joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Arussaare Issanda Taevaminemise kirik

Arussaare Issanda Taevaminemise kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Arussaare külas.

Koguduse ajaloost 
Viljandimaa Pilistvere piirkonna eestlastele asutati 1848. aastal Pilistvere, Olustvere ja Põltsamaa kogudus. 1871. aastal nimetati Pilistvere kogudus ümber Arussaare koguduseks. Teenistuste pidamiseks kasutati kuni 1873. aastani mitme mõisa hooneid. Kuni oma pühakoja valmimiseni peeti teenistusi Käo mõisas asuvas soldatite kasarmus, 1848. aastal ehitatud savihoones, Loopre mõisa viinaköögis ja aastatel 1857–1873 Arussaare mõisa aidas. Arussaare õigeusu koguduses oli 1890. aastal 2275, 1920. aastal 2052 ja 1938. aastal 1577 liiget. Nõukogude ajal pääses Arussaare kogudus sulgemisest, kuigi enamiku ajast kogudusel oma vaimulikku polnud.

Arussaare kirik 
Kreeka risti kujulise põhiplaaniga Bütsantsi stiili jäljendav maakivist seintega kirik ehitati 1873. aastal Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi. Krohvitud paekivinurkadega kirikul on viis kuplit. Kirikukellad saadi kingituseks Aleksander II-lt. Arussaare õigeusu kiriku pühitses Issanda Taevaminemise auks 1873. aastal Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin).

Tänapäeval kasutab kirikut EAÕK Arussaare Issanda Taevaminemise kogudus.

Õigeusu koolid 
Usuvahetusliikumise algusjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide loomist. Arussaare koguduse juurde loodi kihelkonnakool. Koolimaja ehitati 1873. aastal. Õigeusu abikoolid rajati Kurla, Villevere, Sagevere ja Laeva külasse.

Kalmistud 
Pilistvere-Arussaare koguduse liikmeid maeti algul luteriusu kalmistule. Õigeusklikke on maetud ka Kirivere (Pilistvere) vanale kalmistule. Oma kalmistu rajamiseks saadi maad 1855. aastal. 1920. aastal rajati uus õigeusu kalmistu otse kiriku kõrvale.

Vaata ka 
 Pilistvere kalmistu
 Pilistvere vana õigeusu kalmistu
 Loopre mõis
 Arussaare mõis
 Arussaare Issanda taevaminemise kogudus

Viited

Kirjandus 
 Koguteos "Saaremaa" II köide. TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 924–927
 "Mitut usku Eesti IV. Valik usundiloolisi uurimusi: õigeusu eri". Toimetaja Liina Eek; Tartu Ülikooli Kirjastus, 2015; lk 41–46
 Jaanus Plaat, Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 314–319

Välislingid

Pilistvere kihelkond
Viljandimaa õigeusu kirikud
Põhja-Sakala vald
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik
Viljandi maakonna õigeusu kirikud
EAÕK Tartu piiskopkond
Anseküla Maarja kirik

Anseküla Maarja kirik oli kirik Saaremaal Ansekülas. Seda kasutas E.E.L.K. Anseküla Maarja kogudus.

Algne kirik ehitati 14. sajandil, 1560. aastatel ehitati kirikut suuremaks. Kõige põhjalikum ümberehitus toimus 1864. aastal, mil kirik sai tänaseni fotodelt tuttava ilme.

1941. aastal süütasid kiriku katuse taganevad venelased; kirik hävis täielikult 1944. aastal, kui taganevad sakslased selle õhku lasksid. Selle kohale ehitati 1952. aastal Anseküla tuletorn, mis kasutab alusena osaliselt säilinud kiriku läänetorni.

Viited

Välislingid
Pilte Anseküla kirikust Ajapaigas

 

Anseküla kihelkond
Eesti endised kirikud
Uusgooti ehitised Eestis
Karula Jumalaema Kaitsmise kirik

Karula Jumalaema Kaitsmise kirik on EAÕK haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Valga maakonnas Valga vallas Pikkjärve külas. Kirik on pühitsetud Jumalaema kaitsmisele.

Koguduse ajaloost 
Karula õigeusu kogudus avati toonasel Võrumaal 1846. aastal. Kogudusse kuulus 1850. aastal 2369 liiget. Teenistusi peeti algul Karula mõisa vanas puumajas, hiljem ka heinaküünides või vabas õhus. 1896. aastal eraldus Karula kogudusest Kaika õigeusu kogudus. 1938. aastal oli Karula Jumalaema kaitsmise koguduses 2090 liiget. Karula Jumalaema kaitsmise kogudus likvideeriti Nõukogude okupatsiooni ajal 1963. aastalja taastati Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku poolt 21. sajandi algusaastail.

Karula kirik 
1847. aastal ehitati puukirik Vissi kõrtsi juurde (Vissi kirik). Kirik lammutati 1875. aastal ja sinna hakati ehitama kivikirikut koos selle kõrval asuva kivist koolimaja ja kogudusemajaga. Ehitust rahastas Venemaa Pühim Valitsev Sinod. Maakivist ja punastest tellistest, ladina risti kujulise põhiplaaniga, kellatorni ja massiivse kesk-kupli ja nelja kupliga kirik valmis 1878. aastal. Karula õigeusu kirik pühitseti Riia ja Miitavi piiskopi Filareti poolt Jumalaema kaitsmise auks 1878. aastal. Pärast koguduse sulgemist kasutati Karula Jumalaema Kaitsmise kirikut kolhoosi laona. Kolhoosiaja viimastel päevadel tehti kirikus remonti, mille käigus paigaldati uued plekk-katused, parkettpõrand ja vitraažid.

Õigeusu koolid 
Juba usuvahetusliikumise algjärgus 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kirikute juures kihelkonnakoolide asutamist. Konfessionaalne koolikorraldus kinnitati 1849. aasta talurahvaseadusega. Karula õigeusu kiriku juures tegutses kihelkonnakool ja mitmed abikoolid.

Vaata ka 
 Karula kihelkond
 Kaika Püha Kolmainu kirik
 Kaika Püha Kolmainu kogudus
 Kaika kalmistu
 Karula mõisa kalmistu

Viited

Kasutatud kirjandus 
 "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn 2007; lk 924-927
 Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis". Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn 2011; lk 342-345
 " Eesti õigeusk X-XXI sajandil. Entsüklopeediline teatmik" (vene keeles). Koostaja Vladimir Iljaševitš. Kirjastus Tarbeinfo OÜ. Tallinn 2014; lk 459
 Andrei Sõtšov. "Eesti õigeusu piiskopkond Stalini ajal aastail 1945-53". TÜ kirjastus. Tartu 2004; lk 65-125

Välislingid

Valga vald
Valga maakonna õigeusu kirikud
EAÕK Tallinna peapiiskopkond
Lilly Muik

Lilly Muik (2. oktoober 1906 Palmse vald – 23. märts 1983 Tallinn) oli eesti luuletaja.

Õpingud
Lilly Muigi eesnimi esineb ka kujul Lilli ja Lili. Ta sündis Palmse valla Palmse külas, kuid võimalik, et hoopis Eru külas. Õppis Võhma ja Vihula algkoolis, seejärel lühikest aega Rakvere Gümnaasiumis, kuid lõpetas 1927. aastal Tapa Gümnaasiumi.

Samal aastal astus Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, kuid lahkus peatselt ülikoolist.

Töö
Alates märtsist 1928 töötas Lilly Muik oma isa juhitava Sagadi Tarvitajate Ühisuse kaupluse juhataja-müüjana ning jätkas hiljem tööd raamatupidajana ühistukaubanduses kuni 54-aastasena pensionile jäämiseni. Pensionipõlves töötas vahel samuti raamatupidajana.

