joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tõnu Tender

Tõnu Tender (sündinud 21. novembril 1965 Tallinnas) on eesti keeleteadlane ja riigiametnik.

Tender lõpetas 1984. aastal Tallinna 20. keskkooli ja 1992 Tartu Ülikooli eesti filoloogia erialal (cum laude), 1996 TÜ-s magistrantuuri ja 2010 doktorantuuri. Ta kaitses filoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Eesti släng: olemus ja uurimislugu, sissevaade vanglaslängi", ning filosoofiadoktori kraadi meedia ja kommunikatsiooni alal (2010, TÜ) väitekirjaga "Mitmekeelsus Eestis Euroopa Liidu mitmekeelsuse ideaali taustal". Ta on EYS Veljesto liige.

Ta oli 1995–1996 TÜ-s eesti keele õpetaja (Soome välisüliõpilastele), 1997–1998 Viljandi Kultuuriakadeemia eesti murrete lektor ja 1997–2001 Emakeele Seltsi teadussekretär. 2001–2005 oli ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeletalituse juhataja ja 2005–2015 keeleosakonna nõunik. 1. septembrist 2015 1. septembrini 2020 oli ta Eesti Keele Instituudi direktor. Augustist 2022 on ta Ülenurme Gümnaasiumi direktor.

Tenderi uurimisvaldkonnad on keelepoliitika, mitmekeelsus, võõrkeelte oskus, keeleõppe motivatsioonid ja Eesti släng. Ta oli riiklike programmide Eesti keel ja rahvuskultuur (1999–2003) juhtkomitee liige, Eesti keel ja rahvuslik mälu (2004–2008) juhtkomitee liige ja aseesimees, Eesti keel ja kultuurimälu (2009–2013) juhtkomitee liige, Euroopa keeleõppe raamdokumendi projektijuht (2002–2008). Ta on olnud mitme väljaande toimetaja, ajakirja Oma Keel toimetuskolleegiumi liige (2000–). Emakeele Seltsi (1987–), Eesti Kirjanduse Seltsi (1993–), Eesti Keelenõukogu (2001–2011), Euroopa Komisjoni hariduse ja kultuuri peadirektoraadi töörühma Keeleõpe töö jaoks liige (2009–).

Teoseid
Ta on avaldanud üle 50 teadustrükise.
 Trellide ja luku taga: sissevaade Eestis kinnipeetavate 20. sajandi slängi (kaasautor U. Ilm). Trt, 2003; 
 Cultural sustainability in a transition society: relations between foreign languages and geo-cultural self-position in Estonia (kaasautor A. Masso). // Int. J. Envir., Cultural, Econ. and Social Sustainability 3 (2007) 3; 
 About the linguistic constitution of social space: the case of Estonia (kaasautor A. Masso). // Trames 12 (2008) 2; 
 Two languages in addition to "mother tongue" – will this policy preserve linguistic diversity in Europe (kaasautor T. Vihalemm)? // Trames 13 (2009) 1.

Tunnustus
 4 Haridus- ja Teadusministeeriumi tänukirja ning hõbemärk

Viited

Välislingid

Eesti keeleteadlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
EYS Veljesto liikmed
Eesti koolijuhid
Sündinud 1965
Tuui Koort

Tuui Koort (13. aprill 1914 Pariis – 26. juuni 2005 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane.

Haridus
1933. aastal lõpetas ta Elfriede Lenderi tütarlastegümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikoolis kunstiajalugu.

Töö
Alustas töökarjääri Eesti Rahva Muuseumis. Aastatel 1945–1951 ja 1954–1970 töötas Tartu Kunstimuuseumi peavarahoidjana.

Tunnustus
1966 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilman, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)

Isiklikku 
Tema isa oli skulptor ja maalikunstnik Jaan Koort.

Viited

Eesti kunstiteadlased
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1914
Surnud 2005
Rea Lest-Liik

Rea Lest-Liik (varem Rea Lest; sündinud 14. mail 1990) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas aastal 2009 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja õppinud ühe aasta Tartu Ülikoolis kunstiteraapiaid. 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s.

Rea Lest on mänginud filmides "Ema", "November", "Mehetapja/Süütu/Vari" ja "Skandinaavia vaikus".

Tunnustus
 2012: Voldemar Panso nimeline auhind
 2016: Eesti Teatriliidu teatrikunsti eriauhind (lavastusprojekti "Ühtne Eesti" meeskonna liige)
 2017: Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (aasta filminäitleja filmidega “Mehetapja / Süütu / Vari” ja “November” tõusmise eest Eesti kinolinale)
 2019: Bruno O'Ya stipendium

Isiklikku
Tema abikaasa on Jörgen Liik.

Viited

Välislingid
Rea Lest Teater NO99 kodulehel
Rea Lest Eesti filmi andmebaasis

Meedias
 Tiiu Suvi: "Rea Lest filmist „November“: võib-olla mul ongi selline nägu, mida on hea tahmaseks teha ja kaamera ette panna?" Õhtuleht, 13. veebruar 2017

Eesti näitlejad
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1990
Laine Nilbe

Laine Nilbe (14. aprill 1924 Mõtsküla, Ahja vald, Tartumaa – 4. september 1991 Põlva; aastani 1953 Laine Mägi) oli eesti raamatukogutöötaja.

Haridus
Ta õppis aastatel 1931–1937  Vastse-Kuuste 6-klassilises Algkoolis.

Töö
Ta töötas aastatel 1944–1945 Vastse-Kuuste valla asjaajajana, aastatel 1945–1957 Vastse-Kuuste raamatukogu juhatajana, 1957–1991 Kiidjärve raamatukogu juhatajana.

Tunnustused
1990 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane

Viited

Eesti raamatukogundustegelased
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1924
Surnud 1991
Manggõstau poolsaar

Manggõstau poolsaar (kasahhi keeles Маңғыстау) on poolsaar Kasahstanis Kaspia mere idarannikul. Poolsaare põhjaosas on Bozaštšõ poolsaar, mille rannikut ümbritsevad Manggõstau laht, Mjortvõi Kultuk ja Kajdaki laht. Poolsaare lääneosas on Tüpkaragani poolsaar, lõunast rannikut ümbritseb Kasahhi laht. Poolsaare territooriumil paikneb Manggõstau oblast.

Tsaari-Venemaal ja Nõukogude Liidus kutsuti seda piirkonda Mangõšlakiks. Alates 1990. aastate algusest kasutatakse nüüdisaegses Kasahstanis kohanime Manggõstau.

Vaata ka
Manggõstau platoo

Kasahstani geograafia
Aasia poolsaared
Hans Jendretzky

Gustav Ernst Hans Jendretzky (20. juuli 1897 Berliin – 2. juuli 1992 Berliin) oli saksa poliitik ning Saksa DV riigi- ja ametiühingutegelane.

Hans Jendretzky oli pärit raamatutrükkali perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta kutsekoolis ja ehituskoolis ning töötas seejärel lukksepa ja tehnikuna. Juba 1912. aastal ühines ta ametiühinguliikumisega. 1919. aastal astus ta Saksamaa Sõltumatusse Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse ja 1920. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1927–1929 oli ta Punaste Rindevõitlejate Liidu Berliin-Brandburgi piirkonna juhataja. 1928–1932 oli ta Preisi Maapäeva liige. 1933–1934 oli Jendretzky Saksamaa Kommunistliku Partei piirkonnajuhatuse liige.

