joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Paraguay välisministrite loend

Alljärgnev on Paraguay välisministrite loend alates 1846. aastast.

1846–1855: José Falcón
1855–1862: Nicolás Vázquez
1862: Domingo Francisco Sánchez
1862–1868: José Berges
1868–1869: Luis Caminos
1870–1871: Miguel Palacios
1871: Carlos Loizaga
1871–1872: José Falcón
1872–1873: Gregorio Benítez Inchausti
1874: Cándido Bareiro
1874: José Higinio Uriarte García
1874–1877: Facundo Machaín
1877: Benjamín Aceval
1877–1878: Juan Antonio Jara
1878–1880: Benjamín Aceval
1880–1886: José Segundo Decoud
1886–1887: Benjamín Aceval
1887–1888: José Segundo Decoud
1888–1890: Juan Crisóstomo Centurión
1890–1894: Venancio Víctor López
1894–1895: Héctor Velázquez
1895–1900: José Segundo Decoud
1900–1901: Fabio Queirolo
1901–1902: Juan Cancio Flecha
1902: Manuel Domínguez
1902–1903: Pedro Pablo Peña
1903: Cayetano A. Carreras
1903–1904: Antolín Irala
1904–1905: Gualberto Cardús Huerta
1905: Cecilio Báez
1906: Adolfo Rufo Soler
1906–1908: Cecilio Báez
1908: Eusebio Ayala
1908–1910: Manuel Gondra
1910–1911: Héctor Velázquez
1911: Cecilio Báez
1911: Teodosio González
1911: Carlos Luis Isasi
1911–1912: Antolín Irala
1912: Fulgencio Ricardo Moreno
1912: Félix Paiva
1912: Eusebio Ayala
1912–1913: Félix Paiva
1913–1918: Manuel Gondra
1918–1919: Eusebio Ayala
1919–1920: Ramón Lara Castro
1920–1921: Manuel Peña Rojas
1921–1923: Alejandro Arce
1923–1924: Rogelio Ibarra Muñoz
1924–1925: Manuel Peña Rojas
1925–1928: Enrique Bordenave
1928–1931: Gerónimo Zubizarreta
1931–1932: Raúl Casal Ribeiro
1932: Higinio Arbo
1932–1934: Justo Pastor Benítez
1935–1936: Luis Alberto Riart
1936–1937: Juan Stefanich
1937–1938: Cecilio Báez
1938–1939: Elías Ayala
1939–1940: Justo Pastor Prieto Rojas
1940: Justo Pastor Benítez
1940: Tomás Andrés Salomoni
1940–1944: Luis Andrés Argaña
1944–1946: Horacio Chiriani Cotor
1946: Antonio Alberto Taboada
1946–1947: Miguel Ángel Soler
1947: Federico Chaves
1947–1948: César Augusto Vasconsellos
1948: Domingo Montanaro
1949: Federico Chaves
1949–1952: Bernardo Ocampos
1953: Ángel Florentín Peña
1953–1954: José Antonio Moreno González
1954–1956: Hipólito Sánchez Quell
1956–1976: Raúl Sapena Pastor
1976–1983: Alberto Nogués
1983–1988: Carlos Augusto Saldívar
1988–1989: Rodney Elpidio Acevedo
1989–1990: Luis María Argaña
1990–1993: Alexis Frutos Vaesken
1993: Diógenes Martínez
1993–1996: Luis María Ramírez Boettner
1996–1998: Rubén Melgarejo Lanzoni
1998–1999: Dido Florentín Bogado
1999: Miguel Abdón Saguier
1999–2000: José Félix Fernández Estigarribia
2000–2001: Juan Esteban Aguirre Martínez
2001–2003: José Antonio Moreno Ruffinelli
2003–2006: Leila Rachid de Cowles
2006–2008: Rubén Ramírez Lezcano
2008–2009: Alejandro Hamed
2009–2011: Héctor Lacognata
2011–2012: Jorge Lara Castro
2012–2013: José Félix Fernández Estigarribia
2013–2018: Eladio Loizaga
2018–2019: Luis Castiglioni
2019–2020: Antonio Rivas Palacios
2020–: Federico González Franco
Gustavo Stroessner

Gustavo Stroessner Mora (21. detsember 1945 Itauguá – 20. veebruar 2011 Asunción) oli Paraguay sõjaväelane (kolonel).

Tema isa oli president Alfredo Stroessner.

Paraguay sõjaväelased
Sündinud 1945
Surnud 2011
Richard Palm

Richard Theodor Palm VR I/3 (29. september 1883 Kostivere mõis – 23. aprill 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1924). 

Richard Palm sai alghariduse Tallinna Peetri Reaalkoolis. Sõjaväelise hariduse sai ta 145. Novotšerkasski jalaväe polgu juures (lipnik).

Asus sõjaväe teenistusse 25. augustil 1902 vabatahtlikuna Belomorski jalaväepolgu 9. roodus. 12. septembril 1903 ülendati lipnikuks. Sõjategevusest võttis osa Austria ja Saksamaa vastu 19. oktoobrist 1914 kuni 10. veebruarini 1915, kui sai haavata Svatiševi küla juures Galiitsias ja evakueeriti. 15. novembril 1915 komandeeriti Tallinna sõjaülema juurde ja ülendati alamleitnandiks. 24. märtsil 1916 saadeti Edelarindele 9. armee juhataja käsutusse ning 28. märtsil 1915 saadeti Kamenets-Podilskõi 9. sõjaväeülema käsutusse.

4. juulil 1916 saadeti Tallinna 3. Merekindluse Suurtükiväe 2. roodu nooremohvitseriks. 15. jaanuaril 1918 asus tagavaraväkke. Eesti kaitseväkke (Raskesuurtükiväe divisjon) astus 16. detsembril 1918 ja määrati Naissaare Komandantuuri nooremohvitseriks. 5. aprillil 1919 viidi üle Kindralstaabi Maakuulajate osakonda ülema abiks ja 3. detsembril 1919 nimetati osakonna ülemaks. 2. augustil 1920 nimetati Kindralstaabi 2. osakonna A jaoskonna ülemaks ja 1. oktoobril 1920 aga 2. osakonna ülemaks.

24.02.1923 ülendati eest kapteniks, esitas selle kohta avalduse, et tema auaste peaks kõrgem olema, kuna on samal astmel alles 1916. aastal teenistusse astunud ja vaid lipnike kooli lõpetanute sõjakogemusteta ohvitseridega, mis on au riivav. 24. veebruaril 1924 ülendati majoriks. 31. detsembril 1929 arvati reservi.

Richard Palm vahistati Vene okupatsioonivõimude poolt ja hukati Tallinnas 23. aprillil 1941.

Tunnustus
1. liigi 3. järgu Vabaduse rist (2.05.1920)
"Odrodzenia Polski" 4. klassi aumärk (1920)
Prantsuse "Medaille d'honneur" hõbe aumärk (1920)
Eesti Vabadussõja mälestusmärk ja 50 000 marka (1922)
Soome Valge Roosi 1. järgu aumärk 22.8.1923)
Läti Karutapjate ordu 3. järgu aumärk (1925)
Läti vabadussõja mälestusmärk (1925)
Läti Kolme Tähe orden (1929)
3. järgu Püha Stanislavi orden mõõkade ja lindiga (7.3.1915)
3. järgu Püha Anna orden mõõkade ja lindiga (29.09.1915)
2. järgu Stanislavi orden mõõkade ja lindiga

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Sõjavägede Staabi koosseis
Naissaare Komandantuuri koosseis
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1883
Surnud 1941
Peegel (veebiajakiri)

Peegel on Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi tudengite veebiajakiri. 