Looming
1927. aastal ilmus Tapal Lilly Muigi luulekogu "Luuletused", mille kaanel varjunimi Lill Sygisen. Ta jätkas luuletuste kirjutamist kuni 1982. aastani, kuid esikkogu üsna negatiivne arvustus Karl Eermelt (Ehrmannilt) ajakirjas Eesti Kirjandus olevat olnud tõenäoline põhjus, miks ta oma luuletuste avaldamisest edaspidi loobus. Esikkogu pälvis ka positiivse arvustuse Rasmus Kangro-Poolilt.

Viited

Eesti luuletajad
Sündinud 1906
Surnud 1983
Edith Baumann

Edith Baumann (1. august 1909 Berliin – 7. aprill 1973 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Edith Baumanni oli pärit müürsepa perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta kaubanduskoolis ja omandas stenotüpisti elukutse. 1925. aastal astus ta Sotsialistliku Töölisnoorsoo (Sozialistische Arbeiterjugend) liikmeks. 1927–1931 kuulus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, 1931–1933 Saksamaa Sotsialistlikku Töölisparteisse. Alates 1930. aastast oli ta Sotsialistliku Töölisnoorsoo keskjuhatuse liige. 1933. aastal arreteerisid natsionaalsotsialistlikud võimud Baumanni ja ta mõisteti kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanes ta 1936. aastal.

1945. aastal astus Edith Baumann uuesti Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, mis kommunistidega sundliitumise järel 1946. aasta aprillis sai nimeks Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. Ta oli 1945. aastal Nõukogude okupatsioonitsoonis Rahvahariduse Keskjuhatuse noorsookomisjoni esimees. 1946. aasta märtsis oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu asutajatest. Esialgu oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu peasekretär, hiljem kuni 1949. aastani aseesimees. Alates 1946. aastast kuni oma surmani oli Baumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige, 1961–1963 oli ta Keskkomitee sekretär. 1949–1953 kuulus ta Keskkomitee sekretariaati, 1953–1955 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini piirkonna sekretär. 1955–1961 oli Baumann Keskkomitee naisteosakonna juhataja.

1958. aasta juulist kuni 1963. aasta jaanuarini oli Edith Baumann Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.

1947. aastal oli Edith Baumann üks Saksamaa Demokraatliku Naiste Liidu asutajatest ja kuni 1964. aastani juhatuse liige. 1949. aastast kuni surmani oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.

Isiklikku
Aastatel 1947–1953 oli Edith Baumann abielus Saksa DV riigitegelase Erich Honeckeriga, nende tütar Erika sündis 1950. aastal.

Viited

Saksamaa poliitikud
Saksa DV Rahvakoja liikmed
Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei poliitikud
Sündinud 1909
Surnud 1973
Hargla Kool

Hargla kool on kool Valga maakonnas Valga vallas Hargla külas.

Hargla kooli (tollal Hargla köstrikool) on esimest korda mainitud 1688. aastal. Köstrikool tegutses rehetoas. 1787. aastal ehitati koolihoone ja ühtlasi asutati külakool (Kirepi (küla)kool). 1829. aastal asutati Hargla köstrikooli baasil Hargla kihelkonnakool.

1920. aastal sai kooli nimeks Taheva valla 4-klassiline algkool.

1961 nimetati Taheva 7-klassiline kool ümber Hargla 8-klassiliseks kooliks

Aastast 1990 kandis kool nime Hargla Põhikool. 2006. aastal nimetati kool Hargla Kooliks.

Viited

Välislingid

Kooli koduleht

Valga maakonna koolid
Valga vald
Tallinna Linnamäe Vene Lütseum

Tallinna Linnamäe Vene Lütseum on vene õppekeelega kool (lütseum) Tallinnas Lasnamäe linnaosas aadressil Linnamäe tee 10.

Kool asutati 1988. aastal ja aastani 1997 kandis nime Tallinna 64. Keskkool. Aastatel 1997–2002 kandis nime Tallinna Linnamäe Gümnaasium ja aastast 2002 kannab nime Tallinna Linnamäe Vene Lütseum.

Vaata ka
Tallinna Prantsuse Lütseum
Tallinna Õismäe Vene Lütseum

Viited

Välislingid

Kooli koduleht

Tallinna koolid
Oskars Kalpaks

Oskars Kalpaks (6. jaanuar 1882 Võnnu kreis Meirāni lähistel (tänapäeva Madona piirkonna Ošupe vald) – 6. märts 1919 Kuldīga kreis Zirņi lähistel) oli Läti sõjaväelane. Teda peetakse esimeseks Läti sõjaväe ülemjuhatajaks.

Elulugu 

Oskars Kalpaksi isa oli Pēteris Kolpaks, ema Ilze Kolpaks (neiupõlvenimega Keveris). Tal oli vanem õde Anna (sündinud 1876) ja noorem vend Kārlis (sündinud 1884). Pärast ema surma 1891. aastal abiellus isa uuesti. 

Kooli ajal õppis poiss mängima viiulit. Pärast kooli lõpetamist tahtis sõjalise karjääri valinud Oskars astuda Pihkva sõjakooli, kuid ei saanud sinna sisse. Nii õppis ta Irkutskis. Seal sai temast alamporutšik, 1911. aastal porutšik, 1915. aastal staabikapten, 1916. aastal kapten ja 1917. aastal alampolkovnik.

Esimese maailmasõja puhkemise järel suundus ta Galiitsiasse, kus näitas Austria-Ungari vastu peetud lahinguis üles sõjalist võimekust. Lahinguis sai ta haavata ja selle eest sai ta Püha Anna ordeni. Hiljem, kui moodustati Läti rahvusväeosad, soovis ta sinna astuda, ent edutult. 1915. aastal sai ta Püha Georgi ordeni. Pärast Oktoobrirevolutsiooni valis soldatite nõukogu ta polgu juhiks. Revolutsiooni ajal toetas Oskars Kalpaks esseere.

1917. aastal ta demobiliseeriti, 1918, aastal kolis Riiga. 31. detsembril 1918 määras Kārlis Ulmanis ta Läti kaitseministriks. Sellel postil alustas ta Landesveeri koosseisus Läti väeosade formeerimist. Kui Punaarmee alustas Läti aladel pealetungi, soovitas Kalpaks Läti valitsusel Riiast Jelgavasse kolida. Ta osales Punaarmee vastu peetavates lahingutes. 1919. aastal, kui Läti sõjaväkke astus 600 Liepājast pärit sõdurit, ülendati Kalpaks polkovnikuks.

3. märtsil asus Kalpaks tõrjuma suurt Punaarmee pealetungi Skrunda-Salduse piirkonnas. Airītē raudteejaama juures sattus tema väeosa tulevahetusse taganevate saksa vägedega, kes pidasid tema vägesid Punaarmee üksusteks. Tulevahetuse käigus langesid kaks tähtsamat Läti väejuhti (Nikolajs Grundmanis ja Pēteris Krievs), samuti ka Kalpaksi vägede suurtükipataljoni juhtinud Landesveeri leitnant Schründer ja paljud sõdurid kolmandast taganevast, von Borchi juhitud väeüksusest. Haavata sai ka Oskars Kalpaks, kes kolm päeva hiljem suri.

Aastal 1921 sai ta postuumselt Karutapja ordeni kõik kolm järku.

Viited 

Läti sõjaväelased
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Sündinud 1882
Surnud 1919
Saue Kool

Saue Kool on põhikool Harju maakonnas Saue vallas.

Sauel hakati haridust andma 19. sajandil, kui seal tegutses külakool. Külakooli koolimaja nimetati Saue koolitoaks.

