joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
SIVO festival

SIVO festival on iga-aastane tantsufestival Hollandis Drenthe provintsis Odoorni külas, mida korraldatakse alates 1985. aastast.

Festival toimub iga aasta 31. nädalal. See algab kolmapäeval ja lõpeb pühapäeval. Osavõtvaid rühmasid on maksimaalselt 18–20 välismaalt ja 4 Hollandist. Festivali toimumise aja jooksul külastab seda kuni 35 000 pealtvaatajat.

Välislingid 

 Festivali kodulehekülg (inglise ja hollandi keeles)

Tantsufestivalid
Drenthe provints
Martine Aubry

Martine Aubry (neiupõlvenimega Delors; sündinud 8. augustil 1950) on Prantsusmaa poliitik, Sotsialistliku Partei esimene sekretär 2008. aasta novembrist, Lille'i linnapea 2001. aastast.

Aastatel 1997–2000 oli Aubry töö- ja solidaarsuse minister. Ministrina saavutas ta 35-tunnise töönädala kehtestamise senise 39-tunnise asemel.

Martine Aubry isa on endine rahandusminister ja Euroopa Komisjoni president Jacques Delors.

Juunis 2011 teatas ta, et kandideerib 2012. aasta presidendivalimistel. Oktoobris 2011 peetud partei presidendikandidaadi valimistel kaotas Aubry teises voorus François Hollande'ile.

Prantsusmaa poliitikud
Sündinud 1950
Gorilla

Gorilla (Gorilla) on inimlaste sugukonda kuuluv perekond inimahve.

Klassifikatsioon

Gorilla perekond jaguneb kaheks liigiks (mägigorilla, tasandikugorilla) ja mitmeks alamliigiks.

 Gorilla gorilla – rannikugorilla:
 Gorilla gorilla gorilla;
 Gorilla gorilla diehli;
 Gorilla beringei:
 Gorilla beringei beringei – mägigorilla;
 Gorilla beringei graueri.

Levik

Gorillad elavad Kesk-Aafrika troopilistes ja subtroopilistes metsades.

Kirjeldus

Gorilla on kõige suurem ahv. Isasloom kaalub kuni 250 kg ja pikkust võib tal olla 1,8 m. 

Kui gorilla on ärritunud, tõuseb ta tagajalgadele püsti ja endale rusikatega vastu rinda tagudes huilgab täiest kõrist, et vastasele muljet avaldada. 

Inimestega kohtudes pöördub ta pigem tagasi, välja arvatud siis, kui tunnetab ohtu.

Eluviis

Gorillade elu koosneb puhkamisest, liikumisest, söömisest, magamisest ja öisest ning päevasest pesa ehitamisest (gorillad kasutavad harva sama puhke- või ööbimiskohta järjest). 

Erinevalt teistest ahvidest ronib gorilla harva puu otsa, enamasti kõnnib ta neljakäpukil maas. 

Gorillad elavad väikeste karjadena (5–30 isendit), mille moodustavad suur juhtisane (halli vöödiga piki selga) mõned nooremad isased, emased ja nende järeltulijad. 

Suurema osa päevast veedab gorilla toiduks sobivaid palu otsides või päiksepaistel lesides. Igal õhtul teeb ta endale magamiseks oksakubust pesa, enamasti otse maapinnale.

Gorillade seltsingutes valitsevad enamasti rahumeelsed suhted – hõbedase seljaga juhtisane kaitseb ja juhib kaaslasi toiduotsinguil ja alustab pesaehitust öiseks magamiseks.

Toitumine

Nad on herbivoorid, toituvad puuviljadest, lehtedest, õitest, juurikatest, bambusevõrsetest ja idudest.

Ohustatus

Ohustatud liigid

Mägigorillad (G.g. diehli) on tõsises hävimisohus. Vabas looduses elab neid 200–300 isendit, loomaaedades mitte ühtegi. Tänapäeval on gorillad kaitse all, kuid salakütid tapavad neid siiski üsna suurel arvul.

IUCNi Punase Nimestiku järgi (2012) on G.gorilla ja G.g.gorilla äärmiselt ohustatud liigid.

Gorillasid ohustab ka Ebola viirus, põhjustades nende haigestumist ahvide Ebola viirushaigusse. Arvatakse, et Ebola kandus inimestele üle gorillade karkasside töötlemisel ja nende liha söömise kaudu.

Viited

Välislingid 

  Sissekanne Mammal Species of the World-is
 Ebola-Ausbruch tötet 5.000 Gorillas (saksa keeles)
 Jonathan Kingdon, David Happold, Thomas Butynski, Michael Hoffmann, Meredith Happold, Jan Kalina, Mammals of Africa, köited 1-6, lk 35 – 52, 2013, Bloomsbury Publishing (inglise keeles)
 Rui Diogo, Juan F. Pastor, Adam Hartstone-Rose, Magdalena N. Muchlinski, Baby Gorilla: Photographic and Descriptive Atlas of Skeleton, Muscles and Internal Organs..., CRC Press, 2015, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 01.01.2015.a.)(inglise keeles)
 
Inimlased
Karatšai-balkaari keel

Karatšai-balkaari keel (karatšai-balkaari къарачай-малкъар тил) on turgi keelte kõptšaki rühma kuuluv keel, mida peamiselt Venemaal räägivad Karatšai-Tšerkessias ja Kabardi-Balkaarias karatšaid ja balkaarid.

Karatšai-balkaari keele lähimaks sugulaskeeleks peetakse Dagestanis kõneldavat kumõki keelt.

Kirjakeel kasutas 1920–1924 araabia kirja, 1924–1936 ladina kirja ja alates 1936. aastast kasutab kürillilist kirja.

Levik
Venemaal 302 700 (2002. aasta rahvaloendus), 305 364  (2010. aasta rahvaloendus)
Kasahstanis
Jordaanias 
Türgis
USA-s
Saksamaal

Välislingid

Turgi keeled
Kabardi-Balkaaria
Karatšai-Tšerkessia
Skolkovo

Skolkovo on küla Moskva oblastis, Odintsovo rajooni idaosas. Küla asub Moskva ringteest Skolkovo maanteed mööda 2 kilomeetrit lääne pool.

2005. aastal elas külas 365 inimest.

2010. aastal kavatseti küla lähedal alustada Skolkovo innovatsioonikeskuse ehk nõndanimetatud Vene Ränioru ehitamist.

Moskva oblast
Jaan Saul (Valgamaa)

Jaan Saul (12. august (31. juuli) 1866 Pringi veski, Pringi mõis, Kuigatsi vald, Tartumaa – 1. november 1954 Tatarski rajoon, Irkutski oblast) oli Eesti poliitik, Riigikogu liige ja Valga maavalitsuse esimees.

Elulugu 
Tema vanemad olid mölder, veski ja kõrtsi pidaja Paul Saul ning Henriette Undrits.

Ta õppis Soontaga vallakoolis, 1876–1882 Sangaste kihelkonnakoolis ja 1882–1885 Valga kreiskoolis, mille ta lõpetas.

Ta töötas isa talus ning oli 1893–1924 Kuigaste vallas Ädu mõisa (Hädu mõisa) ja Pringi mõisa ning Ädu mõisa osamaade rentnik.

Vabadussõja ajal töötas ta rahvaväe varustuse komisjonides.

Jaan Saul oli I Riigikogu liige 1920–1923. Ta oli Valga maakomitee (Valga maavolikogu) asutajaliige ja I Tartu maavolikogu liige.

29. juulist 1933 kuni 2. oktoobrini 1936 oli ta Valga maavalitsuse esimees, seejärel Valga maavalitsuse sekretäri kohusetäitja, maanõunik ja põllumajanduse osakonna juhataja.

Ta kuulus Põllumeestekogudesse ning oli Kuigatsi põllumeeste kogu asutajaliige ning esimees 1920. aastast.

