joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Wally Funk

Mary Wallace "Wally" Funk (sündinud 1. veebruaril 1939 Las Vegases, New Mexicos) on Ameerika Ühendriikide lendur, hea tahte saadik. 2021. aastal oli ta juulist oktoobrini maailma vanim kosmoses käinud inimene.

Funk õppis Oklahoma osariigi ülikoolis keskkooli õpetajaks. 1959. aastal sai ta lenduriks ning töötas maaväe lennuinstruktorina. 1961. aastal asus ta tööle erafirmasse. 1971. aastal asus Funk lennuinspektorina tööle Föderaalsesse Lennuametisse, olles esimene naine kes on selles ametis töötanud. Aastatel 1974–1985 töötas ta esimese naisuurijana  Transporditurvalisuse Agentuuris. 

Funk osales Mercury 13 programmis ja kandideeris kolm korda NASA astronaudiks, kuid ei osutunud valituks. 2010. aastal ostis ta pileti Virgin Galacticu lennule. 1. juulil 2021 teatas Blue Origin, et Funk osaleb New Shepardi esmalennul. 2021. aasta 20. juulil Texasest Van Hornist startinud ja Maa pinnast 100 km kõrgusel kosmoselennul käinud kosmosesõiduki pardal oli lisaks Funkile ka maailma noorim kosmoselendur, hollandlane Oliver Daemen.

Viited

Välislingid
 Ametlik veebisait
 Wally Funk profile from the Ninety-Nines, Inc., International Organization of Women Pilots
 Blue Origin: Wally Funk, 82, becomes latest member of Jeff Bezos’ crew, BBC, 2. juuli 2021
 Wally Funk, 82, - who beat John Glenn on tests during astronaut training in 1961 but was never selected - will beat his record as the oldest person in space after she is picked to make voyage on Blue Origin, Daily Mail, 2. juuli 2021 

Ameerika Ühendriikide lendurid
Sündinud 1939
Baldramsdorf

Baldramsdorf on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Vald asub Spittal an der Draust läänes Lurnfeldi oru lõunaosas Drava jõe ja Goldecki mäe nõlvade (Gailtali Alpid) vahel. Vallaosad on Baldramsdorf ja Gschieß.

Ajalugu 

Nii Baldramsdorfi kui ka Gschießi on esmakordselt mainitud 1166. aasta dokumendis. Ortenburgi lossi, mis paiknes kaljul Unterhausi asula kohal, on dokumenteeritud juba 11. sajandil; seda püstitati tõenäoliselt u. 1090. aastast alates ja lõpetati 1140. aastal. Ortenburgi krahvide, kes asutasid 1191. aastal naabrusesse ka Spittali linna, endine asukoht lagunes pärast liini hääbumist 1418. aastal. Täna on alles vaid varemed.

Habsburgist keiser Friedrich III, olles hõivanud endised Ortenburgi mõisad, püstitas keskaegse linnuse alla Unterhausi lossi (Paternschloss); see ehitati kohalike Porcia vürstide käsul 1710. aastast alates hieronümiitide kloostriks ümber, et võidelda krüptoprotestantlike praktikaga piirkonnas. Klooster kaotati josefinistlike reformide käigus; hoones on täna esimene Kärnteni käsitöömuuseum.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Andres Rõhu

Andres Rõhu (3. aprill 1965 – 16. mai 2021) oli eesti maalikunstnik ja raamatukujundaja.

Elukäik 
Andres Rõhu lõpetas Tartu 3. Keskkooli aastal 1983. Enne sõjaväge õppis ta aasta Tartu Ülikoolis füüsikat. Maalikunsti õppis Rõhu aastatel 1988–1992 Konrad Mägi ateljees, kus tema õpetajateks olid Heldur Viires ja Kaja Kärner. Andres Rõhu on õpetanud Tartu Kõrgemas Kunstikoolis arvutigraafikat ning juhendanud õpilasi Konrad Mägi ateljees.

Tunnustus 
 1999. aasta 25 kauneima Eesti raamatu konkursil parima luuleraamatu eridiplom raamatu «Jazz» (autor Hasso Krull, kirjastaja Vagabund) kujunduse eest.
 2009. aasta 25 kauneima Eesti raamatu preemia raamatu «Hetk» (autor Jan Kaus, kirjastaja Tuum) kujunduse eest.
 2010. aasta 25 kauneima Eesti raamatu preemia raamatute «Marmelaad» (autor Lauri Kitsnik, kirjastaja Tuum) ja «Retk rahemäkke» (autor Lauri Pilter, kirjastaja Tuum) kujunduse eest.
 2018. aasta 25 kauneima Eesti raamatu preemia raamatu «Silmanurga taga» (autor Berk Vaher, kirjastaja Elusamus) kujunduse eest.

Välislingid 
Kaarel Kressa, Andres Rõhu: kujundaja metsast. – Eesti Päevaleht, 16. VII 2010.

Päeva kunstitöö: Raamatukujundus. Andres Rõhu ERR, 2011.

Eesti maalikunstnikud
Uus-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1965
Surnud 2021
Miramar (Florida)

Miramar on linn Ameerika Ühendriikides Floridas Browardi maakonnas. 

2010. aasta rahvaloenduse seisuga elas linnas 122 041 elanikku, 2019. aastal oli hinnanguliselt elanike arv 141 191. 

Miramar kuulub Miami suurlinnapiirkonda, kus elab üle kuue miljoni inimese.

Viited 

Florida linnad
Miami suurlinnastu

Miami suurlinnapiirkond (The Miami metropolitan area) on suuruselt seitsmes suurlinnapiirkond Ameerika Ühendriikides ja 72. suurim suurlinnapiirkond maailmas. 3313 km² linnamaal on see üks rahvarohkeimaid linnastuid maailmas. Miami linn on metropoli rahaline ja kultuuriline tuum. Suurlinna-ala hõlmab Miami-Dade'i, Browardi ja Palm Beachi maakondi, mis on Florida esimene, teine ja kolmas kõige suurema rahvaarvuga maakond. Miami-Dade, kus elab 2019. aastal 2 716 940 inimest, on Ameerika Ühendriikide rahvaarvult seitsmes maakond. Kolmel maakonnal on koos peamised linnad, sealhulgas Miami, Fort Lauderdale, Miramar, Pembroke Pines, West Palm Beach, Hialeah, Hollywood ja Boca Raton. See asub Lõuna-Florida piirkonnas, kuhu kuuluvad Everglades ja Florida Keys. See on ka sünonüüm piirkonnale, mis on ühiselt tuntud kui "Gold Coast" (Kuldrannik).

Galerii

Florida maakonnad
Heiligenblut am Großglockner

Heiligenblut am Großglockner (sloveeni: Sveta Kri, tähendusega Püha veri) on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Kärnteni loodeservas ning Ida-Tirooli ja Salzburgi liidumaaga külgnev Heiligenblut asub Kesk-Ida-Alpide Kõrg-Tauerni mäestiku kõrgorus. See asub Austria kõrgeima mäe Großglockneri ja Pasterze liustiku jalamil. Naabertippudeks on Johannisberg ja Fuscherkarkopf põhjas, mõlemad osa Alpide peaahelikust, mis tähistab Kärnteni-Salzburgi piiri. Vallaosad on Apriach, Rojach ja Zlapp und Hof.

