joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eesti Arst

Eesti Arst on aastast 1922 ilmuv teaduslik meditsiiniajakiri.

Aastatel 1922–1940 andis ajakirja välja Eesti Arstide Liit ja aastas ilmus 12 numbrit. Aastatel 1941–1944 oli väljaandja Akadeemiline Arstiteaduse Selts ja ajakiri ilmus aperioodiliselt. Sõjajärgsel perioodil väljaandmine katkes. 

Aastatel 1954–1957 ilmus 6 meditsiiniartiklite kogumikku pealkirjaga Nõukogude Eesti Tervishoid. Aastast 1958 hakkas ilmuma perioodiliselt 6 korda aastas ja kandis nime Nõukogude Eesti Tervishoid. Aastast 1989 kannab praegust pealkirja Eesti Arst. Aastast 2000 ilmub ajakiri 12 korda aastas.

Peatoimetajad
1922–1928 Siegfried Talvik
1929–1944 Albert Valdes
1958–1964 Anton Nordberg
1965–1999 Oku Tamm
2000–2010 Väino Sinisalu
2010 – detsember 2013 Andres Soosaar
jaanuar 2014 – detsember 2019 Ülla Linnamägi
jaanuar 2020 – Urmas Siigur

Viited

Kirjandust
 Käbin J. Eesti Arstide Seltsi ajaloost. Eesti Arst 1989; 4:277–80.
 Kutsar K. "Eesti Arst" 1922–1940. Eesti Arst 1989; 1:5–16.
 Tomberg T., Sinisalu V. Eesti Arst – üldmeditsiiniline teadusajakiri. Eesti Arst 2004; 83(12):802–5.
 Kaasik A-E. – 85 aastat Eesti Arsti. Eesti Arst; 86(9):611–3.

Välislingid
Ajakirja koduleht (vaadatud 27.02.2013)
EE artikkel ajakirjast

Meditsiin
Eesti teadusajakirjad
Tokarev TT-33

Tokarev TT-33 ehk Püstol TT on Nõukogude Liidus valmistatud püstol, mis võeti Punaarmee relvastusse 1933. aastal.

Ajalugu 
Tokarev TT-33 eelkäija oli TT-30. Relva konstruktor on Fjodor Tokarev.

Kirjeldus

Relva kaliiber on 7,62 × 25 mm (lasi ka Saksa 7,63 mm padrunitega). Nagu mitu muud Nõukogude relva, oli ka Tokarevi poolautomaatpüstol rohmaka viimistlusega. TT-33-l oli 8 padruniga eraldatav salv. 

TT-33 kasutas Punaarmee laialdaselt kuni 1951. aastani, mil võeti kasutusele Makarovi püstol. Relva kanti nahast paelaga vöö küljes ja selle kabuuril oli ka tagavarasalv ülevalt vaadates paremal pool. Püstol oli täpne, revolvrist Nagant (mida kasutati enne TT-d kuni sõja lõpuni) oli see mõnegi tehnilise näitaja poolest parem.

Tänapäeval toodab seda püstolit mitu riiki, näiteks Hiina RV, Ungari ja Poola.

Tehnilised andmed
Kaliiber (mm):	7,62
Padrun:	7,62 × 25
Pikkus (mm):	195
Relvaraud:	116
Padrun:	35
Padrunikest:	25,1
Vintsoonte arv:	4
Padruneid salves:	8
Kuuli algkiirus (m/s):	430
Kaal (g):	
Tühja salvega	854 g

Pilte

Vaata ka
Steyr M1912

‎Välislingid

Nõukogude Liidu jalaväerelvad
Poolautomaatpüstolid
Tallinna politseiorkester

Tallinna politseiorkester on Politsei- ja Piirivalveametit esindav 30–33-liikmeline kutselistest muusikutest koosnev kutseline puhkpilliorkester. Orkestri peadirigent on Riivo Jõgi.