Ta oli Eesti Põllumeeste Keskseltsi nõukogu liige.

Ta oli 1895. aastast Sangaste Põllumeeste Seltsi asutajaliige, 1908–1915 selle abiesimees, 1915–1925 esimees, 1925. aastast auliige.

Ta oli Kuigatsi Kaitseliidu üksuse asutajaliige ning Sangaste kirikunõukogu ja juhatuse esimees 1919. aastast. Ta oli Sangaste Laenu-Hoiu Ühisuse asutajaliige ja nõukogu liige 1909–1917. Ta oli Kuigatsi ühispiimatalituse asutajaliige ning nõukogu liige 1909–1917, samuti Kuigatsi karja-kontrollühisuse asutajaliige ning esimees 1924. aastast ja Kuigatsi turbaühisuse asutajaliige ning esimees 1927. aastast.

Aastal 1948 arreteeriti ta NKVD poolt Valgas. Seejärel oli Saul 1950. aastani asumisel Venemaal Novosibirski oblastis ning hiljem kandis karistust Irkutski oblastis.

Tunnustus
1938 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema abikaasaks sai 1893 Vilhelmine Sild.

Ta elas Hädu asunduses.

Viited

Kirjandus
Eesti avalikud tegelased, lk 295.
Segased ärioperatsioonid. Kuigatsi piimaühisus oma endiste juhtidega protsessimas. Kelle kätte jäid rukkimüügi rahad? – Postimees, 21. november 1930, nr 317, lk 5.
Jaan Saul 70-aastane. – Postimees, 12. august 1936, nr 215, lk 7.

Välislingid
Valga maavanemad läbi aegade
Kuigatsi kohta ajalehest Lõuna-Eesti

I Riigikogu liikmed
Valga maavanemad
Põllumeestekogude poliitikud
Kaitseliidu Valgamaa maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1866
Surnud 1954
Margus Punab

Margus Punab (sündinud 19. septembril 1966) on eesti arst (androloog) ja arstiteadlane.

Margus Punab lõpetas 1984. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1992. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna; 2007. aastal sai doktorikraadi (teema: meeste viljakus ja selle riskitegurid Eestis).

Alates 1996. aastast töötab ta Tartu Ülikooli Kliinikumis, alates 2005. aastast juhib seal meestekliinikut. 

Alates 1. märtsist 2021 on ta TÜ kliinilise meditsiini instituudi androloogia professor. 

Alates 1998. aastast on ta Balti Androloogide Seltsi president. Kuulub EÜS-i. 

Punab on ka kunstikoguja.

Tunnustus
2014 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

Androloog Margus Punab: Tugev mees lahendab probleemi, nõrk jääb koju kotile Sakala, 10. oktoober 2004
Neinar Seli stipendiumid pälvis dr Margus Punab Äripäev, 19. mai 2010
 Professor Margus Punabi inauguratsiooniloeng „Eesti meeste tervis“ UTTV, 21. september 2021

Eesti arstid
Eesti arstiteadlased
Eesti kunstikogujad
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1966
Paul Klebnikov

Paul Klebnikov (vene keeles Павел Юрьевич Хлебников; 3. juuni 1963 New York – 9. juuli 2004 Moskva) oli vene päritolu USA ajakirjanik.

Klebnikov sündis USAs. Tema esivanemad emigreerusid Venemaalt poliitilistel põhjustel 1918. aastal. Tema vanavanaisa oli valgekaartlaste admiral ja mõrvati bolševike poolt.

Klebnikov lõpetas 1984 California ülikooli Berkeleys. Doktoritöö kirjutas ta Londoni Majandus- ja Politoloogiakoolis Pjotr Stolõpinist.

Klebnikov töötas alates 1989 ajakirjale Forbes. Ta tõusis ajakirja vanemtoimetajaks, käsitledes Venemaa ja Ida-Euroopa poliitikat, majandust ja korruptsioonijuhtumeid. 2004. aastal sai temast Forbesi venekeelse väljaande peatoimetaja.

2000. aastal ilmus Klebnikovi kirjutatud Boriss Berezovski elulugu "Kremli ristiisa: Boriss Berezovski ja Venemaa paljaksriisumine". Klebnikov süüdistas Berezovskit muuhulgas ajakirjanik Vladislav Listjevi tapmise korraldamises.

Klebnikov tapeti 2004. aastal. Kuritegu jäi lahendamata. Tema mõrvas süüdistatuna anti kohtu alla 3 tšetšeeni, kuid kohus mõistis nad õigeks . 9. novembril 2006 tühistas Venemaa ülemkohus õigeksmõistva otsuse ja andis korralduse tšetšeenid uuesti kohtu alla anda .

USA Senat pakkus Venemaale abi Klebnikovi surma uurimisel, aga Venemaa peaprokurör Juri Tšaika keeldus, teatades, et Venemaa saab ise hakkama. 9. juulil 2007, Klebnikovi 3. surma-aastapäeval tegi USA Riigidepartemang analoogilise avalduse. Klebnikovi surma uurimist arutasid ka USA president George Bush noorem ja Venemaa president Vladimir Putin oma kohtumisel.

Viited 

Ajakirjanikud
Sündinud 1963
Surnud 2004
California Ülikool Berkeleys

California Ülikool Berkeleys (inglise keeles University of California, Berkeley; UC Berkeley; Cal) on California Ülikoolide süsteemi kuuluv riiklik ülikool Ameerika Ühendriikides California osariigis Berkeleys. 

Ülikool asutati 1868. aastal ning see on vanim California ülikoolide süsteemi kuuluvatest ülikoolidest. Lisaks ülikoolile kaashaldab UC Berkeley ülikool kolme riiklikku laborit: Lawrence Berkeley, Lawrence Livermore'i ja Los Alamose laborit.  

UC Berkeley õppejõudude, teadlaste ning vilistlaste seas on 93 Nobeli auhinna laureaati, 13 Fieldsi medalisti ja 11 Pulitzeri auhinna laureaati. Koos Berkeley riikliku laboriga on UC Berkeley ülikooli teadlased avastanud 16 keemilist elementi, sealhulgas plutooniumi, kaliforniumi, berkeeliumi ja einsteiniumi. Berkeley füüsik Robert Oppenheimer oli teise maailmasõja ajal Manhattani Projekti teadusdirektor. Selle koordineerimiseks rajas ta Los Alamose Riikliku Labori. Projekti raames töötati välja esimesed tuumapommid. UC Berkeley õppejõud Edward Teller töötas koos kolleeg Stanislaw Ulamiga välja vesinikupommi.

Lisaks väga tugevale akadeemilisele ja teaduslikule keskkonnale on UC Berkeley tuntud kui üks Ameerika Ühendriikide kontrakultuuri hälle . UC Berkeley tudengid on läbi aastakümnete silma paistnud oma poliitilise aktiivsusega, mis algas 1960. aastatel sõnavabaduse liikumisest ning kestab tänapäevani.

1977. aastal koostas Bill Joy ülikoolis Unixi versiooni, mida tuntakse BSD-na (Berkeley Software Distribution).

UC Berkeley ülikooli raamatukogu 
Berkeley ülikooli raamatukogu 11,5 miljoni köitega on suuruselt neljas akadeemiline raamatukogu Ameerika Ühendriikides (Harvardi Ülikooli, Illinoisi ülikooli Urbana-Champaigne's ja Yale'i Ülikooli raamatukogu järel) ning koosneb 32 alaraamatukogust. Märkimisväärsete kollektsioonide hulka kuuluvad C.V. Kerri Ida-Aasia raamatukogu, mis on suurim omalaadne läänemaailmas, ning Bancrofti haruldaste käsikirjade raamatukogu, mis on USA-s üks suuremaid ja kus säilitatakse muu hulgas Mark Twaini erakogu ning Homerose ja Euripidese teoste käsikirju.