1921. aastal avati Sauel taas kool. 1974. aastal suleti seal Saue 8-klassiline kool. 1985. aastal avati Saue Keskkool, mis aastal 1998 nimetati Saue Gümnaasiumiks.

1. septembril 2022 jätkas kool põhikoolina ja kooli nimeks sai Saue Kool. Saue Gümnaasiumi gümnaasiumiastmes õppivatel noortel on õigus jätkata 1. septembril 2022 õpinguid Laagris asuvas Saue Riigigümnaasiumis.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Harju maakonna koolid
Saue vald
Novorossia

Novorossia oli piirkond Venemaa Keisririigis Musta ja Aasovi mere põhjarannikul.

Ukraina ajaloolised piirkonnad
Sauga Põhikool

Sauga Põhikool on põhikool Pärnu maakonnas Tori vallas Sauga alevikus.

Kooli ajalugu ulatub aastasse 1820, kui Sauga rendimõisa maal Eametsa külas avati Sauga kirjutuskool. 1929. aastal ehitati uus koolimaja, mis 1936. aasta tulekahjus hävis. Seal koolimajas tegutses Sauga algkool. 1938. aastal ehitati uus koolimaja, mida kasutab ka praegune kool.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Pärnu maakonna koolid
Tori vald
Fricis Brīvzemnieks

Fricis Brīvzemnieks (pärisnimi lätipäraselt Fricis Treilands, läti vana kirjaviisi järgi Brihwsemneeks-Treuland, 1. november 1846 Aizpute kreis Rokaiži – 15. september 1907 Riia) oli Läti folklorist, noorlätlane, publitsist, luuletaja ja tõlkija. Teadlasena kogus ja avaldas palju folklooriteoseid.

Ta sündis Rokaiži mõisa omaniku Treulandi peres. Tema ema suri varakult ja teda kasvatas vanaema, kes oli suur läti folkloori asjatundja. Aastatel 1859–1862 õppis ta Aizpute kreisi saksa koolis, 1864–1866 Gorki maamõõtmise koolis. Pärast kooli lõpetamist tahtis ta edasi õppida Peterburi Mäeinstituudis, kuid ei läbinud konkurssi ja 1867 alustas tööd Moskvas geodeesia osakonnas. Sel ajal tutvus ta Krisjanis Valdemarsi ja Krišjānis Baronsiga ning kirjutas slavofiilseid teoseid.

Aastatel 1866–1887 elas ta Venemaal, õppis Moskva Ülikoolis ja tegi koostööd ülikooli loodusteaduste, antropoloogia ja etnograafia seltsiga.

Fricis Brīvzemnieks on maetud Riias Lielie kapis.

Läti luuletajad
Riia Suurele kalmistule maetud
Sündinud 1846
Surnud 1907
Läti folkloristid
Gerhard Grüneberg

Gerhard Grüneberg (29. august 1921 Lehnin – 10. aprill 1981 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Gerhard Grüneberg oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1936–1939 müürsepaks ja töötas kuni 1941. aastani selles ametis. Mobiliseerituna võttis ta Wehrmachti koosseisus osa Teisest maailmasõjast.

1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, millest sotsiaaldemokraatide sundliitmise järel sai 1946. aasta aprillis Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. 1946–1947 oli ta partei organisatsioonijuht Oranienburgis. 1947–1948 oli Gerhard Grüneberg Gubenis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei allorganisatsiooni esimene sekretär. 1949–1952 oli ta Brandenburgi ringkonna parteiorganisatsiooni sekretär. Kuni 1958. aastani oli Grüneberg Frankfurdi ringkonna parteiorganisatsiooni esimene sekretär. 1958. aasta veebruaris sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee sekretäriks ja Keskkomitee liikmekandidaadiks. Alates 1958. aasta septembrist oli ta Keskkomitee liige.

1959. aasta detsembris sai ta Saksamaa Sotsialistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1966. aasta septembris liikmeks. Poliitbüroos oli ta vastutav põllumajandusega seotud küsimuste eest.

Alates 1958. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige.

Viited

Saksa DV Rahvakoja liikmed
Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei poliitikud
Sündinud 1921
Surnud 1981
Narva Muusikakool

Narva Muusikakool (lühend NMK) on muusikakool Narvas aadressil Karja 3.

Kooli ajalugu

1887. aasta 10. detsembril avati kohaliku muusikaseltsi juures Narva muusikakool, mis tegutses kuni 1911. aastani.

1922. aasta kevadel Narva Muusikakool taasasutati.

1950. aastal jätkas kool tegevust kahekorruselises Eesti Gümnaasiumi hoones aadressil Vabaduse 20 Narva Lastemuusikakoolina. 

3. juunil 1992 sai Narva Lastemuusikakooli nimeks Narva Muusikakool.

1950. aastal oli koolis 3 õpetajat ja 38 õpilast, 2000. aastal oli koolis 52 õpetajat ja üle 400 õpilase.

Narva Muusikakooli baasil oli loodud Narva linna sümfooniaorkester Anatoli Štšura juhatusel.

1999. aastast korraldatakse Narva Muusikakooli baasil Fr. Chopini loomingu teemalist rahvusvahelist noorte pianistide konkurssi.

Tuntud vilistlasi
Jenny Siimon (1905–1982) – ooperilaulja ja laulupedagoog
Peeter Penna (1873–1943) – dirigent, organist ja pedagoog

Kooli direktorid
1887– ? – kapellmeister Schmidt.
1931– ? – Peeter Penna
1950–1955 – Paul Sarv
1955–2004 – Tatjana Jegorova
2004–Tatjana Gontšarova

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Narva koolid
Eesti muusikakoolid
Torma Põhikool

Carl Robert Jakobsoni nimeline Torma Põhikool on põhikool Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tormas.

Ajalugu 
1820. aastal asutati Torma alevikus Torma kihelkonnakool. Aastatel 1846–1857 töötas koolis koolmeistrina Adam Jakobson. Õpilaste arv koolis kasvas, õppima asusid tüdrukud, avati saksakeelne klass. Adam Jakobson pööras erilist tähelepanu muusikaõpetusele (loodi neljahäälne laulukoor, tuntuks sai 1848. aastal asutatud endiselt tegutsev pasunakoor).

Esimeseks pedagoogilise eriharidusega koolmeistriks Tormas oli Carl Robert Jakobson, kes õpetas kihelkonnakoolis pärast isa surma kolm aastat (1859-1862). Konflikt Torma mõisniku ja pastoriga sundis ta sellelt kohalt lahkuma. Jakobson pani suurt rõhku loodusteadustele, eriti geograafiale. Ta õpetas ka saksa ja vene keelt ning tutvustas lastele „Kalevipoega”. Paljudest kihelkonnakooli lõpetanutest said vallakoolide õpetajad.

1902. aastal hakkas lisaks kihelkonnakoolile Tormas tööle ka Võtikvere ministeeriumikool. See oli 2-aastane, kus õppisid 3-aastase vallakooli lõpetanud. 1908. aastal valmis Lullikatkul kooli uus punastest telliskividest hoone. 1919. aastal muudeti see 4-klassiliseks algkooliks, juhatajaks Hans Jürgens.

Kihelkonnakooli õpilaste arv kasvas 20. sajandi algul sajani. Kooli juhatasid sel ajal Gustav Kommusaar ja tema tütar Eugenie. Koolis õppis siis lapsi ka kaugematest valdadest. Ehitati uus koolimaja. Kool asus Torma kiriku lähedal Rahuorus. 1919. aastal muutis Eesti Vabariik kihelkonnakooli Torma Kõrgemaks Algkooliks, kus oli kuus klassi ja kus said õpinguid jätkata 4-klassiliste koolide lõpetanud. 1929. aastal liideti sellega Võtikvere 4-klassiline algkool ja ühendatud koolidest sai Torma 6-klassiline algkool, juhataja Richard Koppel.

