joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hasmoneide dünastia

Hasmoneide dünastia (heebrea: חשמונאים‎‎) oli dünastia, mis valitses Juudamaad ja seda ümbritsevaid regioone antiikajal. 

Aastatel u 140 kuni 116 eKr olid Hasmoneide valitsejad Seleukiidide riigi vasallid Juudamaa regioonis. Kui Seleukiidide riik umbes aastal 110 eKr nõrgenema hakkas, õnnestus Hasmoneidel saavutada täielik iseseisvus, riik laienes naabruskonnas ka näiteks Samaaria ja Galilea aladele; kasutusse võeti tiitel basileus. Mõned tänapäeva teadlased viitavad sellele perioodile kui Iisraeli iseseisva kuningriigi perioodile. 

Aastal 63 eKr vallutas Rooma vabariik kuningriigi ning muutis selle enda klientriigiks. Hasmoneide dünastia kestis kokku 103 aastat, kui aastal 37 eKr sai võimule Herodese dünastia. Isegi pärast Hasmoneide dünastia võimult langemist proovis Herodes I Suur oma võimu kindlustada abielludes Hasmonei printsessi Mariamnega, Herodes plaanis mõrvata viimase Hasmonei meessoost pärija oma palees Jeerikos. 

Dünastia rajati Simon Makkabi juhtimisel 20 aastat pärast seda, kui tema vend Juudas Makkabi Makkabi ülestõusu käigus Seleukiidide sõjaväge võitis. Ajalooallikate (k.a Flavius Josephus (37–100 pKr) teoste) andmetel kehtestas Antiochus IV Epiphanes pärast Egiptuse vallutamist Vahemere idakalda regioonis keelud juudi ja Samaaria rahvapühadele ning alustas Kreeka tavade tugevat juurutamist. Keelud põhjustasid juutide ülestõusu aastal 167 eKr, sellega algas 25 aasta pikkune juutide iseseisvus, mille tekkele aitas suuresti kaasa Seleukiidide riigi järkjärguline kokkuvarisemine, mis oli omakorda tingitud roomlaste ja Partia impeeriumi pidevatest rünnakutest. Seda sama "võimuvaakumit", mis võimaldas juudi riigil iseseisvuda läbi Rooma senati tunnustuse aastal 139 eKr, kasutasid hiljem oma kasuks ära roomlased ise, tagades kontrolli Hasmoneide alade üle; Simon Makkabi pojapojapoegadest Hyrcanus II-st ja Aristobulus II-st said Julius Caesari ning Pompeiuse vahel toimunud varisõja etturid. 

Pärast Pompeiuse ja Caesari surme (vastavalt aastatel 48 ja 44 eKr) puhkenud vabastajate kodusõda muutis roomlaste kontrolli Juudamaa üle ajutiselt nõrgemaks, tänu sellele sai Hasmoneide dünastia koos Partia riigi abiga veel natukeseks ajaks iseseisvaks. Selle lühildase iseseisvuse purustasid roomlased peagi Marcus Antoniuse ja Augustuse juhtimisel. Herodes Suure valitsejaks kuulutamine aastal 37 eKr tegi Juudamaa ametlikult Rooma klientriigiks ning lõpetas Hasmoneide valitsusaja. 

Aastal 6 pKr liitsid roomlased Juudamaa, Samaaria ja Idumea alad Juudamaa provintsiks.

Iisraeli ajalugu
Palestiina ajalugu
Luca Pacioli

Fra Luca Bartolomeo de Pacioli (vananenud kirjaviisis Paccioli või Paciolo) (ca 1447 Sansepolcro, Toscana – 19. juuni 1517 Rooma) oli itaallasest frantsiskaani munk, matemaatik ja raamatupidamisarvestuse tänapäevaste alusprintsiipide esimesi kirjapanijaid. 

Aastatel 1477–1480 töötas ta professorina Perugia ülikoolis, kus luges algebra ja geomeetriakursust.

Luca Paciolit peetakse raamatupidamise isaks, kuigi ta ei olnud ei raamatupidamissüsteemi leiutaja ega selle väljatöötaja. Pacioli kirjeldas lihtsalt süsteemi, mida Veneetsia tolleaegsed kaupmehed kasutasid. Ometi rakendati tema kirjeldatud meetodeid ja nüansse veel sajandite vältel. 

Üks neid, kes pidas Paciolit kahekordse kirjendamise väljamõtlejaks, oli Oswald Spengler. Oma peateoses "Õhtumaa allakäik" võrdles ta Luca Paciolit tema kaasaegsete Kolumbuse ja Kopernikuga.

"Summa de Arithmetica, Geometria, Proportioni, et Proportionalita" 
   
1494. aastal kirjastas Veneetsia trükkal Paganino Paganini Luca Pacioli matemaatikaalase teose "Summa de Arithmetica, Geometria, Proportioni, et Proportionalita" ('Kõik, mis käsitleb aritmeetikat, geomeetriat ja proportsiooni'). See sisaldab põhjalikku kokkuvõtet renessansiajastu matemaatikast, käsitledes sealhulgas aritmeetika (seitse esimest peatükki), algebra (8. peatükk) ja geomeetria aluseid (10. peatükk).

"Kahekordse kirjendamise traktaat" 
Raamatu 9. peatükis "Arvepidamisest ja üleskirjutamisest" (tuntud ka kui "Kahekordse kirjendamise traktaat") kirjeldati üksikasjalikult raamatupidamisarvestust Veneetsias. Traktaati peeti nii oluliseks ja seda tõlgiti saksa, böömi, vene, taani ja inglise keelde. Kuni 16. sajandi alguseni oli see ainus raamatupidamisarvestuse õpik maailmas. See raamatupidamissüsteem, mida Pacioli esitas oma töös, sai hiljem nimeks "itaalia meetod". 

Raamatust sai esimene trükitöö kahekordse arvepidamise meetodist, kus kirjeldati suuremat osa arvestustsüklist selle protsessi tänapäevases arusaamas. Pacioli traktaat on olnud vundamendiks, millele baseeruvad praktiliselt kõik raamatupidamise kahekordset kirjendamise meetodit puudutavad kirjutised. Pacioli arvestussüsteem kujutas pöördepunkti arvestuse arengus. Selle peamine eesmärk oli hankida informatsiooni omanikule, andes aru ülesannete täitmisest ja olles krediidi andmise aluseks.

Viited

Välislingid
Лука Пачоли. "Трактат о счета́х и записях" (vene keeles)

Itaalia matemaatikud
Raamatupidamisarvestusega seotud inimesed
Sündinud 1447
Surnud 1517
Antonio Conte

Antonio Conte (sündinud 31. juulil 1969 Lecces) on Itaalia jalgpallitreener ja endine jalgpallur. 

1985. aastal alustas Antonio Conte jalgpallurikarjääri oma kodulinna klubis US Lecce, kus mängis kuni üleminekuni Torino Juventusesse aastal 1991. Juventuses mängis Conte kuni mängijakarjääri lõppu 2004. aastal. Juventuse koosseisus sai ta viiekordseks Serie A meistriks ja UEFA Meistrite Liiga võitjaks hooajal 1995–96.

Itaalia jalgpallikoondise liikmena osales Antonio Conte 1994. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Mõlemal korral lõpetas Itaalia turniiri teisel kohal.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas ta treenitööd. Aastatel 2011–2014 oli ta Torino Juventuse peatreener ja 2014–2016 Itaalia jalgpallikoondise peatreener. Juulis 2016 sai Conte Londoni Chelsea peatreeneriks ja oli ametis juulini 2018. Aastatel 2019–2021 oli ta Milano Internazionale peatreener. Novembris 2021 asus ta juhendama Tottenham Hotspuri.

