joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Soome erakondade nimekiri

See artikkel on Soome erakondade loetelu, mis hõlmab Soome üleriigilise tasandi erakondi ning välistab kohalikud ja provintsiparteid (nt Ahvenamaa parteid). Erakond on määratletud kui poliitiline ühendus, mille olemasolu on kantud Justiitsministeeriumi erakondade registrisse.

Praegused registreeritud parteid

Parlamendiparteid 

 Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei
 Põlissoomlased
 Rahvuslik Koonderakond
 Soome Keskerakond
 Roheline Liit
 Vasakliit
 Soome Rootsi Rahvapartei
 Soome Kristlikud Demokraadid
 Liikumine nüüd
 Võim kuulub rahvale

Viited 

Soome parteid
Preobraženski kaardiväepolk

Preobraženski kaardiväepolk (vene keeles Преображенский лейб-гвардии полк), a-ni 1700 Preobraženski polk, aastatel 1800−1801 Tema Keiserliku Majesteedi kaardiväepolk oli 1687. aastal formeeritud ja 1918. aastal laiali saadetud Venemaa tsaari- ja keisririigi sõjaväeline (jalaväe) üksus. See kasvas välja Peeter I mängupolkudest ja sai oma nime Moskva lähedal asunud Preobraženskoje küla järgi. See oli Venemaa üks vanimaid ja elitaarsemaid väeosasid, millel oli oluline osa XVIII sajandi paleepööretes. Üksus dislotseerus püsivalt Peterburis.

Nimi

Alluvus
Pärast kaardiväediviiside asutamist 1813. aastal kuulus polk koos Semjonovski kaardiväepolguga 1. kaardiväe jalaväediviisi 1. brigaadi koosseisu. 1825. aastal sai brigaadi nimeks 1. karadiväe jalaväebrigaad ja polk kuulus selle koosseisu koos Moskva kaardiväepolguga. 1857. aastal brigaaditaseme juhtimine kaotati, kuid see taastati 1873. aastal.

Šeff
Polgu aukomandöriks oli šeff. Aastatel 1706−1917 olid väeosa šefiks Venemaa valitsejad.

Komandör

Preobraženski polgu komandörid 1692−1700

Preobraženski kaardiväepolgu komandörid 1700−1800

Venemaa ajalugu
Venemaa keisririigi kaardiväepolgud
Venemaa keisririigi sõjandus
Anniken Huitfeldt

Anniken Scharning Huitfeldt (sündinud 29. novembril 1969) on Norra poliitik (Norra Töölispartei).

Anniken Huitfeldt lõpetas Oslo Ülikooli 1992. aastal poliitikateaduste ja ajaloo erialal. 1993. aastal lõpetas ta London School of Economics and Political Science'i geograafia erialal. Magistrikraadi ajaloo alal omanas ta 1996. aastal Oslo Ülikoolis. 1996–2000 oli ta Norra Töölispartei noorteorganisatsiooni esimees. 2000–2005 töötas ta Fafo Töö ja Sotsiaaluuringute Instituudis uurijana.

Alates 2005. aastast on Anniken Huitfeldt Stortingi liige. 2008–2009 oli ta Norra laste ja võrdõiguslikkuse minister. Aastatel 2009–2012 oli ta Norra kultuuriminister. 2012–2013 oli ta Norra tööminister.

Alates 14. oktoobrist 2021 on ta Norra välisminister.

Viited 

Norra poliitikud
Norra välisministrid
Sündinud 1969
Rootsi jäähokikoondis

Rootsi meeste rahvusmeeskond jäähokis (rootsi keeles Sveriges herrlandslag i ishockey), on Rootsi A-koondis meeste jäähokis, mida juhib Rootsi jäähokiliit. Meeskond esindab Rootsit rahvusvahelistel võistlustel ja rahvusvahelistel mängudel. Tegemist on maailma ühe edukaima rahvusliku jäähokikoondisega ning niinimetatud "Big Sixi" liikmega, mis on kuue tugevaima meeste jäähokiriigi mitteametlik grupp koos Kanada, Tšehhi, Soome, Venemaaga ja Ameerika Ühendriigid.

Meeskonna hüüdnimi Tre kronor, mis tähendab "kolm krooni", viitab meeskonna särgil olevale embleemile, mis asub Rootsi Kuningriigi väiksemal riigivapil. Esimest korda kasutati seda embleemi rahvuskoondise särgil 12. veebruaril 1938. aasta  maailmameistrivõistluste ajal Prahas.

Meeskond on võitnud arvukalt medaleid nii maailmameistrivõistlustelt kui ka taliolümpiamängudelt. 2006. aastal sai neist esimene ja seni ainus meeskond, kes võitis mõlemad turniirid samal kalendriaastal, võites 2006. aasta taliolümpiamängud põnevas finaalis Soome vastu 3:2 ja 2006. aasta maailmameistrivõistlused, alistades finaalis Tšehhi 4:0. 2018. aasta  maailmameistrivõistlustel võitis Rootsi koondis 11. MM-tiitli. 2021. aastal ei õnnestunud Rootsil esimest korda play-off’i jõuda pärast seda, kui turniir rakendas play-off’i süsteemi, saavutades 9. koha, jagades oma 1937. aasta meeskonna turniiriajaloo halvima kohaga.

Tulemused

Olümpiamängudel

Maailmameistrivõistlustel

Välislingid 

 Rootsi jäähokiliidu veebileht
 Rootsi koondis IIHF-i veebilehel

Jäähokikoondised
Rootsi sport
Horvaatia-Osmanite sõjad

Horvaatia–Osmanite sõjad (türgi: Osmanlı-Hırvatistan Savaşları, horvaadi: Hrvatsko-osmanski ratovi) võivad viidata ühele mitmest konfliktist Horvaatia kuningriigi (Ungari-Horvaatia kuningriigi ja Habsburgide monarhia osana) ja Osmanite riigi vahel:

 Varna ristisõda (1443–1444)
 Saja-aastane Horvaatia–Osmanite sõda, sõda Horvaatia pärast - peaaegu pideva, enamasti madala intensiivsusega sõjategevuse periood ("Väike sõda") umbes 1493–1593 (Krbava lahingust Sisaki lahinguni)
 Pikk Türgi sõda (1593–1606)
 Austria-Türgi sõda (1663–1664)
 Suur Türgi sõda (1683–1699)
 Austria-Türgi sõda (1716–1718)
 Austria-Türgi sõda (1787–1791)

See loend vajab täiendamist.

Horvaatia-Ungari kuningriik kaotas järk-järgult suurema osa oma territooriumist Aadria mere idarannikul Osmanitele, jättes alles vaid Veneetsia vabariigi valdused Dalmaatsias, kelle nimel võtsid horvaadid osa Osmanite-Veneetsia sõdadest. Dalmaatsia ajaloo jaoks oli eriti tähelepanuväärne Morea sõda.

Vaata ka 

 Osmanite–Ungari sõjad
 Osmanite–Habsburgide sõjad
 Devşirme
Teodora Genčovska

Teodora Genčovska (bulgaaria keeles Теодора Димитрова Генчовска; sündinud 23. mail 1971 Pavlikenis) on Bulgaaria poliitik, ta on erakonna Ima takaw narod (Има такъв народ) liige. Ta oli 13. detsembrist 2021 kuni 2. augustini 2022 Bulgaaria välisminister.

Ta sündis aastal 1971 Pavlikenis Veliko Tărnovo piirkonnas. Ta lõpetas ajaloo erialal Sofia ülikooli. Seejärel lõpetas ta Georgi Rakovski nimelise Sõjaväeakadeemia.

