joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Joseph Campbell

Joseph Campbell (26. märts 1904 – 30. oktoober 1987) oli Ameerika õpetlane, kirjanik ja kõnemees. Ta on peamiselt tuntud oma võrdleva mütoloogia ja võrdleva usundiloo alaste tööde poolest.

Joseph Campbell sündis New Yorgis. Pärast Buffalo Billi Metsiku Lääne etenduse külastamist lapsena tekkis tal huvi Ameerika põlisrahvaste folkloori vastu ning ta luges läbi kogu kirjanduse, mis kohalikus raamatukogus nende kohta leidus. Ta sai bakalaureusekraadi keskaegses kirjanduses ning magistrikraadi Inglise kirjanduses Columbia ülikoolist. Ta õppis mõnda aega ka Pariisis ja Münchenis. Aastatel 1934–1972 õpetas ta Sarah Lawrence College'i kirjanduse osakonnas Yonkersis. Aastatel 1956–1973 oli ta külalislektor Foreign Service Institute'is.

Campbelli peateos on "Tuhandenäoline kangelane".

Vaata ka
monomüüt

Välislingid
Joseph Campbell Foundation
Biograafia
Bibliograafia
Biograafia Author's Calendaris

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1904
Surnud 1987
1354

1354. aasta

Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand

Aastakümned: 1300. aastad 1310. aastad 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad - 1350. aastad - 1360. aastad 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad

Aastad: 1349 1350 1351 1352 1353 - 1354 - 1355 1356 1357 1358 1359

Sündmused maailmas 

 ...

Sündmused Eestis 

 Mainitakse esmakordselt Jõhvi kihelkonda Alutaguse kihelkonna koosseisus
 30. jaanuar – Paavst Innocentius VI andis Riia peapiiskopi teavituse järel 40-päevase patukustutuse igaühele, kes käis palverännakul Vastseliina piiskopilinnuse kabelis, kus asus Jeesuse Pühima Risti reliikvia (valge rist).

Sündinud 

 ...

Surnud 

 ...

Viited 

1354
China Miéville

China Tom Miéville (sündinud 6. septembril 1972) on inglise ulme- ja fantaasiakirjanik. 

Miéville on avaldanud teoseid ulme eri žanrides imeulmest küberpungini ning on väitnud, et kavatseb kirjutada ühe romaani igas žanris. Ulmeromaanide kõrval on ta avaldanud ka rahvusvahelise õiguse marksistlikku teooriat käsitleva monograafia "Between Equal Rights: A Marxist Theory of International Law" (Brill 2005). Ta on kirjutanud artikleid ulmekirjanduse teooriast ning rahvusvahelisest õigusest. Kogenud rollimängijana oli ta üks 2010. aastal ilmunud rollimänguraamatu "Pathfinder Chronicles: Guide to the River Kingdoms" (kirjastus Paizo Publishing) autoreist koos Elaine Cunninghami, Chris Pramase ja Steve Kensoniga.

Oma kirjanduslike eeskujudena on China Miéville nimetanud M. John Harrisoni, Michael de Larrabeitit, Michael Moorcocki, Thomas M. Dischi, Charles Williamsit, Tim Powersit ja J. G. Ballardit. Ta on tunnistanud ka H. P. Lovecrafti, Mervyn Peake'i, Ursula K. Le Guini ja Gene Wolfe'i mõju.

Eesti keelde on Miéville'i teostest tõlgitud "The City and the City" ("Linn ja linn", Varrak, 2011; tõlkija Kristjan-Jaak Kangur) ja "Perdido tänava jaam" (2015, Ersen).

Poliitika
China Miéville on Rahvusvahelise Sotsialistide Organisatsiooni (International Socialist Organization, USA) ja Suurbritannia Sotsialistliku Töölispartei (Socialist Workers Party) liige. 2001. aasta valimistel Ühendkuningriigis kandideeris ta edutult alamkotta Tööpartei traditsioonilises valimisringkonnas Regent's Parkis ja Põhja-Kensingtonis, kogudes 459 häält ehk 1,2% häältest.

Autori vasakpoolsed vaated avalduvad ka tema teostes. Miéville ise on siiski rõhutanud, et ei püüa "sõnumit raamatutesse smugeldada", ning kui ta kirjeldab fantaasiamaailmu muuhulgas poliitiliselt, ei ole see siiski kirjutamise eesmärk.

Auhinnad
Miéville'i esikromaan "King Rat" kandideeris nii International Horror Guildi kui ka Bram Stokeri auhindadele. "Perdido Street Station" võitis Arthur C. Clarke'i auhinna ning kandideeris Hugo, Nebula ja World Fantasy auhindadele. "The Scar" kandideeris 2003. aasta Hugo, Arthur C. Clarke'i ja World Fantasy auhindadele. Neljas romaan "Iron Council" kandideeris 2005. aastal Hugo ja World Fantasy auhindadele, võitis  Arthur C. Clarke'i auhinna ja Locuse auhinna parima fantaasiaromaani eest. Viies romaan "Un Lun Dun" võitis 2008. aastal Locuse auhinna parima noorteraamatu eest. "The City & the City" võitis 2010. aastal Arthur C. Clarke'i auhinna, Hugo ja World Fantasy auhinna, samuti kandideeris parima romaani kategoorias Nebulale. 2012. aastal kandideeris "Embassytown" Hugole parima romaani kategoorias.

Romaanid

Bas-Lagi sari
 "Perdido Street Station" (2000)
 "The Scar" (2002)
 "Iron Council" (2004)

Eraldiseisvad raamatud
 "King Rat" (1998)
 "The Tain" (2002)
 "Un Lun Dun" (2007)
 "The City & the City" (2009, "Linn ja linn")
 "Kraken" (2010)
 "Embassytown" (2011)
 "Railsea" (2012)

Kogumikud
 "Looking for Jake" (2005)

Viited

Välislingid
China Miéville Pan Macmillani kirjastuse kodulehel
China Miéville'i mitteametlik lehekülg
China Miéville Ulmekirjanduse BAASis

Inglise kirjanikud
Suurbritannia ulmekirjanikud
Sündinud 1972
Ööülikool

"Ööülikool" (ka "Raadio Ööülikool") on Jaan Tootseni toimetatud saatesari, mis on eetris Eesti Raadio kahel kanalil: Viker- ja Klassikaraadios. 

Alates 2000. aastast on toimunud üle saja kohtumise Eesti õppejõudude ja mõtlejatega. Selle aja jooksul on loenguid pidanud Kaia Lehari, Marju Lauristin, Peeter Laurits, Mihhail Lotman, Kalevi Kull, Andres Ehin, Hasso Krull, Hardo Pajula, Jaanus Rohumaa, Jaan Tätte, Irina Belobrovtseva, Lepo Sumera, Jaanus Harro, Mart Kalm, Evald Saag, Gunnar Aarma ja paljud teised.

"Ööülikool" sai alguse ideest luua kuuldemänguline fiktsioon ühe ülikooli juures tegutsevast vaimsest vennaskonnast, kes kord nädalas kutsub endale külla ühe välislektori, keda nende koolis tavaliselt kuulata ei ole võimalik. 

"Ööülikooli" temaatika hõlmab humanitaarteadusi, muusikat, teatrit, filmi, kunsti, rahvuskultuuri ning ainevaldkonda, mida tinglikult võiks nimetada "inimene ja keskkond".

Vaata ka
Ööülikooli Raamatukogu

Välislingid
Ööülikooli koduleht
Valik Ööülikooli saateid MP3-vormingus

Eesti raadiosaated
Klassikaraadio
Vikerraadio
Pealtnägija

"Pealtnägija" on Eesti Televisiooni uuriv-ajakirjanduslik saatesari, mis on eetris alates 1999. aasta sügisest.

