joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aliákmonas

Aliákmonas on Kreeka pikim jõgi (297 kilomeetrit), mis suubub Aksióse rahvuspargi märgalade kohal Therme lahte Egeuse meres.

Kreeka jõed
Yukiko Yanagi

Yukiko Yanagi (sündinud 12. mail 1992 Jaapanis) on Jaapani baleriin.

Haridustee 
2001 – 2010  RAD Instituut Jaapanis (Royal Academy of Dance Japan)

2010 – 2013  Oslo Rahvuslik Kunstide Akadeemia (Oslo National Academy of the Arts), Norra

2014 treeningud Magaly Suareziga

Karjäär 
2013 – 14 Norra Rahvuslik Ballett.

Alates 2015. aastast töötab Tartu Vanemuise teatris.

Rollid Vanemuises 
lga – “Neid oli kolm õde” (Tšehhov/Aidla 2020), “Lageda laulud” (Kõrvits/Wang 2019), Komödiant – “Romeo ja Julia” (Prokofjev/Zuska 2018), Edna – “Kinolina kangelane” (Stubbs 2018), “Crossroads” (Adamson 2017), Elisa – “Don Juan” (Madia 2016), “Lumekuninganna” (Stubbs 2016), “Kesköö Pariisis” (Shannon 2015), “Pähklipureja” (Tšaikovski/Isberg 2004/11)

Tunnustus 
2015 august  5. Kawasaki Balletikonkurss Jaapanis (II. koht)

Muud tegevused 
Töö kõrvalt tegutseb ka modellina.

Samuti juhib internetipoodi KIKO design.

Viited

Jaapani inimesed
Balletitantsijad
Sündinud 1992
Peter Brian Medawar

Sir Peter Brian Medawar (28. veebruar 1915 – 2. oktoober 1987) oli Briti zooloog ja teaduskirjanik.

Medawar lõpetas 1935. aastal Oxfordi Ülikooli zooloogia erialal. Ta jäi pärast õpingute lõppu Oxfordi Ülikooli tööle ning tegi muuhulgas koostööd Howard Floreyga, kes julgustas teda tegelema immunoloogiaga. Medawari oli elundisiirdamise teerajaja ning andis sellesse olulise panuse avastades, et siiratud organi tagasilükkamist põhjustab inimese immuunsüsteem.

1960. aastal sai ta koos Frank Burnetiga Nobeli meditsiiniauhinna immuuntaluvuse avastamise eest.

Tunnustus
1949 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks.
1959 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
1961 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
1965 – valiti USA Riikliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
1966 – valiti Edinburghi Kuningliku Seltsi auliikmeks.
1981 – valiti Briti Akadeemia auliikmeks.

Teoseid
The Uniqueness of the Individual (1957)
The Future of Man: the BBC Reith Lectures 1959 (1960)
The Art of the Soluble (1967)
Induction and Intuition in Scientific Thought (1969)
The Hope of Progress: A Scientist looks at Problems in Philosophy, Literature and Science (1973)
The Life Science (1978)
Aristotle to Zoos (1983; kaasautor)
Memoirs of a Thinking Radish: An Autobiography (1986)
The Limits of Science (1988)

Viited

Suurbritannia teaduskirjanikud
Suurbritannia teadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1915
Surnud 1987
Süst (veesõiduk)

Süst on teravate täävidega, pealt kinnine paat, milles sõitja(d) istub(vad), kasutades veekindlat põlle ning kahelabalist aeru.

Ajalugu
1860. aastal John MacGregor.

Vaata ka
haabjas
kajak ja umiak
kajakisõit
lootsik
ruhe

Veesõidukid
Paadid
Maurice Wilkins

Maurice Hugh Frederick Wilkins (15. detsember 1916 – 5. oktoober 2004) oli Uus-Meremaa päritolu Briti biofüüsik.

Wilkins lõpetas 1938. aastal Cambridge'i Ülikooli. 1940. aastal sai ta doktorikraadi Birminghami Ülikoolist. II maailmasõja ajal osales Wilkins radari arendamisel ning aastatel 1944–1945 osales ta Manhattani projektis. Sõja järel töötas ta Saint Andrewsi Ülikoolis ning King's College Londonis.

Wilkins tegi koos James Watsoni ja Francis Crickiga kindlaks DNA struktuuri ning nad said 1962. aastal selle eest Nobeli meditsiiniauhinna.

Tunnustus
1959 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
1970 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia välisliikmeks

Viited

Suurbritannia teadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1916
Surnud 2007
Adavere mõisa peahoone

Adavere mõisa peahoone asub Põltsamaa vallas Adaveres. Adavere mõisa härrastemaja valmis 1893. aastal. See on krohvimata paekiviehitis, mille keskosa kaunistab kolme akna laiune pealehitis. Kaasajal tegutsevad hoones Adavere Põhikool, Adavere raamatukogu ja lasteaed.

Hoone on arvatud ehitismälestiseks.

Ajalugu 
1750. aastatel püstitasid Vietinghoffid püstitasid puidust barokse peahoone ja mitu kõrvalhoonet ning rajasid regulaarse ehk prantsuse pargi. Wahlid rajasid 19. sajandi lõpul vana peahoone soklile uue historitsistliku peahoone.

Mõis võõrandati 1919 ning alates 1920. aastast asus hoones metskonnakeskus. 1928 muudeti hoone kooliks, mille tarbeks tehti 1976. aastal hoonele juurdeehitus.

2001. aastal peahoone rekonstrueeriti ning sinna kolisid ka kohalik lasteaed ja raamatukogu.

Välislingid 
 24016 Adavere mõisa peahoone Kultuurimälestiste registris

 

Adavere
Mõisa peahooned
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Veles

Veles (makedoonia Велес) on Põhja-Makedoonia keskosas asuv linn, kust voolab läbi Vardari jõgi.

Põhja-Makedoonia linnad
Ploče

Ploče (itaalia keeles Porto Tolero) on Dubrovnik-Neretva maakonna sadamalinn Horvaatias.

Vaata ka
Ploče'i sadam

Välislingid

Horvaatia linnad
Zaprešić

Zaprešić on linn Horvaatias Zagrebi maakonnas.

Välislingid

Linna koduleht (horvaadi keeles)

Horvaatia linnad
Loudías

Loudías (kreeka keeles Λουδίας) on Kesk-Makedoonia jõgi, mis voolab läbi Pélla ja Thessaloníki piirkonnaüksuse ning suubub Aksióse rahvuspargi märgalade kohal Therme lahte Egeuse meres.

Kreeka jõed
Gallikós

Gallikós (kreeka keeles Γαλλικός) on Kesk-Makedoonia jõgi, mis voolab läbi Kilkísi ja Thessaloníki piirkonnaüksuse ning suubub Aksióse rahvuspargi märgalade kohal Therme lahte Egeuse meres.

Kreeka jõed
Boknesstrand

Boknesstrand on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Sarah Baartmani ringkonnas Ndlambe vallas. Boknesstrand asub India ookeani rannikul.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Boknesstrand elanikest valgeid 92,14%, mustanahalisi aafriklasi 2,52%, värvilisi 1,89%, India või Aasia päritolu inimesi 0,31% ja teisi 3,14%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 74,13% inimesi, inglise keelt 23,97% ja koosa keelt 0,95%.

Viited 

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Maite Nkoana-Mashabane

Maite Emily Nkoana-Mashabane (sündinud 30. septembril 1963) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress).