1934. aastal vahistati Hans Jendretzky natsionaalsotsialistlike võimude poolt ja teda karistati kolmeaastase vabaduskaotusega. Vangistusest vabanes ta 1938. aastal ja töötas seejärel lukksepana. 1943–1944 võttis ta osa põrandaalusest vastupanuliikumisest. Uuesti vahistati ta 1944. aasta augustis ja talle määrati kolmeaastane vabaduskaotus. 1945. aasta aprillis põgenes ta vanglast.

Teise maailmasõja järel osales Hans Jendretzky 1945. aastal Saksamaa Kommunistliku Partei taastamises ja ta sai Keskkomitee liikmeks. 1945–1946 juhtis ta Berliini Linnavalitsuse tööosakonda. 1946. aasta mais oli ta üks Saksa Vabade Ametiühingute Koondise asutajatest ja kuni 25. oktoobrini 1948 selle esimees. 1948–1953 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berllini piirkonnaorganisatsiooni juht. 

1950. aasta juulis sai Hans Jendretzky Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks.

Pärast 1953. aasta 17. juuni ülestõusu mahasurumist sattus Jendretzky ebasoosingusse, kuna teda peeti Wilhelm Zaisseri ja Rudolf Herrnstadti grupi pooldajaks. Ta vabastati Berllini parteijuhi ametikohalt ja ta kaotas oma koha poliitbüroo liikmekandidaadina. 1953–1957 oli ta Neubrandenburgi ringkonna Maapäeva liige ja ringkonnanõukogu esimees.

Pärast NLKP 20. kongressi Hans Jendretzky rehabiliteeriti 1956. aasta juulis ja võeti 1957. aasta veebruaris Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. 1957–1959 oli ta siseministri asetäitja ja kohalike nõukogude riigisekretär. 1960–1961 oli Hans Jendretzky riigisekretär ja Saksa DV Ministrite Nõukogu sekretariaadi juhataja. 1961. aasta novembrist kuni 1963. aasta maini oli ta Riigikontrolli Keskkomisjoni minister ja juhataja. 1963–1965 oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Eestseisuse Presiidiumi sekretär. 1959. aastast kuni 1989. aasta novembrini oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise Berliini piirkonna eestseisuse liige.
1950–1954 ja 1958–1990 oli Hans Jendretzky Rahvakoja (parlamendi) liige. Alates 1965. aastast oli ta Saksa Vabade Ametiühingute Koondise parlamendifraktsiooni esimees.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksa DV poliitikud
Ametiühingutegelased
Sündinud 1897
Surnud 1992
2024

2024. aasta (MMXXIV) on 21. sajandi 24. aasta. See algab esmaspäevaga ja on liigaasta.

Vasted teistes kalendrites
Juudi kalender: 5784–5785
Hinduistlik kalender: 5125–5126 
Islami kalender: 1445–1446
Iraani kalender: 1402–1403
Sirvikalender: 10237

Pühendused 
Eestis:

 Kultuurilise mitmekesisuse aasta

Sündmused maailmas  
 1. märts — Soomes toimuvad presidendivalimised.
 17. märts — Venemaal toimuvad presidendivalimised.
 31. märts — Ukrainas toimuvad presidendivalimised.
 26. juuli – 11. august — Pariisis toimuvad 2024. aasta suveolümpiamängud.
 Saksamaal toimub Euroopa meistrivõistluste finaalturniir jalgpallis.

Sündmused Eestis 
 1. jaanuar – Tartust saab Euroopa kultuuripealinn.
Linda Haglund

Linda Haglund (15. juuni 1956 – 21. november 2015) oli rootsi kergejõustiklane, sprinter.

Moskva olümpiamängudel 1980 võitis ta 100 m jooksus 4. koha. Kulla võitis tookord venelanna Ljudmilla Kondratjeva, hõbemedali sakslanna Marlies Göhr ja pronksi samuti saksa sportlane Ingrid Auerswald.

Rootsi jooksjad
Sündinud 1956
Surnud 2015
Svetlana Kitova

Svetlana Kitova (25. juuni 1960 Dušanbe – 20. november 2015) oli Venemaa kergejõustiklane. 

Venemaa jooksjad
Sündinud 1960
Surnud 2015
Vaabina mõis

Vaabina mõis (saksa keeles Uelzen) oli rüütlimõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. 

Mõisa alal oli enne Vaabina vasallilinnus.

Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta mõisate võõrandamist oli Karl Gerhard Hermann von Samson-Himmelstjerna.

Mõisa peahoone on tänapäevaks hävinud.

Vaata ka
Vaabina
Vaabina mõisa kalmistu

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Urvaste kihelkond
Elo Saue

Elo Saue (sündinud 29. septembril 1972 Kärdlas) on eesti orienteeruja ja treener.

Haridus

1990 lõpetas ta Nõo Keskkooli. 1998 lõpetas ta Audentese Erakooli. 2012 lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi eriala.

Sporditegevus

Aastatel 1990–2014 võitis ta orienteerumise Eesti meistrivõistlustel 8 kuld-, 17 hõbe- ja 11 pronksmedalit (sealhulgas 1 pronks suusaorienteerumises, ülejäänud medalid orienteerumisjooksus).

Aastatel 1997, 2001 ja 2015 osales ta orienteerumise maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused olid 31. koht lühirajal (1997) ja 11. koht teatejooksus (2015).

Ta võitis OK Ilvese võistkonnas kuus korda (1997–2001 ja 2013) Jüriööjooksu.

2009. aasta rogaini Euroopa meistrivõistlustel sai ta segavõistkondade arvestuses koos Reigo Luurmehe ja Riho Roopõlluga 5. koha.

Saue oli aastatel 2007–2011 Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige. Ta on töötanud Soomes klubi Koovee noorte orienteerumistreenerina. Aastatel 2010–2011 ja alates 2013. aastast oli ta Eesti orienteerumisjooksu koondise treener-esindaja.

1. augustil 2015 tuli ta Šotimaal Invernessis maailmameistrivõistlustel sprinditeates 15. kohale, joostes viimast vahetust. Teist vahetust jooksis Kenny Kivikas ning see oli esimene kord, kui orienteerumise MM-il jooksevad ühes võistkonnas ema ja poeg.

Isiklikku

Tema vanemad on orienteerujad Toivo Saue ja Anu Saue. Tema õde on laskesuusataja ja orienteeruja Eveli Saue. Tema poeg on orienteeruja ja jooksja Kenny Kivikas.

Viited

Välislingid
World of O. Athlete profile: Elo Saue
Elo Saue Eesti spordi biograafilises leksikonis

Eesti orienteerujad
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1972
Varstu lennuväli

Varstu lennuväli on 600 x 20 m asfaltrajaga lennuväli Võru maakonnas, 1,5 km Varstu asulast kagu suunas. 

Varstu lennuväli rajati aastatel 1976–1977 kapitaalse rajatisena, Aerofloti nn keemialennuväljana, et külvata väetisi ja taimekahjurite tõrjemürke An-2 lennukitelt. Lennuvälja uuendamise eelne 400 x 20 m asfaltrada oli ainus kõvakattega rada, mis asus Eestis Tartu Ülenurme lennuväljast lõuna pool, ning ka praegune rada on ainus selline. Lennuraja pikendamiseks ja rajakatte uuendamiseks saadi Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse vahendusel Euroopa Regionaalarengu Fondist toetust, mis oli ette nähtud piirkondade konkurentsivõime tugevdamiseks.
 