Ajakiri on vaba juurdepääsuga ning ilma reklaamita. Ajakiri sisaldab artikleid, numbri lõpetab intervjuu. 

Peegel on nimetatud ajakirjandusõppejõu Juhan Peegli auks.

Numbritel avaldamise aega on märgitud ajakirja sisukorras. Iga numbri artiklid avaldatakse korraga. Esimene number ilmus 10.03.2020. Nr 16 on üleval 2021. aasta veebruaris.

Viited

Välislingid
Ajakirja veebisait

Eesti veebiajakirjad
Tartu Ülikool
Aeromagneetiline mõõdistus

Aeromagneetiline mõõdistus on geofüüsikaline uurimismeetod, milles kasutatakse õhusõiduki külge või järele kinnitatud magnetomeetrit. Aeromagneetiline mõõdistus sarnaneb jalgsi või laevaga tehtavale magneetilisele uurimisele, kuid antud olukorras kasutatakse õhusõidukeid. Õhus tehtud mõõtmised hõlmavad suuri maa-alasid ning seetõttu võimaldavad kiiresti saada palju infot uuritava maastiku kohta. Lennates järgitakse võrgutaolist mustrit, mille kõrgus ja tihedus määrab andmete täpsuse.

Metoodika 
Lennuki lendamise ajal mõõdab ja salvestab magnetomeetri sensor magnetvälja intensiivsust, mis on kombinatsioon Maad ümbritsevast magnetväljast, pidevalt muutuvast päikesetuule mõjust ja lennuki magnetväljast. Eristades Maalt kiirgava magnetvälja, päikesetuule ja lennumasina mõju, koostatakse aeromagneetiline kaart, millelt on võimalik näha magnetiliste mineraalide ruumilist jaotust ja suhtelist arvukust maakoore ülemistes kihtides. Kuna kivimitüübid erinevad magnetiliste mineraalide sisalduse poolest, siis võimaldab aeromagneetiline kaart visualiseerida maakoore ülemiste kihtide geoloogilist struktuuri.

Ajalugu 
Esimesed aeromagneetilised uuringud tehti Teise maailmasõja ajal, et tuvastada allveelaevu. Selleks kasutati magnetiliste anomaaliate detektorit, mis kinnitus õhusõiduki külge. Tänapäeval kasutatakse seda meetodit mereväe patrull-lennukitel miinide ja allveelaevade otsimiseks.

Kasutus 
Aeromagneetilist mõõdistamist kasutatakse laialdselt geoloogiliste kaartide väljatöötamisel ning saadud andmete abil on võimalik otsida otseseid või oletatavaid maavarade maardlaid, sealhulgas naftat. Vahel on maavarade ladestus seotud magnetiliste mineraalide hulga suurenemisega või vähenemisega ning aeg-ajalt võib uuritav maavara ise olla magnetiline (nt rauamaagi hoiused), mistõttu magnetomeetri kasutamine annab soovitud tulemuse.

Aeromagneetiline mõõdistus mehitamata õhusõidukiga 
21. sajandil on aeromagneetiliste uuringute teostamise lahutamatuks osaks saanud mehitamata õhusõidukid, eelkõige droonid. Kõrgtehnoloogilisi ja väga võimekaid droone kasutatakse paljudes valdkondades üha enam, sealhulgas geofüüsikaliste uuringute teostamiseks. Eriti kasulikud on magnetomeetriga varustatud droonid lõhkemata laskemoona sisaldavate objektide tuvastamisel.

Vaata ka 
Hüdrograafialaev

Magnetic survey (archaeology)

Mäeinsener

Magnetic anomaly detector

Kasutatud Kirjandus 

http://m.ee.cqgeoequip.com/info/aeromagnetic-survey-for-iron-ore-39425638.html

https://web.archive.org/web/20050310171755/http://www.geo.ucalgary.ca/~wu/Goph547/CSM_MagNotes.pdf

https://agupubs.onlinelibrary.wiley.com/doi/10.1029/2018GL077768

http://zond-geo.ru/Articles/Magnitorazvedka_-_Logachev.pdf
Geodeesia
Kaardiprojektsioonid
Andrei Mjagkov

Andrei Mjagkov (vene Андрей Васильевич Мягков; 8. juuli 1938 Leningrad – 18. veebruar 2021 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja, kes on kuulus eelkõige peaosalise Ženja Lukašini rolliga Eldar Rjazanovi legendaarses komöödiafilmis "Saatuse iroonia ehk Hüva leili!" (1976). 

Lapsena elas ta üle Leningradi blokaadi.

Peamiselt oli ta komöödianäitleja, kuid tema aktivas on ka suuri dramaatilisi rolle, nagu Aljoša Ivan Põrjevi lavastatud filmis „Vennad Karamazovid” ning Aleksei Vladimir Bassovi filmis „Turbinite päevad”. 

Aastal 1965 lõpetas ta Moskva Kunstiteatri stuudiokooli ning asus tööle teatri Sovremennik näitlejana. 

Üldrahvaliku tuntuse tõi talle 1976. aastal valminud film "Saatuse iroonia ehk Hüva leili!", milles mängitud peaosalise Ženja Lukašini rolli eest valiti ta NSV Liidu aasta parimaks näitlejaks ja talle määrati riiklik preemia. Aastal 1977 valminud filmis "Armastus tööpostil" mängis ta Anatoli Novoseltsevit.

Aastail 1977–1987 töötas ta Moskva Akadeemilises Kunstiteatris ning alates 1987. aastast surmani oli ta Moskva A. Tšehhovi nimelise Kunstiteatri näitleja. 
 
Ta oli ka kolme detektiivromaani autor ja tegeles maalimisega.

Andrei Mjagkov suri 83-aastasena 18. veebruaril 2021 südamepuudulikkuse tagajärjel. Tema ärasaatmine toimus 20. veebruaril Tšehhovi-nimelises Moskva Kunstiteatris ning ta maeti Trojekurovo kalmistule.

Tunnustus
 Vene NFSV teeneline kunstnik (1976)
 Vene NFSV rahvakunstnik (1986)
 NSV Liidu riiklik preemia (1977)
 Vene NFSV riiklik preemia (1979) 
 Austuse orden (1998)
 orden Teenete eest Isamaa ees IV järk (2003)
 Sõpruse orden (2013)
 orden Teenete eest Isamaa ees III järk (2019)

Viited

Välislink
 

Vene teatrinäitlejad
Vene filminäitlejad
Trojekurovo kalmistule maetud
Sündinud 1938
Surnud 2021
Erisõjaväeringkond

Erisõjaväeringkond (vene keeles Особый военный округ) oli Nõukogude Liidu poolt teises maailmasõjas hõivatud Ida-Preisimaa aladel juulis 1945 moodustatud sõjaväeringkond.

Novembris-detsembris 1943 toimunud Teherani konverentsil saavutatud kokkulepete kohaselt pidi Ida-Preisimaa põhjaosa üle antama Nõukogude Liidule. Punaarmeele edukalt lõppenud Ida-Preisimaa operatsioon (lõppes aprillis 1945) võimaldaski Teheranis kokkulepitu ellu viia. NSV Liidu kaitse rahvakomissari Jossif Stalini käskkirjaga 9. juulist 1945 moodustati endise Ida-Preisimaa põhjaosas erisõjaväeringkond. 

Erisõjaväeringkonna juhatajaks määrati kindralpolkovnik Kuzma Galitski, kelle armee osales aprillis Köningsbergi vallutamisel.

NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu määrusega 29. jaanuarist 1946 liideti Erisõjaväeringkond veebruaris 1946 Balti Sõjaväeringkonnaga.

Vaata ka
Kaliningradi oblast

Nõukogude Liidu sõjaväeringkonnad
Moise Kean

Bioty Moise Kean (sündinud 28. veebruaril 2000 Vercellis) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain ja Itaalia jalgpallikoondises.

Aastatel 2007–2010 kuulus ta Torino FC noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Juventusega. Juventuse meeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 19. novembril 2016 mängus Pescara vastu. Sellega sai Kean Juventuse noorimaks debütandiks ja esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks Euroopa ühes neljas suurimas kõrgliigas. Sama aasta 22. novembril debüteeris ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Sevilla vastu, saades jällegi esimeseks 2000. aastatel sündinud mängijaks UEFA Meistrite Liigas. 27. mail 2017 lõi Kean 2:1 võiduga lõppenud mängus Bologna üle Juventuse võiduvärava. Hooajal 2017–18 mängis Itaalia kõrgliigas laenul Hellas Veronas, lüües sel hooajal liigas neli väravat. Hooajal 2018–19 lõi Kean Juventuses mängides Itaalia kõrgliigas kuus väravat.

2019. aasta augustis siirdus ta Inglismaa kõrgliiga klubisse Everton, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 21. jaanuaril 2020 mängus Newcastle Unitedi vastu. Kokku jäi hooajal 2019–20 tema arvele 33 mänguga vaid kaks väravat.

2020. aasta oktoobris siirdus Kean laenule Paris Saint-Germaini. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta sama aasta 24. oktoobril mängus Dijoni vastu.

2018. aastal võitis Kean Itaalia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel hõbemedali. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 20. novembril 2018 sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 23. märtsil 2019 EM-i valikmängus Soome vastu.

Tema vanemad on Elevandiluuranniku päritolu.

Saavutused 
Juventus
Serie A: 2016–17, 2018–19
Coppa Italia: 2016–17
Supercoppa Italiana: 2018
Paris Saint-Germain
Trophée des Champions: 2020

Viited

Välislingid 

Itaalia jalgpallurid
Torino Juventuse mängijad
Everton FC mängijad
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Serie A mängijad
Premier League'i mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 2000
Jüri Kann

Jüri Kann (sündinud 15. septembril 1938 Rässa külas Muhu vallas) on eesti keemiateadlane ja emeriitprofessor.

Haridus
Lõpetas Lihula Keskkooli 1956; Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna keemilise tehnoloogia eriala cum laude 1961 ; TPI aspirant 1963–1966.

Teaduskraad ja kutse
Tehnikateaduste kandidaat (Исследование возможностей разделения смеси насыщенных алифатических дикарбоновых кислот. Küllastunud alifaatsete dikarboksüülhapete segu lahutamisvõimaluste uurimine), TPI 1967; bioloogiadoktor (Возможности предупреждения образования канцерогенных N-нитрозаминов в пищевых продуктах, кормах и лекарственных препаратах. Kantserogeensete N-nitrosoamiinide tekkimise vältimise võimalused toiduainetes, söötades ja ravimites), N.N. Petrovi nim. Onkoloogia Instituut, Leningrad) 1985; dotsent 1972; professor 1984.

Teenistus
TTÜs 1961–…:  orgaaniliste ainete tehnoloogia labori juhataja 1961–1963; orgaanilise keemia kateedri assistent 1967; toiduainete tehnoloogia kateedri vanemõpetaja 1972–1978; vanemteadur 1978–1980; dotsent 1980–1984;  professor 1984–1988;  kateedrijuhataja 1985–1988; toiduainete instituudi toiduainekeemia erakorraline professor 1992–1995;  ; toiduaineõpetuse professor 1995–2000;  toiduainekeemia professor 2000–2003;  emeriitprofessor 2003. 
Eesti NSV/Eesti TA/TTÜ Keemia Instituudi direktor 1988–2002.
Eesti Vabariigi Presidendi teadusnõunik 2003–2006.
Eesti Mereakadeemia rektor  2007–2009.

Teadustöö põhisuunad
Kütuste keemia- ja tehnoloogia; bioorgaaniline keemia; keskkonnakeemia- ja tehnoloogia. Avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni, omab kolme autoritunnistust, ühte Eesti Vabariigi kasuliku mudeli tunnistust ja seitset Eesti Vabariigi patenti (koos kaasautoritega).

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Eesti Keemia Seltsi esimees/president 1991–2004; Euroopa Keemiaseltside Föderatsiooni toidukeemia divisjoni liige; Eesti Keemiatööstuse Liidu aseesimees 1992–1998; Ameerika Keemiaseltsi liige alates 1992; ajakirja „Food Additives and Contaminants“ toimetuskolleegiumi liige 1983–1990; Eesti Teaduste Akadeemia toimetiste keemia seeria toimetuskolleegiumi aseesimees 1987–2002; ajakirja „Oil Shale“ peatoimetaja 1995–2003. EV presidendi teadusnõunik 2003–2006.

Tunnustus
New Yorgi TA liige alates 1999
Valgetähe IV klassi teenetemärk 1999
TPI teenetemedal Mente et manu 1986
Eesti Keemia Seltsi medal 1994
Eesti TA medal 1998
Fisher Scientific’i (USA) medal 1998

Harrastused ja huvialad
Turism, jahisport.

Viited

Välislingid 
Jüri Kann Eesti Teadusinfosüsteemis

Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1938
Manuel Akanji

Manuel Obafemi Akanji (sündinud 19. juulil 1995 Wiesendangenis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia ja Šveitsi jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri FC Winterthuris, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. 2014. aastal debüteeris ta Winterhuri põhimeeskonnas Šveitsi esiliigas.

Aastatel 2015–2018 mängis Akanji Šveitsi kõrgliiga klubis FC Basel. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 tuli ta Baseliga Šveitsi meistriks.

2018. aasta jaanuaris siirdus ta umbes 18 miljoni euro eest Dortmundi Borussiasse, kellega sõlmis nelja ja poole aasta pikkuse lepingu. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 27. septembril 2018 mängus 1. FC Nürnbergi vastu.

Šveitsi jalgpallikoondises debüteeris Akanji 9. juunil 2017 MM-i valikmängus Fääri saarte vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused 
FC Basel
Šveitsi Super League: 2015–16, 2016–17
Šveitsi karikas: 2016–17
Dortmundi Borussia
DFL-Supercup: 2019

Šveitsi jalgpallurid
FC Baseli jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1995
Verev viirpuu

Verev viirpuu ehk siberi viirpuu (Crataegus sanguinea Pall.) on roosõieliste sugukonda viirpuu perekonda kuuluv põõsas või madal puu.

Nimetus 
Vereva viirpuu rahvapärased nimetused on ka haukaküüdse, jahumarjapuu, jooksvapuu, leivamarjapuu, luupuu, mähkmarjapuu, okaspihelgas, türnpuu ja ussiviherpuu.

Perekonnanimetuses eesliide viir- tuleb liivi, vadja, soome, isuri või vepsa keelest, kus sarnane sõna tähendab kollast või rohelist värvi, kuna läänemeresoomlased kasutasid viirpuud riide värvimisel rohekate toonide saamiseks.

Liiginimetus verev on otsetõlge ladina keelest, kus sanguinea tähendab veripunast värvi. See nimetus tuleneb sellest, et puu võrsed on punakat värvi.

