joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kai Rimmel

Kai Rimmel (sündinud 23. novembril 1952 Viljandis) on Eesti poliitik, kes kuulub Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridadesse. Ta oli 25. aprillist 2019 kuni 26. jaanuarini 2021 Mart Helme asendusliikmena XIV Riigikogu liige.

Kai Rimmel lõpetas 1971. aastal C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi toiduainete tehnoloogia erialal.

Pärast Tallinna Polütehnilise Instituudi lõpetamist asus ta tööle Tallinna Näidislinnuvabrikusse (hilisemasse Talleggi), kus töötas aastatel 1977–1986 insener-tehnoloogina, aastatel 1986–1994 osakonnajuhatajana ja aastatel 1994–2003 müügidirektorina. 

Ta kuulus aastast 2006 Eestimaa Rahvaliitu, seejärel Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda.

Isiklikku 
Ta on abielus, tütre ja poja ema ning kolmele lapselapsele vanaema. Tema hobideks on sport, käsitöö, kirjandus ja ristsõnad.

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
XIV Riigikogu liikmed
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1952
Grupidemokraatia

Grupi- või huvigrupi demokraatia (ingl. Interest group democracy) on kõige vanem demokraatia vorm, sest grupipõhist demokraatlikku otsustusprotsessi rakendasid juba iidsetest aegadest peale paljud hõimud ja sõdalaste üksused, keskaja vabalinnades rakendasid seda meetodit käsitööliste organisatsioonid (tsunftid, gildid) oma mõjuvõimu suurendamiseks volikogus.  

Grupidemokraatias rakendatakse reegllina volitusdemokraatia (delegative democracy) põhimõtet.  

Tänapäeval ilmneb grupidemokraatia vabalt organiseerunud huvigruppides (valitsusvälised organisatsioonid, lühend: VVO, ing. Non-Governmental Organisation, – NGO), mis põhinevad maailmavaatel (ideoloogial) või lähtuvad majandushuvist. Viimasel puhul on ühendavaks teguriks reeglina ühine elukutse (arstid, õpetajad, riigiametnikud jms) või siis tegevusala (ettevõtlus, põllumajandus jms).

Grupidemokraatia tulevikuvõimalused 

Internetipõhine suhtluskeskkond, arutelud foorumites ning isikutuvastust võimaldavad elektroonilised hääletussüsteemid pakuvad uusi ja ennenägematuid võimalusi grupipõhise volitusdemokraatia rakendamiseks ühiskonda ja avalikku ruumi kujundavate otsuste langetamiseks.   

Internetifoorumi põhise arutelu ja hääletamise viib täiesti uuele tasandile tehisintellekti (edaspidi TI) kaasamine arutelu ja hääletamise protsessi. TI rakendav programm suudab läbi lugeda nii miljoni kui ka miljardi arutelus osaleva inimese arvamused, need süstematiseerida, tuua välja neid ühendavad põhiseisukohad, hinnata arvamuste jagunemist ja esitada protsessis osalejatele hääletuse lõpptulemuse. Kui tulemus ei rahulda osalejaid, siis saab arutelu jätkata ja positsioone täpsustada seni, kuni protsessis osalejad tunnistavad, et nad on jõudnud ühisele arusaamale.

Vaata ka 

 Enamusdemokraatia
 Esindusdemokraatia
 Isiksus
 Juhitud demokraatia
 Kodanikuühiskond
 Konsensusdemokraatia
 Leppedemokraatia
 Otsedemokraatia
 Sotsiokraatia
 Totaalne demokraatia
 Valgdemokraatia
 Volitusdemokraatia

Viited

Politoloogia
Valitsemisvormid
Panustehnika

Panustehnika on dekoratiivkunstis kasutatav kaunistusviis, mille puhul erinevatest, sageli kontrastse tekstuuri või värviga materjalidest dekoor paigustatakse (panustatakse) alusmaterjali süvendisse. Panustehnikad on näiteks bidri, inkrustatsioon, intarsia, marketrii, mosaiik, niello, taušeerimine, cloisonné, oterdis, pietra dura jt.

Viited 

Kunst
Dekoratiivkunst
Kargassok

Kargassok on küla Venemaal Tomski oblastis, Kargassoki rajooni halduskeskus.

Kargassok asub Obi jõe vasakul kaldal, Tomskist maanteed mööda 460 km kaugusel.

Kargassokki on esimest korda mainitud 1640. aastal. Kargassok tähendab sölkupi keeles 'karuneem'.

Aastatel 1937–1992 oli Kargassok alev.

Galerii

Viited

Venemaa külad
Tomski oblast
Kowalewo Pomorskie

Kowalewo Pomorskie (saksa keeles Schönsee) on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Golub-Dobrzyńi maakonnas, Kowalewo Pomorskie valla halduskeskus. Kowalewo Pomorskie asub Toruńi kesklinnast umbes 27 km kirdes.

Asulat on esmakordselt mainitud 1222. aastal, linnaõigused sai 1275. aastal. Alates 1466. aastast oli Poola Kuningriigi piires. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1833. aastal kaotas Kowalewo Pomorskie linnaõigused. Tagasi Poola koosseisu läks linn 1920. aastal. 1929. aastal sai Kowalewo Pomorskie linnaõigused tagasi.

Galerii

Viited

Kujawy-Pomorze vojevoodkonna linnad
Klaus Ohlmann

Klaus Ohlmann (sündinud 29. juunil 1952) on elukutselt hambaarst ja üleilmselt tunnustatud Saksa purilendur. 

Ohlmann on paljude purilennurekordite omanik, kes on kokku püstitanud 36 FAI registreeritud maailmarekordit. 2003. aastal püstitas Ohlmann Argentinas senini kehtiva purilennu vaba liuglemise kauguse maailmarekodi 3008,8 km.

Viited

Välislingid
Klaus Ohlmanni koduleht

Purilendurid
Marek Jürgenson

Marek Jürgenson (sündinud 9. septembril 1977 Tartus) on Eesti poliitik, ta kuulub Keskerakonna ridadesse. Ta on 4. aprillist 2019 XIV Riigikogu liige.

Ta lõpetas aastal 1995 Tartu 16. Keskkooli. Aastal 2000 lõpetas ta Tartu Ülikooli ettevõttemajanduse erialal.

Ta töötas aastatel 2000–2001 AS-is Vastse-Kuuste Lihatööstus personalijuhina ja aastatel 2003–2005 juhataja asetäitjana, lisaks töötas ta aastatel 2001–2002 AS-is Eesti Ühispank tootejuhina ja aastatel 2002–2003 reklaamiagentuuris Tiigerhay projektijuhina. Aastal 2005 töötas ta Tallinna Linnavolikogu kantselei rahandus- ja majandusnõunikuna. Aastatel 2005–2009 oli ta Tallinna Kesklinna linnaosa vanem. Aastatel 2009–2010 oli ta Tallinna linnapea nõunik, aastatel 2010–2011 Tallinna Ettevõtlusameti juhataja. Aastatel 2012–2019 oli ta Haabersti linnaosa vanem.

Ta kuulub aastast 2003 Keskerakonna liige. Ta valiti aastatel 2013 ja 2017 Tallinna linnavolikogu liikmeks.

Ta valiti 2019. aasta Riigikogu valimistel Riigikogu liikmeks.