Saavutused

Mängijana

Torino Juventus
 Serie A: 1994–95, 1996–97, 1997–98, 2001–02, 2002–03
 Coppa Italia: 1994–95
 Supercoppa Italiana: 1995, 1997, 2002, 2003
 UEFA Meistrite Liiga: 1995–96
 UEFA Karikas: 1992–93
 UEFA Superkarikas: 1996
 UEFA Intertoto Cup: 1999

Treenerina

Bari
 Serie B (1): 2008–09

Torino Juventus
 Serie A (3): 2011–12, 2012–13, 2013–14
 Supercoppa Italiana (2): 2012, 2013

Chelsea
 Premier League (1): 2016–17
 FA Cup: 2017–18

Itaalia jalgpallurid
Itaalia jalgpallitreenerid
Torino Juventuse mängijad
Serie A mängijad
Torino Juventuse peatreenerid
Chelsea FC peatreenerid
Milano Internazionale peatreenerid
Sündinud 1969
Mezőtúr

Mezőtúr on linn Ungaris Jász-Nagykun-Szolnoki komitaadis, Mezőtúri kreisi keskus. Asub Hortobágy-Berettyó kanali ääres.

Linna läbib Szolnok–Aradi raudtee.

Asula tekkis keskajal ja kandis alguses nime Túr.

19.-20. sajandil oli linn keraamikatootmise keskus.

Viited

Välislingid 

http://www.mezotur.hu/

Ungari linnad
Mac OS X Lion

Mac OS X Lion (versioon 10.7) on kaheksas operatsioonisüsteemi Mac OS X väljalase Macintoshi arvutitele.

Mac OS X Lion on Mac OS X Snow Leopardi järglane. Sellest järgmine versioon on OS X Mountain Lion.

Süsteemi nõuded 

Toetatud on kõik Macintoshi arvutid, millel on Inteli 64-bitine protsessor ja vähemalt 2 GB RAM-mälu.

Uued ja muudetud võimalused 

Muudetud on kasutajaliidest ja rakendused on nüüd IOS-i stiilis. Mac OS X Lion salvestab kasutajate kirjutatud dokumente ja muid tegevusi automaatselt.

Operatsioonisüsteemi lisati uusi keeli, olemas on Launchpad (arvutis olevaid rakendusi näeb nii nagu iOS-is) ja Mac App Store'i otsetee.

Versioonide ajalugu

Viited 

Apple'i operatsioonisüsteemid
Landmannalaugar

Landmannalaugar () on piirkond Islandi edelaosas, vulkaan Hekla lähistel Fjallabaki looduskaitsealal. Landmannalaugar asub Reykjavikist 180 kilomeetrit ida pool. Kuumaveeallikatega ala asub aastal 1477 moodustunud Langahrauni laavavälja servas (nimi tähendab tõlkes maameeste soojad allikad). Piirkond on populaarne turistide seas, nii asub seal aastal 1951 rajatud 78 kohaga matkajatele mõeldud onn, millel on ka käimla ja duširuum. Talvisel ajal on see onn murdmaasuusatajate baasiks.

Piirkonnas asub lisaks Heklale veel teisi vulkaane – näiteks Torfajökull, Brennisteinsalda ja Bláhnúkur. Seal asub ka must Laugahrauni laavaväli, mis koosneb obsidiaanist.

Pilte

Viited

Välislingid

Fotod piirkonnast
Piirkonna kodulehekülg
Landmannalaugari infoportaal

Island
Estonian Cell

Estonian Cell AS on haavapuitmassi tootmisele spetsialiseerunud ettevõte Eestis. See on üks kahest tselluloosi töötlevast suurettevõttest Baltikumis Kehra tselluloositehase kõrval.

Tehast hakati Kundas ehitama 2004. aastal ja tootmistegevust alustati aprillis 2006. Tehase rajamise maksumus oli 153 miljonit eurot, mis tegi sellest ühe suurima välisinvesteeringu Eestisse. Järgneva 13 aasta jooksul investeeriti lisaks 50 miljonit eurot. Sealhulgas investeeriti näiteks 2019. aastal 20 miljonit tehase uuendamisse ja veepuhastusjaama täiendamisse.

Lisaks haavapuitmassile toodetakse ettevõttes ka biogaasi. Tegemist on Eesti suurima biogaasi tootja ja tarbijaga. Kavas on biogaasi toodangu mahu kasvatamine ja selle müümine gaasivõrku.

Estonian Cell kuulub Eesti suurimate tööstusettevõtete sekka. 2014. aastal oli ettevõtte käive 69,13 miljonit eurot, millega see paigutus käibe suuruselt 100. ettevõtteks riigis. 2017. aastal oli ettevõtte müügitulu 80,7 miljonit ja 2018. aastal 90,5 miljonit eurot.

Ettevõttes töötas 2015. aasta seisuga 85 inimest ja see on tootmisvaldkonna ettevõtete seas üks Eesti parimaid palgamaksjaid.

Tegemist on ühe Eesti suurema elektritarbijaga. Estonian Cell kasutab enam kui 2% Eestis tarbitud elektrienergiast ning energiakulude osa tootmiskuludes ületab 20 protsenti. Seepärast on ettevõte väga tundlik elektrihinna muutuste suhtes. Samuti on muret tuntud CO2 kvoodi pärast. 

Ettevõte kasutab ära umbes poole Eestis langetatud haabadest ning suudab seejuures kasutada ka madalama kvaliteediga puitu, mis ei sobi saematerjaliks. Osa toorainest tuuakse sisse Lätist. Kogu toodang läheb ekspordiks ja seda müüakse enam kui 30 riigi paberitööstustele.

Aktsiaseltsi tööd juhivad Siiri Lahe ja Lauri Raid. Ettevõtte ainuomanik on Heinzel Holding GmbH.

Tunnustus 
 2014 – aasta keskkonnasõbralik ettevõte
 2015 – European Business Awards, Ruban d’Honneur autasu vastutustundliku keskkonnahoiu ja ärijuhtimise kategoorias
 2016 – aasta uuendaja
 2019 – Eesti aasta ettevõte ja aasta välisinvestor
 2019 – aasta keskkonnasõbralik ettevõte

Viited

Välislingid 

 Ettevõtte koduleht

Eesti tööstusettevõtted
Eesti puidutööstusettevõtted
Fót

Fót on linn Ungaris Pesti komitaadis Dunakeszi kreisis. Asub Budapestist 17 km põhja pool.

Linnas asub 1845–1855 uusromaani stiilis ehitatud ja Miklós Ybli projekteeritud katoliku kirik.

Viited

Välislingid 

http://www.fot.hu/

Ungari linnad
Võnohradiv

Võnohradiv (ungari Nagyszőlős) on linn Ukrainas Taga-Karpaatia oblastis. Linn asub Tisza paremal kaldal, Musta mäe jalamil, 16 km kaugusel Ungari piirist.

2001. aasta seisuga oli linna elanike hulgas 77,1% ukrainlasi, 9,0% venelasi ja 8,5% ungarlasi.

Ajalugu 
Linna on esmakordselt kirjalikult mainitud 1262. aastal, mil sai linnaõigused. 13. sajandil sai linn Ugocsa komitaadi keskuseks.

Võnogradiv kuulus 1919. aastani Ungarile, seejärel 1939. aastani Tšehhoslovakkiale, 1939–1944 taas Ungarile ja alates 1944. aastast Ukrainale (1991. aastani Nõukogude Liidu koosseisus).

1910. aastal oli 7811 elanikust 76% ungarlased, 16% russiinid ja 7% sakslased. 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest 82% ukrainlased, 13,5% ungarlased ja 3,8% rumeenlased.

