EKP Keskkomitee

Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee (lühend EKP KK; aastatel 1940–1954 Eesti Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee, lühend EK(b)P KK) oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei struktuuriüksuse Eestimaa Kommunistliku Partei kõrgeim kollektiivne juhtorgan.

EKP Keskkomitee, EKP Keskkomitee Büroo, EKP KK Sekretariaadi ja EKP Parteikontrollikomisjoni liikmed valiti EKP Kongressididel kongressile saadetud Eesti NSV ühiskondlike asutuste parteiorganisatsioonide saadikute (delegaatide) hulgast.

, EKP KK I sekretär, EKP KK Sekretariaat, Eestimaa Kommunistlik Partei, Eestimaa Kommunistliku Partei piirkondlikud asutused

EKP Keskkomitee asus 1940. aastal aadressil Pikk tänav 20, 1968. aastast spetsiaalselt keskkomiteele ehitatud hoones Lenini puiesteel (Rävala puiesteel).

EKP KK büroo 
EKP Keskkomitee büroo koosnes 9–11 liikmest ja 3–4 liikmekandidaadist. Keskkomitee büroosse kuulusid parteiaparaadi esindajad, milleks olid KK sekretariaat ja Keskkomitee osakonnad.

Büroosse kuulusid tavaliselt EKP Keskkomitee sekretärid, keda võis olla 3–5, lisaks Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees, Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees, kohaliku sõjaväe esindaja, tihti Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu juht ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees, aeg-ajalt EKP KK häälekandja Rahva Hääl toimetaja ning tavaliselt ka Keskkomitee kõige olulisema osakonna juhataja. Tavaliselt oli selleks Partei Organisatsioonilise Töö Osakonna juhataja.

Büroo käis koos regulaarselt, igal nädalal, selle istungitel arutati kõiki olulisi liiduvabariigi haldusküsimusi. Büroo oluliseks tegevusvaldkonnaks olid ka kaadriküsimused – parteisse vastuvõtt ja sealt väljaheitmine, olulistele ametikohtadele määramine jne.

EKP Keskkomitee büroo oli tinglikult kohalik poliitbüroo. Kui midagi oli büroos arutatud, siis Eesti NSV Ministrite Nõukogu ei hakanud seda enam arutama, vaid juba otsust ellu viima. Keskkomitee büroo oli liiduvabariigi võimutasandi võimukese.

Ajalugu 

Pärast avaliku sõjategevuse lõppu Nõukogude Venemaa ja Eesti vahel asutati 5. novembril 1920 Tallinnas EKP I kongressil senistest Venemaa Kommunistliku (bolševike) Partei Eestimaa organisatsioonidest Eestis illegaalselt tegutsenud Eestimaa Kommunistlik Partei. Kongressil moodustati EKP Keskkomitee, mis juhtis EKP tööd kongresside vahel. Samal kongressil otsustati ka liitumine Kominterni ehk Kommunistliku Internatsionaaliga, tunnistades end organisatsiooniliselt üheks Kominterni sektsiooniks (Kominterni struktuuriüksuse nimetus) ja esindusena Nõukogude Venemaal Venemaa Büroo ehk Välismaa Büroo.

1920. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP I kongressil 1920. aastal valitud juhtorgani liikmed: 
EKP Keskkomitee (9): Viktor Kingissepp, Jaan Anvelt, Otto Rästas, Hans Pöögelmann, Rudolf Vakmann, Jaan Kreuks, Jüri Rästas, Paul Lepp, Martin Likemets.

1921. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP II kongressil 1921. aastal valitud juhtorgani liikmed: 
EKP Keskkomitee: Viktor Kingissepp (kuni 3. mai 1922), Jaan Anvelt, Engelbert Strauch, Otto Rästas jt.

1922. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP III kongressil 1922. aastal valitud juhtorgani liikmed: 
EKP Keskkomitee (5): Jaan Anvelt, Hans Pöögelmann, Otto Rästas, Rudolf Vakmann, Jaan Kreuks. Hiljem koopteeriti KK koosseisu Johannes Lauristin, Jaan Tomp, Sergei Andrejev.