2021. aastal oli üks seitsmest riigikogu liikmest, kes otsustas mitte vastata 35 805 inimese allkirjaga pöördumisele, et riik sätestaks abielu kahe täiskasvanud inimese vahelise liiduna. Teised liikmed olid Sulev Kannimäe (Reformierakond), Jaanus Karilaid (Keskerakond), Tarmo Kruusimäe (Isamaa), Urve Tiidus (Reformierakond) ja Vilja Toomast (Keskerakond). Otsustati, et abieluvõrdsus on ühiselt tagatud kõigile "abieluvõimelistele" isikutele ignoreerides küüniliselt petitsiooni tuuma - võimaldada abielluda paaridel, kes seda soovivad. Viis seitsmest komisjoni liikmest, kaasa arvatud Marek Jürgenson ise, olid komisjonis osalemise ajal abielus, kasutades neile võimaldatud hüvesid ei tekkinud komisjonil küsimust, kas samade hüvede keelamine teistele sarnastele paaridele on õiglane või mitte.

Isiklikku 
Ta on abielus ning on kahe poja ja ühe tütre isa. Tema hobid on mäesuusatamine, jalgrattasõit, matkamine ja kokandus.

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel

Eesti Keskerakonna poliitikud
XIV Riigikogu liikmed
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1977
Belvedere (Viin)

Belvedere on ajalooline hoonete kompleks Austria pealinnas Viinis, mis hõlmab kaht barokses arhitektuuristiilis ehitatud paleed (Unteres Belvedere ja Oberes Belvedere), oranžeriid ja talle. Hooned paiknevad prantsuse stiilis pargimaastikul Viini III ringkonnas. 

Ülemises palees asub kunstimuuseum Österreichische Galerie Belvedere.

Vaata ka
Schönbrunni loss
Belvedere

Välislingid 

Viini ehitised
Habsburgid-Lotringid
Svietłahorski rajoon

Svietłahorski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1 900 km². 2018. aasta seisuga elas seal 83 200 inimest.

1924. aastal moodustati Paryčy rajoon, mis aastal 1961 Svietłahorski rajooniks ümber nimetati. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Astaškavičy, Baraviki, Čyrkavičy, Davydaŭka, Krasnaŭka, Mikałajeŭka ja Sasnovy Bori külanõukogu. Halduskeskus on Svietłahorski linn, selle kõrval on suuremad asulad Paryčy alev ja Sasnovy Bori alev.

Rajooni suurimaks jõeks on Biarezina, teine tähtsam jõgi on tema lisajõgi Ała. Rajoon asub suuremalt jaolt Polesje madalikul, põhjaosa aga Kesk-Biarezina tasandikul.

Tähtsaimaks maavaraks on nafta, ka on rajoonis  suured turba varud. Kohati esineb ka liiva ja savi.

2009. aasta seisuga oli elanikest 88,62% valgevenelasi, 8,68% venelasi, 1,73% ukrainlasi ja 0,9% muust rahvusest inimesi. 58,54% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 39,04% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 22,95% elanikke, vene keelt aga 72,79%.

Viited

Välislingid 

Rajooni täitevkomitee koduleht (vene keeles)
Rajooni kaart

Homieli oblasti rajoonid
Bornhagen

Bornhagen on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Rimbachi ringkond asub Hansteini lossi tsitadellist otse lõunas kõrgusel 370 m. Bornhagen asub 22 km Göttingenist lõunas, 85 km Erfurdist loodes ja 270 km Berliinist edelas. See on läänepoolseim asula Tüüringis, kuid ei sisalda läänepoolseimat punkti, mis on 75 km lõuna pool Geisa lähedal.

Vallas asuvad Hansteini lossi varemed. Lossi on ametlikes dokumentides esmakordselt mainitud 9. sajandil Corvey kloostris ja seda peetakse üheks suuremaks lossivaremeks Kesk-Saksamaal. Keskajal oli lossis vangla. Kolmekümneaastase sõja ajal purustati see osaliselt Rootsi vägede poolt, pärast seda ei elatud seal enam regulaarselt. Kohaliku pärandi seltsi toel hakati 1985. aastal lossi rekonstrueerima. Endisest lossikabelist pärit kolme tiivaga altar on nähtav katoliiklikus Rimbachi kirikus.

Välislingid 

Tüüringi vallad
Eichsfeldi kreis
Paryčy

Paryčy (transkribeerituna Parõtšõ) on alev Valgevenes Homieli oblastis Svietłahorski rajoonis, Paryčy külanõukogu halduskeskus. Alev asub merepinnast 135 meetri kõrgusel, Biarezina kaldal, oblasti keskusest Homielist 143 ja rajooni keskusest Svietłahorskist 33 kilomeetri kaugusel. 

Alevis on metsamajand, seal valmistatakse ehitusmaterjale (telliseid) ja konserve. Paryčys on põllumajanduskeemia labor, see on ka kohaliku põllumajandusühistu keskuseks. Haridust annavad muusikakool ja keskkool, alevis on postkontor, kultuurimaja ja kaks raamatukogu.

Paryčy õigeusu kirikus asub Zdudzičy külast toodud XI sajandist pärinev kivirist.

Elanikkond

Asula nimi 

Vadzim Žučkieviči järgi tuleneb asula nimi jõeäärsest paigast (Parečča), mille asukad on valgevene keeles Paryčy.

Poola keeles on alevi nimekuju Parycze.

Ajalugu 
Paryčyt on esmakordselt kirjalikult mainitud aastal 1639, mil küla oli kohaliku mõisaks nimetatud riikliku majandi keskuseks. Asula kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda. Aastal 1684 kujunes asula kohalike foogtide residentsiks. Aastaks 1765 oli asula kujunenud aleviks, mis oli Lopatide valduses.

Seoses Poola jagamisega läks alev aastal 1763 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Bobruiski maakonda. Aastal 1797 anti see admiral Pjotr Puštšini valdusesse. Aastal 1819 ehitati sealse vana õigeusu kiriku asemel uus. Aastal 1855 ehitati alevisse suhkruvabrik. See muutis asula kohalikuks kaubanduskeskuseks; aastal 1861 müüdi sealsel laadal 54 250 rubla eest kaupa, mis tähendas seda, et tegemist oli ühe suurema laadaga Venemaal. Aastal 1863 ehitati alevisse naiste õppeasutuse juurde teine kirik. Aastal 1897 oli asulas kaks õigeusu kirikut ja viis juudi palvemaja. Lisaks asus seal kaks võõrastemaja ja kõrts; sealse mõisakompleksi juures tegutses ka viinaköök. XX sajandi alguses oli palvemajasid kolm, tegutsema oli hakanud pruulikoda, Paryčys oli avatud ka jõesadam.

Aastal 1919 läks Paryčy Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai aastal 1924 samanimelise rajooni halduskeskus. Aastal 1932 avati Minskist üle Hłuski ja Paryčy Mazyri viiv lennuliin, mis oli esimene lennuliin Valgevenes. 26. juunil 1941 moodustati alevis hävituspataljon. Juuli alguses vallutasid Saksa väed alevi, ent 12. juulil vallutas hävituspataljon asula tagasi ja hoidis seda enda käes mitu nädalat. 18. oktoobril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed 872 Paryčy juuti; kokku tapeti ligi 1700 asula elanikku. Aastal 1960 viidi rajooni keskus üle Šaciłkisse.

Viited

Välislingid 

Alevi koduleht

Valgevene alevid
Svietłahorski rajoon
Drobin

Drobin on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Płocki maakonnas, Drobini valla halduskeskus. Drobin asub Płockist umbes 30 km kirdes.