Viited

Välislingid 

http://rada.vynogradiv.com.ua

Ukraina linnad
Taga-Karpaadi oblast
MRP Linna Liinid

OÜ MRP Linna Liinid oli Eesti transpordiettevõte. Ettevõte oli üks kahest Tallinna ühistransporti teenindavast ettevõttest (teine on Tallinna Linnatranspordi AS). MRP Linna Liinid oli keskendunud bussitranspordile, teenindades liine 2, 12, 13, 20, 20A, 25, 39, 49, 57, 59, 65.

Viited

Eesti transpordiettevõtted
Ilian Stoyanov

Ilian Stoyanov (sündinud 20. jaanuaril 1977) on Bulgaaria endine jalgpallur, kaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Sündinud 1977
Bulgaaria jalgpallurid
Tore Pedersen

Tore Pedersen (sündinud 29. septembril 1969 Fredrikstadis) on Norra endine jalgpallur, kaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Norra jalgpallurid
FC St. Pauli jalgpallurid
Blackburn Rovers FC mängijad
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Sündinud 1969
Kaarli Kool

Kaarli Kool on Tallinnas aadressil Toompuiestee 4 tegutsev kristlik kool-lasteaed, mida peab üleval Tallinna Kaarli kogudus.

Kool avati 2013. Kool eesmärk on kasvada täiemahuliseks põhikooliks. Praegu on koolis avatud igas vanuserühmas üks klassikomplekt, kus õpib kuni 20 last.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Kristlus Eestis
Tallinna koolid
Tallinna Toompea Kaarli kogudus
Kaarli Eragümnaasium

Kaarli Eragümnaasium oli Tallinnas 1918–1940 tegutsev kristlik kool, mida pidas üleval Tallinna Kaarli kogudus.

Kooli nimi
1918–1920 Kaarli Kiriku Kool
1920–1923 Kaarli Koguduse Eraühisreaalgümnaasium
1923–1932 Kaarli Koguduse Eraühisgümnaasium
1932–1936 Kaarli Eragümnaasium, Alg- ja Keskkool

Vaata ka
Kaarli Kool

Viited

Välislingid
Koolist Kaarli Kooli kodulehel

Tallinna endised koolid
Kristlus Eestis
Tallinna Toompea Kaarli kogudus
Tõnis Palm

Tõnis Palm (sündinud 18. augustil 1955) on eesti arhitekt ja kriminaalkorras süüdi mõistetud pedofiil.

Palm on projekteerinud Mai kultuurikeskuse Pärnus (1986, tollal Mai kino).

Tõnis Palm on Eesti Arhitektide Liidu liige.

Pedofiilia
2006. aastal kahtlustati Palmi pedofiilias, kuna ta pildistas 2002. aastal alasti teismelisi poisse. Palm eitas süüdistatusi, pidades aktifotosid pelgalt kunstilisteks, mitte erootilisteks. 2008. aastal mõistis kohus Palmi ja Edelaraudtee Veeremi OÜ käitusjuhi Tõnu Sarapuu siiski süüdi lasteporno omamises ja levitamises, Palmi ka fotode tegemises. Kohus kinnitas süüdistatavate ja Põhja ringkonnaprokuröri Eve Soostari kokkuleppe, mille alusel karistati mõlemat süüdistatavat rahatrahviga. Prokuröri hinnangul piisas trahvist, kuna tõenäoliselt kohtualused oma tegusid enam ei korda.

2016. aasta juulis tunnistas Pärnu maakohus Palmi süüdi viie paragrahvi alusel: alaealiselt seksi ostmises, suguühtes või muu sugulise iseloomuga teos lapseealisega, lapseealise seksuaalses ahvatlemises, inimkaubanduses alaealise ärakasutamise eesmärgil ning lasteporno valmistamises ja selle võimaldamises. Kohtuotsuses mõisteti algsest kaheksa-aastasest karistusest kandmisele lühimenetluse tõttu vaid viis aastat ja neli kuud vangistust, mille hulka arvestati eelvangistuses viibitud aeg alates aprillist 2015.

Isiklikku
Palm on kahe tütre isa.

Viited

Välislingid
 Martin Laine Pedofiilid pilastasid Pärnumaa metsade vahel Pärnu Postimees, 1. märts 2017
 Kohus mõistis tuntud arhitekti pedofiiliakuritegude eest aastateks vangi ERR, 6. juuni 2016
 Lauri Habakuk Kohus mõistis pedofiilist arhitekti aastateks vangi Pärnu Postimees, 6. juuni 2016
 Dagne Hanschmidt Mainekast arhitektist seksuaalkurjategijaks ja lasteahistajaks Postimees, 21. juuli 2008
 Arhitekt Tõnis Palmil pedofiiliakahtlus Delfi, 22. detsember 2006

Eesti arhitektid
Eesti fotograafid
Pedofiilid
Sündinud 1953
Grigori Perederi

Grigori Petrovitš Perederi (vene keeles Григорий Петрович Передерий; 11. oktoober (vkj 29. september) 1871 Jeisk, Kubani oblast – 14. detsember 1953 Moskva) oli vene ehitusmehaanikateadlane ja sillaehitaja.

Raudteetranspordi spetsialistina sai Perederi 1943. aastal 1. järgu teede ja ehituse kindraldirektori auastme.

Haridustee 
Perederi lõpetas 1897. aastal Peterburi teedeinseneride instituudi. 1909. aastal sai ta Peterburi Polütehnilises Instituudis doktorikraadi väitekirjaga "К теории расчета безраскосных ферм" ("Diagonaalideta fermide arvutuse teooriast"). 1920. aastal valiti ta Petrogradi teedeinseneride instituudi professoriks. Kõrgem atesteerimiskomisjon kinnitas 1934. aastal Perederi tehnikateaduste doktori teaduskraadi ja 1936. aastal professori kutse.

Töökäik 
Ta töötas sildade kateedri juhatajana aastatel 1920–1941 Leningradi Raudteetranspordi Inseneride Instituudis ja 1926–1930 ühtlasi Moskva transpordiinseneride instituudis.

Perederi oli aastatel 1921–1922 Petrogradi teedeinseneride instituudi ja 1923–1927 Leningradi Tsiviilinseneride Instituudi rektor.

Sillaehitus 
Perederi on projekteerinud mitukümmend silda, paljusid neist ka ehitanud.

1916. aastal korraldas Teedeministeerium piiratud osavõtuga konkursi mitmeavalise kahekorruselise konsooltala-sõrestiksilla projekteerimiseks üle Volga jõe Saratovis. Silla pikkuseks oli kavandatud 2,5 km ja suurima ava silde pikkuseks 160 m. Parimaks lahenduseks hindas komisjon professor Perederi konkursitöö. Kuigi konkursi võitja pidi saama õiguse koostada lõplik tööprojekt, seda siiski ei juhtunud. Järgnevatel aastatel oli ehitus külmutatud, 1921. aastal võttis aga Rahvakomissaride Nõukogu vastu otsuse loobuda kahekorruselise silla ehitamisest Saratovis.

1930. aastatel võttis Perederi osa Leitnant Schmidti silla rekonstrueerimisest, kus 19. sajandi keskel Stanisław Kierbedźi projekteeritud malmist kaarkandjad asendati keevitatud terastalakanduritega.

