joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tuule kõrts

Tuule kõrts (läti Vējkrogs) on Lätis vana Tartu–Riia maantee ääres asunud kõrts, kus Kristjan Jaak Peterson väidetavalt kirjutas oma luuletuse "Laul".

Tänaseni säilinud kõrtsihoone asub umbes 15 km Valmierast Riia pool Rubene ja Stalbe vahel Raiskumsi vallas Vējkrogsi külas. Sinna suunavad läti- ja eestikeelsed teeviidad ning hoonel on mälestustahvel.

Paul-Eerik Rummo on seadnud kahtluse alla "Laulu" seotuse konkreetse kõrtsiga ning väitnud, et see tähendab hoopis, et laul on tehtud "tuule käes", st lageda taeva all viibides. Rummo analüüsib "Laulu" poeetilist konteksti ning pakub, et just olematu kohanime kasutamise tõttu luuletuse esimene stroof nii jäävalt mõjubki: "Mäletan, kuidas see trikk mind rabas: olin automaatselt võtnud kõrtsi nime vastu ühes reas Tartu ja Riia vaieldamatult dokumentaalsete nimedega, korrakski kahtlemata topograafilises autentsuses." Rummo argumenteerib, et kuna Kristian Jaak Peterson oli "maiste hüvede suhtes põhimõttekalt vähenõudlik kui Diogenese jünger, tuule peal elav kõrgema tõe otsija", siis on "Tuule kõrtsist" rääkimine igal juhul poeetiline ning isegi kui sellise nimega kõrts Petersoni ajal eksisteeris, siis ei pea see tähendama, et see luuletus dokumentaalses mõttes selle ruumides kirjutatud on.

Viited

Välislingid

Läti ehitised
Läti ettevõtted
Toitlustusettevõtted
Cēsise piirkond
Sanskriti keel

Sanskriti keel ehk sanskrit (lühemalt: saṃskṛtam; sõna-sõnalt 'kokku pandu', 'koostatu'; pikemalt: saṃskṛtā vāk) kuulub india vanade keelte hulka, milles on kirjutatud hinduismi, budismi ja džainismi ajaloolised tekstid. Sanskrit on india keel, üks 22-st India ametlikust keelest.

Klassikalise sanskriti reeglid sõnastas 4. sajandil e.m.a Pānini teoses Aṣṭādhyāyī ('Kaheksaosaline grammatika'). Sanskriti all ei mõistetud tollal omaette keelt, vaid korrastatud kõneviisi. Sanskriti tundmine märkis haritust ja klassikuuluvust. Selle kõrval olid tavakeeled (prakṛti), millest kujunesid Kesk-India murded. Sanskriti keelega saab seostada hindi ja paali keelt.

Klassikalisel sanskritil on neli dialekti: paścimottarī (Põhja- ja Lääne-India), madhyadeśī (Kesk-India), pūrvi (Ida-India) ja dakṣiṇī (Lõuna-India). Neist kolmel esimesel on algupära ka veedade keeles ning esimest peetakse kõige algsemaks. India keeled on sanskritist saanud oma sõnalise ja grammatilise aluse. Tänapäeva india keeltes on pooled sõnad sanskriti päritolu.

Sanskriti keel on tähtis:
 õpetlasele, ajaloolasele, ajaloohuvilisele;
 lingvistile ja polüglotile (kui algkeel);
 filosoofile ja religiooniuurijale;
 usklikule, näiteks krišnaiidile;
 klassikalise jooga praktiseerijale.
Sanskritil on nüüdisajalgi täita Indias sama osa mis ladina keelel keskaegses Euroopas. Sanskrit oli oma vormirikkuse ja selgusega tähtsamaid aluseid, mille najal 19. sajandil loodi indoeuroopa võrdlev keeleteadus.

Tähestik 
Sanskriti keele üleskirjutamiseks võib kasutada mitut tähestikku:
brahmi,
gupta,
siddham,
devanaagari,
ladina transliteratsioon.

Tõlketeoseid
Sanskriti keeles on kirjutatud suur osa india kirjandusest, millest on eesti keelde tõlgitud mõned tähtteosed: 
"Bhagavadgītā", tõlk. L. Mäll (Tartu: Biblio, 2000); 
"Südasuutra", tõlk. L. Mäll (Tartu: Lux Orientis, 2005); 
"Teemantsuutra", tõlk. L. Mäll (Tartu: Lux Orientis, 2005); 
Šāntideva "Bodhitšarjāvatāra", tõlk. L. Mäll (Tallinn: Loomingu Raamatukogu, 1982, nr 3/4);
"Šukasaptati", tõlk. L. Mäll (Tallinn: Loomingu Raamatukogu, 1983, nr 12/13).

Vaata ka
Sanskritikeelne kirjandus

Kasutatud kirjandus
Herkel, Andres 2002. "Müüt ja mõtlemine". Tartu. Ilmamaa. ISBN 9985-77-056-0.
Mäll, Linnart 1998. "Nulli ja Lõpmatuse kohal". Tartu. Ilmamaa. ISBN 9985-821-95-5.
Puhvel, Jaan 1997. "Võrdlev mütoloogia". Tartu. Ilmamaa. ISBN 9985-821-23-8.

Välislingid 

Transliteratsioon sanskriti keelele
Sanskriti-inglise sõnastik

Sanskriti keel
Abruka alumine tulepaak

Abruka sihi alumine tulepaak on tulepaak Saare maakonnas Saaremaa vallas Abruka saare idakaldal Limbi ninal.

Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .

Ülalt punase ja alt valge täisnurkse märkkilbiga terasest metallposti kõrgus jalamist on 21 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 22 meetrit.

Tulepaak moodustab sihi Abruka tuletorniga. Märkide vahekaugus on 670 meetrit ja sihi asimuut on 259,3°.

Tulepaak ehitati 1998. aastal.

Ajalugu
Abruka esialgne tulepaak ehitati 1897. aastal. Siis oli alumine tuletorn puidust ja tuli asus palkkandelaabril.

Algul töötas tulepaak atsetüleengaasil.

1923. aastal asendati see profiilrauast sõrestiktorniga. Tulepaagi kõrgus oli 21 meetrit jalamist.
1970. aastatel paigaldati elektriline aparatuur.

1998. aastal valmistati uus, umbes 24-meetrine tulepaak, mis on valmistatud roostevabast metallist ja kaalub ligi viisteist tonni.

Välislingid 

 

Eesti tulepaagid
Tulepaak, alumine
Saaremaa valla ehitised
1. aastatuhat eKr

1. aastatuhat eKr ehk esimene aastatuhat eKr on ajavahemik, mis algas 1. jaanuaril 1000 eKr ja lõppes 31. detsembril 1 eKr.

Ajastud
 Rauaaeg jõudis Lääne-Euroopasse.

Sündmused Eestis 
 1. aastatuhande lõpul eKr kujunes Eestis põhiliseks elamutüübiks palkseintega suitsutuba.

Sündmused maailmas 
 Egiptuse tähtsus kahanes. 
 Kirjutati Tanah.
 Siddhārtha Gautama (Buddha) rajas budismi (6. sajand eKr). 
 Mahāvīra rajas džainismi (6. sajand eKr). 
 Kyros II vallutas Babüloonia ja rajas Ahhemeniidide riigi (6. sajand eKr). 
 Sparta ja Ateena pidasid Peloponnesose sõda (5. sajand eKr). 
 Dareios I laiendas Ahhemeniidide riigi piire Kreeka, Egiptuse ja praeguse Pakistani alani (5. sajand eKr).
 Aleksander Suur vallutas Ahhemeniidide riigi (4. sajand eKr).
 Vahemere maades levis hellenistlik kultuur. 
 Tšandragupta Maurja rajas Maurjate riigi (4. sajand eKr).
 Ašoka vallutas suurema osa Hindustani poolsaarest ja suurema osa praeguse Afganistani alast (3. sajand eKr).
 Qini dünastia ühendas Hiina (3. sajand eKr).
 Keldid tungisid Lääne-Euroopasse. 
 Rooma vabariik tekkis ja hävis, kujunedes Rooma impeeriumiks. 
 Rooma ja Kartaago pidasid Puunia sõdu.
 Sai alguse maiade kõrgkultuur.