Drobin sai linnaõigused 1511. aastal. 1870. aastal kaotas Drobin linnaõigused, kuid sai need 1994. aastal tagasi.

Galerii

Viited

Masoovia vojevoodkonna linnad
Maków Mazowiecki

Maków Mazowiecki (kuni 1928. aastani Maków nad Orzycem) on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Maków Mazowiecki maakonna halduskeskus.

Linn asub Varssavist umbes 73 km põhjas ning sellest voolab läbi Orzyci jõgi.

Asulat on esmakordselt mainitud 1065. aastal, linnaõigused sai 1421. aastal.

1931. aastal moodustasid juudid 55,4% Maków Mazowiecki elanikest.

Galerii

Viited

Masoovia vojevoodkonna linnad
Philip Pettit

Philip Noel Pettit (sündinud 20. septembril 1945 Iirimaal Ballygaris) on iiri filosoof ja politoloog.

Publikatsioone
The Concept of Structuralism: a Critical Analysis (1975)
Judging justice: an introduction to contemporary political philosophy (1980)
Rawls: 'A Theory of Justice' and its critics (1990) koos Chandran Kukathasiga
The Common Mind; an essay on psychology, society and politics (1993)
Not Just Deserts. A Republican Theory of Criminal Justice, ISBN 978-0-19-824056-3, koos John Braithwaite'iga 
Republicanism: a theory of freedom and government (1997)
Three Methods of Ethics: a debate (1997) koos Marcia Baroni ja Michael Slote'iga
A Theory of Freedom: from psychology to the politics of agency (2001)
Rules, Reasons and Norms: selected essays (2002)
The Economy of Esteem: an essay on civil and political society (2004) koos Geoffrey Brennaniga
Mind, Morality, and Explanation: Selected Collaborations (koos Frank Jacksoni ja Michael Smithiga), Oxford University Press 2004
Made with Words: Hobbes on Language, Mind, and Politics (2007)
Joining the Dots. – Geoffrey Brennan, Robert E. Goodin, Frank Jackson, Michael Smith (toim). Common Minds: Themes from the Philosophy of Philip Pettit (2007) 
A Political Philosophy in Public Life: Civic Republicanism in Zapatero's Spain (2010) koos José Luis Martíga
Group Agency: The Possibility, Design, and Status of Corporate Agents (2011) koos Christian Listiga
On The People's Terms: A Republican Theory and Model of Democracy. (2012)
Just Freedom: A Moral Compass for a Complex World (2015)
The Robust Demands of the Good: Ethics with Attachment, Virtue, and Respect (2015)
Lloyds Bank

Lloyds Bank plc on Suurbritannia jae- ja kommertspank, millel on filiaalid kogu Inglismaal ja Walesis. Seda on traditsiooniliselt peetud üheks "Suure Nelja" arvelduspangaks Suurbritannias. Pank asutati Birminghamis 1765. aastal. See laienes üheksateistkümnendal ja kahekümnendal sajandil ning võttis üle hulga väiksemaid pangandusettevõtteid. 1995. aastal ühines see Trustee Savings Bankiga ja aastatel 1999–2013 kaubeldi Lloyds TSB Bank plc nimega.

Pank on Lloyds Banking Groupi peamine tütarettevõte, mis loodi 2009. aasta jaanuaris HBOS-i omandamisega toonase Lloyds TSB Groupi poolt.

Lloyds Bank on Suurbritannia suurim jaepank ning sellel on ulatuslik filiaalide ja sularahaautomaatide võrk Inglismaal ja Walesis (samuti kokkulepe, et kliente teenindavad Šotimaa Bank of Scotlandi filiaalid, Halifaxi filiaalid Põhja-Iirimaal ja vastupidi) ning pank pakub ööpäevaringset telefoni- ja internetipanga teenust.

Selle peakorter asub Londonis ning muud kontorid Walesis ja Šotimaal. Samuti opereerib Yorkshire'is mitmeid kontorikomplekse, brändide peakortereid ja andmekeskusi, sealhulgas Leedsis, Sheffieldis ja Halifaxis.

Suurbritannia pangad
Tiina Pappel

Tiina Pappel (sündinud 31. augustil 1970) on Eesti jurist, kohtunik.

Pappel on lõpetanud Tartu Ülikooli inglise filoloogia erialal ja omandanud teadusmagistri kraadi õigusteaduses Tartu Ülikooli õigusinstituudis. Enne kohtunikuks nimetamist on ta töötanud inglise keele õppejõu, maksukonsultandi ja õigusbüroo juristina.

5. juulil 2001 nimetas Vabariigi President Arnold Rüütel Riigikohtu üldkogu ettepanekul Tiina Papli esimese astme kohtunikuks Tallinna Halduskohtusse.

12. novembril 2012 nimetas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Tiina Papli teise astme kohtunikuks. Pappel on töötanud Tartu Ringkonnakohtus 2013. aastast, olles aastatel 2014–2019 halduskolleegiumi esimees (juhataja).

1. aprillist 2019 on ta Tartu Ringkonnakohtu esimees. "Tema nimetamist esimeheks toetas nii Tartu ringkonnakohtu üldkogu kui ka kohtute haldamise nõukoda," iseloomustas uut esimeest justiitsminister Urmas Reinsalu. Ringkonnakohtu juhataja, ametiaeg kestab seitse aastat.

Ta on Eesti Kohtunike Ühingu liige.

Tunnustus 
 2012 – Kohtu teravaim sulg

Viited 

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti kohtunikud
Sündinud 1970
Einar Vene (kohtunik)

Einar Vene (sündinud 5. mail 1977) on Eesti jurist, kohtunik.

9. aprillil 2009 nimetas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Einar Vene teise astme kohtunikuks alates 4. maist 2009. Vene töötab Tartu Ringkonnakohtu halduskolleegiumis.

Ta on "Haldusmenetluse käsiraamatu" (2001) üks kaasautoreid.

Viited 

Eesti juristid
Eesti kohtunikud
Sündinud 1977
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse teine parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse teine parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus, mis näeb ette õiguse relva kanda ja hoida.

Parandus võeti vastu Kongressis 25. septembril 1789 ja ratifitseeriti osariikide tasemel 15. detsembril 1791.

Tekst

Inglise keeles

Eesti keeles

Vaata ka
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse esimene parandus
Bill of Rights (1791)

2
1791
Hohes Kreuz

Hohes Kreuz on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis. Vald loodi aastal 1991, kui ühendati Bischhageni, Mengelrode, Siemerode ja Streitholzi vallad.

Viited 

Tüüringi vallad
Eichsfeldi kreis
Gideon Ståhlberg

Anders Gideon Tom Ståhlberg (26. jaanuar 1908 Surte – 26. mai 1967 Leningrad) oli rootsi maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1951). 

Ståhlberg tuli Rootsi malemeistriks 1928. aastal ja hoidis seda tiitlit kuni 1940. aastani. Ta tuli kolmel korral Põhjamaade malemeistriks (1929, 1938, 1939). 

Juulis 1937 jagas ta Pärnu rahvusvahelisel turniiril koos Paul Kerese ja Salo Flohriga 2.–4. kohta. Märtsis 1939 mängis Ķemeri turniiril (2.–3. koht).
Pärast Buenos Aireses 1939. aastal peetud maleolümpiat jäi seoses sõja puhkemisega Argentinasse. Naasis 1948. aastal. 