Teosed 
Perederi kirjutas esimese raudbetoonialase õpiku Venemaal – "Курс железобетонных мостов" (1912)

Tunnustus 
1939 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine mehaanika alal
1943 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks valimine sillaehituse alal
1943 – Stalini preemia (teine järk)

Viited

Venemaa mehaanikateadlased
Venemaa sillaehitajad
Sündinud 1871
Surnud 1953
Alen Avdić

Alen Avdić (sündinud 3. aprillil 1977) on Bosnia ja Hertsegoviina endine jalgpallur, ründaja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Sündinud 1977
Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallurid
Lauri Hussar

Lauri Hussar (sündinud 4. septembril 1973 Võrus) on eesti ajakirjanik, poliitik ja meediakoolitaja.

Haridus
Aastatel 1980–1991 õppis Lauri Hussar Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis, 1991–1997 Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes usuteadust. 

1994. aastal oli ta üks üliõpilaskorporatsiooni Arminia Dorpatensis taastajaid.

Töö
Lauri Hussar töötas aastatel 1998–2006 TV3s reporteri, toimetaja ja uudistesaatejuhina ning 2004–2006 oli TV3 uudiste peatoimetaja. 

Aastatel 2006–2016 töötas ta Eesti Televisiooni ja Vikerraadio saatejuhina. 

14. märtsil 2016 asus Lauri Hussar tööle ajalehe Postimees peatoimetaja asetäitjana. 14. juunist 2016 kuni 11. jaanuarini 2019 oli Hussar Postimehe peatoimetaja.

Alates 2019. aastast töötab Lauri meediakoolitaja ja konsultandina.

Poliitiline tegevus
14. jaanuaril 2019 teatas ta astumisest erakonda Eesti 200. Ta kandideeris 2019. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3, kogus 1300 häält, kuid ei osutunud valituks. 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti 200 nimekirjas Viimsi vallavolikokku, olles ka Eesti 200 Viimsi vallavanema kandidaat. Lauri kogus kõikidest kandidaatidest enim hääli ning koalitsiooniläbirääkimiste tulemusena sai temast Viimsi vallavolikogu esimees.
15. oktoobril 2022 valiti Lauri Hussar Eesti 200 esimeheks.

Isiklikku 
Lauri Hussar abiellus 2008. aasta juulis Triin Aasaga.  Tal on 3 last.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti saatejuhid
Eesti toimetajad
Eesti 200 poliitikud
Wingolfi liikmed
Sündinud 1973
Peter Bosz

Peter Bosz (sündinud 21. novembril 1963 Apeldoornis) on Hollandi endine jalgpallur, poolkaitsja.

Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina. Ta on olnud Hollandi klubide De Graafschapi, Almelo Heraclese, Vitesse ja Amsterdami Ajaxi, Iisraeli klubi Maccabi Tel Avivi ning Saksamaa klubi Dortmundi Borussia peatreener. Hooajal 2016–17 pälvis ta Ajaxi peatreenerina Hollandi kõrgliiga parimale peatreenerile antava Rinus Michelsi auhinna.

Alates 2018. aastast on ta Saksamaa kõrgliigasse kuuluva Leverkuseni Bayeri peatrener.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Hollandi jalgpallurid
SBV Vitesse jalgpallurid
NAC Breda jalgpallurid
Feyenoordi mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1963
Pieter Huistra

Pieter Huistra (sündinud 18. jaanuaril 1967 Wymbritseradielis) on Hollandi endine jalgpallur, ründaja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Hollandi jalgpallurid
FC Groningeni mängijad
FC Twente jalgpallurid
Rangers FC jalgpallurid
Sündinud 1967
Henny Meijer

Henny Meijer (sündinud 17. veebruaril 1962 Surinames Paramaribos) on Hollandi endine jalgpallur, ründaja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Hollandi jalgpallurid
Amsterdami Ajaxi mängijad
FC Groningeni mängijad
Sündinud 1962
Davith Mudžiri

Davith Mudžiri (sündinud 2. jaanuaril 1978 Thbilisis) on Gruusia endine jalgpallur, poolkaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Gruusia jalgpallurid
Moskva Lokomotivi mängijad
Sündinud 1978
Danilson Córdoba

Danilson Córdoba (sündinud 6. septembril 1986) on Colombia jalgpallur, poolkaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Sündinud 1986
Colombia jalgpallurid
Amserv Auto AS

Amserv Auto AS on Eesti autoettevõte, mis müüb ja hooldab autosid. Ettevõte kanti äriregistrisse 1995. Ettevõtte peakontor asub Tallinnas aadressil Pärnu maantee 232.

Viited

Välislingid
Ettevõtte koduleht
Ettevõtte taustainfo - Inforegister

Eesti ettevõtted
Risto Rekola

Risto Tapani Rekola (sündinud 21. novembril 1957 Seinäjoel) on soome kirjanik. 

Ta on kirjutanud palindroomiraamatud "Taasko hoksaat!" (2014, ISBN 978-952-99853-5-7), "Ikävää, väki?" (9000 palindroomi, 2015, ISBN 978-952-235-894-3), "Naaraan palindromeja" (2015 ISBN 978-952-235-941-4), "Muru ja Puru - satu lapsille ja aikuisille" (BoD 2017, ISBN 978-951-568-148-5) (poeesia: Tuija Kuha; illustratsioonid: Karoliina Tapiovaara), "Kun sutten joukkohon joutuu, niin ulvua täytyy" - 26 000 suomenkielistä sananlaskua (BoD 2020, ISBN 978-952-801-511-6) "Eesti vanasõnad", suurest korjandusest kokku põiminud M. J. Eisen, Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus Tartus, 1929, üle 2 500 eesti vanasõna, e-raamat, järjestanud Risto Rekola (ISBN 978-952-804-9807) ja "Kuu on nuarten miästen aurinko" - 36 500 suomenkielistä sananlaskua (BoD 2021, ISBN 978-952-805-0223).

Välislingid
 Symmetrinen kieli kiehtoo hollolalaista Risto Rekolaa - video Etelä-Suomen Sanomat, 09.04.2016

Soome kirjanikud
Sündinud 1957
Donizete Oliveira

Donizete Oliveira (sündinud 21. veebruaril 1968 Baurus) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Brasiilia jalgpallurid
Fluminense Football Clubi mängijad
São Paulo FC mängijad
Sociedade Esportiva Palmeirase mängijad
Cruzeiro Esporte Clube mängijad
Esporte Clube Vitória mängijad
Grêmio Foot-Ball Porto Alegrense mängijad
Club de Regatas Vasco da Gama mängijad
Sündinud 1968
Leppik (perekonnanimi)

Leppik on eesti perekonnanimi.

2008. aastal oli see perekonnanimi Eestis sageduselt 58. kohal.

2019. aastal on see Eestis 1212 inimesel (573 mehel ja 639 naisel) ja on sageduselt 47. kohal (meeste puhul 45. ja naiste puhul 47. kohal). Nimi on levinuim Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 22,48.

Nime kandjaid 
Eduard Leppik, pedagoog, keelemees ja kodu-uurija
Elmar Leppik, maalikunstnik
Elmar Emil Leppik, botaanik
Helle Leppik, kirjandustoimetaja ja õppejõud
Jaan Leppik, luuletaja ja tõlkija
Johan Leppik, arst ja diplomaat
Jüri Leppik, advokaat
Kalju Leppik, arvutiteadlane ja omavalitsustegelane
Koidu Leppik, raamatukoguhoidja
Lauri Leppik, sotsiaalteadlane ja sporditegelane
Lea Leppik, ajaloolane
Lea Leppik, orienteeruja ja kabetaja
Merle Leppik, keeleteadlane
Mihkel Leppik, sõudetreener
Sakarias Jaan Leppik, vaimulik
Silver Leppik, korvpallur
Taavet Leppik, võrkpallur
Oliver Leppik, lõõtspillimängija

Vaata ka 
 Lepik (perekonnanimi)

Viited 

Eesti perekonnanimed
Marie Underi mälestussammas

Marie Underi mälestussammas on Tallinnas Rahvusraamatukogu ees olev eesti luuletaja Marie Underi auks püstitatud mälestussammas. Sammas avati 25. septembril 2010, kui möödus 30 aastat Marie Underi surmast. Samba autorid on Mati Karmin ja Tiit Trummal.