Kirjeldus 
Verev viirpuu kasvab kuni 4 m kõrguseks. Võrsed läikivad punakaspruunilt või purpurpunaselt. Okste küljes on 2.5-3 cm pikkused pruunid astlad. Lehed on nõrgalt 3-7 hõlmalised, 5-8 cm pikad ja 3-5 cm laiad. Kuju poolest on nad munajad või lairombjad, terava tipuga. Lehed on pealt tumerohelised, alt heledamad ning sageli mõlemalt poolt karvased. Leheroots on 0.5-2 cm pikk. Õied on valged, 1.5 cm läbimõõduga, tihedates 6-10 õielistes kännastes. Emakakaelu on 3 või 4. Vili on veripunane, kerajas või piklik, läbimõõdus 0.8-1 cm, läbipaistev, jahukas, 3-4 luuseemnega. Õitseb mais ja juunis, viljad valmivad septembris.

Levik ja kasvukoht 
Verev viirpuu kasvab looduslikult Venemaal, Hiinas, Kasashtanis ja Mongoolias. Sisse on ta toodud Rootsi, Soome ja Balti riikidesse. Eestisse toodi verev viirpuu sisse 19. sajandi esimeses pooles aeda istutamise eesmärgil. Suurim verev viirpuu kasvab Ameerikas, Seattle'is Volunteer Parkis ning on 11.6 m kõrgune.

Eestis kasvab verev viirpuu vaid elamute juures ja parkides ning nende ümbruses kuid seal looduslikult kasvab ta jõgede ümbruses segametsades.

Kasutamine

Rahvameditsiinis 
Ravimina kasutatakse kuivatatud õisi ja vilju. Mõlemad sisaldavad flavonoide, triterpenoidseid saponiine, parkaineid, koliini, karoteeni, C-vitamiini jm. aineid. Peamisteks toimeaineteks on flavoonglükosiidide segu, leukoantotsüanidiinglükosiidid ja saponiinid. Preparaadiga ravitakse südamehäireid nagu virvendav arütmia, paroksüsmaalne tahhükardia, angioneuroosi ja hüpertooniatõbe.

Söögiks 
Vereva viirpuu marjad on söödavad nagu ka kõigi teiste viirpuude marjad. Marjadest tehakse ka kompotti, siirupit ja kisselli.

Puutööks 
Viirpuu puit on kollast või punast värvi ning kõva ja raske. Seega sobib puit hästi väikeste iluesemete nikerdamiseks ja jalutuskeppide voolimiseks. Juuri, lehti ja juuri saab ka kasutada riide kollaseks värvimiseks.

Viited 

Roosõielised
Suurbritannia kroonist sõltuvad alad

Suurbritannia kroonist sõltuvad alad (inglise keeles Crown dependencies, prantsuse keeles Dépendances de la Couronne, mänksi keeles Croghaneyn-crooin) on  Suurbritannia ranniku lähistel asuvate kolme saare territooriumid, mis kuuluvad Briti Krooni iseseisvasse omandisse. Samas ei kuulu Guernsey saar, Jersey saar ja Mani saar ühendkuningriigi meretaguste alade hulka, ühendkuningriik vaid vastutab nende eest. Seetõttu ei ole need Rahvaste Ühenduse liikmesriigid, kuigi neil on vastavatel mängudel oma meeskond. Küll on need on Briti-Iiri nõukogu liikmed.

Vaata ka
Guernsey saar
Jersey saar
Mani saar

Suurbritannia geograafia
Briti Kroon

Briti Kroon (inglise keeles The Crown) esindab kõigis aspektides Rahvaste Ühenduse alasid ja nende allüksuseid (nagu sõltuvusterritooriume, ülemereterritooriume, provintse või osariike). Juriidiliselt halvasti määratletud terminil on kontekstist erinev tähendus. Seda kasutatakse Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi valitseva monarhi isiksustamiseks ühenduse juhina või tema valduste kuningana või kuningannana.

Suurbritannia mõjusfääri tavakeeles viitab mõiste "The Crown" aga valitsuse ja avaliku teenistuse funktsioonidele.

Rahvaste Ühendus
Gertrud Talvik

Gertrud Talvik (sündinud 1990) on eestlasest ekspert Euroopa Kosmoseagentuuris loodusteaduste alal. 

Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi 2002 aastal.

Ta on õppinud Kaplinna Ülikoolis biokeemiat ja hiina keelt. Selle kogemuse põhjal on temalt ilmunud raamat "Minu Lõuna-Aafrika vabariik: katse-eksitusmeetod"

Viited 

Eesti biokeemikud
Sündinud 1990
Karl Killing

Karl Killing (sündinud 11. juulil 2001) on eesti laulja ja produtsent, lauluvõistluse "Eesti laul 2021" finalist. 

Ta esitas loo "Kiss Me" ning pääses 6. märtsil toimuvasse finaali. Varem on Karl Killing esinenud poisteansamblis Beyond Beyond.

Viited

Eesti lauljad
Eesti muusikaprodutsendid
Sündinud 2001
Mahmoud Dahoud

Mahmoud Dahoud (sündinud 1. jaanuaril 1996 Amudas) on Süürias sündinud Saksamaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Dahoud on Saksamaal elanud alates oma sünniaastast. 2010. aastal liitus ta Mönchengladbachi Borussia noorteakadeemiaga. 2014. aasta augustis sõlmis ta klubiga esimese profilepingu ja debüteeris pärast seda klubi põhimeeskonnas UEFA Euroopa Liiga play-offi kohtumises FK Sarajevo vastu. Hooaja lõpus tegi ta debüüdi ka Saksamaa kõrgliigas, saades esimeseks Süürias sündinud jalgpalluriks Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2015–16 kindlustas Dahoud koha Mönchengladbachi Borussia põhikoosseisus. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 23. septembril 2015 mängus FC Augsburgi vastu.

2017. aasta juulis liitus ta Dortmundi Borussiaga.

2017. aastal tuli Dahoud Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Türgi vastu.

Saavutused 
Borussia Dortmund
DFL-Supercup: 2019

Saksamaa jalgpallurid
Mönchengladbachi Borussia mängijad
Dortmundi Borussia mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1996
Lõuna-Aasia kiviaeg

Lõuna-Aasia kiviaeg hõlmab paleoliitikumi, mesoliitikumi ja neoliitikumi Lõuna-Aasias. 

Varaseimad tõendid nüüdisaegse anatoomiaga Homo sapiensi kohalolust on leitud Indiast Kadapa ringkonna koobastest ning Sri Lankast Batadombalena (Batadomba lena) ja Belilena (Beli lena Kitulgala) koopast.

Mehrgarhis (praegu Lääne-Pakistan) algas neoliitikum umbes 7000 eKr ning kestis  3300. aastani eKr, mil algas pronksiaeg. Lõuna-Indias kestis mesoliitikum 3000. aastani eKr ja neoliitikum 1400. aastani eKr; järgnes megaliitiline üleminekuaeg; pronksiaeg jäi enamasti vahele. 

Rauaaeg algas Põhja-Indias ja Lõuna-Indias enam-vähem ühel ajal, umbes 1200–1000 eKr (maalitud halli keraamika kultuur, Hallur, Paiyampalli).

Paleoliitikum ja neoliitikum

Narmada jõe orust leiti Jaava Homo erectuse omale lähedane, kuid progressiivsem kolju. Aastal 1985 kirjeldati see alamliigina Homo erectus narmadiensis. See dateeriti vähemalt 236 000 aasta vanuseks.