Viited 

Ameerika Ühendriikide ülikoolid
California
Allan Noormets

Allan Noormets (sündinud 9. veebruaril 1964) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna 22. Keskkooli. Õppis aastatel 1982–1983 Tallinna Pedagoogilises Instituudis näitejuhtimist. Aastatel 1983–1985 teenis sundaega Nõukogude armees. Võeti 1985. aastal täiendava vastuvõtu korras vastu Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedrisse, mille lõpetas 1988. aastal (13. lend). 

Aastatel 1988–1994 töötas Viljandi teatris Ugala. Alates 1994. aastast on Allan Noormets Tallinna Linnateatri näitleja. Mänginud ka seriaalides ("Wikmani poisid", "Õnne 13", "Riigimehed") ja filmides ("Õnnelind flamingo").

Tunnustus
 2019 Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind

Isiklikku
Allan Noormets ei ole Andres Noormetsa vend.

Viited

Välislingid

Allan Noormets Tallinna Linnateatri kodulehel
Allan Noormets andmebaasis IMDb

Ugala näitlejad
Eesti filminäitlejad
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1964
Rubiin (kino)

Rubiin oli kino Viljandi kesklinnas. 

147 kohaga tüüpprojektil põhinev laiekraankino hoone ehitati aastatel 1964–1965 ja heakorratööd tehti 1966. aastal. Hoone asus aadressil Lossi 21. Kaks kolmandikku kinost asus keskaegse Viljandi linna territooriumil ja otse Viljandi linnamüüri peal ning veel kolmandik ulatus vallikraavi alale, mis oli ebastabiilne. 

Kino lõpetas tegevuse 2011. aastal. Varisemisohtlikuks muutunud ja kasutuseta hoone lammutati 2011. aasta alguses.

Kino ehitamine ja avamine
Kinomaja vundamenti rajades tuli lammutada hulk vanu vundamente ja vedada ära suur kogus täitepinnast. Nurgakivi panemisel paigaldas aastaarvu 1964 kandva memoriaaltahvli Viljandi kinovõrgu kauaaegne direktor Josel Blumberg. Tahvli taha pandi pudel, milles olid kino põhiplaan, ajalehed, metallraha jm. Enne kino avamist kuulutati kohalikus ajalehes välja nimevõistlus, mille tulemusena uusehitis sai juba aegsasti enne valmimist Rubiiniks.

Esimene uues kinos näidatud film oli Tallinnfilmi "Supernoova", teisena jooksis Itaalia-Prantsusmaa ühistoode "Abielu Itaalia moodi", mille kassa korvas avafilmiga tekkinud puudujäägi.

Sisustus
Vaatesaali seinad olid kaetud riidega, millel asusid puitliistud. Kõiki materjale oli tuleohutuse tagamiseks töödeldud. Vestibüüli aknad olid metallraamidega, seinad kaetud õlivärvidega ja põrandad terratsoga.

Viited

Välislingid
Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vaade kinole Rubiin. Raivo Kursk, 1980
Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Vaade kinole Rubiin pärast septembrikuist lumesadu. Endel Veliste, 1966
Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Kino Rubiin. Endel Veliste, 1975
 Eesti Rahvusarhiivi fotode andmebaas. AS-i Elav Teadus liikmed ajakirjanik Jüri Tallinn (paremal) ning operatoor Rein Kotov kino Rubiin juures filmimas. Endel Veliste, 1994

Viljandi ajaloolised ehitised
Eesti kinod
Eesti kinohooned
Korporatsioon Fraternitas Academica Dorpatensis

Korporatsioon Fraternitas Academica Dorpatensis oli 1850. aastal Tartus asutatud baltisaksa üliõpilaskorporatsioon.

Ajalugu
Korporatsioon saadeti juba 1861. aasta veebruaris laiali. Üheks selle põhjuseks on peetud korporatsiooni liikmeskonda, mis koosnes suures osas läti tudengitest, keda sakslastest korporandid ei tahtnud Chargiertenconventi liikmetena näha.

Fraternitas Academica Dorpatensis
Siófok

Siófok on linn Ungaris Somogyi komitaadis. Asub Balatoni lõunakaldal. Linna nimetatakse tihti ka Balatoni pealinnaks või ka Ungari suvepealinnaks.

Siófok on Pärnu sõpruslinn.

Seal on sündinud helilooja Imre Kálmán.

Linnas tegutseb jalgpalliklubi BFC Siófok. 

4.–8. septembril 2012 toimus seal Soome-ugri rahvaste 6. maailmakongress.

Sõpruslinnad

Viited

Välislingid 
Linna koduleht

Ungari linnad
Somogyi komitaat
Viljandi Jaani kirik

Viljandi Jaani kirik on Viljandis paiknev kivikirik, kus tegutseb EELK Viljandi Jaani kogudus.

Kiriku kellatornis mängib Eesti suurim, 25 kellast koosnev kariljon Tõnu Kõrvitsa spetsiaalselt Jaani kiriku kellamängu jaoks kirjutatud teost. 

Kirik asub aadressil Pikk tänav 6.

Ajalugu 
1989–1991 aastatel tehtud arheoloogilistel uurimistöödel, mida juhatas Heiki Valk, teadusliku kokkuvõte alusel hindas ta, et arvatavasti  kirik ehitati 13. sajandi lõpul, mille osa müürist on säilinud Jaani kiriku krüptis. Samuti rajati kiriku kõrvale kalmistu, mis oli kasutusel kuni 18. sajandi teise pooleni.

Liivi sõja (1558–1583) ajal purustati turuväljaku (praegune Johan Laidoneri plats) ääres asunud ning pühale Johannesele ja Klaarale pühitsetud Viljandi linnakirik. Koguduse tarbeks asuti taastama 1466–1472 rajatud Viljandi kloostri juures paiknenud kirikut või kabelit, mis koos frantsisklaste kloostriga oli 1560. aastal suletud ja sõjas purustatud.

17. sajandi esimestel kümnendeil üles ehitatud kirik pühitseti ristija Johannesele. Taas kannatas kirik Põhjasõjas.
18. sajandi teisel poolel sai kirik kõrge, vahegaleriiga barokse tornikiivri, mis põles 1811. aastal. 1815 valmis tänaseni säilinud tornikiiver.

Kirik suleti 1950. aastail ja muudeti kaubalaoks. Viljandi Jaani kiriku inventar anti üle teistele kogudustele, kiriku varad ja sisustus päästeti hävingust ning jaotati mitme Eesti kiriku vahel. 1986 hakati hoonet rekonstrueerima kontserdisaaliks ja 1989. aastal peeti juba kiriku taastamise plaane. Peaaegu valminud kirikus peeti 1991. aasta jõulude ajal jälle jumalateenistus ning 27. detsembri 1992 jõuti taas kiriku sissepühitsemiseni.

Galerii

Viited

Välislingid 

Viljandi Jaani koguduse koduleht

Kirikust lehel Teeliste kirkud
Tiina Sarv: "Jaani kirikut ehib August Weizenbergi «Lootus»" Sakala, 2. detsember 2006

Viljandi maakonna kirikud
Viljandi kirikud
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Viljandi maakonna kultuurimälestised
Tartu piiskopkonna kirikud
Georg von der Osten-Sacken

Georg (Jürgen) von der Osten-Sacken, õigemini Georg von der Osten gen. Sacken (1617 Saaremaa – 27. august 1690) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane, mõisaomanik.

Elulugu
Ta pärines nimekast Osten-Sackeni aadlisuguvõsast. Sündis Kaunispe mõisniku major Alexander von der Osten-Sackeni (1590–1654) ja tema abikaasa Margaretha von Rosenhageni (suri 1653) vanema pojana. Astus Rootsi sõjaväeteenistusse, kus teenis välja rittmeistri auastme. 1661. aastal oli ta meeskohtunik, seejärel valiti Saaremaa rüütelkonna maanõunikuks. 1675. aastal sai temast naturalisatsiooni korras Rootsi aadlik; Rootsi rüütelkonda indrodutseeriti samal aastal. Aastatel 1678−1690 oli ta  Saaremaa kuberner. Ta oli ühtlasi Saaremaa ülemmaakohtu president ja Saaremaa konsistooriumi direktor.