Viited

Välislingid
Raul Sulbi, Galerii: Tallinnas avati Marie Underi mälestusmärk, Postimees, 25. september 2010

Tallinna mälestusmärgid
Johan Pitka monument (Alansi küla)

Johan Pitka monument on Johan Pitka mälestuseks püstitatud mälestusmärk Harju maakonnas Kose vallas Alansi külas.

Monument avati 2001. aastal Lemomäel, Johan Pitka arvatavas hukkumiskohas. Monumendi autor on skulptor Helmut Hiismaa.

Viited

Eesti mälestusmärgid
Kose vald
Heino Elleri monument

Heino Elleri monument on Tallinnas Georg Otsa nimelise Muusikakooli õuel olev Heino Ellerile püstitatud mälestusmärk.

Monument avati 1987. aastal ja selle autorid on skulptor Aime Kuulbusch ja arhitekt Allan Murdmaa.

Monument on tunnistatud kultuurimälestiseks.

Viited

Välislingid

Tallinna mälestusmärgid
Ken Kalling

Ken Kalling (sündinud 14. augustil 1963) on eesti teadusajaloolane.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis bioloogiat ja arheoloogiat. Ta on töötanud Eesti Maaülikoolis ja Tartu Ülikoolis teaduri ja õppejõuna.

Ta on põhjalikumalt tegelenud meditsiiniajalooga, sealhulgas eugeenika ajalooga.

Teoseid
2007. Tartu Ülikooli rektor Henrik Koppel.
2009. Rektor Hugo Kaho.
2010. Estonian National Symbols. Estonian Popular Symbols. Eesti Instituut.
2017. Meditsiini ajalugu. Tartu Ülikool. Peremeditsiini ja rahvatervishoiu instituut.

Eesti ajaloolased
Eesti teadusajaloolased
Tartu Ülikooli õppejõud
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1963
Nenad Maslovar

Nenad Maslovar (sündinud 20. veebruaril 1967 Kotoris) on Montenegro endine jalgpallur, poolkaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Montenegro jalgpallurid
Sündinud 1967
Kodakondsusamet

Kodakondsusamet oli Eesti justiitsministeeriumi alluvuses tegutsenud riigiamet, mis tegeles eeskätt kodakondsuse küsimustega.

Kodakondsusamet moodustati 1991. Kodakondsusameti peadirektor oli Linnar Liivamägi, seejärel endine Eesti Kodanike Komitee kodakondsusameti direktor Enn Seppel ning Peeter Ello.

1993 liitis Siseministeerium Kodakondsusameti ja Migratsiooniameti ühiseks Kodakondsus- ja Migratsiooniametiks.

Viited 

Eesti endised riigiametid
Sander Raieste

Sander Raieste (sündinud 31. märtsil 1999 Tallinnas) on eesti korvpallur, kes esindab 2016. aastast Hispaania kõrgliigaklubi Saski Baskoniat, kelle meeskonnaga mängib Hispaania meistriliigas (Liga ACB) ja Euroliigas. 2018. aastast kuulub Raieste ka Eesti korvpallikoondisse.

Karjäär
Raieste alustas korvpallurikarjääri KK Viimsi ja Audentese ridades. 

Raieste sõlmis 12. augustil 2016 Hispaania klubiga Saski Baskonia viieaastase lepingu, mida pikendas 4. augustil 2020 veel nelja aasta võrra. Raieste esindas aastatel 2017–2019 Hispaania madalamates liigades Baskonia duubelmeeskonda ning hooajal 2019/20 BC Kalev/Cramot.

Raieste tõi oma esimesed punktid Euroliigas 18. veebruaril 2021 Baskonia 89 : 67 võidumängus Moskva Himki vastu, kui viskas kaks punkti. Ligi nädal hiljem, 26. veebruaril 2021 alistas Baskonia Raieste viie punkti toel Belgradi Crvena Zvezda seisuga 87 : 67.

Saavutused
 Hispaania meister (2020)

Rahvuskoondis
Raieste tegi oma rahvuskoondise debüüdi 29. juunil 2018 mängus Suurbritannia vastu, kus ta viskas viis punkti.

Viited 

Eesti korvpallurid
Sündinud 1999
Fethullah Gülen

Fethullah Gülen (sündinud 27. aprillil 1941 Erzurumi lähedal) on Türgi endine imaam, jutlustaja ning Kirjanike ja Ajakirjanike Fondi aupresident. Ta on asutanud ühiskondliku liikumise Hizmet. Aastast 1999 elab ta Ameerika Ühendriikides.

Ta sündis aastal 1941. aastal Erzurumi lähedal imaami perekonnas. Alghariduse sai ta kodukohas. Juba 10-aastasena oli tal Koraan pähe õpitud, 14-aastaselt pidas ta esimese jutluse. Ta on õppinud kahes medreses ja mitmete tuntud Türgi sufiõpetajate käe all.

Töötades imaami ja jutlustajana, jäi ta aastal 1981 pensionile. Aastatel 1988–1991 pidas ta sarja jutlusi mitmetes Türgi mošeedes. Aastal 1994 võttis ta osa Kirjanike ja Ajakirjanike Fondi asutamisest, talle anti selle fondi aupresidendi tiitel.

Türgi inimesed
Sündinud 1941
Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta

"Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" on 2011. aastal valminud Eesti mängufilm.

Sisu
Kunagine 1970. aastate populaarse rokkansambli "Kormoranid" solist Keiser töötab rokiklubis helimehena. Kuid Keiser ei ole kaotanud lootust "Kormoranid" taas kokku kutsuda ja suurele lavale pääseda. Ta otsib oma endised bändikaaslased üles ja hoolimata takistustest alustab ansambel jälle tegevust. Esialgu bändil kuigi hästi ei lähe, kuid "Kormoranidel" õnnestub lõpuks siiski läbimurre saavutada ja taas tuntuks saada. Ent klahvpillimängija Ben sureb laval ühe kontserdi ajal ja Keiser otsustab bänditegemise lõpetada.

Osatäitjad
Guido Kangur – Keiser (Kaarel Jõeveski)
Roman Baskin – Santana (Taisto Marjapuu)
Enn Klooren – Ben (Bernhard Upsi)
Jüri Vlassov – Tormilind (Ivo Kuusk)
Harry Kõrvits – Masin (Uku Masing)
Elina Pähklimägi – Liisi
Olav Osolin – Olari "Mörr" Ernesaks
Ene Järvis – Riina
Ester Pajusoo – Keisri ema
Tanel Padar – Kris
Jaanus Rohumaa – kirikuõpetaja
Mikko Fritze – Wolfgang Tõivelemb-Särgava
Peeter Ristsoo – hingeline teejuht
Lenna Kuurmaa – usuõde
Piret Järvis – usuõde
Margus Pilt – Raudpats
Auli Lehola - Julia

Varia
2011. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 39 751 inimest.

Viited

Eesti filmid
2011. aasta filmid
Stepan Razin

Stepan Timofejevitš Razin (vene kirjapildis: Степан Тимофеевич Разин; 1630 – 6. juuni/16. juuni 1671 Moskva), lühem nimevariant Stenka Razin (Стенька), oli kasakate juht, kes juhtis võitlust Vene tsaarivõimu vastu Lõuna-Venemaal 1670–1671.