Varstu vald on lennuvälja ja selle lähiala hoidnud ning lennuväljale ja sellega piirnevasse ohutustsooni ei ole püstitatud uusi ehitisi ega elektriliine.

Viited

Välislingid
Lennuamet
 13.märts 2008 10:11, Varstu lennuväli taastatakse, delfi.ee

Eesti lennuväljad
Rõuge vald
Võhksa Nõiakivi

Võhksa Nõiakivi on ohvrikivi Saaremaal Valjala kihelkonna ja Saaremaa valla Laevaranna külas.

Võhksa Nõiakivi kuulutati kultuurimälestiseks kultuuriministri määrusega 1997. aasta 1. septembril

Viited

Välislingid 
 
 Võhksa Nõiakivi pilt võistlusel "Maavalla hiied 10228"
 Võhksa Nõiakivi pilt võistlusel "Maavalla hiied 10228"
 Võhksa Nõiakivi pilt võistlusel "Maavalla hiied 10228"

Ohvrikivid 
Valjala kihelkonna looduslikud pühapaigad
Ekiden

Ekiden on kergejõustiku ala, pikamaa-teatejooks.

Ekideni mõiste pärineb Jaapanist, ehkki pikamaateatejookse on teada ka teistest riikidest. Esimene ekideni nime kandev võistlus toimus 1917. aastal, distantsi pikkus oli 508 km ja see kulges Kyōtost Tōkyōsse. Võistlus kestis 3 päeva ja sellega tähistati Jaapani pealinna Kyōtost Tōkyōsse kolimise aastapäeva.

Ekideni võistluste distantsi pikkus ja etappide arv (ühtlasi võistkonnas osalevate liikmete arv) võib olla väga erinev. Võistlused toimuvad enamasti maanteedel või kergliiklusteedel (mitte staadionil). 

Eesti Kergejõustikuliidu korraldatavatel Eesti ekideni meistrivõistlustel on võistkonnas 6 liiget, kes läbivad kokku maratoni pikkuse distantsi 42,195 km, mis jaguneb etappideks 5 km, 10 km, 5 km, 10 km, 5 km ja 7,195 km.

Eesti rekord ekidenis kuulub 2013. aastast Tartu Ülikooli Akadeemilise Spordiklubi meeskonnale ajaga 2:09.59. Meeskonda kuulusid Deniss Košelev, Tiidrek Nurme, Alexey Markov, Nikolai Vedehin, Kenny Kivikas ja Allar Lamp.

Viited

Jooksualad
Rahvaste Demokraatlik Partei

Rahvaste Demokraatlik Partei (ka Rahvademokraatlik Partei; türgi keeles  Halkların Demokratik Partisi, kurdi keeles Partiya Demokratîk a Gelan; ametlik lühend HDP) on 2012. aastal asutatud Türgi erakond, mis esindab peamiselt kurdide ja teiste vähemusrühmade huve. Ideoloogiliselt on tegemist pigem vasakpoolse parteiga, mis kuulub Euroopa tasandil assotsieerunud liikmena Euroopa Sotsialistlikku Parteisse.

Alates 2014. aastast on erakonna kaasesimehed Selahattin Demirtaş ja Figen Yüksekdağ.

Juunis 2015 toimunud korralistel parlamendivalimistel sai erakond esmakordselt esindatuse Türgi parlamendis. See õnnestus neil säilitada ka sama aasta novembris toimunud erakorralistel parlamendivalimistel. 550-kohalises parlamendis on erakonnal praegu 59 kohta.

Välislingid

Ametlik veebileht (türgi ja inglise keeles, vaadatud 23.11.2015)

Türgi parteid
Sotsialistlikud parteid
Teatejooks

Teatejooks on mitmest etapist koosnev võistkondlik ala, kus võistkonnaliikmed läbivad ükshaaval järjestikused etapid ja üks jooksja annab teate (kas teatepulga näol, puudutusega või muul moel) edasi järgmisele sama võistkonna jooksjale. 

Teatejookse korraldatakse kergejõustikus ja orienteerumises. Teatejooks algab reeglina ühisstardist, kus esimese vahetuse võistlejad stardivad üheaegselt. Kergejõustiku teatejooksudes kasutatakse teatepulka, ekidenis on kasutatud ka teatelinti. Orienteerumisjooksu teatevõistlustel antakse teatemärguanne edasi nii, et lõpetanud vahetuse jooksja kas puudutab järgmise vahetuse jooksjat või annab talle võistluskaardi. Teate üleandmine peab toimuma nn teatevahetusalas.

Teatejooksud kergejõustikus
Olümpiamängude kavva kuuluvad 4×100 meetri teatejooks ja 4×400 meetri teatejooks. 

Eesti teatejooksude meistrivõistlustel on võisteldud aga ka järgmistel distantsidel: 
ekiden: 5+10+5+10+5+7,195 km maanteeteatejooks
4×1500 meetri teatejooks (mehed) ja 3×800 meetri teatejooks (naised)
suur-Rootsi teatejooks: 100+200+400+800 m (mehed) ja väike-Rootsi teatejooks: 100+200+300+400 m (naised)
4×110 meetri tõkkejooks (mehed) ja 4×100 meetri tõkkejooks (naised)

Teatejooksud orienteerumises
Orienteerumise maailmameistrivõistlustel on kavas kaks teatejooksu ala:
klassikaline teatejooks – meeskondadele (3 meest) ja naiskondadele (3 naist), joostakse metsamaastikul, ühe etapi läbimise aeg ca 30–40 minutit (ca 5-7 km sõltuvalt maastikust)
sprindi segateade – segavõistkondadele (4 liiget), joostakse peamiselt linnamaastikel ja parkides, järjestuses naine-mees-mees-naine, ühe etapi läbimise aeg ca 12-15 minutit.

Orienteerumise teatevõistlustel kasutatakse kaasvõistlejate jälitamise vältimiseks hajutust, mis tähendab, et samal etapil ei ole kõikidel võistkondadel samad kontrollpunktid, vaid kontrollpunkte kombineeritakse võistkondade ja etappide vahel, kuid nii, et kokkuvõttes läbivad kõik võistkonnad sama üldpikkuse ja samade kontrollpunktidega raja samas suunas.

Viited

Jooksualad
Orienteerumine
Anatol Șalaru

Anatol Șalaru (sündinud 7. veebruaril 1962 Văraticus) on Moldova poliitik. Ta on olnud Moldova transpordiminister ja oli 30. juulist 2015 kuni 27. detsembrini 2016 Moldova kaitseminister.

Ta sündis aastal 1962 Văraticus (asub Rîșcani rajoonis Moldovas). 

Aastal 1988 oli ta kirjandusliku ja ühiskondlik-poliitilise ringi "Alexei Mateevici" (Moldova poeedi, tõlkija ja sõjaväevaimuliku Alexei Mateevici mälestuseks) loomise initsiaatoriks; ringis koguti allkirju rumeenia keele riigikuulutamise kohta ja ladina tähestikule tagasipöördumiseks.

Moldova poliitikud
Sündinud 1962
Transpordiministrid
George Enescu

George Enescu (Prantsusmaal tuntud kui Georges Enesco; 19. august 1881 – 4. mai 1955) oli rumeenia helilooja, viiuldaja, pianist, dirigent ja muusikapedagoog. Paljud peavad teda Rumeenia tähtsaimaks muusikuks.