"Pealtnägija" vastutav toimetaja ja saatejuht on Mihkel Kärmas, kaasautorid Kristjan Pihl, Piia Osula, Piret Järvis-Milder ja Taavi Eilat. Saadet juhtisid 2007. aastani Vahur Kersna ja Mihkel Kärmas. Pärast Kersna lahkumist tervislikel põhjustel liitusid saate meeskonnaga ajakirjanikud Roald Johannson, Rasmus Kagge ja Kadi Jaanisoo, hiljem Piret Järvis ja Anna Gavronski. Roald Johannson lahkus 2015. aastal. 2016. aastal lahkus Rasmus Kagge, pärast mida liitusid saate meeskonnaga Kristjan Pihl ja Taavi Eilat. 2017. aastal lahkus "Pealtnägija" meeskonnast Piret Järvis, kes jätkas "Terevisiooni" juhtimise kõrvalt koostööd, ja liitus Dmitri Pastuhhov, kes juhtis ETV+ ajakirjanduslikku saadet "Insight".

"Pealtnägija" meeskonnas on saatesarja algusest saatejuht Mihkel Kärmas, produtsent Piret Priisaar ja režissööri assistent Jaak Tammearu.

"Pealtnägija" saade ja kaasautorid on võitnud mitmeid tele- ja ajakirjandusauhindu. Esimese telesaatena võitis "Pealtnägija" Bonnieri uuriva ajakirjanduse auhinna, kui Rasmus Kagge ja Mihkel Kärmas pälvisid tunnustuse 2011. aastal ilmunud lugude eest isamaaliste poliitikute sahkerdamisest elamislubadega. 2017. aasta Eesti filmi- ja teleauhindade konkursil pälvis "Pealtnägija" parima publitsistikasaate ja Mihkel Kärmas parima toimetaja auhinna.

2017. aastal toetas "Pealtnägija" saadet ÜRO pagulasamet sihtotstarbeliselt 2400 dollariga.

Viited

Välislingid 

 "Pealtnägija" Eesti Televisiooni kodulehel

Eesti Televisiooni telesaated
Troinoi (Singer Vinger)

"Troinoi" on Eesti ansambli Singer Vinger poolt 2000. aastal välja antud kogumikalbum, milles sisaldub selle looming alates selle tegevusest nimede Pära Trust ja Turist all kuni 1996. aastani.

Laulud
"Usun ei usu" (Hardi Volmer)
"Oi bljääd" (Belsen Was a Gas) (Sid Vicious, Paul Cook, Steve Jones, John Lydon)
"Ära jahtu" (Volmer)
"Aino on ainus" (Roald Jürlau/Villu Kangur)
"Jumalaga puberteet" (Volmer)
"Sirts oli sire" (I Just Want to Have Something to Do) (Ramones/Volmer)
"Faatum" (Jürlau/Kangur)
"Makulatuur" (Volmer)
"Kodusõda" (Jürlau/Kangur)
"Kasevete aeg" (Hardi Volmer)
"Ruja rock" (muusika Veljo Vingissaar)
"Raha" (saami rahvalaul/Volmer)
"Mida ma näen" (Volmer)
"Igaühes midagi on" (Jürlau/Kangur)
"Jakovlevi punk" (Jaagupi jenka) (muusika Arne Oit)
"Läbi elu" (Jürlau/Volmer)

Lisa
Loo "Massikommunikatsioon" video (CD-plaadil).

2000. aasta albumid
Singer Vingeri albumid
Bonaire

Bonaire on 288 km² suurune saar Kariibi meres Venezuela ranniku lähedal. Saare halduskeskus on Kralendijk.

Saar kuulus aastatel 1954–2010 Madalmaade Kuningriigi koosseisus oleva Hollandi Antillide koosseisu. Alates 10. oktoobrist 2010 moodustab Bonaire Saba ja Sint Eustatiusega kõrval ühe kolmest Hollandi eriomavalitsusest (bijzondere gemeente).

2019. aasta alguses elas saarel 20 104 inimest.

Saar on kolmest ABC saarest väikseim.

Saare esimesed elanikud olid Caiquetio indiaanlased, kes saabusid Bonairele tänapäeva Venezuela territooriumilt umbes 1000. aasta paiku. Esimeste eurooplastena maabusid saarel Alonso de Ojeda ja Amerigo Vespucci 1499. aastal.

Bonaire saarest vahetult läänes asub ka Klein Bonaire (tõlkes Väike Bonaire), mille pindala on 6 km² ja kus inimesi ei ela.

Välislingid 

Kariibi mere saared
Hollandi saared
Saba saar

Saba on saar Kariibi meres Tuulepealsete saarte rühmas. Saar moodustab ühe kolmest Hollandi eriomavalitsusest (bijzondere gemeente). Selle halduskeskus on The Bottom. Saare pindala on 13 km² ja elanike arv 1933 (2020).

Suurema osa saarest moodustab kustunud vulkaan Mount Scenery (888 m), mis on Madalmaade Kuningriigi kõrgeim punkt.

2010. aastani kuulus Saba Hollandi Antillide koosseisu.

Kariibi mere saared
Hollandi saared
Demeter

Demeter ( Dēmḗtēr, Dooria murdes  Dāmā́tēr; Rooma Ceres) oli vanakreeka mütoloogias viljakus- ja põllutööjumalanna,  Kronose ja Rhea tütar. 

Kuna külvamise ja viljalõikusega tegelesid Vana-Kreekas naised, oli ta eelkõige naiste jumalanna. Põld ja rehealune olid Demeteri templid. 

Tähtsaimat pidustust tema auks peeti kord iga viie aasta tagant viljalõikuse ajal septembris. Pidustused kestsid üheksa päeva, korraldati rongkäike ja toodi ohvriande, valitses üldine lõbusus ning tööd ei tehtud. Eleusise suures templis korraldati Demeteri auks tseremooniaid.

Müüdi kirjeldus Homerose hümnis

Demeteri tütre, kevadeneiu Persephone (rooma Proserpina) röövis allilma jumal Hades, kui tüdruk lilli korjas. Hades tahtis, et Persephonest saaks allilma kuninganna. Demeter läks oma tütart otsima ja jõudis lõpuks päikesejumal Heliose juurde, kes rääkis talle kõik ära. Murest murtud Demeter asus maa peale elama. 

Ta rändas Eleusisesse ning jõudis ühe kaevu äärde, kus neli õde teda aitasid ja oma koju viisid. Õdede ema Metaneira pani Demeteri oma noorimat poega Demophoni hoidma. Salaja määris Demeter last ambroosiaga ja pani ta öösel ahju, et anda talle surematu noorus. Ükskord nägi lapse ema seda pealt ning ehmatas, Demeter sai selle tõttu pahaseks ja ilmutas end jumalannana. Ta käskis naistel ehitada suur tempel, et Demeteri soosing tagasi võita. Nii tehtigi. 

Et Demeter kurvaks ja üksikuks jäi, oli too aasta inimestele raske  – ükski vili ei tärganud ning inimsugu jäi nälga. Lõpuks saatis Zeus Hermese allilma Persephone järele, käskides Hadesel tüdruk tagasi anda. Hades nõustus, kuid andis Persephonele granaatõuna seemneid süüa. Sel moel oli Persephone maitsnud allilmatoitu ning oli sunnitud pärast maal veedetud aega Hadese juurde naasma. Kui Persephone oli maa peal, saadeti Demeteri järele Rhea. Ema ja tütar kohtusid, ent poole aasta möödudes läks Persephone tagasi allilma. Nii kordub see igal aastal ja sümboliseerib aastaaegade vaheldumist: kui Persephone tuleb maa peale, algab kevad ja vili hakkab tärkama, kui ta aga allilma laskub, järgnevad sügis ja talv.

Vanakreeka mütoloogia tegelaskujud
Vanakreeka jumalad
mr:डीमिटर
AMSN

aMSN on avatud lähtekoodiga vabatarkvaraline MSN Messengeri kloon, mis on loodud Linuxi kasutajatele Windowsi kasutajatega suhtlemiseks ning mida lastakse välja GPL litsentsi all. aMSN töötab peale Linuxi ka Windowsil ja Mac OS Xil.

Lühendit aMSN on tõlgendatud kas Alvaro's Messenger (projekti mänedžeri Alvaro J. Iradier Muro järgi) või Another MSN messenger clone. 

aMSN installimisprogramm ja kasutajaliides on seadistatavad ka eestikeelseks (vaikimisi keel on inglise keel) ning eestindamata osi kasutajaliideses on vähe.