Maite Nkoana-Mashabane osales 1980. aastatel Massilise Demokraatliku Liikumise ja põrandaaluse Aafrika Rahvuskongressi tegevuses. Pärast Aafrika Rahvuskongressi legaliseerimist osales ta Aafrika Rahvuskongressi Naisteliiga tegevuses, oli Aafrika Rahvuskongressi Naisteliiga Limpopo provintsi esimees ja kuulus aastatel 1992–1995 Aafrika Rahvuskongressi Naisteliiga juhtkonda. 1994–1995 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi liige. Seejärel asus ta tööle diplomaatilisse teenistusse. 1995–1999 oli ta ülemkomissar Malaisias, Filipiinidel ja Bruneis. 1999–2005 oli ta ülemkomissar Indias, Sri Lankas, Bangladeshis, Maldiividel ja Nepalis. 2004–2008 oli ta Aafrika Rahvuskongressi Riikliku Täitevkomitee liige.

11. mai 2009 kuni 27. veebruarini 2018 oli Maite Nkoana-Mashabane Lõuna-Aafrika Vabariigi rahvusvaheliste suhete ja koostöö minister.

2018–2019 oli ta maaelu arengu ja maareformi minister.

Alates 30. maist 2019 on ta naiste, noorte ja puuetega inimeste minister.

Viited 

Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitikud
Välisministrid
Sündinud 1963
Bârsa

Bârsa (saksa keeles Burzen) on Olti jõe vasakpoolne lisajõgi Rumeenias, mis lähtub Transilvaania Alpide Făgărași mägedest. Kuna lisajõe harusid nimetatakse samaväärselt, siis peamise voolusängi eristamiseks kannab see nime Bârsa Mare.

Rumeenia jõed
Sankt Johann im Pongau

Sankt Johann im Pongau (kohalikus pongau murdes Saiga Håns või Sainig Håns) on väike linn Austrias Salzburgi liidumaal. See on Sankt Johann im Pongau ringkonna halduskeskus.

Linn asub Ida-Alpide Salzachi orus, Salzburgi Kiltkivialpide (põhjas), Radstadti Tauerni (Madal-Tauern; kagus) ja Ankogeli rühma (Kõrg-Tauern; edelas) vahel.

Linn asub Salzburgi Pongau piirkonna keskosas. Omavalitsusala koosneb Ginau, Hallmoosi, Maschli, Einödeni, Plankenau, Reinbachi, Rettensteini, Sankt Johanni ja Urreitingi katastrivaldadest.

Maalilise paiknemise tõttu sõltub piirkond suuresti turismist, talviti mäesuusatamisest ja suviti matkaminsest. Linnast lõunas asub dramaatiline kuristik Liechtensteinklamm. See kuristik on u. 4 km pikk ja seda saab uurida jalgteede kaudu, mille 1875. aastal ehitas Liechtensteini vürst Johann II.

Ajalugu 

Salzachi org, iidne vasekaevandamise piirkond, on olnud asustatud vähemalt pronksiajast saati. Asulat on esmakordselt mainitud kui sanctum Johannem in villa 1074. aasta dokumendis, nimetatud Ristija Johannese järgi. See oli sajandeid Salzburgi vürstliku peapiiskopi valduses.

1525./26. aasta Saksa talurahvasõja ajal muutus suur osa elanikkonnast protestantlikuks. Vürstliku peapiiskopi Leopold Anton von Firmiani valitsemise ajal sunniti arvukalt elanikke (Exulanten) 1731. aastal riigist lahkuma, paljud neist leidsid varjupaiga Preisi kuningriigis, kus nad asusid elama Ida-Preisimaale (Gumbinnenisse).

Austria anšlussi ajal Natsi-Saksamaasse nimetati Sankt Johann 1939. aastal ümber Markt Pongauks ja 1941. aastast oli see Wehrmachti poolt juhitud Teise maailmasõja Stalag  XVIII C (317) interneerimislaagri paik. Siia paigutati peamiselt Prantsuse ja Punaarmee sõjavangid, u. 4000 Nõukogude kinnipeetavat tapeti või hukkusid nende kinnipidamistingimustes. 'Vene kalmistu' ja selle laagri monument asuvad linna põhjaosas.

Sankt Johannist u. 20 km põhjas, Pongau Werfeni linnas filmiti väike osa Heliseva muusika piknikustseenist mäenõlval. Julie Andrews ja meeskond filmisid "Do-Re-Mi" jada avavõtted, taustaks Hohenwerfeni loss. Werfenis tehti ka filmi Where Eagles Dare mõned võtted.

24. juunil 2000 lõpetas Sankt Johann Stadtserhebungi protsessi ja sai Austria valitsuselt ametlikult linnaõiguse.

Inimesi 

 Gerald Mild (* 1962), tennisemängija
 Petra Kronberger (* 1969), suusataja
 Iris Strubegger (* 1984), modell
 Joachim Puchner (* 1987), suusataja
 Mirjam Puchner (* 1992), suusataja

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Ungari kuningriik (1526–1867)

Ungari kuningriik asus aastatel 1526–1867 väljaspool Saksa-Rooma riigi piire, kuid oli osa Habsburgide monarhia maadest, mis liideti Austria keisririigiga aastal 1804.

Varauusajal hoiti kuningriigi pealinna Pressburgis (1536–1783), hiljem taas Budas (1783–1873, mil linn liideti Budapestiks).

Vaata ka
Osmanite vallutatud Ungari (1541–1699)
Viini lahing

Viini lahing (saksa keeles Schlacht am Kahlenberg, poola keeles bitwa pod Wiedniem või odsiecz wiedeńska, osmanitürgi keeles معركة فيينا) toimus Austria ertshertsogkonna pealinna lähedastel Kahlenbergi mäe nõlvadel 12. septembril 1683. 

Keiserlikku linna oli kaks kuud piiranud Osmanite riigi sõjavägi suurvesiir Kara Mustafa Paša juhatusel, kuna sultan Mehmed IV lahkus sõjarännakult vara. Osmanite ning nende vasall- ja andamriikide vägede vastu juhtis lahingut Saksa-Rooma riik eesotsas Habsburgide monarhiaga ja Poola-Leedu ühendusega. Viimaste abiväge juhatas kuningas Jan III Sobieski, kes kunagise saadikuna teadis vaenlase sõjaväge ja tundis pisut osmanitürgi keelt. 

Vastulöögi mõju oli silmapilkne, kuna kardeti, et abiväed tõkestavad kagusse suunduva põgenemistee. Seetõttu lahkus ründaja arvatavasti poole suurem sõjavägi oma eesliini positsioonidelt vastu järgmist ööd. 

Viini linna ründamine oli Kõrgi Värava kahjuks Euroopa hõivamise kulminatsioon, pärast mida "Osmanitürklased ei olnud enam kristliku maailma ähvardajad". Aasta hiljem moodustati Püha Liiga, mis oli keskendunud islamliku impeeriumi laienemise peatamisele Musta, Egeuse, Joonia ja Aadria mere vahelisel territooriumil. 1699. aastani kestnud Suures Türgi sõjas kaotasid osmanid oma Ungari alad Saksa-Rooma keisrile Leopold I-le.

Vaata ka
Buda piiramine (1686)

Viited

Austria ajalugu
1683
Kahlenberg

Kahlenberg on küngas Alpide idapoolsematel veertel Doonau vahetus läheduses. See asub kaasajal Viini äärelinnas Döblingis.

Geograafia
Kahlenbergi kõrgus on 484 meetrit ja see asub Ida-Alpide kirdejalamil. Küngas on enamasti flüšš, mis koosneb kvartsist, lubjakivist, merglist ja muudest konglomeraatidest. Kahlenbergist idas on vaid Leopoldsberg ning läänes asuvad Reisenberg, Latisberg ja Hermannskogel.