Mängis 1948. aastal Saltsjöbadenis maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisel turniiril, kus jagas 6.–9. kohta ja pääses 1950. aastal Budapestis peetud pretendentide turniirile (10 osavõtjat), kus jäi seitsmendaks. Jagas 1952. aastal Saltsjöbadenis tsoonidevahelisel turniiril 5.–8. kohta ja kvalifitseerus 1953. aastal Zürichis peetud pretendentide turniirile (15 osavõtjat), kus jäi viimaseks. Võttis osa ka 1955. aastal Göteborgis toimunud tsoonidevahelisest turniirist, kus jagas 17.–18. kohta.

1956. aastal võitis Ståhlberg Beverwijki rahvusvahelise turniiri.

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Ståhlberg oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Ta mängis Rootsi võistkonna koosseisus 13 maleolümpial (ajavahemikus 1928–1964).

Ståhlberg tegutses malekohtunikuna. Oli ajavahemikus 1957–1963 toimunud maailmameistrivõistluste peakohtunik.

Mais 1967 saabus Ståhlberg Leningradi, et mängida maleturniiril. Ootamatult tervis halvenes ja 26. mail ta suri. Surnukeha kremeeriti Moskvas. Ta maeti kodumaal Surtes.

Välislingid

Rootsi maletajad
Malekohtunikud
Sündinud 1908
Surnud 1967
Pwllheli

Pwllheli (hääldus /pʊɬˈhɛlɪ/) on alev (market town) Põhja-Walesis Gwyneddis. Asula paikneb Iiri mere ääres Llŷni poolsaare lõunakaldal.

Pwllheli sai aleviks 1355. aastal.

1925 ja 1955 toimusid Pwllhelis Eisteddfodi pidustused.

1925. aastal asutati Pwllhelis kõmri rahvuslaste erakond Plaid Cymru.

Pwllheli on soositud turismisihtkoht.

Walesi asulad
Max Euwe

Machgielis Euwe (20. mai 1901 Watergraafsmeer, Amsterdami lähedal – 26. november 1981 Amsterdam) oli hollandi maletaja, malefunktsionäär, maleliteraat ja matemaatik, maailmameister (1935–1937), rahvusvaheline suurmeister (1950). 

Euwe oli aastatel 1970–1978 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) president.

1923. aastal lõpetas ta Amsterdami Ülikooli. Kaitses 1926. aastal doktoriväitekirja "Differentiaalvarianten van twee covariante-vectorvelden met vier veranderlijken". Ta töötas kuni 1940. aastani Amsterdamis lütseumi matemaatikaõpetajana. 1960. aastatel töötas ta Tilburgi Ülikoolis professorina (kuni 1971. aastani).

Euwe oli 13-kordne Hollandi malemeister (ajavahemikus 1921–1955). 1934. aastal esitas ta väljakutse valitsevale maailmameister Aleksandr Alehhinile. Alehhin nõustus mängima. 1935. aastal peetud matši Euwe võitis tulemusega 15½:14½. Pärast võidukat matši andis Euwe järgmise maailmameistrivõistluste matši korraldamise õigused üle FIDE-le. Sealtpeale hakkas FIDE autoriteet malemaailmas tõusma.

Euwe kaotas MM-tiitli 1937. aastal revašmatšis. 1938. aastal mängis ta AVRO turniiril, kus  jagas 4.–6. kohta. 1948. aasta MM-i turniiril jäi ta 5 osavõtja seas viimaseks.

1950. aastal võttis FIDE kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Euwe oli üks neist, kes sai selle nimetuse kohe samal aastal.

Ta mängis Hollandi võistkonna koosseisus seitsmel maleolümpial (1927, 1937, 1950, 1954, 1958, 1960, 1962).

Tunnustus
1938 – FIDE auliige

Välislingid

Hollandi maletajad
FIDE presidendid
Hollandi malefunktsionäärid
Hollandi maleliteraadid
Sündinud 1901
Surnud 1981
Mirjam Hinn

Mirjam Hinn (sündinud 16. aprillil 1990 Tartus) on eesti maalikunstnik.

Haridus
Lõpetas 2010. aastal Tartu Kunstikooli kunstilise kujundaja eriala. Sai bakalaureusekraadi 2014. aastal Tartu Kõrgemas Kunstikoolis ja 2018. aastal magistrikraadi Tartu Ülikoolis maalikunsti erialal.

Isikunäitused
2014  Inimmuster. Metro, Tartu
2015  Taevas hakkab pulbitsema. E-Kunstisalong, Tartu
2016  Metamorfoos. Metro, Tartu
2017  Murtud valgus. E-Kunstisalong, Tartu
2018 Valgus hakkab pulbitsema. Barlova, Tartu
2018 Naine ja valgus. Stockmann, Tallinn
2018 Tardunud helid. Tartu Kunstimaja
2019 Kõrgepinge. Tartu Kunstimuuseum

Tunnustus
2018 – AkzoNobeli kunstipreemia
2019 – Noor Tartu

Viited

Kirjandus 
Peeter Talvistu.  "Vaikne kesktee". Sirp, 19. juuni 2014
Airi Kaasik. "Noor kunstnik ehitas maalides üles uue valgusmaailma". Postimees, 21. detsember 2017
Raimu Hanson. "Maaliosakonna viimane lõpetaja tarretas helid piltideks". Postimees, 5. juuni 2018
Reigo Kuivjõgi. "Kunstist ja Eesti parimatest noortest kunstnikest". Viru Keskuse Kevadkiri 2019, 20. märts 2019
Tõnis Tatar. "Esmapilgul rosoljet meenutav modernistlik püstkoda". Sirp, 20. september 2019
Indrek Grigor. "Mirjam Hinn "Kõrgepinge"". KesKus, oktoober 2019

Välislingid
mirjamhinn.com
Tartu Kunstimaja intervjuu Mirjam Hinniga näitusel "Tardunud helid". Tartu Kunstimuuseumi YouTube'i kanalil

Eesti maalikunstnikud
Tartu Kunstikooli vilistlased
Sündinud 1990
Andres Sutt

Andres Sutt (sündinud 11. novembril 1967 Tartus) on Eesti poliitik ja ühiskonnategelane. Ta on Reformierakonna liige ning olnud ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister (2021–2022).

Elulugu 
Ta on lõpetanud 1986. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1993. aastal cum laude Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal (vastab magistrikraadile).

Sutt oli aastatel 1992–1993 Eesti Panga keskpangapoliitika osakonna peaspetsialist, 1993–1996 pangainspektsiooni juhataja asetäitja, 1997–1999 keskpangapoliitika osakonna juhataja asetäitja, 2001–2009 Eesti Panga asepresident ning 1999–2001 Rahvusvahelise Valuutafondi (IMF) Põhja-Balti valijaskonna direktori nõunik, vanemnõunik ning 2009–2012 direktorite nõukogu liige. Ta oli 2013–2016 Euroopa Finantsstabiilsuse Fondi (EFSF) tegevdirektori vanemnõunik ja 2013–2016 Euroopa Stabiilsusmehhanismi (ESM) pangandusdivisjoni juht. 2017–2018 oli Eesti Energia kontserni regulaatorsuhete direktor ja kontserni juhatuse liige.

Alates 26. jaanuarist 2021 18. juulini 2022 oli ta Kaja Kallase esimeses valitsuses ettevõtlus- ja infotehnoloogiaminister.

Tunnustus
 2008 Valgetähe III klassi teenetemärk

Isiklikku 
Ta on abielus ning tütre ja kahe poja isa. Tema hobid on sport, kokandus, maakodu ja jahindus.

