria jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2007–2019.

Aastatel 2015, 2016 ja 2017 on ta valitud Bulgaaria aasta jalgpalluriks.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Bulgaaria rahvuskoondises tegi Popov 2007. aasta augustis sõprusmängus Walesi vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 11. veebruaril 2009 sõprusmängus Šveitsi vastu.

Saavutused 
Litex Lovech
Bulgaaria meister: 2009–10
Bulgaaria karikas: 2007–08, 2008–09
Bulgaaria superkarikas: 2010
Gaziantepspor
Spor Toto Cup: 2012
Moskva Spartak
Premjer Liga: 2016–17
Venemaa superkarikas: 2017

Välislingid 

Bulgaaria jalgpallurid
Moskva Spartaki jalgpallurid
Kaasani Rubini mängijad
Sündinud 1987
Yu Hai

Yu Hai (于海; pinyinis Yú Hǎi; sündinud 4. juunil 1987 Luoyangis) on Hiina jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsja või vasakkaitsja positsioonil.

Aastatel 2007–2008 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis Vitesse.

Alates 2015. aastast on ta mänginud Hiina kõrgliiga klubis Shanghai SIPG.

Alates 2009. aastast on ta kuulunud Hiina RV jalgpallikoondisse. Ta on mänginud Hiina koondises ka 2011. ja 2015. aasta Aasia meistrivõistlustel.

Hiina jalgpallurid
SBV Vitesse jalgpallurid
Sündinud 1987
Leonardo Bonucci

Leonardo Bonucci (sündinud 1. mail 1987 Viterbos) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Juventus ja Itaalia jalgpallikoondises.

Klubikarjäär
Bonucci alustas oma karjääri 2005. aastal Itaalia klubis Milano Internazionale, kus ta tuli ka hooajal 2005–06 Itaalia meistriks.
 
Torino Juventusega liitust ta esimest korda aastal 2010.

2017. aastal suundus ta AC Milani. Tema üleminekusummaks oli umbes 40 miljonit eurot. Kuigi ta oli sõlminud klubiga viieaastase lepingu, naasis ta juba järgmisel hooajal Juventussesse.

Ta on tulnud Juventusega kaheksa korda Itaalia meistriks ning võitnud kolm karikat ja neli superkarikat. 

Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 valiti ta Serie A hooaja sümboolsesse koosseisu. 2016. aastal valiti ta kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi Bonucci 3. märtsil 2010 sõprusmängus Kameruniga. Esimese värava lõi ta koondises 3. juunil 2010 sõprusmängus Mehhiko vastu.

3. septembril 2010 toimunud EM-i valikmängus lõi ta värava Eestile.

2016. aasta Euroopa meistrivõistluste veerandfinaalis 2. juulil lõi ta penaltist värava Saksamaale, aga viigiseisul 1:1 normaal- ja lisaajale järgnenud penaltiseerias Itaalia ikkagi kaotas, teiste seas eksis penaltil ka Bonucci.

Ta on kuulunud Itaalia koondisse ka 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ning 2013. aasta Konföderatsioonide karikavõistlustel.

Saavutused
Milano Internazionale
Itaalia meister: 2005–06

Torino Juventus
Itaalia meister: 2011–12, 2012–13, 2013–14, 2014–15, 2015–16, 2016–17, 2018–19, 2019–20
Coppa Italia: 2014–15, 2015–16, 2016–17
Itaalia superkarikas: 2012, 2013, 2015, 2018

Viited

Välislingid 

Itaalia jalgpallurid
Milano Internazionale mängijad
Torino Juventuse mängijad
AC Milani mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1987
Újpest FC

Újpest FC on Ungari jalgpalliklubi,  mis tegutseb Budapesti Újpesti linnarajoonis.

Eesti ja eestlased

Eesti mängijad
Jarmo Ahjupera – (2011, 2013–2014)

Ungari jalgpalliklubid
Budapest
Kristjan Valdma

Kristjan Valdma (aastani 1935 Waldmann või Valdmann; 12. aprill 1899 Uue-Põltsamaa vald – 8. november 1937 Harju-Risti kirikumõis, Nõva vald, Harjumaa (praegu Arumõisa, Vilivalla küla, Padise vald, Harju maakond) oli eesti vaimulik.

Valdma võttis osa Vabadussõjast. Ta lõpetas 1922. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1922–1933. Ta kaitses 1936. aastal mag theol kraadi väitekirjaga "Põltsamaa kihelkonna ajalugu".
 
Ta töötas aastatel 1928–1934 Tartu Ülikooli usuteaduskonna arheoloogilise kabineti raamatukogu korraldajana ning oli professor Olaf Silla assistent. 

Valdma ordineeriti 2. septembril 1934 õpetajaametisse ning ta oli aastatel 1935–1937 Harju-Risti ja Nõva koguduse õpetaja.

Ta maeti 13. novembril 1937 Tartu Maarja kalmistule.

Teosed
Kristjan Waldmann. "Põltsamaa kihelkonna minewikust ja mälestusmärkest". Tartu 1926

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944

Nõva Püha Olevi koguduse vaimulikud
Risti koguduse vaimulikud
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1937
Vello Loemaa

Vello Loemaa (sündinud 18. jaanuaril 1951) oli Nõukogude Liidu sõjaväelendur ja on Eesti erusõjaväelane, kindralmajor.

Ta lõpetas 1973. aastal Nõukogude Liidu Komarovi-nimelise Jeiski Kõrgema Sõjalennukooli hävituslendurina. Aastal 1982 lõpetas ta Moskva oblastis Moninos asuva Gagarini-nimelise Lennuväeakadeemia. Ta asus elama taasiseseisvunud Eestisse aastal 1992.
 