1924. aasta riigipöördekatse
Pärast 1. detsembri riigipöördekatset likvideeriti Poliitilise Politsei poolt Eestis EKP juhtorganid ning EKP tegevust Eestis juhendasid üksikud NSV Liidust Eestisse saadetud emissarid. Juhtimist teostasid aastatel 1925–1927 EKP KK Välismaa Büroo liikmed Hans Pöögelmann, Jaan Anvelt, Rudolf Vakmann, Otto Rästas ning EKP Keskkomitee Välismaa Büroo vastutav sekretär Johannes Reesen.

EKP KK juhtorganid 1928–1934
1928. aastal toimus Leningradis EKP KK laiendatud pleenum, millel reorganiseeriti EKP juhtorganid. Loodi EKP KK Poliitbüroo, mis juhendas EKP tegevust Eestis ning Kommunistliku Internatsionaali Eesti sektsiooni büroo ehk Leningradi Büroo, mis teostas sidepidamist Kominterniga ning kuhu kuulusid: Hans Saks (1928–), Friedrich Kiiser (1928–), Johannes Reesen (1928–), Johannes Käspert (1928–), Rudolf Vakmann (1928–). Samal ajal likvideeriti ka ÜK(b)P KK aparaadi koosseisus rahvussektsioonid, sealhulgas ka Eesti sektsioon.
EKP KK Poliitbüroo liikmed: Hans Pöögelmann (1928–), Jaan Anvelt (1928–), Otto Rästas (1928–1930), Richard Mirring (1930–), KK sekretär. Poliitbüroo liikmekandidaadid: Hans Saks (1928–), Rudolf Vakmann (1928–).
EKP KK Illegaalne Büroo (1928–1931): IB sekretär Aleksander Saar (Orlov) (1928–1929), IB sekretär Johannes Paulmann (1929), IB sekretär Konstantin Männikson (1929–), Irina Ots (1928–), Nikolai Karotamm, EKP Tallinna linnakomitee sekretär (1928–), Karl Säre (1928–1931) ja EKP Tallinna organisaator Johannes Eltermann (1929).

EKP KK juhtorganid 1934–1937
1934. aastal toimus Leningradis EKP KK augustikonverents, millel reorganiseeriti EKP juhtorganid ning loodi Eestis likvideeritud EKP illegaalsete juhtorganite asemel neutraalses Skandinaavias parteitöö poliitiliseks ja organisatsiooniliseks juhtimiseks Skandinaavia Büroo.

EK(b)P KK 1940. aastal

EK(b)P KK juhtorganid, 1940–1941
1941. aastal EK(b)P IV Kongressil valitud EK(b)P juhtorganid:
EK(b)P KK Büroo liikmed: Karl Säre, EK(b)P Keskkomitee I sekretär, Nikolai Karotamm, Neeme Ruus, Johannes Lauristin, Johannes Vares, Boriss Kumm, Erich Tarkpea (ELKNÜ KK I sekretär), Vladimir Tributs jt.
EK(b)P Keskkomitee liikmed(33): EK(b)P KK Büroo liikmed, Johannes Vares jt. ja 7 liikmekandidaati: Aleksei Škurin jt.

1948. aastal valitud EK(b)P KK juhtorganid
EK(b)P V kongressil, 1948. aastal valitud EK(b)P juhtorganid:
EK(b)P KK büroo liikmed: KK I sekretär – Nikolai Karotamm, KK II sekretär Sergei Sazonov, Johannes Käbin, Boris Kumm, Nikolai Puusep (1948–1951),
EK(b)P Keskkomitee liikmed: EK(b)P KK Büroo liikmed ja Gavriil Latõšev, Joosep Saat, Arnold Meri jt

1951. aastal valitud EK(b)P KK juhtorganid
EK(b)P VI kongressil, 1951. aastal valitud EK(b)P juhtorganid:
EK(b)P KK büroo liikmed: EK(b)P KK Sekretariaadi 6 sekretäri – Johannes Käbin, Vassili Kosov, Stepan Derjabin, Dmitri Kuzmin, Villem Kuusik, Leonid Lentsman; Aleksei Müürisepp (Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimees), August Jakobson (Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees), Nikolai Harlamov (Balti laevastiku komandör), Valentin Moskalenko (Eesti NSV RJM julgeolekuminister) ja Aleksander Jaanus (Eesti NSV Põllumajandusministeeriumi poliitsektori ülem).
EK(b)P Keskkomitee liikmed:EK(b)P KK Büroo liikmed, Joosep Saat, Endel Puusepp jt.