Ta sündis Kirde-Rumeenias Liveni külas, mis pärast tema surma nimetati tema järgi (küla asub praeguse haldusjaotuse järgi Botoșani maakonnas). Ta oli juba lapsena muusikas andekas ja hakkas varakult heliloominguga katsetama. Sellest ajast on säilinud mõned lühikesed palad viiulile ja klaverile. Varaseim märkimisväärse pikkusega teos on pealkirjastatud "Pămînt românesc" (Rumeenia maa) ja see on juurdekirjutuse järgi "oopus klaverile ja viiulile George Enescult, rumeenia heliloojalt, vanus viis aastat ja veerand". Varsti pärast seda viis isa ta õppima helilooja Eduard Caudella juurde. 

5. oktoobril 1888 sai temast ajaloo noorim õpilane Viini konservatooriumis. Seal olid tema õpetajad Joseph Hellmesberger noorem, Robert Fuchs ja Sigismund Bachrich. 1891. aastal andis kümneaastane George kontserdi Viini õukonnas, kohal oli ka keiser Franz Joseph I. Enescu lõpetas konservatooriumi hõbemedaliga enne oma 13. sünnipäeva. 

1895. aastal läks ta õpinguid jätkama Pariisi. 1898. aastal esitles ta Pariisis oma esimest küpset helitööd "Poema Română". 

Suur osa tema loomingust oli mõjutatud rumeenia rahvamuusikast. Populaarsemate teoste seas olid kaks rumeenia rapsoodiat, ooper "Œdipe" ja orkestrisüidid. Ta kirjutas ka viis sümfooniat (kaks neist lõpetamata) ja kammermuusikat. 

8. jaanuaril 1923 tegi ta dirigendidebüüdi Ameerikas, juhatades Carnegie Hallis Philadelphia sümfooniaorkestrit. Pärast seda külastas ta USA-d sageli. Ameerikas veendi teda 1920. aastatel salvestama oma viiulimängu. Ta juhatas mitmeid USA orkestreid. Alates 1927. aastast oli tema õpilane viiuldaja Yehudi Menuhin.

1939. aastal abiellus ta Maria Rosettiga.

Ta on maetud Père-Lachaise'i kalmistule Pariisis.

Rumeenia heliloojad
Pianistid
Viiuldajad
Dirigendid
Sündinud 1881
Surnud 1955
Tapper

Tapper ehk sõjakirves ehk võitluskirves on endisaegne jalaväe poolt lähivõitluses kasutatud löögirelv.  
Üldisemas tähenduses tähendab tapper ka väikest kirvest.

Tapreid kasutati sõjas neoliitikumist kuni 16. sajandini. Keskajal kasutati ka taprist koosnevat löögirelva: hellebardi.

Vaata ka 

 Berdõšš
 Taani kirves
 Fasces
 Francisca
 Hellebard
 Labrys
 Parashurama
 Sagaris
 Sovnia
 Tomahook

Viited

Keskaegsed relvad
Kirved
Kujundusgraafika

Kujundusgraafika (ka graafiline disain, tarbegraafika, rakendusgraafika) on probleemi lahendus graafilise kujunduse abil. Kirja, värvi ja vormi abil kujundatakse ja näitlikustatakse pildikeeles informatsiooni. Kujundusgraafikat loetakse nii graafika kui ka disaini alaliigiks. Spetsialist kes tegeleb graafilise disainiga on graafiline disainer. Graafilised disainerid loovad ja ühendavad sümboleid, pilte ning tekste, et edasi anda idee ning sõnum mida sellega on tahetud öelda. 

Kujundusgraafika tooted (teosed) on näiteks raamatud, ajalehed, veebilehed, plakatid, reklaamid meedias, pakendid, kaubamärgid, logod, voldikud

Ajalugu

Graafilise disaini termini lõi William Addison Dwiggins 1922. aastal.

Valdkonnad (žanrid)
Kujundusgraafika valdkondi (žanreid):
raamatukujundus
illustratsioon
koomiks
plakat
kirjagraafika
kalligraafia
supergraafika
infograafika
tunnusgraafika
reklaamgraafika
liikuv graafika
ametlik disain

Kujundusgraafika õpetamine Eestis
Eesti Kunstiakadeemia graafilise disaini osakonnas (juhtiv õppejõud professor Ivar Sakk) saab õppida graafilise disaini eriala. Kunstiakadeemia Avatud Akadeemias saab õppida kaheaastastel kujundusgraafika kursustel.

Tartu Kõrgema Kunstikooli meediadisaini osakonnas saab meedia- ja reklaamidisaini õppekava raames õppida graafilist disaini (juhtiv õppejõud professor Marko Kekišev).

Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor saab õppida graafilise disaini eriala, mille 3. aasta läbimisel saab bakalaureuse kraadi.

Vaata ka
Eesti Kujundusgraafikute Liit

Viited

Kirjandus
"Eesti graafiline disain. Estonian graphic design" / Eesti Kujundusgraafikute Liit. Inglise keelde tõlkinud Epp Lankots. Eessõna Kaia Leharilt. Kujundanud Tõnu Soo. – Tallinn: Eesti Kujundusgraafikute Liit, 1997. – 133 lk. ISBN 998-5604288 
"Artikleid graafilisest disainist". Koostanud Ivar Sakk. Kujundanud Agnes Ratas ja Mariana Hint. – Tallinn: Eesti Kunstiakadeemia, 2011. – 415 lk. – (sari "Disainiraamat") ISBN 978-9949467013

Välislingid
Graafilise disaini erialast. artun.ee

Graafika
Disain
Sause kalmistu

Sause kalmistu on kalmistu Lihula kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vagivere külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas.

Sause talu (enne maareformi Sause mõis) omanikuks sai 1915. aastal Jüri Tevan (perekonnanimi ka Dewan, Devan, Tewan, Teevan jms; 1858–1928). Kalmistu rajas ta talu maadele arvatavasti millalgi 1919. aastal, kui Vabadussõjas sai 1. mail 1919 Ruhja all surma tema poeg Ernst Tevan.

Kalmistu toimis hariliku erakalmistuna (talukalmistuna), sinna oli 1940. aastaks maetud 7 lahkunut, nende hulgas 1928. aastal ka Jüri Tevan ise. Arvatavasti pärast 1940. aastat, kui erakalmistud riigistati, toimis see edasi avaliku kalmistuna. 

Kalmistu pindala on praegu umbes 0,15 ha, seda ümbritseb lihtne traataed. Kalmistule on teadaolevalt maetud umbes 100 lahkunut, tänapäeval hooldab seda Lääneranna vald.

Kalmistule maetuid
1919 – Ernst Tevan (2. juuni 1895 – 1. mai 1919)
1928 – Jüri Tevan (31. mai 1858 – 22. detsember 1928)

Viited

Kirjandus
Lembitu Tarang. "Sause surnuaed". // Lihula vald. Läänemaa pärandkultuurist. Kullamaa 2007. Lk 74-75
Tiina Tuulik. "Oma kodu, oma maa sümbolid — talukalmistud Eestis". // Tuna, 3/2018. Lk 32

Välislingid

Lihula valla kalmistute eeskiri
Sause kalmistu Eesti kalmistute andmekogus

Lihula kihelkonna kalmistud
Lääneranna vald
Pärnu maakonna kalmistud
Eesti talukalmistud
Krinčinas

Krinčinas on alev (endine linn) Leedus Pasvalysi rajoonis, Krinčinase valla halduskeskus. Alev asub Jiešmuo jõe kaldal.

Alevis on põhikool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on aastal 1782 valminud katoliku kirik, selle juures asuv historitsistlik kellatorn aastast 1908, kirikuhoov XIX sajandist pärinevate ristidega, Matuzevičiuste pere majamuuseum ja Barklainiai park.