Viited

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel

Eesti Reformierakonna poliitikud
XIV Riigikogu liikmed
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1967
Riiginõunik (Venemaa)

Riiginõunik (vene keeles статский советник) oli Venemaa V klassi tsiviilteenistuse auaste.

Teenistusastmete tabeli jõustava seaduse kehtestas Peeter I ning see jõustus 24. jaanuaril 1722.

Riiginõuniku puhul oli kõnetlusvormiks "Teie kõrgestisündinu" (Ваше высокородие).

19. sajandi keskel kuulus riiginõunik ametnike esimesse gruppi (I kuni V klass). I grupi liikmed kuulusid riigi kõrgemasse nomeklatuuri, kes viisid ellu riigi poliitilise suuna. Selle teenistusastme kandjad omasid erilisi privileege ja said kõrget riigipalka.

Riiginõuniku ametiaste koos muude keisririigi teenistusastmetega kaotati novembris 1917.

Venemaa Keisririigi teenistusastmed
Teistungen

Teistungen on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.

Teistungeni on esmakordselt mainitud aastal 1090 Teistungenburgi kloostri asukohana, mis oli Beureni kloostri filiaal. Vanad kloostrihooned lammutati aastal 1975.

Vald paikneb ajaloolises Eichsfeldis, varem Mainzi kuurvürstkonna kauge eksklaav Kesk-Saksamaal. Aastal 1283 omandas lääni rüütlipere von Hagen, kes elas lähedalasuvas Westernhageni lossis Berlingerodes (purustati aastal 1525). Westernhageni perekond ehitas siia kaks tornmaja, mis hiljem asendati härrastemajadega. Aastatel 1802 kuni 1807 oli Eichsfeld Vestfaali kuningriigi osa, seejärel aastani 1945 Preisi Saksimaa provintsi osa, misjärel oli see osa Ida-Saksamaast. Aastast 1990 on see Tüüringi liidumaa osa.

Viited 

Tüüringi vallad
Eichsfeldi kreis
Ado Truupõld

Ado Truupõld (sündinud 13. november 1932 Tartus) on eesti arstiteadlane.

1951. aastal lõpetas ta Rakvere 1. Keskkooli.

1957. aastal lõpetas ta I. Pavlovi nimelise Leningradi I Meditsiiniinstituudi. 

1966. aastal kaitses Leningradis NSVL Meditsiiniteaduste Akadeemia Eksperimentaalmeditsiini Instituudis meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Регенераторные процессы в корковом веществе надпочечников при острой лучевой болезни". 1971. aastal anti talle meditsiiniteaduste doktori kraad Tartu Riiklikus Ülikoolis kaitstud väitekirja "Физиологическая и репаративная регенерация коры надпочечников: (экспериментально-гистологическое исследование)" eest.

Aastatel 1965–1974 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli meditsiini kesklaboratooriumi teadurina, 1974. aastast oli ta TRÜ patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse kateedri juhataja. 1998. aastast on ta Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna emeriitprofessor.

Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.

Ta on rahvusvaheline meister kirimales.

Viited

Eesti arstiteadlased
Eesti maletajad
Eesti kirimaletajad
Tartu Ülikooli professorid
Eesti NSV IX Ülemnõukogu liikmed
Sündinud 1932
Kaïs Saïed

Kaïs Saïed (araabia keeles قيس سعيد Qais Su‘ayyid; sündinud 22. veebruaril 1958 Tunises) on Tuneesia õigusteadlane ja poliitik, alates 23. oktoobrist 2019 Tuneesia president.

Ta oli aastani 2018 Tunise Ülikooli riigiõiguse professor. Ta valiti 13. oktoobril 2019 Tuneesia presidendiks.

Mitmed meediaallikad on nimetanud Saïed "RoboCopiks" tema monotoonse hääle, standardse araabia keele kasutamise tõttu Tuneesia murde asemel ning keskendumist pärast seaduse ja korra küsimustele. Presidendikampaanias püüdis Saïed jätta endast rahvamehe muljet, mõnevõrra sarnaselt teise populistliku kandidaadi Nabil Karouiga.

Saïed sai 2019. aasta Tuneesia presidendivalimiste esimeses voorus 620 711 häält ehk 18,40% häältest ning tuli sellega esikohale. Teises voorus oli tema vastaseks Karoui. Ta kogus teises voorus 72,71% häältest ning kuulutati 14. oktoobril 2019 Tuneesia uueks presidendiks.

Tuneesia presidendid
Õigusteadlased
Sündinud 1958
Jaan Õispuu

Jaan Õispuu ( sündinud 16. märtsil 1955 Kuressaares) on eesti keeleteadlane.

Ta lõpetas aastal 1978 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti filoloogina.

Teoseid 

 Djorža karjala tekstid (1990)
 Karjala keelesaarte sõnamuutmissüsteem (1994)
 Djorža karjala vormisõnastik (1995)
 Справочник по эстонскому языку (1999)
 Keelteoskus kui kultuuri osa (2001, koostaja)
 Oma Mua-lehden uudissanastoa vuosilta 1990–1997 I, II (2003)
 Runoista romaaneihin: karjalaisuutta ja karjalankielistä kirjallisuutta Karjalassa (2006)
 Pienen rahvahan suuri literatuuru: karjalankielizen liiriekan kiändämine eestikse. – Kiännä luojen – luo kiändäjen: luojan kiändämizen teorii da praktiekku (2009)  
 Ökulite uurimused I. Tallinna Õismäe Gümnaasiumi 12. klasside ainealaseid uurimistöid 2008–2010 (2010, koostaja ja toimetaja)

Viited 

Eesti fennougristid
Eesti keeleteadlased
Eesti pedagoogid
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1955
Heinike Heinsoo

Heinike Heinsoo (sündinud 5. mail 1956 Tartus) on eesti keeleteadlane, Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte emeriitdotsent.

Ta lõpetas 1973. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. 1987. aastal kaitses väitekirja "Vadja keele subjekti ja predikaadi suhted".

Töökohad 
Heinike Heinsoo on olnud aastatel 1979–2019 Tartu Ülikooli õppejõud: 1990. aastast soome-ugri keelte kateedri (hiljem õppetooli) dotsent, 2020. aasta veebruarist emeriitdotsent. Alates 2019. aasta sügisest on ta Lvivi Ivan Franko nimelise Rahvusliku Ülikooli eesti keele ja kultuuri lektor. Töötanud õppejõuna Soomes, Saksamaal, Rootsis, osalenud paljudel rahvusvahelistel teadusüritustel. Juhendanud bakalaureuse- ja magistritöid ja kahte doktoritööd. 

Mitme projekti raames korraldanud aastail 2010–2019 vadja keele kursuseid vadjalastele ja nende järglastele.

Teoseid 
 "Suomea oppimaan" (1991, 1997)
 Viron ja suomen yleispuhekielen nykyinen tilanne. (1996)
 "Mā ja pūd lēväd, meid eb lē: the subject and the predicate in Votic"(2010)
 Vadja kirjakeele loojaid, kirjutanud esimese vadjakeelse lugemiku "Vad´d´a sõnakopittõja" (2015), esimese ilukirjandusliku teose "Suuri päive" (2018) ja mitmeid vadja keele õppevahendeid.
 Kogumikus "Soome ja soomlased: fennid Tacitusest tänapäevani" (2005) peatükid "Religioon", "Haridus ja teadus", "Soome keel", "Saun, sisu ja Sibelius".
 75 teadusartiklit vadja keelest ja kultuurist, soome keelest ja kultuurist. eesti ja soome keele kontrastiivgrammatikast, läänemeresoome keeltest

Tunnustus 
 2014 Inkeriläisten Sivistyssäätiön ansiomerkki – teenetemärk ingerimaalaste heaks tehtud töö eest.