Ajalugu
Künka nõlvadel toimus 1683. aastal Viini lahing.

Välislingid

Austria mäed
Alan Lloyd Hodgkin

Sir Alan Lloyd Hodgkin (5. veebruar 1914 – 20. detsember 1998) oli Suurbritannia füsioloog ja biofüüsik.

1932. aastal asus Hodgkin õppima Cambridge'i Ülikooli, mille lõpetas 1935. aastal füsioloogia erialal. Pärast õpingute lõpetamist jäi ta Cambridge'i Ülikooli tööle. 1936. aastal kutsus Herbert Gasser Hodgkini Rockefelleri Ülikooli tööle. Pärast Cambridge'i naasmist, asus ta koostööd tegema Andrew Huxleyga. Aastatel 1951–1969 töötas Hodgkin Cambridge'is professorina. Aastatel 1970–1975 oli ta Londoni Kuningliku Seltsi president.

Hodkgin määras koos Huxleyga neuroni matemaatilise mudeli koos vastavate parameetritega ning 1963. aastal sai ta koos Huxley ja John Ecclesiga Nobeli meditsiiniauhinna. 1972. aastal löödi ta rüütliks.

Viited

Suurbritannia teadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1914
Surnud 1998
Lindiwe Sisulu

Lindiwe Nonceba Sisulu (sündinud 10. mail 1954) on Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik (Aafrika Rahvuskongress).

Lindiwe Sisulu on Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamendi liige alates 1994. aastast. 1994–1996 oli ta Alalise luurekomitee esimees. Alates 1997. aastast kuulub ta Aafrika Rahvuskongressi juhtkonda. 1996–2001 oli ta siseministri asetäitja. 2001–2004 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi luureminister ja 2004–2009 Lõuna-Aafrika Vabariigi elamumajanduse minister. 2009–2012 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi kaitse- ja sõjaveteranide minister. 2012–2014 oli Sisulu Lõuna-Aafrika Vabariigi avaliku teenistuse ja halduse minister, 2014–2018 Lõuna-Aafrika Vabariigi asustuse minister.

Alates 27. veebruarist 2018 kuni 29. maini 2019 oli Lindiwe Sisulu Lõuna-Aafrika Vabariigi rahvusvaheliste suhete ja koostöö minister.

Alates 29. maist 2019 kuni 5. augustini 2021 oli ta Lõuna-Aafrika Vabariigi asustuse, vee ja kanalisatsiooni minister. Alates 5. augustist 2021 on ta Lõuna-Aafrika Vabariigi turismiminister.

Viited 

Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitikud
Välisministrid
Sündinud 1954
Lille Roomets

Lille Roomets (sündinud 1977) on eesti kirjanik ja Eesti Noortekirjanduse Ühingu asutajaliige.

Looming 
"Üks väike valge tuvi" (kirjastus Tänapäev, 2019) 
"Üks väike valge sulg" (kirjastus Tänapäev, 2020) 
"Minu elulugu. Jens Kuusk, 8-aastane" (kirjastus Tänapäev, 2020) 
"Viivuranna gümnaasium. Uus tüdruk" (Heli Kirjastus 2021) Heli Künnapas, Lille Roomets

Tunnustus 
Kirjastus Tänapäeva X noorteromaanide võistlus 2018 a. 1. koht noorteromaaniga "Üks väike valge tuvi"

Kirjastus Tänapäeva, Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja ajakiri Täheke lasteraamatukonkursil "Minu esimene raamat" 2019. aastal teine koht käsikirjaga "Minu elulugu. Jens Kuusk, 8-aastane."

Kirjastus Hea Lugu 2022. aasta ajalooliste romaanide konkursil äramärgitud käsikirjaga "Mina ja August"

Eesti kirjanikud
Sündinud 1977
Aleksander Püvi

Aleksander Püvi (12. september 1921 Laatre vald – 7. veebruar 1997 Tallinn) oli Eesti laulja (tenor). 

Oli 1941–1944 mobiliseerituna 8. Eesti laskurkorpuses. Lõpetas 1956. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Aleksander Arderi klass), täiendas end 1959–60 Bulgaarias Hristo Brămbarovi juures. 

Püvi oli 1956–71 ja 1973–77 teatri Estonia ning 1971–73 Eesti Riikliku Filharmoonia solist.

Tunnustus 
I koht ülemaailmsel noorsoo‑ ja üliõpilasfestivalil Berliinis (1951)

Viited 

Sündinud 1921
Surnud 1997
Eesti ooperilauljad
Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri

Prantsusmaa lahtised tennisemeistrivõistlused meeste paarismängus on tenniseturniir, mida peetakse French Openi raames 1891. aastast. Turniiri mängitakse õues saviväljakutel ja seda peetakse alates 1928. aastast Prantsusmaal Pariisis Stade Roland Garrosil. Prantsuse lahtised mängitakse mai viimasel nädalal ja juuni esimesel nädalal ning on olnud kronoloogiliselt kalendriaasta teine ​​suure slämmi turniir alates 1987. aastast. Aastatel 1915–1919 turniiri I maailmasõja tõttu ja perioodil 1940–1945 II maailmasõja tõttu ei mängitud.

Alates tennise maailmameistrivõistluste kaotamisest 1925. aastal on Prantsusmaa meistrivõistlustel olnud "suurte meistrivõistluste" staatus, mida hiljem nimetati suure slämmi turniiriks. Meistrivõistlused olid kuni 1967. aastani reserveeritud harrastajatele, kuid alates 1968. aastast on see avatud ka elukutselistele mängijatele.

Võitjad

Prantsusmaa meistrivõistlused

Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused

Vaata ka

Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste muud võistlused
 Meeste üksikmäng
 Naiste üksikmäng
 Naiste paarismäng
 Segapaarismäng

Suure slämmi turniiride meeste paarismängu võitjate nimekirjad
 Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri
 Wimbledoni tenniseturniiri meeste paarismängu võitjate nimekiri
 USA lahtiste tennisemeistrivõistluste meeste paarismängu võitjate nimekiri

Tennisevõistlused
Prantsusmaa sport
Feodor Lynen

Feodor Felix Konrad Lynen (6. aprill 1911 – 6. august 1979) oli Saksamaa biokeemik. 

Lynen asus 1930. aastal õppima Müncheni Tehnikaülikooli keemia erialale ning lõpetas 1937. aastal. II maailmasõja ajal jäi ta Saksamaale ning sai 1942. aastal sai ta Müncheni Ülikooli keemia lektoriks. 1947. aastal sai Lynen abiprofessoriks ning 1953. aastal biokeemia professoriks. 1954. aastast oli ta Max-Plancki Rakukeemia Instituudi direktoriks. 1972. aastal liideti instituut Max Plancki Biokeemia Instituudiga ning Lynen sai Saksa Keemiaseltsi presidendiks.

1964. aastal sai Lynen koos Konrad Blochiga kolesterooli ja rasvhapete ainevahetuse uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna.

Viited

Saksamaa teadlased
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1911
Surnud 1979
Agnė Bilotaitė

Agnė Bilotaitė (sündinud 29. jaanuaril 1982 Klaipėdas) on Leedu poliitik, ta kuulub erakonda Isamaaliit – Leedu Kristlikud Demokraadid. Ta on 11. detsembrist 2020 Leedu siseminister.

Ta lõpetas aastal 2000 Klaipėdas gümnaasiumi. Ta lõpetas aastal 2006 Klaipėda Ülikooli bakalaureusena politoloogia alal ja aastal 2012 Mykolas Romerise Ülikooli õigusteaduse magistrina.

Ta on 11. detsembrist 2020 Leedu siseminister.