Aastal 1992 osales Loemaa Eesti kaitsejõudude Peastaabis Eesti õhuväe loomisel. 7. veebruaril 1994 määrati ta Eesti õhuväe ülemaks.

Aastatel 1998–2002 oli ta Eesti sõjaline esindaja NATO-s ning aastatel 2005–2007 kaitseatašee Ameerika Ühendriikides ja Kanadas. Jaanuarist 2008 oli ta Eesti sõjaline esindaja NATO ja Euroopa Liidu juures. 

Vello Loemaa jäi kaitseväest erru 14. märtsil 2011.

Auastmed

Nõukogude Liit

Eesti Vabariik

Tunnustused
 Kotkaristi IV klassi teenetemärk
 Kaitseväe teeneterist
 Kaitseministeeriumi II klassi teeneterist
 Õhuväe teenetemärk 
 Mälestusmedal "10 aastat taastatud kaitseväge"

Välislingid
Kaitsejõudude operatiivülem, kolonel VELLO LOEMAA
"Kunagise tipplenduri lennukad mõtted aitasid kujundada kaitseväe nägu" Järva Teataja, nr. 44, 16 aprill 2011

Eesti kindralmajorid
Eesti sõjaväelased
Eesti õhuväe ülemad
Nõukogude Liidu sõjaväelased
Nõukogude Liidu lendurid
Eestlased Venemaal
Kaitseväe peastaabi ülemad
Eesti lennundustegelased
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Kaitseväe teeneteristi kavalerid
Kaitseministeeriumi teeneteristi kavalerid
Sündinud 1951
Slaavlased

Slaavlased on indoeurooplaste haru, kes elab peamiselt Kesk- ja Ida-Euroopas ja kõnelevad slaavi keelkonda kuuluvaid keeli.

Slaavi keelkonna rahvaste hulka kuuluvad idaslaavlased (venelased, ukrainlased ja valgevenelased), lääneslaavlased (poolakad, tšehhid, slovakid ja sorbid) ning lõunaslaavlased (bulgaarlased, serblased, horvaadid, makedoonlased, sloveenid, bosnialased ja montenegrolased).

Alates 6. sajandist levisid slaavlased suuremasse ossa Kesk- ja Ida-Euroopast ning Balkani poolsaarest (Pannoonia, Karantaania). Ajapikku asusid mõned ida-slaavlased ka Siberisse ja Kesk-Aasiasse. Kõigist slaavi keelkonda kuuluvatest rahvastest on osa emigreerunud teistesse maailma osadesse. Praeguseks asustavad slaavi keelkonda kuluvaid keeli kõnelevad kogukonnad enam kui poolt Euroopat. Slaavi keelkonda kuuluvaid inimesi on maailmas üle 350 miljoni.

Tänapäeva rahvad ja etnilised rühmad, kes kuuluvad slaavi keelkonda ja keda nimetatakse slaavlasteks, on välimuselt ja kultuurilt üsna erinevad. Suhted nende vahel (ja isegi üksikute etniliste rühmade piires) on mitmekesised, ulatudes sugulustundest vastastikuse vaenuni.

Ajalugu

Slaavlaste täpne päritolu on teadmata. Levinud hüpoteeside kohaselt jäi nende algne asuala enne 6. sajandit tänapäeva Valgevene, Poola ja Ukraina aladele.

Slaavlaste seosed Rooma-aegse venetite (Veneti) hõimuga, kes elas ida pool Visla jõge, on teadmata. Nimi võib viidata niihästi slaavlastele kui ka baltlastele.

Nimede Antes ja Sclaveni all ilmusid slaavlased esmakordselt Bütsantsi kroonikatesse 6. sajandi alguses. Justinianus I (527–565) aegsed Bütsantsi kroonikud nagu Caesarea Prokopios, Jordanes ja Theophylactos Simocatta kirjeldasid sellenimelisi hõime, kes elasid Karpaatidest idas, Doonau alamjooksul ja Musta mere ääres, tungides Ida-Rooma keisririigi Doonau-äärsetesse provintsidesse.

Slaavlaste peamine asuala oli tollal stepp Musta mere ja Kaspia põhjaosa vahel, kus nad liikusid mööda Volgat üles ka soome-ugri rahvaste (maride - merjalaste, mordvalaste - muromlased, kamasside, komide, udmurtide, vepslaste, vadjalaste, isurite, karjalaste jt) asualadele.

545. aastal kirjutas Prokopios: "Sclaveni ja Antae kandsid kauges minevikus õigupoolest üht nime: neid mõlemaid kutsuti Spori."

Arv
Slaavi keelkonda kuuluvaid inimesi on maailmas üle 350 miljoni. Kolm suurimat slaavi keelkonna rahvast on venelased (150 miljonit), poolakad (60 miljonit) ja ukrainlased (50 miljonit). Slaavi keelkonda kuuluvad ka tšehhid (11 miljonit), bulgaarlased (10 miljonit), serblased (10 miljonit), valgevenelased (10 miljonit), horvaadid (8 miljonit), slovakid (6 miljonit), makedoonlased (3 miljonit), sloveenid (3 miljonit), bosnialased (3 miljonit), montenegrolased (ehk tšernogoorlased, 500 000).

Vaata ka
Slaavi keeled
Kyrillos ja Methodios
 Panslavism

 
Rahvad
Eduard Wiiralti nimeline stipendium

Eduard Wiiralti nimeline stipendium on 2004. aastal asutatud stipendium, millega Kultuuriministeerium toetab kunstiüliõpilaste õppe- ja loomingulist tööd ning enesetäiendamist.