Vaata ka 
 emesene
 MSN Messenger

Välislingid 
 aMSN ametlik kodulehekülg

Vaba tarkvara
Kiirsuhtluse kliendid
Nižni Novgorod

Nižni Novgorod (vene keeles Нижний Новгород 'alumine uus linn' või 'alumine Novgorod') on elanike arvult Venemaa viies linn, Nižni Novgorodi oblasti keskus. Asub kohas, kus Oka jõgi suubub Volga jõkke.

Peamiseks tööandjaks linnas on GAZ.

Ajalugu 

Linn on asutatud 1221. aastal Vladimiri-Suzdali vürstiriigi vürsti Juri Vsevolodovitši poolt.
1350. aastast Nižni Novgorodi-Suzdali vürstiriigi pealinn. 1392. aastal liideti Moskva Suurvürstiriigiga. Aastatel 1508–1511 ehitatud Nižni Novgorodi kreml pidas vastu tatarlaste piiramistele 1520. ja 1536. aastal.

1612. aastal löödi kohaliku kaupmehe Kuzma Minini ja vürst Dmitri Požarski juhtimisel Moskvast välja poolakad.

Venemaa Keisririigi haldusjaotuse järgi oli Nižni Novgorod Nižni Novgorodi asehaldurkonna ja Nižni Novgorodi kubermangu keskus.

Nimi 

Aastatel 1932–1990 kandis nime Gorki (Горький). 1990. aastal taastati linna nimena Nižni Novgorod (Нижний Новгород).

Linna nimi teistes keeltes on Угарман mari keeles, Чулхула tšuvaši keeles, Түбәнге Новгород tatari keeles, Алоош ersa keeles, Макаръя komi keeles.

Vaata ka 
Nižni Novgorodi metroo
Veliki Novgorod

Viited

Välislingid 

 ООН признала Нижний Новгород самым вымирающим городом России

Nižni Novgorodi oblasti linnad
Mena Suvari

Mena Suvari (Mena Adrienne Süvari; sündinud 13. veebruaril 1979 Rhode Islandis Newportis) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja, modell ja moedisainer.

Mena isa oli eestlane Ando Süvari, ema osaliselt Kreeka päritolu Candice (Thompson). Tal on kolm vanemat venda.

Mena Suvari alustas oma karjääri 13-aastasena modellina reklaamides osaledes. Ta oli viis aastat modelliks New Yorgis asuvas agentuuris Wilhelmina Models. Samal ajal mängis ta mitmetes telesarjades kõrvalosi. Hiljem kolis ta Californiasse, kus ta lõpetas 1997. aastal Burbankis asuva Providence'i keskkooli (Provience High School).

Oma filmidebüüdi tegi ta aastal 1997 filmis "Nowhere". Läbimurde tuntud Hollywoodi näitlejate hulka tõid talle 1999. aastal linastunud filmid "Kuum pirukas" ja "Tabamatu ilu".

Aprillis 2021 sai ta poja emaks.

Filmid 

 1997 "Suudle tüdrukuid" – Coty Pierce
 1997 "Nowhere" – Zoe
 1997 "Snide and Prejudice" – Geli Raubal
 1998 "Slums of Beverly Hills" – Rachel Hoffman
 1999 "Tabamatu ilu" – Angela Hayes
 1999 "Kuum pirukas" – Heather
 1999 "Atomic Train" – Grace Seger
 1999 "Raev: Carrie 2" – Lisa Parker
 2000 "Ameerika süütus" – Katrina Bartalotti
 2000 "Luuser" – Dora Diamond
 2001 "Kuum pirukas 2" – Heather
 2001 "Magus ja mõru" – Kansas Hill
 2001 "Musketär" – Francesca bon Ansau
 2002 "Sonny" – Carol
 2002 "Pilves" – Cookie
 2004 "Standing Still" – Lana
 2004 "Trauma" – Charlotte
 2005 "Beauty Shop" – Joanne
 2005 "Domino" – Kimmie
 2005 "Edmond" – Whore
 2005 "Jutud käivad" – Annie Huttinger
 2006 "Caffeine" – Vanessa
 2006 "Dangerous Parking" – Kirstin
 2006 "The Dog Problem" – Jules
 2007 "Brooklyni seadused" – Ellen
 2007 "Stuck" – Brandi Boski
 2008 "Day of the Dead" – Sarah Cross
 2008 "The Mysteries of Pittsburgh" – Phlox Lombardi
 2008 "Eedeni aed" – Catherine Bourne
 2010 "You May Not Kiss the Bride" – Tonya
 2010 "No Surrender" – Amelia Davis	
 2011 "Restitution" – Heather
 2012 "American Reunion" – Heather
 2012 "The Knot" – Sarah	
 2014 "Don't Blink" – Tracy	
 2015 "Badge of Honor" – Jessica Dawson	
 2016 "I'll Be Home For Christmas" – Jackie Foster

Telesarjad 
 1995 "Boy Meets World" – Laura
 1996 "Boy Meets World" – Hilary
 1996 "Kiirabihaigla" – Laura-Lee Armitage
 1996 "High Incident" – Jill Marsh
 1996 "Minor Adjustments" – Emily
 1997 "413 Hope St." – Crystal
 1997 "Chicago Hope" – Ivy Moore
 1999 "Atomic Train" – Grace Seger
 2001 "Saturday Night Live" – saatejuht
 2004 "Mulla all" – Edie

Viited

Välislingid

 
 MenaSuvarifan.com (inglise keeles)
 80aastane isa: "Mena on mu viimane hitt!". Eesti Ekspress, 23. mai 2000.
 Maailmakuulsa näitlejanna pöördumine Jüri Ratase poole: keelake karusloomafarmid! 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Sündinud 1979
Murom

Murom (vene Муром) on linn Venemaa Vladimiri oblastis, Oka jõe vasakul kaldal.
Geograafilised koordinaadid on 55°34' N, 42°02' E.

9. sajandil oli linn idaslaavlaste idapoolseim asula soome-ugri rahva muromate maal. Esmakordselt mainitud Nestori kroonikas 862. aasta kohal. 1097. aastast oli Muromi-Rjazani vürstiriigi pealinn. 15. sajandil liideti Moskva vürstiriigiga.

Elanike arv 2020. aasta alguses oli 106 984, 2005. aastal oli 123 600.

Sõpruslinnad 
  Most, Tšehhi
  Babrujsk, Valgevene

Muromist pärit inimesi 
 Vladimir Zworykin, vene päritolu USA leiutaja, keda sageli nimetatakse televisiooni leiutajaks
 Nikita (Dobronravoff), teoloog, jutlustaja ning publitsist
 Aleksei Prokurorov, vene murdmaasuusataja ja treener
 Nikolai Kormašov, Eesti maalikunstnik

Viited 

Vladimiri oblasti linnad
Kiievi-Vene
Samara

Samara (varasem eestikeelne nimekuju Samaara) on linn Venemaal, Samara oblasti keskus.

Samara asub Volga jõe ääres. Rahvaarvult Venemaa kuues linn, asutatud 1586. aastal. 1935–1991 kandis Nõukogude riigitegelase Valerian Kuibõševi järgi nime Kuibõšev. II maailmasõja ajal 1941. aasta oktoobrist kuni 1943. aasta suveni oli Kuibõšev NSV Liidu ajutine pealinn ning sinna evakueeriti valitsus ja välissaatkonnad.

Ajalugu 
Samara on ametlikult asutatud 1586. aastal, kui senisest asulast sai sobiv paik Kesk-Volgal kaubavahetuseks. Varasemad teated asulatest Samara jõe kaldalt sellest regioonist pärinevad alates 8. sajandist.

Samara linnaelanike arv püsis madal, peamiselt tegutsesid kohalikud kalastamise ning kaubalastimisega. 19. sajandi algusest linna elanike arv hakkas kasvama ning linnas avati sõjandustööstus. 19. sajandi lõpuks elas Samaras 150 000 inimest.