Isiklikku 
Ta on abielus Gintas Petrusega. Nende poeg sündis juulis 2017.

Leedu poliitikud
Siseministrid
Sündinud 1982
Jessica Mauboy

Jessica Hilda Mauboy (sündinud 4. augustil 1989 Darwinis) on Austraalia laulja, laulukirjutaja ja näitleja.

Ta sai kuulsaks aastal 2006 Austraalia telesaate "Australian Idol" neljandal hooajal, kus ta saavutas teise koha ning sõlmis plaadilepingu Sony Music Australiaga. 

Ta on üks edukamaid Austraalia lauljatare. Ta on teinud koostööd rahvusvaheliselt tuntud artistidega nagu Flo Rida, Snoop Dogg, Ludacris, Jay Sean ja Pitbull ning on tuuritanud koos Beyoncé ja Chris Browniga.

Ta oli 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse teise poolfinaali külalisesineja. Ta esindas 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Austraaliat lauluga "We Got Love", mis pääses poolfinaalist 212 punktiga 4. kohalt edasi ning saavutas finaalis 99 punktiga 20. koha.

Auhinnad

Muusika

APRA auhinnad

ARIA muusikaauhinnad

ARIA Edetabeli Esikoha auhinnad

Cosmopolitani Fun, Fearless, Female auhinnad

Deadly auhinnad

MTV Austraalia auhinnad

MTV Euroopa muusikaauhinnad

National Indigenous muusikaauhinnad

Nickelodeon Austraalia Laste Lemmiku auhinnad

PopRepublic.tv auhinnad

Film ja televisioon

AACTA auhinnad

AFCA auhinnad

Muu

Aasta Austraallase auhinnad

InStyle Women of Style auhinnad

Diskograafia

Albumid

Stuudioalbumid

Kontsertalbumid

Soundtrack'id

EP-d

Singlid

Peaartistina

Kaasartistina

Filmograafia

Filmid
 "Bran Nue Dae" (2010)
 "The Sapphires" (2012)

Televisioon
 "Underbelly: Razor" (2010)
 "The Oprah Winfrey Show" (2011)
 "The Voice Australia" (2013)
 "The Ellen DeGeneres Show" (2013)
 "Tantsuakadeemia" (2013)
 "Sesame Street" (2014)
 "Jessica Mauboy's Road to Eurovision" (2014)
 "The X Factor Australia" (2014)
 "The Secret Daughter" (2016)
 "Kodus ja võõrsil" (2016)
 "Jessica Mauboy – All the Hits Live" (2017)
 "2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus" (2018)
 "Saturday Night Rove" (2019)

Viited

Välislingid

 Ametlik koduleht

Austraalia lauljad
Austraalia näitlejad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1989
Tamswegi ringkond

Tamswegi ringkond (saksa Bezirk Tamsweg) on ringkond Austrias Salzburgi liidumaal. See kattub Lungau piirkonnaga.

Lungau platoo asub Kesk-Ida-Alpides, seda piiravad Kõrg-Tauerni mäestik läänes, Madal-Tauern põhjas ja Gurktali Alpid (Nocki mäed) lõunas.

Piirkonda eraldab Pongau piirkonnast Madal-Tauernit ületav Radstadti Tauerni kuru. Lõunas viib Katschbergi kurumaantee naaberliidumaale Kärntenisse. 1974. aastast läbib Tauern Autobahn mõlemad mäestikud Tauerni maanteetunneli ja Katschbergi tunneli kaudu. Idas voolab Muhri lähedalt algav Muri jõe ülemjooks Murau suunas Steiermargi liidumaal, selle kõrval on kitsarööpmeline Taurachi raudtee ja Muri oru raudtee.

Mõningase alpikarjamajanduse kõrval sõltub Lungau suuresti turismist.

Haldusjaotus 

Ringkond on jaotatud 15 vallaks (Gemeinde), millest 3 on alevvallad (Marktgemeinde).

Alevvallad:

 Mauterndorf
 Sankt Michael im Lungau
 Tamsweg

Vallad:

 Göriach
 Lessach
 Mariapfarr
 Muhr
 Ramingstein
 Sankt Andrä im Lungau
 Sankt Margarethen im Lungau
 Thomatal
 Tweng
 Unternberg
 Weißpriach
 Zederhaus

Viited 

Austria ringkonnad
Salzburgi liidumaa
Drag show

Drag show on meelelahutusvorm, mida teevad drag queenid, kes kehastavad vastavat riietust kandes mehi või naisi.

Vaata ka
Drag king
Drag queen

Meelelahutus
Tamsweg

Tamsweg on alev ja vald (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaal Steiermargi liidumaa piiri ääres, Tamswegi ringkonna halduskeskus ja suurim asula Salzburgi Lungau piirkonnas.

Tamsweg asub Schladmingi Tauerni mäestiku lõunanõlval Kesk-Ida-Alpides, Muri jõe ülemises orus, mis on Austria kuivim valgla. Asulad on Haiden, Keusching, Lasaberg, Mörtelsdorf, Sauerfeld, Seetal, Tamsweg ja Wölting.

Ajalugu 

Olles olnud kord Rooma Noricumi provintsi osa, oli Lungau alates 6. sajandist slaavi asuala, mis langes 8. sajandil Baieri hertsogite mõju alla. Paikkonda Taemswich on esmakordselt mainitud 1156. aasta paiku. Kihelkonnakiriku, mis oli algselt naabruses asuva Mariapfarri filiaal, omandas Salzburgi peapiiskop Eberhard II 1246. aastal. Vürstlikud peapiiskopid püstitasid 1433. aasta paiku St Leonhardi palverännukiriku, mis 15. sajandi lõpus laiendati kindluskirikuks, pidades silmas korduvaid Osmanite sissetungide. 1490. aastal okupeerisid selle kuningas Mátyás Hunyadi Ungari väed ja sellest sai veriste võitluste paik keiser Friedrich III relvajõudude vastu.

Peapiiskopid võitlesid oma valdustes reformatsiooni vastu ja vastureformatsiooni käigus laiendati Tamswegi piiskopiresidentsi ning 1587. aastal anti selle kodanikele täiendavad turuõigused, eriti soola ja rauaga kauplemise osas. Esimese koalitsiooni sõja ajal okupeerisid Tamswegi 1797. aastal Prantsuse väed ning pärast Salzburgi vürstliku peapiiskopkonna sekulariseerimist 1803. aastal läks see 1805. aasta Pressburgi rahu kohaselt koos Salzburgi kuurvürstkonnaga Austria keisririigile. Ääremaa majandust soodustati otsustavalt, kui Tamsweg sai Muri oru raudteeliini avamisega 1894. aastal juurdepääsu Austria-Ungari raudteevõrgule.

Tamsweg on tähelepanuväärne oma iga-aastase Simsoni kuju rongkäigu tõttu.

Sõpruslinn 

 Iseo, Brescia, Lombardia, Itaalia

Transport 

Tamsweg asub liidukiirteede (Bundesstraßen) ristumiskohas: B95 Turracher Straße Mauterndorfist Predlitz-Turrachisse Steiermargis ning B96 Murtal Straße Sankt Michael im Lungaust ja A10 Tauern Autobahn (Euroopa maantee E55) Muraust.

Selle juurde pääseb ka Murtalbahni kitsarööpmelise raudtee lõppjaamast, mis viib Austria Lõunaraudteeni (Südbahn) Unzmarkt-Frauenburgis.