Stipendiumi asutasid Kultuurkapital, kultuuriministeerium ja Eesti Kunstiakadeemia ning seda anti esialgu välja Eesti Kunstiakadeemia aastapäeval, hiljem kalendriaasta jooksul. Stipendiumi suurus on 3000 eurot. Stipendiumide arv sõltub Eduard Wiiralti autoritasude laekumisest. Kuna Wiiraltil puudusid pärijad, siis laekuvad tema autoritasud Eesti riigile.

Stipendiumi saajad selgitab taotlejate seast välja ekspertidest komisjon, kuhu kuuluvad Eesti Kunstiakadeemia, Tartu Kõrgema Kunstikooli, Tartu Ülikooli, Eesti Kunstnike Liidu, Kultuuriministeeriumi, Eesti Kunstimuuseumi ning Kaasaegse Kunsti Eesti Keskuse esindajad. Eesti Kunstimuuseum lisab stipendiumile muuseumi kuldkaardi. Kaart on nimeline ning annab selle omanikule eluaegse tasuta külastusõiguse kõigis Eesti Kunstimuuseumi muuseumides.

Stipendiaadid
 2004 – Alvar Reisner
 2005 – Merike Estna
 2006 – Flo Kasearu, Eike Eplik
 2007 – Villem Jahu, Martinus Daane Klemet, Maris Palgi
 2008 – Laura Põld, Eva Labotkin, Einike Leppik, Olivia Verev, Veiko Klemmer, Margus Tamm, Eva Jakovits
 2009 – Sigrid Viir, Laura Toots, Lauri Koppel
 2010 – stipendiumi ei antud välja
 2011 – Paul Kuimet
 2012 – Mihkel Ilus
 2013 – stipendiumi ei antud välja
 2014 – Ivar Veermäe, Sten Saarits, Hanna Piksarv, Mikk Madisson
 2015 – Alissa Nirgi, Ingel Vaikla
 2016 – Anna Škodenko, Rainar Aasrand
 2017 – Eva Mustonen, Mirjam Reili
 2018 – Helena Keskküla, Keiu Maasik, Mark Antonius Puhkan
 2019 – Maria Erikson, Aksel Haagensen, Maryliis Teinfeldt-Grins
 2020 – Anna Mari Liivrand, Kaisa Maasik, Tauri Västrik
 2021 – Cloe Jancis, Cärol Ott, Anna Tamm, Urmo Teekivi

Vaata ka
 Wiiralti auhind

Välislingid
 Eduard Wiiralti stipendiumi saajad, Kultuuriministeerium
 Wiiralti stipendiaadid on Urmo Teekivi, Anna Tamm, Cärol Ott ja Cloe Jancis ERR, 15. detsember 2021
 "Galerii. Selgusid 2020. aasta Lemba ja Wiiralti stipendiaadid" ERR, 22. detsember 2020
 "Wiiralti stipendiumi saavad Ivar Veermäe ja Sten Saarits", Kultuuriministeerium, 14. märts 2014
 "Eduard Wiiralti stipendiumi pälvis Mihkel Ilus", Kultuuriministeerium, 5. detsember 2012
 "Eduard Wiiralti stipendiumi pälvis Paul Kuimet", Kultuuriministeerium, 12. detsember 2011
 "Wiiralti stipendiumi saajad selgunud", Kultuuriministeerium, 3. detsember 2009
 "Kultuuriminister kinnitas Underi ja Wiiralti stipendiumide saajad", Kultuuriministeerium, 27. november 2008
 "Wiiralti stipendiumi pälvisid Villem Jahu, Martinus Daane Klemet ja Maris Palgi", Kultuuriministeerium, 27. november 2007
 "Wiiralti stipendiumi pälvisid Flo Kasearu ja Eike Eplik", Kultuuriministeerium, 5. detsember 2006
 "Wiiralti-nimelise stipendiumi saab sel aastal Merike Estna", Kultuuriministeerium, 19. oktoober 2005

Eesti kunstiauhinnad
Kaido Ivask

Kaido Ivask (sündinud 26. mail 1970) on eesti ehitaja ning omavalitsuspoliitik, Paide linnapea 17. märtsist 2011 kuni novembrini 2013. Ta kuulub Isamaa ja Res Publica Liitu.

Haridus
1977–1988 Lähte Keskkool
1988–1993 Tallinna Tehnikaülikool, ehitusinsener
1993–1994 Tallinna Tehnikaülikool, magister teedeehituse erialal

Töökäik
1993–1995 Järva Teedevalitsus, sillainsener
1996–1999 AS Arte Grupp, töödejuhataja
2000–2002 Paide Linnavalitsus, abilinnapea ehitus- ja planeeringu alal
2002 AS TREF, projektijuht
2002–2005 AS TREF, asfaldi osakonna juhataja
2005–2011 Paide abilinnapea
2011–2013 Paide linnapea

Välislingid 
Kaido Ivaski CV Paide linna kodulehel
Järva Teataja "Paide uueks linnapeaks sai Kaido Ivask" 17. märts 2011

Eesti ehitusinsenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Paide linnapead
Sündinud 1970
Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing

Mittetulundusühing Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing (EATKÜ) on 2008. aastal loodud üleriigiline katusorganisatsioon, mis esindab füüsilisi ja juriidilisi isikuid, kes kaasavad oma töös teraapiakoeratiimi tervishoiu-, haridus- ja sotsiaalvaldkonnas või on seotud teraapiakoerte kasvatamise ja ettevalmistamisega tööks. EATKÜ eesmärk on edendada koerte abil läbiviidavaid sekkumistegevusi Eestis, seista vastutustundliku lemmikloomapidamise eest ning väärtustada inimese ja koera vahelist sidet.

Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing on ainus organisatsioon Eestis, mis testib, koolitab ning eksamineerib teraapiakoeratiime. Kõik EATKÜ koeratiimid omavad rahvusvahelist litsentsi.

Ühing töötab koos partneritega välja ja arendab Eesti sotsiaal-, haridus- ning tervishoiuvaldkonnaga kõige paremini sobivat süsteemi. EATKÜ teeb rahvusvahelist koostööd, et tuua Eestisse vastava ala teadmisi, praktilisi oskusi ja parimaid praktikaid, ning osaleb teadusalases koostöös. Igapäevaselt viib EATKÜ ettevalmistuse saanud koeratiimid kokku klientidega, aitab programmide jaoks välja töötada sobiliku tegevusplaani, metoodika ja standardid ning koordineerib tiimide tööd.

EATKÜ on alates 2016. aasta juulikuust rahvusvahelise katusorganisatsiooni IAHAIO (International Association of Human-Animal Interaction Organizations) täisliige. Olles Eestis valdkonna teerajaja, juhindub Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing valdkonna juurutamises ja arendamises ning oma tegevuse korraldamises, sealhulgas tegevust puudutavate reeglite loomises, IAHAIO valgest raamatust, kohandades sealseid suuniseid.

EATKÜ asutas koos Eesti Ratsutamisterapeutide Liiduga Eesti Abi- ja Teraapialoomi Kaasavate Organisatsioonide Liidu.

2016. aasta veebruaris sai Eesti Abi- ja Teraapiakoerte Ühing Eesti Vabariigi Kultuuriministeeriumilt tunnustava tiitli kultuurisõber 2015.

Välislingid
Koduleht

Koerandusorganisatsioonid
Eesti organisatsioonid
Nordecon

Nordecon AS (varasemate nimedega Eesti Ehitus ja Nordecon International) on Eesti üks suuremaid ehitusettevõtteid. Ettevõte keskendub ehituse peatöövõtule ja projektijuhtimisele.  Tegemist on käibelt Eesti suuruselt teise ehitusettevõttega. 

Nordecon ehitab äri-, elamu-, tööstus- ja ühiskondlikke hooneid ja rajab taristuid nagu teed, tehnovõrgud ja sadamarajatised. Lisaks tegeleb Nordeconi kontsern betoonkonstruktsioonide ehitamise, raske ehitustehnika rentimise ning teede hooldamisega. Lisaks Eestile tegutsevad kontserni ettevõtted hetkel Rootsis, Soomes ning Ukrainas. Nordecon AS on Eesti Ehitusettevõtjate Liidu ja Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liige.  

Suuromanik ja nõukogu esimees on Toomas Luman.

Suurimad konkurendid 
Nordeconi suurimad konkurendid Eesti ehitusturul on Merko Ehitus, Osaühing Mapri Ehitus ja AS YIT Eesti. Infrastruktuuri ehituste turul on üheks suurimaks konkurendiks AS TREV-2 Grupp.

Nordecon börsil 
Alates 18. maist 2006 on Nordecon noteeritud Tallinna börsil (põhinimekirjas). Tallinna börs on Nasdaq Balti börsi osa. Nordeconi aktsia lühinimi Tallinna börsil on NCN1T. Nordeconil on noteeritud 32 375 483 aktsiat. Seisuga 31. detsember 2021 on ettevõttel 6206 aktsionäri. Tegemist on Nasdaq Balti börsi ühe väikseima ettevõttega. Seisuga 25. mai 2022 on ettevõtte turuväärtus 27,5 miljonit eurot. 2021. aastal suurenes ettevõtte turuväärtus 5,3% võrra.

2021. aastal oli Nordecon kauplemisaktiivsuselt Nasdaq Balti börsi suuruselt 19. ettevõte.

Suurimad aktsionärid

Dividendide maksmine

Viited

Välislingid 
Koduleht

Eesti ehitusettevõtted
Tallinna börsil noteeritud ettevõtted
Anders Melts

Anders Melts (sündinud 5. juunil 1976) on eesti poplaulja ja raadiosaatejuht. 

Ta on tegev Eesti bändis Forgotten Sunrise.

Välislingid

Sündinud 1976
Eesti lauljad
Soodsas seisundis

Soodsas seisundis (inglise least concern, lühendatult LC) on üks Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) kaitsestaatuse kategooriatest, mis määratakse elusolevale taksonile, mille ökoloogilist seisukorda on hinnatud ning mis ei kvalifitseeru ühegi muu kategooria alla. Teisisõnu pole soodsas seisundis liigid ei hävinud ega ohustatud. Nende hulka kuuluvad paljud tavalised liigid, näiteks kaljutuvi, harilik kadakas, koduhiir ja inimene.

Liiki ei saa tunnistada soodsas seisundis olevaks, kui tema arvukust ja seisundit ei ole hinnatud. Vaja on adekvaatset infot, et hinnata otseselt või kaudselt liigi väljasuremisriski selle leviku ja arvukuse põhjal.

Soodsas seisundis olevaks on kuulutatud 15 636 taksonit. Sellesse kategooriasse kuulub 14 033 loomaliiki ja 101 alamliiki, samuti 2 alampopulatsiooni ning 1500 taimetaksonit (1410 liiki, 55 alamliiki ja 35 varianti). Soodsas seisundis ei ole ühtki seent ega protisti, samas on IUCN hinnanud vaid nelja nendesse riikidesse kuuluva liigi seisukorda. Inimene tunnistati ametlikult soodsas seisundis olevaks 2008. aastal.