Vald on ka maalilise Grossglockneri kõrgalpi maantee Bruckini Salzburgi liidumaal, endise Hochtori kuru, tänase B107-maantee jätku Lienzist Ida-Tiroolis lõunapoolne alguspunkt. Lähedalasuvate vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Heiligenbluti-Roßbachi-Scharecki trosstee 2606 m kõrgusele, vabaõhumuuseum, Stockmühleni veskid Apriachis koos 9 rennveskiga, Kachelsee järv läänes, Möll, Gößnitzi ja Leiteri kosed, Margaritzeni veehoidla ja Sandersee järv.

Lähedalasuva raudteetunneli ehitamine Fleißalmi mägipiirkonda 1798 m kõrgusele on Euroopas ainulaadne. 1,6 km pikkune tunnel on suviti veega täidetud, kuid toimib talviti raudteetunnelina Fleißalmi talispordipiirkonda.

Ajalugu 

Kabelit Heiligenblutis Kärnteni hertsogkonnas on esmakordselt mainitud 1271. aastal, see sisaldab Jeesuse vere reliikviat. Legendi järgi tõi 914. aastal Konstantinoopoli Hagia Sophiast siia püha vere kolbi, mida täna hoitakse sakramendimajas, taanlasest rüütel Briccius, kes oli olnud keiser Konstantinos VII teenistuses. Teel üle Alpide koju mattus ta lumelaviini alla ja surma palge ees peitis ta reliikvia oma sääre lahtisesse haava. Hiljem leidsid kohalikud talupojad tema surnukeha kohast, kus kolm nisupead läbi lume murdsid – nagu on kujutatud Heiligenbluti vapil.

Pühale Vicentele pühendatud gooti stiilis palverännukirik koos silmatorkava tornikiivriga ehitati aastatel 1460–1491. Kirikus asub ka hilisgooti stiilis tiibadega altarimaal 1520. aastast ning krüpt ja haud Bricciuse maiste jäänustega.

Alpi rändkarjakasvatus, samuti kullakaevandamine antiikajast keskajani; Heiligenblut oli peatus ratsarajal ja hiljem Rooma teel, mis viis Hochtori kurule ja üle Alpide, tõenäoliselt kasutusel juba Hallstatti kultuuri ajal, mis jätkus hilispronksiajal. 1834. aastal ehitas Johann von Österreich kuru alla esimese mägihüti ja 1875. aastast ehitati sissesõidutee. Großglockneri maantee avamine 1935. aastal edendas otsustavalt Heiligenbluti kui turismi- ja alpinismikuurordi majandust.

Sõpruslinnad 

 Sodankylä, Soome
 Julian, Ameerika Ühendriigid

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
John Robin Warren

John Robin Warren (sündinud 11. juuni 1937 Adelaide'is) on Austraalia patoloog, Nobeli auhinna laureaat ja teadlane, kes taasavastas koos Barry James Marshalliga 1979. aastal bakteri Helicobacter pylori. Duo tõestas, et enamiku peptiliste haavandite põhjustajaks on just see bakter.

Noorus ja haridus 
Warren sai meditsiinikraadi Adelaide'i ülikoolis, olles lõpetanud keskkooli Adelaide'i St Peter's College'is.

Karjäär 
Warren õppis Kuninglikus Adelaide'i haiglas ja sai meditsiinilise ja veterinaarteaduse instituudi kliinilise patoloogia registripidajaks, kus ta töötas laboratoorses hematoloogias, mis tekitas temas huvi patoloogia vastu.

1963. aastal nimetati Warren Kuninglikus Adelaide'i haiglas patoloogias kliiniliseks assistendiks ja hematoloogias auregistripidajaks. Seejärel pidas ta Adelaide'i ülikoolis patoloogia loenguid ja asus seejärel Melbourne'i kuninglikus haiglas kliinilise patoloogia registripidaja ametikohale. 1967. aastal valiti Warren Australaasia kuninglikku patoloogide kolledžisse ja temast sai vanempatoloog Kuninglikus Perthi haiglas, kus ta veetis suurema osa oma karjäärist.

Nobeli auhind 
Lääne-Austraalia ülikoolis tõestas Warren koos enda kolleegi Barry J. Marshalliga, et bakter on maohaavandite nakkuslik põhjus. Warren aitas välja töötada diagnostilise testi haavandiga patsientidel H. pylori tuvastamiseks.

2005. aastal pälvisid Warren ja Marshall Nobeli meditsiiniauhinna.

Tema auks nimetati asteroid 254863 Robinwarren, mille avastas Itaalia amatöörastronoom Silvano Casulli 2005. aastal.

Isiklikku 
Warren abiellus 1960. aastate alguses Winifred Theresa Warreniga (sündinud Williams) ja neil oli viis ühist last. Winifred Warrenist sai edukas psühhiaater. Pärast tema surma 1997. aastal jäi Warren pensionile.

Vaata ka 
 Helicobacter pylori

Viited 

Austraalia bioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1937
Oikumeeni äärel

"Oikumeeni äärel" (vene keeles "На краю Ойкумены") on Ivan Jefremovi ajaloolise taustaga seiklusromaan.

Teosest 
"Oikumeeni äärel" ilmus eesti keeles 1955. aastal sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" avaraamatuna. Selle tiraaž oli 15 000 eksemplari, mis oli hiljem sarjas ilmunud raamatutest kõige väiksem.

Ivan Jefremov kirjutas romaani diloogiana aastatel 1945–1946, esimene osa kannab pealkirja "Baurdžedi rännak" ("Путешествие Баурджеда") ja teine osa "Oikumeeni äärel". Poliitilistel põhjustel ilmus teine osa varem – 1949. aastal –, kuna esimene osa (mille sisu võib käsitleda Stalini võimuperioodi allegooriana) ilmus alles 1953. aastal. Ühise nimetuse all "Великая дуга" ("Suur kaar") ilmus diloogia vene keeles esmakordselt 1956. aastal. 

Teoseid ühendab Vana-Egiptuse, Vana-Kreeka ja Kesk-Aafrika tsivilisatsioonide vaheliste suhete ajalugu.

Eestikeelne väljaanne "Oikumeeni äärel" isaldab ainult diloogia teist osa. "Baurdžedi rännakut" ei ole välja antud.

Sisukokkuvõte 
Romaani "Oikumeeni äärel" tegevus toimub umbes 10.–9. sajandil eKr.

Noor kreeklane Pandion, kes on skulptor Agenori õpilane ning armastab tema tütart Tessat, soovib minna Kreeta saarele, et tutvuda sealse elu ja iidse kunstiga, et mõista paremini ilu olemust. Saarel tekib tal oht langeda vangi ning ta põgeneb kaubalaevale. Teinud läbi laevahuku, jõuab ta Egiptusesse ning satub orjusesse. Ta sõbruneb kaasorjadega, kelleks on aafriklane Kidoogo ja etrusk Kavi. Koos teiste orjadega tõstetakse mässu ja põgenetakse, kuid peale sattumist liivatormi vangistatakse nad uuesti. Kuna orjad osutavad vaaraole  teene ja püüavad kinni ninasarviku (mille käigus osa orje hukkub ja Pandion saab raskelt vigastada), vabastatakse nad siiski, kuid tingimusel, et nad ei naase enam Egiptusesse. Liikudes Kesk-Aafrika suunal, kannavad kaaslased teadvusetut Pandioni kanderaamil, kuni ühe suguharu pealiku tütar Iruma ta terveks ravib. Noorte vahel tekkivad tunded, kuid Pandion jätkab siiski kaaslastega teed, lootes jõuda tagasi Kreekasse, kus teda ootab Tessa. Peale mitmeid seiklusi jõuavad nad Ginea lahe äärde, mis on Kidoogo kodupaik. Peale pikka kohalviibimist lahkuvad Pandion, Kavi ja järelejäänud orjad foiniiklaste laevaga Aafrikast ning läbi Gibraltari väina jõuavad nad Vahemerele. Peale 6 aasta pikkust eemalviibimist jõutakse taas Kreekasse, kus Pandioni on senini oodatud ning seal lahkuvad kaaslased lõplikult.