Mõisavaldused
Talle kuulusid Saaremaal Kaunispe (Kaunispäh), Kõljala (Cölljall) ja Siiksaare (Siksaar) ning Eestimaal Eivere (Eiefer). Abielu kaudu omandas Rootsis Södermanlandi läänis Grytaby.

Perekond
Georg von der Osten-Sacken oli kaks korda abielus. 
Abielu  Tõlluste mõisniku tütre Sophia Buddega jäi lastetuks. 
1661. aasta paiku abiellus ta Rootsi aadlineiu Anna Maria Rosencrantz af Granhammariga (suri 1695), kellega tal sündis kolm last: 
Alexander (ristiti 1662)
Tütar (ristiti 1664)
Johann Gustav (1667–1717), ooberstleitnant, mõisaomanik

Varia
Tema vapikilp asus Jämaja kirikus.

Vaata ka
Osten-Sacken

Viited

Kirjandus
Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade Svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. V kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1930. Lk 563 .
Hupel, August Wilhelm. Materialen zu einer öselschen Adelsgeschichte. − Nordische Miscellaneen. 20stes und 21stes Stück. Riga: verlegts Johann Friedrich Hartknoch, 1790, lk 145 .

Georg
Saaremaa maanõunikud
Rootsi aadlikud
Baltisakslased
Rootsi sõjaväelased
Saaremaa kubernerid
Saaremaa mõisnikud
Sündinud 1617
Surnud 1690
Väike-Ameerika Hääl

Väike-Ameerika Hääl on Uue Maailma Seltsi väljaantav ajaleht.

Ajalehe päises on öeldud, et see on "Tallinna kohalike elanike leht".

Välislingid
Ajaleht MTÜ Uue Maailma Selts kodulehel

Tallinna ajalehed
Labin

Labin on linn Horvaatias Istra maakonnas.

Välislingid

Horvaatia linnad
Novigrad

Novigrad on linn Horvaatias Istra maakonnas.

Välislingid

Horvaatia linnad
Kantreküla

Kantreküla on Viljandi linnaosa.

Algselt oli Kantreküla alevik Viljandi linna servas. Kantreküla kujunes 1860. aastatel. Kantreküla on nime saanud selle järgi, et küla asus Viljandi kirikumõisa maadel ning kanter (ka kantor) oli kirikumuusik.

1919. aastal liideti Kantreküla Viljandi linnaga ja 1921. aastal ühendati linna elektrivõrguga.

Linnaosas asub Viljandi raudteejaam.

Vaata ka
 Uno Pohrti masinavabrik

Viited

Välislingid
 Fotod Kantrekülast portaalis ajapaik.ee
 "Viljandi agulis Kantrekülas on majadel nimed" Postimees, 24. juuli 2000
 "Materjalikirev miljööväärtuslik Kantreküla" Sakala, 25. september 2007

Viljandi linnaosad
Uueveski (Viljandi)

Uueveski on Viljandi linnaosa.

Linnaosas asub Viljandi Kesklinna Kool.

Tänavad

Endla
Ilmarise
C. R. Jakobsoni
Jalaka
Kaevu
Kalda puiestee
Kalda põik
Koidu
L. Koidula
Kooli
Kooliaia
Kullamäe
J. Kunderi
Kungla
Lembitu puiestee
Lohu

Lossi
August Maramaa puiestee
Meeme
Musta tee
Oja tee
Paisu
Pähkli
Pärna
Saare
Tallinna
Tamme
Ugala puiestee
Uueveski tee
Uus
Mihkel Veske puiestee
Kanepi

Lina

Viljandi linnaosad
Znamensk

Znamensk on kinnine linn Venemaal Astrahani oblastis, Kapustin Jari raketipolügooni halduskeskus. Asub Volgogradist 90 km ida pool Ahtuba vasakul kaldal. Linna lähedal on sõjalennuväli. 1993. aastani kandis nime Kapustin Jar-1.

Elanike arv oli 2009. aastal 32 500.

Välislingid 
http://www.znamensk.astranet.ru/

Venemaa linnad
Astrahani oblast
Harry Johann Nuudi

Harry Johann Nuudi (15. juuni 1894 Sindi – 3. mai 1965 Christiansted, USA Neitsisaared) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1901–1905 Sindi algkoolis ja 1905–1913 Pärnu Poeglaste Gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta Tartu Ülikoolis aastatel 1913–1917 ja 1923–1926. Töötas aastatel 1918–1919 koduõpetajana, 1919–1923 Pärnu Ühisgümnaasiumis ladina keele õpetajana ja 1926–1930 samas koolis usuõpetajana. Ordineeriti 13. aprillil 1930 õpetajaks.

Oli aastatel 1930–1935 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja. Aastatel 1935–1939 oli Pärnu Eliisabeti koguduse 1. pihtkonna õpetaja, 1939–1944 aga Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja. Oli aastatel 1935–1940 konsistooriumi assessor. Samuti oli Sisemisjoni Seltsi hoolekandeasutus Nain (tegeles nõdramõistuslike laste õpetamisega) kuraatoriks. Lisaks oli ta Eesti Pimedate Seltsi esimees, Eesti Kurttummade Seltsi auesimees, Tiisikuse Vastu Võitlemise Seltsi juhatuse liige, Vangide Hooldamise Seltsi esimees

Lahkus aastal 1944 Saksamaale. Oli aastal 1944 eestlaste vaimulikuks Pommeris, Kappelnis (Schleswig-Holsteini liidumaal) ja Oldenburgis. Pärast sõda oli Briti okupatsioonitsooni eestlaste usuelu korraldaja, samuti oli Oldenburgi Eesti Gümnaasiumis ladina keele ja usuõpetuse õpetajaks. Lisaks oli ta aastatel 1948–1950 praosti kohusetäitja. Lahkus aastal 1950 Saksamaalt USA-sse. Oli aastatel 1951–1956 ametis Scherrestadis(?), 1949–1955 toimetas Chicagos ajakirja Usu Sõna (väljaandja: National Lutheran Council). Aastatel 1956–1965 oli ta Christiastedi (Saint Croix'i saarel, USA Neitsisaared) Ameerika koguduse õpetaja ja USA Neitsisaarte misjoniõpetaja.

Viited

Välislingid 
Väliseesti isikulooline andmebaas

Pärnu Eliisabeti koguduse vaimulikud
Pärnu-Jakobi koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1894
Surnud 1965
Ata Meken

Sotsialistlik Partei "Ata-Meken" ('Isamaa') on Kõrgõzstani partei, mida juhib Ömürbek Tekebajev.

Partei asutati 1992. aasta lõpus konservatiivsest parteist Erkin Kõrgõzstan eraldunud liberaalide ja tsentristide poolt. Tänast nime kannab 1998. aastast alates.

Partei pääses parlamenti nii 1994. aastal (5 kohta) kui 2000. aastal (2 kohta). 2007. aasta parlamendivalimistel parlamenti ei pääsetud.

Parteijuht Tekebajev kandideeris 2000. aastal presidendiks ning sai 14% häältest. 1995. aastal kõrvaldas Ülemkohus ta kandidaatide seast. Pärast Tulbirevolutsiooni oli Tekebajev 2005. aasta märtsist 2006. aasta veebruarini parlamendi esimees, kuid loobus kohast president Kurmanbek Bakijeviga vastuollu minnes.

Pärast Bakijevi kukutamist 2010. aasta aprillis oli Tekebajev juulini ajutise valitsuse asepeaminister.