1952. aastal valitud EK(b)P KK juhtorganid
EK(b)P VII kongressil 1952. aastal valitud EK(b)P juhtorganid:
EK(b)P KK büroo liikmed: KK Sekretariaadi sekretärid – Johannes Käbin, Vassili Kosov, Leonid Lentsman jt
EK(b)P Keskkomitee liikmed:EK(b)P KK Büroo liikmed, Joosep Saat, Endel Puusepp jt.

1954. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP VIII kongressil 1954. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid – Johannes Käbin, Leonid Lentsman, Otto Merimaa jt
EKP Keskkomitee liikmed:EKP KK Büroo liikmed, Joosep Saat, Endel Puusepp jt.

1956. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP IX kongressil 1956. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: KK Sekretariaadi sekretärid – Johannes Käbin, Leonid Lentsman, Ernst Ristmägi, Fjodor Ušanjov; Viktor Tšerokov (Чероков Виктор Сергеевич) (1907–1995) Balti laevastiku juhataja 1 asetäitja ja PBL staabiülem; Leonhard Illison; 
EKP Keskkomitee liikmed: EKP KK Büroo liikmed, Joosep Saat, Juhan Smuul (1956–1958), Vaino Väljas, Endel Puusepp jt.

1958. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP X kongressil 1958. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid – Johannes Käbin, Leonid Lentsman, Otto Merimaa, Ernst Ristmägi, Fjodor Ušanjov jt.
EKP Keskkomitee liikmed: EKP KK Büroo liikmed, Joosep Saat, Vaino Väljas, Endel Puusepp jt.

1959. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XI kongressil 1959. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid Johannes Käbin, Georgi Abašvili, Valter Ani, Valter Klauson, Leonid Lentsman, Fjodor Ušanjov; jt. 
KK büroo liikmekandidaadid: Saaremägi, Tšernikov. 
EKP Keskkomitee liikmed:Eduard Inti, Karpov, Undusk, Tšepurin, Vladõtšin, Joosep Saat, Vaino Väljas, Endel Puusepp jt.

1960. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XII kongressil 1960. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed:EKP KK Sekretariaadi sekretärid: Johannes Käbin, Leonid Lentsman, Karl Vaino, Otto Merimaa, Fjodor Ušanjov jt.
EKP Keskkomitee liikmed:Eduard Einmann (1960–1964), Joosep Saat, Vaino Väljas, Endel Puusepp jt.

1961. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XIII kongressil, 1961. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid: Johannes Käbin, Leonid Lentsman, Karl Vaino, Otto Merimaa, Fjodor Ušanjov; Vaino Väljas (EKP Tallinna linnakomitee I sekretär) jt.
EKP Keskkomitee liikmed: EKP KK büroo liikmed, Joosep Saat, Vaino Väljas, Endel Puusepp jt.

1964. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XIV kongressil, 1964. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid Johannes Käbin, Artur Vader, Karl Vaino, Leonid Lentsman, Otto Merimaa, Fjodor Ušanjov; Vaino Väljas (EKP Tallinna linnakomitee I sekretär) jt.
EKP Keskkomitee liikmed: Harald Ilves, Vaino Väljas jt.

1966. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XV kongressil, 1966. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK sekretärid Johannes Käbin, Artur Vader, Karl Vaino, Leonid Lentsman, Fjodor Ušanjov; Vaino Väljas (EKP Tallinna linnakomitee I sekretär) jt.
EKP Keskkomitee liikmed: EKP KK büroo liikmed, Vaino Väljas, Alfred Valdov, Elmina Otsman jt.