Looduskaitse
Ando Kiviberg

Ando Kiviberg (sündinud 28. juulil 1969 Rakveres) on eesti muinsuskaitsja, pärimusmuusik ja poliitik.

Ta lõpetas Viljandi Kultuurikolledži rahvamuusika erialal 1994. 

Kiviberg on olnud Eesti Pärimusmuusika Keskuse juhataja.

Aastatel 2013–2017 oli ta Viljandi linnapea.

Ta oli Korp! Sakala Meeskoori ametliku loomise üks eestvedajaid aastal 2001.

Poliitiline tegevus
1995. aasta Riigikogu valimistel kandideeris Kiviberg Järva ja Viljandi maakonnas valimisliidu Isamaa ja ERSP liit nimekirjas ning 2011. aasta valimistel erakonna Isamaa ja Res Publica Liit nimekirjas.

Aastatel 1996, 2005 ja 2009 kandideeris ta kohalikel valimistel Viljandi linnas. Ta on Viljandi Linnavolikogu liige.

2013. aasta kohalikel valimistel oli Kiviberg IRL-i kandidaat Viljandi linnapea ametikohale.  Teda toetas 809 valijat (10,81% häältest).

Tunnustus
1996 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemia (Viljandi pärimusmuusika festivali korraldamine)
2001 Valgetähe V klassi teenetemärk
2004 Eesti Vabariigi kultuuripreemia (Viljandi pärimusmuusika festivali toimkonna liige)
2005 Kultuurivedur pärimuskultuuri edendamise eest

Viited

Välislingid
Kristina Tamberg, Ando Kiviberg: pärimusmuusika on elustiil, Sakala, 21. juuli 2006
Rainer Kerge, Torupillimees ja folgipealik Ando Kiviberg: Viljandi folk ei saa lõpmatult kasvada. Seda peab jõugatagasi hoidma, Õhtuleht, 28. juuli 2007
Intervjuu Katrin Viirpalule Eesti Televisiooni telesaates "Tähelaev" 7. novembril 2010

Eesti rahvamuusikud
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Viljandi linnapead
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1969
Helena Merzin-Tamm

Helena Merzin-Tamm (sündinud 7. mail 1972) on eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1990 Tartu 2. Keskkooli ja aastal 1994 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli. 

Ta oli aastatel 1994–2009 teatri Vanemuine näitleja. Aastast 2009 vabakutseline näitleja.

Filmirolle
"Taarka" (2008; Anna Raudkats)
"Lumekuninganna" (2010; naine)
"Mehetapja/Süütu/Vari" (2017; Luise)
"Portugal" (2018; Ann)

Rolle telesarjades
"Wikmani poisid" (1995; Gunilla)
"Õnne 13" (1996–1999; Stella)
"Kerge elu" (2013–2014); Stella Karik)

Isiklikku
Ta on Leonhard Merzini ja Tiiu Luku tütar. Tema poolõde Ilona Merzin on arhitekt, teine poolõde Carol Merzin oli riigiametnik.

Tal on kooselust näitleja Jüri Lumistega poeg Jürgen. 

2007. aastast on ta abielus Raivo E. Tammega. Neil on poeg Johannes Hermann.

Viited

Välislingid

Vanemuise näitlejad
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1972
Baskimaa jalgpallikoondis

Baskimaa jalgpallikoondis (baski Euskal Herriko futbol selekzioa) on Baskimaa esindusmeeskond jalgpallis. Koondisesse kuuluvad baski jalgpallurid nii Baski autonoomsest piirkonnast kui ka Navarrast ja Põhja-Baskimaalt.

Baskimaa koondis pidas oma esimese kohtumise 3. jaanuaril 1915 San Mamési staadionil Bilbaos Kataloonia jalgpallikoondise vastu ja võitis 6–1. 1916. aastani toimus veel 6 korduskohtumist Katalooniaga. Järgmine mäng toimus 1930. Pärast Franco diktatuuri lõppu peeti esimene kohtumine 1979 Bilbaos Iirimaa jalgpallikoondise vastu ja võideti 4:1 

FIFA ja UEFA Baskimaa jalgpallikoondist ei tunnista.
 
Koondise treenerid on alates 2011. aastast Javier Irureta ja Mikel Etxarri. Koondise kapten on Joseba Etxeberria.

Eesti jalgpallikoondis kohtus Baskimaa koondisega 1996. aasta 26. detsembril Bilbaos, kus Baskimaa sai 3:0 võidu. 25. mail 2011 toimus mitteametlik sõpruskohtumine Tallinnas, mille Baskimaa võitis 2:1.

Välislingid 
Baskimaa Jalgpalliliidu koduleht
Baskimaa jalgpallikoondise mängude loend
Eesti jalgpallikoondis kohtub Tallinnas Baskimaa koondisega 

Baskimaa
Euroopa jalgpallikoondised
Dunakeszi

Dunakeszi on linn Ungaris Pesti komitaadis. Asub Doonau vasakul kaldal Budapestist vahetult põhja pool.

Dunakeszi sai linnaks 1977.

Linna läbib Bratislava–Budapesti raudtee.

Viited

Välislingid 

 Dunakeszi koduleht 

Ungari linnad
Pesti komitaat
Väino Reinart

Väino Reinart (sündinud 28. detsembril 1962 Kuressaares) on Eesti diplomaat.

Ta on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi raadioelektroonika erialal.

Aastal 1992 asus ta tööle välisministeeriumi. Ta on juhtinud Eesti delegatsiooni läbirääkimistel Venemaaga, töötanud välisministeeriumi poliitikaosakonna peadirektorina ning poliitika- ja pressiküsimuste asekantslerina.