13. detsembrist 2021 kuni 2. augustini 2022 ta Bulgaaria välisminister.

Bulgaaria välisministrid
Sündinud 1971
BRICS

BRICS on viit riiki – Brasiiliat, Venemaad, Indiat, Hiinat ja Lõuna-Aafrikat – tähistav akronüüm, mis põhineb nende riikide ingliskeelsetel nimedel (Brazil, Russia, India, China, South Africa). Kuni 2010. aastani kasutati lühendit BRIC, mis tähistas Brasiiliat, Venemaad, Indiat ja Hiinat, pärast seda lisati Lõuna-Aafrikat tähistav S-täht.

Ajalugu 
Tähise BRICS (algselt BRIC) võttis kasutusele India päritolu Ameerika Ühendriikide majandusteadlane Roopa Purushothaman, kelle mõtted avaldati 30. novembril 2001 investeerimispanga Goldman Sachsi varahalduse esimehe Jim O'Neilli aruandes "Maailm vajab parema majandusega BRIC-riike" ("The World Needs Better Economic BRICs"). Aruandes väideti, et Brasiilia, Venemaa, India ja Hiina majandused kasvavad lähiaastatel kiiremini kui G7 riikide majandused. 1. oktoobril 2003 avaldasid Goldman Sachsi analüütikud Dominic Wilson ja Roopa Purushothaman aruande "Unistades BRIC-riikidega: tee 2050. aastani" ("Dreaming With BRICs: The Path to 2050") väites, et 2050. aastal on BRIC-riikide majandus suurem kui senise kuue juhtiva tööstusriigi oma.

2006. aasta septembris toimus New Yorgis ÜRO Peaassamblee põhidebati raames esimene nelja riigi välisministrite kohtumine, mida hakati pidama igal aastal. Riigipead kohtusid esimest korda 16. juunil 2009 Jekaterinburgis. Tippkohtumine lõppes Venemaa presidendi Dmitri Medvedevi lühikese avalduse ja kommünikeega, mis nõudis arengumaadele rahvusvahelistes finantsasutustes ja ÜRO-s rohkem võimu.

2010. aastal alustas Lõuna-Aafrika BRIC-iga liitumisläbirääkimisi, 24. detsembril 2010 kutsus tollane eesistujariik Hiina teda ametlikult liituma. Kolmandal tippkohtumisel 13.–14. aprillil 2011 Hiina kuurortlinnas Sanyas võeti Lõuna-Aafrika ametlikult liikmeks. BRIC nimetati ümber BRICS-iks (S tähistab Lõuna-Aafrikat).

Kokku on 2021. aasta seisuga peetud 13 tippkohtumist (viimane toimus septembris 2021 New Delhis). 2022. aasta juunis toimub tippkohtumine Hiinas.

2011. aastal asutati BRICS-i foorum, sõltumatu rahvusvaheline organisatsioon, mis edendab BRICS-riikide vahel kaubanduslikku, poliitilist ja kultuurilist koostööd. 2013. aasta märtsi lõpus leppisid liikmesriigid Lõuna-Aafrika Vabariigis Durbanis viiendal BRICS-i tippkohtumisel kokku ülemaailmse finantsasutuse loomises, mille eesmärk on luua rahandusasjades arengumaadele alternatiiv. 2013. aasta septembris Peterburis toimunud BRICS-i juhtide kohtumisel eraldas Hiina loodavale arengupangale 41 miljardit dollarit; Brasiilia, India ja Venemaa igaüks 18 miljardit dollarit ja Lõuna-Aafrika 5 miljardit dollarit.

Viited
Ayoub El Kaabi

Ayoub El Kaabi (araabia keeles أيوب الكعبي; sündinud 25. juunil 1993 Casablancas) on Maroko jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolikuna Türgi kõrgliiga klubis Hatayspor ja Maroko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Maroko klubis Racing de Casablanca.

2018. aastal liitus ta Hiina kõrgliiga klubiga Hebei China Fortune. Aastatel 2019–2021 mängis ta taas Marokos, kuuludes kõrgliiga klubi Wydad AC ridadesse. Hooajal 2020–21 tuli ta Wydadiga Maroko meistriks ning oli 18 väravaga liiga suurim väravakütt.

2021. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Hataysporiga.

Maroko jalgpallikoondises debüteeris El Kaabi 2018. aastal. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Usbekistani vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel. Lisaks on ta alates 2018. aastast mänginud ainult Maroko koduliiga mängijatest koosnevas koondises.

Maroko jalgpallurid
Sündinud 1993
Sainte-Julie (Québec)

Sainte-Julie on linn Kanadas Québeci provintsis Montérégie halduspiirkonnas.

Viited

Välislingid

Québeci provintsi linnad
Sapipuravik

Sapipuravik (Tylopilus felleus) on puravikuliste sugukonda kuuluv seeneliik.

Taksonoomia 
Esimesena kirjeldas seda liiki teaduslikult 1788. aastal prantsuse mükoloog Pierre Bulliard, kes andis talle nimeks Boletus felleus. Sapipuraviku perekonda (Tylopilus) tõstis selle 1881. aastal Petter Adolf Karsten. Sapipuraviku on perekonna tüüpliik ja perekonna ainus liik, mis esineb Euroopas. Perekonna nimetus Tylopilus tuleneb vanakreeka sõnadest tylos ('muhk') ja pilos ('kübar') ning liigiepiteet ladina sõnast fel ('sapp').

Kirjeldus 

Kübara läbimõõt on kuni 15 cm. Kübar on värvuselt hallikaskollane kuni hele- või kastanpruun. Noorena on kübar kumer, vanemaks saades muutub lamedamaks. Torukesed on noorelt valged, hiljem roosakad. Torukesed on jalale ümardunult kinnitunud. Torukesed muutuvad muljumisel karmiinpunaseks või pruunikaks. Jalg on mugulja alusega. Jalg on tavaliselt 7–10 cm, harva kuni 20 cm pikk ning 2–3 cm jäme, kuid alusel kuni 6 cm. Jalg on kübarast heledama värvusega ning kaetud üleni jämeda pruuni võrgustikuga. Seeneliha on valge või kreemjas ning võib lõikamisel samuti roosakaks muutuda. Seenelihal on nõrk lõhn, kuid selle maitse on sappviha. Seen on harva ussitanud. Eospulber on pruunika või roosaka värvusega. Eosed on käävjas-ellipsoidsed, mõõtmetega 11–17 × 3–5 mikromeetrit.

Sarnased liigid 
Sapipuravik on noorena sarnane paljude teiste puravikulistega, kuid kui vanemaks saades muutuvad selle torukesed roosakatemaks, on seda teistest puravikulistest kergem eristada. Erinevalt harilikust kivipuravikust (Boletus edulis), mille jalal on valge või helepruun võrgustik, on sapipuravikul jalal jäme pruun võrgustik. Rohekal sametpuravikul (Xerocomus subtomentosus) võib olla sarnase värvusega kübar, kuid seda aitavad eristada selle kollakad torukesed ja sihvakas jalg. Pruuni sametpuravikku (Imleria badia) saab samuti eristada kollaste torukeste järgi, mis vajutamisel muutuvad kiiresti rohekas- kuni mustjassiniseks.

Levila ja kasvukoht 

Sapipuravik on levinud Euroopas, Põhja-Ameerika idaosas, Kesk-Ameerikas ja Aasias. See kasvab lehtmetsades ja okaspuumetsades, sageli pöögi või tamme all, samuti valgusküllastel raiesmikel ja metsaservadel. Viljakehad esinevad üksikult või väikeste rühmadena, mõnikord võib kasvada väikestes kobarates, kus kaks või kolm seent on jala alusel kokku kasvanud. Samuti on leitud see kasvamas vanade puude õõnsustes, vanadel okaspuukändudel ja väga kõdunenud puidul. Viljakehad esinevad juunist oktoobri või isegi novembrini.