Partei nõuab majandusreforme ja demokraatiat, seda peetakse vasaktsentristlikuks.

2010. aasta oktoobris peetavatel parlamendivalimistel ennustati Ata-Mekenile tulemust 10 kuni 12 protsendi ringis, kuid vaid mõneprotsendilist toetust riigi lõunaosas. Nädal aega enne valimisi korraldatud küsitluse andmetel oli Ata-Meken Kõrgõzstani populaarseim partei. Valimistel kogus partei 5,49% häältest ja sai viienda parlamenti pääsenud erakonnana 120-liikmelises parlamendis 18 kohta.

Ata Meken osales 2012. aasta septembrist 2014. aasta märtsini valitsuskoalitsioonis koos Sotsiaaldemokraatliku Partei ja Ar-Namõsiga. Lahkus koalitsioonist tehes peaminister Džantörö Satõbaldijevile etteheiteid seoses allilmaliidri vanglast vabastamise ja riigist põgenemise ning Kumtori kullakaevandusprojektiga.

Viited

Välislingid 
 Partei kodulehekülg
 Partei programm

Kõrgõzstani parteid
Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus

Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus (EAS; inglise keeles Enterprise Estonia) on Eesti riiklik sihtasutus, mis tegeleb ettevõtluse arendamisega, aidates kaasa ekspordi suurendamise, välisinvesteeringute kaasamise ja turismitulu kasvatamise vallas.

EAS loodi 2000. aastal. Sihtasutuse peakontor asub Tallinnas, regionaalsed esindused on Tartus ja Pärnus ning välisesindused Ameerika Ühendriikides, Araabia Ühendemiraatides, Kasahstanis, Hiinas, Hollandis, Jaapanis, Norras, Prantsusmaal, Rootsis, Saksamaal, Singapuris, Soomes, Suurbritannias ja Taanis.

EAS-i juhtimine ja valitsemine 

Juhatuse esimees:
 Ülari Alamets (2007–2012)
 Taavi Laur (2013–2014)
 Hanno Tomberg (2014–2016)
 Alo Ivask (2017–2019)
 Peeter Raudsepp (2019–)

Nõukogu esimees:
 Cinzia Siig (2012–2014)
 Erki Mölder (2014–2019)
 Arvi Lossmann (2019–2020)
 Kersti Männik (2020–2020)

EASi alla kuulub ka e-residentsus ja programm "Work in Estonia".

EAS annab välja iga-aastast ettevõtluse auhinda.

Ajalugu 
EAS asutati aastal 2000.

Vaata ka 
 Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse Tehnoloogiaagentuur

Viited

Välislingid 
 EAS-i koduleht

Eesti sihtasutused
Leonhard Wilhelm Pallon

Leonhard Wilhelm Pallon (15. august 1859 Jõgeveste – 2. jaanuar 1923 Rakvere) oli eesti vaimulik.

Õppis aastatel 1871–1879 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1879–1883. Oli prooviaastal Helme Maarja koguduses (Ernst Behse juures). Ordineeriti 20. jaanuaril 1885 Tartus õpetajaks.

Oli aastatel 1885–1886 adjunktõpetajaks Helme Maarja koguduses, aastatel 1886–1891 oli ta Paldiski Nikolai koguduse õpetaja. Aastatel 1891–1923 oli ta Rakvere Kolmainu koguduse ülemõpetajaks ja ka kooli usuõpetuse õpetajaks. Lisaks oli ta Viru maakonna koolirevident.

Isiklikku 
Tema poeg Egon Leonhard Pallon oli Rakvere Kolmainu koguduse ülemõpetaja, aastal 1936 aga lahkus Saksamaale ja oli seal kirikuõpetajaks.

Viited 

Rakvere Kolmainu koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1859
Surnud 1923
Egon Pallon

Egon Leonhard Pallon (29. jaanuar 1894 Rakvere – 15. august 1968 Göttingen) oli Eesti vaimulik.

Elukäik 

Palloni eestlasest isa oli Paldiski Nikolai koguduse kirikuõpetaja Leonhard Wilhelm Pallon, kes abiellus Tallinnas 1891. aastal baltisaksa aadlipreili Olga Elmire von Brückneriga (1874–1928). Eesti talupoegade hulka kuulunud perekond Pallon oli algselt pärit Tartumaalt.

Leonhardil ja Olgal sündis kuust last: Edgar Leonhard (1892), Egon Leonhard (1894), Ilse Helene Caroline (1895), Erwin Leonhard (1897) ning kaksikud Helga Elisabeth Pallon ja Mary Elmire Hildebrand (1900). Lapsed said saksa kasvatuse ja kodukeel oli saksa keel, ka vanemate sõbrad ja seltskonnad oli saksakeelsed. 

Egon Pallon õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1911–1916. Ordineeriti 14. juunil 1917 Tallinnas õpetajaks ja  läks Narva-Jõesuu Niguliste kogudusesse adjunktõpetajaks. Ta tagunes Saksamaale koos saksa okupatsioonivägedega 1919. aastal. Pallon ei leidnud uut teenistuskohta Saksamaal ning hakkas õppima Marburgi Ülikoolis, kus kaitses doktoritööd ja sai teoloogiadoktori kraadi. Kõnigsbergis temast sai baltisakslaste Landesveeri sõjaväljaõpetaja ehk kaplan ning osales Landeswehri sõjas 1919–1920. aastatel. Pärast sõda jäi Pallon jälle ilma oma ametikohast. Ta üritas saada luba Eestisse tagasi naasmiseks aga tulemuseta, kuna oli võtnud osa Vabadussõjast Eesti vastasena. Ometi oma isa mõjutusel ja palvel Egon sai Rakverre oma isa abiõpetajaks ja usuõpetajaks koolidesse. Luba vastu protesteeriti, aga kuna õpetajatest oli puudus, jäi Pallon Eestisse. 1925. aasta vähemusrahvuse kultuuriautonoomia seaduse alusel märkis ta ametlikult oma rahvuseks sakslase.

Pärast oma isa surma Pallonist sai 1923. aastal Rakvere Kolmainu koguduse esiõpetaja. 1927. aasta jõulude puhul kinkis kogudus talle kuldristi ja hobuse. 

Egon Pallonit karistati Saksa Klubis osalemise eest ühekuulise vangistusega tingimisi. 1936. aastal lahkus ta Saksamaale.

Teise maailmasõja ajal oli E. L. Pallon Hjalmar Mäe juhitud Eesti Omavalitsuse Haridusdirektooriumi haridusdirektori ehk Hjalmar Mäe abi rahvahariduse alal, teine haridusdirektori abi oli dr Aleksander Massakas.

Viited 

Narva-Jõesuu Niguliste koguduse vaimulikud
Rakvere Kolmainu koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Neobaltia liikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1894
Surnud 1968
Martin Wetzer

Paul Martin Wetzer VR I/1 (1868–1954) oli Soome sõjaväelane, kes juhtis Soome kodusõjas valgete läänearmeed. 

Alates 1915. aastast kolonel, 1918. aastast kindralmajor ja 1925. aastast kindralleitnant. 

Martin Wetzer võttis lühikest aega osa Eesti Vabadussõjast ning oli 1919. aasta 25. jaanuarist kuni märtsi alguseni Lõunarinde ajutine juhataja. Samuti oli Wetzer Soome vabatahtlike väeosade üldjuhiks, kuigi Martin Ekströmi poolt juhitav pataljon Viru rindel ei allunud temale operatiivselt. Wetzeril oli oma staap, mis koosnes Soome ohvitseridest. Ta lahkus Eestist omal soovil 1919. aasta märtsi alguses.