Ajalugu 

Asulat on esimest korda mainitud aastal 1544. Toona kandis see nime Versmiai, hiljem aga Paversmiai. Aastal 1568 sai asula omanikuks Andrei Kurbski. Tema ajal sai asula ka ametlikult praeguse nime, kuigi seda nimekuju oli dokumentides ka varem kasutatud. Kurbskid asutasid asulas aastal 1611 kihelkonnakooli ja ilmselt ka kiriku (sealset kirikut on esimest korda mainitud aastal 1588). Hilisemad omanikud olid Podbereskid ja Karpid.

Aastal 1625 laastasid asulat rootslased. Aastal 1781 alustati praeguse kiriku ehitamist. Aastal 1792 sai Krinčinasest linn, kuigi reaalselt ei saanud linnaõigused kunagi teoks.. Aastail 1866–1872 oli seal vikaariks leedu luuletaja Antanas Vienažindys. Asula kuulus toona von Schillingitele.

Pärast Teist maailmasõda tegutsesid Krinčinase ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude võimu ajal oli asula kohaliku kolhoosi keskuseks.

Pilte

Tuntud elanikke

Tadeušas Kundzičius – leedu piiskop ja matemaatik
Antanas Vienažindys – leedu poeet

Viited

Välislingid 

Alev portaalis vietoves.Lt

Pasvalysi rajoon
Leedu alevid
Yeni Günəşli Xanım Fatimeyi-Zəhra mošee

Yeni Günəşli Xanım Fatimeyi-Zəhra mošee on mošee Bakuu haldusalas Suraxanı rajoonis Qaraçuxuri alevis Yeni Günəşli asumis.

Aserbaidžaani mošeed
Bakuu
Gulbinėnai mõis

Gulbinėnai mõis (leedu Gulbinėnų dvaras) on endine mõis Leedus Pasvalysi rajoonis Krinčinase vallas Gulbinėnais.

Mõis tekkis XVIII sajandil. Sel on olnud arvukalt omanikke: Bistrampased, Varasinskid, Karpid.  Viimased püstitasid ka praeguse peahoone ja rajasid selle ümber pargi. Aastail 1925–1941 oli mõis Kazys Ladyga valduses. Too rajas mõisa juurde kooli ja kabeli, kandis hoolt asula arengu eest.

Peale seda, kui Nõukogude Liit oli Leedu hõivanud, mõis riigistati ja Kazys Ladyga arreteeriti. Saksa okupatsiooniväed tagastasid mõisa tema pojale Algisele.

Peale sõda sai mõisast taas riigi omand. Peahoonesse rajati kool, hiljem laiendati hoonet, et mahutada ära ka kohalik lasteaed. Tänapäeval on hoone tagastatud Kazys Ladyga järglastele koos 2000 ruutmeetri suuruse maatükiga. Aastail 1994–1995 remonditi hoone katust.

Barokne peahoone valmis XIX sajandi teisel poolel. Mõisakompleksist on lisaks peahoonele säilinud veel kontorihoone, tall, ait ja mitmed laudad. 

Mõisa peahoone juures asub Upytėni ulatuv 16 hektari suurune looduskaitsealune park, kus asuvad kaks tiiki. Pargis asub 120 meetrit pikk pärnaallee, seda piiras kanal. Ühe paisjärve juures kasvavad akaatsiad.

Viited

Välislingid
Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Mõisakompleksi kaart
Fotod mõisakompleksist (leedu keeles)
Video Gulbinėnai mõisast

Pasvalysi rajoon
Leedu mõisad
Botevgrad

Botevgrad on linn lääne Bulgaarias. Kuni 1866 aastani oli linn Samundschiewo (bulgaaria keeles Самунджиево) ja kuni 1934 aastani Orchanie (bulgaaria keeles Орхание).

Linn on nimetatud bulgaaria luuletaja ja vabadusvõitleja Hristo Botevi järgi.

Välislingid 

Bulgaaria linnad
Joachim Löw

Joachim Löw (sündinud 3. veebruaril 1960 Schönaus Lääne-Saksamaal) on endine Saksamaa jalgpallur (ründav poolkaitsja) ja praegune Saksamaa jalgpallikoondise peatreener.

Ta on Saksamaa koondise peatreener alates 2006. aastast. Aastatel 2004–2006 koondise abitreener. Enne seda oli ta mitme Saksamaa, Austria ja Türgi jalgpalliklubi peatreener.

Ta juhendamisel tuli Saksamaa koondis 2014. aastal maailmameistriks. Samal aastal valiti ta Saksamaa aasta jalgpallitreeneriks.

Saavutused

Treenerina 
VfB Stuttgart
DFB-Pokal: 1996–97
Tirol Innsbruck
Bundesliga: 2001–02
Austria Wien
Austria superkarikas: 2003

Saksamaa
Maailmameistrivõistlused: 2014
FIFA Konföderatsioonide karikas: 2017

Välislingid 

Saksamaa jalgpallurid
Saksamaa treenerid
SC Freiburgi mängijad
VfB Stuttgardi mängijad
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Sündinud 1960
Zavala maakond

Zavala maakond (Zavala County) on maakond USA-s Texase osariigis. Maakond sai nime mehhiko poliitiku Lorenzo de Zavala järgi.

Maakonna halduskeskus on Crystal City.

Maakonna pindala on 3372 km², millest 11 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 11 677.

Naabermaakonnad 
 Uvalde'i maakond (põhjas)
 Frio maakond (idas)
 Dimmiti maakond (lõunas)
 Mavericki maakond (läänes)
 La Salle'i maakond (edelas)

Viited

Välislingid 
 Zavala maakonna koduleht (inglise keeles)

Texase maakonnad
Jari Lindström

Jari Tapani Lindström (sündinud 28. juunil 1965 Kuusankoskil) on Soome poliitik. Ta oli 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 Juha Sipilä valitsuses Soome töö- ja justiitsminister.

Ta töötas aastatel 1984–2006 Kouvolas Voikkaa paberivabrikus. Aastatel 2007–2008 töötas ta Kouvolas kontsernis Stora Enso, aastatel 2008 ja 2010 töötas ta Kymi paperivabrikus.

Ta kuulus aastatel 2006 kuni 2017 põlissoomlaste ridadesse, misjärel liitus Sinise Tulevikuga. Aastal 2008 valiti ta kohalikel valimistel Kouvola linnavolikogu liikmeks. 2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Eduskunna liikmeks. Samuti valiti ta Eduskunna liikmeks aastal 2015.

Isiklikku 
Ta on abielus ja on ühe lapse isa.

Soome poliitikud
Sündinud 1965
Taska Film

OÜ Taska Film (ka Taska Productions, endise nimega OÜ Tenderom) on aastal 2000 Kristian Taska asutatud Eesti filmitootmisfirma. Firma on tootnud mängufilme.

Toodetud filmid
Ettevõte on tootnud järgmised filmid:
"Apteeker Melchior" (2022)
"Soo" (2022)
"Eesti matus" (2021)
"Jahihooaeg" (2021)
"O2" (2020)
"Fred Jüssi. Olemise ilu" (2020)
"Igitee" (2017)
"Sangarid" (2017)
"Klassikokkutulek" (2016)
"1944" (2015)
"Puhastus" (2012)
"Vereringe" (2011)
"Phobos" (2010)
"Punane elavhõbe" (2010)
"Mis su nimi on?" (2009)
"Kuldrannake" (2006)
"Meeletu" (2006)
"Röövlirahnu Martin" (2005)
"Täna öösel me ei maga"(2004)
"Nimed marmortahvlil" (2002)

Viited

Välislingid

Eesti filmistuudiod
Simeoni Sundja

Simeoni Sundja (sündinud 19. oktoobril 1989) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2009. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 

Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s.