Ökoloogia 
Sarnaselt kõikide teiste sapipuraviku perekonna seentega moodustab sapipuravik mükoriisat.

Sapipuraviku viljakehadel on suur võime koguda saastunud pinnasest radioaktiivset tseesium-137.

Söödavus 
Sapipuravikul on äärmiselt mõru maitse ning kupatamise või praadimisega võib tema mõrudus isegi suureneda. Suuremates kogustes tarbides põhjustab mao-soolehäiretega mürgistust.

Viited

Välislingid 

 

Puravikulised
Ukraina Vabatahtlike Korpus

Ukraina Vabatahtlike Korpus „Parem Sektor“ (ukraina keeles Добровольчий Український Корпус «Правий сектор» (ДУК ПС), lühend DUK PS) on Ukrainas tegutsev omakaitseühendus.

Ajalugu 
DUK PS moodustati 2014. aastal ning on osalenud Donbassi sõjas.

Struktuur 
 2. üksik pataljon

Autasud

Ukraina kangelane 
 2021 - Dmõtro Kotsjubailo
 2022 - Tarass Bobanitš (postuumselt)

Vaata ka 
 Ukraina vabatahtlike armee

Viited 

Ukraina sõjandus
Charlemagne (Québec)

Charlemagne on linn Kanadas Québeci provintsis Lanaudière'i halduspiirkonnas.

Inimesed
Linnas sündis laulja Céline Dion.

Viited

Välislingid

Québeci provintsi linnad
Cortical White

Cortical White on Eesti hard rock '​i ansambel, mis tegutses aastatel 2013–2019.

Bändi asutasid 2013. aastal trummar ja muusika autor Kevin Oper ja kitarrist Claus Pener, kohe liitus ka laulja ja sõnade autor Tanel Laidna.

Cortical White on osalenud sellistel konkurssidel nagu Noortebänd, BÄM, Vesiroosivisioon, Proovikast Välja ning välja andnud mitmeid singleid.

Diskograafia 
Singlid: (muusika/sõnad)

Cortical White - Sinu Jaoks! (2018) (Oper/Veide)

Cortical White - Nüüd Kodust Kaugel (2018) (Oper/Veide)

Cortical White - Kel on see võtab (2018, avaldamata) (Laidna, Oper/Laidna)

Cortical White - Eemale kärast (2018, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - Must Süda (2018, avaldamata) (Oper/Jaaku, Laidna)

Cortical White - Enne veel kui tõuseb päikene (2016, avaldamata) (Saksamaa/Abel)

Cortical White - Maagiline Päev (2016) (Oper/Laidna)

Cortical White - Jaanipäev (2015) (Fix)

Cortical White - Kao Mu Silmist (2015) (Oper/Laidna)

Cortical White - Loodan Homsest Parimat (2015) (Laidna, Oper/Laidna)

Cortical White - Mina Ja Mu Sõbrad (2014) (Oper/Laidna)

Cortical White - Harjumatu Vaikus (2014) (Oper/Laidna)

Cortical White - Tõusud ja Mõõnad (2014, akustiline) (Oper/Laidna)

Cortical White - Tõusud ja Mõõnad (2014) (Oper/Laidna)

Cortical White - You (2013, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - You Will Never Know (2013, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - The Best Band (2013, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - Home (2013, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - Trust Yourself (2013, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - Killed Secretly (2013, avaldamata) (Laidna, Oper/Laidna)

Cortical White - Tough Life (2013, avaldamata) (Oper/Laidna)

Cortical White - Hate! (2013, avaldamata) (Pener/Laidna)

Cortical White - To The End Of The World (2013) (Oper/Pener)

Liikmed 

 Kevin Oper – trummid/muusika, stuudiokitarr (2013–2019)
 Claus Pener – kitarr/lüürika (2013–2014)
 Tanel Laidna – vokaal/lüürika (2013–2015), vokaal/lüürika ja kitarr (2015–2019)
 Sander Veide – bass (2013–2017)
 Andrei Moissejev – kitarr (2013–2015)
 Tarvi Neemelaik – kitarr (2014–2015)
 Siim Veide – kitarr (2015–2016, 2017–2019)
 Felix Tammi – kitarr (2016–2017)
 Maarja Västra – bass (2017–2019)
Philibert von Baden

Philibert Badenist (22. jaanuar 1536, Baden-Baden – 3. oktoober 1569, Moncontour) valitses Baden-Badeni markkrahvkonda aastatel 1554-1569. Philibert oli markkrahv Bernhard III ja Franziska von Luxemburgi poeg.

Philibert veetis osa oma noorusest Baieri hertsogi Wilhelm IV õukonnas Münchenis. Wilhelm, kellest hiljem sai tema äi, oli tuntud oma range katoliikliku vaatenurga poolest ja tõi jesuiidid Baierisse. Markkrahv Philibert toetas protestantismi ja pöördus sellesse, vaatamata äia heidutusele. 1555. aastal osales ta läbirääkimistel, mille tulemusel sõlmiti Augsburgi usurahu. 1565. aastal tahtis ta 1500 mehega Prantsusmaale hugenottidele appi minna. Keiser Maximilian II aga käskis tal seda mitte teha ja Philibert nõustus.

1566. aastal teenis Philibert keisriarmees, võideldes Ungaris sultan Suleiman I vastu. 1569. aastal võitles ta isegi hugenottide vastu. Ta võitles Prantsusmaa kuninga Charles IX poolel, kes oli keiser Maximilian II väimees.

Philibert tapeti 3. oktoobril 1569 Moncontouri lahingus hugenottide vastu, mille Prantsuse kuningas võitis. Tema sõbra Heinrich von Steini sõnul lahkus ta lahinguväljalt elusana ja seejärel jälitasid hugenotid teda Hispaania piiril asuvasse lossi, kus nad talle järele jõudsid ja tapsid. Temast jäi maha 10-aastane poeg Philipp, kellest sai markkrahv Philip II. Philipp II-l oli vanem õde Jakobe ja kaks nooremat õde. Philiberti onu Baieri hertsog Albrecht V tõi õed-venna Münchenisse ja kasvatas nad seal üles.

Markkrahv Philibert oli protestant, kuid ta oli usuküsimustes väga salliv. Ta andis oma alamatele usuvabaduse ja ta isegi abiellus katoliiklase Baieri Mechthildiga.

Abielu ja lapsed 

Philibert abiellus 17. jaanuaril 1557 Baieri hertsogi Wilhelm IV tütre Mechthildiga (14. juuni 1532 - 2. november 1565). Nad said viis last:

 Jakobe (16. jaanuar 1558 - 3. september 1597, tapeti Düsseldorfis)
 Philipp II (19. veebruar 1559, Baden-Baden - 17. juuni 1588)
 Anna Maria (22. mai 1562 - 25. aprill 1583, Třeboň)
 Maria Salome (1. veebruar 1563 - 30. aprill 1600, Pfreimd)
 poeg (sündis ja suri 31. oktoobril 1565)

Vaata ka 

 Baden
 Badeni valitsejate loend

Švaabimaa ajalugu
Sündinud 1536
Surnud 1569
Antti Kurvinen

Antti Ilmari Vilhelm Kurvinen (sündinud 14. juulil 1986 Ylihärmäs) on Soome poliitik, Keskerakonna liige.