Tallinna politseiorkester esineb nii Politsei- ja Piirivalveameti üritustel ja tseremooniatel kui ka muusikafestivalidel, kontserdisaalides, koolides ning tehakse koostööd kutseliste lauljate, kooride ja ansamblitega, kellest tuntuimad on Tõnis Mägi, Ivo Linna, Andrus Albrecht (Bonzo), Liisi Koikson, Mari Jürjens, Mari Kalkun, Karl-Erik Taukar, Ott Lepland, Eesti Rahvusmeeskoor, Metsatöll, Ultima Thule, RO:TORO jpt.

Orkester on osalenud ka mitmel muusika- ja tattoo-festivalil väljaspool Eestit, sh Austraalias, Kanadas, Hispaanias, Saksamaal, Soomes, Venemaal, Taanis, Hollandis jm.

Ajalugu
Orkestri eelkäija on 1928. aastal loodud Tallinna Politseinike Kogu Puhkpilliorkester, mis tegutses Johannes Kostabi käe all 12 aastat, kuni Nõukogude okupatsioon selle katkestas.

1992. aastal asutati taasiseseisvunud Eestis politseiorkester (dirigent Kaido Kodumäe, 1992–2010) ja piirivalveorkester (dirigent Arvi Miido, 1992–2010). 2010. aastal loodi Politsei- ja Piirivalveamet ning kaks orkestrit ühendati. Esimesed kaks aastat seisis liidetud politsei- ja piirivalveorkestri eesotsas major Arvi Miido, 2014. aastast täitis peadirigendi kohuseid Hando Põldmäe. 

1. jaanuarist 2022 kuulub orkester Tallinna linna koosseisu ja kannab nime Tallinna politseiorkester.

Tallinna politseiorkestri bigbänd 
Tallinna politseiorkestri bigbänd on orkestri džässiarmastajatest muusikutest koosnev koosseis, kes Eesti muusikamaastikul tegutsenud üle 20 aasta. Dirigent on Siim Aimla.

Aastatel 2010–2021 kandis bigbänd nime Politsei- ja piirivalveorkestri bigbänd, 1. jaanuarist 2022 on bigbändi nimi Tallinna politseiorkestri bigbänd.

Mõlemat koosseisu saab pidada bigbändimuusika taaselustajateks ning varjusurmast väljatoojateks taasiseseisvunud Eesti riigis, selle muusikaliigi populariseerijateks ning paljude Eesti noorte džässmuusikute hüppelavaks. Tallinna politseiorkestri bigbändi koosseisu kuulub mitmeid Eesti muusikaelus tuntud ja tunnustatud džässmuusikuid, nende seas Jaak Oserov, Danel Aljo, Ülo Mälgand, Peedu Kass, Roland Karu, Eno Kollom jpt.

Tallinna politseiorkestri ja bigbändi solistid on olnud Antti Sarppila, Esko Heikkinen, Antti Rissanen, Petri Juutilainen, Joonatan Rautio (Soome), Kaire Vilgats, Birgit Varjun, Gerli Padar, Tanel Padar, Sofia Rubina, Marvi Vallaste, Hedvig Hanson, Dave Benton, Karl Madis, Mart Sander jpt.

Peadirigendid 
 1928–1940 Johannes Kostabi
 1992–2010 Kaido Kodumäe (Politseiorkester)
 1992–2014 major Arvi Miido (Piirivalveorkester ning Politsei- ja piirivalveorkester)
 2014–2021 Hando Põldmäe (Politsei- ja piirivalveorkester)
 2022–... Riivo Jõgi (Tallinna politseiorkester)

Viited

Välislingid
Tallinna politseiorkester Politsei- ja Piirivalveameti kodulehel
Tallinna politseiorkestri koduleht

Eesti orkestrid
Politsei- ja Piirivalveamet
Eesti Kontsert

SA Eesti Kontsert (lühend: EK) on aastal 1941 Tallinnas asutatud riigietendusasutus.