2019. aastal valminud filmis "Tõde ja õigus" mängis ta Jussi osa.

Tunnustus 

 2016 Eesti Teatriliidu teatrikunsti eriauhind (lavastusprojekti "Ühtne Eesti" meeskonna liige)

Isiklikku
Tema vend on laulja Ewert Sundja.

Viited

Välislingid
Simeoni Sundja Teater N99 kodulehel

Eesti näitlejad
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1989
Ragnar Uustal

Ragnar Uustal (sündinud 8. novembril 1990) on eesti näitleja. 

Ta on lõpetanud Saue Gümnaasiumi. 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 

Aastatel 2014–2018 töötas ta näitlejana Teater NO99-s.

Ta on mänginud teleseriaalis "Ühikarotid" Neemet.

Viited

Välislingid
Ragnar Uustal Teater NO99 kodulehel
Ragnar Uustal Eesti filmi andmebaasis

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1990
Walid Muallem

Walid Mohi Edine al Muallem (araabia keeles ; 13. jaanuar 1941 Damaskus – 16. november 2020) oli Süüria diplomaat ja poliitik (Araabia Sotsialistlik Baa'thi Partei). 21. veebruarist 2006 kuni surmani 16. novembril 2020 oli ta Süüria välisminister.

Ta sündis aastal 1941 Damaskuses sunniitlikus perekonnas. Ta lõpetas aastal 1963 Kairo Ülikooli majandusteaduse bakalaureusena.

Ta töötas aastast 1964 Süüria välisministeeriumis. Ta on olnud diplomaatilistel missioonidel Tansaanias, Saudi Araabias, Hispaanias ja Suurbritannias. Aastatel 1975–1980 oli ta Süüria suursaadik Rumeenias. 1980–1984 töötas ta Süüria välisministeeriumis autentimise ja tõlke osakonna juhataja. 1990–2000 oli ta Süüria suursaadik USA-s. 

Aastal 2000 määrati ta Süüria välisministri abiks, aastal 2005 Süüria välisministri asetäitjaks. 21. veebruarist 2006 kuni 16. novembrini 2020 oli ta Süüria välisminister.

Isiklikku 
Ta oli abielus ja kolme lapse isa.

Süüria poliitikud
Diplomaadid
Välisministrid
Sündinud 1941
Surnud 2020
Wā‘il Nādir al-Ḩalqī

Wā‘il Nādir al-Ḩalqī (ka Wael Nader Al-Halqi, araabia keeles وائل نادر الحلقي; sündinud veebruaris 1964 Jasimis) on Süüria arst ja poliitik. 

Ta on olnud Süüria tervishoiuminister. Ta oli 11. augustist 2012 kuni 3. juulini 2016 Süüria peaminister.

Ta sündis aastal 1964 Jasimis (asub Daraa kubermangus) sunniitlikus perekonnas. Ta lõpetas aastal 1987 Damaskuse Ülikooli arstina, aastal 1991 sai ta samast ülikoolist magistrikraadi günekoloogia ja sünnitusabi erialal.

Ta töötas aastatel 1997–2000 Jasimis Esmase Meditsiiniabi Keskuse direktorina. Aastatel 2000–2004 töötas ta Araabia Sotsialistliku Baa'thi Partei Daraa kubermangu sekretärina. 14. aprillist 2011 kuni 26. augustini 2012 oli ta Süüria tervishoiuminister. 11. augustist 2012 oli ta Süüria peaminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja on nelja lapse isa.

Süüria peaministrid
Süüria poliitikud
Naistearstid
Sündinud 1964
Jarmo Reha

Jarmo Reha (sündinud 3. augustil 1991) on eesti näitleja ja lavastaja. 

Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi. 2014. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. Aastatel 2014–2018 töötas Jarmo Reha näitlejana Teater NO99-s. Ta on mänginud lavastustes "Pedagoogiline poeem", "Detox", "Samm lähemale", "Enesetapja", "Lenni & Kizoo", "poh, YOLO", "Savisaar", "Fantastika", "Kõnts".

Tunnustus 

 2016 Eesti Teatriliidu teatrikunsti eriauhind (lavastusprojekti "Ühtne Eesti" meeskonna liige)

Isiklikku
Tema isa on Jaanus Reha.

Viited

Välislingid
Jarmo Reha Teater NO99 kodulehel
Jarmo Reha Eesti filmi andmebaasis

Eesti näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1991
Püha Risti kirik

Püha Risti kirik ehk Chiesa di Santa Croce itaalia keeles, Pyhän Ristin kirkko soome keeles, Iglesia de la Santa Cruz hispaania keeles, Kościół Świętego Krzyża poola keeles, Церковь Святого Креста vene keeles jne, on paljude pühale ristile pühendatud sakraalehitiste nimetus või osa sellest.

Eestis 
 Püha Risti kirik Audrus
 Risti kirik Harju-Ristil
 Püha Risti kirik Paides

Suurbritannias
 Püha Risti kirik Binsteadis

Itaalias 
 Püha Risti kirik Sparones

Soomes 
 Püha Risti kirik Hattulas 
 Püha Risti kirik Lahtis
/.../

Vaata ka
 Püha Risti basiilika
 Püha Risti katedraal
Uno Sibul

Uno Sibul (22. juuli 1927 Tarvastu, Viljandimaa – 1. mai 1997) oli eesti arst (kirurg) ja arstiteadlane.

Tema lapsepõlv möödus Haapsalus. 1944. aastal mobiliseeriti Saksa lennuväe abiteenistusse, peale sõja lõppu viibis Grodno sõjavangide laagris.

1946. aastal lõpetas Tallinna 2. Keskkooli. Õppis 1946–1952 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas.

Aastatel 1952–1964 töötas Tõnismäe Haiglas kirurgina, 1958–1964 kirurgia osakonna juhataja. Aastatel 1964–1989 Tallinna peakirurg. 1965. aastast töötas Pelgulinna Haiglas, hiljem Kiirabihaiglas.

1966. aastal kaitses meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga "Mao arteriaalse verevarustuse tähtsusest ulatuslike maoresektsioonide korral". 1972. aastal kaitses meditsiinidoktori kaardi väitekirjaga "Mõningad spetsiaalsed operatsiooniaegsed diagnoosimismeetodid ja nende tähtsus elundit säästvate operatsioonide väljatöötamisel mao- ja kaksteistsõrmiksoole haavandtõvega haigetel".

Aastatel 1978–1984 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna topograafilise anatoomia ja operatiivkirurgia kateedri õppejõud, 1984. aastast professor.

1984. aastast töötas Tallinna Pedagoogilise Instituudi meditsiini õppetooli juhatajana.

Ta oli ajakirja Nõukogude Eesti Tervishoid toimetuse kolleegiumi liige. Aastatel 1992–1995 oli ta Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni president.

Harrastas purjetamist. Võitis aastatel 1947–1965 Eesti purjetamise meistrivõistlustel 4 kulda, 2 hõbedat ja 3 pronksi ning NSV Liidu meistrivõistlusel 2 hõbedat ja 1 pronksi.