Torma Põhikool 
Torma Põhikool peab end kõigi nende koolide haridustöö jätkajaks. Õppetöö Torma Põhikoolis toimub endise ministeeriumikooli hoones, mida on juurdeehitustega laiendatud. 

1957. aastal muudeti kool 7-klassiliseks, 1959. aastal 8-klassiliseks ja 1989. aastal 9-klassiliseks.

17. märtsist 1957 kannab kool Carl Robert Jakobsoni nime. Koolimaja vastas asub Carl Robert Jakobsoni mälestussammas ja koolimajas Jakobsoni tuba, kus hoitakse materjale Adam ja Carl Robert Jakobsoni tegevuse kohta.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Jõgeva vald
Jõgeva maakonna koolid
Carl Robert Jakobson
Meistriliiga 2016

Meistriliiga 2016 (ametlik sponsornimi Premium liiga 2016) oli Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 26. hooaeg selle taasasutamisest 1992. aastal. Hooaeg algas 4. märtsil 2016 ning lõppes 5. novembril 2016. Hooajast võttis osa 10 meeskonda, tiitlikaitsja oli Tallinna FC Flora. Meistriks tuli Tallinna FC Infonet.

Meeskonnad
Liiga koosnes kümnest meeskonnast, kellest 9 meeskonda olid samad mis eelmisel hooajal ja üks edutatud meeskond Esiliigast. Viljandi JK Tulevik langes Meistriliigast pärast esimest hooaega ja neid asendas Rakvere JK Tarvas, kes oli parim iseseisvate klubide arvestuses 2015. aasta Esiliigas. Rakvere jaoks oli tegemist debüüthooajaga meistriliigas. Tartu JK Tammeka alistas Meistriliiga üleminekumängudel JK Tallinna Kalevi, ning jäi meistriliigasse püsima.

Staadionid ja asukohad

Personal ja võistlusvormid

Treenerivahetused

Liigatabel

|-
|colspan="11"| Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
|}

Tabelikohad voorude kaupa
Selles tabelis on meeskondade kohad pärast iga vooru.

Meistriliiga üleminekumängud
Premium liiga 9. koht mängib üleminekumänge karikasüsteemis kodus-väljas printsiibil Esiliiga 2. kohaga. Mängud peetakse pärast hooaega novembris.

Kahe mängu (5:1 ja 4:3) kokkuvõttes säilitas Pärnu LM koha Premium liigas.

Mängutulemused

Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.

|-
|

Hooaja esimene pool

Hooaja teine pool

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|0:22

Hooaja statistika

Individuaalne

|-
|

Suurimad väravakütid

Suurimad söötjad

|-
|

Kübaratrikid

 4 Mängija lõi 4 väravat.
 5 Mängija lõi 5 väravat.

Parimad väravavahid

Meeskondlik

|-
|

Seeriad

Külastatavus

Auhinnad

Vaata ka
Esiliiga 2016
Esiliiga B 2016
II liiga 2016
III liiga 2016
IV liiga 2016

Viited

Meistriliiga hooajad
2016. aasta Eesti spordis
Kauksi Põhikool

Kauksi Põhikool on põhikool Põlva maakonnas Põlva vallas Kauksi külas.

Kooli nimed
Kool on aegade jooksul kandnud mitmeid nimesid:
1810 asutati Kauksi külakool
aastast 1918 Kauksi Algkool
...
aastast 1989 Kauksi Põhikool.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Põlva maakonna koolid
Põlva vald
Põlva Roosi Kool

Roosi Kool on erikool Põlva maakonnas Põlvas aadressil Lina 13.

1994 registreeriti Põlva Puuetega Laste Kool, mis alustas tegevust 18. septembril 1995.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Põlva maakonna koolid
Põlva
Viiratsi Kool

Viiratsi Kool on kuueklassiline kool Viljandi maakonnas Viljandi vallas Viiratsi alevikus.

Ajalugu 
Kool asutati 3. mail 1993 neljaklassilise algkoolina, kus tegutses kuus klassikomplekti – 1. ja 2. klasside paralleelid, üks 3. ja üks 4. klass. Koolis õppis 107 õpilast ja õpetas 7 õpetajat. Koolimaja asus Viiratsi alevikus aadressil Lastekodu 2.

2000. aastal muudeti kool kuueklassiliseks algkooliks ja koliti uutesse ruumidesse aadressil Tiigi 4. 

Kooli juhib Külli Saat, kes on ka kooli asutaja. Kooli algusest peale õpetab koolis Ülle Laam.

Alates 2014. aastast kantakse koolivormi. 2014. aastal võeti kasutusele uus logo, mille kujundas ja teostas Külli Saati idee järgi kooli vilistlane Lauri Ruut. Viiratsi Kooli 25. juubelilogo idee ja teostuse autor on Lauri Ruut.

Koolihoone 
Koolihoones asub lisaks koolimajale ka Viiratsi raamatukogu. Kõigile on avatud söökla, aula, arvutiklass-internetipunkt, spordiruumid. Aulat ja jalutusruumi kasutatakse ka kunstnike ja kooli õpilaste näitusteks.

Koolihoones valmistatakse ette ruume ka lasteaiale.

Viited

Välislingid
Kooli veebileht
Viiratsi Kooli ajatelg
Viiratsi Kooli ajaleht
Viiratsi Kooli esimene asukoht, Lastekodu 2
Viiratsi Kooli praegune asukoht, Tiigi 4

Viljandi maakonna koolid
Viljandi vald
Viljandi Kaare Kool

Viljandi Kaare Kool (varem Viljandi Vene Gümnaasium) on põhikool Viljandi maakonnas Viljandis aadressil Kesk-Kaare 17.

Koolis õpetatakse Viljandi linna ja Viljandi maakonna hariduslike erivajadustega õpilasi.

Kool alustas tegevust 4. detsembril 1944 Linnu 4 asuvas majas. Aastani 1995 kandis kool nime Viljandi 2. Keskkool ja seejärel nime Viljandi Vene Gümnaasium. Aastal 2006 suleti kooli gümnaasiumiosa ning kooli nimeks sai Viljandi Kaare Kool.

Õppeaastast 2011/2012 tegutseb koolis ka väikeklass autismispektri häiretega õpilastele.

Viited

Välislingid 
Kooli koduleht

Viljandi koolid
Alu Lasteaed-Algkool

Alu Lasteaed-Algkool on lasteaed-algkool Rapla maakonnas Rapla vallas Alu alevikus.

Asutuses pannakse peale tavalise õppekava erilist rõhku laste esteetilisele kasvatusele draama, muusika, tantsu ja kunsti kaudu.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Rapla maakonna koolid
Rapla vald
Eesti lasteaiad
Digitaalarhiivindus

Digitaalarhiivindus on arhiivinduse haru, mis tegeleb digitaalsete andmete alalise säilitamisega.

Digitaalsete dokumentide kasutatavus sõltub tehnoloogiast ja selle muutustest. Seega on üks olulisemaid probleeme, millele digitaalsete dokumentide säilitamisel tähelepanu pöörata tuleb, on see, kuidas tagada failide kasutatavus ka riist- ja tarkvara aegumise korral, aga ka andmete säilimine andmekandja hävimisel. Digitaalse materjali säilitamise küsimusega puutuvad kokku kõik institutsioonid, mille tegevuse käigus digitaalseid dokumente tekib.