Viited

Välislink
Raamatuturg: I.Jefremov, Oikumeeni äärel

Vene romaanid
Vene kirjandus
Seiklusjutte maalt ja merelt
1949. aasta kirjandusteosed
Schareck

Schareck on mägi kõrgusega 3123 m, asub Austrias Kõrg-Tauerni Goldbergi rühmas.

Paiknemine ja maastik 

Tipp asub Alpide peaahelikus, täpselt Kärnteni ja Salzburgi liidumaade vahelisel piiril, linnulennult u. 4,8 km Hoher Sonnblickist idakagus. Schareck on Hocharni järel kõrguselt teine tipp Goldbergi mäestikus. Tipust edelas on Wurtenkeesi liustik ja Mölltaler Gletscheri suusapiirkond. Mäe all on Fraganti elektrijaamakompleksi Hochwurtenspeicheri veehoidla. Põhjas ulatub Schareckkeesi liustik pea tipuni.

Suusapiirkonna avamise tulemusena koos oma tõstukisüsteemidega ei oma tõus Schareckile lõunast praktiliselt enam ronimisväärtust.

Tõusud 

 Lõunast: kõrgeima toolitõstuki ülemisest jaamast kulub tippu jõudmiseks mõni minut.
 Märgistatud nn Prölli tee (Pröll-Weg) pakub atraktiivset tipputõusu loodest. See kulgeb Niedersachsenhausist piki ulatuslikku mäeharja tipuni. Seda marsruuti, mis ületab Neuner Kogeli (2827 m) ja Herzog Ernsti (2933 m), on suhteliselt kerge läbida kuivades ja lumevabades tingimustes, ehkki on vaja kindlat jalga ja kõrgusekartmatust. Seal on üks jalavarrastega (Trittstiften) kindlustatud ronimisosa.
 Schutzhaus Neubaust (Raurisertal / Kolm Saigurn) on otsejoones ronimine Tauerngold Erlebniswegi kaudu Fraganter Schartele ja edasi Herzog Ernst Spitzele (2933 m), võttes u. 2,5 tundi (tee nr. 119). Sealt jõuab Scharecki tippu u. 1 tunniga. Tee on kohati paljas (tee nr. 120).
 Kirdest: Sportgasteinist Neuwirt-Steig - Aperes Schareck - Schareckkees (liustikulõhed).
Pasterze liustik

Ligikaudu 8,4 km pikk Pasterze on pikim liustik Austrias ja Ida-Alpides. See asub Kärnteni liidumaal Kõrg-Tauerni mäestiku Glockneri rühmas, kohe Austria kõrgeima mäe Großglockneri all. Liustiku pikkus väheneb praegu u 10 m aastas. Selle maht on kahanenud poole võrra alates esimestest mõõtmistest 1851. aastal.

Liustik ulatub Johannisbergi tipust (3453 m) 2100 m kõrguseni merepinnast. Pasterze moodustab Drava vasakpoolse lisajõe Mölli lähtekoha. Selle veed toidavad ka Margaritze veehoidlat, mida kasutatakse elektri tootmiseks Kapruni hüdroelektrijaamas Alpide peaahelikust põhja pool.

Nimi Pasterze on vististi tuletatud sloveeni keelest: pasti, "karjamaa". Tõepoolest, puidu, turba ja õietolmu tuvastamine taanduva liustiku piirkonnas viitab taimestikule ja ka karjamaana kasutamisele viimasel jäävaheajal kuni umbes 1500. aastani eKr.

Ümbruskonna ostis 1918. aastal Saksamaa ja Austria Alpiklubi; täna on liustik osa Kõrg-Tauerni rahvuspargist. Pasterze on peamine turismisihtkoht, kuhu pääseb maalilise Grossglockneri kõrgalpi maantee ja köisraudtee kaudu, mis viib selle servani. Alates selle avamisest 1963. aastal on liustiku serv alumisest jaamast umbes 300 m tagasi tõmbunud.

Vaata ka 

 Liustike loend
 Liustike taandumine alates 1850. aastast
 Kliimamuutuste mõjud
Johannisberg (Kõrg-Tauern)

Johannisberg (varem ka Keeserkopf ja Herzoghut) on 3453 m kõrge mägi Austrias Kesk-Ida-Alpide Kõrg-Tauerni mäestiku Glockneri rühmas. 

Tipp asub Tauerni peaharja keskosas, kohe Austria Salzburgi ja Kärnteni liidumaade vahelisel piiril, kolmikpunkti lähedal Ida-Tirooliga. Regensburgi botaanik David Heinrich Hoppe andis sellele praeguse nime Johann von Österreichi auks 1832. aastal, ebaõnnestunud katse järel edeneda Riffltori (3094 m) tagusele alale. Johannisbergil on idast vaadatuna firniga kaetud kupli kuju, selle läänekülg on võimas 450 m kõrge ja 50° kaldu sein. Pikad silmapaistvad noaservaga harjad kiirgavad sellest loode ja edela suunas eemale. Mägi on kerge ligipääsetavuse tõttu populaarne sihtkoht jalutajatele ja ronijatele.
Fuscherkarkopf

Fuscherkarkopf, mõnikord saksa keeles ka Fuscher-Kar-Kopf ja varem ka Fuschereiskarkopf, on üks mäe kaksiktippudest Kesk-Ida-Alpide Kõrg-Tauerni mäestiku peaaheliku (Mittleren Tauernhauptkamm) keskosas Glockneri rühmas. Mägi asub otse Austria Salzburgi ja Kärnteni liidumaade vahelisel piiril. Peamine tipp on 3331 m kõrge, kuid loodetipp on vaid 3252 m kõrge. Kaks tippu on u. 500 m vahega ja seotud kõvera firniga kaetud harjaga. Edasised teravad, silmatorkavad seljandikud jooksevad loode ja lääne suunas, moodustades Tauerni peaharja. Edelasse hargneb Heiligenbluti avatud sein (Heiligenbluter Freiwand), võimas külghari, mis algab kaguservana (Südostgrat) Fuscherkarkopfi juurest. Loodetipul on suurepärane 650 m kõrgune läänesein (Westwand), mis oli varem kaetud firniga, kuid nüüd on kaetud lahtiste kiviplaatidega. Mäele pääseb hõlpsasti Hofmanni hütist üle edelaharja (Südwestgrat) ning sealt avaneb hea vaade Großglocknerile ja Pasterze liustikule. Tippu ronis esmakordselt 1840. aastatel jahimees Gregor Maier Fuschist, tuntud kui Badhans.