Aastatel 1995–1999 oli ta Eesti alaline esindaja Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni juures. 

Aastatel 2002–2007 oli Väino Reinart Eesti suursaadik Euroopa Liidu juures. Alates augustist 2007 oli ta Eesti suursaadik Ameerika Ühendriikides ja Mehhikos ning alates 2008. aastast ühtlasi suursaadik Kanadas. 2012. aastast oli ta Eesti suursaadik Afganistanis. 2018. aastast on ta Eesti suursaadik Jaapanis.

Tunnustus
2001 – Auleegioni ordu komandör
2007 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
2017 – Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk

Viited

Välislingid
 Väino Reinart: ma usun väärtustepõhise poliitika olemasolusse, intervjuu Saarte Hääles, 26. oktoober 2007

Eesti suursaadikud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Auleegioni komandörid
Sündinud 1962
Forbes

Forbes on USA ajakiri, mis ilmub kaks korda kuus. Seda annab välja samanimeline meediafirma. 

Forbesi peamised võistlejad on samuti kaks korda kuus ilmuv Fortune ja iganädalane Business Week. Forbes on tuntud edetabelite poolest, mille seas on rikkaimate ameeriklaste edetabel ("Forbes 400") ja miljardärite edetabel. Ajakirja moto on "Kapitalistlik tööriist" ("The Capitalist Tool") ning selle peatoimetaja on Steve Forbes.

Forbesi asutasid Randolph Hearsti ajalehtede finantskolumnist B. C. Forbes ja ajakirja Wall Street juht Walter Drey 1917. aastal.

Juulist 2012 ilmub ajakiri ka eesti keeles.

Ameerika Ühendriikide ajakirjad
Eesti ajakirjad
Vändra kirik

Vändra kirik on kirik Vändra alevis Pärnu maakonnas. Varem jäi kirik Vändra kihelkonda Pärnumaal. 

Pühale Martinile pühendatud kirik on EELK Vändra Martini koguduse kasutuses.

Praegune alevi keskel asuv Vändra kivikirik ehitati 1787. aastal, torn lisati 1841. aastal.

See on neljas luteri kirik Vändras. Varasemad kolm puukirikut asusid mujal ja põlesid. Varaseim teade pühale Martinile pühendatud kirikust pärineb 1624. aastast.

Vaata ka
Vändra kalmistu

Viited

Välislingid
 "Vändra kirik vajab remondi jaoks annetajaid" Eesti Kirik, 18. märts 2009, lk 6

Pärnu maakonna kirikud
Põhja-Pärnumaa vald

Vändra kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Udu (King)

"Udu" ("The Mist") on Stephen Kingi lühiromaan, mille alusel on tehtud ka samanimeline film.

Teos on stiilipuhas õuduslugu, milles erakordselt tihedas udus tegutsevad näljasevõitu elukad. Esmakordselt ilmus jutt 1980. aastal õudujuttude kogumikus "Dark Forces". Mõnevõrra redigeeritud versioon ilmus 1985. aastal Kingi kogumikus "Skeleton Crew". Eraldi pehmekaanelise raamatuna ilmus teos esmakordselt aastal 2007 seoses filmi linastumisega.

Eesti keeles on teos avaldatud kirjastuse "Fantaasia" väljaandel seerias "Sündmuste horisont" 2008. aastal.

Kirjandusteosed
Ulmekirjandus
1980. aasta kirjandusteosed
Udu (film 2007)

"Udu" (inglise The Mist; täieliku pealkirjaga Stephen King's The Mist) on 2007. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide õudusfilm, mis tugineb Stephen Kingi samanimelisele lühiromaanile. 

Linateose lavastas Frank Darabont. Filmi näitlejate ansamblis teevad kaasa Thomas Jane, Marcia Gay Harden ja Laurie Holden 

"Udu" filmiti Shreveportis Louisianas.

Näitlejad 
 Thomas Jane – David Drayton
 Laurie Holden – Amanda Dumfries
 Nathan Gamble – Billy Drayton
 Toby Jones – Ollie Weeks
 Marcia Gay Harden – pr. Carmody
 Frances Sternhagen – Irene Reppler
 Andre Braugher – Brent Norton
 William Sadler – Jim Grondin
 Alexa Davalos – Sally
 Jeffrey DeMunn – Dan Miller
 Melissa McBride – naine lapsega
 Buck Taylor – Ambrose Cornell
 Samuel Witwer – reamees Wayne Jessup
 Chris Owen – Norm
 David Jensen – Myron LaFleur
 Ron Clinton Smith – hr. Mackey
 Juan Gabriel Pareja – Morales

Välislingid 
 
 Udu (2007). Filmiveeb.ee foorum

Ameerika Ühendriikide õudusfilmid
2007. aasta filmid
Otto Jastrow

Otto Jastrow (sündinud 19. veebruaril 1942 Saarimaal Saksamaal) on saksa semitist, Tallinna Ülikooli arabistika professor.

Otto Jastrow on õppinud Saarbrückeni ülikoolis, Tübingeni ülikoolis, İstanbuli ja Beiruti ülikoolis. Aastast 1973 on ta töötanud õppejõuna mitmes ülikoolis. Ta on üks tuntumaid araabia ja aramea keelte dialektide eksperte maailmas. Ta on osalenud üle 50 lingvistilisel välitööl Lähis-Idas (sh Türgis, Iraagis, Jeemenis, Süürias, Iisraelis jm) ning on ainsa teadlasena dokumenteerinud üle tosina dialekti. 

Ta on 12 raamatu ja rohkem kui 70 artikli autor. Tema uurimisvaldkonnad on uute Lähis-Ida keelte didaktika. Eriti on ta uurinud semiidi (araabia ja uus-aramea) keeli ja dialekte ning avaldanud nende kohta publikatsioone.