Digitaalarhiivindus Euroopas
Euroopa Komisjoni poolt on loodud konsortsium Digital Preservation Europe (DPE), mis ühendab Euroopa akadeemilisi ja kultuuriinstitutsioone, et jagada digitaalse materjali säilitamist puudutavaid kogemusi. DPE üks eesmärke on laiendada teadmist digitaalarhiivinduse olemusest.

Digitaalarhiivindus Eestis
Eestis on digitaalarhiivinduse standardid ja juhised välja töötanud Rahvusarhiiv. Loomisel on Rahvusarhiivi digiarhiiv, mis arendatakse välja modulaarsena.

Digitaalarhiivindusega alustas Rahvusarhiiv 1990. aastate lõpus. 2008. aastal jõuti universaalse arhiveerimismooduli valmimiseni. 2010 ja 2011 valmisid vastavalt digitaalarhiivi vastuvõtumoodul ja tehnilise teatmestu moodul ning digitaalarhiivi hoiumoodul.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi digiaken

Arhiivindus
Oms

Oms (hääldus prantsuse keeles om, katalaani keeles ums) on asula ja vald Prantsusmaal Pyrénées-Orientales'i departemangus. Ta kuulub Les Aspres'i kantonisse Céret' ringkonnas.

Valla territoorium asub 180–611 meetri kõrgusel üle merepinna. Vallakeskuses asuv kirik on pühendatud Saint Jean l’Evangéliste'ile.

Vallavanemaks on Christian Vila.

Viited

Välislingid 

Valla ametlik koduleht (prantsuse keeles)

Prantsusmaa vallad
Helme raamatukogu

Helme raamatukogu on Tõrva valla rahvaraamatukogu. Raamatukogu asub Linna külas.

Ajalugu 
Helme Avalik Raamatukoogu asutati Helme Vallavolikogu otsusega 13. oktoobril 1928. Raha raamatukogu asutamiseks eraldasid haridusministeerium ja Helme Vallavolikogu. Raamatukogu paigutati algul Helme vallamajja, hiljem Helme Põllutöökooli ruumidesse. Raamatuid laenutati kord nädalas, laenutajaks oli õpetaja pr Freimann. 1939. aastal kolis raamatukogu Helme kihelkonnakooli juurde.

1944. aasta sõjategevuses hävinesid kool ja raamatukogu. 1949. aastal taastati raamatukogu Karjatnurme raamatukogu baasil Kalevipoja kolhoosi keskuses. 1955. aastal viidi raamatukogu Helme MTJ ühiselamusse Ritsule (praegusesse Linna külla). 1975. aastal kolis raamatukogu ajutiseks kasutamiseks ehitatud hoonesse. Sinna jäädi 2013. aastani, kui saadi uued ruumid Ritsu Lasteaed-Algkooli hoones.

Piirkonna kultuurimaja puudumisel korraldas raamatukogu ka meelelahutuslikke üritusi. Kõige viljakam ürituste korraldamise periood oli 1970.–1980. aastatel, mil jõukas Valga EPT neid rahastas.

Helme raamatukogu on olnud praktikabaas paljudele Viljandi Kultuurikooli õppuritele.

2007. aastast on kasutusel raamatukoguprogramm RIKS, 2010. aastal mindi üle elektroonilisele laenutusele.

Helme raamatukogu korraldab laenutust ka Kalme päevakeskuses.

Juhatajad/laenutajad 
 Helgi Sillaots (Uprus)
 Helgi Traat
 Niini Loorits
 Kaie Tähe (alates 1967)

Statistika 
Statistika 2014. aasta seisuga

Kogud: 8443

Kasutajad: 254

Külastused: 3872

Laenutused: 10 484

Töökohad: 1

Vaata ka 
 Taagepera raamatukogu

Kirjandus 
 Valgamaa rahvaraamatukogud 1920–2010. Valga, 2010
 Valga Keskraamatukogu arhiiv. Valga rajooni/maakonna raamatukogude aastaaruanded 1956–2014

Välislingid 
 Valga maakonna rahvaraamatukogud

Valga maakonna raamatukogud
Tõrva vald
Pimbo

Pimbo [pim'bo] on vald Prantsusmaal Landesi departemangus. Ta kuulub Chalosse-Tursani kantonisse Mont-de-Marsan ringkonnas.

Valla territoorium asub 100–213 meetri kõrgusel üle merepinna.

Vallavanemaks on Jules Julien.

Sõprusvald
 Neuweg või La Chaussée, Prantsusmaa (endine prantsuse vald, mis kaotati aastal 1830.)

Viited

Välislingid 

Info valla kohta (prantsuse keeles)

Landesi departemangu vallad
Oz (Isère)

Oz [os] on asula ja vald Prantsusmaal. Ta kuulub Oisans-Romanche'i kantonisse Grenoble'i ringkonnas Isère'i departemangus Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas.

Valla territoorium asub 716–3320 meetri kõrgusel üle merepinna. Vallas asub kolm suusakeskust.

Vallavanemaks on Charles-André Zürcher.

Viited

Välislingid 

Valla info ja turism (prantsuse keeles)

Isère'i departemangu vallad
Volx

Volx [vol's] on asula ja vald Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas Alpes-de-Haute-Provence'i departemangus. Ta kuulub Manosque'i 2. kantonisse Forcalquier' ringkonnas.

Linna territoorium asub 307–791 meetri kõrgusel üle merepinna.

Vallavanemaks on Jérôme Dubois.

Sõpruslinn 
  Châtel-Saint-Denis, Fribourgi kanton (1967)

Viited

Välislingid 

 Infot valla kohta (prantsuse keeles)

Alpes-de-Haute-Provence'i departemangu vallad
Vladimir Ignaste

Vladimir Ignaste (sünninimega Vladimir Adrianovitš Ignatjev; 27. juuli 1926 Tallinn – 9. september 2010 Olten) oli õigeusu  vaimulik Eestis ja Šveitsis.

Ta sündis aastal 1926 Tallinnas õigeusklikus perekonnas. Lõpetas Tallinnas gümnaasiumi ja töötas laeva raadiooperaatorina, hiljem laevanduse raadiokeskuse kontrolörina.

19. oktoobril 1947 pühitses Tallinna ja Eesti piiskop Issidor ta Tallinna Issanda Muutmise peakirikus diakoniks ja 25. juulil 1948 sealsamas preestriks.

Ta oli aastatel 1947–1948 Tallinna Issanda Muutmise koguduse diakon. Aastal 1948 teenis ta preestrina Kullamaa Püha Nikolai kogudust.

Välislingid 
 Vladimir Ignaste Eesti Õigeusu Vaimulike andmebaasis

Eesti õigeusu vaimulikud
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1926
Surnud 2010
Haapsalu tänavate loend

''Siin on loetletud Haapsalu tänavad ja muud aadressikohad.