Kurvinen lõpetas aastal 2005 Härmä lütseumi ja aastal 2013 Lapi ülikooli õigusteaduse magistrina.

Eduskunda kuulub ta alates 2015. aasta aprillist.

27. maist 2021 kuni 29. aprillini 2022 oli ta Soome teadus- ja kultuuriminister. Alates 29. aprillist 2022 on ta Soome põllu- ja metsamajandusminister.

Isiklikku 
Ta on novembrist 2019 abielus Menja Pöyhöneniga.

Soome poliitikud
Sündinud 1986
Hanna Sarkkinen

Hanna Maria Katariina Sarkkinen (sündinud 18. aprillil 1988 Oulunsalos) on Soome poliitik, ta on Vasakliidu liige. Ta on 29. juunist 2021 Soome sotsiaal- ja terviseminister.

Ta lõpetas aastal 2014 Oulu Ülikooli filosoofia magistrina, spetsialiseerudes intellektuaalsele ajaloole.

29. juunist 2021 on ta Soome sotsiaal- ja terviseminister.

Isiklikku 
Ta on abielus septembrist 2018, detsembrist 2019 on ta poja ema.

Soome poliitikud
Sündinud 1988
Justin Kluivert

Justin Dean Kluivert (sündinud 5. mail 1999 Amsterdamis) on Hollandi jalgpallur, kes mängib äärepoolikuna Hispaania kõrgliigaklubis Valencia.

Ta alustas klubikarjääri Amsterdami Ajaxis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Hollandi kõrgliigas debüteeris ta Ajaxi meeskonnas 2017. aasta jaanuaris. Esimese värava lõi ta Hollandi kõrgliigas 19. märtsil 2017 mängus SBV Excelsiori vastu. Hooajal 2016–17 valiti Kluivert Ajaxi tulevikutalendiks. Hooajal 2017–18 lõi ta Hollandi kõrgliigas kümme väravat.

2018. aasta juunis liitus ta Itaalia kõrgliigaklubiga AS Roma. Hooajal 2020–2021 oli ta Romast laenul Saksamaa kõrgliigaklubis RB Leipzig ja hooajal 2021–2022 Prantsusmaa kõrgliigaklubis Nice. 2022. aasta septembris läks ta laenule Valenciasse.

Hollandi jalgpallikoondises debüteeris Kluivert 26. märtsil 2018 sõprusmängus Portugali vastu.

Tema isa Patrick Kluivert on endine Hollandi koondislane.

Hollandi jalgpallurid
Amsterdami Ajaxi mängijad
AS Roma mängijad
RB Leipzigi mängijad
OGC Nice'i jalgpallurid
Valencia CF mängijad
Serie A mängijad
Bundesliga mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1999
Jäähoki 1920. aasta suveolümpiamängudel

Jäähokit tutvustati esimest korda olümpiamängudel 1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis Belgias. Turniir oli ühtlasi ka 1. maailmameistrivõistlus. Mängud peeti 23. kuni 29. aprillini. Kanada, keda esindas Winnipeg Falcons, võitis kuldmedali. Hõbemedalid sai USA ja pronksmedalid riputati kaela Tšehhoslovakkia meeskonnale.

Olümpia jäähokiturniiri 1920. aasta suveolümpiamängudel peeti pikka aega näidisvõistluseks ja seepärast ei kuulunud see ametlikku olümpiaprogrammi. ROK tunnistas selle alles hiljem ametlikuks olümpiaturniiriks. Jäähoki olümpiaturniir oli esimene rahvuste turniir Euroopas, millest võtsid osa USA ja Kanada esindajad. Seetõttu kuulutas Rahvusvaheline Jäähokiliit (IIHF) turniiri – ehkki alles hiljem – esimeseks jäähoki maailmameistrivõistluseks. Mängud toimusid 23.–29.aprillil 1920 Palais de Glace'is.

Kokku osales seitse rahvusmeeskonda; turniir mängiti Bergvalli süsteemis (Bergvalli süsteem on turniirivorm, mis põhineb väljalangemise süsteemil. Rootsi veepallimängija Erik Bergvalli poolt välja töötatud süsteemi kasutati 1912, 1920. ja 1924. aasta olümpiamängudel veepallis. Seda kasutati ka jäähokis, jalgpallis ja 1920. aasta Antwerpeni mängudel köieveol.). Kaotatud finalist ei jäänud automaatselt teiseks, vaid pidi võistlema lisaringi nende võistkondadega, kes ei olnud varem üldarvestuses võitnud. Samamoodi toimus pronksmedali voor. Kanada, kes saatis Antwerpenisse hooaja 1919/20 parima amatöörmeeskonna ehk Winnipeg Falconsi, võitis turniiri ning tuli esimest korda olümpiavõitjaks ja maailmameistriks. Toona koosnes mäng kahest poolajast ja seitsmest mängijast meeskonna kohta. Jääpinna mõõtmed olid 56 meetrit pikk ja 18 meetrit lai. Kokku osales turniiril 60 mängijat. Turniiri resultatiivseim oli Herbert Drury 14 väravaga, võitjate kanadalaste resultatiivseimad olid Frank Fredrickson 12 ja Haldor "Slim" Halderson üheksa väravaga.

Põhivoor

Seitse riiki alustas esimest jäähoki olümpiaturniiri. Kuldmedali võitja selgus väljalangemissüsteemis. Osalejate paaritu arvu tõttu pääses Prantsusmaa ilma võistluseta poolfinaali.

Hõbemedali voor

Kolm põhivoorus Kanadale kaotanud meeskonda mängisid hõbemedali nimel. Tšehhoslovakkia pääses võitluseta finaali.

Pronksmedali voor

Lõpuks kohtusid omavahel USA-le kaotanud meeskonnad. Taas pääses Tšehhoslovakkia otse pronksimängu.

Medalivõitjad

Välislingid
Rahvusvahelise Olümpiakomitee tulemuste andmebaas

Jäähoki olümpiamängudel
Philipp II (Baden-Baden)

Philipp II Badenist (19. veebruar 1559, Baden-Baden – 7. juuni 1588, Baden-Baden) oli Baden-Badeni markkrahv aastatel 1571-1588. Ta oli protestantliku markkrahvi Philiberti ja katoliikliku Baieri Mechthildi poeg.

Elu 

Philippi isa Philibert suri 1569. aasta oktoobri alguses Moncontouri lahingus. 10-aastase Philippi ja temast üks aasta vanema õe Jakobe kasvatas seejärel üles nende eestkostja, nende onu Baieri Albrecht V. Albrecht andis Philippile range katoliikliku hariduse. Ingolstadti ülikoolis hariti Philippi vastureformatsiooni vaimus.

Philibert oli andnud oma alamatele usuvabaduse, kuid pärast tema surma piirati seda vabadust üha enam tema lese ja poja poolt, keda mõjutas tugevalt nende katoliiklik kasvatus. Isegi tema onu ja eestkostja hertsog Albrecht V valitsemisajal taastati katoliiklik riitus Baden-Badenis aastatel 1570–71. Pärast valitsema hakkamist oli Philippi esimene dekreet, et kõik Baden-Badeni kodanikud pidid külastama jumalateenistusi, karmide karistuste ähvardusel.

Philipp lammutas Baden-Badeni uue lossi (ehitatud 1579. aastal) ja ehitas samale kohale uhkema renessanss-stiilis lossi. See suurendas tema võlgu tunduvalt. 1582. aastal tehtud inventuur tõi lisaks 218 muusikainstrumendile päevavalgele 200 000 kuldna suuruse võla. Philipp püüdis neid võlgu katta kommertssektori ümberkorraldamise ja maksude tõstmisega. Seega hakkas markkrahvkonna majandus järk-järgult meenutama plaanimajandust.