EK peaülesanded on nende kodulehe järgi järgmised: "kooskõlastada Eesti muusikategevust, korraldada kontserte ja algatada uusi muusikaprogramme", samuti "rahvusvaheliste kontaktide loomine ja hoidmine ning muusikainformatsiooni levitamine".

Aastas korraldab Eesti Kontsert ligemale 1300 kontserti nii Eestis kui välismaal. Nendest ligemale 300 on koolikontserdid.

Asutamisest kuni aastani 1989 kandis EK nime Eesti NSV Riiklik Filharmoonia.

Sihtasutuse hallata on Estonia kontserdisaal, Vanemuise kontserdimaja, Pärnu Kontserdimaja, Jõhvi kontserdimaja ja Peterburi Jaani kiriku kontserdisaal.

EK annab välja ajakirja Aplaus.

Viited

Välislingid
Koduleht
Meedias
 "Eesti Kontsert: püsiva töölepingu kaotus pole Mustonenile leebe karistus" ERR, 4. november 2018

Eesti organisatsioonid
Eesti muusika
Henn Tuherm

Henn Tuherm (6. september 1939 Tallinn – 12. mai 2016) oli eesti rahvusest Läti metsatööstuse teadlane, Eesti Maaülikooli audoktor.

Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1957–1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonnas, kuid soov saada metsainseneriks viis ta Lätti, kus ta 1963. aastal lõpetas puidutöötlemise erialal Läti Põllumajanduse Akadeemia. 1992. aastal kaitses ta Riias doktoritöö.

Pärast kõrgkooli lõpetamist jäi ta tööle õppejõuna samasse kõrgkooli. Aastatel 1991–1995 oli ta Läti Põllumajandusülikooli õppeprorektor; 1993. aastal sai temast puidutöötlemiskateedri professor. Tema arvel on uurimused puidutöötlemismasinate kasutamise, puidu lõikeprotsesside ja -tööriistade kohta ning metsapoliitika ja kõrgkoolide pedagoogika alalt.

Ta oli Euroopa Liidu ja Läti Teaduste Akadeemia metsateaduste ekspert. Ta oli Rootsi Kuningliku Põllumajanduse ja Metsamajanduse Akadeemia välisliige.

Elu lõpus oli ta Läti Põllumajandusülikooli emeriitprofessor. Külalisõppejõuna pidas ta loenguid ka Tallinna Tehnikaülikoolis. Ta oli abielus, tema meedikust abikaasa Aina on lätlane, neil on kaks poega ning mõlemad pojad valdavad puhtalt nii eesti kui läti keelt. Aastal 1988 valiti ta Läti Eesti Seltsi juhatusse.

Tunnustus 
 1996 Eesti Maaülikooli audoktor
 2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2011 Tunnustusrist (läti Atzinības krusts), IV klass

Viited

Kirjandus 
 Vello Lään. Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Olion 2011.

Välislingid 
 http://www.lza.lv/scientists/tuherm.htm

Läti teadlased
Eesti teadlased
Tehnikateadlased
Metsateadlased
Eestlased Lätis
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Maaülikooli audoktorid
Sündinud 1939
Surnud 2016
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti Hoiuraamatukogu

Eesti Hoiuraamatukogu (lühend: EHR) on aastal 1995 asutatud Kultuuriministeeriumi hallatav riigiasutus. 

EHRi põhiülesanded on põhimääruse järgi järgmised: 
 "moodustada üleriigiline vähekasutatavate trükiste hoiukogu, talletades Eesti teistest raamatukogudest üleantud säilitamist väärivat teaduslikku, tehnilist ja kultuurialast kirjandust ning teha see kättesaadavaks raamatukogudele ja lugejatele";
 "võtta vahetuskogusse vastu teistelt raamatukogudelt, asutustelt, juriidilistelt ja füüsilistelt isikutelt teavikuid ning vahendada neid raamatukogudele oma kogude täiendamiseks või hävinud teavikute asendamiseks";
 "valmistada, komplekteerida, säilitada ja teha kättesaadavaks heliraamatuid, -ajakirju, -ajalehti, punktkirjas ja elektroonilisi teavikuid ning puuteraamatuid nägemispuudega või mõne muu tavakirjas teksti lugemist takistava puudega lugejatele".