Ümbruskond 

Fuscherkarkopf on ümbritsetud liustikest, välja arvatud kagus. Läänes asub Joanurk (Wasserfallwinkel), mis on Bockkarkeesese liustiku lõunapoolne, alumine osa; põhjas on väike Fuscherkarkees ja läänes suhteliselt tähtsusetu Freiwandkees. Lõpuks lõunas on Pasterze liustik, suurim liustik Ida-Alpides. Lähimad mäed piki loodeharja, eraldatuna Fuscherkarscharte tuulevahega (kuni 2841 m), on Breitkopf (3115 m) ja sellest kaugemal Keskmine Bärenkopf (Mittlere Bärenkopf, 3358 m). Piki lääneharja, mis moodustab Tauerni peaharja ja on eraldatud piluga (Einschartung) nimega Der Rinner (3145 m), on Sinabeleck (3261 m). Veel ida pool järgnevad sellele Kapuziner (2852 m) ja Spielmann (3027 m). Kagus, piki Heiligenbluti avatud seina ja eraldatuna Freiwandschartega (2975 m) tõusevad Freiwandspitzi (3034 m) ja Freiwandkopfi (2854 m) tipud. Kahest tipust lõunas 600 m kaugusel on Gamsgrube, massiivne kausikujuline tsirkusorg. Lähim mis tahes tähtsusega asula on Heiligenblut am Großglockner Kärntenis, mis asub linnulennult u. 8 km eemal. Hea 15 km kirdes asub Salzburgi küla Fusch an der Großglocknerstraße.
Krems in Kärnten

Krems in Kärnten on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Vald asub Põhja-Kärntenis Kremsi orus, Austria Salzburgi (Lungau) ja Steiermargi liidumaade (Ülem-Steiermark) piiril. See ulatub Drava lisajõest Lieserist alla kuni Nocki mägedeni Gurktali Alpides.

Innerkremsi küla on maalilise Nockalmi maantee alguspunkt Reichenausse, põhjas viib Schönfeldsatteli kuru Thomatali (Bundschuh) Salzburgis. Läänes on Katschbergi kurumaantee ja paralleelne Tauern Autobahn olulised transpordimarsruudid. Mägine piirkond on populaarne talispordisihtkoht, sealhulgas mitmed suusanõlvad ja pinnatõstukid.

Kremsi valla osad on Eisentratten, Kremsbrücke, Leoben, Nöring, Puchreit, Reitern ja Sankt Nikolai.

Ajalugu 

1197. aastal on esmakordselt dokumenteeritud Rauchenkatschi lossi, kindlust kõrgel Katschbergi maantee kohal. Ümberkaudseid mõisu haldasid siis Salzburgi peapiiskopid, kes olid omandanud need Freisingi piiskopkonnalt. Lossis töötasid Salzburgi ministeriaalid ja piiskoplikke maid hallati lähedalasuvast Gmündist.

Alates 14. sajandist oli Krems rauamaagi (Eisenerz) kaevanduspiirkond, keskaegse vasaraveskiga Eisentrattenis. Kõrgahi ehitati 1541. aastal, 1861. aastal ümberehitatuna on see tänaseni säilinud maamärk.

Sõpruslinn 

 Poppenricht, Saksamaa

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Batemani printsiip

Batemani printsiip väidab, et enamiku loomade puhul on isaste reproduktiivse edu varieerumine (vahel ka olulisel määral) suurem kui emaste puhul.

Selle teesi sõnastas esimest korda briti geneetik Angus John Bateman (1919–1996). Aluse teesiks andis aga juba Charles Darwin: kuivõrd emaste võime toota munarakke on võrratult väiksem kui isaste võime toote seemnerakke, on ka isaste konkurents emaste pärast suurem ja samuti on emaste valivus suurem, kuivõrd nende reproduktiivse edu tagab suuresti "õige" valik, samas kui isaste puhul omab suurt rolli lihtsalt võimalikult paljude emaste viljastamine. Seega, vastavalt Batemani printsiibile on anisogaamiast tulenevalt isased promiskuiteetsed, emased aga selektiivsed (fundamentaalsed sugulise valiku strateegiad).

Näiteks on ka inimsoo ajaloos naistel olnud ca 2 korda suurem reproduktiivne edu kui meestel.
Rühmateooria

Rühmateooria on matemaatika haru, milles uuritakse hulkade omadusi - hulgaks on suvalist laadi elementide kogumi, millel on mingisugused ühised omadused. Rühmateooria lõid 19. sajandi algul Georg Cantor ja temaga koos Julius Dedekind. See tõi matemaatikasse lõpmatuse laadi uue arusaama, avastati sügav seos formaalse loogikaga, kuid juba 19. sajandi lõpul - 20. sajandi algul kohtas teooria sügavaid raskusi, kui ilmnesid rühmateooria paradoksid. Seetõttu hakati esialgset rühmateooriat hiljem nimetama "naiivseks rühmateooriaks". 20. sajandil toimus teooria märgatav metodoloogiline arendamine, loodi mitu "aksiomaatilise rühmateooria" varianti, mis tagasid universaalse matemaatilise instrumentaariumi. Seoses mõõdetavate rühmade küsimustega töötati hoolikalt välja "deskriptiivne rühmateooria".

Vaata ka

Rühm (matemaatika)

 
Üldalgebra
2005. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus

2005. aasta Eesti meistrivõistlused kergejõustikus, olid 88. Eesti meistrivõistlused, mis toimusid 23. ja 24. juuliini Rakveres Rakvere linnastaadionil.

Tulemused

Mehed

100 m

Eesti rekord: 10,19 Marek Niit, 31. märts 2000 Fayetteville
Eesti meistrivõistluste rekord: 10,40 Argo Golberg, 3. august 2003 Tallinn
Eesti meister 2004: 10,80 Allar Aasma
Vaata ka: 100 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

200 m

Eesti rekord: 21,03 Erki Nool, 10. aprill 1995 Krugersdorp
Eesti meistrivõistluste rekord: 21,13 Henri Sool, 4. august 2003 Tallinn
Eesti meister 2004: 21,30 Martin Vihmann
Vaata ka: 200 m jooksu Eesti meistrivõistluste medalivõitjad

400 m

800 m

2005. aasta Eesti spordis
Eesti meistrivõistlused kergejõustikus
Anisogaamia

Anisogaamia on sugulise sigimise vorm, mis põhineb talitluselt või ehituselt (morfoloogialt) erinevate sugurakkude (gameetide) ühinemisel.

Anisogaamia on levinud mitmerakulistel organismidel ja see arvatakse olevat arenenud isogaamiast.

Gameetide düsmorfismi puhul on üks gameet suurem kui teine, seega emane investeerib reeglina oma sugurakkudesse rohkem kui isane, emased investeerivad rohkem järeltulijatesse kui isased ja seega on isased praktiliselt alati paaritumiseks saadaval, samas kui emased peavad pidama rohkem hoolt oma munarakkude saadavaloleku pärast.

Vaata ka
Batemani printsiip
Indrek Sarrap

Indrek Sarrap (sündinud 11. juulil 1978) on Eesti muusikaettevõtja ja kontrabassimängija. 

Lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli ja Eesti Muusikaakadeemia.

Töötas aastatel 1996–2013 rahvusvahelises kammerorkestris Kremerata Baltica (solist ja dirigent Gidon Kremer) mänedžeri ja muusikuna, mille ridades pälvinud ka Grammy auhinna (aastal 2001).

Samuti on töötanud aastaid DJ-na ning raadiosaatejuhina Raadio 2-s (1995–2007).

Indrek Sarrap on ka kontserdikorraldaja, omades ettevõtet Enjoy Music ja kontserdiklubi.ee kaubamärki ning olles üks Star Agency eestvedajatest. Aastatel 2014–2020 oli Eesti Fonogrammitootjate Ühingu juhtause liige. Sarrap on ka Enjoy Stuudio omanik.

2009. aastast on ta ansambli The Swingers liige ja mänedžer ning Birgit Sarrapi ja ansambel Violina mänedžer.

Isiklikku 
Ta on 2013. aastast abielus lauljatar Birgit Sarrapiga (neiupõlvenimega Õigemeel). Neil on kaks last: Helin Sarrap (sündinud 2016) ja Simeon Sarrap (sündinud 2013).