Sünge peatükk Baden-Badeni ajaloos on nõiajahid, mis toimusid tema valitsemise ajal. Need algasid Baieri regentluse ajal, kuid nende arv kasvas märgatavalt Philippi valitsemise ajal. Viimane nõiajaht Philipp II ajal toimus 1580. aastal; 18 naist põletati tuleriidal Rastatti, Baden-Badeni ja Kuppenheimi kreisides.

Kui Philipp 29-aastasena suri, ei olnud tal järeltulijaid ja tema valdused päris tema nõbu, Baden-Rodemacherni markkrahv Eduard Fortunat. Philipp maeti Baden-Badeni kollegiaalkirikusse.

Švaabimaa ajalugu
Sündinud 1559
Surnud 1588
Tumeroheline

Tumeroheline on üks rohelistest värvitoonidest. EKI ühendsõnastik defineerib tumerohelist kui kuuseokka või piparmündilehe värvi.

Saamine 
Tumeroheline on tumedaks toonitud juurde lisatud mustaga (roheline + must = tumeroheline) või mõne mustale lähedase tumeda värvitooniga. Tumerohelise värvuse küllastus ja heledus on väiksemad kui lähtevärvusel rohelisel.

Värvitoonid 
Tumeroheliste värvuste hulka kuuluvad malahhiitroheline, paabulinnuroheline, tumedam kroomroheline, pudelroheline, kuuseroheline, spinatiroheline, samblaroheline, ka tumedam oliivroheline ja Feldgrau. Tumerohelisi toone annab värvisegu Hookeri roheline.

Vaata ka 
 Rohelised värvitoonid.

Viited
Mirabel (Québec)

Mirabel on linn Kanadas Québeci provintsis Laurentidesi halduspiirkonnas.

Viited

Välislingid

Québeci provintsi linnad
Alex Chiasson

Alex Chiasson (sündinud 1. oktoobril 1990 Montréalis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana paremäärel.

Hooajal 2008–09	mängis ta United States Hockey League'i klubis Des Moines Buccaneers ja aastatel 2009–2012 Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2009. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i draftis 38. valikuna. Hooajal 2011–12 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi noorteklubis Texas Stars. NHL-is tegi Chiasson debüüdi 3. aprillil 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is oma teises mängus, 5. aprillil 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu. Chiasson mängis esimeses ründeliinis koos Jamie Benni ja Ray Whitneyga ning lõi hooajal 2013–14 seitsme mänguga kokku kuus väravat. Hooajal 2013–14 jäi Chiassoni arvele 79 mänguga 13 väravat ja 22 väravasöötu.

NHL-is on Chiasson jiljem mänginud veel kaks hooaega Ottawa Senatorsis (2014–2016), üks hooaeg Calgary Flamesis (2016–2017), üks hooaeg Washington Capitalsis (2017–2018) ja kolm hooaega Edmonton Oilersis (2018–2021). 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. 2021. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Vancouver Canucksiga. NHL-is on Chiassoni kõige resultatiivsem hooaeg olnud 2018–19, mil ta lõi Oilersis mängides 22 väravat ja andis 16 väravasöötu.

Viited

Välislingid 
 Alex Chiasson NHL.com lehel
 Alex Chiasson hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Dallas Starsi mängijad
Ottawa Senatorsi mängijad
Calgary Flamesi mängijad
Washington Capitalsi mängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Sündinud 1990
Liisil on punane pliiats

"Liisil on punane pliiats" oli 1933. aasta 17. augustil väljaandes Rahvaleht avalda­tud Miini Mihkli ehk Pedro Krusteni veste. Veste sisaldas akrostihhonit, mille ridade esitähed andsid kokku lause “laku perset tsensor”. Luuletus koos vestega avaldati protestina eeltsensuuri kehtestamisele Jaan Tõnissoni valitsuse poolt tollase põhiseaduskriisi ja kaitseseisukorra ajal. Samal ajal toimus üleilmne majanduskriis ja käisid arutelud krooni devalveerimise üle.

Veste 
Veste peategelane Miini Mihkli abikaasa Liisi kartis, et Mihkel kirjutab midagi tsensuurile sobimatut ja valvas seetõttu kirjutamise ajal üle Mihkli õla. Mihkel aga pettis kaasa ära pealtnäha süütu luuletusega “Lahkub pikkamööda suvi”, mille ridade esitähed andsid tulemuseks tsensorit sõimava lause.

Luuletus 
Lahkub pikkamööda suvi, 

Aeg see lendab nagu tuvi, 

Kannab ära rannalt kära, 

Ujujad ja päikse sära.

Pirita on varsti tühi.

Elu vooris linna rühib, 

Rahvast kino jälle kisub, 

Soojas ruumis istu' isu, 

Endamisi nauti' filmi, 

Tuimaks väsitada silmi.

Tuleb talv ja jäised tuuled,

Siis ma lambi valgel kuulen 

Enda Liisi hääle kõla,

Näen ta valget pehmet õla. . . 

Siis on tema mulle päike,

Oma soojusega väike

Rõõmsaks teeb mu toa ja hinge.

Pedro Krusten

Tagajärjed 
Sisekaitse ülem lasi 17. augustil konfiskeerida need ajalehenumbrid, mis polnud veel läbi müüdud, samuti sulges Rahvalehe kolmeks kuuks karistusena riigiametniku kohta käiva sõimu avaldamise eest. Sulgemisotsuse kiitis heaks Tõnissonile kuulunud Postimees.

Hilisem mõju 
Väljaanne Vikerkaar avaldas 1989. aastal Rein Kruusi soovitusel luuletuse "Lahkub pikkamööda suvi", et tähistada vabanemist nõukogude tsensuuri Glavliti ametliku järelevalve alt.

Vaata ka 

 vaikiv ajastu

Viited 

Ajakirjandus
Kobarheinikulised

Kobarheinikulised (Lyophyllaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Asterophora – parasiitlehik
Calocybe – võluheinik
Hypsizygus – servikheinik
Leucocybe
Lyophyllum – kobarheinik
Tephrocybe
Termitomyces
Tricholomella – trihholomell

Välislingid
 Lyophyllaceae andmebaasis eElurikkus
Limanutilised

Limanutilised (Hygrophoraceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Chrysomphalina – nabak
Cuphophyllus – võlvnutt
Gliophorus – limavesinutt
Hygrocybe – vesinutt
Hygrophorus – limanutt
Neohygrocybe – uhivesinutt

Välislingid
 Limanutilised andmebaasis eElurikkus.

Limanutilised
Mehrali Gasimov

Gasimov Mehrali Suleyman oglu (sündinud 30. oktoobril 1993 Bakuus) on Ukraina aukonsul Aserbaidžaani Vabariigis.

Elulugu 
Mehrali Gasimov sündis 30. oktoobril 1993 Bakuus. Aastatel 2009–2013 omandas ta Tarass Ševtšenko nimelise Kiievi Rahvusülikooli rahvusvaheliste suhete teaduskonnas bakalaureusekraadi rahvusvaheliste suhete erialal, 2013–2015 samas teaduskonnas magistrikraadi. Töötas aastatel 2009–2013 Ukrainas tegutsevas ettevõttes SOCAR Energy (müügiosakond), 2013–2015 SAP Azerbaijan (müügijuht), 2015–2020 DeGolyer & MacNaughton Corp. USA (asedirektor). Alates 2020. aastast töötab ta Ukraina välisministeeriumis (Ukraina aukonsul Aserbaidžaanis). See mängib erilist rolli paljude Ukraina ja Aserbaidžaani vaheliste strateegiliste, majanduslike ja kaubandusprojektide elluviimisel.