Isiklikku 
Tema isa oli Eesti Põllumajanduse Akadeemia taimekasvatuse dotsent (uuris suhkrupeedi kasvatamist) Jüri Heinsoo (1920–1990). Vend on keemiakandidaat ja finantskonsultant Enn Heisoo (s 1950).Tema tütar on Jaanika Merilo.

Viited

Välislingid 
 

Eesti fennougristid
Eesti keeleteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1956
Aavo Valmis

Aavo Valmis (27. september 1938 – 3. veebruar 2017 Tallinn) oli eesti keeleteadlane.

Töökohad
Valmis töötas Tallinna 2. keskkoolis õpetaja ja aastatel 1972–1998 Tallinna Pedagoogikaülikoolis õppejõuna.

Teoseid 
 Emakeele õpetus Venemaa eesti koolides kuni 1937. aastani (1977)
 Emakeeleõpetuse struktuuri kujunemine ja areng Eestis XVII sajandi teisest poolest kuni 1919. aastani (1986)
 Emakeele õpetamise ajalugu eesti koolides 1919–70 (1989)
 Õigekeelsuse käsiraamat (2006, koostajaid)
 TEA eesti keele rahvasõnaraamat koos õigekirjareeglitega (2008, koostajaid ja toimetajaid)

Viited 

Eesti keeleteadlased
Sündinud 1938
Surnud 2017
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tallinna Reaalkooli õpetajad
Pärissuvi

Pärissuvi ehk lihtsalt suvi on vaheaastaaeg, mida võib eristada klimaatiliste või fenoloogiliste tunnuste järgi.

Liigitus 

 Klimaatiline pärissuvi algab pärast eelsuve, kui ööpäeva keskmine temperatuur on tõusnud üle 13 kraadi ja öökülmad on lõppenud või ei ole veel alanud. Selle sees võib esineda südasuvi.
 Fenoloogiline pärissuvi algab pärast viljapuude õitsemist, kui saab kasvatada soojalembeseid köögivilju ja pihlakas hakkab õitsema.

Viited
Brigid Kosgei

Brigid Jepscheschir Kosgei (sündinud 20. veebruaril 1994 Kapsowaris Keenias) on keenia pikamaajooksja, kes on võitnud 2018. ja 2019. aasta Chicago maratoni ning 2019. ja 2020. aasta Londoni maratoni. 

Ta on 13. oktoobril 2019 Chicago maratonil joostud ajaga 2:13:04 naiste maratoni maailmarekordi omanik. 

Ta ületas eelmist, 16 aastat püsinud tippmarki 1 minuti ja 21 sekundiga ning eelmist Chicago maratoni naisterekordit 3 minuti ja 14 sekundiga.

Viited

Keenia jooksjad
Sündinud 1994
NatWest

National Westminster Bank, üldtuntud kui NatWest, on Ühendkuningriigi suur jae- ja kommertspank. Westminster Bank asutati 1834. aastal kui London County and Westminster Bankina.

Alates 2000. aastast on see osa Royal Bank of Scotland Groupist. Pärast kontserni peamise kodumaise äritegevuse "tarastamist" sai pangast NatWest Holdingsi tütarettevõte.

NatWest on üks neljast suurest arvelduspangast Suurbritannias. Sellel on suur üle 960 filiaaliga võrk.

2017. aastal pälvis NatWest Briti pangaauhindade jagamisel parima panganduse rakenduse auhinna.
Ormuri keel

Ormuri keel on Lääne-Iraani keelte hulka kuuluv iraani keel, mida kõnelevad Pakistanis Kanigurami orus ja vähesel määral ka Afganistani Lōgari provintsis elavad ormurid.

Ormuri keel on ohustatud. Seda räägib umbes 1000 inimest. Teistel andmetel räägib ormuri keelt umbes 6000 inimest.

Viited

Välislingid
 http://www.endangeredlanguages.com/lang/4930
 https://glottolog.org/resource/languoid/id/ormu1247

Iraani keeled
Pakistan
Afganistan
Salamajärvi rahvuspark

Salamajärvi rahvuspark (soome keeles: Salamajärven kansallispuisto) on Soome rahvuspark, mis asub Perho, Kivijärvi ja Kinnula valdades, Kesk-Pohjanmaa ja Kesk-Soome maakondades. 

Salamajärvi rahvuspark on asutatud 1982. aastal ja selle pindala on 62 ruutkilomeetrit. Pargis on mitmeid matkaradu, mille kogupikkus on umbes 60 km.

2019. aastal külastas Salamajärvi rahvusparki üle 20 000 inimese.

Viited

Soome rahvuspargid
Ketevan Arakhamia-Grant

Ketevan Arakhamia-Grant (gruusia keeles ქეთევან არახამია Khethevan Arahhamia; sündinud 19. juulil 1968 Otšamtširas) on gruusia päritolu Šotimaa maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2009).

Ta tuli 1985. aastal Dobrnas naisjuunioride maailmameistriks. NSV Liidu naiste meistrivõistlustel saavutas ta 1984. aastal 3.–5., 1986. aastal 2.–3. 1987. aastal 3. koha ja 1990. aastal esikoha. 1991. aastal hakkas ta mängima Gruusia värvides.

1996. aastal abiellus ta Jonathan Grantiga ja asus elama Edinburghi. Rahvusvahelistel malevõistlustel jätkas ta esindamast Gruusiat. Alles 2008. aastast esindab ta rahvusvahelistel malevõistlustel Šotimaad. 

Arakhamia-Grant on kolmekordne Gruusia (1983, 1984, 1990) ja neljakordne Briti naiste malemeister (2003, 2004, 2006, 2007). Võisteldes koos meestega tuli ta kolmel korral Šotimaa malemeistriks (2003, 2011, 2016). 

Ta võitis 2001. aastal Varssavis Euroopa naiste meistrivõistlustel pronksmedali.

Arakhamia-Grant mängis naiste maailmameistrivõistlustel. Tsoonidevahelisel turniiril Tuzlas (1987) sai ta teise koha ja pääses 1988. aastal Tskaltubos peetud MM-i pretendentide turniirile, kus jäi 8 osavõitja seas viimaseks. Tsoonidevahelistel turniiridel 1990. aastal Azovis jagas ta 5.–8. kohta, 1991. aastal Suboticas 5.–7. kohta; 1993. aastal Jakartas ja 1995. aastal Chişinăus võitis esikoha. Ta mängis pretendentide turniiridel 1994. aastal Tilburgis (9 osavõtja seas 9. koht) ja 1997. aastal Groningenis (jagas 10 osavõtja seas 5.–7. kohta).

2000. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-i turniiril New Delhis (64 osavõtjat) Arakhamia-Grant 16 parema hulka ei pääsenud. 2001. aastal MM-i turniiril Moskvas kaotas ta avaringis Dagnė Čiukšytėle. 2006. aastal MM-i turniiril Jekaterinburgis kaotas ta teises ringis Maia Tšiburdanidzele ja kaheksandikfinaali ei pääsenud. 2008. aastal ta avaringist edasi ei pääsenud. 2015. aastal MM-i turniiril Sotšis võitis ta avaringis Hoang Thanh Trangi, kuid kaotas teises ringis Pia Cramlingile. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis kaotas ta avaringis Nino Batsiašvilile.