Tema õde on Silvia Soro.

Eesti muusikud
Kontrabassimängijad
Sündinud 1978
Metsa tänav (Pärnu)

Metsa tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab Laine tänavalt ja lõpeb Raja tänaval. Metsa tänav ristub veel Ravi, Mere ja Papiniidu tänavaga.

Tänav on Pärnu Koidula Gümnaasiumist kuni Raja tänavani ühesuunaline. Sõita on võimalik vaid Raja tänava suunas.

Tänav on ligikaudu 1,45 km pikkune.

Hoonestus 

 Metsa 17 – Pärnu Lasteaed Pöialpoiss

 Metsa 21 – Pärnu Koidula Gümnaasium

Pärnu tänavad
Jäljed lumel

"Jäljed lumel" (vene keeles "Следы на снегу") on Georgi Brjantsevi 1954. aastal Moskvas kirjastatud spiooniromaan.

"Jäljed lumel" ilmus eesti keeles 1956. aastal sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" 9. raamatuna. Selle tiraaž oli 30 000 eksemplari.

Romaani tegevus toimub Teise maailmasõja järgsetel aastatel Jakuutia taigas. Jakuudist kütt Bõkanõrov märkab jälgede järgi, et keegi on öösel tema üksiku tare juurest suuskadel mööda sõitnud, julgemata siseneda. Kahtlust äratavad jäljed viivad kaevandusasulani ning kaovad tuisus. Öösel on toimunud asulas Moskvast komandeeritud inseneri mõrv. Rajoonikeskusest kutsutakse välja KGB major Šelestov, kes saabub kaaslastega asjaolusid uurima. Asula komandant Beloljubski saadetakse kõiki elamuid kontrollima, kuid mees on hommikuks kadunud. Bõkanõrov avastab, et tuisuvangis olevast asulast viivad välja kahed suusajäljed. Algab seiklusrohke tagaajamine, mis lõpeb spioonide tabamisega enne, kui nad jõuavad kaevanduse salajastest dokumentidest tehtud fotodega Ameerika Ühendriikidest saabuvale lennukile.

Filmistuudios Lenfilm on 1955. aastal romaani motiividel valminud samanimeline mängufilm.

Välislink
"Jäljed lumel" esikaane illustratsioon

Vene romaanid
Vene kirjandus
Seiklusjutte maalt ja merelt
1954. aasta kirjandusteosed
Ivan Yastrebov

Ivan Yastrebov (sündinud 16. novembril 2002 İstanbulis) on türgi-vene laulja.

The Voice Kids ukraina keelse versiooni üks finalistidest. Ja Juunioride Eurovisioon sai Ukraina rahvuslikus valikus 2. koha. Ta osales ka The Voice Kids venekeelses versioonis ja võistles lauluga "Argo". Aastal 2018 tuli ta "Venemaal toimunud lauluvõistluse" "Иван Синяя птица" võitjaks.

Viited
Hanns Hörbiger

Hanns Hörbiger (täisnimega Johann Evangelist Hörbiger; 29. november 1860 Atzgersdorf - 11. oktoober 1931 Mauer bei Wien) oli Austria insener.

Elulugu
Hörbiger sündis Atzgersdorfis Viini külje all, ent veetis oma nooruse Kärntenis. Seejärel õppis ta Viinis masinaehitust. 1880. aastate alguses tegutses ta mõnda aega joonestajana, seejärel 1884. aastast Brünni masinaehitustehases ja 1887. aastast Helenentali tekstiilivabrikus. 1891. aastast tegutses ta pikemat aega Budapestis. 1900. aastal asutas ta koos Friedrich Wilhelm Rogleriga sealsamas oma inseneribüroo, mille viis 1903. aastal Viini üle. 1925. aastal rajas ta koos poegade Alfredi ja Hans Robertiga ettevõtte Hoerbiger & Co.

Hanns Hörbiger suri 11. oktoobril 1931 Maueris ja maeti Maueri kalmistule. 

Juba Hörbigeri eluajal, 1925. aastal nimetati tema järgi Johann-Hörbiger-Gasse Maueris ja pärast surma, 1932. aastal Hörbigerplatz Breitensees.

Tegevus insenerina
Insenerina tegutses Hörbiger peamiselt kompressoritehnoloogiaga. 1895. aastal patenteeris ta ventiili, mida hakati nimetama Hörbigeri ventiiliks. Ta arendas oma ventiili ka järgnenud aastatel korduvalt edasi.

Hörbigeri välja töötatud ja edaspidi toodetud kompressoriventiilid kujunesid võrdlemisi populaarseks. Hörbigeri kaubamärk on endiselt kasutusel ja tema rajatud ettevõte tegutseb Hoerbiger Holdingi nime all jätkuvalt.

Glatsiaalkosmoloogia
Hörbiger oli glatsiaalkosmoloogiaks (saksa keeles Welteislehre või Glazialkosmogonie) nimetatud pseudoteadusliku õpetuse autor. Inspiratsiooni olevat ta saanud sulaterase voolamisest külmunud maapinnale ja Kuu pinna heleduse jälgimisest, mis viis ta mõttele, et Kuu koosneb jääst. 1913. aastal ilmus tema ja amatöörastronoomi Philipp Fauthi koostöös teos pealkirjaga "Hörbigers Glacial-Kosmogonie", milles Hörbigeri teooriat tutvustati. Teooria järgi sai Päikesesüsteem alguse massiivse ja ülikuuma taevakeha kokkupõrkel jääst koosnenud hiigelplaneediga. Planeet tungis selle "superpäikese" sisse ja sadu tuhandeid aastaid hiljem toimunud plahvatuse järel paiskusid sulamata planeeditükid maailmaruumi, moodustades praeguse Päikesesüsteemi.

Oktsidentaal

Hörbiger oli tehiskeele oktsidentaali üks varasemaid järgijaid. Seejuures toetas ta 1920. aastate teisel poolel oktsidentaaliliikumist ka materiaalselt märkimisväärselt. Koos Engelbert Pigali ja mitmete teiste Austria inseneridega moodustas ta Kesk-Euroopa oktsidentalistide tuumiku.

Isiklikku
Hanns Hörbigeri emapoolne vanaisa oli orelimeister Alois Hörbiger. Hörbigeril oli neli poega, kellest Paul ja Attila kogusid tuntust näitlejatena ja panid aluse Hörbigeride näitlejatesuguvõsale, Alfred Hörbiger hoidis käigus oma isa rajatud ettevõtte, Hans Robert Hörbiger aga oli sarnaselt isaga oktsidentalist.

Viited

Kirjandus
Österreichisches Biographisches Lexikon 1815–1950. Band 2, Verlag der Österreichischen Akademie der Wissenschaften, Wien 1959, lk 364-365.
Hanns Hörbiger. Rmt: Stolberg-Wernigerode, Otto zu: Neue deutsche Biographie, Bd.: 9, Hess - Hüttig, Berlin, 1972, lk 352-353.

Insenerid
Sündinud 1860
Surnud 1931
Lazdynai

Lazdynai (poola keeles Leszczyniaki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Lazdynai valla territooriumil. Lazdynai piirneb põhjas Karoliniškėsega, läänes üle Nerise Jočionysiga, idas Miškiniaiga, edelas Lazdynėliaiga, kagus aga Bukčiaiga.

Linnaosas asuvad Vilniuse Ülikooli haigla ja Lazdynai polikliinik. Linnaosas on raamatukogu, haridust annavad algkool ja neli keskkooli.