Wetzer on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Viited 

Soome sõjaväelased
Eesti soomlased
Vabadusristi I liigi 1. järgu kavalerid
Sündinud 1868
Surnud 1954
Karutapja ordeni kavalerid
Aleksi Härkönen

Aleksi Härkönen (sündinud 15. mail 1952) on Soome diplomaat, kes oli 17. septembrist 2010 kuni 1. septembrini 2014 Soome Vabariigi suursaadik Eesti Vabariigis.

Ta lõpetas Helsingi Ülikooli aastal 1977 ühiskonnateaduste kandidaadi kraadiga. 

Alates 1980. aastast töötab ta Soome välisministeeriumis. Ta on töötanud muu hulgas Soome suursaatkondades Caracases, Bonnis ja Washingtonis. Aastatel 2002–2007 oli ta Viinis Soome alaline esindaja OSCE juures ning seejärel Soome OSCE eesistumissekretariaadi juhataja.

Alates märtsist 2009 oli ta Soome presidendi Tarja Halose välispoliitikanõunik.

Tunnustused
 2014 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk

Välislingid
 Soome suursaadikuks Tallinnas saab Aleksi Härkönen Delfi, 29. aprill 2010
 Rain Kooli. Soome suursaadik Delfile: Siber on õpetanud eestlasi hoopis teisiti kui soomlasi Delfi, 22. jaanuar 2011

Soome suursaadikud Eestis
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1952
Gödöllő

Gödöllő on linn Ungaris Pesti komitaadis. Asub Budapestist 30 km kirdes.

Gödöllőt mainitakse esmakordselt 1349. aastal. Linnaõigused sai 1966.

Linnas on 18. sajandil rajatud loss, mis oli Austria-Ungari keisrite suveresidents. 1848. aasta vabadusvõitluse ajal asus lossis vürst Windisch-Graetzi staap ja hiljem Lajos Kossuthi staap. 1920–1944 kuulus loss Miklós Horthyle.

Gödöllős asub 2000. aastal asutatud Püha Istváni Ülikooli peahoone.

Viited

Välislingid 
 Linna koduleht 

Ungari linnad
Pesti komitaat
Artur Lind

Artur Lind (6. aprill 1927 – 30. november 1989) oli eesti molekulaarbioloog ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1987), Eesti molekulaarbioloogia rajaja

Elukäik 
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kirurgia erialal. Töötas seejärel samas kirurgia ja 1956–1978 biokeemia kateedri õppejõuna, oli aastast 1979 TRÜ üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi molekulaarpatoloogialaboratooriumi (aastast 1984 osakonna) ning aastast 1986 Tartu Ülikooli teadusosakonnas molekulaarbioloogiaosakonna juhataja ja professor.

Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 1987. aastal molekulaarbioloogia alal.

Uurinud valkude biosünteesi, molekulaarbioloogia meetodeid, ribonukleiinhappe ehitust, desoksüribonukleiinhappe järjestuse määramise meetodeid, onkogeene ning ribosoomi ehitust ja funktsiooni, sh eraldas esimesena eukarüoodi ribosoomidest madalmolekulaarse ribonukleiinhappe (5S-RNA).

Artur Linnu käe all töötasid näiteks Richard Villems, Mart Saarma, Mart Ustav, Merike Kelve, Andres Metspalu, Ene Metspalu, Toivo Maimets, Jaanus Remme, Tago Sarapuu, Juhan Sedman, Larissa Uusküla jt.

Artur Lind on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.

Tunnustus
 1980 – Eesti NSV riiklik preemia

Aastal 2001 asutati Artur Linnu Stipendiumifond, mille eesmärgiks on geeni- ja biotehnoloogia valdkonna üliõpilaste ja teadustöötajate akadeemilise tegevuse toetamine sihtotstarbeliste stipendiumide kaudu.

Artur Linnu järgi on nimetatud ärimaja Ülemiste City ärilinnakus (Artur Lindi hoone).

Viited

Välislingid 
 "Akadeemikud: Artur Lind" elulugu, 7. oktoober 1988. ERR Arhiiv

Eesti molekulaarbioloogid
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Eesti Teaduste Akadeemia liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1927
Surnud 1989
Ruoholahti metroojaam

Ruoholahti metroojaam (soome keeles Ruoholahden metroasema; rootsi keeles Gräsvikens metrostation) on üks Helsingi metroo 25 jaamast. Asub Ruoholahti linnaosas. 

Jaam avati 16. augustil 1993 ja selle on kavatsenud Jaakko Kontio ja Seppo Kilpiä. Ruoholahe metroojaamast on 1,169 järgmise jaamani idas, Kamppi metroojaamani. Ruoholahest 16,853 kilomeetri kaugusel asub itta jääv põhjaharu lõppjaam Mellunmäki, 16,157 kilomeetri kaugusel lõunaharu lõppjaam Vuosaari ning 13,317 kilomeetri kaugusel hakkab asuma läänemetroo (länsimetro) 1.lõigu lõppjaam Matinkylä.

Helsingi metroojaamad
Andrus Raissar

Andrus Raissar (sündinud 15. septembril 1974 Tartus) on endine Eesti tippmodell, sportlane ja autondusvaldkonna asjatundja.

Haridus 
1980-1989 Jõgeva 2. Keskkool
1989-1992 Tartu 17. Kutsekeskkool (autoehitus ja remont)
2001 - M.I.Massaažikool (klassikaline massaaž)

Mister Estonia 
Raissar valiti Mister Estoniaks ning esindas Eestit kahel suurüritusel: võistlusel Mister World 1996 Istanbulis ja sama aasta oktoobris toimunud konkursil Mister Europe 1996 Norras Stavangeris.

Muusikategevus
Koos mänedžer Margus Turuga asutas Eesti ühe edukaima poistebändi 6-Pack, mis saavutas 1997. aastal Raadio 2 saates "Aasta hitt" II koha looga "Seest läeb hing".

Modellindus ja reklaam 
Andrus Raissar oli aktiivne ja enim Eesti videoreklaamides osalenud meesmodell aastatel 1997–2013. Ta on esinenud järgmiste firmade videoreklaamides: Valio, Risso, EMT, Cartini, A.Le Coq, Kalev, Dahl, Postimees, Sõnumileht ja Alexela Oil. Tallinna klubis "Hollywood" valiti Andrus aastal 2000 Eesti tippmodelliks.

Poliitiline tegevus
2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Andrus Raissar Jõgeva vallas Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas.

Sportlikud saavutused 
 1996 Meistersportlase kandidaat poksis (poolraskekaal)
 1998-2003 Jõgevamaa meister jalgpallis. Ta on mänginud väravavahina klubides Tartu JK Tammeka, Nõmme Kalju FC ja FC Karud.
 2006  Kesk-Eesti ralli 5. koht
 2006  Citroeni katsesõitja koos Urmo Tootsiga Lõuna-Eesti rallil (Citroen C2R2)
 2020  Maksim Vilde (Eesti meistersportlane poksis) ajutine treener
 2019  eratreener

Viited

Välislingid
Postimehe videoreklaam
A. Le Coqi videoreklaam
Alexela Oili videoreklaam

Eesti modellid
Eesti sportlased
Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Eesti tantsijad
Sündinud 1974
Bartoszyce maakond

Bartoszyce maakond on maakond Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas.

Välislingid 

 Bartoszyce maakonna koduleht

Poola maakonnad
Warmia-Masuuria vojevoodkond
Poola linnade loend

Poola linnade loend loetleb Poola linnu.

Poola Statistikaameti andmeil on 1. jaanuaril 2021 Poolas 954 linna.
Elanike arvult jagunesid need järgmiselt:

5 linna üle 500 000 elanikuga (Varssavi, Kraków, Łódź, Wrocław, Poznań)
6 linna 250 000 kuni 499 999 elanikuga (Gdańsk, Szczecin, Bydgoszcz, Lublin, Białystok, Katowice)
27 linna 100 000 kuni 249 999 elanikuga,
46 linna 50 000 kuni 99 999 elanikuga,
93 linna 25 000 kuni 49 999 elanikuga,
228 linna 10 000 kuni 24 999 elanikuga,
180 linna 5 000 kuni 9 999 elanikuga,
218 linna 2 500 kuni 4 999 elanikuga,
137 linna alla 2 500 elanikuga.