Homo erectus elas  pleistotseenis Pothohari platool Soani jõe ääres (praegu Pakistani Pandžabi provints, Rawalpindi lähedal). Soani kultuuri leiukohti on Välis-Himaalajas tänapäeva India, Pakistani ja Nepali territooriumil. Kahe teraga pihukirveid võidi hakata kasutama keskmises pleistotseenis.

Odai leiukohast Tamil Nadu osariigist leiti viiekuise lapse jäänused, mis omistatakse kas Homo erectusele või varasele Homo sapiensile. Raudturvised Kerala osariigi rannikult ja sarnased raudturvised Odaist hinnatakse  187 000 aasta vanusteks.  

Jwalapurami leiukohas ei esine vaheaega Toba vulkaani purske ajal 74 000 aastat tagasi. Soni jõe orus Madhya Pradeshi osariigis Dhaba leiukohas jäi Levallois' tehnika  ajavahemikus 79,6 ± 3,2 kuni  65,2 ± 3,1 tuhat aastat tagasi muutumatuks ka pärast Toba vulkaani purset. Dhaba leiukoha tööriistad meenutab väga Aafrikast (Aafrika keskmine kiviaeg) ja Araabiast leitud tööriistu ning Austraalia kõige vanemaid artefakte. Levallois' tehnika puudub Dhabas kõrgemal kihist E, mille vanuseks hinnatakse 47,5 ± 2,0 tuhat aastat. Umbes 48 aastat tagasi ilmus mikroliitide tehnoloogia. 

Neoliitikumi (7000–5500 eKr) leiud kaevas välja Indiast Pinjore'ist Haryana osariigist Ghaggar-Hakra jõe (Sarasvati jõe vana sängi) äärest Guy Ellcock Pilgrim, Briti geoloog ja paleontoloog, kes avastas 1,5 miljoni aasta vanused ürginimese hambad ja osa lõualuust, mis näitab, et 1 500 000 tagasi  elasid Acheuli kultuuri inimesed Pinjore'i piirkonnas Chandigarhi lähedal. Vanema paleoliitikumi kvartsiittööriistad kaevati välja piirkonnast, mis ulatub Pinjore'ist Nalagarhini (Solani ringkond, Himachal Pradesh).
Weston McKennie

Weston James Earl McKennie (sündinud 28. augustil 1998 Little Elmis Texases) on USA jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Torino Juventus ja USA jalgpallikoondises.

Aastatel 2009–2016 kuulus ta FC Dallase noorteakadeemiasse.

2016. aasta augustis liitus ta Saksamaa klubiga FC Schalke 04. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 20. mail 2017 mängus FC Ingolstadt 04 vastu. Järgmisel hooajal sai ta klubi põhimeeskonnas oluliselt enam mänguaega. 6. oktoobril 2018 lõi ta mängus Fortuna Düsseldorfi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Sama aasta 3. oktoobril lõi ta UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus värava Moskva Lokomotivi vastu.

2020. aasta augustis läks ta laenule Juventusesse. Sellega sai ta Juventuse ajaloo esimeseks USA mängijaks. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta sama aasta 5. detsembril mängus Torino vastu.

USA jalgpallikoondises tegi McKennie debüüdi 14. novembril 2017 sõprusmängus Portugali vastu ja lõi selles mängus ka värava. 2019. aastal saavutas ta USA koondisega CONCACAF Gold Cupil teise koha. McKennie lõi sel turniiril kaks väravat. 12. oktoobril 2019 tegi ta CONCACAF-i Rahvuste Liiga mängus Kuuba vastu kübaratriki kolmeteistkümne minutiga, mis oli USA koondise kiireim kübaratrikk.

2020. aastal valiti McKennie USA aasta meesjalgpalluriks.

Saavutused 
Juventus
Supercoppa Italiana: 2020

Viited

Välislingid 

 Profiil Torino Juventuse kodulehel

Ameerika Ühendriikide jalgpallurid
FC Schalke 04 mängijad
Torino Juventuse mängijad
Bundesliga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1998
Daniel James

Daniel Owen James (sündinud 10. novembril 1997 Kingston upon Hullis) on Inglismaal sündinud Walesi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Fulham ja Walesi jalgpallikoondises.

Aastatel 2006–2014 kuulus ta Hull City noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Swansea Cityga. Swansea City põhimeeskonnas debüteeris James 6. veebruaril 2018 karikamängus Notts County vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooajal 2018–19 mängis ta Swansea City põhimeeskonnas Inglismaa esiliigas ja lõi neli väravat.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Manchester Unitediga. 11. augustil 2019 lõi ta Inglismaa kõrgliiga hooaja esimeses mängus Chelsea vastu värava.

2021. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Leeds United. 2022. aasta septembris läks ta Leeds Unitedist laenule Fulhami.

Walesi jalgpallikoondises tegi James debüüdi 2018. aasta novembris mängus Albaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta oma teises koondisemängus 24. märtsil 2019 EM-i valikmängus Slovakkia vastu. Ta kuulus Walesi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Viited

Välislingid 

Walesi jalgpallurid
Swansea City AFC mängijad
Manchester United FC mängijad
Leeds United FC jalgpallurid
Fulham FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1997
Belgradi loomaaed

Belgradi loomaaed (serbia keeles Бео зоо врт, tuntud ka kui Vrt dobre nade 'heade lootuste aed') on Belgradi vanalinnas Kalemegdani pargis asuv loomaaed. See asutati 12. juulil 1936 ja seda peetakse üheks vanimaks avalikuks loomaaiaks Kagu-Euroopas. Loomaaia pindala on 7 hektarit ja seal asub umbes 150 loomaliigi ekspositsiooni, kuhu kuulub ligi 2000 isendit, mis teeb sellest Serbia suurima kollektsiooni.

Belgradi loomaaed, mis on linna kõige külastatum turismiobjekt, taotles ametlikult EAZA liikmeks saamist 2017. aastal.

Belgrad
Loomaaiad
Belgradi kindlus

Belgradi kindlus (serbia keeles Београдска тврђава, romaniseeritult Beogradska tvrđava) koosneb vanast tsitadellist (koos Ülem- ja Alamlinnaga) ning Kalemegdani pargist. Kunagine kindluslinnak asub Sava ja Doonau jõgede liitumiskohas Suure sõjasaare vastas Serbia pealinnas Belgradis. Kuna sissepääs kindlusse on tasuta, siis on see linna külastatuim turismiatraktsioon.

Belgrad
Vranje

Vranje (serbia kirillitsas Врање) on linn Lõuna-Serbias, Pčinja ringkonna halduskeskus, samuti majandus- ja kultuurikeskus.

Etniline koosseis
Rahvastiku etniline koosseis linna halduspiirides 2011. aasta rahvaloenduse järgi:

Viited

Serbia linnad
Soani kultuur

Soani kultuur on vanema paleoliitikumi arheoloogiline kultuur Hindustani poolsaarel Välis-Himaalajas 500 000 – 150 000 (või 100 000) eKr. Harvatakse, et selle kultuuri kandja oli hiline Homo erectus. 

Soani kultuur on Acheuli kultuuri kaasaegne, mõnikord peetakse seda Acheuli kultuuri Lõuna-Aasia variandiks. Ta on nime saanud Soani jõe järgi Pakistanis. Soani kultuuri leiukohad on Välis-Himaalajas praeguse India ja Nepali ja Pakistani territooriumil. Lähimad paralleelid väljaspool Lõuna-Aasiat leiduvad Tadžikistanis ja Iraanis.