Linnaosa kohal asus varem küla nimega Leszczyniaki, sellest on tuletatud ka linnaosa leedukeelne nimi. Aastal 1905 oli külas 65 elanikku, aastal 1931 oli elanikke 107.

Aastal 1962 tehti arhitektidele Vytautas Čekanauskasele ja Vytautas Brėdikisele ülesandeks kavandada uus Vilniuse läänepoolne elamurajoon. Küla kohale asuti rajama Vilniuse linnaosa aastal 1974. Projekti autoriteks olid Vytautas Čekanauskas, Vytautas Brėdikis, Vytautas Kazimieras Balčiūnas, Gediminas Valiuškis ja insenerid Algimantas Kleinotas ning Vincentas Šileika. Aastal 1974 said nad projekti eest Lenini preemia. Projekti puhul olid eeskujuks Tapiola, Vallingby ja Le Mirail. Linnaosa on linnalise arhitektuuri mälestisena muinsuskaitse all. Kaitse all on ka skulptuurid "Kandlemängija" ja "Hommik", dekoratiivne tuulelipp ja Keskkooli nr. 40 hoone.

Aastal 1986 hakati Karoliniškėse ja Lazdynai vahele rajama Muinasjutuparki. Aastal 1996 valmis sealne katoliku kirik, Lazdynais asub ka salesiaanide klooster. Aastal 2005 valmis uus elamurajoon, mis kannab nime "Pavasaris".

Linnaosas asub Eugenija Šimkūnaitė korter-muuseum.

Viited 

 

Vilnius
Lendorf

Lendorf on vald Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.

Vallaosad on Lendorf ja Hühnersberg.

Ajalugu 

Spittal an der Draust läänes Drava orus asuv Lendorf on antiiklinna nimega Teurnia (hiljem Tiburnia) asukoht, mis tekkis u. 50. aastal ja sai 5. sajandil Rooma Noricum mediterraneumi provintsi pealinnaks. Linna jäänuseid, sealhulgas foorumit, basiilikat, kapitooliumit, terme ja keldi jumal Grannusele pühendatud templit võib näha künkal Sankt Peter in Holzi küla lähedal. Kuni oma languseni slaavi kolonisatsiooni ajal u. 600. aastal oli Teurnia varakristluse keskus, olles piiskopi asukoht, nagu on maininud Eugippius oma "Noricumi apostli" Püha Severinuse eluloos. Tiburnia on endiselt Rooma-Katoliku Kiriku titulaarpiiskopitool.

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Lazdynėliai

Lazdynėliai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lääneosas Lazdynai valla territooriumil. Lazdynėliai piirneb põhjas Lazdynaiga, läänes üle Nerise Jočionysiga, lõunas  üle Nerise Jankiškėsega, kagus aga Bukčiaiga.

Linnaosas lääneosas asub Bukčiai kalmistu.

Linnaosa  kujunes Lazdynai ja Bukčiai vahelisele alale. Algselt loeti sealsed alad Bukčiai osaks, ent hiljem, kui rajati Lazdynai lähedased elamupiirkonnad, omandas ala nime Lazdynėliai. Linnaosa nimi tuleneb nagu Lazdynailgi vanast Leszczyniaki nime kandnud külast, millele on lisanud diminutiivne liide. Ala hakati omaette linnaosaks pidama aastal 1996. Nõukogude perioodil oli piirkond ka suurte garaažirühmade ala, mille asemele on tänapäeval enamasti rajatud elamud.

Viited 

 

Vilnius
Delfin Lorenzana

Delfin Negrillo Lorenzana (sündinud 28. oktoobril 1948 Midsayapis Cotabato provintsis) on Filipiinide sõjaväelane (kindralmajor) ja poliitik. Ta oli tegevsõjaväelane aastatel 1973–2004 ning alates 30. juunist 2016 on ta Filipiinide kaitseminister.

Ta sündis aastal 1948 Midsayapis Cotabato provintsis. Ta kasvas üles Cotabato provintsis, kus ta lõpetas põhi- ja keskhariduse. Pärast keskkooli veetis ta kaks aastat Notre Dame de Cotabato ülikoolis. Ta lõpetas aastal 1973 Filipiinide Sõjaväeakadeemia.

Ta teenis aastatel 1973–2004 Filipiinide armees, tõustes kindralmajori auastmeni. Oma viimases sõjaväelises ametis oli ta kaitseatašee Filipiinide Suursaatkonnas Washingtonis.

30. juunist 2016 on ta Filipiinide kaitseminister.

25. märtsil 2020 määrati ta juhtima riiklikku COVID-19 vastast töörühma.

Ta on abielus ja nelja lapse isa.

Filipiinide poliitikud
Kaitseministrid
Sõjaväelased
Sündinud 1948
Hüpergaamia

Hüpergaamia on mõiste bioloogias ja sotsiaalteadustes. Sotsiaalteadustes tähendab hüpergaamia "ülespoole abiellumist", s.t. enda staatusest kõrgema staatusega abikaasa leidmist.

Naised on oma partnerivalikus selektiivsemad kui mehed (Feingold, 1992; Hatfield & Sprecher, 1995; Hill & Hurtado, 1996; Kenrick et al., 1990).

Bioloogias ja evolutsioonilises psühholoogias tähendab hüpergaamia sigimiskäitumist (seksuaalkäitumist), mille korral emased (reeglina) või isased (vahel) sihivad enda omast objektiivselt parema kohasusega (fitness) partnereid. Emaste hüpergaamne käitumine tuleneb lihtsast tõsiasjast, et anisogaamia tõttu on emaste võimalus anda järglasi oluliselt piiratum kui isaste oma, mistõttu on nende jaoks parim strateegia oma geenide edasiandmiseks valida võimalikult "kvaliteetne" partner. (Võrdle: Batemani printsiip)

Gilles Saint-Paul (2008) väitis, et matemaatiliste mudelite põhjal tuleneb inimsoo naiste hüpergaamia sellest, et naisel on monogaamsest seksuaalkäitumisest rohkem kaotada (arvestades nende väiksemat reproduktiivmäära ja piiratud fertiilsusperioode), mida annab abieluga kompenseerida. Abielu vähendab naise järeltulijate üldist geneetilist kvaliteeti, kuivõrd välistab võimaliku rasestumise partnerist veelgi kvaliteetsema mehe poolt, olgugi et see ei annaks juurde selle vanema panust lapse üleskasvatamisse. Ent seda puudujääki saab korvata tema geneetiliselt madalama kvaliteediga abikaasa vanemapanusega laste üleskasvatamisse

Viited
2021. aasta kuumalaine Põhja-Ameerika lääneosas

2021. aasta juuni lõpus ja juuli alguses tabas Põhja-Ameerika lääneosa äärmuslik kuumalaine. Laine mõjutas Ameerika Ühendriikides Põhja-Californiat, Idahot, Lääne-Nevadat, Oregoni, Washingtoni osariiki ning Kanadas Briti Columbiat. Teises faasis said peamiselt kannatada Kanada provintsid Alberta, Manitoba, Loodealad, Saskatchewan ja Yukon. Vähem jõudis kuumalaine Kesk- ja Lõuna-Californiasse, Montanasse ja Wyomingisse.

Kuumalaine tekkis piirkonna kohal rippunud kõrgrõhkkonna tõttu, mis omakorda tekkis kliimamuutuse mõjul. Kuumalaine tulemusel mõõdeti piirkonnas mõõdetud ajaloo kõrgeimad temperatuurid, mh Kanada kuumarekord (49,6 °C). Lisaks sündisid kuumarekordid Briti Columbias, Loodealadel ning tõenäoliselt Washingtoni osariigis.