Nõukogude ajal sai Samaras kõige tähtsam linn Volga keskregioonis. Nõukogude ajal oli tegemist suletud linnaga, milles jätkas tegutsemist sõjatööstus aga ka kosmosetööstus. Kõik nõukogude kosmosesüstikud, mis kosmosesse saadeti, valmisid Samaras. Linn on tänaseni Venemaal kosmosearengu süda.

1941. aasta 15. oktoobril koliti Samarasse Venemaa pealinn, sest see jäi rindejoonest kaugemale. Nõukogude Venemaa riigiametnikele ehitati üle linna töö- ja eluhooneid, nende hulgas tänapäevani kõige tähtsam linna vaatamisväärsus - Stalini punker.

Linn arenes jõudsalt ka pärast II maailmasõja lõppu ning Nõukogude perioodi lõpuks oli linnas üle 1,2 miljoni elaniku. 1990. aastate alguses läksid militaartehnikat tootvad ettevõtted ametlikult pankrotti ning linn on pidanud end ümber struktureerima. Suurimad tööandjad on täna erinevad energia- ja naftarafineerimisettevõtted piirkonnas.

2018. aastal oli Samara üks Venemaa linnadest, kus toimusid jalgpalli maailmameistrivõistluse mängud.

Sport 
Samaras tegutseb jalgpalliklubi Samara Krõlja Sovetov.

Viited

Välislingid 
 Samara koduleht

Venemaa linnad
Omsk

Omsk (vene Омск) on linn Venemaal, Omski oblasti keskus. Asub Siberis, kohas, kus Omi jõgi suubub Irtõši jõkke. Geograafilised koordinaadid on 54°58' N, 73°23' E. Omsk on tähtis raudteesõlm Siberi raudteel.

2009. aasta seisuga on Omsk elanike arvult Venemaa kaheksas linn. Rahvaarv 1 178 391 elanikku 2017. aasta seisuga.

Ajalugu 
Omsk on asutatud 1716. aastal, linnaõigused sai 1782. aastal.

Kliima 
Omskis valitseb parasvöötme mandriline kliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on −16,9 °С (Omski külmarekord on −45,5 °С (veebruar 1931)). Juuli keskmine õhutemperatuur on +19,6 °С (maksimaalne +40,4 °С). Aasta keskmine sademete hulk on 400 mm.

Metroo 

1980. aastate lõpus käidi välja metroo rajamise kava, kuid see jäi soiku rahapuuduse tõttu. Olukord muutus 2000. aastatel, kui hakati ehitama esimest metrooliini, mis pidi valmima 2016. aastal. 2017. aasta seisuga on valmis vaid üks metroojaam, mida kasutatakse esialgu jalakäijate tunnelina.

Sõpruslinnad 
  Púchov, Slovakkia
  Karlovy Vary, Tšehhi
  Kaifeng, Hiina
  Jinju, Lõuna-Korea
  Petropavl, Kasahstan
  Pavlodar, Kasahstan
  Novosibirsk, Venemaa
  Kaliningrad, Venemaa
  Tšeljabinsk, Venemaa
  Milwaukee, USA

Pildid

Vaata ka
Rahvuslik debüütfilmide festival Dviženije

Viited

Välislingid 

 Омск. Официальный портал Администрации города Омска
 Энциклопедия Омска
 Том 1. Омск: От прошлого к настоящему
 Том 2. Хронограф Омска. 1716–2008 годы
 Том 3. Омск в лицах 
 Omsk: Historical Review

Venemaa linnad
Omski oblast
Kuibõšev

Kuibõšev on linn Venemaal Novosibirski oblastis, Kuibõševi rajooni keskus. Asub Omi jõe kaldal, 315 km kaugusel Novosibirskist.

Ajalugu 
Aastal 1722 rajati kindlustus Kainski Pass (Каинский Пас) Barabinski tatarlaste kaitseks kalmõkkide ja kirgiiside rünnakute eest. Kindlustuse juurde tekkinud agul viidi 1772 üle praeguse linna kohale. Aastal 1782 sai asula linnaõigused ning nime Kainsk (Каинск).

Aastal 1935 nimetati linn Valerian Kuibõševi auks ümber Kuibõševiks.

Välislingid

Tomski kubermang
Novosibirski oblast
Venemaa linnad
Bruce Boxleitner

Bruce William Boxleitner (sündinud 12. mail 1950 Illinoisi osariigis) on USA filminäitleja. Tuntud on ta eeskätt rollidega teleseriaalides "The Macahans", "Scarecrow and Mrs. King" ja "Babylon 5".

"Scarecrow and Mrs. Kingis" kehastas Boxleitner külma sõja aegset USA salaagenti Lee Stetsonit hüüdnimega Scarecrow ehk Hernehirmutis. Seriaal jooksis USA CBS-i telekanalil aastail 1983–1987. "Babylon 5-s" mängis Boxleitner kapten John Sheridani, Babylon 5 kosmosejaama komandöri. Episoodilisi rolle on tal olnud veel mitmes telesarjas, näiteks sarjas "She Spies".

Boxleitner on mänginud ka kinofilmides: "Mängur" ("The Gambler", 1980) ja ühes esimeses arvuti abil valminud ulmefilmis "Tron" (1982).

Boxleitner on abielus näitlejanna Melissa Gilbertiga, neil on poeg. Tal on kaks poega eelmisest abielust endise näitlejanna Kathryn Holcombiga.

2003. aastal valiti Boxleitner USA Rahvusliku Kosmoseühingu (National Space Society) juhatusse. Rahvuslik Kosmoseühing on kosmoseuurimist ja vastavat haridust toetav kolmanda sektori organisatsioon, mille asutas Dr. Wernher von Braun.

Välislingid 

 Bruce Boxleitner IMDB andmebaasis
 ingliskeelne fännisait

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1950
Poolus

Geograafiline poolus on kujuteldav punkt, kus Maa pöörlemistelg lõikub tema pinnaga.

Geograafilisi poolusi on kaks – põhjapoolus ja lõunapoolus. Poolused asuvad ekvaatorist 90° kaugusel teine teisel pool ekvaatorit. Seega on geograafiliste pooluste koordinaatideks vastavalt 90° N ja 90° S.

Põhjapoolusele jõudis esimese inimesena 1908 Frederick Cook või 1909 Robert Peary ja lõunapoolusele 1911 Roald Amundsen.

Vaata ka
Maa magnetpoolus

Geodeesia
Hunnid

Hunnid olid Sise-Aasiast pärit karjakasvatajate rändhõimud. Arvatakse, et hunnid olid mongoliidid ja kõnelesid turgi keelte hulka kuuluvat keelt.

Ajalugu 
Hunne on esimest korda mainitud Hiina Zhou dünastia ajastu allikais 3. sajandil eKr. Nende algne asuala oli praeguses Põhja-Hiinas. Rahvaarvult polnud hunne rohkem kui 300 000. Antropoloogiliste tunnuste poolest erinesid hunnid hiinlastest (kroonika mainib, et hunnid olid suuremate ninadega). Kuigi arvuliselt oli hunne vähe, on nende mõju maailma ajaloole olnud suur.

2. sajandil, pärast kaotust hiinlastele ja mongolite esivanematele, jagunesid hunnid neljaks.
Esimene haru liitus mongolite hõimudega. 
Teine haru läks tagasi itta oma algsele kodumaale Huangtse jõe äärde, kus nad asusid hiinlaste teenistusse. 
Kolmas haru liikus Tarbagatai ja Sauri mägedesse, kust hiljem edasi liikudes vallutasid nad Kesk-Aasia. Arvatakse, et Afganistani mägedes elab siiani nende järglasi. 
Neljas, Euroopale tuntud haru rändas aastateks 155–158 läände Uurali jõe piirkonda (Kaspia merest põhjas). Sel ajal mainitakse ka nende mongoliidset päritolu.