Olulised isikud 

 Taavet, Iisraeli kuningas
 Zarathuštra, zoroastrismi rajaja
 Mahāvīra, džainismi rajaja (6. sajand eKr)
 Siddhārtha Gautama (Gautama Buddha), budism rajaja (6. sajand eKr)
 Laozi, taoismi rajaja (6. sajand eKr)
 Kong Fuzi, hiina filosoof (6. sajand eKr)
 Kyros II, Ahhemeniidide riigi rajaja (6. sajand eKr)
 Dareios I, Ahhemeniidide riigi valitseja (5. sajand eKr)
 Pānini, india grammatik 
 Homeros, vanakreeka luuletaja 
 Jesaja, juudi prohvet
 Jeremija, juudi prohvet
 Hesekiel, juudi prohvet
 Perikles, Ateena riigimees
 Sokrates, vanakreeka filosoof
 Platon, vanakreeka filosoof
 Aristoteles, vanakreeka filosoof
 Aleksander Suur, maailmavallutaja (4. sajand eKr)
 Tšandragupta Maurja, Maurjate riigi rajaja (4. sajand eKr)
 Ašoka, Maurjate riigi valitseja (3. sajand eKr)
 Pingala, india matemaatik, nulli leiutaja 
 Qin Shihuang, esimene Hiina keiser (3. sajand eKr)
 Eukleides, Aleksandria matemaatik
 Archimedes, vanakreeka teadlane
 Cicero, vanarooma kõnemees
 Julius Caesar, Rooma diktaator (suri 44 eKr)
 Vergilius, vanarooma luuletaja
 Augustus, esimene Vana-Rooma keiser

Leiutised 
 Levis raua kasutamine.
 Foiniiklased levitasid Vahemere maadel tähtkirja.
Pandi alus mitmele usundile.

Avastused 
Arendati geomeetriat.
Tõestati Pythagorase teoreem.
Archimedes avastas Archimedese seaduse. 
Eratosthenes näitas, et Maa on kerakujuline, ning hindas selle läbimõõtu.

-01. aastatuhat eKr
 1. aastatuhat eKr
Shōgi

Shōgi (jaapani keeles 将棋) on malega samasse perekonda kuuluv strateegiline lauamäng, mida kutsutakse sageli Jaapani maleks.

Reeglid 
Shōgi't mängitakse 9 × 9 ruuduks jaotatud laual, erinevalt malest ei ole ruudud erivärvilised. Mängunupud on kiilukujulised ja terava tipuga, nupu ühel küljel on märk, mis määrab nupu funktsiooni mängu alguses, teisel küljel märk, mis tähistab sama nuppu edutatuna (vt allpool). Vastaspoolte nupud ei eristu üksteisest värvi ega ühegi muu tunnuse alusel, mängus on nupu kuuluvus määratud ta suunaga, s.t vastava mängija nupud on laual asetatud teravikuga vastase poole (erandiks on ainult kuningas, mis markeerib mängija mustaks või valgeks). Kummalgi mängijal on 20 mängunuppu: 

Võtmine toimub liikumise põhjal (erinevalt malest, kus etturi võtmine ja liikumine on erinevad; ja erinevalt kabest, kus saab ka liikumise vastassuunas võtta). Üle enda ega vastase nuppude hüpata ei saa (erand on ratsanik). Ära võetud nupud jäetakse nähtavale nende edutamata kujul.

Alustab pretendent ehk nn must. See, et ta "must" on, tuleb välja ainult sammude ülestähendamise notatsioonis.

Mängu eesmärgiks on matistada vastase kuningas. 

Võrreldes Euroopa malega on shōgi'l kaks olulist lisareeglit: 

 Edutamine – mängulaua vastasepoolsed viimased kolm rida on nn "edutamistsoon" ja kõiki sellesse tsooni jõudnud mängunuppe (v.a kuld-kindralid ja kuningad) on lubatud vastava mängija soovil edutada (sarnane Euroopa male etturi lipustamisele). Edutada saab kohe pärast seda, kui nupp maandus edutamistsoonis või siis, kui nuppu liigutatakse edutamistsoonis teisele väljale või kui ta viiakse edutamistsoonist välja. Edutamiseks pöörab mängija nupul teise külje, kus on vastav märk. Edutatud nupud on mõnevõrra võimsamad (vt tabelit).

 Nuppude uuesti mängupanek – mängija võib oma käigul vastaselt varem ära võetud nupu enda nupuna mängu panna. Mängupanekul on üksikud piirangud (ei tohi panna nuppu mängu selliselt, et tal pole järgmisel käigukorral legaalset käiku (etturit ega kaarikut ei saa panna enda poolt viimasesse ritta, ratsanikku ei saa panna kahte viimasesse ritta), pealepandud ettur ei tohi tekitada matti ning etturit ei saa panna sinna veergu, kus juba üks oma ettur olemas on). Kui nupp panna "edutamistsooni", siis pannakse ta sinna algolekus. Alles selle nupuga järgmise käimise lõpus saab teda edutada.

Nuppude uuesti mängupaneku võimalus vähendab shōgi's oluliselt viigi esinemise sagedust nt Euroopa malega võrreldes. 

Lauamängud
Jaapani kultuur
Mokpo

Mokpo (ka Mokp'o; ametlikult Mokpo-si, hangulis 목포시, hanjas 木浦市) on linn Lõuna-Koreas Lõuna-Jeolla provintsis.

Linn moodustati 15. august 1949.

Mokpo asub Korea poolsaare edelatipul. Linna üldpindala on 47,23 km² ja elanikke oli 2002. aastal 245 700.

Linn jaguneb 26 linnaosaks.

Viited 

Lõuna-Korea linnad
Cheongju

Cheongju (ka Ch'ŏngju; korea kirjas 청주, hani kirjas 淸州, Lõuna-Korea omaladinas Cheongju-si [tšong-džu ši]) on linn Lõuna-Koreas, Põhja-Chungcheongi provintsi keskus.

Cheongju on linn aastast 1946.

Cheongju ja Cheongwoni ühinemine 2014.

Linna pindala on 940,84 km² ja elanikke oli 2020. aastal 844 993.

Linnaosad 
Linn koosneb 4 ringkonnast (gu), mis jagunevad 3 eupiks, 10 myeoniks ja 30 linnaosaks (dong).

Sangdangi ringkond (상당구):
 Geumcheon-dong (금천동)
 Seongan-dong (성안동)
 Yeongun-dong (영운동)
 Yongdam·Myeongam·Sanseong-dong (용담명암산성동)
 Yongam 1-dong (용암1동)
 Yongam 2-dong (용암2동)
 Jungang-dong (중앙동)
 Tap·Daeseong-dong (탑대성동)
 Gadeok-myeon (가덕면)
 Namil-myeon (남일면)
 Nangseong-myeon (낭성면)
 Munui-myeon (문의면)
 Miwon-myeon (미원면)

Heungdeoki ringkond (흥덕구):
 Uncheon·Sinbong-dong (운천신봉동)
 Bokdae 1-dong (복대1동)
 Bokdae 2-dong (복대2동)
 Gagyeong-dong (가경동)
 Bongmyeong 1-dong (봉명1동)
 Bongmyeong 2·Songjeong-dong (봉명2송정동)
 Gangseo 1-dong (강서1동)
 Gangseo 2-dong (강서2동)
 Osong-eup (오송읍)
 Gangnae-myeon (강내면)
 Oksan-myeon (옥산면)

Seowoni ringkond (서원구):
 Sajik 1-dong (사직1동)
 Sajik 2-dong (사직2동)
 Sachang-dong (사창동)
 Sannam-dong (산남동)
 Mochung-dong (모충동)
 Bunpyeong-dong (분평동)
 Sugok 1-dong (수곡1동)
 Sugok 2-dong (수곡2동)
 Seonghwa·Gaesin·Jungnim-dong (성화개신죽림동)
 Nami-myeon (남이면)
 Hyeondo-myeon (현도면)

Cheongwoni ringkond (청원구):
 Uam-dong (우암동)
 Naedeok 1-dong (내덕1동)
 Naedeok 2-dong (내덕2동)
 Yullyang·Sacheon-dong (율량사천동)
 Ogeunjang-dong (오근장동)
 Ochang-eup (오창읍)
 Naesu-eup (내수읍)
 Bugi-myeon (북이면)

Lõuna-Korea linnad
Chungju

Chungju (ka Ch'ungju, korea kirjas 충주시, hani kirjas 忠州市, Lõuna-Korea omaladinas Chungju-si [tšungdžu-ši]) on linn Lõuna-Koreas Põhja-Chungcheongi provintsis.