1971. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XVI kongressil 1971. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid, Johannes Käbin, Konstantin Lebedev, Karl Vaino, Fjodor Ušanjov; Vaino Väljas jt.
EKP Keskkomitee liikmed: EKP KK büroo liikmed jt.

1976. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XVII kongressil, 1976. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid, Johannes Käbin, Konstantin Lebedev, Karl Vaino, Fjodor Ušanjov; Vaino Väljas jt.
EKP Keskkomitee liikmed (125): EKP KK büroo liikmed, Kaarel Ird jt.
EKP Keskkomitee liikmekandidaadid (65):

1981. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XVIII kongressil 1981. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: EKP KK Sekretariaadi sekretärid Karl Vaino, Konstantin Lebedev, Vladimir Käo, Rein Ristlaan, Artur-Bernhard Upsi; Pjotr Melnik – TK Punane RET peadirektor (aprillini 1985), 
EKP Keskkomitee liikmed: Aili Aben, Pjotr Vassikov, Silvi-Aire Villo, Ivanov, Anna Ingerman, Ilmar Kallas, Valjo Koort, Vladimir Renser, Endel Paap, 
EKP KK liikmekandidaadid: Igor Belistov, Ilves, Liiv, Merisalu, Mihhail Murnikov.

1986. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XIX kongressil, 1986. aastal valitud EKP juhtorganid
EKP KK büroo liikmed

EKP KK büroo liikmekandidaadid Arno Almann, Ain Soidla, Indrek Toome, Heino Veldi.

1990. aastal valitud EKP KK juhtorganid
EKP XX kongressil, 1990. aastal valitud EKP juhtorganid:
EKP KK büroo liikmed: 

EKP Keskkomitee liikmed:

EKP revisjonikomisjon 
EKP revisjonikomisjoni esimees G. Kimask (1986)
EKP Keskkomitee ja Eesti NSV Ministrite Nõukogu Partei- ja Riigikontrolli Komitee

EKP Keskkomitee aparaat

1948. aastal liideti EKP KK kooliosakond Propaganda- ja agitatsiooniosakonnaga.
1948. aastal loodi EKP KK rasketööstuse, kergetööstuse ja transpordi osakond.
1948. aastal reorganiseeriti EKP KK Kaadri ja organiseerimis-instrueerimisosakond, mis liideti EKP KK Partei, ametiühingute ja komsomoliorganite osakonnaks.
1948. aastal nimetati EKP KK kaubanduse ja ühiskondliku toitlustamise osakond EKP KK plaani-, rahandus- ja kaubandusosakonnaks.
1948. aastal loodi EKP KK administratiivosakond.
1951. aastal loodi EKP KK kalatööstuse osakond.
1951. aastal loodi EKP KK koolide osakond, teaduse ja kõrgemate õppeasutuste osakond, ilukirjanduse ja kunsti osakond.
1953. aastal liideti EKP KK teaduse ja kõrgemate õppeasutuste osakond ning ilukirjanduse ja kunsti osakond.
1952. aastal nimetati EKP KK Rahandus-majandussektor Asjadevalitsuseks.
1953. aastal liideti EKP KK tööstuse ja transpordi osakond.
1954. aastal reorganiseeriti EKP KK Partei, ametiühingute ja komsomoliorganite osakond Parteiorganite osakonnaks.
1954. aastal loodi EKP KK laiatarbekaupade ja toiduainetetööstuse osakond (1954–1956).
1956. aastal liideti EKP KK teaduse ja kõrgemate õppeasutuste, ilukirjanduse ja kunsti osakonnaga koolide osakond - moodustades teaduse, koolide ja kultuuri osakonna.
1956. aastal loodi EKP KK administratiiv-, kaubandus- ja rahandusorganite osakond.
1960. aastal loodi EKP KK ehituse ja ehitusmaterjalide tööstuse osakond.
1962. aastal jagati EKP KK administratiiv-, kaubandus- ja rahandusorganite osakond EKP KK administratiivorganite ning EKP KK kergetööstuse, toiduainete tööstuse ja kaubanduse osakondadeks. 
1963. aastal nimetati EKP KK Propaganda- ja agitatsiooniosakond EKP KK ideoloogiaosakonnaks (1963–1964).
1964. aastal nimetati EKP KK teaduse, koolide ja kultuuri osakond EKP KK teaduse ja kultuuri osakonnaks.
1965. aastal reorganiseeriti EKP KK Parteiorganite osakond Parteiorganisatsioonilise töö nelja sektoriga osakonnaks.
1965. aastal nimetati EKP KK ideoloogiaosakond taas EKP KK Propaganda- ja agitatsiooniosakonnaks.
1965. aastal nimetati EKP KK toiduainete tööstuse ja kaubanduse osakond EKP KK kaubanduse ja elukondliku teeninduse osakonnaks.
1965. aastal nimetati EKP KK ehituse ja ehitusmaterjalide tööstuse osakond EKP KK ehituse ja linnamajanduse osakonnaks.
1967. aastal eraldati EKP KK kaubanduse ja elukondliku teeninduse osakonnast EKP KK kerge- ja toiduainete tööstuse osakond. 
1969. aastal jagati EKP KK teaduse ja kultuuri osakond EKP KK kultuuriosakonnaks ning EKP KK teaduse ja õppeasutuste osakonnaks.
1971. aastal loodi EKP KK välissidemete osakond. 
1980. aastal jagati EKP KK Tööstuse ja transpordi osakond EKP KK tööstusosakonnaks ning EKP KK transpordi- ja sideosakonnaks.
1983. aastal loodi EKP KK majandusosakond, mis tegeles riikliku majanduse üldküsimustega.
1983. aastal nimetati EKP KK põllumajandusosakond EKP KK põllumajanduse ja toiduainetetööstuse osakonnaks .