Arakhamia-Grant võitis naiste maleolümpiatel neli võistkondlikku medalit: hõbemedali NSV Liidu naiskonna koosseisus (1990) ning  kaks kuldmedalit (1994, 1996) ja pronksmedali (1998) Gruusia naiskonna koosseisus. Ta esines Šotimaa naiskonna koosseisus kolmel naiste maleolümpial (2014–2018; mängis esimesel laual).

Ta sai FIDE-lt 1986. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1987. aastal naiste suurmeistri, 1993. aastal rahvusvahelise meistri ja 2009. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.

Välislingid

Ketevan Arakhamia-Grant FIDE andmebaasis

Suurbritannia naismaletajad
Nõukogude Liidu naismaletajad
Gruusia naismaletajad
Suurbritannia maletreenerid
Sündinud 1968
Steinheuterode

Steinheuterode on vald Saksamaal Tüüringi liidumaal Eichsfeldi kreisis.

Vald asub 316 m kõrgusel Steinbergi jalamil ja on metsaga ümbritsetud. Majad on koondunud St. Albani kiriku ja kogukonnakeskuse ümber.

Küla on esmakordselt mainitud aastal 1228, kui seda kutsuti Hauwerterode. Et eristada seda Eichsfeldi külast Wüstheuterode, lisati eesliide Stein. Mõisahoone ehitati aastal 1575 ja aastal 1732 ehitati mõisahoovi purskkaev Regine, mis on täna kogukonnakeskuse teenistuses.

Viited 

Tüüringi vallad
Eichsfeldi kreis
Paul Maibaum

Paul Maibaum (sündinud 1940) on eesti maadleja ja endine Eesti NSV rahvasaadik.

Ta lõpetas Vaeküla Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumi. 1959. aastast töötas lukksepana Tapa Remondi- ja Tehnikajaamas. Aastatel 1959–1962 teenis Nõukogude Armees. 1962. aastast töötas autojuhina autotranspordikoondises Kohtla-Järve Autoveod.

1971. aastal tuli ta Eesti meistriks Kreeka-Rooma maadluses kaalukategoorias kuni 62 kg. 1977. aastal tuli ta Eesti meistriks vabamaadluses kaalukategoorias kuni 68 kg. Lisaks võitis ta aastatel 1966–1977 Eesti meistrivõistlustelt maadluses 4 hõbedat ja 6 pronksi.

Aastatel 1975–1980 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu IX koosseisu saadik.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotoinfosüsteem FOTIS. Maibaum, Paul – Eesti NSV Ülemnõukogu saadikukandidaat (1975)

Eesti maadlejad
Eesti NSV IX Ülemnõukogu liikmed
Sündinud 1940
Brasiilia Keisririik

Brasiilia Keisririik (portugali keeles Império do Brasil) oli ajavahemikul 1822–1889 Lõuna-Ameerikas paiknenud riik, mille territoorium hõlmas tänapäeva Brasiiliat ja kuni 1828. aastani Uruguayd.

Riik oli parlamentaarne põhiseaduslik monarhia, mida valitsesid Pedro I ja alates 1831. aastast tema poeg Pedro II.

15. novembril 1889 kukutati keiser juhtivate sõjaväelaste korraldatud riigipöördega, mille eesmärgiks oli luua diktaatori juhitud Esimene Brasiilia Vabariik.

Vaata ka
 Brasiilia keiser

Välislingid 
 

Brasiilia ajalugu
1822
1889
Georg Lurichi monument (Tallinn)

Georg Lurichi monument on 1996. aastal Georg Lurichile pühendatud mälestusmärk Tallinnas aadressil Pirita tee 13.

Lurichi kuju seisab sümboolsel graniitplaadist maadlusmatil. Monumendi lõunaküljel on tekst "A. ADAMSON" ja "LURICH" ning lääneküljel olümpiarõngad ning aastaarvud 1896 ja 1996.

Mälestusmärgi avamisega 1996. aastal tähistati ühtlasi Eesti Spordiseltsi Kalev 95. ja kaasaegse olümpialiikumise 100. aastapäeva.

Lurichi kuju aluseks on Amandus Adamsoni 1903. aastal valminud skulptuur "Tšempion". Paarikümne sentimeetri pikkuse Lurichi pronkskuju valmistas skulptor Tõnu Maarand.

Georg Lurichi kuju on püütud varastada üle kümne korra, mis teeb sellest kõige enam varastada üritatud mälestusmärgi Tallinnas. Esimest korda püüti pronksist Lurichit varastada juba siis, kui ta oli vaid neli päeva püsti olnud. Varguste ja vandaalitsemiste tõttu plaanitakse 22. aprilliks 2020, Lurichi sünnipäevaks, monument teisaldada Pirita spordikeskusesse, kus ta oleks rohkem valvatud. Monumendi teisaldamist on arutatud ka 2016. aastal.

Viited 

Eesti mälestusmärgid
Vahukreem

Vahukreem ehk mousse (prantsuse mousse 'vaht') on vahukoorel või vahustatud munavalgel põhinev pehme toit, millele vahustamisel tekkinud õhumullid annavad pehme, õrna ja maheda tekstuuri. Valdavalt valmistatakse magusaid vahukreeme magustoiduks, kuid vahukreem võib olla ka soolane. 

Sageli maitsestatakse vahukreemi šokolaadi, kohvi, karamelli, puuviljapüree, maitsetaimede või vürtsidega nagu piparmünt ja vanill. Magusaid vahukreeme kasutatakse ka kookides. Soolast vahukreemi võidakse maitsestada näiteks liha, kala, vähiliha, hanemaksapasteedi, juustu või aedviljadega.

Vahukreem pärineb Prantsuse köögist, kus seda on kirjeldatud juba 1768. aastal.

Viited

Magustoidud
Lehmakomm

Lehmakomm (poola keeles krówka 'lehmake') on 1920. aastatel Poolas esmakordselt tööstuslikku tootmisse jõudnud kompvek: pealt kõva, seest pehme ja veniv piimaiiris. Nime said lehmakommid nende ümbrispaberitel tavaliselt kujutatavatelt Holsteini tõugu lehmadelt.

Ajalugu
Feliks Pomorski õppis retsepti oma isalt, kes elas Žõtomõris, tänapäeva Ukrainas. Pomorski alustas lehmakommide tootmist Poznańis. Juba toona kasutas ta kommipaberite kujunduses mustavalgekirjusid lehmi. Kommid levisid üle Euroopa juba enne sõda. Teise maailmasõja ajal saatsid Saksa okupatsioonivõimud ta Varssavi lähedale Milanówekisse, kuhu ta viis üle ka tootmise. Sõja järel toodeti lehmakomme mitmes sotsialismiriigis, sealhulgas mitmel pool Nõukogude Liidus.

Kaks varianti lehmakommidest on lisatud põllumajandusministeeriumi koostatavasse Poola traditsiooniliste toitude nimistusse:
 "Krówka Opatowska" ehk Opatówi lehmakommid – valmistatakse 1982. aastast, lõigatakse käsitsi, valmistatakse ja pakendatakse traditsioonilisel viisil Opatówis. Lisati nimekirja 7. veebruaril 2011.
 "Krówka Szczecinecka" ehk Szczecineki lehmakommid – valimistatakse 1971. aastast Szczecinekis, lisati nimekirja 19. jaanuaril 2016.