Sündinud 1630
Surnud 1671
Andri Biletskõi

Andri Biletskõi (ukraina keeles Андрі́й Євгенійович Білецький; sündinud 5. augustil 1979 Harkivis) on Ukraina poliitik.

Töökäik 
Ta on endine Ukraina Ülemraada saadik (2014–2019) ja Azovi polgu komandör.
Auastmelt politseikolonel. 

Ukraina sõjaväelased
Ukraina poliitikud
Sündinud 1979
Michael Obiku

Michael Obiku (sündinud 24. septembril 1968 Warris) on Nigeeria endine jalgpallur, ründaja.

Ta kuulus Nigeeria koondisse 1988. aasta suveolümpiamängudel.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Nigeeria jalgpallurid
Feyenoordi mängijad
RCD Mallorca jalgpallurid
AZ Alkmaari jalgpallurid
Sündinud 1968
Momodu Mutairu

Momodu Mutairu (sündinud 2. septembril 1975) on Nigeeria endine jalgpallur, poolkaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Sündinud 1975
Nigeeria jalgpallurid
Slobodan Dubajić

Slobodan Dubajić (sündinud 19. veebruaril 1963) on Serbia endine jalgpallur, kaitsja.

Koondisekarjäär

Välislingid
 

Serbia jalgpallurid
VfB Stuttgardi mängijad
Sündinud 1963
Viires

VIires (Chlidonias) on perekond linde tiirlaste sugukonnast.

Eestis elavad liigid
Chlidonias niger – mustviires (tavalisim)
Chlidonias leucopteras – valgetiib-viires (harv pesitseja)
Chlidonias hybrida – habeviires (väga harv eksikülaline)

Tiirlased
Paul Fröhlich

Paul Fröhlich (21. märts 1913 Niederplanitz – 19. september 1970 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Paul Fröhlich oli pärit mäetöölise perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1929–1931 kokaks, seejärel töötas Oelsnitzis tööstus- ja mäetöölisena. 1929. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Noorsooliitu ja 1930. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1933. aastal vahistati ta lühiajaliselt illegaalse poliitilise tegevuse eest, vabanemise järel töötas juhutöölisena. 1939. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti, kus teenis välikokana. 1944. aastal ta deserteerus, peeti kinni Šveitsi piiripolitsei poolt. 1945. aasta veebruarist juunini oli ameeriklaste käes sõjavangis. Sõja järel oli ta Glauchaus Saksamaa KP allorganisatsiooni sekretär. Kui 1946. aastal kommunistlik partei ja sotsiaaldemokraadid sundliideti Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks, tegi Fröhlich seal kiiret karjääri. 1947–1949 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Dresdeni piirkonna sekretär. 1949–1950 oli ta SSÜP piirkonnaorganisatsioni sekretär Bautzenis. Alates 1950. aastast töötas Fröhlich SSÜP Leipzigi ringkonna juhatuses. 1952. aastal sai ta Leipzigi ringkonna esimeseks sekretäriks. 1950–1953 õppis ta kaugõppes parteikõrgkoolis. 1954. aastal sai Paul Fröhlich Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks ja Rahvakoja (parlamendi) liikmeks. 1958. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks. Alates 1963. aasta jaanuarist kuni surmani oli Paul Fröhlich Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.

Viited

Saksa DV Rahvakoja liikmed
Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei poliitikud
Karl Marxi ordeni kavalerid
Sündinud 1913
Surnud 1970
Rudolf Herrnstadt

Rudolf Herrnstadt (18. märts 1903 Gleiwitz (tänapäeval Gliwice, Poola) – 28. august 1966 Halle) oli juudi päritolu Saksa ajakirjanik ja Saksa DV riigitegelane.

Rudolf Herrnstadt oli pärit Sileesiast juudi perekonnast. Tema isa oli jõukas advokaat. 

Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta 1922. aastal Berliinis ja Heidelbergis õigusteadust, kuid jättis õpingud varsti pooleli. 

Aastatel 1922–1924 töötas ta Ülem-Sileesias Krappitz tselluloosivabrikus eri ametikohtadel. 1924–1928 töötas Herrnstadt Berliinis kirjastuste lektorina. 1928. aastast töötas ta ajalehe Berliner Tageblatt toimetuses. 

1931. aastal astus Rudolf Herrnstadt Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, alates 1930. aastast oli ta GRU kaastöötaja. 1930–1936 oli ta esmalt Berliner Tageblatti ja seejärel Praha saksakeelsete ajalehtede väliskorrespondent Prahas, Varssavis ja Moskvas. 1936–1939 oli Herrnstadt ajakirja L'Europe ja mitme Praha saksakeelse ajalehe väliskorrespondent Varssavis. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes ta Nõukogude Liitu. 1940–1943 oli ta Punaarmee kindralstaabi töötaja ja lühikest aega ajalehe Das freie Wort toimetaja. 1943–1945 oli Rudolf Herrnstadt Vaba Saksamaa Rahvuskomitee töötaja ja ajalehe Freies Deutschland peatoimetaja. 1945. aasta mais pöördus ta Berliini tagasi. 1945–1949 oli ta ajalehe Berliner Zeitung peatoimetaja. 1949. aasta juunist kuni 1953. aasta juulini töötas ta ajalehe Neues Deutschland peatoimetajana. 1949–1950 oli ta Ajutise Rahvakoja ja 1950–1954 Rahvakoja liige. Alates 1950. aasta juulist oli Rudolf Herrnstadt Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.

1953. aasta juunis ja juulis kritiseeris Rudolf Herrnstadt Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee esimest sekretäri Walter Ulbrichti ja kavatses koos Saksa DV riikliku julgeoleku ministri Wilhelm Zaisseriga Ulbrichti võimult kõrvaldada. Kuid Ulbrichtil õnnestus siiski poliitbüroos võimuvõitluses peale jääda ja 26. juulil 1953 vabastati Herrnstadt "fraktsioonilises tegevuses" süüdistatuna Neues Deutschlandi peatoimetaja ametikohalt ja parteilistest ametitest. 1954. aasta jaanuaris heideti Rudolf Herrnstadt välja Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist ja ta pidi loobuma Rahvakoja saadiku kohast.

Alates 1954. aastast kuni surmani töötas Rudolf Herrnstadt Saksa Keskarhiivi ajaloo-osakonnas Merseburgis.

Viited

Saksamaa ajakirjanikud
Saksamaa poliitikud
Saksa DV poliitikud
Sündinud 1903
Surnud 1966
Mac OS X Snow Leopard

Mac OS X Snow Leopard (10.6) on 2009. aasta suvel Apple'i poolt turule toodud Mac OS X-i operatsioonisüsteem. See on ka esimene operatsioonisüsteem, mis ei toetanud PowerPC protsessorit. Samas on see viimane operatsioonisüsteem, mis toetab Inteli 32-bitist protsessorit.

Mac OS X Snow Leopard on Mac OS X Leopardi järglane, ning sellest järgmine versioon on Mac OS X Lion. Snow Leopard oli ka esimene Mac OS X-i versioon, mis sai Mac App Store'i 10.6.6 versiooniga.

Snow Leopardi enam ei toetata, kuid jaanuaris 2016 sai Snow Leopard Mac App Store'i värskenduse.

Mac OS X Snow Leopardi toetamine lõpetati 25. veebruaril 2014.

Süsteeminõuded 
Kõik Intel Maci arvutid, millel on 1 GB muutmälu (RAM).

Viited 

Apple'i operatsioonisüsteemid
Pēterupe (Saulkrasti)

Pēterupe, vanasti ka Pēterkapella on Läti linna Saulkrasti osa. Saulkrastiga liideti see piirkond aastal 1933. Pēterupe asub linna keskosas. Pēterupes on keskkool, luteri kirik, ajaloomuuseum ja Saulkrasti raekoda.