Invasioon Euroopasse
Arvatavasti assimileerusid ümbritsevad europiidid järgnevate sajandite jooksul hunnidega. Sellest harust on kreeklastel järgmised märkmed alles 360. aastast pKr, kui algas hunni-alaani sõda, mis lõppes 370. aastal hunnide võiduga. Põhja-Kaukaasias elanud alaanide poolel oli võimas gootide riik (goodid asustasid 2. sajandist Sküütiat, Daakiat ja Pannooniat), kelle alistatud rahvad liitusid hunnidega ning olid nende seas Attila surmani.

Kreeklaste kirja pandud legend räägib, kuidas hunnid läksid ratsaväega ühe hirve jälgedes üle Kertši väina Krimmi ning sattusid sealt Doni jõe ääres ootavate gootide selja taha. Sellega oli hunnide strateegiline võit saavutatud ja tulevased liitlased tagatud. 375. aastal põgenesid läänegoodid hunnide ja nende liitlaste eest üle Doonau Ida-Roomasse. Idagoodid liitusid hunnidega.

Aastal 400 ilmusid hunnid Pannooniasse. Täielikult asus enamik hunne Pannooniasse pärast 412. aastat. Hunnide hiilgeaeg oli Attila valitsusajal (434–453), kui nende võimuliit valitses Mustast merest Reini jõeni ulatuvat maa-ala. 451. aastal ületasid nad Reini ja tungisid Gallias Orléansini. Lääne-Roomaga peetud Katalaunia lahing jäi viiki. Aasta hiljem rüüstasid hunnid Põhja-Itaaliat ja hävitasid Aquileia. Arvatakse, et hunnide retked olid ka üheks Veneetsia linna tekkimise põhjuseks.

454. aastal, aasta pärast Attila surma, hõimuliit lagunes. Osa hunne hukkus sõdades, osa rändas itta ja segunes Ida-Euroopa stepirahvastega. Hunnide riigi territooriumi vallutasid sinna tunginud madjarid.

Hunnide valitsejad
415–422: Bendegúz 
422–434 
434–453: Attila

Välislingid 
 Kujutis hunnide asualadest 200 aastat eKr

Rahvad
Euroopa vanaaeg
Turgi rahvad
Gaas

Gaas on aine agregaatolek, milles osakesed (aatomid ja molekulid) liiguvad vabalt, olemata püsivas vastasmõjus aine teiste osakestega.

Gaasilises olekus on aine kõrgemal energiatasemel kui vedelas või tahkes olekus. Gaasi jahutamisel ta kondenseerub ehk muutub vedelikuks. Vedeliku edasisel jahutamisel toimub kristallisatsioon ehk aine muutub tahkiseks. Gaasi temperatuuri olulisel tõstmisel omandavad tema koostises olevad osakesed elektrilaengu ehk ioniseeruvad – gaasist saab plasma.

Gaasilises olekus on molekulid ja aatomid vabad. Ainsaks nendevaheliseks vastastikmõjuks on juhuslikud kokkupõrked. Osakesed liiguvad vabalt suvalises suunas. Gaas on aine korrastamata olek.

Olulisemad gaasi iseloomustavad suurused on temperatuur, rõhk ja ruumala. Samadel tingimustel täidab võrdne kogus ükskõik millist gaasi võrdse ruumala. Näiteks normaaltingimustel (temperatuur 0 °C, rõhk 1 atm) on ühe mooli gaasi ruumala 22,4 liitrit.

Gaas on homogeenne. Kui segada kahte erinevat gaasi, siis nad segunevad difusiooni teel nii, et igas ruumipunktis oleks nende suhe ühesugune. Gaas, nagu vedelikki, voolab ja võtab teda mahutava anuma kuju. Erinevalt vedelikust ei võta gaas enda alla kindlat ruumala, vaid paisub võimaluse korral lõputult.

Vaata ka
Aerodünaamika
Gaasidünaamika

Välislingid 

Füüsika
Keemia
Karstumine

Karstumine (inglise karstification) on kivimite lahustumine liikuva põhjavee murendava toime tõttu.

Liikuva põhjavee toimel murenevad peamiselt karbonaatkivimid. Näiteks lubjakivi, mis koosneb kaltsiidist (kaltsiumkarbonaat), aga ka näiteks kips (hüdraatunud kaltsiumsulfaat).

Põhjavesi, mis on pärit atmosfäärist, on happeline, sest vees on lahustunud atmosfääris leiduvat süsinikdioksiidi, mis moodustab süsihappe. Süsihape aga lahustab kaltsiiti ja seega ka näiteks lubjakivi.

Kivimite lahustumise tagajärjel tekivad maa-alused koopad, nende sissevarisemisel aga mitmesugused negatiivsed pinnavormid, mida kokku nimetatakse karstiks.

Karst on levinud nähtus ka Põhja-Eestis Ordoviitsiumi lubjakivide avamusalal. 

Sedimentoloogia
Karstoloogia

en:Karstification
Cardiff

Cardiff (kõmri Caerdydd) on Walesi pealinn ja suurim linn. Asub Bristoli lahe ääres, Walesi kaguosas. 

Cardiff tekkis 1093. aastal normannide rajatud kindluse ümber ja oli 19. sajandi alguseni väikelinn. Koos tööstuse ja sadama arenguga hakkas linn kasvama. 1905. aastal sai Cardiff linnaõigused (city). 1955. aastal kuulutati Walesi pealinnaks. Cardiffi sadam Tiger Bay oli üks maailma suurimaid sadamaid ja mõnda aega maailma tähtsaim kivisöesadam.

Cardiffis asuvad Walesi rahvusassamblee, Millenniumi staadion, normannide rajatud Cardiffi kindlus ja Castell Cochi kindlus.

Viited

Välislingid 
 Linnavalitsuse koduleht

Suurbritannia linnad
Pealinnad
Walesi tervikomavalitsused
Desna

Desna (ukraina ja vene keeles Десна) on jõgi Venemaal ja Ukrainas, Dnepri vasakpoolne lisajõgi.

Desna on 1130 km pikk. Jõe valgla on 88 900 km² ja keskmine vooluhulk suudmes 360 m³/s.

Desna saab alguse Smolenski kõrgustikult Smolenski oblastis Jelnja linna lähedalt. Alguses voolab see lõunasse, läbib Desnogorski ja Jekimovitši ning pöördub üldjoontes kagusse, voolates läbi Jekimovitši kõrgustiku. Lühikest aega voolab see Smolenski ja Kaluuga oblasti piirijõena, läbib kolme oblasti piiripunkti ja siseneb Brjanski oblastisse. Desnasse suubuvad vasakpoolsed lisajõed Snopot ja Vetma. Nende kahe jõesuudme vahel voolab jõgi lõunasse, edasi jälle kagusse. Jõgi läbib Vetma suudmes oleva Žukovka, siis Seltso ja oblastikeskuse Brjanski, kus sellesse suubub vasakult Bolva, ning pöördub edelasse.

Võgonitšis pöördub jõgi lõunasse ning seejärel suubuvad sellesse vasakult Revna ja Navlja jõgi. Jõgi pöördub jälle edelasse ning läbib Trubtševski ja Belaja Berjozka. Viimane asub Venemaa ja Ukraina piiril. Umbes piiril suubuvad Desnasse suurim parempoolne lisajõgi Sudost ja vasakpoolne lisajõgi Znobivka. Seal asub Desna - Stara Guta rahvuspark. Ukrainas voolab Desna osalt Tšernigovi oblastis, osalt Tšernigovi ja Sumõ oblasti piiril. Seda kanti nimetatakse Siverštšõnaks. Desna kaldub seal lõunasse ja läbib Tšernigivi oblastisse kuuluva Novgorod-Siverski. Lõpuks suundub Desna edelasse ja jätkab voolamist Tšernigovi oblasti maa-alal. Sosnõtsja lähedal suubuvad sellesse Ubid ja suurim vasakpoolne lisajõgi Seim. Seal pöördub Desna läände ja läbib Makošina, siis suubub sellesse vasakult Dotš, siis paremalt Snov ja Zamglai ning Desna jõuab oblastikeskusse Tšernigivi.