Vojevoodkondade lühendid:
DŚ – Alam-Sileesia vojevoodkond
KP – Kujawy-Pomorze vojevoodkond
LB – Lublini vojevoodkond
LS – Lubuszi vojevoodkond
ŁD – Łódźi vojevoodkond
MP – Väike-Poola vojevoodkond
MZ – Masoovia vojevoodkond
OP – Opole vojevoodkond
PK – Podkarpacie vojevoodkond
PL – Podlaasia vojevoodkond
PM – Pomorze vojevoodkond
ŚL – Sileesia vojevoodkond
ŚK – Święty Krzyżi vojevoodkond
WM – Warmia-Masuuria vojevoodkond
WP – Suur-Poola vojevoodkond
ZP – Lääne-Pomorze vojevoodkond

A

B

C

Ć

D

E

F

G

H

I

J

K

L

Ł

M

N

O

P

R

S

Ś

Z

Ż

T

U

V

W 

Linnade loendid
Linnad
Uldis Augulis

Uldis Augulis (sündinud 16. märtsil 1972 Dobeles) on Läti poliitik. Ta oli 22. jaanuarist 2014 kuni 23. jaanuarini 2019 Läti sotsiaalminister.

Ta lõpetas 2003. aastal Läti Ülikooli majandusteaduskonna bakalaureusena ärijuhtimise erialal.

1990–1996 oli Augulis põllumajandusettevõtte Īves kaasomanik ja alates 1996 on ta põllumajandusettevõtte Auguji omanik.

2000–2006 oli Augulis Berze vallavanem. 2006–2008 oli ta seimi liige. 2007–2008 oli ta põllumajandusministeeriumi parlamendisekretär. 2008–2009 oli ta sotsiaalministri parlamendisekretär. Alates 12. märtsist 2009 kuni 3. novembrini 2010 oli ta sotsiaalminister Valdis Dombrovskise esimeses valitsuses. Alates 3. novembrist 2010 kuni 25. oktoobrini 2011 oli ta Läti transpordiminister Valdis Dombrovskise teises valitsuses.

Augulis kuulub Läti Põllumeeste Liitu.

Augulis äratas tähelepanu sellega, et ta eelistas maanteede ja raudteede kaasajastamist Riia ja Moskva vahel Euroopa Liidu regionaalarengu projektidele, näiteks Rail Balticale, mille jaoks tal ei jätkunud enese sõnul raha. 7. aprillil 2011 teatas ajakirjandus, et Läti on ilma jäänud 12,2 miljonist eurost Rail Balticaga viivitamise tõttu. Augulis lubas rajada Riiast Moskvasse neljarealise kiirtee ja lootis, et Euroopa Liit rahastab selle rajamist 85% ulatuses, aga samal päeval teatas Euroopa Liidu transpordivolinik Siim Kallas, et Euroopa Liit ei anna mingil juhul sellise kiirtee rajamiseks raha. Kuid Venemaa transpordiminister Igor Levitin teatas pärast kohtumist Augulisega, et Riia ja Moskva vahelise kiirraudtee projekt on üha suureneva reisija- ja kaubakäibe tõttu majanduslikult õigustatud ja midagi poliitilist selles ei ole.

Välislingid 
Elulugu Läti valitsuse kodulehel
Uldis Augulis Twitteris

Läti poliitikud
Sotsiaalministrid
Transpordiministrid
Läti Ülikooli vilistlased
Sündinud 1972
Hooveri pais

Hooveri pais on pais Ameerika Ühendriikides Colorado jõel Black Canyonis.

Pais asub Nevada ja Arizona osariigi piiril umbes 48 km Las Vegasest kagu pool ja umbes 10 km kaugusel Boulder Cityst kirdes. Selle geograafilised koordinaadid on . 

Hooveri pais on betoonist gravitatsiooniline kaarpais, mille pikkus on 379 meetrit ja kõrgus 221 meetrit. Pais on alusel 200 m lai ja tema hari on 14 m lai. Hari asub 376 m kõrgusel merepinnast. Paisu kogumaht on 2,48 miljonit m³ ja ta võimaldab endast läbi lasta vooluhulka 11 tuhat m³/s.

20. sajandi alguses hakati kavandama Colorado jõele paisu ehitamist, et üleujutusi kontrolli all hoida, niisutusvett koguda ja elektrienergiat toota. Aastal 1928 kiitis Kongress paisu rajamise heaks. Tammi ehitamise konkursi võitis just selleks eesmärgiks loodud konsortsium Six Companies. Nii suurt betoonstruktuuri ei olnud maailmas iial varem ehitatud ja mõned tehnoloogilised võtted olid varem järele proovimata.

Ehitamist alustati aastal 1931 ja pais avati rohkem kui kaks aastat enne tähtaega 1. märtsil 1936, kuigi ehitustöid raskendasid infrastruktuuri puudumine ja kuumad suved. Pais sai nime projekti alustamise ajal ametis olnud presidendi Herbert Hooveri järgi.

Ehitustööde käigus hukkus 112 inimest. Neist esimene, J.G. Tierney, uppus 20. detsembril 1922 paisu jaoks kõige sobivamat kohta otsides. Viimane, tema poeg Patrick Tierney, hukkus 13 aastat hiljem. Neist 91 olid ettevõtte Six Companies töötajad, kolm Maavarade Kasutuselevõtmise Büroo töötajad ja üks oli külastaja, ülejäänud olid mitmesuguste allhankeid teinud ettevõtete töötajad. Otseselt paisu ehitamise perioodil hukkus 96 inimest, kuid neile võib lisada 42 ametlikel andmetel kopsupõletikku surnud inimest, kes kõik olid töölised. Enamik neist suri vingumürgitusse paisu alla rajatud tunnelites, aga Six Companies vormistas selle kopsupõletikuks, et pääseda kompensatsiooni maksmisest.

Paisu taha moodustunud Meadi järv on USA suurim veehoidla. Selle pindala on 640 km² ja maht 35,2 km³. Veehoidla pind on harilikult 372 m kõrgusel merepinnast. Veehoidla on 180 km pikk ja kuni 180 m sügav. Tema valgla on 435 tuhat km².

Hooveri paisu juurde kuuluva hüdroelektrijaama nimivõimsus on 2,08 GW. Aastas toodab see 4,2 teravatt-tundi energiat.

Hooveri pais on ka turismisihtkoht. Seda külastab aastas peaaegu miljon inimest. Paisu ületab tiheda liiklusega maantee Route 93, kuid umbes 500 meetri kaugusele allavoolu rajati möödasõitu võimaldav sild, mis avati 2010. aasta oktoobris.

Välislingid

 Hooveri paisu koduleht

Paisud
Ameerika Ühendriikide ehitised
Nevada
Arizona
Clarki maakond (Nevada)
Maria Borovikova

Maria Borovikova (sündinud 17. aprillil 1974) on slaavi filoloog.

Ta on õppinud Tartu Ülikoolis kirjandusteadust. Sai 2004. aastal magistrikraadi ja 2011. aastal doktorikraadi.

Ta on uurinud Marina Tsvetajeva loomingut.

Tunnustused
Juri Lotmani stipendiumi laureaat.