A
Aia
Aiavilja
Aida

C
O. Cheri (endine)

E
Eha
Ehte
Endla

H
Haava
Haava põik
Holmi
Holmi kallas
Hommiku kallas

J
Jaama
Jaani
Jalaka
Jüriöö

K
Kaardiväe (endine, nüüd Jaani)
Kadaka
Kalda
Kalevi
Kalmistu
Kaluri
Karja
Kase
Kastani
Kauba
Kiltsi tee
V. Kingissepa (endine, nüüd Suur-Lossi)
Koidu
L. Koidula
Komsomoli (endine, nüüd Metsa ja Vee tänavad)
Kooli
Kopli
Krahvi puiestee
F. R. Kreutzwaldi
Kuuse
Kõlakoja
Kõrkja
Kõver
Käbi

L
Lahe
Lai
Lao
Laskuri
J. Lauristini (endine, nüüd Ehte)
Lehe
Lehise
Lembitu
Lepa
Lihula maantee
Lille
Linda
Lossiplats
Luha
Lühike

M
Mere puiestee
Metsa
Mihkli
Mulla
Mulla põik
Mõtuse
Mäe
Mängu
Männi
Männiku tee

N
Neidude
Niine
Niine põik
Nurme
Nõukogude (endine, nüüd Lahe)

O
Oja
Osmussaare Kaitsjate väljak (endine)

P
Paju
Pargi
Pargi põik
Partisani (endine, nüüd Väike-Mere)
Pihlaka
Pioneeri (endine, nüüd Mängu)
Posti
Potissepa
Promenaadi
Põllu
Pärna
Pääsukese

R
Rahu
Ranna tee
Raudtee
Raudteetammi tee
Roo
Räägu
Rüütli
Rüütli põik

S
Saare
Sadama
Sambla
Saue
Sauna põik
Sireli
Staadioni
Supeluse
Surnuaia
Suur-Liiva
Suur-Lossi
Suur-Mere

T
Tallinna maantee
Tamme
A. H. Tammsaare
Tankisti (endine, nüüd Mulla põik)
Tedre
Tellisetehase
Tihase
Tiigi
Toominga
P. Tšaikovski puiestee
Turu
Tööstuse
Tüve

U
Ungru tee
Uus
Uus-Mihkli
Uus-Põllu
Uus-Sadama

V
Vaba
Vahtra
Vahtra põik
Vaikne
Vaikne kallas
Vee
E. Vilde (endine, nüüd Võnnu)
Võidu (endine, nüüd Karja ja Posti tänavad)
Võidu väljak (endine, nüüd Lossiplats)
Võitleja (endine)
Võnnu
Väike-Liiva
Väike-Lossi
Väike-Mere
Väike-Viigi

W
Westmeri
F. J. Wiedemanni

Õ
Õhtu kallas
Õpetaja

Ö
Ööbiku

 
Eesti tänavate loendid
Lubja tänav (Tallinn)

Lubja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis.

Tänav algab Tartu maanteelt ja lõpeb Lasnamäe tänavaga ristudes. Tänava pikkus on ligikaudu 400 meetrit.

Aadressil Lubja 4 asub 2018. aastal valminud Tallinna kohtumaja, kus asusid tööle seni kolmes hoones tegutsenud Harju maakohus, Põhja ringkonnaprokuratuur ning Registrite ja Infosüsteemide Keskus.

Ajalugu 
Lubja 4 algses hoones asus Eesti NSV Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee Siseasjade Valitsus ja Eesti politsei taastamise järel Tallinna Politseiprefektuur.

Lubja 6 hoones asus Tallinna Linna RSN TK Siseasjade Valitsuse Mererajooni siseasjade osakond (SAO) ja Tallinna Politseiprefektuuri Kadrioru Politseijaoskond. 

1993. aasta novembris toimus Tallinna Kadrioru politseijaoskonna ees plahvatus, mille tagajärjel said kaks politseinikku viga ning hoone ulatuslikke kahjustusi. 2021. aastal andis Põhja ringkonnaprokuratuur kohtusse Anatoli Jõhviku (varasema perekonnanimega Fedorkin), kellele taheti esitada ka süüdistus 1993. aasta pommiplahvatuses, kuid Riigikohtu otsuse järgi oli 1993. aasta kuritegu aegunud ja seega selle episoodi osas menetlus lõpetati.

Viited

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad
Aspremont (Alpes-Maritimes)

Aspremont (hääldus aspre'mont) on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. Ta kuulub Tourrette-Levens'i kantonisse Nice'i ringkonnas.

Valla territoorium asub 100–855 meetri kõrgusel üle merepinna.

Vallavanemaks on Alexandre Ferretti.

Viited

Välislingid 

 Valla ametlik koduleht (prantsuse keeles)

Prantsusmaa linnad
Alpes-Maritimesi departemangu vallad
Bairols

Bairols (hääldus be'rols) on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. Ta kuulub Vence'i kantonisse Nice'i ringkonnas.

Valla territoorium asub 280–1803 meetri kõrgusel üle merepinna.

Vallavanemaks on Angelin Buerch.

Viited

Välislingid 

 Valla koduleht (prantsuse keeles)

Alpes-Maritimesi departemangu vallad
Richard Aldington

Richard Aldington (sünninimega Edward Godfree Aldington; 8. juuli 1892 Portsmouth – 27. juuli 1962 Sury-en-Vaux, Cheri departemang, Prantsusmaa) oli inglise kirjanik.

Aldington on tuntud oma esimese maailmasõja ainelise luule ja romaani "Kangelassurm" ("Death of a Hero", 1929, eesti keeles 1965) tõttu.

Inglise kirjanikud
Sündinud 1892
Surnud 1962
A. H. Tammsaare puiestee

A. H. Tammsaare puiestee on tänav Pärnus.

Puiestee saab alguse Supeluse tänavalt ja kulgeb algul kagu suunas. Puiestee ristub Lehe (paremalt), Aia (vasakult), Tulbi (vasakult), Kuuse (paremalt), Side ja Kanali tänavaga. Kanali tänavaga ristumisel võtab puiestee suuna itta ja ristub Karusselli (vasakult), Pardi (vasakult), Viire (paremalt), Aisa (vasakult), Villa (paremalt) ja Karja (vasakult) tänavaga. Siis teeb puiestee uuesti käänaku ja jätkub kirde suunas. Seejärel ristub Mai (paremalt), Suur-Kuke (vasakult), Kooli tänava ja Riia maantega kuni lõpeb Suur-Jõe tänaval.

Puiestee pikkus on ligikaudu 2,5 km. Tänav külgneb ka Pärnu rannapargiga. Supeluse ja Kanali tänava vahelisel lõigul on A. H. Tammsaare puiestee sõidusuunad eraldatud laia eraldusribaga, millele mahuvad puudeallee ja jalgtee.

Nimi 
Puiestee on nimetatud kirjaniku A. H. Tammsaare auks. Praegune nimi anti puiesteele 1940. aastal. Varem kandis see nime Promenaadi tänav (saksa keeles Promenadenstraße).

Ajalugu 
Puiestee rajati 1890. aastatel vastavalt Georg Kuphaldt'ilt tellitud planeeringule. Algselt rajati puiestee äärde suvitamiseks mõeldud villasid, kuid 1930. aastatel hakati tänava piirkonda ehitama funktsionalistlikus stiilis elamuid.

Nõukogude ajal valmisid Aia tänava läbimurre ja suured sanatooriumihooned. Samal ajaperioodil ehitati ka puudeallee lõpuosas asuvad koolihoone ja kortermajad.

Ajalooliselt lõppes A. H. Tammsaare puiestee Riia maanteel. Läbimurre Suur-Jõe tänavale valmis 2013. aastal.