Koostis
Lehmakommide koostisse kuuluvad piim, suhkur, koorevõi ja vanilliin. Vahel lisatakse ka maitse- ja lõhnaaineid, mis annavad kommidele näiteks kohvi- või šokolaadimaitse. Lihtsa retsepti tõttu on neid võimalik valmistada ka kodustes tingimustes.

1997. aasta andmetel sisaldasid Poola lehmakommid 100 g kohta 76,1 g süsivesikuid, 10,7 g rasvu, 4,3 g valke, 97 mg naatriumi, 266 mg kaaliumi, 181 mg kaltsiumi, 130 mg fosforit, 19 mg magneesiumi, 0,062 mg tiamiini, 0,231 mg riboflaviini ja 0,15 mg niatsiini.

Vaata ka
Iiris
Karamell
Koorevenis

Viited

Välislingid

 Adam Grzezak, Wypasiona krówka, Polityka.pl, 13. oktoober 2009

Maiustused
Poola köök
Świdnik

Świdnik on linn Poolas Lublini vojevoodkonnas, Świdniki maakonna halduskeskus. Świdnik asub Lublini kesklinnast umbes 10 km läänekagus.

Świdnik sai linnaõigused 1954. aastal, maakonnakeskus on alates 1999. aastast.

Świdnikis asub kopterite ja väikelennukite tehas PZL-Świdnik.

Osaliselt asub Świdniki territooriumil Lublini lennujaam.

Galerii

Viited

Lublini vojevoodkonna linnad
Hauts-de-France

Hauts-de-France (hollandi: Opper-Frankrijk, "Ülem-Prantsusmaa") on põhjapoolseim Prantsusmaa piirkond, mis loodi aastal 2014 Prantsusmaa piirkondade territoriaalse reformiga, kui liideti Nord-Pas-de-Calais ja Picardie. Selle keskus on Lille. Uus piirkond tekkis 1. jaanuaril 2016 pärast piirkondlikke valimisi 2015. aasta detsembris. Prantsusmaa Conseil d'État kinnitas piirkonna nime Hauts-de-France 28. septembril 2016, see jõustus 30. septembril 2016.

Oma 6 009 976 elanikuga ja rahvastiku tihedusega 189 in/km² (1. jaanuaril 2015) on see Prantsusmaal rahvaarvult 3. piirkond ja Prantsusmaa emamaal rahvastiku tiheduselt 2. lõunanaabri Île-de-France'i järel.

Nimekujud 

Piirkonna ajutine nimi Nord-Pas-de-Calais-Picardie oli sidekriipsudega kohanimi, mis loodi ühendatud piirkondade nimedest – Nord-Pas-de-Calais ja Picardie – tähestiku järjekorras.

Piirkonna nõukogu otsustas 14. märtsil 2016, aegsasti enne 1. juuli tähtaega, kuulutada Hauts-de-France piirkonna alaliseks nimeks. Piirkonna ajutine nimi kõrvaldati käibelt 30. septembril 2016, kui jõustus piirkonna uus nimi Hauts-de-France.

Geograafia 

Piirkonna pindala on rohkem kui 31 813 km². See külgneb kirdes Belgiaga (Flandria ja Valloonia), põhjas Põhjamerega, läänes La Manche'iga, samuti Prantsuse piirkondadga: Grand Est idakagus, Île-de-France lõunas ja Ülem-Normandia lääneedelas. See on ühendatud Suurbritanniaga (Inglismaaga) "Eurotunneli" kaudu.

Departemangud 

Hauts-de-France koosneb viiest departemangust: Aisne, Nord, Oise, Pas-de-Calais ja Somme.

Suuremad kogukonnad 

 Lille (227 560; piirkonna prefektuur; ümbruskonnas elab üle 1,5 miljoni elaniku)
 Amiens (133 448)
 Roubaix (94 713)
 Tourcoing (91 923)
 Dunkerque (90 995)
 Calais (72 589)
 Villeneuve-d'Ascq (62 308)
 Saint-Quentin (55 978)
 Beauvais (54 289)
 Valenciennes (42 691)

Vaata ka 

 Vimy lahing
 Vimy memoriaal
 Nord-Pas-de-Calais
 Picardie
 Hauts-de-France piirkonna nõukogu
 Piirkond (Prantsusmaa)

Viited 

Prantsusmaa piirkonnad
Soome linnapiirkondade loetelu rahvastiku järgi

See on Soome linnapiirkondade loetelu rahvaarvu järgi, kus on Soome 100 suurimat asustust või linnapiirkonda 2013. aastal. Loend põhineb Soome statistikal, mis määratleb linnapiirkonna vähemalt 200 elanikuga hoonete klastrina, kus hoonetevaheline kaugus ei ületa 200 meetrit.

Vaata ka
 Soome linnade loend
 Soome valdade loend

Viited

Soome linnad
One Manhattan Square

One Manhattan Square on elamis- ja kaubanduspindadega 72 korruseline pilvelõhkuja New Yorgis, mis asub Manhattani silla vahetus läheduses.

Linnas on kõrghoone eripära see, et seda ei varjuta teised kõrghooned.

Välislingid
 

Lower Manhattani pilvelõhkujad
Sündinud 2000

Sellel leheküljel on loetletud 2000. aastal sündinud tuntud inimesi.

Jaanuar
3. jaanuar - Aleksa Gold, eesti ujuja 
8. jaanuar – Noah Cyrus, USA laulja ja näitleja
12. jaanuar – Žansaja Äbdimälik, kasahhi maletaja

Veebruar
1. veebruar – Patrīcija Eiduka, Läti murdmaasuusataja
19. veebruar – Muhammed Sanneh, Gambia jalgpallur
20. veebruar – Kristóf Milák, Ungari ujuja

Märts 
25. märts – Jadon Sancho, Inglismaa jalgpallur

Aprill
1. aprill – Margaret Markvardt, eesti ujuja
12. aprill – Manuel Turizo, Colombia linna- ja reggaetonižanri laulja
21. aprill – Karmen Vagula, eesti kabetaja
25. aprill – Henri Drell, eesti korvpallur

Mai
18. mai – Ryan Sessegnon, Inglismaa jalgpallur
27. mai – Jelena Malõgina, eesti tennisist
29. mai – Lishanna Ilves, eesti kergejõustiklane

Juuli
4. juuli – Kevin Maltsev, eesti suusahüppaja
9. juuli – Kliment Kolesnikov, Venemaa ujuja
12. juuli – Vinícius Júnior, Brasiilia jalgpallur

August
 6. august – Tormis Laine, eesti mäesuusataja
 10. august – Jüri Vips, eesti vormelisõitja
 20. august – Anastassija Gubanova, Venemaa iluuisutaja
 31. august – Angel Gomes, inglise jalgpallur

September
15. september – Kristina Škuleta-Gromova, Eesti iluuisutaja
19. september – Jakob Ingebrigtsen, norra jooksja

Oktoober 
1. oktoober – Kalle Rovanperä, Soome rallisõitja
21. oktoober – Imanbek, Kasahstani DJ ja produtsent
26. oktoober – Marcel Ruiz, Mehhiko jalgpallur

November 
 2. november – Alphonso Davies, Libeeria päritolu Kanada jalgpallur
 7. november – Callum Hudson-Odoi, Inglise jalgpallur
 25. november – Elisabeth Egel, eesti parasportlane (ujuja)

Detsember
18. detsember – Alex Saaremaa, eesti võrkpallur
26. detsember – Isac Elliot, Soome laulja