Juhtimine

Eesti Hoiuraamatukogu direktorina on alates selle asutamisest töötanud 1995–2005 Sven Maiväli, 2006–2019 Vaiko Sepper, 2020. aastast Gerda Kordemets.

Eesti Hoiuraamatukogu peavarahoidja on alates 1996. aastast Kalju Tammaru.

Ajalugu
EHR moodustati 1995 Eesti Rahvusraamatukogu depositooriumi vahetuskogust.

2010. aastast on EHRi osakond Eesti Pimedate Raamatukogu, mis juba 2004. aastal liitus filiaalina EHR-ga.

Viited

Välislingid
Eesti Hoiuraamatukogu koduleht (vaadatud 27.02.2013)
Eesti raamatu aasta

Eesti raamatu aasta (lühend: ERA) on Eesti riiklik üritus, mille eesmärk on muu hulgas väärtustada eesti raamatut ja propageerida ühiskonnas raamatukultuuri.

Esimene ERA peeti Eesti Kirjanduse Seltsi algatusel 24. veebruarist 1935 kuni 24. veebruarini 1936. Konkreetne aeg oli ajendatud Wanradti ja Koelli katekismuse ilmumise 400. aastapäevast. 

Seni viimane ERA peeti 2000. aasta aprillist 2001. aasta aprillini. Selle korraldamiseks moodustati spetsiaalne ERA peakomitee, mille esimees oli Jaak Allik.

Viited 

Eesti kultuur
Eesti kirjandus
Pusiano järv

Pusiano järv (it Lago di Pusiano; ld Eupilus lacus, Eupili lacus) on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas. Umbes kilomeetri kaugusel läänes asub Alserio järv, kilomeetri kaugusel idas Annone järv.

Como ja Lecco provintside vahel asuva järve kõrgus merepinnast on 257 meetrit, pindala on 5,2 km² (suurvee ajal kuni 6,72 km²), suurim sügavus 27 meetrit, valgala suurus 94,3 km².

Järve kallastel asuvad Pusiano, Eupilio, Erba ja Merone (Como provintsis), Cesana Brianza, Bosisio Parini ja Rogeno (Lecco provintsis).

Järve on esmakordselt mainitud Plinius Vanema teoses "Looduslugu" (ladina keeles Naturalis historia) aastal 79.

Välislingid

 Egirent Lago Pusiano
 Il lago di Pusiano in battello
 Scheda LIMNO
 Cavo Diotti la diga del lago di Pusiano

Itaalia järved
Tallinna džässifestival

Tallinna džässifestival oli aastatel 1949–1967 toimunud džässifestivalid. Tallinna džässifestivalide jätkaja on aastast 1990 toimuv rahvusvaheline "Jazzkaar".

Festivalide eestvedaja oli Uno Naissoo. Algul esinesid festivalil ainult Eesti džässimuusikud. Aastal 1959 astusid üles ka esinejad Peterburist, aastal 1966 Soomest ja aastal 1967 USAst. Pärast USA bändi esinemist keelati festival ära.

1967. aasta Tallinna džässifestival

Viited
Jerry Mateparae

Sir Jeremiah Mateparae (sündinud 14. novembril 1954) on Uus-Meremaa sõjaväelane ja riigiametnik, alates 31. augustist 2011 Uus-Meremaa kindralkuberner.

Jerry Mateparae on maoori päritolu. Ta astus 1972. aastal armeeteenistusse. Aastal 2006 sai ta kindralleitnandi auastme. samast aastast kuni 2011. aastani oli ta kaitsejõudude juhataja.