Tšernigivis pöördub Desna edelasse, läbib Osteri, kus sellesse suubub vasakult Osteri jõgi, möödub ida poolt Desna linnast, mis ei asugi jõe kaldal, ületab Kiievi oblasti piiri ja suubub Kiievis vasakult Dneprisse.

Ülemjooksul on jõe kaldad madalad ja soised. Keskjooksul Brjanskist allpool on jõe parem kallas kõrge. Alamjooksul Seimi suudmest allavoolu on jõe org lai, paljude jõeharude ja vanajõgedega.

Jõgi on jääkattes detsembrist aprilli alguseni. Kevadel on suurvesi.

Juba varakeskajal oli Desna tähtis liiklustee, mis ühendas Kiievimaad Doni jõgikonnaga Seimi jõe kaudu ja Okaa jõgikonnaga Bolva jõe kaudu. Tänapäeval loetakse Desna laevatatavaks 535 km ulatuses, suudmest Novgorod-Siverskini, aga ebaregulaarselt saavad laevad sõita koguni Žukovkani Brjanskist ülesvoolu.

Desna ääres asub Smolenski aatomielektrijaam ja selle tarbeks on jõele rajatud Desnogorski veehoidla.

Viited 

Dnepri jõgikond
Venemaa jõed
Ukraina jõed
Tangerine Dream

Tangerine Dream on 1967. aastal Berliinis asutatud saksa elektroonilise muusika ansambel. 
Ansambli juhtfiguuriks oli kitarrist Edgar Froese. Asutajaliikmete hulka kuulusid veel Volker Hombach (viiul), Lanse Hapshash (löökpillid), Charlie Prince (laul) ja Kurt Herkenberg (basskitarr).

Diskograafia 

 "Electronic Meditation" (1970)
 "Alpha Centauri" (1971)
 "Zeit" (1972)
 "Atem" (1973)
 "Phaedra" (1974)
 "Rubycon" (1975)
 "Ricochet (Live)" (1975)
 "Stratosfear" (1976)
 "Encore (Live)" (1977)
 "Cyclone" (1978)
 "Force Majeure" (1979)
 "Tangram" (1980)
 "Exit" (1981)
 "White Eagle" (1982)
 "Logos (Live)" (1982)
 "Hyperborea" (1983)
 "Poland (Live)" (1984)
 "Le Parc" (1985)
 "Green Desert"  (1986, salvestatud 1973)
 "Underwater Sunlight" (1986)
 "Tyger" (1987)
 "Live Miles (Live)" (1988)
 "Optical Race" (1988)
 "Lily On the Beach" (1989)
 "Melrose" (1990)
 "Rockoon" (1992)
 "Quinoa" (1992)
 "220 Volt Live" (1993)
 "Turn of the Tides" (1994)
 "Tyranny of Beauty" (1995)
 "Dream Mixes 1" (1995)
 "Goblins Club" (1996)
 "Ambient Monkeys" (1997)
 "Timesquare (Dream Mixes 2)" (1998)
 "Valentine Wheels" (1999)
 "Mars Polaris" (1999)
 "Great Wall of China" (2000)
 "The seven letters from Tibet" (2000)
 "Antique Dreams" (2000)
 "I Box" (2001)
 "Dream Mixes 3" (2001)
 "Inferno" (2002)
 "Dream Mixes 4" (2004)
 "Purgatorio" (2004)
 "Kyoto" (Edgar Froese & Johannes Schmoelling) (1983/2005)
 "Jeanne D'Arc" (2005)
 "Phaedra 2005" (2005)
 "Blue Dawn" (Edgar Froese & Ralf Wadepfuhl) (2006)

Välislingid 

Tangerine Dreami kodulehekülg

Saksamaa ansamblid
Iapetos

Iapetos (ladina keeles Iapetus) on titaan, Uranose ja Gaia poeg, Atlase, Menoitiose, Prometheuse ja Epimetheuse isa.

Iapetose järgi on nimetatud planeet Saturni üks kuu, mis kannab eesti keeles nime Iapetus.

Välislingid 
 Theoi Project: Iapetos (inglise keeles)

Vanakreeka jumalad
Hermione Granger

Hermione Jean Granger on tegelane J. K. Rowlingu Harry Potteri romaanisarjast.

Hermione on mugu päritolu, äärmiselt intelligentne tüdruk, kes õpib kõik ära, on väga kohusetundlik ja usaldusväärne. Tal on pruunid puhvis juuksed, pruunid silmad ja suured esihambad.

Kuna tema mõlemad vanemad on mugudest hambaarstid, ei teadnud nad tema maagilisest maailmast midagi enne 11-aastaseks saamist. Ta saab kirja, kus talle teatatakse, et ta on nõid ja ta on vastu võetud Sigatüüka Nõiduse ja Võlukunsti kooli (inglise keeles Hogwarts School of Witchcraft and Wizardry). Koolis ei ole tal sõpru, kuid Halloweeni päeval lastakse kooli sisse troll ning Harry ja Ron päästavad Hermione selle käest. Tüdruk võtab aga süü enda peale ja sellest ajast saadik on Harry Potter, Ron Wesley ja Hermione Granger lahutamatud parimad sõbrad.

Hermione armastab lugemist ja õppimist, iga vaba aja veedab ta raamatukogus suure hunniku raamatute taga. Tema arust peaksid Harry ja Ron rohkem aega õppimisele kulutama, ta on alati valmis neid koduste töödega aitama, kuid ta ei lase kunagi neil tema pealt maha kirjutada.

Tal on oranž kass Konkskäpp (inglise keeles Crookshanks). Tema Patronus võtab saarma kuju.

Hermione abiellus Ron Weasleyga, kellega koos kasvatasid nad üles kaks last: Rose ja Hugo Weasley.

Hermione prototüübiks on J. K. Rowling ise. Hermione nimi tuleneb sõnast hermetic, mis tähendab iidset nõiakunsti.

Filmides kehastab Hermione Grangerit Emma Watson.

Granger, Hermione

de:Figuren der Harry-Potter-Romane#Hermine Granger
Ufa

Ufa (endine eestikeelne nimekuju Ufaa, baškiiri Öfö) on linn Venemaal, Baškortostani Vabariigi pealinn. Linn asub Kama lisajõe Belaja jõe keskjooksul Ufa jõe suudmes.

Ajalugu 

1574. aastal nogaide linnuse asemele rajatud kindluse juurde asutati 1586. aastal linn.
1796. aastast kuulus Orenburgi kubermangu, 1865. aastast Ufa kubermangu keskus. 1922. aastal sai Baškiiri ANSV pealinnaks.

Rahvastik 

2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 1 042 400 inimest. Elanikest 54,2% olid venelased; 27% tatarlased; 11,3% baškiirid; 2,6% ukrainlased; 1,1% tšuvašid ja 1% marid.

2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ufa elanikest 48,9% venelasi, 28,3% tatarlasi, 17,1% baškiire, 1,2% ukrainlasi, 0,9% tšuvašše, 0,9% marisid, 0,4% valgevenelasi, 0,3% mordvalasi, 0,1% udmurte ja 1,8% teistest rahvustest inimesi.

Majandus 

Ufa on naftatööstuse keskus.

Transport 

Ufa on auto- ja raudteede sõlmpunkt. Linnas asub lennujaam, sõidavad jõepraamid.

Ühistranspordis kasutatakse ka tramme, trolle, busse ning  marsruuttaksosid.

Sõpruslinnad 

  Ankara, Türgi
  Halle, Saksamaa
  Las Piñas, Filipiinid
  Orenburg, Venemaa
  Paldiski, Eesti

Kuulsaid linnaelanikke 

Sergei Dovlatov
Salavat Julajev
Rudolf Nurejev
Zemfira
Daniil Kyjat

Vaata ka
Ufa mošeed

Viited

Välislingid

Ufa ametlik veebileht (baškiiri, inglise ja vene keeles)
Уфимские зарисовки » История г. Уфы

Baškortostani linnad
Kiltsi mõis

Kiltsi mõis (saksa keeles Schloß Aß, Schloss Ass, ka Gilsenhof) oli rüütlimõis Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Väike-Maarja valda Lääne-Virumaal.