Esemed on tehtud kvartsiidist veeristest, munakividest või mõnikord rahnudest, mis pärinevad Välis-Himaalaja jõgedest. Leitakse tavaliselt mitmesuguseid kirveid, kettaid, kaabitsaid, nukleusi ja kilde. Kirved sarnanevad sinantroopide omadega. Tööriistad on palju algelisemad kui samal ajal läänes tegutsenud Moustier' kultuuri omad.  

Soani kultuuri avastas D. N. Sanya 1928. aastal, nimetus "Soani kultuur" pärineb Hellmut De Terralt (1936). Stephen Lycett tegi kindlaks, et Soani tehnokompleks sisaldab Levallois' tehnika 3. mooduse elemente. 

Adialast ja Khasalan Kalanist umbes 16 km kauguselt Rawalpindist leiti sadu ihutud veeriseid. 

Chauntra külast Himachal Pradeshis leiti pihukirveid ja nuge.

Viited

Kirjandus
T. T. Paterson, H.J.H.  Drummond. Soan the Palaeolithic of Pakistan, Department of Archaeology, Government of Pakistan Karachi 1962.
 Kenneth Oakley. Frameworks for Dating Fossil Man, Transaction Publishers 1964, ISBN 978-0-202-30960-6, lk 224.
Ahmad Hasan Dani. Prehistoric Pakistan. – Asian Perspectives, 1964, 7, lk 183–188.   Veebiversioon.
B. B. Lal. A Decade of Prehistoric and Protohistoric Archaeology in India, 1951–1960. – Asian Perspectives. 1964, 7 (1–2), lk 144–159.
Veebiversioon
R. S. Davis. The Soan in Central Asia? Problems in Early Palaeolithicculture history. –  [[Kenneth Kennedy|K.A.R. Kennedy, G.L. Possehl (toim). Studies in the Archaeology and Palaeoanthropology of South Asia, Oxford & IBH Publishing Company, New Delhi 1984, lk 23-32.
Stephen J. Lycett.  Is the Soanian techno-complex a Mode 1 or Mode 3 phenomenon? A morphometric assessment. – Journal of Archaeological Science, 2007, 34 (9), lk 1434–1440. Resümee

Välislingid

Parth R. Chauhan. An Overview of the Siwalik Acheulian & Reconsidering Its Chronological Relationship with the Soanian – A Theoretical Perspective, 2017
Bruck an der Großglocknerstraße

Bruck an der Großglocknerstraße on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas.

Bruck ajaloolises Pinzgau piirkonnas asub Salzachi jõe orus, Grossglockneri kõrgalpi maantee põhjapoolse sissepääsu juures, mis kulgeb kuni Kõrg-Tauerni mäestiku ja Alpide peaahelikuni.

Vallaosad on Bruck, Hundsdorf, Reith ja Sankt Georgen. Kohalikud külad on Brandenau, Bruck, Fischhorn, Gries, Hauserdorf, Hundsdorf, Krössenbach, Niederhof, Pichl, Reit, Sankt Georgen, Steinbach, Vorfusch ja Winkl.

Ajalugu 

Tõendid viitavad asustusele juba pronksiajal ja Hallstatti perioodil. Illüürlased ja keldid asusid siia, nagu ka roomlased u. aastal 15 eKr. Suure rahvasterändamise ja Rooma riigi langemise käigus asusid siia baierlased ja segunesid kohaliku rahvaga. Prugg im Pinzgrey esmamaining Salzburgi peapiiskopkonnas toimus 1227. aasta dokumendis.

Samal ajal ilmus esmakordselt ürikutesse Vischarni loss, mida esialgu pidasid läänina Goldeggi isandad, hiljem Chiemsee piiskoppide valdus. Hoone ostsid 1862. aastal Liechtensteini printsess Sophie ja tema vend vürst Johann II, kes lasid selle Friedrich von Schmidti kavandite kohaselt uusgooti stiilis ümber ehitada. Pärast tulekahju 1920. aastal uuesti ülesehitatuna haaras selle 1943. aastal natside SS organisatsioon ja toimis ajutiselt Dachau koonduslaagri alamlaagrina. 8. mail 1945 vahistasid Ameerika väed siin Hermann Göringi, enne kui ta viidi Camp Ashcanisse.

Alates Grossglockneri kõrgalpi maantee valmimisest 1935. aastal on linna nimeks Bruck an der Großglocknerstraße ("Sild Grossglockneri maanteel"). 1938. aastal liidendati iseseisev Sankt Georgeni küla.

Transport 

Grossglockneri kõrgalpi maantee, kui kõrgel asuv mägitee, ühendab Austria Salzburgi ja Kärnteni liidumaid. Ulatus Bruckist Heiligenblutini piki maanteed on 47,8 km. Bruck-Fuschi jaamas on vallal ligipääs Salzburg-Tirooli raudteeliinile.

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Dienten am Hochkönig

Dienten am Hochkönig on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Zell am See ringkonnas (Pinzgau piirkonnas).

Dienten on ka Hochkönigi suusapiirkonna osa.

Vald asub Hochkönigi mäe (2943 m) jalamil.

Ajalugu 

Dientenit on esmakordselt mainitud 963. aastal. Keskajast saati oli seal rauamaagi kaevandus, mis 1864. aastal maha jäeti.

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
BMW N57

BMW N57 on reasasetusega kuuesilindriliste diiselmootorite perekond, millel on alumiiniumist mootoriplokk ning ühisanumsissepritse. N57 kasutab muutuva geomeetriaga turbot ja Boschi piesoelektrilisipihusteid ning see mootor vahetas välja M57 R6 ja M67 V8 diiselmootorid. Alates 2015. aastast on asutud järk-järgult N57 hakatud asendama uuema B57 mootoriga ning esimeseks mudeliks oli G11 kerega 730d.

N57 võimsus on sõltuvalt versioonist alates 150 kW (204 hj) ja võimsaimaks variandiks oli kolme turboga N57S, millel 280 kW (381 hj). 

N57
Arthur Brown noorem

Arthur Brown noorem (1874–1957) oli Ameerika Ühendriikide arhitekt, kes elas San Franciscos ja projekteeris mitmed sealsed maamärgilise tähendusega ehitised, nagu Coit Toweri.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide arhitektid
Lin Biao

Lin Biao (hiina keeles 林彪; pinyin'is Lín Biāo; 5. detsember 1907 – 13. september 1971) oli Hiina Rahvavabariigi partei- ja riigitegelane ning sõjaväelane.

Lin Biao oli pärit maaomaniku perekonnast. Tema sünninimi oli Lin Yurong. Ta ühines kommunistliku noorteorganisatsiooniga 1925. aastal. Samal aastal asus ta õppima Guangzhous Whampoa Sõjaväeajkadeemias, kus ta sai tuttavaks Zhou Enlaiga. Pärast Guomindangi ja kommunistide vahelise konflikti puhkemist 1927. aastal sai Lin Biaost üks juhtivaid revolutsioonilisi väepealikuid. 1934–1935 osales ta pikal marsil. Kommunistide baasis Yananis oli ta Tööliste-Talupoegade Punaarmee Ülikooli juhataja. 1938. aastal sai ta võitluses Jaapani vägede vastu haavata ja viibis kuni 1942. aastal ravil Nõukogude Liidus. Yanani tagasipöördumise järel tegeles ta vägede treenimise ja indoktrineerimisega. Hiina kodusõjas aastatel 1946–1949 purustati Lin Biao juhtimisel Guomindangi väed Mandžuurias, vallutati Peking ja Tianjin ning hõivati Hainani saar. 1955. aastal sai ta Hiina Rahvavabastusarmee marssaliks ja 1958. aastal Hiina Kommunistliku Partei Keskkomitee aseesimeheks. Alates 1959. aastast oli ta Hiina Rahvavabariigi kaitseminister.