Välislingid
 Lieutenant General Jeremiah (Jerry) Mateparae, ONZM Chief of Defence Force, New Zealand

Uus-Meremaa inimesed
Sündinud 1954
Tervishoiuamet

Tervishoiuamet oli aastatel 2002–2009 Sotsiaalministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus mis teostas riiklikku järelevalvet ning sundi. Aastal 2010 moodustati Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel uus asutus – Terviseamet.

Viited

Välislingid
Terviseameti koduleht (vaadatud 28.02.2013)

Eesti riigiametid
Eesti tervishoiuasutused
Karl Kaljas

Karl Kaljas (enne eestistamist 1935 Hetzkel Kljas, ka Hetzkel Kljäs; 18. veebruar 1902 Tomaszów Lubelski – 1941 Porhov) oli Eesti arst.

Ta sündis Poolas Ljublini kubermangus Tomaszów Lubelskis (praeguse haldusjaotuse järgi Lublini vojevoodkonnas) hambaarst Movscha Kljäsi pojana. Ta lõpetas 1920. aastal Tartu Vene Eraühisgümnaasiumi. Seejärel astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kust ta 1921. aastal läks üle põllumajandusteaduskonda ja sealt 1922. aastal omakorda (koos vend Michael Kljasiga) arstiteaduskonda, mille nad lõpetasid koos 1927. aastal arsti astmes.

1928. aastal registreeriti dr. Hetzkel Kljas arstina ja talle anti praktiseerimisluba Tartus, kuid kuni 1929. aastani jõudis ta elada Tartus, Tallinnas, Viljandis ja Türil ning töötada Peipsiääre vallas, Kasepää, Meeksi ja Kavastu vallas.

1941. aastal astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse, langes sakslastele vangi Porhovi all, hukati.

Viited

Eesti arstid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1902
Surnud 1941
Eesti Filmi Instituut

Eesti Filmi Instituut (lühend EFS, inglise keeles Estonian Film Foundation, lühend EFF) on aastal 1997 Kultuuriministeeriumi asutatud sihtasutus. 

EFS on Eestis suurim filmitootmise finantseerija. Nt aastal 2010 eraldati EFSile riigieelarvest 3,43 mln eurot.

Põhikirja järgi on EFSi eesmärk "Eesti rahvusliku filmikultuuri säilitamine ja arendamine".

Viited

Välislingid
EFSi koduleht (vaadatud 28.02.2013)

Eesti filmikunst
Eesti sihtasutused
Vaindlo (aurik)

"Vaindlo" oli Balti sõjalaevastikus transpordilaevana kasutatud aurik.

Laeva pikkus oli 54,25 meetrit.

"Vaindlo" sai pommitabamuse Soome lahe idaosas 1941. aasta augustis ning läks põhja Suursaare lähistel. Hukkunute arvu ei teata.

Viited

Kirjandus
 Mäss, Vello. Laevahukulood. Tallinn: Ilo 2006. (ISBN 9789985578186)

Eesti laevad
Eesti kaubalaevad
Eesti Reklaamfilm

Eesti Reklaamfilm (lühend: ERF) oli aastatel 1967–1998 tegutsenud asutus.

ERF asutati 1967 reklaamibüroona ja see allus Eesti NSV Riiklikule Kinokomiteele. ERF-i rajaja oli Peedu Ojamaa. Aastal 1986 muudeti ERF õiguslikult vormilt loominguliseks tootmiskoondiseks. Aastal 1990 eraldus ERFist BDF Reklaamiklubi. Aastal 1998 nii ERF kui ka BDF Reklaamiklubi lõpetasid tegevuse.

ERFi tegevus seisnes Eesti Raadiole, Eesti Televisioonile ja kaubandusettevõtetele eriti telereklaami tegemises.

Viited 

Eesti filmistuudiod
Níkos Anastasiádis

Níkos Anastasiádis (kreeka keeles Νίκος Αναστασιάδης; sündinud 27. septembril 1946) on Küprose jurist ja poliitik, alates 28. veebruarist 2013 Küprose president.

Ta on konservatiivse partei Dimokratikós Sinagermós (DISY) esimees.