Ajalugu 

Kiltsi mõisa on esmakordselt mainitud 1466. aastal. Ilmselt 14. või 15. sajandil rajati mõisa Kiltsi vasallilinnus, mis Liivi sõjas purustati.

15.–16. sajandil kuulus mõis Wrangellidele, 16. sajandi teisel poolel kuulus Kiltsi Gilsenitele, kelle nimest pärineb ka saksakeelne rööpnimi Gilsenhof.

17. sajandil oli Kiltsi Asserienide valduses, seejärel kuulus mõis Uexküllide, Zoegede, Mannteuffelite ja Rosenite perekonnale.

1784. aastal omandas Kiltsi mõisa major Hermann Johann von Benckendorff, kes rajas linnusemüüridele ka uue mõisa peahoone. 1816–1846 kuulus mõis meresõitjale ja õpetlasele Adam Johann von Krusensternile, kes suri Kiltsis 1846. aastal. Krusensternidele kuulus mõis 20. sajandi alguseni, siis müüs A. J. von Krusensterni pojatütar krahvinna von Rüdiger mõisa 1911. aastal, Alfred von Uexküll-Gyldenbandile, kes oli ka mõisa viimane võõrandamiseelne omanik.

Mõisakompleks 

Keskajal asus mõisas väike Kiltsi vasallilinnus, mis hävis Liivi sõjas.

1790. aastatel rajati linnuse varemetele varaklassitsistlikus stiilis härrastemaja.

Linnusele viitavat raskepärast arhitektuuri leevendavad kaks poolkaarekujulist tiibhoonet. Mõisahoone frontooni kaunistab Benckendorffide ja Brevernide suguvõsavapp.

1920. aastast alates asub lossis kool.

Kirjandus 
 Ants Hein. Kiltsi mõis. Võsupere, VR Kirjastus 2011.

Välislingid 

 Kiltsi mõisast Eesti mõisaportaalis
 Kiltsi mõis. Inventariseerimine. Muinsuskaitseameti digiteeritud arhivaalid
 Pilt Johann Christoph Brotze kollektsioonist: Das Schloß Ass. 1799. Das Gut Ass liegt im Kirchspiel Klein- Marien in Wierland [die Ansicht].

Nierothide mõisad
Virumaa mõisad
Väike-Maarja vald
Väike-Maarja kihelkond
Nõva vald

Nõva vald oli kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Lääne maakonnas.

2016. aastal sõlmisid Kullamaa, Lääne-Nigula, Martna, Noarootsi ja Nõva vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende viie valla ning Nissi valla Rehemäe küla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääne-Nigula vald.

Nõva valla keskus oli Nõva küla, mis asub Lääne maakonna keskusest Haapsalust 48 km kaugusel ja Tallinnast 81 km kaugusel.

Nõva vallavanem oli Deiw Rahumägi.

Asustus 
Nõva vallas oli 8 küla: Hindaste, Nõmmemaa, Nõva, Peraküla, Rannaküla, Tusari, Vaisi, Variku.

Ajalugu
Ajalooliselt on Nõva ümbrus kuulunud nii Lääne kreisi kui ka Harju kreis koosseisu, olles olnud kauem seotud Harjumaaga.

Nõva mõisa (Newwe) ümbruse külad liideti 1653. aastal Harju-Risti kihelkonnaga ja Nõva Olavi kabel oli Harju-Risti kiriku abikirikuks. 1710. aastal liideti Harju-Risti kihelkond kiriklikult uuesti Harju-Madise kihelkonnaga. Alates 1870. aastast oli Harju-Risti kihelkond uuesti iseseisev.

1891 liideti Risti ja Hatu vallad Nõva vallaga. 1893 eraldusid Risti ja Hatu vallad, mis liideti Padise vallaga.

1939. aastal moodustati Nõva vald, mis hõlmas ka Vihterpalu valla maa-ala.

Alates 1950. aastast oli Nõva külanõukogu Haapsalu rajooni koosseisus.

Loodus 
Vallas asub 7 hektari suurune Kürema kivikülvi kaitseala.

Vaata ka
Nõva Valla Infoleht

Viited

Eesti endised vallad
Joškar-Ola

Joškar-Ola (mari Йошкар-Ола ('punane linn')) on linn Venemaal, Marimaa pealinn. Linn asub Malaja Kokšaga jõe ääres, 50 km kaugusel selle suudmest Volgasse.

Linna haldusalasse kuulub ka Semjonovka vald.

Ajalugu 
Linn on asutatud pärast maride alistamist venelaste poolt 1584. aastal kindlusena, linnaõigused sai 1781. aastal.
1919. aastani kandis nime Tsarjovokokšaisk (Царёвококшайск), 1919–1927 Krasnokokšaisk.

Loodus

Kliima
Joškar-Olas on mandriline kliima külma talve ja sooja suvega. Kõige külmema kuu, jaanuari keskmine õhutemperatuur on –13,9 °C, kõige soojema kuu, juuli keskmine õhutemperatuur on +18,7 °C. Sademeid on keskmiselt 548 mm aastas.

Rahvastik 
Elanikest on venelasi 68%, marisid 24% ja tatarlasi 4%. 
1. jaanuaril 2010 oli linna elanike arv 248 700, koos Semjonovka vallaga 260 300.

Transport 
Joškar-Olas on raudteejaam ja lennujaam.

Kultuur ja haridus 
Linnas on Mari Riiklik Ülikool, Mari Riiklik Pedagoogikainstituut, Mari Riiklik Tehnikaülikool ja mitu teatrit.

Viited

Välislingid 

Joškar-Ola linnavalitsuse ametlik veebileht (vene keeles)
Joškar-Ola plaan

Venemaa linnad
Marimaa
Burgundia hertsog

Burgundia hertsog oli Burgundia hertsogkonna valitseja. 

Esimesteks Burgundia hertsogiteks võiks nimetada burgundide hõimupealikke, kes praegusesse Burgundiasse 5.–6. sajandil tungisid. Peale seda, kui burgundide kuningriik oli frankide poolt vallutatud, olid kuningateks esialgu Merovingide dünastiasse kuuluvad Frangi kuningad. Hiljem olid hertsogid Karl Suure ja ta järglaste alamad, seejärel aga kujunes seal Frangi riigi tagamise järel taas kuningriik (Arelaat), mis 11. sajandil liideti Saksa-Rooma riigiga. Lääne-Frangi riik ehk Prantsusmaa omas aga Lääne-Burgundiat (Bourgogne), kus valitsesid kuningate alamatena Burgundia hertsogid. 

14. sajandil hakkas just Prantsusmaa Burgundia hertsogkond taas esile tõusma, kui 1364. sai seal võimule Valois' dünastia Valois-Burgundia dünastia kõrvalharu. Lühikese ajaga said Burgundia hertsogid endale ka Saksa-Rooma riigis asuva Burgundia vabakrahvkonna ning suuri valduseid Madalmaades. Hertsog Philippe Hea saavutas Saja-aastase sõja ajal Prantsusmaast sõltumatuse ning soovis teha Burgundiast taas kuningriiki. Sama soovis ka tema poeg Charles Südi, kuid too langes 1477 Nancy lahingus ning Burgundia jagati Habsburgide ja Prantsusmaa vahel. Prantsusmaa sai endale hertsogkonna südame ning sinna asusid taas Prantsuse Burgundia hertsogid, samas kui Habsburgid nimetasid end samuti Burgundia hertsogiteks, kuni nad Lõuna-Madalmaadest 1795. aastal lõplikult ilma jäid.

Vaata ka
Burgundia valitsejate loend
Burgundia hertsogkond
Burgundia krahvkond
Burgundia kuningriik

Burgundia ajalugu
Tšeljabinsk

Tšeljabinsk on linn Venemaal, Tšeljabinski oblasti keskus. Linn asub Uuralite idanõlval, Miassi jõe ääres. 

Tšeljabinsk on asutatud 1736. aastal, linnaõigused sai 1787. aastal. 1900. aasta paiku oli linn Siberi raudtee ehitamise keskus.