Linna pindala on 983,89 km² ja 2013. aastal oli elanikke 211 273.

Haldusjaotus
Linn koosneb 1 eup'ist, 12 myeon'ist ja 12 linnaosast (dong).

 Judeoki eup 주덕읍
 Salmii myeon 살미면
 Suanbo myeon 수안보면
 Daesowoni myeon 대소원면
 Shinni myeon 신니면
 Noeuni myeon 노은면
 Angseongi myeon 앙성면
 Gageumi myeon 가금면
 Geumga myeon 금가면
 Dongnyangi myeon 동량면
 Sancheoki myeon 산척면
 Eomjeongi myeon 엄정면
 Sotae myeon 소태면
 SeongnaeChungini linnaosa 성내·충인동
 GyohyeonAllimi linnaosa교현·안림동
 Gyohyeoni 2. linnaosa 교현2동
 Yongsani linnaosa 용산동
 Jihyeoni linnaosa 지현동
 Munhwa linnaosa 문화동
 Hoami linnaosa 호암·직동
 Dalcheoni linnaosa 달천동
 Bongbangi linnaosa 봉방동
 Chilgeumi linnaosa 칠금·금릉동
 Yeonsu linnaosa 연수동
 Mokhaengi linnaosa 목행·용탄동

Viited

Välislingid 
 Linna koduleht

Lõuna-Korea linnad
Jecheon

Jecheon (ka Chech'ŏn) on linn Lõuna-Korea keskosas Põhja-Chungcheongi provintsis.

Haldusjaotus 
 Bongyang eup 봉양읍
 Geumseong myeon 금성면
 Deoksan myeon 덕산면
 Baekun myeon 백운면
 Songhak myeon 송학면
 Susan myeon 수산면
 Cheongpung myeon 청풍면
 Hansu myeon 한수면
 Gangje linnaosa 강제동
 Gomyeoni linnaosa 고명동
 Goami linnaosa 고암동
 Gyo linnaosa 교동
 Lõuna-Cheoni linnaosa 남천동
 Daerangi linnaosa 대랑동
 Ida-Hyeoni linnaosa 동현동
 Duhaki linnaosa 두학동
 Myeongi linnaosa 명동
 Myeongji linnaosa 명지동
 Mosani linnaosa 모산동
 Sangoki linnaosa 산곡동
 Seobu linnaosa 서부동
 Sini linnaosa 신동
 Sinbaeki linnaosa 신백동
 Sinwoli linnaosa 신월동
 Yeongcheoni linnaosa 영천동
 Wangami linnaosa 왕암동
 Yongdu linnaosa 용두동
 Uirimi linnaosa 의림동
 Jajaki linnaosa 자작동
 Jangnaki linnaosa 장락동
 Jungang 1-ga (il-ga) linnaosa 중앙로1가
 Jungang 2-ga (i-ga)linnaosa 중앙로2가
 Cheonnami linnaosa 천남동
 Cheongjeongi linnaosa 청전동
 Haso linnaosa 하소동
 Hwasani linnaosa 화산동
 Heukseoki linnaosa 흑석동

Viited 

Lõuna-Korea linnad
Asan

Asan (korea keeles 아산시 [asan-ši] hanjas 牙山市) on linn Lõuna-Korea läänerannikul.

Linna pindala  on 542,30 ㎢ ja elanikke 186 469 (2002).

Linn alates 1. jaanuarist 1995.

Haldusjaotus

Yeomchi eup염치읍 
Dogo myeon 도고면
Dunpo myeon 둔포면 
Baebangi myeon 배방면
Seonjangi myeon 선장면 
Songaki myeon 송악면
Sinchangi myeon 신창면 
Yeongini myeon 영인면 
Eumbongi myeon 음봉면 
Inju myeon 인주면 
Tangjeongi myeon 탕정면 
Gwangoki linnaosa 권곡동 
Gisani linnaosa 기산동 
Lõuna linnaosa 남동 
Deuksani linnaosa 득산동 
Mojongi linnaosa 모종동 
Bangchuki linnaosa 방축동 
Baemi linnaosa 배미동 
Beopgoki linnaosa 법곡동 
Sini linnaosa 신동 
Sinini linnaosa 신인동 
Siloki linnaosa 실옥동 
Oncheoni 1. linnaosa 온천1동 
Oncheoni 2. linnaosa 온천2동 
Oncheoni linnaosa 온천동 
Yonghwa linnaosa 용화동 
Eupnae linnaosa 읍내동 
Jangjoni linnaosa 장존동 
Jeomnyangi linnaosa 점량동 
Jwabu linnaosa 좌부동 
Chosa linnaosa 초사동 
Punggi linnaosa 풍기동

Lõuna-Korea linnad
Koerlibliklased

Koerlibliklased (Nymphalidae) on päevaliblikate hulka kuuluv liblikate sugukond. 

Anatoomiliselt eristuvad koerlibliklased teistest sugukondadest selgesti. Nende eesjalad on taandarenenud, väikesed, ilma küünisteta, tihedate karvadega kaetud. Eestiibadel pole ükski soon paisunud. Iseloomulik on ka tiibade üla- ja alakülje erinev värvus, ülakülg on sageli väga kirev. Sageli esineb optilistest tiivasoomustest tingitud läiget. 

Euroopas ja Põhja-Aasias kuuluvad kõige suuremad liblikad harilikult koerliblikaliste hulka.

Suur osa koerlibliklastest on saanud oma nime vanakreeka mütoloogia tegelaskujude järgi.

Mõned koerlibliklased on tuntud rändliikidena, näiteks admiral, monarhliblikas ja ohakaliblikas.

Koerlibliklaste hulka kuuluvad ka kiirgliblikad (Apatura), kelle isaste tiibade ülakülg on tume, tugevasti violetselt helkiv. 

Maailmas on teada üle 5230 liigi ja 554 perekonda (Eestis 38 liiki). Seoses uute meetodite kasutuselevõtuga on sugukonnasisene süstemaatika viimasel ajal tublisti muutunud, uusim versioon sellest tugineb D. Harvey ja teiste töödele röövikute ehitusest ja molekulaarbioloogilistele andmetele. Nende põhjal võib koerlibliklaste hulka alamsugukondadena ühendada ka endise silmiklaste (Satyridae) ja helikoniidide (Heliconiidae) sugukonna.

Röövikud, nukud 
Koerlibliklaste röövikud on enamasti kaetud teravate ogadega või pehmete näsadega ning tumedalt värvunud. Ogad ja näsad on selleks, et väiksemad loomad-linnud ei suudaks neid korraga alla neelata. Röövikud elavad rohttaimedel, põõsastel või puudel, vahel seltsingutena.

Nukud on rippnukud, kinnitunud tagakeha tipuga. Nad on nurgelised või ilustatud mügarakestega, sageli tugevate ogadega ning metalselt läikivad või ka kirjud.

Eri liigid talvituvad eri arengujärkudes. Talvituvad röövikud (täpikutel), nukud (kiirgliblikad) või valmikud (näiteks koerliblikas, leinaliblikas).

Mõne liigi nukud, näiteks koerliblikad ja päevapaabusilmad, suudavad jäljendada oma lähiümbruse värvust. See nukkude omadus on seotud röövikute erakordse tundlikkusega hajutatud valguse suhtes viimases kasvujärgus enne nukkumist.

Koerlibliklaste röövikud on tavaliselt paljad (täpikud, võrkliblikad), ogalised (koerliblikas, päevapaabusilm) või jätketega peas ja kaelal (kiirgliblikad, lumikud). Omapärane on nõgeseliblika arengutsükkel: kevadise ja suvise põlvkonna valmikud on nii erinevad, et neid peeti algul eri liikideks.

Eesti liigid 

Kui liblikas on saanud nime antiikmütoloogia tegelaskuju järgi, siis on ka see ladinakeelne nimeosa lingitud.

Taandega märgitud liike pole Eestist seni leitud, kuid nende esinemine Eestis on võimalik, sest neid on mõnelt naabermaalt leitud.