Ta on Aserbaidžaani Ukraina keskuse asutaja.

Tunnustus 
Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõi korralduse kohaselt autasustati Gasimov Mehrali Suleyman oglu III järgu ordeniga "Teenete eest".

Viited

Välislingid 

 Ukrainian Honorary Consulate in Shamakhi, Azerbaijan
 The first Honorary Consulate of Ukraine opens in Azerbaijan
 Ukraine opens its first honorary consulate in Azerbaijan
Jäähoki 1924. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1924. aasta taliolümpiamängudel Prantsusmaal Chamonix’s oli 2. olümpiaturniir, mis ühtlasi oli ka 2. maailmameistrivõistlus. Võistlused peeti esmaspäevast, 28. jaanuarist kuni pühapäevani, 3. veebruaril. Kanada, keda esindas Toronto Granites, kaitses oma meistritiitlit 1920. aasta suveolümpiamängudelt. Ameerika Ühendriigid ja Suurbritannia said vastavalt hõbeda ja pronksi. Veel kuulusid osalejate hulka Tšehhoslovakkia, Prantsusmaa, Rootsi, Belgia ja Šveits.

1920. aasta olümpiamängudel kasutatud Bergvalli süsteem jäeti kõrvale kahetasandilise ringturniiri kasuks. Kvalifitseerunud meeskonnad paigutati avavooruks alagruppidesse, kusjuures iga alagrupi kaks paremat võistkonda pääsesid finaalvooru. Medalid jagati finaalturniiri põhjal. Seda vormingut kasutati kuni 1992. aasta taliolümpiamängudeni, mil viimane voor asendati väljalangemise turniiriga.

Osalevad riigid

Kokku võistles Chamonix' mängudel 82 (*) jäähokimängijat kaheksast riigist:

  Belgia (10)
  Kanada (9)
  Prantsusmaa (12)
  Rootsi (10)
  Suurbritannia (10)
  Šveits (11)
  Tšehhoslovakkia (11)
  USA  (9)

Tulemused

Esimene voor

A-alagrupp

Kaks paremat meeskonda pääsesid edasi medalivooru.

B-alagrupp

Kaks paremat meeskonda pääsesid edasi medalivooru.

Finaal voor

Märkus: mängud Kanada ja Rootsi ning USA ja Suurbritannia kanti eelmisest voorust edasi.
Kanada ja USA otsustavat kohtumist juhtis Rahvusvahelise Jäähokiliidu president Paul Loicq.

Medalivõitjad

Välislingid
Chamonix' 1924. aasta taliolümpiamängud aadressil hockeyarchives.info (prantsuse keeles)

Jäähoki olümpiamängudel
Svetlana Jantšek

Svetlana Jantšek (sündinud 24. jaanuaril 1960 Hersonis Ukrainas) on Eesti dramaturg ja teatriloolane, Vene Teatri direktor.

Ta lõpetas 1977. aastal Hersoni 50. keskkooli ja 1983. aastal Moskva Lunatšarski-nimelise Riikliku Teatrikunsti Instituudi teatriteaduse erialal. Aastal 2002 täiendas ta end Peterburis Interstudios kunstikorraldaja erialal. 

Aastatel 1983–1987 Svetlana Jantšek Tallinna Pedagoogilise Instituudi vene kirjanduse kateedri laborant ja õppejuht. Alates 1987. aastast on ta töötanud Vene Teatris, olles olnud aastatel 1987–2004 Eesti Riikliku Vene Draamateatri kirjandusala juhataja, 2011–2012 Vene Teatri direktori asetäitja. Alates 2005. aastast on ta olnud ka teatrifestivali Kuldne Mask Eestis eestvedaja ja korraldaja ning seda korraldava MTÜ Art-Fortius juhatuse liige. Alates 1. veebruarist 2022 on ta Vene Teatri direktor. 

Svetlana Jantšek on olnud Eesti Televisiooni venekeelse toimetuse pikaajaline autor, teatriteemaliste saadete ning sarja „Perekonnaportree” autor ja saatejuht (1996–1998). Ta on avaldanud teatrikriitikat ajalehtedes ja ajakirjades nii Eestis kui ka Venemaal.

Tunnustus 

 2009 Valgetähe V klassi teenetemärk
 2009 Tallinna teenetemärk (festivali Kuldne Mask Eestis eestvedaja ja korraldaja)

Isiklikku 
Ta oli aastatel 1981–2011 abielus Victor Polyakoffiga.

Viited 

Sündinud 1960
Gustav Nyquist

Gustav Nyquist (sündinud 1. septembril 1989 Halmstadis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Columbus Blue Jackets ründajana vasakäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.

Juuniorina mängis ta Rootsi klubis Malmö Redhawks. Aastatel 2008–2011 mängis ta Maine'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.

2008. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i draftis 121. valikuna. Red Wingsiga sõlmis ta lepingu 2011. aasta märtsis. Esimesel kahel hooajal sai ta enam mänguaega American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins, tehes esimesel hooajal 22+36 ja 23+37. Esimesel hooajal valiti ta AHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu ja hooajal 2012–13 sümboolsesse esikuuikusse. 2013. aastal võitis ta Griffinsiga Calder Cup'i.

NHL-is debüteeris Nyquist 1. novembril 2011 mängus Minnesota Wildi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 26. märtsil 2012 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Red Wingsi meeskonnas mängis ta kokku kaheksal hooajal. NHL-is oli tema kõige resultatiivsem hooaeg 2014–15, mil ta lõi 27 väravat ja andis 27 väravasöötu.

2019. aasta veebruaris kaubeldi Nyquist San Jose Sharks. Hooajal 2018–19 jõudis ta Sharksiga Läänekonverentsi finaali, kus kaotati hilisemale Stanley karika võitjale St. Louis Bluesile. Väljalangemismängudes tegi Nyquist 1+10.

2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Blue Jacketsiga. Vigastuse tõttu jäi ta täielikult eemale hooajast 2020–21.

2014. aasta taliolümpiamängudel võitis Nyquist Rootsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali ja tuli 2018. aastal maailmameistriks. 2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi koondisega pronksmedali. 2016. aasta maailmameistrivõistlustel, kus Rootsi langes välja veerandfinaalis, oli Nyquist Soome mängija Patrik Laine kõrval turniiri suurim väravakütt.

Viited

Välislingid 
 Gustav Nyquist NHL.com lehel
 Gustav Nyquist hockeydb.com lehel

Rootsi jäähokimängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
San Jose Sharksi mängijad
Columbus Blue Jacketsi mängijad
Sündinud 1989
Dorval

Dorval on linn Kanadas Québeci provintsis Montréali halduspiirkonnas. See moodustab provintsi suurima linna Montréali ja kolmeteise muu äärelinnaga Suur-Montréali linnastu. Linnad asuvad kõik Montréali saarel, erandiga selle lähedasel väiksel Dorvali saarel.

Viited

Vaata ka
L'Île-Dorval

Välislingid

Québeci provintsi linnad
Psatürellilised

Psatürellilised (Psathyrellaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Coprinopsis – tindik
Psathyrella – psatürell

Välislingid
 Psatürellilised andmebaasis eElurikkus.