XVI sajandil püstitati Pēterupesse puidust Püha Peetruse kabel. Rootsi ajal teenindas seda Lēdurga koguduse vaimulik, aga aastast 1653 aastani 1700 oli sellel oma vaimulik. Hiljem kuulus kogudus kas Liepupe kihelkonda või Krimulda kihelkonda.  Aastal 1864 ehitati külla uus kivist kirikuhoone. 

XVII sajandil hakkas Pēterupet läbima Tallinna–Pärnu–Riia postimaantee vana trass, seal oli ka hobupostijaam. XVIII sajandi lõpus postijaam suleti ja avati postimaantee uus trass.

Aastal 1890 püstitati külla Meeresruh nime kandev villa, kus Esimese maailmasõja ajal elas Läti helilooja Jāzeps Vītols. Aastal 1897 ehitati endine Plade kõrts ümber koolimajaks.

Aastal 1933 liideti Neibāde ja Pēterupe Saulkrastiks. Aastal 1935 avati nende kahe asula vahelisel alal  Saulkrasti raudteejaam.

Viited

Saulkrasti
Neibāde

Neibāde on Läti linna Saulkrasti osa. Saulkrastiga liideti see piirkond aastal 1933. Neibāde asub linna põhjaosas. Neibādes on lasteaed, linna haigla, katoliku kirik ja Saulkrasti laululava.

Aastal 1823 rajati Bīriņi mõisa maadele Neibāde suvituskoht. Esimese suvemaja ehitas Ludwig August Mellini andmetel sinna Lēdurga mõisa omanik Karl von Reitern. Kuna see oli teistest selle piirkonna asulatest noorem, pandi sellele nimeks Neubad. Piirkonda hakkas intensiivsemalt arendama August von Pistohlkors. Ta rajas sinna kuursaali, võõrastemaja, restorani ja hoone, kus sai võtta mereveevanne. Aastaks 1875 oli ta sealse maa teistele Vidzeme piirkonna mõisnikele suvilakruntideks müünud.

Aastal 1933 liideti Neibāde ja Pēterupe Saulkrastiks. Aastal 1935 avati nende kahe asula vahelisel alal Saulkrasti raudteejaam.

Viited

Saulkrasti
Pabaži

Pabaži, vanasti ka Katrīnbāde, on Läti linna Saulkrasti osa. Saulkrastiga liideti see piirkond 1950. aastal. Pabaži asub linna lõunaosas. Pabažis on mitu võõrastemaja, lastepansionaat ja jalgrattamuuseum. Inčupe suudmes asub rannal looduskaitsealune luide Baltā kāpa.

Selle piirkonna kohta on juba XIII sajandil kasutatud nime Pabasile. 1764. aastal rajas Katariina II toonase Pabaži riigimõisa mererannale puhkepaiga Katrīnbāde, mille saksakeelne nimi oli Badeort Catharinenbad. 1898. aastaks olid mõisa rannaäärsed maad osalt kaluritele, enamasti aga suvilakruntideks müüdud.

1931. aastal nimetati Katrīnbāde ümber Pabažiks. Pabaži raudteepeatus avati 1. juunil 1934.

Viited

Saulkrasti
Juta Siirak

Juta Siirak (neiuna Juta Vilk; 10. mai 1929 Ontika – 24. juuli 2016) oli eesti keemik ja vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1948 Tallinna 3. Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1948–1949 Usuteaduse Instituudis, mille katkestas märtsiküüditamine.

Aastatel 1949–1956 viibis ta Siberis. Aastatel 1953–1956 õppis ta Siberi Metsatehnilises Instituudis. Siberist vabanes ta 31. augustil 1956.

Aastal 1958 lõpetas ta cum laude Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna silikaatide tehnoloogia erialal. Ta on töötanud keemikuna.

Aastatel 1974–1988 õppis ta Usuteaduse Instituudis, lõpetades selle aastal 1988.

17. veebruaril 1982 ordineeriti ta aseõpetajaks, õpetaja õigused sai ta 12. juulil 1988. Ta oli aastatel 1982–1999 Harju-Madise koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastal 1982 Nõva Püha Olevi kogudust, aastatel 1990–1992 Tallinna Rootsi-Mihkli kogudust ja aastatel 1992–1994 Paldiski Nikolai kogudust.

Samuti oli ta aastatel 1992–1998 Lääne-Harju praostkonna abipraost. Ta oli EELK Pühapäevakooliühenduse asutaja ja juhataja aastatel 1990–1997; aastatel 1992–1997 oli ta kirikukogu liige. Maetud Harku valla, Rannamõisa kalmistule. Samas maetud ka abikaasa Edgar Siirak (1912-2008).

Teoseid
2010 mälestusraamat "Kui kodud lõhuti". Selle järg "Uus algus" 2011.
Koostas raamatu "Harju-Madise 700: Kilde kiriku ja kihelkonna ajaloost", 1996.

Tunnustused
1996 B. G. Forseliuse Seltsi medal "Wastne Testament 1686"
1999 Harjumaa teenetemärk
2007 EELK Teeneteristi III järk
2008 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Vaimulike leksikon

Harju-Madise koguduse vaimulikud
Eesti keemikud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Rannamõisa kalmistule maetud
Sündinud 1929
Surnud 2016
Kertu Moppel

Kertu Moppel (sündinud 4. oktoobril 1985) on eesti lavastaja ja näitleja.

2004. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis maalikunsti ja osales 2004–2007 Tartu Üliõpilasteatri tegevuses. Ta lõpetas 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (24. lend).

2010–2012 töötas ta näitleja ja lavastajana Rakvere Teatris. Seejärel on ta olnud vabakutseline näitleja ja lavastaja.

Teleseriaalis "Padjaklubi" mängib ta Kristina rolli.

Tunnustus
2020 Ants Lauteri nimeline auhind

Viited

Eesti lavastajad
Eesti näitlejad
Rakvere Teatri näitlejad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1985
37 (Tallinna bussiliin)

37 on Tallinna bussiliin, mida teenindab Tallinna Linnatranspordi AS liinil Mustamäe – Zoo.

Bussiliin rajati 6. juulil 2013 aastal, ühendades Mustamäe asumit Rocca al Mare keskuse ja loomaaiaga. Esmalt oli liin käigus vaid laupäeviti ja pühapäeviti. Hiljem otsustati režiimi tihendada: 2016. aasta veebruarist alates hakkas liin sõitma ka tööpäevadel.

Marsruut
Bussiliin 37 peatub 18 peatuses ning ühe suuna sõitmiseks kulub keskmiselt ligi 29 minutit. Bussiliin teenindab tööpäeviti intervalliga 17 minutit, tehes pausi kella 11-14 vahel. Nädalavahetusel sõidab buss liini 3 korda tunnis. Marsruut suunal Mustamäe – Zoo hõlmab järgmisi tänavaid: Akadeemia tee, Ehitajate tee, Keskuse tn, Mustamäe tee, E.Vilde tee, Sõpruse pst, A.H.Tammsaare tee, Mustamäe tee, E.Vilde tee, Ehitajate tee, Paldiski mnt

Viited

Tallinna bussiliinid
Konstantin Mihhailovski

Konstantin Jakovlevitš Mihhailovski (vene Константин Яковлевич Михайловский; 1834 Tšernigovi kubermang – 22. september (vkj 9. september) 1909 Peterburi) oli Venemaa insener, kõrge riigiametnik ja paljude suurehituste ülem või kuraator.