Viited

Kirjandusteadlased
Sündinud 1974
Maidla mõis

Maidla mõis on mitme mõisa nimi:
Maidla mõis (Maidel) oli rüütlimõis Juuru kihelkonnas Harjumaal
Maidla mõis (Maydellshof) oli Suure-Kambja kõrvalmõis Kambja kihelkonnas Tartumaal
Maidla mõis (Tockumbeck) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal
Maidla mõis (Wrangelstein) oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal
Maidla mõis (Wredehagen) oli rüütlimõis Hageri kihelkonnas Harjumaal
Port Arturi kaubanduskeskus

Port Arturi kaubanduskeskus asub Pärnu südalinnas, Pärnu Keskuse kõrval ja bussijaama ning kontserdimaja läheduses. Port Artur tegutseb Pärnus aastast 1997. 

Keskuse üks majadest (Port Artur 1) on rajatud ajaloolise hoone varemetele (eh 1875), kus on säilitatud osa arhitektuurilisest väljanägemisest. Vanast hoonest on keskus saanud oma nime. Selles majas koguti 20. sajandi alguses kokku Eestimaa mehi, et saata nad Vene-Jaapani sõtta.

Port Artur 2 maja on uus hoone, mis on rajatud endise raudteedepoo aladele. Kahes majas on kokku 20 000 m² üldpinda, millest 80% moodustavad kaubanduspinnad. 

Kahes Port Arturi majas pakuvad oma kaupa ja teenuseid kokku umbes 80 ettevõtet. Port Arturi ümbruses on ligi 500 parkimiskohta.

Omanikel on kavas rajada kaks uut kaubanduskeskust, neist üks Ülejõele ja teine Via Baltica äärde.

Viited

Välislingid 
 Koduleht

Eesti kaubanduskeskused
Pärnu
Jaan Rekkor

Jaan Rekkor (sündinud 3. aprillil 1958) on eesti näitleja. 

Ta on lõpetanud 1976. aastal Märjamaa Keskkooli. Aastatel 1976–1978 õppis Tartu Ülikoolis ajakirjandust. 

Ta lõpetas 1982. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10. lend). Samast aastast on ta Pärnu teatri Endla näitleja. 2005. aastast on ta ka Eesti Draamateatri näitleja.

Ta on mänginud filmides ja seriaalides.

Tunnustus
 1989 Eesti Teatriliidu meespeaosatäitja auhind 
 1990 Ants Lauteri nimeline auhind
 2003 Eesti Teatriliidu meeskõrvalosatäitja auhind
 2014 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Jaan Rekkor Draamateatri kodulehel
Jaan Rekkor Endla Teatri kodulehel
Jaan Rekkor andmebaasis IMDb

Eesti Draamateatri näitlejad
Eesti näitlejad
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1958
Kirikukivi

Kirikukivi (ka Kerkstain või Eernstain (Kotkakivi)) on rändrahn Läänemaal Vormsi vallas Norrby külas. Kivi geograafilised koordinaadid on . Kivi mõõdud on: pikkus 7,8 m, laius 7,3 m, kõrgus 5,6 m, ümbermõõt 25–30 m (hinnang; suurim ümbermõõt asub umbes 2 m kõrgusel ja seda pole mõõdetud). Kivi võeti kaitse alla aastal 1941. Kivile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).

Kivi on rabakivigraniidist ja asub Kärkgrunne saare põhjaservas rannavees ning on hõlpsasti leitav. Kivi jääb Väinamere hoiualale. Iseloomuliku tunnusena on rahnu idaosas 1851. aasta veeseisu märkiv kriips. Kivi seisund on hea. 

Kivile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,78 ha).

Kirikukivi keskkonnaregistri kood on KLO4000507.

Kivi iseloomustus 

Kivi on kõrge püstjas rahn, mille terav harjajoon ja sellelt laskuvad tasased laepinnad loovad mulje katusest. Rahn aheneb allpool, külgseinad on tugevasti eenduvad. Asub klibulisel merepõhjal, umbes 0,5 m sügavuselt vees, vahel kuival.

Kivi kasutas vanasti üks kotkas pesapaigana (Eibefolke, 1851), seepärast ka nimetus Eernstain.

Kivi uurimisest 

Aastal 1933 uuris kivi Ants Laasi. 
Teisi uurijaid: U. Sepp, V. Paatsi, Priit Kohava, Enn Pirrus, Ülo Heinsalu.
Raamatus "Eesti maastikud", Tallinn 1984, lk. 56 on toodud rahnu foto.

Kirjandust 

 C. F. Russwurm, Sagen aus Hapsal, d. Wieck, Ösel u. Runö. Reval, 1861.
 Gregor von Helmersen, Studien über die Wanderblöcke und Diluvialgebilde Russlands. II Lief.-Mem. Acad. Sei. St.-Petersb., 1882, VII Ser., t. XXX, N 5.
 Urve Ratas, Vormsi loodusest. Tallinn 1977.
 U. Sepp, Vormsil matkates. – Eesti Loodus, 1969, 5, foto.
 V. Paatsi, Eesti Loodus. 1986, 8, foto.
 Priit Kohava, Läänemaa Metsamajandi järelvalvepiirkonna looduskaitseobjektid. Tallinn 1988. Käsikiri. Eesti Maakorralduskeskus.
Haapsalu rajooni TSN TK otsus nr 17 (22.04.1964) "Looduslikult kaunite kohtade, parkide, põliste puude ja teiste kaitset väärivate looduslike objektide säilitamine"

Viited

Välislingid 

Eesti NSV Hariduse Rahvakomissari otsus üksikute puude, rändrahnude ja hiiukirnu looduskaitse alla võtmise asjas. 22. veebruaril 1941.
Haapsalu raj. TSN TK otsus nr. 45 10.06.1959 Looduskaitse organiseerimisest Haapsalu rajoonis
Kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskiri

Eesti rändrahnud
Vormsi vald
Itäkeskuse metroojaam

Itäkeskuse metroojaam (soome keeles Itäkeskuksen metroasema; rootsi keeles Östra Centrums metrostation) on üks Helsingi metroo 17 jaamast. Asub Vartiokylä linnaosas Helsingi idaosas. Jaam asub Siilitie ja Myllypuro metroojaama vahel. Itäkeskuses hargneb Vuosaari ja Mellunmäki haruks.

See avati 1. juunil 1982.

Helsingi metroojaamad
Maidla mõis (Lüganuse)

Maidla mõis (saksa keeles Wrangelstein) oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Viru kreisis, tänapäeval Lüganuse vallas Ida-Viru maakonnas.

Mõisa järgi on nime saanud Kukruse lademe Maidla kihistik.

Ajalugu
Esimest korda on mõisa teadaolevalt mainitud 1465. aastal ning siis kuulus see Maydellidele, kellelt pärineb ka mõisa eestikeelne nimi, mõis kuulus Maydellidele kuni 1499. aastani.

16.–17. sajandil vahetas Maidla mõis mitu korda omanikku ja jäi lõpuks 1689. aastal Wrangellide omandusse. Sealt tuleneb ka saksakeelne nimekuju Wrangelstein, mida kasutati 1878. aastast.

Aastatel 1764–1767 ehitati Georg Ludwig von Wrangelli käsul ja Johann Paul Dürschmidti projekti järgi praeguseni säilinud barokne mõisahoone varasema 1700. aastal hävinud hoone asemele.

1890 läks mõis perekonnasidemete kaudu Hermann von Löwis of Menari omandusse, kellelt see 1919. aasta maareformiga võõrandati.

1925. aastal alustas endises mõisa härrastemajas tööd kuueklassiline Maidla kool.

Maidla Põhikool liideti 2013. aastal lasteaiaga. Tänapäeval kannab alusharidust ja põhiharidust andev asutus ühist nime Maidla Kool.

Vaata ka
 Maidla mõis

Viited

Välislingid

Mõisa koduleht
Maidla Kooli koduleht
Maidla mõis Eesti mõisaportaalis
Maidla mõis (Lüganuse khk), Kinnistute register

Lüganuse kihelkond
Virumaa mõisad
Lüganuse vald
Ida-Viru maakonna kultuurimälestised
Maydellide mõisad
Löwis of Menarite mõisad