1960. aastatel kaitseministri ametikohal olles avaldas ta väikese punase raamatu ja propageeris sõjaväes lojaalsust Maole. Lin Biao oli üks võtmeisikuid kultuurirevolutsiooni vallapäästmisel.

1969. aastal kuulutati Lin Biao Mao Zedongi võimujärglaseks. Kuid seejärel kaotas Mao Lin Biao suhtes usalduse.

Ebasoosingusse sattununa otsustas Lin Biao koos oma naise ja poja Lin Liguoga välismaale põgeneda. Esialgu oli tal kavas lennukiga Kantonisse lennata. Lin Biao tütar Lin Liheng informeeris põgenemiskavast ihukaitseülemat, kes teatas sellest Zhou Enlaile. Nüüd otsustas Lin Biao põgeneda üle Mongoolia Nõukogude Liitu, kuna Kantonisse põgenemine oleks nõudnud liiga pikaajalist viibimist Hiina õhuruumis. Reaktiivreisilennuk ei olnud aga küllaldaselt tangitud ja Mongoolia kohal lõppes kütus otsa. Piloot püüdis sooritada hädamaandumist, kuid see ei õnnestunud ja lennuk kukkus Öndörhaani linna lähedal alla. Kõik lennuki pardal olnud üheksa inimest hukkusid.

Viited 

Hiina poliitikud
Hiina sõjaväelased
Kaitseministrid
Sündinud 1907
Surnud 1971
Ieng Thirith

Ieng Thirith (khmeeri keeles អៀង ធីរិទ្ធ; sünninimi Khieu Thirith; 10. märts 1932 – 22. august 2015) oli Kambodža riigitegelane, punaste khmeeride ühe liidri Ieng Sary abikaasa. Ieng Thirithi õde Khieu Ponnary oli aastatel 1956–1979 abielus punaste khmeeride liidri Pol Potiga.

Ieng Thirith õppis Phnom Penhis Sisowathi lütseumis ja seejärel Pariisis Sorbonne'i Ülikoolis inglise kirjandust, spetsialiseerudes William Shakespeare'i loomingule. Ta oli esimene khmeer, kes sai teaduskraadi inglise kirjanduse alal. 1957. aastal pöördus ta Kambodžasse tagasi ja töötas seejärel Sisowathi lütseumis õppejõuna. 1960. aastal asutas ta inglise õppekeelega erakooli. 9. oktoobril 1975 määras Kambodža Kommunistlik Partei Alaline Komitee ta Demokraatlik Kampuchea sotsiaalministriks. Pärast Vietnami invasiooni 1979. aastal põgenes Ieng Thirith koos oma abikaasa Ieng Saryga Taisse. 1996. aastal andis kuningas Norodom Sihanouk Ieng Saryle armu ja nad pöördusid Kambodžasse tagasi. 2007. aastal nad vahistati ja Ieng Thirithile esitati süüdistus inimsusvastastes kuritegudes ja genotsiidis. 17. novembril 2011 tunnistas kohus ta Kambodža genotsiidikuritegude kohus ta vastusvõimetuks. Ülemkohus tühistas selle otsuse. 13. septembril 2012 otsustas Kambodža genotsiidikuritegude kohus Ieng Thirithi vabastada, kuna tema tervislik seisund ei võimalda kohtuprotsessis enam osaleda.

Viited 

Kambodža poliitikud
Sündinud 1932
Surnud 2015
Dejan Kulusevski

Dejan Kulusevski (sündinud 25. aprillil 2000 Stockholmis) on Rootsi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League klubis Tottenham Hotspur ja Rootsi jalgpallikoondises.

Aastatel 2006–2016 kuulus ta Rootsi klubi IF Brommapojkarna noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Itaalia klubiga Atalanta. Atalanta põhimeeskonnas debüteeris ta Itaalia kõrgliigas 20. jaanuaril 2019 mängus Frosinone vastu.

Hooajal 2019–2020 mängis ta Atalantas laenul Parmas. 30. septembril 2019 lõi ta mängus Torino vastu oma esimese värava Itaalia kõrgliigas. Sel hooajal lõi ta liigas kokku kümme väravat. Hooaja lõpus valiti ta liiga hooaja parimaks noormängijaks.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Itaalia suurklubiga Torino Juventus, kuid jäi hooaja 2019–20 lõpuni laenule Parmasse. Juventuse meeskonnas debüteeris ta 20. septembril 2020 mängus Sampdoria vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. 2022. aasta jaanuaris suundus ta 18 kuuks laenule Tottenham Hotspuri.

Rootsi jalgpallikoondises tegi Kulusevski debüüdi 18. novembril 2019 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 14. novembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Horvaatia vastu. Ta kuulus Rootsi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Tema vanemad on Makedoonia päritolu.

Saavutused 
Juventus
Coppa Italia: 2020–21
Supercoppa Italiana: 2020

Välislingid 

Rootsi jalgpallurid
Atalanta BC mängijad
Parma Calcio 1913 mängijad
Torino Juventuse mängijad
Tottenham Hotspur FC mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 2000
Jagodina

Jagodina on linn Serbia keskosas, Pomoravlje ringkonna ja Jagodina valla halduskeskus.

2011. aastal elas seal 43 311 inimest.

Linna nimi tuleb sõnast jagoda (maasikas). Maasikast on inspireeritud ka linna vapp ja lipp.

Serbia linnad
Paraćin

Paraćin (serbia keeles Параћин) on linn ja samanimeline vald Serbia keskosas Pomoravlje ringkonnas. See asub Suur-Morava jõe orus Kruševacist põhja pool ja Kragujevacist kagus. 2011. aastal elas linnas 24 573 inimest.

Vaata ka
Paraćini lennujaam

Serbia linnad
Varakevadik

Varakevadik (harilik varakevadik, varane kevadik, Erophila verna, sünonüüm Draba verna) on väike varakevadel õitsev ristõieliste sugukonda kuuluv taimeliik. 

Õied valged, viljad läätsekujulised. Õitsev taim võib olla vaid paari sentimeetri kõrgune, ent kasvab ka 15 cm kõrguseks. 

Levinud suures osas Euroopast. Ameerikas sissetooduna. 

Eesti taimed
Ristõielised
Soong Mei-ling

Soong Mei-ling, ka Soong May-ling (hiina keeles 宋美齡; 5. märts 1898 – 23. oktoober 2003), tuntud ka kui Madame Chiang Kai-shek või Madame Chiang oli Hiina poliitikategelane, Hiina Vabariigi esimene leedi, president Jiang Jieshi (Chiang Kai-Sheki) abikaasa. 

Tema õemees oli Hiina Vabariigi rajaja ja juht Sun Zhongshan (Sun Yat-sen). Soong mängis Hiina Vabariigi poliitikas olulist rolli ning tal oli mitmeid olulisi rolle, nende seas Fu Jeni katoliikliku ülikooli esinaine. Teise Hiina-Jaapani sõja ajal kutsus ta inimesi üles Jaapani sissetungile vastu astuma. Pärast seda kui Chiang Kai-Sheki juhitud valitsus Hiina kodusõjas 1949. aastal lüüa sai, kolis abielupaar Taiwanile. Mei-lingi õde Soong Ching-ling jäi Mandri-Hiinasse ja asus kommunistide poolele. Pärast abikaasa surma 1975. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse New Yorgi osariiki.