Kuumalaine tõi kaasa hulganisti ulatuslikke maastikupõlenguid, millest mõned matsid enda alla sadu ruutkilomeetreid ning põhjustasid teedevõrgustikul katkestusi. Lyttoni maastikupõlengus hukkus Kanada kuumarekordi sünnikohaks olnud Lyttoni küla. Põlengud kahjustasid tee- ja raudteetaristut, sundisid ettevõtjaid ärisid sulgema, põhjustasid ürituste ärajäämisi ning ulatuslikku jää- ja lumekihi sulamist, millest tekkis ka üleujutusi.

Täpne hukkunute arv ei ole teada, hinnangulised numbrid on kasvuteel. 6. juulil avaldas Briti Columbia Koroneriteenistus statistika, mille järgi hukkus provintsis kuumalaine ajal ebatavalistel asjaoludel tavalisest 579 inimest rohkem. Ülemkoroner oli varem hinnanud, et 25. juunist 1. juulini oli enamus või kõik äkksurmadest seotud äärmusliku kuumaga. Albertas suri kuumalaine ajal tavalisest 66 inimest rohkem, pole teada, kui suur osa surmadest on otseselt kuuma ilmaga seotud. Ameerika Ühendriikides hukkus Oregonis vähemalt 107 (kellest 67 Multnomah' maakonnas, kus asub Portland) ja Washingtoni osariigis vähemalt 57 inimest.

Vaata ka
2020.–2021. aasta põud Põhja-Ameerikas
2021. aasta maastikupõlengute hooaeg

Viited

Kirjandus

Kuumalained
21. sajand Ameerika Ühendriikides
Kanada ajalugu
Jovenel Moïse'i atentaat

Haiti president Jovenel Moïse tapeti grupi relvastatud meeste poolt 7. juulil 2021, kohaliku aja järgi kell 1 öösel, enda kodus.  
President Moïse abikaasa, presidendiproua Martine Moïse, sai rünnakus viga ning ta viidi USA haiglasse 

Peaminister Claude Joseph teatas, et on riigi valitsemise enda kätte võtnud.  Presidendi mantlipärija ei ole veel teada.

Viited

Haiti
Chislehurst

Chislehurst on Londoni äärelinna piirkond Inglismaal, mis asub Bromley linnaosa piirides. See asub Bromleyst idas, Sidcupist edelas, Orpingtonist loodes ning umbes 16 km traditsioonilisest kesklinnast Charing Crossist kagus. Enne Suur-Londoni loomist aastal 1965 asus Chislehurst administratiivselt Kenti krahvkonnas.

Camden Place'is elas aastatel 1871–1873 eksiilis Louis-Napoléon Bonaparte, kes sealsamas ka 64-aastasena suri.

Välislingid
 

London
Romaška

Romaška on Tartus tegutsev tantsutrupp, mis asutati 2017. aastal.

Romaška nimi tuleneb venekeelsest sõnast "ромашка" ning selle tähendus Põhja-Vene roma dialektis on karikakar, mis on ka trupi sümbol. Romaška tegeleb peamiselt vene mustlastantsu ja mustlaskultuuri ning -tavade tutvustamisega.  Algusaastatel tantsis Romaškas neli tantsijat, 2021. aastal on tantsijaid 13, lisaks tantsiv koer Laura.

Trupi juhendaja on Pille Priks, kes on eelnevalt tantsinud flamenkostuudios Duende ja tantsuansamblis Maljarka.

Romaška teeb koostööd paljude teiste tantsutruppidega. Mitmed ühised kontserdid on toimunud rahvaste tantse viljeleva duetiga Kumuška, lava on jagatud teiste Eesti ja välismaiste tantsutruppidega (Airoso, flamenkostuudio Duende, Maljarka, Shatritsa, Dance Hayat). Romaška on üles astunud vabalavadel, festivalidel ja erapidudel.

Viited

Välislingid 
Koduleht

Eesti rahvatantsurühmad
Waldemar Sobota

Waldemar Sobota (sündinud 19. mail 1987 Ozimekis) on Poola jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Poola kõrgliiga klubis 
Wrocławi Śląsk.

Klubikarjääri alguses mängis ta väiksemates Poola klubides. Śląski mängis Sobota Poola kõrgliigas esmakordselt aastatel 2010–2013. Hooajal 2011–12 tuli ta klubiga Poola meistriks ja võitis 2012. aastal ka Poola karikavõistluste finaali.

2013. aastal liitus ta Belgia kõrgliiga klubiga Club Brugge. 2015. aasta jaanuaris läks ta Bruggest laenule Saksamaa esiliiga klubisse FC St. Pauli, kellega sõlmis 2016. aastal püsiva lepingu. St. Paulis mängis ta kuni hooaja 2019–20 lõpuni. Seejärel naasis ta Śląski.

Poola jalgpallikoondises debüteeris Sobota 16. detsembril 2011 sõprusmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava.

Viited 

Poola jalgpallurid
FC St. Pauli jalgpallurid
Sündinud 1987
Nigeeria Ülikool

Nigeeria Ülikool on ülikool, mis asub Nsukka linnas Nigeerias.

Seadus ülikooli asutamise kohta võeti vastu aastal 1955 ja ülikool avati ametlikult aastal 1960. Ülikooli asutamise eestvedaja oli Nnamdi Azikiwe (kes oli hiljem Nigeeria president).

Ajavahemikul juulist 1967 kuni jaanuarini 1970 kandis ülikool nime Biafra Ülikool. 

Nigeeria ülikoolid
Enugu osariik
Katanga Riik

Katanga Riik (prantsuse keeles État du Katanga, suahiili keeles Inchi Ya Katanga; vahel ka Katanga Vabariik) oli 11. juulil 1960 Kongo-Léopoldville'ist lahku löönud riik. Katanga juht oli Moïse Tshombe, kes oli partei CONAKAT (Confédération des associations tribales du Katanga) president. Katanga iseseisvusel ei olnud katangalaste täit toetust ning riiki räsisid põhjaosas toimunud etnilised kokkupõrked. Riigi lühike eluiga lõppes aastal 1963, kui sekkus Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni operatsioon Kongos ning Katanga taasühendati Kongoga. Katanga Riigist sai Kongo Katanga provints.

Katanga lahkulöömine oli võimalik tänu Inglise-Belgia kaevandusettevõttele Union Minière du Haut-Katanga ning Belgia sõjaväelistele nõustajatele. Katanga sõjavägi, Katanga sandarmeeria, sai alguses väljaõppe belglastelt. Hiljem kuulus sinna palgasõdureid maailma eri paigust.

Vaata ka
Kongo Rahvuslik Vabastusrinne
Jadotville'i piiramine
Lõuna-Kasai
Kongo Vaba Vabariik

Viited

Kirjandus
 
 Gérard-Libois, J. (1963) Sécession au Katanga, Brussels, Centre de Recherche et d'Information Socio-Politiques.
 Larmer, Miles and Kennes, Erik (2014) "Rethinking the Katangese Secession" in Journal of Imperial and Commonwealth History, pp. 1–21.
Loffman R.A. (2019) Religion, Class and the Katangese Secession, 1957–1962. In: Church, State and Colonialism in Southeastern Congo, 1890–1962. Cambridge Imperial and Post-Colonial Studies Series. Palgrave Macmillan.
Erik Kennes and Miles Larmer, The Katangese Gendarmes and War in Central Africa: Fighting their Way Home, Bloomington, IN: Indiana University Press, 2016.