Ta oli aastatel 2007–2009 Tallinna Ülikooli erakorraline arabistika professor. 15. juunil 2009 valis Tallinna Ülikooli senat ta korraliseks professoriks.

Välislingid 
Tallinna Ülikool valis kuus uut professorit
Professor Otto Jastrow - arabistikaõpingute arendaja Tallinna Ülikoolis. 30. aprill 2010

Saksamaa keeleteadlased
Eesti orientalistid
Sündinud 1942
Deadmau5

Joel Thomas Zimmerman (sündinud 5. jaanuaril 1981 Niagara Fallsis Ontario provintsis), artistinimega deadmau5 (hääldatakse nagu dead mouse), on Kanada muusikaprodutsent. 

Tema lood on olnud ühendalbumites nagu "In Search of Sunrise 6: Ibiza", "MixMagi Tech-Trance-Electro-Madness" (ta enda miksitud) ja Armin Van Buureni juhitavas raadiosaates "A State of Trance". Tema debüütalbum "Get Scraped" lasti välja 2006. aastal.

Ta sai oma artistinime siis, kui ta arvuti läks katki ja kui ta arvuti lahti tegi, siis ta leidis surnud hiire. Ta arutas seda jututoas ja sai tuntuks kui "surnud hiire kutt". Tema hüüdnimi "Dead Mouse" oli liiga pikk ja seetõttu lühendas ta selle "deadmau5-iks".

Deadmau5 on töötanud ka teiste DJ-ide ja produtsentidega, näiteks Kaskade, MC Flipside, Rob Swire Pendulumist, Skrillex ja Steve Dudaga. Ta esineb tihti kostüüm-hiirepeaga, mille ta lõi, kui õppis kasutama üht 3D-programmi.

Isiklikku 
2014. aastal ostis ta 5 miljoni dollari eest maja Campbellville'i Miltoni linna Ontarios.

Stuudioalbumid 
"Get Scraped" (2005)
"Vexillology" (2006)
"Random Album Title" (2008)
"For Lack of a Better Name" (2009)
"4×4=12" (2010)
"> album title goes here <"
"while(1<2)" (2014)
"W:/2016ALBUM/" (2016)

Kanada muusikaprodutsendid
DJd
Sündinud 1981
Kanada muusikud
Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind

Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind ehk Põhjamaade Nõukogu kirjanduspreemia on iga-aastane kirjandusauhind, mida annab välja Põhjamaade Nõukogu alates 1962. aastast. 

Võidusumma on 350 000 Taani krooni (umbes 47 900 eurot).

Auhinna laureaadid

Vaata ka
Põhjamaade Nõukogu bioenergiaauhind
Põhjamaade Nõukogu filmiauhind
Põhjamaade Nõukogu loodus- ja keskkonnaauhind
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind

Välislingid 
 Nordiska rådets litteraturpris Ametlik koduleht

Kirjandusauhinnad
Põhjamaade kirjandus
Põhjamaade Nõukogu
Saami Nõukogu

Saami Nõukogu (põhjasaami keeles Sámiráđđi) on Norra, Soome, Rootsi ja Venemaa saami organisatsioonide katusorganisatsioon. 

Asutati Põhjamaade Saami Nõukogu nime all 2. saami konverentsil Kárášjohkas 18. augustil 1956. Esimene liikmesorganisatsioon Venemaalt võeti vastu aastal 1992, samal aastal vahetas organisatsioon nime Saami Nõukoguks.

Saami Nõukogu sekretariaat asub Ohcejohkas. Saami Nõukogu juht on Olav Mathis Eira.

Põhjamaade Ministrite Nõukogu on Saami Nõukogu kõige olulisem rahastaja.

Liikmesorganisatsioonid

Saami Nõukogusse kuuluvad:

 Soomest Soome Saamide Keskselts (Suoma Sámiid Guovddášsearvi), esindajate rühma juht Niko Valkeapää
 Venemaalt Koola Saamide Assotsiatsioon ja Murmanski Oblasti Saamide Ühendus
 Rootsist Sámiid Riikkasearvi (Üleriigiline Saami Selts), Renägarförbundet (Põhjapõtrade Omanike Organisatsioon) ja ühendus Same Ätnam, esindajate rühma juht Kristina Nordling
 Norrast Norgga Boazosápmelaččaid Riikkasearvi (Norra põhjapõdrakasvatajatest saamide üleriigiline selts), Norgga Sámiid Riikasearvi (Norra Saamide Üleriigiline Selts) ja Sámiid Álbmotlihttu (saamide rahvuslik liit)

Saami konverentsid

Saami Nõukogu püsivalt tegutsevad kogud valib iga nelja aasta takka kogunev saami konverents, varasema nimega Põhjamaade saami konverents. Seni on saami konverentse peetud:

 konverents aastal 1953 Jokkmokis Rootsis
 konverents aastal 1956 Kárášjohkas Norras
 konverents aastal 1959 Inaris Soomes
 konverents aastal 1962 Kirunas Rootsis
 konverents aastal 1965 Tenas Norras
 konverents aastal 1968 Hettas Soomes
 konverents aastal 1971 Gällivares Rootsis
 konverents aastal 1974 Snåsas Norras
 konverents aastal 1976 Inaris Soomes
 konverents aastal 1978 Arjeplogis Rootsis
 konverents aastal 1980 Tromsøs Norras
 konverents aastal 1983 Ohcejohkas Soomes
 konverents aastal 1986 Åres Rootsis
 konverents aastal 1989 Lakselvis Norras
 konverents aastal 1992 Helsingis Soomes
 konverents aastal 1996 Murmanskis Venemaal
 konverents aastal 2000 Kiirunas Rootsis
 konverents aastal 2004 Honningsvågis Norras
 konverents aastal 2008 Rovaniemis Soomes
 konverents aastal 2013 Murmanskis Venemaal
 konverents aastal 2017 Trondheimis Norras
 konverents aastal 2021 Gällivares Rootsis

Viited

Välislingid
 Saami Nõukogu kodulehekülg.
 Leif Rantala. Saamelaisneuvosto 50 vuotta. 18. saamelaiskonferenssi 7.–9.10.2004, Honningsvåg. 