Viited

Välislingid
Pildid koerlibliklaste liikidest TÜ Zooloogiamuuseum
Koerlibliklaste sugukonna kirjeldus Zooloogia ja Botaanika Instituut
Szamos

Szamos [samoš] (ungari Szamos, rumeenia Someș) on jõgi Kesk-Euroopas Rumeenias ja Ungaris. Algab Transilvaanias Deji linnas. Ülemjooksul voolab loodesse läbi Transilvaania platoo. Alamjooksul laskub Kesk-Doonau madalikule ja suubub vasakult Tiszasse. Pikkus 465 km.

Doonau jõgikond
Rumeenia jõed
Ungari jõed
Aerutamine 2004. aasta suveolümpiamängudel

2004. aasta suveolümpiamängudel aerutamisvõistlused toimusid 23.–28. augustil.

Medalialad 

Mehed võistlesid olümpial üheksal alal: 500 m ja 1000 m distantsil ühe- ja kahekanuudel ning neljasüstal (ainult 1000 m). Naistel oli kavas kolm ala: ühe-, kahe- ja neljasüsta 500 m.

Võistluspaik 

Võisteldi Schiniase sõudmise ja aerutamise olümpiakeskuses, mis asub mitte kaugel Marathoni külast. Tribüünidele mahtus pealtvaatajaid 14 000.

Tulemused

Mehed, ühesüst, 500 m 

Finaal: 28. august
Osavõtjaid: 28

Mehed, kahesüst, 500 m 

Finaal: 28. august
Osavõtjaid: 19

Mehed, ühesüst, 1000 m 

Finaal: 27. august
osavõtjaid: 25

Mehed, kahesüst, 1000 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjaid: 16

Mehed, neljasüst, 1000 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjaid: 10

Mehed, ühekanuu, 500 m 

Finaal: 28. august
Osavõtjad: 19

Mehed, kahekanuu, 500 m 

Finaal: 28. august
Osavõtjad: 14

Mehed, ühekanuu, 1000 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjad: 19

Mehed, kahekanuu, 1000 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjad: 19

Naised, ühesüst, 500 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjad: 23

Naised, kahesüst. 500 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjad: 15

Naised, neljasüst, 500 m 

Finaal: 27. august
Osavõtjad: 10

Vaata ka
Kärestikuslaalom 2004. aasta suveolümpiamängudel

2004. aasta suveolümpiamängud
Eesti ämblike süstemaatiline nimestik

Eesti ämblike süstemaatiline nimestik

Eestis elab üle 520 liigi ämblikke.

selts Ämblikud, Aranei

sugukond Pärgkedruslased, Oecobiidae
Oecobius annulipes

sugukond Peitkedruslased, Amaurobiidae
Amaurobius fenestralis

sugukond Kedruslased, Dictynidae
Dictyna arundinacea 
Dictyna pusilla
Dictyna major
Dictyna uncinata
Dictyna latens
Dictyna brevidens
Dictyna mitis
Argenna humilis (Lathys humilis)
Argenna patula
Argenna subnigra

sugukond Võrkkedruslased, Uloboridae
Hyptiotes paradoxus

sugukond Kuussilmlased, Dysderidae
Segestria senoculata

sugukond Reduämbliklased, Gnaphosidae
Callilepis nocturna
Gnaphosa bicolor
Gnaphosa intermedia
Gnaphosa leporina
Gnaphosa lugubris
Gnaphosa microps
Gnaphosa montana
Drassodes lapidosus
Drassodes pubescens
Drassyllus lutetianus
Drassyllus praeficus
Drassyllus pusillus
Haplodrassus cognatus
Haplodrassus moderatus
Haplodrassus signifer
Haplodrassus soerenseni
Haplodrassus umbratilis
Micaria decorata
Micaria formicaria
Micaria fulgens
Micaria pulicaria
Micaria silesiaca
Micaria subopaca
Phaeocedus braccatus
Poecilochroa variana
Scotophaeus loricatus
Scotophaeus quadripunctatus
Zelotes apricorum
Zelotes clivicola
Zelotes electus
Zelotes latreillei
Zelotes longipes
Zelotes pedestris
Zelotes petrensis
Zelotes praeficus
Zelotes pusillus
Zelotes serotinus
Zelotes subterraneus

sugukond Kottämbliklased, Clubionidae
Clubiona pallidula

sugukond Kammämbliklased, Zoridae

sugukond Varjeämbliklased, Anyphaenidae

sugukond Jahtämbliklased, Sparassidae
Micrommata virescens

sugukond Krabiämbliklased, Thomisidae
Diaea dorsata
Misumena vatia
Xysticus audax
Xysticus christatus
Xysticus erraticus

sugukond Jooksikämbliklased, Philodromidae
Philodromus cespitum
Tibellus oblongus

sugukond Hüpikämbliklased, Salticidae
Sitticus floricola

sugukond Kantsilmlased, Oxyopidae

sugukond Huntämbliklased, Lycosidae
Alopecosa pulverulenta
Aulonia albimana
Pardosa agrestis

sugukond Hiidämbliklased, Pisauridae
Dolomedes fimbriatus hiidämblik
Pisaura mirabilis nõmme-hiidämblik

sugukond Lehterämbliklased, Agelenidae
Agelena labyrinthica harilik lehterämblik 
Tegenaria domestica harilik majaämblik
Tegenaria atrica keskeuroopa majaämblik

sugukond Õgilämbliklased, Mimetidae

sugukond Keraämbliklased, Theridiidae
Steatoda bipunctata rasvämblik

sugukond Õõneämbliklased, Nesticidae

sugukond Sireämbliklased, Tetragnathidae
Meta menardi koopaämblik
Metellina merianae keldriämblik
Pachygnatha clercki
Pachygnatha degeeri
Tetragnatha extensa
Tetragnatha pinicola

sugukond Võrkurlased, Araneidae
Araneus alsine
Araneus angulatus
Araneus diadematus harilik ristämblik
Araneus marmoreus
Araneus quadratus
Araneus saevus (üks leid Eestist)
Araneus sturmi
Argiope bruennichi herilasämblik
Larinioides cornutus

sugukond Kääbusämbliklased, Erigonidae
Trichoncus affinis

sugukond Kangurlased, Linyphiidae
Allomengea scopigera
Araeoncus humilis
Bathyphantes gracilis
Bathyphantes nigrinus
Walckenaeria furcillata

 
Ämblikud
Sõrdarja

Sõrdarja (tadžiki Сирдарё või дарёи Сир, pärsia سيردريا Sirdaryâ, usbeki Sirdaryo, kasahhi Сырдария; antiikmaailmas tuntud kui Iaxartes, kreeka keeles Ἰαξάρτης, mis on tuletis jõe vanapärsia nimest Yakhsha Arta) on jõgi Kesk-Aasias. 

Algab Narõni ja Karadarja ühinemisel Fergana orus. 

Ülemjooksul voolab Fergana orus läände ja edelasse. Seejärel murrab Hudžandi väravates läbi Farhadi mägede, moodustades Begovati kärestikud, ja pöördub järsult põhja. Edasi voolab ta kaarega loodesse ja läände, vasakul kaldal on Näljastepp. Tšardara linna kohal pöördub Sõrdarja taas põhja, ning edaspidi jälle kaares loodesse ja läände, kusjuures vasakul kaldal on Kõzõlkum. 

Suurem osa Sõrdarja veest kulub põldude niisutamiseks, seetõttu kuivab jõgi juba enne Araali järveni jõudmist. Sõrdarja suubus varem kirdest Araali järve (täpsemalt Väikesesse Araali), olles moodustanud delta, mis tänaseks on kuivanud. 

Sõrdarja ja Amudarja vete ülemäärase kasutamise tagajärjel on suuruselt neljas järv maailmas tänaseks kahanenud peaaegu olematuks.

2020. aastal purunes jõele ehitatud Sardoba veehoidla tamm.

Viited

Sõrdarja jõgikond
Usbekistani jõed
Tadžikistani jõed
Kasahstani jõed
Autoralli maailmameistrivõistluste etapivõitjate loend

Siin on loetletud hooaegade kaupa Autoralli maailmameistrivõistluste etapivõitjad.

1973 

Meeskondlikuks maailmameistriks tuli Alpine-Renault.

1974 
Autotootjate maailmameistriks tuli Lancia. Kolm etappi (Monte Carlo, Rootsi ja Akropolise ralli) jäid pidamata naftakriisi tõttu.