Tuntud inimesi 

 Franz (Fuxi) Fuchsberger, suusataja
 Ingrid Stöckl (* 1969), mäesuusataja

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste naiste paarismängu võitjate nimekiri

Prantsusmaa lahtised tennisemeistrivõistlused naiste paarismängus on tenniseturniir, mida peetakse Prantsusmaa lahtiste meistrivõistluste raames alates 1907. aastast Turniiri mängitakse väljas savi-kruusa väljakutel ja seda peetakse alates 1928. aastast Prantsusmaal Pariisis Stade Roland Garrosel. Prantsuse lahtised meistrivõistlused mängitakse mai viimasel nädalal ja juuni esimesel nädalal ning see on olnud alates 1987. aastast kalendriaasta teine ​​suure slämmi turniir. Aastatel 1915–1919 turniiri I maailmasõja tõttu ja perioodil 1940–1945 II maailmasõja tõttu ei mängitud.

Alates tennise maailmameistrivõistluste kaotamisest 1925. aastal on meistrivõistlustel olnud "suurte meistrivõistluste" staatus, mida hiljem nimetati suure slämmi turniiriks. Meistrivõistlused olid kuni 1967. aastani reserveeritud harrastajatele, kuid alates 1968. aastast on see avatud ka elukutselistele tennisistidele.

Võitjad

Prantsusmaa meistrivõistlused

Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused

Vaata ka
Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste muud võistlused
 Meeste üksikmäng
 Naiste üksikmäng
 Naiste paarismäng
 Segapaarismäng

Suure slämmi turniiride naiste paarismängu võitjate nimekirjad
 Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste naiste paarismängu võitjate nimekiri
 Wimbledoni tenniseturniiri naiste paarismängu võitjate nimekiri
 USA lahtiste tennisemeistrivõistluste naiste paarismängu võitjate nimekiri

Tennisevõistlused
Prantsusmaa sport
Madal-Tauern

Madal-Tauern (saksa: Niedere Tauern, sloveeni: Nizke Ture) on mäestik Kesk-Ida-Alpides, Austria Salzburgi ja Steiermargi liidumaadel.

Nime etümoloogia kohta vaata Tauern.

Geograafia 

Mäestik moodustab osa Alpide peaahelikust. Madal-Tauerni kõrgeim tipp on Hochgolling, mis on Schladmingi Tauerni osa.

Olulised kurud on Radstadti Tauerni kuru (1738 m), Sölki kuru (1788 m) ja Triebeni Tauerni kuru (1274 m). Mäestiku ületab ka Tauern Autobahn (A10) läbi Tauerni maanteetunneli.

Piirid 

Läänes ja lõunas eraldavad Murtörli mäekuru ja Muri jõgi neid Kõrg-Tauerni mäestikust, samas idas ja põhjas tähistavad Ennsi jõgi ja Schoberi kuru piiri Põhja-Lubjakivialpidega.

Alpiklubi klassifikatsioon 

Ida-Alpide Alpiklubi klassifikatsiooni järgi võib Madal-Tauerni jaotada neljaks alamrühmaks (läänest itta):

 Radstadti Tauern (45a)
 Schladmingi Tauern (45b)
 Rottenmanni ja Wölzi Tauern (45c)
 Seckau Tauern (45d).

Ülalpoolloetletud nelja rühma peetakse Alpide alajaotusteks.

Märkimisväärsed tipud

Geoloogia ja keskkond 

Madal-Tauern tähistab pideva jääkilbi ligikaudset idapiiri Alpides Würmi jäätumise ajal. Rühma idapoolsed osad olid seetõttu jäätumata ja ränirikastele taimedele oluliseks refuugiumiks.

Talisport 

Madal-Tauernis asuvad mitmed Suusakuurortid, sealhulgas Obertauern ja Schladming.

Alpid
Idokopase neem

Idokopase neem on neem Venemaal Krasnodari krais Musta mere kirderannikul, Purje kaljust mõne kilomeetri kaugusel kagus. Neeme järgi on saanud nime residents, mille rajamist alustati 2001. aastal.

Viited
Pi-Hole

Pi-hole on Linuxipõhine reklaamide ja Interneti jälgijate blokeeriv rakendus, mis toimib DNS uhteserverina ja valikuliselt ka DHCP serverina.

See on mõeldud kasutamiseks abiseadmetel, millel on internetiühendus, peamiselt Raspberry Pi, aga töötab ka teistel Linux OS seadmetel, kaasa arvatud pilves.

Pi-hole suudab blokeerida tavalisi internetilehtedel olevaid reklaame, aga ka nutitelerite ja nutitelefonidel kuvatavaid reklaame.

Ajalugu 
Pi-Hole projekt loodi Jacob Salmela poolt vabavarana mõeldud alternariivina AdTrapile aastal 2014.

Olemus 
Pi-Hole kasutab FTLDNS (muudetud dnsmasq versioon), cURL, lighttpd, PHP ja AdminLTE töölauarakendust, et blokeerida teadaolevalt jälgimiseks või reklaamimiseks mõeldud DNS päringuid. Pi-Hole rakendus toimib DNS serverina privaatvõrgu jaoks, mis asendab olemasoleva muu seadme või Interneti tarnija DNS serveri. Blokeeritavate domeenide ja reklaamide nimekiri on rakendusel vaikimisi kaasas ning seda on võimalik kasutajal veelgi seadistada, misjärel Pi-Hole võrdleb väljaminevaid DNS päringuid. Kui päring on nimekirjas või kasutaja kasutajadefineeritud loendis, siis Pi-Hole peatab päringu ning vastab päringu teinud seadmele fiktiivse aadressiga.

Kuna Pi-Hole töötab võrgutasandil, siis see suudab blokeerida nii tavalisi internetibrauserist tehtud reklaamipäringuid, aga ka muudest allikatest ja seadmetest, näiteks Android, iOS ja nutitelerid.

Pi-Hole oskab domeene blokeerida ilma ruuteris DNS filtrit seadistamata, kuna see kasutab virtuaalse privaatvõrgu teenuseid. Kõik seadmed, mis ühilduvad klassikaliste VPN'idega, ühilduvad ka Pi-Hole'iga ilma DNS serverit seadistamata.

Kuna kasutaja saab seadistada enda musta registri, saab ka blokeerida seadmeid tervest veebilehtedest. Sarnaselt kui Pi-Hole'is on vaikimisi mõni domeen blokeeritud, saab kasutaja seda käsitsi lubada, näiteks juhul kui veebilehe peafunktsioonid on häiritud blokeerimise tõttu.

Erinevus teistest reklaamiblokeerijatest 
Teised reklaamiblokeerijad toimivad tavaliselt ainult selles kindlas veebibrauseris, kuhu nad on installeeritud, kui Pi-Hole on sarnane võrgu tulemüürile ning kaitseb kõiki seadmeid, mis on sellega ühendatud.

Viited 

Rakendustarkvara
Hristo Grozev

Hristo Grozev (bulgaaria keeles Христо Грозев; sündinud 20. mail 1969 Plovdivis) on bulgaaria meediajuht ja uuriv ajakirjanik, Bulgaarias uudistekanali ja mitme ajalehe kaasomanik.

Grozev on lõpetanud Blagoevgradis asuva Ameerika Ülikooli Bulgaarias. 1990. aastal oli ta Bulgaarias esimese eraraadiojaama üks asutajatest. 1990. aastatel oli ta seotud paljude raadiojaamade loomisega Ida-Euroopa riikides (Bulgaarias, Venemaal, Baltimaades, Ungaris, Soomes). 2000. aastal sai Grozev meediaettevõtte Metromedia International presidendiks (tema alluvuses oli 26 raadiojaama üheksast Euroopa riigist). Muu hulgas oli Metromedia International 2000. aastal Eestis tegutsenud Trio Grupi suurim omanik.