Ajalugu

Varasemad juhtorganid

Kuna Eestimaa kommunistlik/bolševike partei moodustus ning arenes orgaaniliselt koos Venemaa sotsiaaldemokraatide/bolsevike parteiga, siis organisatsiooni juhtorganid moodustati ja tegutsesid mitte iseseisvalt, vaid alludes Venemaa VSDT(b)P/VK(b)P/ÜK(b)P Keskkomiteele ja lähtudes selle direktiivsetest otsustest. 
1917. aasta kevadel valiti Tallinnas VSDT(b)P Tallinna komitee / VSDT(b)P Põhja-Balti oblastikomitee (Ревельский комитет РСДРП(б), Северо-Балтийский областной комитет РСДРП(б)), mille esimeheks määrati Julius Rossfeldt ja asetäitjaks Ivan Rabtšinski, liikmed: Stepan Papkov, Ivan Jegorov. Pleenumite vaheajal juhtis tegevust VSDT(b)P Põhja-Balti büroo (Северо-Балтийская бюро РСДРП(б)).
1917. aasta oktoobrirevolutsiooni ajal oli kommunistliku liikumise juhtorganiks Eesti Nõukogude II Kongressil valitud Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee ja relvastatud riigipöörde ettevalmistamise ja läbiviimise initsiatiivgrupp Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee, mille esimeheks oli Ivan Rabtšinski, asetäitja Viktor Kingissepp, kelle juhtimisel Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee kuulutas end kõrgemaks võimuks Eestimaa kubermangus ning kõrvaldas relva ähvardusel seaduslikult määratud kubermangukomissari Jaan Poska.
1918. aasta veebruaris pärast Eesti mandriosal okupeerimist Saksamaa keisririigi vägede poolt evakueerusid VSDT(b)P Eestimaa Komitee ja Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee Tallinnast koos läbi Soome Nõukogude Venemaale. Kommunistide kontrolli all olevad juhtorganid suutsid võimu hoida Narvas kuhu Saksa väed ei olnud veel jõudnud. Täitevkomitee esimees Ants Dauman.
1917. aasta kevadel moodustati Saksa keisririigi vägede poolt okupeeritud Tallinnas märtsis illegaalne Tallinna komitee (liikmed Juhan Tippo, Johannes Kuppar, Julius Schütz, J. Alasoo jt), aprillis moodustati Tallinna komitee büroo, mille juht J. Tippo ning maikuus Tallinna komitee täitevkomitee, mille juht oli Rudolf Eige (–1920).
1917. aasta 16. novembril organiseerisid bolševistlikud organisatsioonid Tallinnas konverentsi, millel oli esindatud 17 parteiorganisatsiooni ja konverents valis keskkomitee koosseisus: V. Kingisepp, R. Vakmann, M. Likemets, J. Rästas, R. Vennikas.
1918. aasta mais moodustati Nõukogude Venemaal Petrogradis Nõukogude Venemaale evakueerunud eesti kommunistidest Venemaa Kommunistliku (bolševike) Partei KK VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee, mille esimees oli Jaan Anvelt. 