Psatürellilised
Šampinjonilised

Šampinjonilised (Agaricaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Agaricus – šampinjon
Chamaemyces – säärissirmik
Coprinus – tindik
Cystolepiota – jahusirmik
Echinoderma – soomussirmik
Lepiota – harisirmik
Leucoagaricus – ebašampinjon
Leucocoprinus – voltsirmik
Macrolepiota – sirmik
Melanophyllum – värvlehik
Tulostoma – luiteseen

Välislingid
 Šampinjonilised andmebaasis eElurikkus.
Šampinjon

Šampinjon (Agaricus) on šampinjoniliste (Agaricaceae) sugukonda, šampinjonilaadsete (Agaricales) seltsi kuuluv perekond seeni.

Eesti liike
Agaricus arvensis – aasšampinjon
Agaricus augustus – kuningšampinjon
Agaricus bernardii – rannikušampinjon
Agaricus bernardiiformis – randšampinjon
Agaricus bisporus – aedšampinjon
Agaricus bitorquis – linnašampinjon
Agaricus campestris – arušampinjon
Agaricus dulcidulus – kühmšampinjon
Agaricus langei – verišampinjon
Agaricus luteoflocculosus – kollaseebemeline šampinjon
Agaricus porphyrizon – väätšampinjon
Agaricus rusiophyllus – kääbusšampinjon
Agaricus semotus – pisišampinjon
Agaricus urinascens – suureeoseline šampinjon
Agaricus xanthodermus – mürkšampinjon
 
Šampinjonilised
Vöödikulised

Vöödikulised (Cortinariaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Cortinarius – vöödik
Gymnopilus – tulinutt
Leucocortinarius – ebavöödik

Välislingid
 Vöödikulised andmebaasis eElurikkus.
Maksakulised

Maksakulised (Fistulinaceae) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Fistulina – maksak

Välislingid
 Maksakulised andmebaasis eElurikkus.

Maksakulised
Omphalotaceae

Omphalotaceae on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Sugukonda kuulub 12 perekonda.

Perekondi
Gymnopus – metskõrges
Marasmiellus – nupik
Omphalotus – laternseen
Rhodocollybia – punakõrges

Välislingid
 Omphalotaceae andmebaasis eElurikkus.
Physalacriaceae

Physalacriaceae on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Armillaria – külmaseen
Flammulina – sametkõrges
Rhodotus – võrkheinik
Strobilurus – käbikõrges
Xerula – ebakõrges

Välislingid
 Physalacriaceae andmebaasis eElurikkus.
Fess

Fess (türgi keeles fes) on pika rippuva tutiga idamaine tüvikoonusekujuline, tavaliselt punane vildist peakate. 

Fessi mainitakse esmakordselt 1803. aastal ja peakate muutus populaarseks Vahemerd ümbritsevates maades 19. sajandi vältel, eriti Osmanite riigis. Peakatte nimetus tuleneb Maroko linna Fès nimest. Fess langes kasutusest välja 20. sajandi keskpaiku, mil enamus vahemereäärseid maid loobus rahvuslike riiete igapäevasest kandmisest.

Viited 

Peakatted
Johann Leberecht Eggink

Johann Lebrecht Eggink (ka Johann Leberecht, vene keeles Иван Егорович Эггинк;  20. november jul. / 1. detsembergreg 1784. Pievika mõis, Pāvilosta, Kuramaa – 7. märtsjul. / 19. märtsgreg 1867. Jelgava) oli baltisaksa ajaloomaalija ning portretist.

Johann Lebrecht Eggink oli Läti majapidajanna Lovisa Brīviņa ja mõisnik Friedrich Diedrich Freiherr Knigge (1748–1803) vallaspoeg. Ta kasutas varjunimena oma isa nime tagurpidi. Maalimisega tutvus Eggink aastatel 1811–1812 Tartu Ülikoolis filosoofiat õppides. 1813–1814 õppis külalisüliõpilasena Peterburi Kunstide Akadeemias. Sel ajal sai temast vabamüürlaste looži liige. Seejärel reisis ta Dresdenisse, Berliini, Bonni, Münchenisse ja Itaaliasse, kus tegeles peamiselt ajaloomaaliga.

1818 asus elama Peterburi, kus töötas 1830–1831 suurvürst Mihhail Pavlovitši ülesandel sõdurite mundrite kujundamisega. 1833. aastal sai vabakunstniku, 1834. aastal akadeemiku nimetuse I. A. Krõlovi portree eest.

1837–1858 oli Jelgava gümnaasiumi joonistusõpetaja.

Viited 

Sündinud 1787
Surnud 1867
Baltisaksa kunstnikud
Amylocorticiaceae

Amylocorticiaceae on seltsi Amylocorticiales kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Anomoloma – laipoorik
Anomoporia – marlpoorik

Välislingid
 Amylocorticiaceae andmebaasis eElurikkus.
Johann August Hagen

Johann August Hagen (3. aprill (14. aprill ukj) 1786 Pirna, Saksimaa – 21. juuni 1877 Tallinn) oli baltisaksa organist, helilooja ning koorilaulu ja orelikunsti arendaja. 

14-aastaselt astus Dresdenis gümnaasiumi, 19-aastaselt Friedrichstadti seminari, mille lõpetas 21-aastasena ning asus tööle õpetajana Nachtgalli instituudis Dresdenis. 1809. aastal kutsus August von Kotzebue ta enda juurde Vardi mõisa laste koduõpetajaks. Lisaks Kotzebue poegadele õppis tema juures ka mõisa küti poeg, tulevane Nikolai I ihuarst Philipp Jakob Karell. Samal ajal töötas mõisas ka kunstnik Carl Sigismund Walther.

Tallinna asus ta püsivalt elama 1815. aastal. 1815. aastast töötas Tallinna koolides muusikaõpetajana (1815–1823 Tallinna linna tütarlastekoolis, 1821–1851 Tallinna kubermangugümnaasiumis) 1823 asutas oma poeglastegümnaasiumi, mis tegutses 1832. aastani, ja samal aastal asutas ta Eestis esimese lauluseltsi (Saksa lauluselts Singverein) ja varsti ka Eesti lauluseltsi – J. A. Hageni lauluselts. 

1827. aastast sai temast lisaks õpetajatööle Tallinna Oleviste kiriku organist. Ta pidi hoolitsema koori- ja koguduselaulu eest kirikus. Oleviste kiriku juurde asutas ta 1835. aastal ka poistekoori.

Hagen komponeeris oratooriumi ja soololaule, ta on loonud muusikat A. Kotzebue laulumängu- ja operetitekstidele. Üheks suurejoonelisemaks ettevõtmiseks oli Hageni lauluseltside osavõtt Oleviste kiriku taasavamisest 1840. aasta 16. juunil Hageni poolt selleks loodud oratooriumi ettekandega.

Isiklikku 
1815. aastal abiellus ta tütarlastekooli käsitööõpetaja Frederike Dorothea Franzeniga (1798–1846). Abielust sündis 8 last: 5 poissi, kõigil üks eesnimedest August ja 4 tüdrukut. Perekonna koduks oli Oleviste koguduse pastoraadihoone Lai tn 37.

1856. aastal tõsteti Hagen aadliseisusse.

Ta suri 92 aasta vanuses 21. juunil 1877 Tallinnas ja maeti Tallinna Kopli kalmistule.

Viited

Kirjandus 

 Kulturstiftung der deutschen Vertriebenen. Hagen, Johann August von
Aleksander Georg von Stryk

Aleksander Georg von Stryk (26. aprill 1831 Polli mõis, Karksi kihelkond – 21. oktoober 1901 Viljandi) oli baltisaksa päritolu õpetaja ja filantroop.