Grozev valdab lisaks bulgaaria keelele ka inglise, vene ja hollandi keelt, väidetavalt ka eesti keelt.

Koostöö Bellingcatiga
Grozev teeb hobikorras kaastööd uuriva ajakirjanduse ja faktikontrolliga tegeleva väljaandega Bellingcat. Grozev oli 2020. aasta detsembris ilmunud Aleksei Navalnõi mürgitamisjuhtumi ajakirjandusliku uurimuse põhiautoreid.

2021. aasta märtsis-aprillis juhib ta uurimust Ukraina ajaloos suurima eriteenistuste korraldatud erioperatsiooni läbikukkumise põhjustest, mille juhtniidid viivad Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõi lähimate kaastöötajateni. Poolteist aastat kestnud operatsiooni ettevalmistusse wagnerlaste rühma kinnivõtmiseks olid kaasatud Türgi ja Ameerika Ühendriikide eriteenistused. Valmimas on selleteemaline dokumentaalfilm. Selle filmiga seotud intervjuu teise uuriva ajakirjanikuga korraldas ajakirjanik Dmõtro Gordon.

Tunnustus
2019 – European Press Prize (uuriva ajakirjanduse kategoorias)

Viited

Välislingid
Diktaatorite hirm Christo Grozev. leht.postimees.ee, 19. detsember 2020

Bulgaaria inimesed
Ajakirjanikud
Meediajuhid
Sündinud 1969
Karma (Valgevene)

Karma (poola keeles Korma) on alev Valgevenes Homieli oblastis, Karma rajooni halduskeskus. Karma asub Homieli linnast 110 kilomeetri kaugusel.

Haridust annavad üldhariduskool ja gümnaasium, spordikool ja muusikakool. Alevis on kultuurmaja ja kaks raamatukogu. Karmas on toiduainetetööstuse ja kergetööstuse ettevõtteid, seal valmistatakse ehitusmaterjale. Alevis antakse välja kohalikku lehte Сьвітанак над Сожам.

Vaatamisväärsuseks on mõisakompleksi säilinud osa, juudi kalmistu, aastal 1832 valminud õigeusu kiriku varemed ja alevi ajalooline keskus.

Asula nimi

Karma on oma nime saanud  seal voolavalt Karmianka jõekeselt. Selle nimi on omakorda ürgne ja pärineb tõenäoliselt soomeugri keeltest. Võimalik on tulenemine sõnast kurm, mis tähendab lahesoppi, kuurna või kurma (kalapüügivahend).

Elanikkond

Ajalugu  

Vanimad arheoloogilised leiud selles piirkonnas pärinevad kahekümne kuuendast aastatuhandest enne meie aega. Esimesed kirjalikud teated pärinevad siiski aastast 1665, mil seda mainiti kui alevit Toona jäi see Minski vojevoodkonda ja selle Rečyca maakonda.

Seoses Poola jagamisega läks Karma aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus sellest sai vallakeskus Mogiljovi kubermangu Rogatšovi maakonnas. Toona kuulus see Bõkovskitele ja alevis tegutses tellisevabrik. Aastal 1847 oli alevis Tšernigivisse viiva postimaantee hobupostijaam. Aastal 1882 oli alevis õigeusukirik, seal tegutses kolm sünagoogi. Alevis oli vesiveski ja 36 poodi. Aastal 1886 avati seal kool. Toona peeti seal aastas kolm korda laata. 

Karma hakkas 25. märtsil 1918 kuuluma Valgevene Rahvavabariiki. 1. jaanuaril 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et asula kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks alev Valgevene NSV koosseisu aastal 1924, kus sellest sai rajoonikeskus.

Aastal 1919 vallutasid alevi ajutiselt kohalikud enamlaste vastu üles tõusnud talupojad. Samal aastal muudeti Karma alevikuks. Alevi staatuse sai asula taas aastal 1938.

Teise maailmasõja ajal okupeerisid Saksa väed  alevit 15. augustist 1941 kuni 26 novembrini 1943. Aastal 1939 moodustasid alevi elanikkonnast 40,27 % juudid. Kõik nad koondati sealsesse getosse ja hukati 8. novembril 1941.

Viited

Välislingid 

Alev Valgevene fotoentsüklopeedias
Fotod alevist

Valgevene alevid
Karma rajoon
Oberndorf bei Salzburg

Oberndorf bei Salzburg on linn Austria Salzburgi liidumaal, umbes 17 km Salzburgist põhja pool. See asub Salzachi jõe ääres Salzburg-Umgebungi ringkonnas.

Ajalugu 

Selle sõsarlinn üle Salzachi silla on Laufen Baieris. Linn jaotati kaheks Napoleoni sõdade järel, kui endine Salzburgi peapiiskoppide vürstkond jaotati 1816. aastal pärast Viini kongressi osaks, mille võttis Baieri kuningriik, ja osaks, mille võttis Austria keisririik.

"Püha öö" 

Oberndorf on maailmakuulus jõululaulu "Püha öö" (saksa Stille Nacht) sünnikohana; laulu esitasid esmakordselt 1818. aasta jõululaupäeval koolmeister Franz Xaver Gruber ja noor preester Joseph Mohr endises Püha Nikolause kihelkonnakirikus, kust see levis üle maailma. Kuna 1890. aastatel hävitas mitu Salzachi jõe üleujutust suuri osi Oberndorfist, kirik lõpuks lammutati ja 1937. aastal püstitati selle kohale mälestuskabel. Mälestuskabeli täpne jäljend, ehitatud 1992. aastal, asub Frankenmuthis.

Transport 

Oberndorfi saab Salzburgist S-Bahn kiirraudteetranspordi ja B 156 Lamprechtshausener Straße liidukiirtee kaudu, mis kulgeb Salzburgist Braunau am Inni.

Inimesi 

 Leopold Kohr (1909–1994), majandusteadlane
 Benita Ferrero-Waldner, diplomaat
 Florian Wenninger, ajaloolane

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Marchand

Marchand on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis ZF Mgcawu ringkonnas Kai ǃGaribi vallas.

Marchand asub Oranje jõe vasakul kaldal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Marchandi elanikest värvilisi 63,17%, mustanahalisi aafriklasi 15,42%, valgeid 7,88%, India või Aasia päritolu inimesi 0,65% ja teisi 12,88%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 75,46% inimesi, tsvana keelt 20,07%, koosa keelt 1,71%, inglise keelt 0,71% ja sotho keelt 0,59%.

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Kaapmuiden

Kaapmuiden on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Nkomazi vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kaapmuideni elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,52%, värvilisi 0,74% ja valgeid 0,74%. Svaasi keelt pidas emakeeleks 88,52% inimesi, afrikaani keelt 0,74% ja suulu keelt 0,74%.

Viited 

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Andres Sonn

Andres Sonn (sündinud 7. aprillil 1972) on Eesti ettevõtja ja investor. Tal on osalus mitmes Eesti ettevõttes, millest üks tuntumaid on Coop Pank (talle kuulub 9,32% Coop Panga aktsiatest).  

Andres Sonn on Coop Panga aktsionär alates 2017. aastast, kui ta omandas koos Inbanki ja Coop Eestiga Eesti Krediidipanga (Coop Panga eelkäija) aktsiad. Andres Sonn elab praegu Monacos.

Ettevõtlus

Eestis

Šveits 
Genfis registreeritud ettevõtte Oilexpress SA (asutatud 2012) tegevjuht ja juhatuse liige.