4. veebruaril 2018 valiti ta presidendivalimiste teises voorus 56% häältega teiseks ametiajaks tagasi. Valimisaktiivsus oli 74%.

Välislingid
 Koduleht

Küprose presidendid
Sündinud 1946
Henri Salvador

Henri Gabriel Salvador (18. juuli 1917 Cayenne, Prantsuse Guajaana – 13. veebruar 2008 Pariis, Prantsusmaa) oli prantsuse laulja, helilooja ja kitarrist. Tema lauldud lauludest tuntumad "Syracuse", "Maladie d'amour", "Le Loup, la Biche et le Chevalier (Une chanson douce)", "Le Lion est mort ce soir" ("The Lion Sleeps Tonight"), "Dans mon île", "Le Travail c’est la santé" ja  "Zorro est arrivé".

Prantsuse lauljad
Sündinud 1917
Surnud 2008
Eesti koolmeistrite kool

Eesti koolmeistrite kool oli aastal 1814 Pärnus asutatud kool, mille eesotsas oli Heinrich Rosenplänter.

Koolis õpetati järgmisi aineid: kirjutamine, rehkendamine, geograafia, usuõpetus, muusika, aiatöö ja pedagoogika. Õppeaeg oli koolis 3 aastat.

Aastal 1920 jätkas kooli sisulist tööd Saugas avatud kirjutuskool, mida juhtis Abram Holter.

Viited 

Eesti endised koolid
Pärnu koolid
Eesti Kunstnike Koondis Torontos

Eesti Kunstnike Koondis Torontos (lühend: EKKT) on aastast 1956 tegutsev kunstirühmitus; ühtlasi Põhja-Ameerika suurim väliseestlaste kunstirühmitus.

EKTT asutati 1956 nimega Eesti Kunsti Klubi Torontos. 

EKTT on korraldanud isiku- ja rühmanäitusi Kanadas, USA-s, Rootsis, Austraalias ja Eestis.

Aastal 2003 oli EKKT-l 78 liiget.

Viited 

Kunstirühmitused
Välis-Eesti
Eesti kunst
Toronto
Artjoms Šeļa

Artjoms Šeļa (sündinud 3. augustil 1989) on läti slavist.

2013. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli humanitaarteaduste magistri kraadiga vene kirjanduse erialal cum laude.

Tunnustused
2013 Juri Lotmani stipendium

Viited

Välislingid 

Sündinud 1989
Läti inimesed
Slavistid
Lauri Linask

Lauri Linask (sündinud 7. juulil 1984) on eesti semiootik.

Alates 2011. aastast õpib ta Tartu Ülikoolis doktorantuuris semiootika alal. 

Alates 2019. aastast on ta Tallinna Ülikooli kultuuriteooria lektor.

Tunnustused
2013 Juri Lotmani stipendium

Välislingid 

Eesti semiootikud
Sündinud 1984
Eesti Hotellide ja Restoranide Liit

Eesti Hotellide ja Restoranide Liit (lühend: EHRL) on aastal 1992 asutatud mittetulundusühing, kuhu kuulub hotelli- ja restoranimajandusega tegelevaid füüsilisi ja juriidilisi isikuid.

Põhikirja järgi on liidu eesmärk "kooskõlastada ja koordineerida oma liikmete tegevust hotellimajanduse ja toitlustamise alal...".

Aastast 1993 kuulub EHRL Euroopa Liidu Hotellide ja Restoranide Assotsiatsioonide Liitu (HOTREC).

Viited

Välislingid
EHRLi koduleht (vaadatud 01.03.2013)

Eesti liidud
Turism
Eesti Turist

Eesti Turist oli aastatel 1933–1938 tegutsenud ühendus, mis loodi eesmärgiga edendada Eesti turismi arengut ja õpetada tundma Eesti ajalugu.

Aastatel 1934–1935 andis ühendus välja Eesti vaatamisväärsusi käsitlevat ajakirja Eesti Turist, mida ilmus 3 numbrit.