1975 
Meeskondliku maailmameistritiitli pälvis taas Lancia.

1976

1977

1978

1979

1980

1981

1982

1983

1984

1985

1986

1987

1988

1989

1990 

Rootsi ralli jäeti ära sooja ilma tõttu.

1991

1992

1993

1994

1995

1996

1997

1998

1999

2000

2001

2002

2003

2004

2005

Enim maailmameistrivõistluste etappe võitnud rallisõitjad 

(arv, nimi ja riik) uuendatud pärast 2022. aasta Safari rallit

 80 – Sébastien Loeb (Prantsusmaa)
 54 – Sébastien Ogier (Prantsusmaa)
 30 – Marcus Grönholm (Soome)
 26 – Carlos Sainz (Hispaania)
 25 – Colin McRae (Suurbritannia)
 24 – Tommi Mäkinen (Soome)
 23 – Juha Kankkunen (Soome)
 20 – Didier Auriol (Prantsusmaa)
 19 – Markku Alén (Soome)
 18 – Hannu Mikkola (Soome)
 18 – Jari-Matti Latvala (Soome)
 17 – Massimo Biasion (Itaalia)
 16 – Björn Waldegård (Rootsi)
 15 – Mikko Hirvonen (Soome)
 15 – Thierry Neuville (Belgia) 
 15 – Ott Tänak (Eesti) 
 14 – Walter Röhrl (Saksamaa LV)
 13 – Petter Solberg (Norra)
 11 – Stig Blomqvist (Rootsi)
 11 – Timo Salonen (Soome)
 10 – Richard Burns (Suurbritannia)
 10 – Ari Vatanen (Soome)

Autoralli maailmameistrivõistlused
Spordi loendid
Adrenomimeetikum

Adrenomimeetikumiks (< adrenaliin + ) nimetatakse ainet, mis imiteerib organismis adrenaliini/noradrenaliini efekti ehk kutsub esile erutuse adrenergilises sünapsis. Adrenomimeetikumid erinevad nii oma toimemehhanismidelt kui ka toime tüübilt ja ulatuselt. Neid võib klassifitseerida:
otsese toimega adrenomimeetikumideks, mis mõjutavad vahetult adrenoretseptoreid;
kaudse toimega adrenomimeetikumideks, mis mõjutavad sünaptilisse pilusse erituva noradrenaliini kogust või selle tagasihaaret.

Adrenomimeetikume võib jagada ka aktiveeritavate retseptorite tüübi alusel:
üldise toimega adrenomimeetikumid (aktiveerivad igasuguseid adrenoretseptoreid);
alfaadrenomimeetikumid (aktiveerivad igasuguseid alfaadrenoretseptoreid);
α1-adrenomimeetikumid;
α2-adrenomimeetikumid;
beetaadrenomimeetikumid (aktiveerivad igasuguseid beetaadrenoretseptoreid);
β1-adrenomimeetikumid;
β2-adrenomimeetikumid.

Organismi looduslikeks adrenomimeetikumideks on noradrenaliin, adrenaliin ja ka neuropeptiid-Y,
kunstlikest on farmakoloogiliselt tähtsaimad efedriin, kokaiin, nafasoliin, klofeliin, isoprenaliin, dobutamiin ja salbutamool.

Vaata ka 
adrenoblokaator

Orgaanilised ühendid
Neurofarmakoloogia
Neurokeemia
Sven Hannawald

Sven Hannawald [h'anavalt] (sündinud 9. novembril 1974 Saksimaal Maagimäestikus Erlabrunnis) on endine Saksa suusahüppaja. 

13-aastaselt hakkas ta suusahüpetes silma paistma. Furtwangeni Suusainternaadis (Skiinternat Furtwangen) treenides omandas ta sideelektrooniku ameti. 

Hooajal 1998/99 sai ta suusahüppe maailmakarikavõistlustel 5. koha. 

Sven Hannawald on esimene suusahüppaja, kes on võitnud ajaloolise Nelja hüppemäe turnee kõik neli osavõistlust (hooajal 2001/2002). See on tema seni edukaim hooaeg. Salt Lake City olümpial 2002. aastal võitis ta ühe (meeskondliku) kuld- ja ühe (individuaalse) hõbemedali. Maailmakarikavõistlustel tuli ta teiseks.

Ta on kahekordne suusalennu maailmameister 2000 Vikersund, 2001. Ta on esimene suusahüppaja, kes on seda tiitlit kaitsnud.

2002. valiti ta nende saavutuste eest Saksamaa aasta sportlaseks.

Hooaeg 2003/2004 ebaõnnestus. Tema parim koht oli 3. koht Engelbergs. Kuigi ta loobus mitmetest võistlustest, et treenida, ei tahtnud tulemused paraneda. Seetõttu katkestas Hannawald hooaja. 

29. aprillil 2004 sai teatavaks, et Hannawald põeb läbipõlemissündroomi ning on läinud erikliinikusse ravile. Ta on küll taasalustanud treeninguid, kuid tema taastumine ei ole veel lõppenud.

2005. aastal teatas ta karjääri lõpetamisest.

Saavutused

Olümpiamängudel 
1998 Naganos:
 2. koht meeskondlikult

2002 Salt Lake Citys:
 1. koht meeskondlikult
 2. koht normaalmäelt
 4. koht suurelt mäelt

Maailmameistrivõistlustel 
1999 Ramsaus:
 1. koht meeskondlikult
 2. koht suurelt mäelt
 8. koht normaalmäelt

2001 Lahtis:
 1. koht meeskondlikult
 6. koht suurelt mäelt

2003 Val di Fiemmes:
 7. koht suurelt mäelt

Suusalennumaailmameistrivõistlustel 
1998 Oberstdorfis:
 1. koht

2000 Vikersundis:
 1. koht

Etapivõidud maailmakarikasarjas 
1. Bischofshofen (Austria), 6. jaanuar 1998
2. Oberstdorf (Saksamaa), 24. jaanuar
3. Bad Mitterndorf (Austria), 19. veebruar 2000
4. Trondheim (Norra), 10. märts 2000
5. Oslo (Norra), 12. märts 2000
6. Planica (Sloveenia), 19. märts 2000
7. Titisee-Neustadt (Saksamaa), 2. detsember 2001
8. Oberstdorf (Saksamaa), 30. detsember 2001
9. Garmisch-Partenkirchen (Saksamaa), 1. jaanuar 2002
10. Innsbruck (Austria), 4. jaanuar 2002
11. Bischofshofen (Austria), 6. jaanuar 2002
12. Willingen (Saksamaa), 12. jaanuar 2002
13. Engelberg (Šveits), 22. detsember  2002
14. Oberstdorf (Saksamaa), 29. detsember 2002
15. Zakopane (Poola), 18. jaanuar 2003
16. Zakopane (Poola), 19. jaanuar 2003
17. Bad Mitterndorf/Kulm (Austria), 2. veebruar 2003
18. Willingen (Saksamaa), 8. veebruar 2003

Isiklikku
Hannawald elab Schwarzwaldis Hinterzartenis. 

Sven Hannawaldi vanemad on Regina ja Andreas Hannawald. Tal on õde Jeannette (temast 6 aastat noorem).

Hobid: jalgpall, tennis, jäähoki, küpsetamine, rulluisutamine, jalgrattasõit, mudellennundus. 

Sven Hannawaldi treener Wolfgang Steiert iseloomustab teda nii: "Hanni on iga ämma unistus. Ta koristab ise, triigib oma riideid ise ja ilmub avalikkuse ette alati suurepärases rõivastuses. Ta on tõeliselt armas inimene, kes ei suudaks kärbselegi liiga teha!"

Välislingid
Saksakeelne koduleht
saksakeelne fännileht

Saksamaa suusahüppajad
Sündinud 1974
Martin Schmitt

Martin Schmitt [šmitt] (sündinud 29. jaanuaril 1978 Lõuna-Saksamaal Schwarzwaldis Villingen-Schwenningenis) on endine saksa suusahüppaja.

Ta kuulus Furtwangeni suusaklubisse. 

Aastatel 1999–2001 oli Schmitt suusahüpetes maailma absoluutses tipus. Tal on 28 maailma karikavõistluste etapivõitu:
hooajal 1998/99 10 võitu; 
hooajal 1999/2000 11 võitu; 
hooajal 2000/2001 6 võitu; 
hooajal 2001/2002 1 võit.

28 maailma karikavõistluste etapivõiduga on ta kõikide aegade kolmas suusahüppaja Matti Nykäse (48) ja Jens Weißflogi (33) järel.