Skandaalid 

 Maksuamet tuvastas 2014. aastal, et Andres Sonn lasi maksta oma valuutavahetusettevõtte Eurex Capital kassast ühe aasta (2013) jooksul endale sularahas üle 113 000 euro, vormistades selle “ettevõtlusega seotud kuluks”. Lõviosa rahast maksis ettevõte selle eest, et pidi oma nõukogu esimehelt, omanikeringi kuuluvalt Sonnilt saama valuutaturu ülevaateid. Maksuamet tuvastas, et Sonni valuutaturu analüüsid olid võetud Danske Banki kodulehelt, muudetud vaid autori nime. Amet nõudis firmalt sisse enam kui 30 000 eurot täiendavat tulumaksu, mis jõustus Tallinna halduskohtu otsusega 2015. aasta juulis.

Vaata ka 
 Coop Pank

Viited 

Eesti ettevõtjad
Sündinud 1972
Eva-Maria Liimets

Eva-Maria Liimets (sündinud 31. mail 1974) on Eesti diplomaat ja poliitik, alates 26. jaanuarist 2021 kuni 3. juunini 2022 Eesti välisminister.

Haridus
Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikoolis avaliku halduse eriala ja 2005 Estonian Business Schoolis ärijuhtimise eriala.

Võõrkeeled
inglise, itaalia, saksa, vene, soome

Karjäär
Ta on töötanud Eesti suursaatkonnas Roomas ja Eesti Suursaatkonnas Washingtonis.

2018–2021 oli ta Eesti suursaadik Tšehhis ja Sloveenias, 2019–2021 Eesti suursaadik Horvaatias.

Tunnustus
 2004 Itaalia Vabariigi Teeneteordeni rüütlirist

Isiklikku
Talle meeldib joosta ja mängida korvpalli.

Viited

Eesti suursaadikud
Eesti välisministrid
Sündinud 1974
Viini keskkalmistu

Viini keskkalmistu (saksa keeles Wiener Zentralfriedhof) on surnuaed Austrias Viinis Simmeringi ringkonnas. 

Kalmistu võtab enda alla umbes 2,5 ruutkilomeetrit maad ja on sellega Euroopa suuruselt teine surnuaed. Sellest suurem on Ohlsdorfi kalmistu Hamburgis.

Kalmistu loodi 1874. aastal.

Välislink
 Surmakultuur Austrias ja Viini keskkalmistu, ERR Vikerraadio saates "Kirikuelu", 5. november 2017

Viin
Kalmistud
Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste segapaarismängu võitjate nimekiri

Prantsusmaa lahtised tennisemeistrivõistlused segapaarismängus on tenniseturniir, mida peetakse Prantsuse lahtiste meistrivõistluste raames alates 1902. aastast. Turniiri mängitakse õues savikruusaväljakutel ja seda peetakse alates 1928. aastast Prantsusmaal Pariisis Stade Roland Garrosel. Prantsusmaa lahtisi tennisemeistrivõistlusi (French Open) peetakse mai viimasel nädalal ja juuni esimesel nädalal ning see on alates 1987. aastast olnud kalendriaasta teine ​​suure slämmi turniir. Aastatel 1915–1919 turniiri I maailmasõja tõttu ja perioodil 1940–1945 II maailmasõja tõttu ei mängitud.

Alates tennise maailmameistrivõistluste kaotamisest 1925. aastal on meistrivõistlustel olnud "suurte meistrivõistluste" staatus, mida hiljem nimetati suure slämmi turniiriks. Meistrivõistlused olid kuni 1967. aastani reserveeritud harrastajatele, kuid alates 1968. aastast on see avatud ka professionaalsetele mängijatele.

Max Decugis ja Suzanne Lenglen on mõlemad võitnud turniiri seitse korda, sealhulgas kaks korda (1914 ja 1920) partneritena. Lenglen tuli viiel viimasel korral Prantsusmaa meistriks koos Jacques Brugnoniga, kes tuli kokku kolmekordseks Prantsusmaa meistriks. Margaret Court tuli 1960. aastatel neljakordseks meistriks. Ühelgi teisel mängijal pole üle kolme turniirivõidu pärast seda, kui need on lahtised meistrivõistlused.

Võitjad

Prantsusmaa meistrivõistlused

Prantsusmaa lahtised meistrivõistlused

Vaata ka
Prantsusmaa lahtiste tennisemeistrivõistluste muud võistlused
 Meeste üksikmäng
 Naiste üksikmäng
 Meeste paarismäng
 Naiste paarismäng

Suure slämmi turniiride segapaarismängu võitjate nimekirjad
 Austraalia lahtiste tennisemeistrivõistluste segapaarismängu võitjate nimekiri
 Wimbledoni tenniseturniiri segapaarismängu võitjate nimekiri
 USA lahtiste tennisemeistrivõistluste segapaarismängu võitjate nimekiri

Tennisevõistlused
Prantsusmaa sport
Otto Pukk (ettevõtja)

Otto Richard Pukk (sündinud 7. oktoobril 1978 Stockholmis) on Eesti ettevõtja, alates 2018. aastast Soome börsiettevõtte Incap Corporation Oyj president ja tegevjuht.

Ametikohad 
 AS ETAL Group, president 2004–2007 (juhatuse liige 2004–2011)
 ETAL Group, finantsjuht, 2007–2009
 ETAL Group OY, tegevjuht 2008
 ETAL Group Private Limited, tegevjuht 2009–2011 (direktor 2008–2011)
 Eesti Energia Hoolduskeskus AS, nõukogu esimees 2014–2015 (nõukogu liige 2012–2015)
 Eesti Energia Tehnoloogiatööstus AS, juhatuse esimees 2014–2015 (juhatuse liige 2011–2015)
 Incap Electronics Estonia OÜ, tegevjuht, juhatuse liige 2015–2018
 Incap Corporation Oyj, tootmisdirektor, 2015–2018
 Elektroonikatööstuse Liit, juhatuse liige 2017–…
 Incap Corporation Oyj, president ja tegevjuht 2018–…

Tunnustus
 2020 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2020 Pärnu juhtimiskonverentsi parima juhi auhind

Isiklikku
Otto Pukk on sündinud Stockholmis Eesti pagulaste peres, kuid tema vanaisa, vanaema ja isa on pärit Saaremaalt.

Otto Puki vanaisa oli Eesti poliitik, Riigivolikogu esimees ja advokaat Otto Pukk.

Viited

Eesti ettevõtjad
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1978
Eugendorf

Eugendorf on alev ja vald (Marktgemeinde) Salzburg-Umgebungi ringkonnas Salzburgi liidumaal Austrias.

Ajalugu 

Asulat on esmakordselt mainitud 736. aastal.

Geograafia 
Eugendorf asub u. 10 km Salzburgist kirdes linna ja Wallersee järve vahel. Omavalitsus külgneb Seekirchen am Wallersee, Henndorf am Wallersee, Hallwangi, Koppli ja Thalgauga. See on jaotatud 10 asumiks (Ortschaften): Eugendorfi alev ja 9 küla:

 Eugendorf
 Eugenbach
 Kalham
 Kirchberg
 Knutzing
 Neuhofen
 Pebering
 Reitberg
 Schaming
 Schwaighofen

Transport 

Eugendorfil on jaam rahvusvahelisel Westbahn raudteel, mida teenindab ka Salzburg S-Bahn. Linna teenindab ka A1 kiirtee "Wallersee-Eugendorfi" väljapääsu juures.

Vaata ka 

 Salzkammergut
 Salzkammergut-Lokalbahn

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Karl Tamm

Karl Tamm (17. november 1901 Kirbla vald – 23. juuni 1941 Orenburgi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kapten).

Vabadussõjas teenis Tallinna Kooliõpilaste Pataljonis. Septembris 1921 astus sõjakooli, 1923. aasta juulis ülendati nooremleitnandiks, 1928. aastal leitnandiks ja 1934. aastal kapteniks. 