Vaata ka
Eesti Turistide Ühing

Viited 

Turism
Palderjan (album)

"Palderjan" on ansambli Palderjan 1999. aasta välja lastud kogumikalbum. Plaadil olevad lood on salvestatud aastail 1975–1978 ning need on restaureerinud Priit Kuulberg.

Laulud 

Märkus: Plaadiümbrisel on 10. laulu ("Valged roosid") autoriteks märgitud Anita Bryant ja Marie Osmond, kuid mitte kumbki neist ei ole loo autor, vaid nad on artistid, kes on seda laulu esitanud. 

1999. aasta albumid
Pärnu Hansagümnaasiumi raamatukogu

Pärnu Hansagümnaasiumi raamatukogu oli raamatukogu Pärnu Hansagümnaasiumis.  

Pärnu Hansagümnaasiumi raamatukogu eelkäijaks võib pidada Pärnu 6. 7-klassilise kooli raamatukogu. Kool alustas tegevust 1. septembril 1958 aadressil Karja 6. Kooliraamatukogu lugejate ametlik registreerimine algas 1966. aasta jaanuaris.

1. septembril 1971 sai kooli ning selle raamatukogu asukohaks Olev Siinmaa projekti järgi 1939. aastal valminud maja aadressil Kooli 13. Siis asus kooliraamatukogu hilisemas geograafiakabinetis. Pärast maja kapitaalremonti sai raamatukogu 2009. aastal uued ruumid maja soklikorrusel (endised meditsiinikabinet, laoruum ja duširuumid).

2007. aastal alustati raamatukogu e-kataloogimist (põhifondi raamatute ja õpikute sisestamine RIKS-programmi). 18. detsembril 2007 kell 10.45 vormistati esimene laenutus arvutiga.
Kooli tänav (Pärnu)

Kooli tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab Suur-Sepa tänavalt, kulgeb üldiselt kagu suunas ja lõpeb Luule tänaval. Kooli ristub veel Suur-Posti, Laatsareti (vasakult), Rähni, Liiva, Kanali, Paju (paremalt), Karjamaa tänavaga ja A. H. Tammsaare puiesteega.

Lisaks külgneb tänav Siinmaa pargi ja Paju pargiga. Kooli tänaval asuvad ka kaitsealused põlistammed.

Tänav on ligikaudu 1,6 km pikk.

Nimi 
Tänava ajalooline nimi on Eliisabeti tänav (saksa keeles Elisabethstraße), kuid tänavanimede eestipärasemaks nimetamise käigus 1938. aastal sai tänav oma praeguse nime – Kooli.

Hoonestus 

 Kooli 6b – Pernova Tehnikamaja
 Kooli 13 – Pärnu Ühisgümnaasium

Viited 

Pärnu tänavad
Progümnaasium

Progümnaasium on koolihariduse aste, mis eelneb gümnaasiumis õppimisele.

Eesti
1934. aasta keskkoolide seaduse (SK VI 1938, 1, 4) järgi oli progümnaasium 5-klassiline "keskkool" (tänapäeva mõistes põhikool), mis järgnes algkooli 4. klassi lõpetamisele (paralleelne "keskkooli" liik oli reaalkool, mis oli 3-klassiline ja järgnes algkooli 6. klassi lõpetamisele). 

Progümmnaasiumi lõpetanuil oli õigus (sarnaselt reaalkooli lõpetanutele) astuda gümnaasiumi ehk hakata tänapäeva mõistes omandama keskharidust.

Koolid
Mare Koit

Mare Koit (sündinud 22. mail 1945) on eesti matemaatik ja keeletehnoloog, alates 2001. aastast Tartu Ülikooli keeletehnoloogia professor.

Mare Koit on 1963. aastal lõpetanud C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. Aastail 1963–1968 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas matemaatika erialal (diplom kiitusega). 1980. aastal sai ta Moskvas NSVL Teaduste Akadeemia Arvutuskeskuse juures füüsika-matemaatikateaduste kandidaadikraadi tööga "Утилитарная семантика и алгоритмы синтеза текста по семантической записи" (juhendaja Ivar Kull).