Juba Furtwangeni Suusainternaadi õpilasena sai ta 1997. aasta maailmameistrivõistlustel meeskondliku pronksmedali. 21-aastasena võitis ta esimest korda maailma karika ning kordas seda järgmisel hooajal. 2000.–2001. aastal saavutas ta järjekindlalt tipptulemusi, kuid tuli maailma karikavõistlustel Adam Małyszi järel teiseks.

Meeskondlikult saavutas ta 2002. aasta olümpiamängudel kuldmedali ning 1998. ja 2010. aasta olümpiamängudel hõbemedali.

1999. aastal valiti ta Saksamaa aasta sportlaseks.

31. jaanuaril 2014 teatas ta oma sportlaskarjääri lõpetamisest.

Saksamaa suusahüppajad
Sündinud 1978
Reichenau saar

Reichenau on saar Bodeni Untersee keskel. See kuulub Saksamaa Baden-Württenbergi liidumaa Konstanzi kreisi.

Reichenau on tekkinud moreenseljakule, mille viimasel (Würmi) jääajal tekitas Reini liustik. Saare pindala on 460 ha. Ta ulatub 439 meetri kõrgusele merepinnast ja 43 meetri kõrgusele järvepinnast. Saart ühendab aastast 1838 kaldaga 1,5 km pikkune tamm.

Saarel asub 724. aastal Püha Pirmini rajatud klooster ja mitu kirikut. Klooster tegutses kuni Napoleoni ajani, mil ta 1803 suleti ja tema varad sekulariseeriti. Osa kloostri raamatukogust säilitatakse Karlsruhes.

Saar kuulub aastast 2000 UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Välislingid

Reichenau koduleht

Baden-Württemberg
Saksamaa saared
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Saksamaal
Lindau saar

Lindau on saar Saksamaal Baieri liidumaal Bodeni järve idakaldal.
Nimi tuleneb sõnast Linde – 'pärn', kuna saarel kasvasid põhiliselt pärnad. Rooma Impeeriumi aegadel oli saare nimeks Lindavia. Lindau juurde kuulub ka tilluke Hoy saar.

Saar on sildade ja tammiga ühendatud järve idakaldaga. Saare pindala on 68 hektarit ja sellel asub samanimeline linn.

Lindau linn on Baierimaa samanimelise maakonna keskus. Esmakordselt on linna maininud üks Sankt Galleni munk 882. aastal. 
1079. aastal sai linn kauplemisõiguse. 1275. aastal sai Lindau vabalinna staatuse.

Lindaul asub Baierimaa ainuke majakas.

Saksamaa saared
James Cook

James Cook [džeimz kukk] (27. oktoober 1728 Yorkshire, Marton – 14. veebruar 1779 Hawaii) oli Briti meresõitja, kartograaf ja maadeavastaja.

James Cooki tuntus põhineb kolmel ümbermaailmareisil, mille ta sooritas aastail 1768–1779. Cook uuris eeskätt Vaikse ookeani saari (Hawaii, Uus-Meremaa ja paljusid teisi Polüneesia saari), Põhja-Ameerika rannikut, Austraalia idarannikut jne. Ta üritas avastada ka lõunamandrit ehk Antarktist, kuid see tal ei õnnestunud. 

Cook erineb enamikust tolleaegseist meresõitjaist väidetava inimlikuma iseloomu pärast. Ta ei olnud konkistadoor. Pärismaalaste vastu kasutas ta vägivalda vaid siis, kui muud võimalust ei olnud. Ta püüdnud õpetada Polüneesia pärismaalasile kartulite ja sigade kasvatamist, et võõrutada neid kannibalismist.

Cookist on loodud palju legende ja tema nimele kirjutatakse tihti avastusi, mis ei ole tema tehtud. Kuulsaim näide on Hawaii saared, mille on avastanud eurooplaste jaoks hoopis hispaanlased. Legendidele Cookist lisab loomulikult värvi tema traagiline surm Hawaii saartel 1779. aastal.

Enne ümbermaailmareise
Oletatavasti nägi tulevane meresõitja merd esimest korda u 15-aastasena, ehkki ta sünnikodu oli merest kõigest kümmekonna kilomeetri kaugusel. 

Cookil ei olnud juhendajaid, ta oli iseõppija. Tal olid head teadmised astronoomiast, topograafiast, hüdrograafiast, navigatsioonist jms. Tema teadmised ei olnud arvatavasti väga põhjalikud, sest teoreetilist haridust mõnes mereväeakadeemias vms õppeasutuses polnud ta kunagi saanud. Tema haridustee piirdus mõne aastaga külakoolis. See-eest olid ta teadmised praktikule omaselt kindlad ja hästi omandatud. Cooki töid iseloomustab erakordne täpsus ja hoolikus. Tema koostatud kaarte Newfoundlandi ranniku kohta kasutati isegi 20. sajandi alguseni. 

Tavaliselt tuuakse Cooki merelemineku peapõhjusena välja tema armastust mere vastu. See võib muidugi tõsi olla, kuid tõenäolisem on see, et tal ei jäänud teist valikut. Nimelt oli ta tõsiselt tülli läinud oma tööandjaga. Cook töötas 1746. aastal Staithesi-nimelises kalurikülas poesellina. Tekkinud olukorrast ei näinud ta muud väljapääsu, kui pani end kirja laevapoisina Whitby-nimelises sadamalinnas. Seega algas Cooki meremehestaaž 17-aastaselt.

Vaata ka
 Tu'i Malila

Välislingid 

David Dobbs, Restless Genes

Suurbritannia maadeavastajad
Suurbritannia geograafid
Kartograafid
Sündinud 1728
Surnud 1779
Rudolf II

Rudolf II (18. juuli 1552 Viin – 20. jaanuar 1612 Praha) oli Habsburgide dünastiast Saksa-Rooma keiser aastatel 1576–1612, Maximilian II ja Hispaania Maria vanim poeg.

Rudolf II viibis noorena mitu aastat Hispaanias oma onu (ja samaaegselt ka vanaonu poja) Felipe II juures. Huvitus okultismist ja müstitsismist (tal oli mitu ihuastroloogi), samas oli aga veendunud katoliiklane, ehkki sallis ka teisi usundeid.

Kuna Rudolf II oli nõrga tervisega ja rahva seas mitte eriti populaarne, siis üritas tema pere  võimule seada Rudolfi venda Matthiast. Puhkes peresisene võimuvõitlus. 1608. aastal nimetati Matthias Ungari kuningaks ja Austria ertshertsogiks.

1611. aastal marssisid aga Matthiase väed Prahasse, kus ta sundis Rudolfit võimust lõplikult loobuma. Rudolf jäi ametlikult küll keisriks, kuid pidi loobuma Böömi kuninga tiitlist. Matthias jättis talle Hradčany lossi, kus Rudolf elas koos oma lemmikloomadega kuni oma surmani. 

Habsburgid
Saksa-Rooma keisrid ja Saksa kuningad
Austria monarhid
Sündinud 1552
Surnud 1612
Koivaliina vald

Koivaliina vald (läti keeles Gaujienas pagasts) on vald Lätis Smiltene piirkonnas.

Vald piirneb läänes Zvārtava ja Grundzāle vallaga, lõunas Vireši vallaga, idas Trapene vallaga ja põhjas Eesti Valga ja Rõuge vallaga.

Valla pindala on 126 km². 2016. aasta seisuga elas seal 940 inimest. Aastal 2011 elas vallas 848 lätlast, 38 venelast, 8 valgevenelast, 5 ukrainlast ja 2 poolakat. Valla keskus on Koivaliina küla. Vallavanem on Inese Lukjanoviča.

Valda läbib Koiva jõgi, seal asub ka Zvārtava järv.

Ajalugu 

Koivaliina mõisa juurde tekkis mõisavald aastal 1822. Aastal 1895 liideti sellega Sikšņi vald, aastal 1897 Grundzāle vald, aastal 1902 aga Bormaņi vald. Agraarreformi ajal oli Koivaliina mõisa (Schloß-Adsel) pindala koos Dārta mõisaga ja Koivaliina kirikumõisaga 2665,44 hektarit, Sikšņi mõisale kuulus aga 1179,65 hektarit maad. Agraarreformi järel loodi taas Grundzāle ja Bormaņi vallad.