Välislingid
 Katanga põhiseadus (HTML) (prantsuse keeles)

Kongo Demokraatlik Vabariik
Aafrika ajaloolised riigid
20. sajand Belgias
Zaire'i Vabariik

Zaire (eesti keeles tuntud ka kui Sair, ametlikult Zaire'i Vabariik, prantsuse keeles République du Zaïre; vahel ka Kongo Teine Vabariik) oli aastatel 1971–1997 Kesk-Aafrikas eksisteerinud iseseisev riik. Seda tunti enne ja tuntakse pärast neid aastaid Kongo Demokraatliku Vabariigina. Zaire oli pindalalt Musta Aafrika suurim riik ning kogu Aafrika suuruselt kolmas riik (pärast Sudaani ja Alžeeriat). See oli pindalalt maailma 11. riik. Zaire'i rahvaarv oli üle 23 miljoni, st, et riik oli rahvaarvult Aafrika suurim prantsuskeelne riik ning üleüldiselt üks mandri rahvarohkematest riikidest.

Zaire'is kehtis üheparteiline totalitaarne diktatuur, mida juhtis Mobutu Sese Seko ja tema partei Mouvement Populaire de la Révolution. Zaire'i riik loodi aastal 1965, kui Mobutu sõjaväelise riigipöörde käigus võimu haaras. Sellele järgnes viis aastat poliitilisi rahutusi (Kongo kriis). Põhiseaduse järgi oli Zaire tugevalt tsentraliseeritud, kõik välismaised varad riigistati.

Mobutu juhtimisel algatati riigis Authenticité'i kampaania, mille eesmärgiks oli Zaire'ist välja juurida Belgia Kongo koloniaalperioodi säilmed. Aastal 1990 oli Mobutu sunnitud välja kuulutama uue vabariigi, kuna külma sõja lõpuga lõppes ka Ameerika Ühendriikide toetus ning vajadus muutuste järele oli järjest kasvanud. Enda eluaja lõpuks iseloomustasid Zaire'i lokkav onupojapoliitika, korruptsioon ja majanduslik väärjuhtimine.

Zaire kukkus kokku üheksakümnendatel, kui Rwanda genotsiidi järelmõjudel oli riigi idaosa muutunud äärmiselt ebastabiilselt, levis ka etniline vägivald. Aastal 1996 juhtis grupeeringu Alliance des Forces Démocratiques pour la Libération du Congo-Zaïre juht Laurent-Désiré Kabila Mobutu vastu edukat ülestõusu. Mobutu oli sunnitud riigist põgenema ning Kabila jõudude kätte jäänud riik muudeti aasta hiljem uuesti Kongo Demokraatlikuks Vabariigiks. Mobutu suri neli kuud hiljem Marokos eksiilis olles.

Viited

Kirjandus ja välislingid
Macgaffey, J., 1991. The Real Economy of Zaire: The Contribution of Smuggling and Other Unofficial Activities to National Wealth. Philadelphia: University of Pennsylvania Press. 
T. Merril and S. Meditz, eds., Zaire: A Country Study. Area Handbook Series. Washington DC: Library of Congress Federal Research Division, 1994.
Callaghy, T., The State–Society Struggle: Zaire in Comparative Perspective. New York: Columbia University Press, 1984, ISBN 0-231-05720-2.
Young, C., and Turner, T., The Rise and Decline of the Zairian State. Madison: The University of Wisconsin Press, 1985, ISBN 978-0-299-10110-7. 
All you need to know about Zaire's election.

Aafrika ajaloolised riigid
Kongo Demokraatlik Vabariigi ajalugu
Loučná pod Klínovcem

Loučná pod Klínovcem (varem Loučná, kuni 1947. aastani Český Wiesenthal, saksa keeles Böhmisch Wiesenthal) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Chomutovi ringkonnas. Loučná pod Klínovcem asub Saksamaa piiri ääres, teisel pool piiri on Oberwiesenthal.

Viited 

Tšehhi linnad
Ústí maakond
David Lidov

David Lidov (sündinud 1941) on Kanada muusikateadlane ja semiootik.

Looming

Ehtne triaadilisus arvutamises, tunnetuses ja teadvuses 
Kui Lidov tutvus autopoieesi ning organismi kui informatsioonihomöostaasile läheneva süsteemi mõistega ning Ray Jackendoffi ("Consciousness and the Computational Mind") tõestusega, et füüsikalistes suhetes paistab teadvus liiasena, tekkis tal küsimus, kas semiootika võib leida üles tegevusstruktuurid, mis seostuvad ainult teadvusega. Siin on kaudselt juttu sellest küsimusest, kuid põhiliselt edendatakse siin tõlgendi mõistet. Teadvus on ruum, milles esinevad mitmesugused elamused. Võib-olla märkide kasutamise elamus eeldab struktuure, mis nõuavad teadvust. Semiootikutele võib tunduda, et kõik elamused on märgielamused. Lidov nii ei arva. Me saame eristada kvaliteetide ja teatud sündmuste elamusi nendest tulenevate või neid tekitavate märkide elamustest.
Mõtlus ja mõned kunstivormid püüavad mittesemiootilisi elamusi esile kutsuda ja säilitada.  Neid elamusi kõrvale jättes teeme metodoloogilise lihtsustuse. Selle lihtsustusega võivad teadvusse kuuluda tähelepanu all olevad üksused (items), tähelepanule põhimtteliselt kättesaadavad üksused, teadlikkus ja teadlikkuse sisu, kirjeldatavad (reportable) ja kirjeldamatud elamused, inimeste ja mitteinimeste elamused, unustatud või väljatõrjutud elamused, mida saab meenutada. Välja jäävad näiteks võrkkesta "elamused" enne selle info ajju jõudmist.

Publikatsioone
Cross Talk. – Semiotic Review of Books, 1992,  3(3). 1–2. Veebiversioon. 
Elements of Semiotics, 1. trükk, St. Martins Press 1999; 2. trükk: Elements of semiotics: A neo-structuralist perspective, 2017. Veebiversioon.
Genuine Triadicity in Computation, Cognition and Consciousness. – Chinese Semiotic Studies, 2019,  15(2), lk 175–197,
Heelia Sillamaa

Heelia Sillamaa (sündinud 31. mail 1995) on Eesti ajakirjanik ja telesaatejuht.

Ta on töötanud telekanalis Kanal 2 reporterina. 2022. aastal avaldas ta autobiograafilise raamatu "Ammuu".

Isiklikku
Tema elukaaslane on lavastaja Peep Maasik, 2020. aasta novembris sündis neil poeg Paul.

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Eesti saatejuhid
Andreas Aadel

Andreas Aadel (sündinud 11. septembril 1995) on eesti näitleja ja lavastaja.

Andreas Aadel lõpetas 2014. aastal Jakob Westholmi Gümnaasium. Aastatel 2014–2016 õppis ta Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis filmikunsti erialal stsenaristikat ja filmiteooriat. Aastatel 2016–2020 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis lavastajaks. Pärast seda asus näitleja ja lavastajana tööle Tartu Uues Teatris.

Lavastused 

 2019 Anton Tšehhovi novellide põhjal "Liiga palju armastust" (koos Elise Metsanurga ja Mihkel Kohavaga), Kuressaare Teater
 2020 Harold Pinter, "Tumm teener", VAT Teater
 2020 "Mängu ilu" (trupitöö, dramaturg Elise Metsanurk), Tartu Uus Teater
 2021 Fjodor Dostojevski / Elise Metsanurk, "Rogožin" (koos Markus Helmut Ilvesega), Tallinna Linnateater

Viited

Piltide lisamist ootavad
Eesti näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Sündinud 1995