Hoonestus 

 A. H. Tammsaare pst 4a – Estonia Resort Hotel & Spa hotell ja restoran
 A. H. Tammsaare pst 6 – Estonia Resort Hotel & Spa spaa- ja konverentsimaja
 A. H. Tammsaare pst 11 – Kultuurimälestiseks tunnistatud pansionaadihoone
 A. H. Tammsaare pst 13 – Kultuurimälestiseks tunnistatud puitelamu
 A. H. Tammsaare pst 15 – Kultuurimälestiseks tunnistatud puitelamu
 A. H. Tammsaare pst 19 – Kultuurimälestiseks tunnistatud puitelamu
 A. H. Tammsaare pst 30 – Pärnu Tammsaare Kool
 A. H. Tammsaare pst 35 – Strand SPA & Konverentsihotell
 A. H. Tammsaare pst 39 – Pärnu Tennisekeskus
 A. H. Tammsaare pst 57 – Pernova Hariduskeskuse hoone
A. H. Tammsaare pst 61 – Pärnu sisejulgeoleku ühishoone
 A. H. Tammsaare pst 70 – Lembitu kasarmud

Galerii

Viited 

Pärnu tänavad
A. H. Tammsaare
Vee tänav (Pärnu)

Vee tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab Tallinna maantee (Kesklinna silla), Akadeemia tänava ja Laia tänava ristumiskohast ja lõpeb Esplanaadi tänaval. Tänav ristub veel Pika (vasakult), Keskväljaku (paremalt), Uue (vasakult), Rüütli, Kuninga, Lõuna ja Ringi tänavaga. Tänav külgneb ka Vaasa pargi, Lastepargi, Jakobsoni pargi ja Munamäe pargiga.

Tänav on ligikaudu 760 m pikkune. Tallinna maanteest Lõuna tänavani on Vee ühesuunaline. Sõita saab vaid Tallinna maantee suunas.

Nimi
Vee tänava (saksa keeles Wasserstraße) nimi tuleneb Vee väravast, mis asus tänava jõepoolses otsas. Vee värav oli üks kolmest uusaegase Pärnu kindluslinna väravatest. 1936–1940 kandis tänav Johan Laidoneri nime.

Hoonestus 

 Vee 8  – Pärnu Suurmärter Katariina kirik
 Vee 12 – Endine hobupostijaam

Keskväljaku ja Vee tänava nurgal asub Endla teater.

Viited 

Pärnu tänavad
Toila-Oru park

Toila-Oru park (ka Oru park) on park endisaegse Oru lossi ümber. Pargi kaitseks on tänapäeval moodustatud Oru pargi maastikukaitseala.

Pargi suurus oli algul umbes 100 ha. Suur osa sellest oli kujundatud looduslikus stiilis. Pargi ehitustöödel osalesid paljud kohalikud talupojad. Lossi ja pargi ehitamise väidetav kogumaksumus oli 5 miljonit kuldrubla.

Välislingid

Eesti pargid
Toila vald
Belvédère

Belvédère (hääldus belve'deer) on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. See kuulub Tourrette-Levens'i kantonisse Nice'i ringkonnas.

Linna territoorium asub 575–3080 meetri kõrgusel üle merepinna.

Vallavanemaks on Paul Burro.

Viited

Välislingid 

 Valla ametlik koduleht (prantsuse keeles)

Alpes-Maritimesi departemangu vallad
La Bollène-Vésubie

La Bollène-Vésubie (hääldus la bol'leen ve'sübi) on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. Ta kuulub Tourrette-Levens'i kantonisse Nice'i ringkonnas.

Linna territoorium asub 465–2122 meetri kõrgusel üle merepinna.

Valla keskuses asub Püha Laurenti kirik (Église Saint-Laurent) ja liblikate muuseum (Musée des Papillons).

Tema vallavanemaks on Martine Barengo-Ferrier.

Viited

Välislingid 

 Valla koduleht (prantsuse keeles)

Alpes-Maritimesi departemangu vallad
Le Broc (Alpes-Maritimes)

Le Broc [lö bro'k] on asula ja vald Prantsusmaal Alpes-Maritimesi departemangus. See kuulub Nice 3. kantonisse Nice'i ringkonnas.

Linna territoorium asub 91–1024 meetri kõrgusel üle merepinna.

Tema vallavanemaks on Philippe Heura.

Välislingid 

Valla koduleht (prantsuse keeles)
Valla keskuse kaart ja sinna märgitud vaatamisväärsused (prantsuse keeles)

Alpes-Maritimesi departemangu vallad
Sauna tänav (Tartu)

Sauna tänav on tänav Tartus Ülejõe linnaosas.

Tänav on jätk Kroonuaia tänavast ja lõppeb Staadioni tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 550 meetrit. 20. saj. esimesel poolel oli tänav lühem ja ühendas Kalda teed (praegune Ranna tee) Meltsiveski (praegu Ujula) tänavaga. Tsaari ajal oli tänava nimi Väike Veski tänav või Väike Meltsiveski tänav (Kleine Mühlen Str., Малая Мельничная ул.)

Välislingid

Tartu tänavad
Georges Méliès

Marie-Georges-Jean Méliès (8. detsember 1861 Pariis – 21. jaanuar 1938 Pariis) oli prantsuse mustkunstnik ja filmitegija, kes on tuntud oma paljude tehniliste arenduste tõttu varases filmikunstis. Ta oli viljakas eriefektide uuendaja.

Tema tuntud filmide hulka kuulub "Reis Kuule" (1902).

1888. aastal sai Méliès'st Robert Houdini teatri (Robert-Houdini rajatud illusiooniteater) omanik. Méliès lõi üle 30 illusiooninumbri. Kümne aasta pärast oli ta tuntumaid mustkunstnikke Prantsusmaal.

Viited

Prantsusmaa filmilavastajad
Mustkunstnikud
Sündinud 1861
Surnud 1938
Helme mõis

Helme mõis (saksa keeles Schloß Helmet) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Tõrva valda.

Keskajal asus enam-vähem mõisa kohal Helme ordulinnus. 

Enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid mõisa viimased omanikud Strykid.

Mõisahooned 
Mõisa ühekorruseline varaklassitsistlik peahoone ehitati 1770. aastatel. Peahoone on säilinud tänapäevani.

Kõrvalhooneist on säilinud Helme mõisa vesiveski ja Helme mõisa sepikoda. Historitsistlik maakividest sepikoda on Valga–Uulu maantee poolt ühekorruseline, õue poolt pooleteisekordne viilkatusega lõhutud maakividest ehitis. Lõunapoolne otsafassaad on lahendatud laiadele kivipostidele toetuva ulualusena, mille all asusid sepikoja väravad.

Helme lossipargis asus esimene Friedrich von Schilleri mälestusmärk (1805, hävinud)

Viited

Välislingid

Viljandimaa mõisad
Strykide mõisad
Tõrva vald
Helme kihelkond
Rennenkampffide mõisad
Kaagjärve mõis

Kaagjärve mõis (saksa keeles Kawershof) oli rüütlimõis Karula kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Valga valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1541 ja tollal olid mõisa omanikud Kawerid. Nende järgi sai mõis ka nime. 

1801–1919 olid Kaagjärve ja Karula mõisa omanikud ühised: algul Brüggenid ja hiljem Groted.

Mõisa ühekorruseline uusrenessanss-stiilis peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoones tegutseb Kaagjärve Lasteaed-Algkool.

Mõisast 2,5 km lääne pool Kaagjärve oja äärde rajati 1880. aastatel tööstuskompleks (Kaagjärve-Mäemõisa mõis).

Vaata ka
Eesti mõisate loend
Uusrenessanss

Viited

Välislingid

Võrumaa mõisad
Valga vald
Karula kihelkond
Kuigatsi mõis

Kuigatsi mõis (saksa keeles Löwenhof) oli rüütlimõis Sangaste kihelkonnas Tartumaal. Nüüdisajal jääb mõis Valga maakonda Otepää valda.

Ajalugu
Mõisa on esimest korda mainitud 1509. aastal. Mõis kuulus algselt Dumpianitele, hiljem kuulus mõis Dückeritele ja 18. sajandil oli mõis von Löwensternide omanduses, kelle nime järgi oli koha saksakeelne nimi Löwenhof. 