Tunnustus
1980, 1982 Nõukogude Eesti teaduspreemia

Raamatud
Väino Rätsep, Uno Sibul. Kirurgia: õpik meditsiinikoolidele. Tallinn: Valgus, 1970
Uno Sibul, Rando Truve. Gastroduodenaalsed haavandid: kirurgiline ravi. Tallinn: Valgus, 1977
Jüri Männiste, Uno Sibul. Fleboloogia. Tallinn: Valgus, 1980

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kirurg Uno Sibul töö juures (fotograaf Karl Oras)

Eesti arstid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti purjetajad
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1927
Surnud 1997
Rait Õunapuu

Rait Õunapuu (sündinud 25. veebruaril 1990) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas 2009. aastal Järva-Jaani Gümnaasiumi ja 2013. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal. 

Ta töötab alates 2013. aastast Viljandi teatri Ugala näitlejana.

Filmirollid
2015 Indrek (filmis "Must alpinist")

Tunnustus
Ugala teatri publikupreemia "Kuldõun"

Viited

Välislingid
Rait Õunapuu Ugala teatri kodulehel

Ugala näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1990
Pasvalysi rajoon

Pasvalysi rajoon  on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus  endise Panevėžysi maakonna aladel. Rajoon piirneb põhjas Lätiga.

Rajooni pindala on 1289 km². 2014. aasta seisuga elas seal 26 663 inimest.

Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Daujėnai, Joniškėlise (maavald), Joniškėlise (linnavald), Krinčinase, Namišiai, Pasvalysi (maavald), Pasvalysi (linnavald), Pumpėnai, Pušalotase, Saločiai ja Vaškai vald.

Halduskeskus on Pasvalysi linn. Teised tähtsamad asulad on Joniškėlise linn ning Daujėnai, Krikliniai, Krinčinase, Pumpėnai, Pušalotase, Saločiai ja Vaškai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,48% leedulased, 0,59% venelased, 0,13% ukrainlased, 0,1% valgevenelased, 0,08% lätlased ja 0,62% oli teistest rahvustest.

Rajooni suurimad jõed on Mūsa oma lisajõgede Mažupė, Lėvuo, Pyvesa ja Tatulaga. Rajooni territoorium jääb osaliselt Biržai regionaalpargi territooriumile.

Pasvalysi rajooni läbib Via Baltica.

Välislingid 

 Rajooni koduleht (leedu keeles)

Leedu omavalitsused
Imre Õunapuu

Imre Õunapuu (sündinud 1. augustil 1990 Valgas) on eesti näitleja.

2006. aastal lõpetas ta Lüllemäe Põhikooli ja 2009. aastal Valga Gümnaasiumi. 2013. aastal lõpetas Imre Õunapuu Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia näitleja erialal. 

Alates 2013. aastast töötab ta Rakvere Teatri näitlejana.

Viited

Välislingid
Imre Õunapuu Rakvere Teatri kodulehel

Rakvere Teatri näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1990
Arvo Tarmula

Arvo Tarmula (11. mai 1937 Pärnu – 15. august 2021) oli eesti pressifotograaf. 

Ta lõpetas 1956. aastal Pärnu 2. Keskkooli. 

Elas aastast 1970 Haapsalus. 1989. aastast kuni surmani oli Arvo Tarmula ajalehe Lääne Elu fotograaf. 

Hindamatu väärtus on Arvo Tarmula fotokogul, mis kajastab viimaste aastakümnete pöördelisi sündmusi. Ta oli Haapsalu fotoklubi ja Eesti Fotokunstiühingu liige.

Tunnustus
 2006 Haapsalu vapimärk
 2013 Valgetähe V klassi teenetemärk
 2015 Haapsalu Püha Johannese koguduse teenetemärk
 2021 Eesti Kultuurkapitali Läänemaa ekspertgrupi elutööpreemia

Viited

Eesti fotograafid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1937
Surnud 2021
Zapata maakond

Zapata maakond (Zapata County) on maakond USA-s Texase osariigis.

Maakonna halduskeskus on Zapata.

Maakonna pindala on 2740 km², millest 155 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 14 018.

Naabermaakonnad
Webbi maakond (põhjas)
Jim Hoggi maakond (idas)
Starri maakond (kagus)
Guerrero vald, Mehhiko (läänes)

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Texase maakonnad
Joe Engle

Joe Henry Engle (sündinud 26. augustil 1932 Chapmanis, Kansases) on Ameerika Ühendriikide endine sõjaväelane, katselendur, aeronautikainsener ja NASA astronaut. Ta on viimane elusolev X-15 programmi piloot.

Engle osales katselendurina X-15 programmis ja valiti 1966. aastal NASA Apollo programmi. Ta määrati missioonile Apollo 17, kuid eemaldati sealt pärast teiste missioonide tühistamist, et Kuule saaks minna geoloog Harrison Schmitt. Engle määrati hiljem Space Shuttle'i programmi ja ta osales Enterprise'i katselendudel. 1981. aastal sai ta missiooni STS-2 komandöriks.

Viited

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Sündinud 1932
Kalamaja talu kalmistu

Kalamaja talu kalmistu on kalmistu Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Vorbuse külas Tartu vallas Tartu maakonnas.

Ajalugu
Kalamaja A-15 talu moodustati maareformiga Vorbuse mõisa maadest. Arvatavasti millalgi 1930. aastatel sai selle omanikuks arst ja avaliku tervishoiu tegelane Mihkel Kask. Ta alustas taluümbruse ümberkujundamist, rajas nii maanteeni viiva kaseallee kui ka tulevast kalmistuala ümbritseva kasesalu.

Arvatavasti jõudis ta enne 1940. aasta juunipööret asutada ametlikult oma talu maadele ka uue kalmistu. Kask ise arreteeriti 29. juunil 1941 poliitilistel põhjustel ning oli vangistuses GULagi erinevates kohtades Venemaal ja Siberis. Tema pere põgenes 1944. aastal Läände. Kask vabanes 1956. aastal, tuli tagasi Eestisse ning ennistati õppejõutööle Tartu Ülikoolis. 

1958. aastal sai ta tagasi ka Kalamaja talu. Kui Mihkel Kask 1968. aastal suri, maetigi ta oma talu kalmistule. Hiljem on sinna maetud ka tema 2012. aastal Šveitsis surnud poeg, arhitekt Tõnis Kask.

Kirjeldus
Kalmistu on ilma piireteta ringjas ala, seda ümbritseb kasesalu. Kalmistule on maetud kaks lahkunut, mõlemale on püstitatud ka maakivist hauatähis.

Kalmistule maetuid
1968 – Mihkel Kask (16. november 1903 – 21. märts 1968)
? – Tõnis Kask (21. detsember 1938 – 15. november 2012)

Viited

Välislingid

Tartu-Maarja kihelkonna kalmistud
Tartu vald
Tartu maakonna kalmistud
Eesti talukalmistud
Surveyor 3

Surveyor 3 oli NASA Surveyori programmi kolmas automaatjaam, mis maandus Kuu Oceanus Procellarumi piirkonnas 1967. aasta aprillis. See jõudis enne töö lõpetamist Maale saata 6315 pilti.

Surveyor 3 maandumise ajal sattus jaama maandumisradar segadusse kui see leidis mitmed valgust peegeldavad kivid. Selle tulemusel hüples jaam kaks korda tagasi üles, enne kui jäi seisma. Automaatjaam jõudis Kuud uurida kuni 1967. aasta maini, mil ta Päikese suhtes varju jäi. Kui insenerid üritasid kaks nädalat hiljem, kui Surveyor 3 taas päikesevalgust sai, masinat uuesti käivitada siis katsed ebaõnnestusid ja rohkem sellega ühendust ei saadud.