1939 märtsis viidi üle Sõjavägede Staabi 2. osakonna B-jaoskonna ülemaks.

1941 mais arreteeriti Vene okupatsioonivõimude poolt ja hukati Venemaal Orenburgi oblastis 23. juunil 1941.

Autasud 
 1936 Kaitseliidu 4. klassi Kotkarist

Välislingid
 Ohvitseride andmekogu

Eesti sõjaväelased
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1901
Surnud 1941
Banana Yoshimoto

Banana Yoshimoto (jaapani よしもと ばなな, sündinud 24. juulil 1964 Tōkyōs) on jaapani kirjanik. Tema pärisnimi on Mahoko Yoshimoto (吉本 真秀子, Yoshimoto Mahoko).

Yoshimoto isa oli tuntud luuletaja ja kriitik Takaaki Yoshimoto ja õde Haruno Yoiko koomiksikunstnik.

Yoshimoto esimene romaan, 1994. aastal ilmunud "Köök" (キッチン, eesti keeles 2003. aastal Kati Lindströmi tõlkes), sai kohe menukiks, millest Jaapanis ilmus 60 trükki ja mida osteti üle kahe miljoni eksemplari. Raamatu põhjal on tehtud kaks filmi Jaapanis ja Hongkongis.

Yoshimoto teoste kangelased on tavaliselt noored naised, kes on oma perekonnast eemaldunud, töötavad kohvikutes ja baarides ning kuulavad Lääne muusikat. Tema teostes on tunda traditsioonilise jaapani kultuuri mõju. Tal õnnestub luua kummastav ja poeetiline õhkkond ning luua nappide vahenditega paeluv maailm.

Viited

Välislingid 
http://www.yoshimotobanana.com/index_e.html

Jaapani kirjanikud
Sündinud 1964
Alejandro Rejón Huchin

Wilberth Alejandro Rejón Huchin (sündinud 18. mail 1997 Méridas Mehhikos) on Mehhiko luuletaja, kultuurijuht ja ajakirjanik. Tecoh rahvusvahelise luulefestivali asutajadirektor Yucatán. osa tema loomingust on tõlgitud araabia, itaalia, rumeenia, kreeka, prantsuse, katalaani ja bengali keelde.

Viited  

Mehhiko kirjanikud
Ural (aurulaev)

Ural oli aurumasinaga baaslaev heeringapüügi teenindamiseks, kodusadamaks Tallinn.

See oli aurulaev algselt ehitatud  Chulym tüüpi söemaaagi laevaks ja kohandatud heeringatünnide vedamiseks. Ural oli ehitatud 1957. aastal Poolas Szczecini laevatehases, projekt B-32.

Pikkus 94.7 m, 

kandevõime 3169 tonni,

üks peamasin 1700 Hj,

kiirus 12 sõlme,

meeskonnakohti 66.

4. veenruar 1961 - 30 märts 1961 reisil Newfoundlandi madalikule tegi Uralil  praktikandina kaasa teise klassi madusena Jüri Rästas. Praktikapäeviku järgi on Rästas kirjutanud sellest reisist oma memuaarides aastakümneid hiljem. Tookord on kapteniks olnud Petr Alekseevitš Jarkovoj, esimene abi Harri Jaani p. Viirmaa, teine tüürimees Uljan Nikititš Melnikov, kolmas tüürimees Juri lunin ja neljas Albert Malõsev,  tehnoloog Ivan Sergejevitš Šitškin, pootsman Nikolai Alekseejevitš Bragin. 

Viljo Anslan on olnud enne Rästase kirjeldatut reisi Uralil pootsmaniks kaks aastat.

Aurulaevad
Tulepakk

Tulepakk (sünonüümid: pakuküünal, pakutõrvik, Rootsi küünal, Rootsi tõrvik, Kanada küünal, lapi küünal) on puidust lõigatud või puuritud pakk, mida kasutatakse valguse ja soojuse tekitamiseks. Tänu oma väiksusele saab seda tänapäeval kasutada lõkke asendusena.

Ajalugu 
Paku päritolu seostatakse Rootsiga ning Kolmekümneaastase sõjaga 17. sajandil, mil rootsi sõdurid otsisid viisi, kuidas säästliku küttepuude kasutusega  sooja, valgust ning toiduvalmistusviisi luua.

Tööpõhimõte 
Puuritud tulepakk töötab ilma lisahalgudeta tänu korstnaefektile, pakk on omamoodi miniatuurne korsten, kus alumises osas on algne leek ja ülevalt väljuvad kuumad gaasid. Saetud tulepakku saab süüdata ka ülemisest otsast.

Variatsioonid 
Pakku on algselt valmistatud saagides. Teine versioon on puuritud pakk. Samuti on võimalik sarnasel tööpõhimõttel kasutada haokubu.

Valmistamine 

 Saetud paku puhul tehakse ligi paarikümne sentimeetri pikkusele ja mõneteist sentimeetri laiusele pakule  kaks läbistavat, teineteise suhtes risti asetsevat pikilõiget. Süütamise lihtsustamiseks lõigatakse tänapäeval kettsaega paku alaosas külje sisse avaus, kuhu pannakse süüteaine, laastud, kasetoht või süütetablett. Süüdata võib ka paku ülemisest otsast. Puit peaks olema pool aastat kuivanud ning sõltuvalt tingimustest (paku suurus, niiskussisaldus, materjal, õhurõhk, tuul, sademed) võib põleda kaks kuni viis tundi.

 Puuritud pakule puuritakse kaks auku: allosas keskpaigani avaus ja piki paku südamikku alumise avauseni pikem auk – külgvaate ristlõikes on see täpselt L-kujuline. Puuritud tulepakk põleb saetud pakust kauem.

 Haokubu puhul seotakse kas traadi või vitste abil paarisentimeetrise läbimõõduga oksad kokku, pannakse kubu püstiselt seisma ning süüdatakse see alumisest otsast, südamikust. Samal moel saab ka halgusid siduda.

Puuritud pakuga saab teistest variantidest paremini süüa teha, kuna leegil on vaid üks väljumiskoht, mis teeb selle intensiivsemaks kui lõigatud paku, millel leek ja soojus väljuvad ka külgedelt. Toidu valmistamiseks asetatakse paku ülemisse otsa, leegi väljumiskoha ümber vähemalt kolm kivi või lüüakse mõned naelad, mis küpsetusnõu pakupinnast kõrgemal hoiavad. Lõigatud pakk või haokubu sobib paremini valguse ja laiema ulatusega soojuskiirguse loomiseks.

Pilte

Vaata ka 

 Küttepuit
 Halg
 Lõke
 Pakk
 Puit

Viited 

Tuli
Jaan-Juhan Oidermaa

Jaan-Juhan Oidermaa on teadusajakirjanik ja korralduslik juht Eesti Rahvusringhäälingu teadusuudiste portaalis Novaator.

Tunnustus 
Aastal 2020 tunnustas Eesti teadusajakirjanike selts teda tubli tegija auhinnaga Ökuli muna. Esile tõsteti tema usinust, millega ta toob eesti lugejani maailma teadlaste mõtted ja tööd, olles võrreldaval tasemel maailma tippteadusajakirjadega. Samuti oskuslikku multimeedia kasutamist lugeja tähelepanu püüdmisel kireval ja killustunud meediamaastikul.

Aastal 2021 pälvis ta Eesti teaduse populariseerimise teise koha auhinna kategoorias "parim teaduse ja tehnoloogia populariseerija".

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Sünniaeg puudub
Eesti teadusajakirjanikud