Aastal 1935 oli valla pindala 232 km², elanikke oli seal 2487. 1945. aastal moodustati valda Koivaliina ja Vidaga külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1967 liideti Koivaliina külanõukoguga Zvārtava külanõukogu "Straume" kolhoosi maad. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Alūksne rajooni. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Hopa piirkonda.

Kaitstvad objektid 

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Koivaliina mõisakompleks (park, ait, tall, tallmeistri maja, laut (hilisem tuletõrjujate maja), aedniku maja (hilisem viinaköök), kasvuhoone, mõisavalitseja maja, peahoone ja kahe selle toa laed), Zvārtava mõisa peahoone ja Koivaliina kirikumõisa hoonetekompleks (peahoone, tall, ait, laut, tõllakuur, kaks ahju ja viis ust), samuti ka Atsele ordulinnus, Koivaliina kalmistu kabel ja helilooja Jāzeps Vītolsi kodukoht. Kohaliku kaitse all on Zvārtava tuulik, Zvārtava mõisa park, tallid, ait, aedniku maja, Koivaliina mõisa pumbajaam, allikas "Lauvas mutes", veinikeldri varemed, jääkelder ja rehi, samuti ka Wulffide perekonna rahula värav, Koivaliina keskaegne kalmistu ja Salakase muinaskalme.

Looduskaitse all on Jaunrāmnieki pärn, Zvārtava mõisa pargis kasvavad tamm ja ebatsuuga, Vārpase lehiseallee, Vārpase jalakas, Koivaliina dolomiidipaljand, Kalameca ja Markuzi kraavid. Valda jäävad ka 51 hektari suurune Koivaliina männiku hoiuala, 325 hektari suurune Lepuri soo hoiuala, 618 hektari suurune Melnsala soo hoiuala ja 528 hektari suurune Slokase soo hoiuala. Valla keskosa läbib Ziemeļgauja kaitstav maastik.

Asustus 

Valla elanikest on 89,9% lätlased, 6,0% venelased ja 1,2% valgevenelased. Teisi rahvusi on 2,9%.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

 Valla koduleht (eesti, läti ja inglise keeles)

Läti vallad
Smiltene piirkond
Kaarel Parts

Kaarel Parts (5. juuni 1873 Arula vald – 5. detsember 1940 Tartu) oli eesti õigusteadlane, kauaaegne Riigikohtu esimees ja ühiskonnategelane.

Sündis talupidaja pojana. Lõpetas 1896 Tartu Ülikoolis õigusteaduskonna. Oli aastatel 1898–1907 Võru ja Tartu Ülemtalurahvakohtute eesistuja ning 1907–1917 vandeadvokaat Tartus. Sai 1919 asutatud Eesti Vabariigi Riigikohtu esimeheks, seda ametit pidas kuni tagandamiseni Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1. augustil 1940. Riigikohtu esimese esimehena oli Kaarel Partsil oluline roll Riigikohtu ja Eesti Vabariigi kohtusüsteemi ülesehitamisel, samuti osales ta Eesti Vabariigi omariiklike ja eestikeelsete õigusaktide loomises.

Talle kuulus võõrastemaja Liivimaa Tartus.

Oktoobris 1933 toimunud põhiseaduse muutmise rahvahääletuse eel teatas Kaarel Parts, et ta on põhiseaduse muutmise vastu

Isiklikku 
Tema abikaasa oli tantsijanna Elmerice Parts.

Suri kopsupõletikku.

Poliitiline tegevus 

1907 Vene II Riigiduuma liige (Eesti Rahvameelne Eduerakond)
1906–1920 Tartu Linnavolikogu liige
1917–1919 Eesti Ajutise Maanõukogu liige, selle esimees 1. veebruar – 23. aprill 1919
23. aprill – 31. oktoober 1919 Asutava Kogu liige, Asutava Kogu vanematekogu ja põhiseaduse komisjoni liige

Ühiskondlik tegevus 

Eesti Kirjanduse Selts (eestseisuse liige 1907–1920, auliige 1932)
Tartu Õigusteadlaste Selts (auliige 1932)
Tartu Eesti Laenu ja Hoiu Ühisus (juhatuse esimees 1902–1903)
Tartu Vastastikune Krediidiühisus (juhatuse liige ja esimees 1905–1919)
Liivimaa Linnahüpoteegi Selts (juhatuse liige 1904–1920, nõukogu esimees 1920–1923)
Eesti Vastastikuse Tulekindlustuse Selts (esimees 1907–1924, auesimees 1924)
Eesti Rahva Muuseumi hoolekogu juhatus
Sihtasutise M. Varese Toetusraha juhatuse liige

Tunnustus 

1930 – Kotkaristi I klassi teenetemärk 
1932 – Tartu Ülikooli audoktor
1940 – Valgetähe I klassi teenetemärk

Teosed 

Riigikohtu esimehe K. Partsi kõne 12. veebruaril 1935 Vanemuises Riigikohtu lahkumisele pühendatud koosviibimisel. Juridica, 1994, nr 5, lk 102.

Viited

Kirjandus 

Toomas Anepaio. Riigikohtu esimees Kaarel Parts (1873–1940). Eesti Jurist, 1992, nr 6, lk 431-434.

Välislingid 
 

Eesti riigikohtunikud
Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmed
Asutava Kogu liikmed
Eesti Rahvaerakonna poliitikud
Eesti õigusteadlased
Vene Riigiduuma liikmed
Eesti advokaadid
Tartu linnavolikogu liikmed
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Tartu ülikooli audoktorid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Ülikooli kalmistule maetud
Sündinud 1873
Surnud 1940
Henri Toivonen

Henri Toivonen (25. august 1956 Jyväskyla Soome – 2. mai 1986 Corte Korsika) oli Soome rallisõitja.

Henri Toivonen on kuulsa 1960. aastate rallisõitja Pauli Toivoneni poeg.

Ta oli kuni Jari-Matti Latvala võiduni Rootsi rallil 2008 aastal kõige noorem piloot, kes on jõudnud etapivõiduni maailmameistrivõistlustel. Andekas soomlane hukkus koos oma kaardilugeja, ameeriklase Sergio Crestoga 1986. aasta Korsika rallil. Pärast seda keelati ära B-rühm.

Kohad ja punktid maailmameistrivõistlustel 
1980 - 10. koht 28 punkti
1981 - 7. koht 38 punkti
1982 - 7. koht 32 punkti
1983 - 14. koht 16 punkti 
1984 - 16. koht 12 punkti
1985 - 6. koht 48 punkti
1986 - 13. koht 20 punkti

Maailmameistrivõistluste etapivõidud 
Oma karjääri jooksul jõudis ta 3 etapivõiduni

1980 - RAC ralli
1985 - RAC ralli
1986 - Monte Carlo ralli

Soome autorallisõitjad
Sündinud 1956
Surnud 1986
Nõlv

Nõlv on üle 2° kallakuga maapind.

Nõlv on reljeefielement, mille kallak võib palju varieeruda ja olla isegi suurem kui 90°. Sel juhul on tegemist negatiivse kalde ehk nn rippuva pinnaga.

Nõlvast räägitakse tavaliselt positiivsete pinnavormide puhul. Oru külgi nimetatakse oruveeruks. Nõlv on üldisem nimetus ja hõlmab ka oruveeru. Tihtipeale ei olegi võimalik mäe nõlva oru veerust eristada.  

Tähtsaim nõlva iseloomustav parameeter on kaldenurk. Kaldenurga suuruse järgi jaotatakse nõlvad:
2–5° väga lauged
5–15° lauged
15–35° keskmiselt järsud
35–40° järsud
45–60° väga järsud
60–80° varingulised
80–90° vertikaalsed
>90° rippuvad

Nõlvad võivad kujuneda nii endo- kui ka eksogeensete protsesside tulemusel. Endogeensed on protsessid, mille liikumapanevaks jõuks on Maa siseenergia. Eksogeenseid protsesse hoiab käigus Päike.
Nõlvade kulutus ehk denudatsioon on põhiline reljeefi kujundav tegur. Eksogeensete protsesside tulemusel tekkinud nõlvad on kulutuslikud ehk denudatsioonilised või kuhjelised ehk akumulatiivsed. Alati ei ole protsess siiski nii selge ning tuleb eristada ka kolmandat liiki nõlvu, milleks on kulutus-kuhjelised ehk denudatsioonilis-akumulatiivsed nõlvad. Näiteks luited ja rannavallid on tekkelt küll kuhjelised, kuid satuvad tuulte meelevalda ning on seetõttu ka kulutuslikud. Ka voored on tüüpilised kulutus-kuhjelised pinnavormid. Nad on n-ö voolitud liustiku poolt.