2013. aasta meteoriit
2013. aasta 15. veebruaril kohaliku aja järgi umbes 9.20 lendas üle Uurali mägede meteoriit, mille tükid kukkusid Tšeljabinski ümbrusse. Väidetavalt sai vigastusi üle 900 inimese, Venemaa siseministeeriumi teatel pöördus meditsiinisüsteemi poole 102 inimest ning kokku kukkus tsingitehase 600-ruutmeetrine katus.

Tšeljabinskis sündinud kuulsaid inimesi 
Marija Farnosova (1985–), jooksja
Jüri Gerretz (1941–), muusikapedagoog ja dirigent
Sergei Gontšar (1974–), jäähokimängija
Valeri Karpov (1971–2014), jäähokimängija
Igor Kurnossov (1985–2013), maletaja
Jevgeņijs Svešņikovs (1950–), maletaja
Jevgeni Šmurlo (1854–1934), ajaloolane
Ivan Uhhov (1986–), kõrgushüppaja
Vjatšeslav Voinov (1990–), jäähokimängija

Sõpruslinnad

Viited

Välislingid 

Linnavalitsuse koduleht

Tšeljabinski oblasti linnad
Møllehøj

Møllehøj on Taani kõrgeim looduslik maapinnapunkt. Møllehøj kõrgus merepinnast on 170,86 m ja see asub Jüütimaal Aarhusi kesklinnast 25 km edelas. Kõigi Taani Kuningriigi valduste kõrgeim mäetipp on siiski Gunnbjørn Fjeld Gröönimaal (3694 m). Kõikide Euroopa riikide kõrgeimatest punktidest on see (kui mikroriigid nagu Monaco ja Vatikan välja arvata) kõige madalaim.

Veebruaris 2005  tehtud mõõtmised näitasid, et seni kõrgemateks peetud läheduses asuvate Yding Skovhøj ja Ejer Bavnehøj looduslik kõrgus on tegelikult madalam (vastavalt 9 ja 51 cm madalam).

Piirkonna küngastel asub arvukalt pronksiaegseid hauakääpaid, millest tervelt 5 on veidi kõrgemad kui Møllehøj; kõrgeim neist on Yding Skovhøj (172,52 m).

Välislingid 
 Møllehøj (taani keeles)

Taani geograafia
Miass

Miass (vene keeles Миасс) on linn Venemaa Tšeljabinski oblastis, Lõuna-Uuralites Miassi jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 55°00'N, 60°06'E.

Majandus
Autotehas toodab veoautosid Ural.

Ajalugu 
Linn on asutatud 1773. aastal vasekaevanduste juurde. 1820. aastal avastati linna lähedal suured kullamaardlad. Linnaõigused sai 1926. aastal. Elanike arv 155 700 (2005).

Viited

Välislingid 

Miassi veebileht

Tšeljabinski oblasti linnad
Valge Maja

Valge Maja (inglise keeles The White House) on Ameerika Ühendriikide pealinnas Washingtonis asuv hoone, kus asub Ameerika Ühendriikide presidendi ametikorter ja töökoht.

Nimetust "Valge Maja" kasutatakse ka piltlikult tähistamaks Ameerika Ühendriikide presidendi institutsiooni.

Valge Maja aadress on 1600 Pennsylvania Avenue, NW, Washington, USA.

Ajalugu 
Linnaplaneerija Pierre L'Enfant valis välja Valge Maja asukoha. Projektikonkursi võitis arhitekt James Hoban. Esitatud projektide hulgast valis võitja välja president George Washington. Washington tundis Hobanit hästi ja oli ta ise kutsunud tööle Philadelphiasse, mis aastatel 1790–1800 oli USA pealinn. Kuid ta polnud Hobani projektiga siiski päris rahul, pidades seda liiga väikeseks, mitte piisavalt monumentaalseks ja puuduvate kaunistustega majaks. Tema soovil muudeti hoone maapealne osa kolmekorruselisest kahekorruseliseks ja kõrvutiste akende arvu fassaadil suurendati 9-lt 11-le.

Valge Maja nurgakivi pandi 1792 ja esimese presidendina kolis hoonesse sisse John Adams 1800. aastal.

1812. aasta sõjas süütasid britid maja põlema, säilisid vaid välisseinad. Pärast sõda maja taastati ja värviti valgeks, et varjata suitsukahjustusi.

Esialgu nimetati hoonet presidendipaleeks, presidendi häärberiks ja presidendi majaks. Vanim tõend tema avaliku nimetamise kohta Valgeks Majaks pärineb aastast 1811. Tema ametlik nimi oli Täidesaatva võimu häärber (Executive Mansion), kuni president Theodore Roosevelt kehtestas 1901 ametlikuks nimeks Valge Maja – Washington. Praegune nimetus "Valge Maja" pärineb presidendi Franklin Roosevelti valitsusajast.

Valges Majas on 132 tuba, 35 vannituba, 6 korrust, 412 ust, 147 akent, 28 kaminat, 8 treppi, 3 lifti, tenniseväljak, keeglirada, kino, jooksurada ja bassein.

Tuntuim ruum Valges Majas on presidendi tööruum Ovaalkabinet.

Valge Maja hooneid on tänapäeval mitu (the White House Complex). Keskel asub peamaja (Executive Residence), kus paiknevad presidendi eluruumid ning ametlike tseremooniate ja vastuvõttude saalid. Peamaja kõrval asuvad idatiib (East Wing) ja läänetiib (West Wing). Ida- ja läänetiiba ühendavad peamajaga sammastikud (Colonnade). 

Läänetiivas paikneb Ovaalkabinet, valitsuskabineti saal (Cabinet Room) presidendi töökohtumisteks ja valitsuskabineti koosolekuteks; konverentsi-, kommunikatsiooni- ja kriisikeskus (Situation Room), pressisaal (Press Briefing Room) ning Roosevelti saal (Roosevelt Room).

Läänetiiva vastas asub presidendi lantselei hoone (Executive Office).

Vaata ka 
 National Mall

Viited

Välislingid 

 Valge Maja ametlik veebisait (inglise ja hispaania keeles)

Washingtoni ehitised
PAE Panathinaikόs

Panathinaikόs FC (Παναθηναϊκός) on 1908. aastal asutatud Kreeka jalgpalliklubi, mis tegutseb Ateenas.

Klubi kodustaadion on Ateena olümpiastaadion.

Saavutused

Kreeka
Kreeka meister (20): 1930, 1949, 1953, 1960, 1961, 1962, 1964, 1965, 1969, 1970, 1972, 1977, 1984, 1986, 1990, 1991, 1995, 1996, 2004, 2010

Kreeka karikavõistlused jalgpallis (17): 1940, 1948, 1955, 1967, 1969, 1977, 1982, 1984, 1986, 1988, 1989, 1991, 1993, 1994, 1995, 2004, 2010

Kreeka superkarikas (3): 1988, 1993, 1994

Euroopa
Balkani karikas: 1977

Viited 

 
Kreeka jalgpalliklubid
Ateena

io:Panathinaikos#Futbalo
Päris-Soome maakond

Päris-Soome (soome keeles Varsinais-Suomi, rootsi keeles Egentliga Finland) on maakond Soome edelaosas.

Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Lääne-Soome lääni.

Nime päritolu
Ajalooliselt kasutati nime Suomi ainult praeguse Soome edelaosa kohta (langeb ligikaudu kokku praeguse Päris-Soome maakonnaga). Pärast seda, kui 17. sajandil laienes nime Suomi kasutamine kogu Soomele, läks Edela-Soome tähistamiseks vaja muud nime. 1650. aastatest on fikseeritud ladinakeelsete nimetuste Fennigia specialiter dicta ja Fennigia presse dicta kasutamine. 18. sajandil levisid rootsikeelsed nimetused Finland för sig sieft ja Egenteliga Finland. Soomekeelne nimetus Varsinais-Suomi juurdus 1850. aastatel.

Haldusjaotus 

Maakonnas on 27 kohalikku omavalitsusüksust, sealhulgas 11 linna.

Omavalitsusüksused 2015. aasta seisuga (linnad on paksus kirjas):

Endised vallad

Viited

Soome maakonnad