Mihhailovski oli aadli päritolu. Ta lõpetas Esimese Peterburi Kadetikorpuse, seejärel Mihhaili suurtükiväekooli (1853), Mihhaili Suurtükiväeakadeemia (1859) ja Peterburi teedeinseneride korpuse instituudi (1861).

Ta osales Krimmis sõjas. 1858. aastal ülendati alamporutšikuks.

Aastatel 1899–1905 oli salanõunik Mihhailovski Teedeministeeriumi raudtee-ehituse valitsuse ülem. 1905. aastal määrati ta Vene Keisririigi teedeministri nõukogu liikmeks ja 1907. aastal sai ta tõeliseks salanõunikuks.

Suurehituste ülem või kuraator 
Tal on teeneid Venemaa infrastruktuuri loomisel. Ta võttis juhtivalt osa Aleksandri silla rajamisest üle Volga jõe Sõzrani juures (valmis 1880), kureeris Novosjanski, Novosvirski ja Novomariiski kanalite ehitamisest Maria veesüsteemis (1882–1886), oli Samara–Ufa (1885), Ufa–Zlatousti (1888), Zlatousti–Tšeljabinski (1891) ja Jekaterinburgi–Tšeljabinski (1894) raudteede ehituste ülem.

Tunnustus 
Teda on autasustatud 10 ordeniga, sealhulgas:
Püha Vladimiri ordeni 4. järk Aleksandri silla rajamise eest
Püha Stanisławi ordeni 2. järk Maria veesüsteemi kanalite rajamise eest
Jaapani Tõusva Päikese ordeni 3. järk
Buhhaara emiraadi Ülla Buhhaara orden teemantidega

Viited

Venemaa insenerid
Venemaa sillaehitajad
Sündinud 1834
Surnud 1909
Benedetto Cotrugli

Benedikt Kotruljević, laiemalt tuntud itaaliakeelse  nime all Benedetto Cotrugli,  (ladina Benedictus de Cotrullis; 1416 Ragusa, Ragusa vabariik  – 1469 L'Aquila, Napoli kuningriik) oli horvaadi päritolu kaupmees, diplomaat ja majanduskirjutiste autor.  

Kotruljević sai alghariduse Ragusas. Hiljem õppis Itaalias filosoofiat ja õigusteadust. Seoses isa surmaga 1436. aastal pöördus kodulinna tagasi. 1439. aastal avas koos vennaga äriettevõtte. Äriasjus reisis sageli Vahemere maades. Äri laienedes avas itaalia linnades mitu kangakauplust. Eksportis villa Napolist.  

Aastatel 1448–1453 oli ta Ragusa vabariigi esindaja Napolis. 1453. aastal tõi ta oma pere Napolisse. Napoli kuningas ülendas ta rüütliks. Napoli kuningriigis tegutses Cotrugli kohtunikuna, suurkohtunikuna, nõuandjana ja esindajana. Määrati 1458. aastal konsuliks Ragusasse, 1462. aastal Bosniasse, 1466. aastal Ungarisse.  

Ta oli ka polüglott.

Kahekordne kirjendamine raamatupidamisarvestuses 
36 aastat enne Luca Paciolilt ilmunud "Kahekordse kirjendamise traktaati" kirjutas Cotrugli 1458. aastal  itaaliakeelse käsikirja "Della mercatura et del mercante perfetto"  ('Kaubandusest ja täiuslikust kaupmehest'). Tuntud ka pealkirjaga "Libro de l'arte dela mercatura" ('Raamat kaubanduse kunstist'), milles esitas kahekordse kirjendamise kui kaubandustegevuse vajaliku atribuudi printsiibid ja meetodid. Trükki pääses see alles 1573. aastal.

Cotrugli tööst on säilinud kolm eksemplari, mis leiti 1980. aastatel. Vanim neist on Vallettas Malta rahvusraamatukogus säilitatav 1475. aastast pärit käsikirja eksemplar. Teine eksemplar aastast 1485 ja kolmas 15. sajandi lõpust hoitakse Firenze rahvusraamatukogus.

Cotrugli tööle oli pühendatud 1994. aasta augustis Veneetsias toimunud Euroopa Majandusarvestuse Assotsiatsiooni 17. kongress. Kongress kinnitas, et  Cotrugli töös "Kaubandusest ja täiuslikust kaupmehest" on kirjeldatud raamatupidamisarvestuse kahekordse kirjendamise süsteem.

Mälestuse jäädvustamine 
Zagrebis on asutatud äriharidust pakkuv Cotrugli Business School. Filiaal Belgradis.
2007. aastal püstitati Zagrebis Benedikt Kotruljevići mälestussammas.
2008. aastal lasi Horvaatia rahvuspank käibele Benedikt Kotruljevići kujutisega 150-kunalise hõbedast meenemündi.

Viited

Horvaatia inimesed
Diplomaadid
Raamatupidamisarvestusega seotud inimesed
Sündinud 1416
Surnud 1469
Dreiliņi mõis (Daugavgrīva kihelkond)

Dreiliņi mõis (läti keeles Dreiliņu muiža) oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Krēmeri 13. Saksa keeles Dreilingshof. Varem kuulus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.

Piirkonna esimeseks teadaolevaks omanikuks oli Gotthard Kettler. Sealsed maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Riia bürgermeister M. von Dreiling, kelle järgi on mõis ka nime saanud. XIX sajandil rajati mõisa juurde kala- ja kaubasadam, ka kuulus mõisale kaks talu. Selle viimaseks omanikuks oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden.

1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Mõisakompleks oli alles veel XX sajandi alguses. Tänapäeval asub mõisakompleksi kohal teadmata ajalooga arhailise välimusega maja, mis võib olla üks mõisa ehitistest. Ka kasvavad majani viiva tee ääres põlised alleena paiknevad puud.

Viited

Välislingid
 Sissekanne Riia mõisate saidil (läti keeles)
 Infot mõisa kohta (läti keeles)

Riia mõisad
Daugavgrīva kihelkond
Amuri sild

Amuri sild, ka Vanasild (ukraina Амурський міст, Старий міст) on kahekorruseline raudtee- ja autosild üle Dnepri jõe Dnipros; vanim sild Dnipros.

Silla nimi 
Jekaterinoslavi lähedal Dnepri vasakkaldal tekkis 1875. aastal metallurgiatehaste juurde Amuri asundus kui töölisasula. Amuri järgi saigi sild oma nime. Praegu on Amur üks Dnipro Amur-Nižnjodniprovski rajooni linnaosi.

Silla rajamine 
Sild ehitati Katariina raudteele üle Dnepri jõe Jekaterinoslavis 1884. aastal ja valmimisel oli ta pikim raudteesild Venemaal.

Silla pikkus on 1395 m, koos pealesõitudega 2397 m, laius 15,5 m.

Paljuavalise paralleelvöödega metallsõrestiksilla projekteeris insener Nikolai Beleljubski. Sild on kahekorruseline – ülemine tasand oli linnatranspordi tarbeks, alumine üheteelisele raudteele.

1914. aastal silla kandekonstruktsioone tugevdati.

1935. aastal ehitati silla ülemisele korrusele trammitee.

Silla taastamine 
Vene kodusõjas kannatada saanud sild taastati 1920. aastal.

Teises maailmasõjas sild purustati. 1943. aastal rajati kõrvale ajutine sild puittugedel. 1955. aastal taastati sild kapitaalselt, keskmine ava rekonstrueeriti tõstetavaks.
 
1977. aastal rajati Vanasilla kõrvale uus 14-avaline sõrestikfermidega raudteesild.

Viited

Välislingid

Подъём Амурского моста в Днепропетровске. Video. youtube.com

Ukraina sillad