Hiina poliitikud
Sündinud 1898 
Surnud 2003
Éric Lamouroux

Éric Lamouroux (sündinud 9. septembril 1965) on Prantsusmaa diplomaat.

Lamouroux on saanud magistrikraadi era- ja majandusõiguses. 

Ta alustas 1992. aastal diplomaadikarjääri. Ta oli aastatel 1996–2000 Prantsusmaa suursaatkonnas Dakaris kultuuri- ja kultuurikoostöö nõunik ning 2000–2003 Prantsusmaa Välisministeeriumi personaliosakonna juht. 2003. aastal täiendas ta end Diplomaatia instituudis Pariisis. Seejärel naasis ta Välisministeeriumi ja töötas seal (sealhulgas  2016. aastast välisprantslaste ja konsulaarasjade administreerimise osakonna asedirektorina) kuni 2019. aasta augustini.

Éric Lamouroux on alates 2019. aasta augustist Prantsusmaa Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Eesti Vabariigis.

Lamouroux valdab inglise, hispaania ja araabia keelt.

Tunnustus
 Ordre national du Mérite (rüütel)

Viited

Prantsusmaa diplomaadid
Sündinud 1965
Ryan Kent

Ryan Kent (sündinud 11. novembril 1996 Oldhamis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers.

Ta alustas klubikarjääri Liverpoolis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2004. aastal. Liverpooli põhimeeskonnas mängis ta 2015. aastal hooajaeelsetes sõprusmängudes ja 2016. aasta jaanuaris karikamängus Exeter City vastu.

Suurem osa aastatest 2015–2019 mängis Liverpoolist laenul teistest klubides. Hooajal 2015–16 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Coventry City, hooajal 2016–17 Inglismaa esiliiga klubis Barnsley, hooajal 2017–18 Saksamaa kõrgliiga klubis SC Freiburg ja Inglismaa esiliiga klubis Bristol City ning hooajal 2018–19 Rangersis. Hooajal 2018–19 valiti Kent Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja liiga hooaja parimaks noormängijaks.

2019. aasta septembris sõlmis Kent Rangersiga püsiva lepingu.

Viited

Välislingid 

Inglismaa jalgpallurid
Liverpool FC mängijad
Coventry City FC jalgpallurid
Barnsley FC mängijad
SC Freiburgi mängijad
Bristol City FC mängijad
Rangers FC jalgpallurid
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1996
Poiseuille seadus

Poiseuille seadus (ka Hageni-Poiseuille seadus) määrab vooluhulga vedeliku laminaarsel (keeristeta) voolamisel ümmarguse ristlõikega pikas sirges torus (ka kapillaaris):  
 
kus
  on vooluhulk, s.o ajaühikus toru ristlõiget läbiva vedeliku ruumala, ühik  kuupmeeter sekundis (m3/s);
   on toru siseraadius (m);
  on toru pikkus (m);
  on rõhulang torus (Pa); siin on   vedeliku rõhk toru alguses ja  rõhk toru lõpus);
  on vedeliku dünaamiline viskoossus (Pa·s).

Kui raadiuse asemel on antud toru läbimõõt , siis avaldub võrrand kujul
  

Oluline on tähele panna vooluhulga suurt sõltuvust toru läbimõõdust; näiteks selle kahekordistamisel kasvab vooluhulk 16-kordselt.

Seadus on järeldus Stokesi seadusest ja selleni jõudsid teineteisest sõltumatult  Gotthilf Hagen aastal 1839 ja Jean Léonard Marie Poiseuille 1838. Esmakordselt avaldas võrrandi Poiseuille 1840. aastal.

Vaata ka 
 Stokesi seadus

Viited 

Hüdrodünaamika
Haarlem (LAV)

Haarlem on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Garden Route'i ringkonnas George'i vallas.

Asula on rajatud 1856. aastal. Alates 1860. aastast tegutses seal misjonijaam.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Haarlemi elanikest värvilisi 94,07%, mustanahalisi aafriklasi 4,21%, valgeid 0,93%, India või Aasia päritolu inimesi 0,04% ja teisi 0,76%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 97,56% inimesi, inglise keelt 1,31%, tsvana keelt 0,55% ja sotho keelt 0,29%.

Viited 

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Ganiu Atanda Ogungbe

Ganiu Atanda Ogungbe (sündinud 1. detsembril 1992) on Nigeeria jalgpallur. Ta võib tegutseda nii kaitsja kui ka kaitsva poolkaitsjana. Nooruses 10 mängus Nigeeria U17 koondisesse ja 20 mängus Nigeeria U20 koondisesse kuulunud mees, kes kasutab mängijanime Atanda, pääses 2011. aastal Aafrika noortemeistriks tulnud ja U20 MM-il käinud koondisesse. 

2011. aastal Colombias peetud finaalturniiril tegi Atanda kaasa alagrupimängudes Guatemala ja Horvaatiaga ning kaheksandikfinaalis Inglismaaga ja veerandfinaalis Prantsusmaaga, mille Nigeeria lisaajal 2:3 kaotas. Kaks väravat lõi selles mängus prantslaste eest praegune Arsenali ründaja Alexandre Lacazette, samuti kuulusid Prantsusmaa ridadesse tol turniiril näiteks Antoine Griezmann, Kalidou Koulibaly, Cedric Bakambu ja Francis Coquelin.

Kaheksandikfinaalis nigeerlastele alla vandunud Inglismaa ridades käisid MM-il hiljem A-koondistesse jõudnutest Saido Berahino, Matt Phillips ja väravavaht Jack Butland. Nigeeria enda suurim staar on sirgunud aga Ahmed Musast, kes on pallinud hiljem näiteks Moskva CSKA-s ja Leicester Citys. Korraliku karjääri on teinud ka Kenneth Omeruo, kes pärast Chelsea FC hingekirja kuulumist ja mitmel pool laenul käimist on kahel viimasel hooajal esindanud La Liga klubi Leganest.

Atanda käis pärast MM-i end näitamas Hollandis Vitesses ja oli korraks lähedal ka liitumisele Arhemi klubi partneri Chelseaga, kuid see üleminek jäi siiski katki. Järgnenud aastad veetis Atanda Küprosel Omonia, Áchna Ethnikóse ja Neoni Enosise ridades, kokku jäi tema arvele kahe ja poole hooajaga Küprose kõrgliigas 61 mängu ja kaheksa väravat. Seejärel Bahreinis ja Põhja-Küprosel käinud Atanda viimane koduklubi oli Sloveenia esiliigas mängiv Krško, kelle eest ta sai kirja neli kohtumist.

2021. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Tulevikuga.

Viited

Välislingid 
 Ganiu Atanda Ogungbe Eesti Jalgpalliliidu kodulehel

Nigeeria jalgpallurid
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Sündinud 1992
Elim

Elim on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Overbergi ringkonnas Cape Agulhase vallas.

Asula on rajatud misjonijaamana 1824. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Elimi elanikest värvilisi 91,64%, mustanahalisi aafriklasi 7,37% ja valgeid 0,99%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 94,09% inimesi, inglise keelt 3,64%, tsvana keelt 0,89%, viipekeelt 0,40% ja suulu keelt 0,40%.

Viited 

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Mustafa Paša mošee

Mustafa Paša mošee (makedoonia keeles Мустафа-пашина џамија; albaania keeles Xhamia e Mustafa Pashës; türgi keeles Mustafa Paşa Camii) on Osmanite riigi aegne mošee, mis asub Vana basaari kõrval Skopjes.

Türgi toetusel viis aastat kestnud renoveermistööd lõppesid 2011. aastal.

Välislingid
 

Skopje pühakojad
Mošeed