1918. aasta 29. novembril 1918 Narvas toimunud Eestimaa Ajutise Revolutsioonikomitee ja VK(b)P Eesti Osakondade Keskkomitee ühisel koosolekul kuulutati välja Eesti Töörahwa Kommuuna (Eestimaa Nõukogude Vabariik), mille juhtorganiks oli Eesti Töörahva Kommuuni Nõukogu, mis kasutas Nõukogude Venemaal esindusena 1919. aasta mais asutatud Venemaa bürood;
Välismaa ehk Venemaa büroo asus algselt Venemaa pinnal Staraja Russas aga 1919. aasta augustist Petrogradis. Büroosse kuulusid: Jaan Anvelt, Otto Rästas ja Rudolf Nieländer (oktoobrist 1919 Hans Pöögelmann), Büroo sekretär Artur Männi (Artur Säre);
1918. aasta detsembrist, keelustati Eesti Vabariigi valitsuse kontrolli all oleval territooriumil sisekaitseülema määrusega enamlike organisatsioonide tegevus.
1920. aasta 5. novembril pärast avaliku sõjategevuse lõppu Nõukogude Venemaa ja Eesti vahel asutati Tallinnas Venemaa Kommunistliku (bolševike) Partei Eestimaa organisatsioonidest illegaalne Eestis tegutsenud Eestimaa Kommunistlik Partei. Kongressil moodustati EKP Keskkomitee, mis juhtis EKP tööd kongresside vahel. Samal kongressil otsustati ka liitumine Kominterni ehk Kommunistliku Internatsionaaliga, tunnistades end organisatsiooniliselt üheks Kominterni sektsiooniks (Kominterni struktuuriüksuse nimetus) ja kasutades esindusena Nõukogude Venemaal – Venemaa büroo ehk Välismaa Bürood, Petrogradis, mis asus aadressil Naberežnaja Moiki. VB ülesanne oli sidepidamine Eestis illegaalselt tegutsevate kommunistidega, kaadri ettevalmistamine illegaalseks tööks Eestis ja kommunistliku kirjanduse väljaandmine (ajaleht Edasi). VB juht oli Jaan Anvelt (–1921), Engelbert Strauch (1921–1922).
Nõukogude Venemaal VSDT(b)P koosseisus tegutsenud eesti päritolu kommunistide keskuseks oli 1918. aastast aga Venemaa Kommunistliku (bolševike) Partei KK Eesti Osakondade (sektsioonide) Keskkomitee, Petrogradis, aadressil Naberežnaja Fontanki, 27. VK(b)P KK Eesti KK juht oli Jakob Palvadre. Keskkomitee loomise ajal 1918. aastal kuulusid Keskkomiteesse: Jaan Anvelt, Hans Pöögelmann, Johannes Heintuk, Aleksander Jea, Anna Leetsmann. Eesti KK aktivistide hulka kuulusid ka Peeter Peterson, Jaan Ikmelt.

Vaata ka
 Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut
 EKP Keskkomitee Poliitharidusmaja
 EKP Tallinna LK Marksismi-Leninismi Ülikool

Viited

Kirjandus
 Virkko Lepassalu, "Esimene Eesti. Nomenklatuur ENSV-s ja hiljem". Kirjastus Pegasus, 2011, ISBN 9789949472352

Välislingid
 Прием в ЦК КПЭ, Pildikesi elust

Eestimaa Kommunistlik Partei