Surveyor 3 maandumiskoht valiti Apollo programmi ajal sihtpunktiks missioonile Apollo 12. Astronaudid eemaldasid mitmed automaatjaama komponendid ja tõid need Maale tagasi, et uurida kuidas Kuul valitsevad karmid olud, olid jaama mõjutanud. See on siiani ainus kord mil teisele taevakehale saadetud automaatjaama on hiljem külastanud astronaudid.

Viited

Välislingid 
 

Kosmoseaparaadid
Kuu
1967
Joniškėlise mõis

Joniškėlise mõis (leedu Joniškėlio dvaras) on endine mõis Leedus Pasvalysi rajoonis Joniškėlises.

Mõisa on esimest korda mainitud aastal 1684. Esimesteks omanikeks olid ilmselt Švobad. Aastal 1723 läks mõis Puzinitelt Karpide valdusesse. 

Benedykt Karp oli üks Stanisław II troonileaitajaid. Tema poeg Ignacy Karp lasi oma testamendis Joniškėlise rajada haigla ja kihelkonnakooli. Haigla valmis tema järeltulija, Eustachy Karpi, juhtimisel. Viimase poeg, Felicjan Stefan Karp, oli Kaunase ja Panevėžysi šlahta aadlimarssaliks. XIX sajandil kujunes mõisast Kovno kubermangu suurim maavaldus, mõisale kuulus 47984 tiinu maad.

Felicjan rajas mõisa ka põllumajanduskooli. Peale maareformi jäi mõisale 80 hektarit maad. Feliciani järel sai mõisa omanikuks Marija Joana Karp. Seni mõisale kuulunud põllumajanduskooli võttis üle Leedu riik. Aastal 1940 mõis natsionaliseeriti.

Mõisakompleks asub Mažupė jõe kaldal. ja selle pindala on 30 hektarit. Säilinud on kakskümmend hoonet, nende seas uus (ehitatud XIX sajandi teisel poolel) ja vana klassitsistlik peahoone (ehitatud XVIII sajandi alguses), kontor, vesiveski, kaks aita, piimatoodete ladu, kasvuhoone, tõllakuur, sepikoda, aedniku maja, kaks lauta, tall ja tallmeistri maja. Uus peahoone rajati peale tulekahju aastal 1763, mil hävisid mitmed kõrvalhooned ja vana peahoone sai tules kannatada. Suurem osa mõisakompleksist kuulub aastast 1967 Leedu põllumajandusinstituudile, vanas peahoones asub aga muuseum.

Mõisa peahoone juures asub nelinurkne park, mille keskmeks on vana peahoone ja selle juures asuv ühe hektari suurune paraadväljak. Kujunduselt on see prantsuse park. Paraadväljakult viis läände 400 meetri pikkune pärnaallee, aga tänapäeval on seal osad puud teiste liikidega asendatud. Alevi juurde viis väljakult hobukastanialleee.

Pilte

Viited

Välislingid

Sissekanne Leedu mõisate saidil; fotod (leedu keeles)
Mõisakompleksi kaart
[ww.miestai.net/forumas/showthread.php?t=7914 Fotod mõisakompleksist] (leedu keeles)

Pasvalysi rajoon
Leedu mõisad
Bijotai vald

Bijotai vald (leedu keeles Bijotų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.

Valla pindala on 70 km². 2011. aasta seisuga elas seal 992 inimest. Valla keskuseks on Bijotai küla, vallamaja asub aadressil Dionizo Poškos g. 6. Vallavanem on Steponas Jasaitis.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Šilalė rajoon
Leedu vallad
Eldar Rjazanov

Eldar Rjazanov (vene keeles Эльда́р Алекса́ндрович Ряза́нов; 18. november 1927 Samara – 30. november 2015 Moskva) oli Venemaa filmilavastaja ja stsenarist, komöödiakirjanik, kelle komöödiad on tuntud kogu endise Nõukogude Liidu territooriumil.  

Ta oli ka proosakirjanik, telesaadete autor ja juht, näitleja, pedagoog, talentide avastaja.

Valitud filmograafia
Režissöör ja stsenarist
"Karnevaliöö" (1956)
"Husaariballaad" (1962)
"Ettevaatust, auto!" (1966)
"Õnne vembud" (1968)
"Itaallaste uskumatud seiklused Venemaal" (1973)
"Saatuse iroonia ehk hüva leili!" (1975)
"Armastus tööpostil" (1977) 
"Garaaž" (1979)
"Lugu vaesest husaarist" (1980)
"Jaam kahele" (1982)
"Julm romanss" (1984)
"Ununenud flöödiviis" (1987) 
"Tõotatud taevad" (1991)
"Vanad kronud" (2000)
"Võti magamistuppa" (2003)
"Andersen. Elu ilma armastuseta" (2006)
"Karnevaliöö-2" (2006)
"Elu muusika" (2009)

Venemaa filmilavastajad
Venemaa stsenaristid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1927
Surnud 2015
Didkiemise vald

Didkiemise vald (leedu keeles Didkiemio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.

Valla pindala on 38 km². 2011. aasta seisuga elas seal 307 inimest. Valla keskuseks on Didkiemise küla, vallamaja asub aadressil Žvejų g. 15. Vallavanem on Vilma Kasnauskienė.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Šilalė rajoon
Leedu vallad
Kaltinėnai vald

Kaltinėnai vald (leedu keeles Kaltinėnų seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.

Valla pindala on 160 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2524 inimest. Valla keskuseks on Kaltinėnai alev (2011. aastal 728 elanikku), vallamaja aadress on Varnių g.7. Vallavanem on Antanas Bartašius.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Šilalė rajoon
Leedu vallad
Kvėdarna vald

Kvėdarna vald (leedu keeles Kvėdarnos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.

Valla pindala on 144 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3407 inimest. Valla keskuseks on Kvėdarna alev (2011. aastal 1597 elanikku), vallamaja asub aadressil S.Dariaus ir S.Girėno g. 24. Vallavanem on Aivaras Dobilas.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Šilalė rajoon
Leedu vallad
Laukuva vald

Laukuva vald (leedu keeles Laukuvos seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajoonis

Valla pindala on 167 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3106 inimest. Valla keskus on Laukuva alev (2011. aastal 832 elanikku), vallamaja asub aadressil Eitvydaičių g.3. Vallavanem on Virgilijus Ačas.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Leedu vallad
Šilalė rajoon
Pajūrise vald

Pajūrise vald (leedu keeles Pajūrio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.

Valla pindala on 112 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2174 inimest. Valla keskuseks on Pajūrise alev (2011. aastal 784 elanikku), vallamaja asub aadressil Dariaus ir Girėno g. 33. Teine alev vallas on Žvingiai (2011. aastal 195 elanikku). Vallavanem on Roma Veščiūnienė.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Šilalė rajoon
Leedu vallad
Palentinise vald

Palentinise vald (leedu keeles Palentinio seniūnija) on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Šilalė rajooni territooriumil.

Valla pindala on 10,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 260 inimest. Valla keskuseks on Palentinise küla, vallamaja asub aadressil Palangos g. 1. Vallavanem on Miglė Zybartienė.

Viited

Välislingid 
Valla kodulehekülg (leedu keeles)

Šilalė rajoon
Leedu vallad