Aleksander Georg sündis pimedana. Puudega lapsele leiti õppimisvõimalus algul Saksamaal Hannoveris. Hiljem õppis ta Viljandis Gustav Max Schmidti eragümnaasiumis. Koolitööd tehti temaga ettelugeja abil. Õpingutel Tartu Ülikooli usuteaduskonnas oli toeks vend Georg Filipp von Stryk (1833–1893), kes õppis samal ajal õigusteadust.

1857. aasta mais sooritas Aleksander von Stryk Tartu Ülikoolis koduõpetaja eksamid ja asus elama Viljandisse, kus ta pühendas end heategevusele ning usuõpetuse ja saksa keele õpetamisele. Esimesed töökohad olid Paulina Martensi eraelementaarkool (1857–1870) ja linna tütarlastekool (1857–1864). Edaspidi jõudis ta õpetada kõigis Viljandi koolides. Aleksander von Stryk austas oma emakeelt, kuid ei pidanud eesti keelt halvemaks ja kasutas seda õpetamisel. Tema kasvandike hulgas oli Johan Laidoner, kellele ta õpetas prantsuse ja ladina keelt.

1863. aastal asutas ta vaeste erakooli, mille ülalpidamiseks maksis aastas 400 rubla; linna abi ulatus 120 rublani. Kool oli kohustusliku õppemaksuta. Kooli hea taseme tõttu õppisid seal ka jõukamate perede lapsed. 

1890. aastal kujundas ta kirikukoolist uue eraalgkooli, mis asus Liivimaa Maagümnaasiumi kõrval, Uueveski tee 3. 1896.–1903. aastani oli kooli juhataja Mihkel Kampmaa.

Alles 69-aastasena loobus Aleksander von Stryk 1900. aastal õpetajatööst ning järgmisel aastal pärast lühikest haigust ta suri. Matusetseremooniat on nimetatud omal ajal üheks liigutavamaks ja suurejoonelisemaks Viljandis. Tema põrm sängitati Riidaja mõisa kalmistule.

Isiklikku 

Aleksander Georgi abikaasa oli Kuramaalt pärit Henriette Louise Amalie von Stryk (Lauenstein), pulmad peeti 20. detsembril 1881. Paar oli lastetu. Nende elukohaks oli Viljandis Koidu 11a (Carl Robert Jakobsoni 35) elumaja. Vanaduspäevad kavatseti veeta Riias, sinna asus elama lesk, kes suri 1903. aastal.

Pärand 
Aleksander Georg von Stryki heategevuse alus oli vanematelt päritud kapital. 17. juunil 1894 Viljandi notari Karl Rochlini juures tehtud testamendi järgi kuulus kogu tema vallas- ja kinnisvara, välja arvatud pärandimõisaga seotud õigused, tema abikaasale. Sellest varandusest maksti vastavalt surnu viimsele tahtele Viljandi evangeelsele luterlikule linnakirikule 20 000 rubla ning pimedate ja halvastinägijate hariduse ühenduse Riia Strasdenhofi pimedate instituudile 10 000 rubla. Selle erakordse annetuse toel hangiti Viljandi Jaani kirikule uus orel.

Viited 

Sündinud 1831
Surnud 1901
Gyroporaceae

Gyroporaceae on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Gyroporus – päkk

Välislingid
 Gyroporaceae andmebaasis eElurikkus.

Gyroporaceae
Suillellus

Suillellus on puravikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.

Liike
Suillellus luridus (endine tamme-kivipuravik)
Suillellus queletii (endine Queleti kivipuravik)

Välislingid
 Suillellus andmebaasis eElurikkus.

Puravikulaadsed
Butyriboletus

Butyriboletus on puravikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.

Liike
Butyriboletus appendiculatus (endine kuld-kivipuravik)
Butyriboletus fechtneri (endine Fechtneri kivipuravik)

Välislingid
 Butyriboletus andmebaasis eElurikkus.

Butyriboletus
Rubroboletus

Rubroboletus on puravikulaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.

Liike
Rubroboletus satanas (endine saatana kivipuravik)

Välislingid
 Rubroboletus andmebaasis eElurikkus.

Puravikulaadsed
Caloboletus

Caloboletus on puravikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.

Liike
Caloboletus calopus (mõhk-kivipuravik)
Caloboletus radicans (mõru kivipuravik)

Välislingid
 Caloboletus andmebaasis eElurikkus.

Puravikulised
Neoboletus

Neoboletus on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.

Liike
Neoboletus luridiformis – punajalg-kivipuravik
Neoboletus pseudosulphureus
Neoboletus sinensis
Neoboletus venenatus

Välislingid
 Neoboletus  andmebaasis eElurikkus.

Puravikulised
Pseudoboletus

Pseudoboletus on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.

Liigid
Perekonda kuulub kaks liiki:
Pseudoboletus astraeicola
Pseudoboletus parasiticus

Välislingid
 Pseudoboletus andmebaasis eElurikkus.

Puravikulised
Jäähoki 1928. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1928. aasta taliolümpiamängudel Šveitsis Sankt Moritzis oli 3. olümpiaturniir, mis toimusid ka 3. maailmameistrivõistluste ja 13. Euroopa meistrivõistlustena. Turniir toimus 11. kuni 19. veebruarini. Osales 11 meeskonda, kuid USA puudus. Kanada, keda esindas Conn Smythe’i juhendatav Toronto Varsity Blues, võitis kolmanda järjestikuse kuldmedali. Euroopa võistkondadest Rootsi võitis hõbemedali ja kolmanda Euroopa meistritiitli ning Šveits saavutas pronksmedalid.

Turniir algas eelringiga kolmes alagrupis. Kolm grupivõitjat jõudsid finaalringi ja mängisid siin medalid välja koos kanadalastega, kes pääsesid otse finaalringi. Kanada saavutas jäähokis oma kolmanda olümpiakulla ja kolmanda järjestikuse maailmameistritiitli.

Eelringist vabastatud kanadalastele ei löödud kolme mängu jooksul ainsatki väravat. Kanada meeskond koosnes peamiselt Toronto ülikooli tudengitest (12 mängijat 13-st).

Osalevad riigid

Kokku võistles Sankt Moritzi mängudel 128 (*) jäähokimängijat 11 riigist:

  Austria (12) 
  Belgia (12) 
  Kanada (12) 
  Poola (11) 
  Prantsusmaa (12) 
  Rootsi (10) 
  Saksamaa (11)
  Suurbritannia (10) 
  Šveits (11) 
  Tšehhoslovakkia (11) 
  Ungari (11)  

(*) MÄRKUS: Arvesse lähevad ainult mängijad, kes osalesid vähemalt ühes mängus. Kõik varumängijad pole teada.

Tulemused

Esimene voor
Iga alagrupi võitja pääses finaalvooru

A-alagrupp

B-alagrupp

C-alagrupp

Finaal voor

Iga alagrupi parim meeskond osales medalivoorus koos tiitlikaitsja Kanadaga, kes mängisid medalivõitjate selgitamiseks omavahel.

Kanada ja Rootsi matši kohtunikuks oli Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni president Paul Loicq.

Statistika

Keskmine vanus
Ungari võistkond oli turniiri vanim meeskond, keskmiselt 31 aastat ja 6 kuud. Belgia meeskond oli turniiri noorim meeskond, keskmiselt 21 aastat ja 6 kuud. Kuldmedalistide Kanada meeskond oli keskmiselt 24 aastat ja 10 kuud. Turniiri keskmine vanus oli 26 aastat ja 9 kuud.

Parim väravakütt

Medalivõitjad

Lõplik paremusjärjestus

Välislingid

1928. aasta olümpiamängude aruanne (prantsuse keeles)

Jäähoki olümpiamängudel