Lapimaa
Saamid
Rahvusvahelised organisatsioonid
Anatol Siŭko

Anatol Siŭko (valgevene keeles Анатоль Сіўко; sündinud 1987 Maladzetšnas) on Valgevene ooperilaulja, bass-bariton. 

Pärast Valgevene Riikliku Muusikaakadeemia lõpetamist 2013. aastal töötab ta ooperisolistina Valgevene Suures Teatris.

Ta on 2009. aastal Pärnus toimunud Klaudia Taevi nimelise noorte ooperilauljate konkursi võitja.

Haridustee 
Aastatel 2004–2008 õppis ta Maladzetšna Muusikakoolis. Aastatel 2008–2013 õppis Valgevene Riiklikus Muusikaakadeemias. On täiendanud end professor Jevgeni Nesterenko juhendamisel (2009) ning  professor Teresa Żylis-Gara meistrikursustel festivali PromFest raames (2009).

Tunnustused 
Enne Pärnus toimuva rahvusvahelise Klaudia Taevi nimelise konkursi võitu pälvis Siŭko 2008. aastal peaauhinna ka rahvusvahelisel romansikonkursil Kohtla-Järvel, Eestis ja O. Petrussenko nimelisel rahvusvahelisel solistide konkursil Ukrainas. 2009. aastal pärjati Siŭko esimese preemiaga A. Ivanovi nimelisel konkursil Tveris. Aastal 2009 pälvis ta Valgevene Vabariigi presidendi andekate noorte toetusfondi preemia.

Rollid 
2010. aastal astus ta muu hulgas üles kontsertidel Berliini Kontserdimajas ning  Amsterdami Concertgebouw’s. Samal aastal kehastas Carontet Claudio Monteverdi ooperis "Orfeo" Hollandi Ooperistuudios. 2011. kehastas Anatol Siŭko Pärnus festivali PromFest raames nimitegelast Giuseppe Verdi ooperis "Attila", mis oli tema preemia Klaudia Taevi nim. konkursi võidu eest aastal 2009.

Viited

Välislingid
Анатолий Сивко. afisha.tut
Klaudia Taevi konkursil 2009. aastal Anatol Siŭko esitamas Aleko aariat Sergei Rahmaninovi ooperist "Aleko". youtube.com, 5. detsember 2010

Valgevene lauljad
Ooperilauljad
Sündinud 1987
Airi Tooming

Airi Tooming (varem Airi Neve; sündinud 7. jaanuaril 1979) on Naiskodukaitse esinaine alates 2006. aastast.

Ta õppis aastatel 1986–1994 Antsla Keskkoolis ja 1994–1997 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1997–1998 õppis ta Tartu Ülikoolis matemaatikat; aastatel 1998–2007 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootika ja kulturoloogia erialal, lõpetades ülikooli baccalaureus artiumi kraadiga. Aastal 2010 lõpetas ta Tallinna Ülikooli organisatsioonikäitumise erialal magistrikraadiga.

Välislingid 
Airi Tooming – Naiskodukaitse esinaine

Naiskodukaitse esinaised
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1979
Tapke Carter

"Tapke Carter" ("Get Carter"), 1971. aasta krimifilm Michael Caine'iga nimiosas
"Tapke Carter" ("Get Carter"), uustöötlus aastast 2000, nimiosas Sylvester Stallone. Ka selles filmis teeb kaasa Michael Caine, aga seekord kõrvalosas

Filmid tuginevad Briti kirjaniku Ted Lewise 1970. aastal ilmunud romaanile "Jack's Return Home", mis avaldati hiljem (2000. aastal) samuti pealkirja "Get Carter" all.
Valgevene Euroopa Humanitaarülikool

Valgevene Euroopa Humanitaarülikool (inglise European Humanities University; lühend EHU, valgevene Еўрапейскі Гуманітарны Універсітэт, leedu Europos humanitarinis universitetas) on ülikool Vilniuses, Leedus. Mitteriiklik ülikool alustas 1992. aastal tööd Valgevenes Minskis, kuid suleti võimude poolt 2004. aastal. Kool jätkas tegevust 2005. aastal Vilniuses, pakkudes bakalaureuse-, magistriõppe võimalust valgevene tudengitele.

Ülikooli rahastamine
Valgevene Euroopa Humanitaarülikooli rahastamiseks loodi 2008. aastal Põhjamaade Ministrite Nõukogu otsusega ja Euroopa Komisjoni initsiatiivil Euroopa Humanitaarülikooli usaldusfond (European Humanities University Trust Fond).
Peamised panustajad fondi on olnud:
Euroopa Komisjon
Põhjamaade Ministrite Nõukogu
Leedu
Ameerika Ühendriigid
Rootsi
Norra
Taani
Soome
The John D. and Catherine T. MacArthur Foundation
Tšehhi
Poola
Kreeka
Prantsusmaa
Eesti
Ungari
Iirimaa
Hispaania

Viited

Leedu ülikoolid
Valgevene ülikoolid