Enamiku nõlvade kalded on koondunud teatud kitsastesse vahemikesse, näiteks 4–10°, 19–21° ja 43–45°. Sellele huvitavale nähtusele ei ole rahuldavat seletust.

Vaata ka
Nõlvaprotsessid
Veer

Geomorfoloogia
Hispaaniakeelne kirjandus

Hispaaniakeelne kirjandus on hispaania keeles kirjutatud kirjandus.

Vaata ka
"Laul minu Cidist"
Hispaania kirjanike loend
Ladina-Ameerika kirjanike loend

Kirjandus
Hispaania kirjandus
Eesti Tööerakond

Eesti Tööerakond oli 1917. aastal moodustatud sotsiaalliberalistlik erakond.

Partei moodustamine
Partei moodustati 1917. aastal Eesti Radikaalsotsialistlik Partei ja Peterburi eesti radikaalide poolt ning jätkas oma tegevust ka iseseisvunud Eestis, 1932. aasta jaanuaris ühines Eesti Tööerakond Eesti Rahvaerakonna ja Kristliku Rahvaerakonnaga ühtseks Rahvuslikuks Keskerakonnaks.

Oma iseseisva tegutsemise perioodil oli Tööerakond Eesti poliitikas üks aktiivsemaid. Ta toetas demokraatlikku riigikorda. Tööerakonna põhimõtted määrati kindlaks nende 1917. aastal avaldatud erakonna eeskavas.

1917. aasta 30. septembril (13. oktoobril ukj) toimunud Eesti Tööerakonna I kongressil ei toetanud Tööerakond Petrogradis toimunud bolševike riigipööret, toetades Asutavat Kogu, kuid positsioneerisid end vasaktsentristlikul positsioonil: 

Tööerakonna liidriks oli erakonna tegevuse alguses Jüri Vilms, kuid pärast tema hukkumist olid hiljem partei liidriteks Otto Strandman, Ants Piip, Juhan Kukk, Theodor Pool ja Julius Seljamaa.

Eesti Tööerakond Ülevenemaalises Asutavas Kogus
Eesti Tööerakonna saadikud osalesid 1917. aasta Ülevenemaalise Asutava Kogu valimistel ning partei saadikud Jüri Vilms ja Julius Seljamaa valiti Ülevenemaalise Asutava Kogu saadikuiks. 1917. aasta detsembri lõpus muutus esseeride seisukoht ning eesmärgiks seati Eesti Töövabariik,  mis siiski tähendas põhimõtteliselt iseseisvat demokraatlikku Eestit. Oma märgukirjas pöördusid esseerid Nõukogude Venemaa valitsuse ja Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee poole ning taotlesid Eesti kuulutamist iseseisvaks töövabariigiks. 

Esialgu oli Tööerakond poliitilisel skalaal vasaktsentristlik ja mõõdukalt sotsialistlik, seejärel arenes tsentrumi suunas ja kaotas sellega ka liikmeid,  1925. aastal eraldus Põllumeestekogude ja Põllumeeste, Asunikkude ning Väikemaapidajate Koondis ning 1932. aastal liitus  Eesti Rahvuslikuks Keskerakonnaks.

Eesti Tööerakond Eesti Asutavas Kogus
Asutava Kogu valimistel 1919. aastal valiti ETE nimekirjast Asutvasse Kogusse:  Julius Seljamaa, Lui Olesk, Otto Strandmann, Aleksander Veiler, Johannes Kukk, Ants Piip, Tõnis Kalbus, Konstantin Konik, Peet Johanson, Kaarel Baars, Johannes Päts, Theodor Pool, Timoteus Grünthal, Aleksander Veiderman, Ado Anderkopp, August Arras, Arnold Schulbach, Voldemar Pats, Eduard Säkk, Jaan Mets, Karl Saar, Johannes Lehtman, Aleksander Velvelt, Johannes Zimmermann, Nikolai Talts, Mihkel Juhkam, Christoph Peiker, Viktor Tomberg, Tõnu Loik, Mihkel Varrik, Jakob Sõnajalg, Anna Tellmann, Peeter Ruubel, Hans Orav, Theodor Käärik, Eduard Kansman, Ferdinand Peterson, Madis Käbin.

1919. aasta Asutava Kogu valimistel saavutas Eesti Tööerakond sotsiaaldemokraatide järel suuruselt teise häälte arvu. Esimese valitsuse moodustas tööerakondlane Otto Strandman.

ETE Asutavas Kogus ja Riigikogus

Enne 1932. aasta V Riigikogu valimisi liitusid Kristlik Rahvaerakond, Tööerakond ja Majaomanike ühendus Eesti Rahvuslikuks Keskerakonnaks, mis ühenderakonnana sai 110,662 häält, mis oli 22,1% häältest ja andis RKE 23 kohta V Riigikogus.

Viited

 
Tööerakond
Sotsiaaldemokraatia
Püha Katariina

Püha Katariina on mitme pühaku nimi:
Aleksandria Katariina
Siena püha Katariina

Kunstiteosed
"Püha Katariina" on Caravaggio maal.
Ābādān

Ābādān (varasem eestikeelne nimekuju Abadan) on linn Iraani edelaosas Khūzestāni provintsis. Asub Shaţţ al-‘Arabi ääres Iraagi piiri lähedal umbes 50 km kaugusel Pärsia lahest 270 km² suuruse Ābādāni saare põhjaosas. 

Linnas on üle 400 000 elanikku. 1976. aasta rahvaloenduse järgi oli elanikke 296 081, 1998. aastal 308 000.

Majandus
Linnas on üks suuremaid naftatöötlemiskomplekse maailmas. Linn on Iraani naftatööstuse keskus, mis varustab ka naabersadamalinnu Bandar Khomeynīd ja Khārki.

Transport
Torujuhtmed ühendavad Ābādāni naftaväljadega Z̄āgrose mägede lähedal. 

Linn on Iraani tähtsaim sadamalinn. Sadama kaudu eksporditakse naftat.

Linnal on rahvusvaheline lennujaam.

Ajalugu
Tõenäoliselt oli selle koha peal kunagi Charaxi sadam, mida 5. sajandil eKr mainis Herodotos.  

Linn tekkis Abbasiidide dünastia valitsemise ajal ning oli tähtis kaubalinn, sest ta oli meresadam Pärsia lahe ääres. Shaţţ al-‘Arabi delta laienemise tõttu jäi linn merest kaugele ning käis alla, muutudes suureks külaks.   

12. sajandil oli seal Lõuna-Mesopotaamia äärmine asula. Uusajal läks see Türgi ja Iraani kätte. Türgi loovutas selle Iraanile 1847 Erzerumi lepinguga.

Aastal 1847 loovutas Türgi linna territooriumi Iraanile. Ābādāni piirkond oli viljakandmatu mudalauskmaa, kus kasvasid ainult mõned datlipalmisalud.    1908 avastati naftamaardla. Aastal 1909 või 1913 ehitas Anglo-Iranian Oil Company sinna esimese naftatöötlemistehase. Aastal 1910 rajati praktiliselt uus linn. Aastaks 1938 oli sealne naftatöötlemistehas maailma suurim. 

3. oktoobril 1951 jätsid inglased  linna maha, sest Anglo-Iranian Oil Company natsionaliseeriti Rahvusliku Iraani Naftakompanii nime all.

Naftatöötlemistehase kompleksis oli mitu hästi ehitatud territooriumi naftakompanii personalile. Nad moodustasid terava kontrasti immigrantide vaeste elamukvartalitega.  

Aastal 1980 ja 1981, ränga sõjategevuse ajal 1980 alanud Iraani-Iraagi sõja käigus pommitas Iraak seda piirilinna süstemaatiliselt, mistõttu purunes suur osa linnast ning  kogu naftatöötlemiskompleks. Pärast seda paljud elanikud lahkusid linnast. Sõja lõpuks (1988) oli linn evakueeritud. Nüüd on kõik taastatud.

Haridus
Aastal 1939 rajati Ābādāni tehnoloogiainstituut.  

Abadan
Sadamalinnad