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Nolckenid. Pärast Kuigatsi kooli likvideerimist läks mõis erakätesse, selle omandas perekond Sõnajalg. Investeeringuid aga ei ole tehtud ning muinsuskaitse all olev Kuigatsi mõisa valitsejamaja  ja peahoone seisavad tühjalt ja lagunevad.

Mõisaansambel
Mõisa varaklassitsistlik peahoone ehitati 1770.–1880. aastatel, Löwensternide ajal.

20. sajandi keskel ehitati mõisahoonet ümber, mille käigus muudeti oluliselt selle välisilmet. Viimase koolina tegutses mõisahäärberis omaaegse Valga rajooni erivajadustega laste kool (Kuigatsi Eriinternaatkool), hiljem oli seal ka lastekodu. See likvideeriti 2001. aastal. Pärast seda on mõis seisnud tühjalt. Internaatkooli perioodi tunnuseks on mõisahoone kõrvale ehitatud üldisse ansamblisse mittesobiv internaadihoone.

Vaata ka 
Kuigatsi postijaam

Viited

Kirjandus
Praust, Valdo. Tartumaa mõisad. Tallinn: Tänapäev, 2008. Lk 152–155.

Välislingid

Tartumaa mõisad
Otepää vald
Sangaste kihelkond
Oti mõis

Oti mõis, ka Pöide mõis (saksa keeles Peudehof) oli rüütlimõis Pöide kihelkonnas Saaremaal; Saaremaa üks vanemaid mõisaid. Nüüdisajal jääb mõis Saare maakonda Saaremaa valda.

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Aderkasid.

Mõisat on esimest korda mainitud 1309. Sel ajal oli ta Pöide ordulinnuse majandusmõis. 

Mõisa peahoone sai praeguseni säilinud kuju 1850.

Viited

Kirjandus
Saaremaa. Maateaduslik, majanduslik ja ajalooline kirjeldus. Toim. A. Luha. Tartu: Eesti Kirjanduse Seltsi kirjastus, 1933. Lk 708 .

Välislingid

Aderkaside mõisad
Pöide kihelkond
Saaremaa mõisad
Saaremaa vald
Pahkla mõis

Pahkla mõis (saksa keeles Pachel) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Kohila valda.

Mõis rajati 17. sajandi algul. 

Mõisa ühekorruseline peahoone ehitati tõenäoliselt 18. sajandi lõpul või 19. sajandi algul. 1905. aastal põletati peahoone maha ja praegu on see varemetes.

Viited

Välislingid

Harjumaa mõisad
Kohila vald
Hageri kihelkond
Patküla mõis

Patküla mõis (saksa keeles Owerlack) oli rüütlimõis Helme kihelkonnas Viljandimaal. 

Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Patkülas Tõrva vallas Valga maakonnas, Patküla–Kimma tee ääres.

Ajalugu 
Patküla mõisa kohta on varasemad teated 1517. ja 1533. aastast. Mõis kuulus 16. sajandi esimesel poolel Overlackerite perekonnale ja läks hiljem Patkullide valdusse. 18. sajandil läks mõis sugulussidemete kaudu edasi von Müllerite, seejärel Freytag von Loringhovenite perekonnale. Mõis kuulus 19. sajandi alguses Freytag von Loringhoven perekonnale, 1803. aastal panditi mõis Friedrich Karl von Sieversile kümneks aastaks. 1819. aastal omandas mõisa Reinhold Otto Freytag von Loringhoven. Reinhold Otto Freytag von Loringhoveni surma järel läks 1853. aastal mõis  tema pärijate ühisomandisse ja 1857. aastal tema poja Arthur Georgi Freytag von Loringhoveni  ainuomandisse. 

1830. aasta paiku rentis Patküla mõisa eestlasest Mats Erdell. 1833. aastal sai ta ka variisiku (Voltveti mõisniku von Stryki abil) Roobe mõisa pandipidaja õigused. 

1861. aastal omandas mõisa Georg Philipp von Stryk  (1833–1893), kelle surma järel omandas 1894. aastal mõisa pärija, tema poeg Harald Georg Alexander von Stryk  (1857–1917). Georg Philipp von Stryki ajal algas mõisamaade kruntimine ehituskruntideks. Harald Georg Alexander von Stryk oli Helme ja Patküla mõisnik.

1919. aastal mõis riigistati Eesti Vabariigi poolt.

Mõisahooned 

Mõisa vähesäilinud mõisaansamblisse kuulusid Patküla mõisa peahoone ja kultuurimälestiseks tunnistatud: ait-kuivati ja Patküla mõisa tall.

Patküla mõisa omandisse kuulus puidust Tõrva kõrtsihoone.  Kõrtsihoone ehitati esmakordselt Pärnu–Tartu ja Viljandi–Valga maantee ristumiskohale 1834. aastal. 1890. aasta sügisel põles vana puidust kõrtsihoone maha ning hoone ehitati taas üles maakivist. Kõrtsihoones tegutses kõrts ning tall.

Vaata ka 
Tõrva vesiveski

Galerii

Viited

Välislingid

Viljandimaa mõisad
Helme kihelkond
Tõrva vald
Patkulite mõisad
Strykide mõisad
Vivo Tamm

Vivo Tamm (10. oktoober 1932 Pärnu-Jaagupi – 16. detsember 2015 Tallinn) oli Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti ehitusettevõtja ja sporditegelane.

Ta läks 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonda õppima vesiehitust, kuid lõpetas 1960. aastal juba tööstus- ja tsiviilehituse eriala.

1954. aastast töötas ta artellis Parkett ehitusjaoskonna meistrina, 1961. aastast Tallinna Remondi- ja Ehitusvalitsuse peainsenerina. 1964. aastast oli ta Tartu Kolhoosidevahelise Ehituskontori vanemtöödejuhataja ja peainsener.

Aastatel 1974–1992 oli ta Eesti NSV Vabariikliku Koondise Eesti Kolhoosiehitus (EKE; hiljem Eesti Külaehitus) juhatuse esimees.

Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
NLKP liige 1964. aastast. Oli ka EKP revisjonikomisjoni liige. 

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu liige. Oli sealse ehitus- ja kommunaalmajanduskomisjoni liige.

Sporditegelasena
Aastail 1987–1992 oli ta Eesti Sulgpalliföderatsiooni president ning aastail 1992–1997 Eesti Olümpiakomitee liige.

Artikleid
1986 "Õppimine ja elu". // Ehitus ja Arhitektuur 1/ 1986. Lk 24–26

Tunnustused
1988 Eesti NSV teeneline ehitaja

Viited

Välislingid

Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985. Lk 248 (kaader 250)
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti ehitusinsenerid
Eesti majandustegelased
Eesti ettevõtjad
Eesti sporditegelased
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti NSV X Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eesti NSV teenelised ehitajad
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2015
Uhtna mõis

{
  "type": "FeatureCollection",
  "features": [
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {},
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [
          26.567495,
          59.394127
        ]
      }
    },
    {
      "type": "Feature",
      "properties": {},
      "geometry": {
        "type": "Point",
        "coordinates": [
          26.5661,
          59.394335
        ]
      }
    }
  ]
}

Uhtna mõis (saksa keeles Uchten) oli rüütlimõis Rakvere kihelkonnas Virumaal. Nüüdisajal jääb mõis Lääne-Viru maakonda Rakvere valda.

Mõisat mainiti esimest korda 1489 aastal 

. 

Mõisa viimased omanikud enne 1919. aasta mõisate võõrandamist olid Weissid.

Mõisa klassitsistlik peahoone ehitati tõenäoliselt 19. sajandi esimestel kümnenditel.

Viited

Välislingid

Virumaa mõisad
Eesti mõisad
Rakvere vald
Rakvere kihelkond
Ungern-Sternbergide mõisad