Mare Koidu isa on Enn Koit. Tema abikaasa oli matemaatik ja kirjanik Reedik Palm (1933–1974).

Mare Koidu juhendamisel on kaitstud viis doktoritööd ja seeläbi on doktorikraadi saanud Kaili Müürisep, Tiina Puolakainen, Mark Fišel, Margus Treumuth ja Siiri Pärkson.

Tunnustus 
 2005 – Tartu Ülikooli aumärk
 2010 – Tartu Ülikooli väike medal
 2021 – Valgetähe IV klassi teenetemärk 
 2022 – Wiedemanni keeleauhind

Viited

Välislingid 
 

Eesti matemaatikud
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1945
Eesti Merelaevandus

Eesti Merelaevandus (inglise keeles Estonian Shipping Company Ltd., lühend ESCO) oli aastal 1940 asutatud laevandusettevõte, mille viimane omanik alates 2001. aastast oli AS Tschudi Shipping Company.

Eesti Merelaevandus sai alguse 1940. aastal, mil Eesti reederite laevad natsionaliseeriti. Natsionaliseeritud laevade ja varade haldamiseks asutati teedeministeeriumi juurde 6. augustil 1940 a. August Hanseni poolt juhitud ENSV Meretranspordi Keskus, mille ülesandeks sai natsionaliseeritud kauba- ja reisilaevadega transpordi ja tegevuste korraldamine. Eesti Riiklik Merelaevandusele anti üle ka Eesti rannikul paiknevad kaubasadamad ja sadamapunktid. Eesti Riiklik Merelaevandusest sai hiljem natsionaliseeritud laevade haldamiseks ettevõte Eesti Riiklik Merelaevandus. Tallinna sadamale allutati sadamapunktid Narvas, Kundas, Roomassaares, Kärdlas ja Pärnus. Nendele allusid omakorda veel 21 väiksemat sadamat. 25. novembril 1940. aastal vormistati Tallinna sadam Eesti Riikliku Merelaevanduse koosseisu Tallinna Merekaubasadama nime all.

Eesti Riiklik Merelaevandus tegutses ka Saksa okupatsiooni ajal. 

Teise maailmasõja järgsel ajal allus ettevõte, hiljem tootmiskoondis NSV Liidu Mereministeeriumi Balti Merelaevanduse Eesti Merelaevastiku Valitsusele.

Alates 1964. aastast hakkas ettevõte kandma nime Eesti Merelaevandus ning allus NSV Liidu Mereministeeriumile, mis otsustas nii laevade ehituse kui ka kinnitas kaugsõidukapteniks saajad. Enne Eesti Vabariigi taasiseseisvumist kuulusid tootmiskoondise Eesti Merelaevandus koosseisu 82 kauba- ja reisilaeva, Tallinna Merekaubasadam, Uussadam ja Loksa Laevaremonditehas kui ka hulk merendust teenindavaid väiksemaid ettevõtteid ja talitusi.

Eesti taasisiseseisvumisel õnnestus Eesti Merelaevanduse laevad jätta Eestile ning neil heisati peatselt Eesti lipp. Eesti Merelaevandus kujundati märtsis 1992 ümber riigiaktsiaseltsiks, mille nimeks sai RAS Eesti Merelaevandus. Samal ajal moodustati eraldi ettevõtted Tallinna Sadam, Muuga Sadam ja ka Loksa Laevaremonditehas iseseisvus. 1991. aasta jooksul vabanes Eesti Merelaevandus ka muudest laevandusega seotud ja ka väheseotud tütarettevõtetest ja abiteenistustest ning asus tegutsema vaid reederina.

Hiljem reorganiseeriti riigiaktsiaselts aktsiaseltsiks AS Eesti Merelaevandus ning ettevõte asus laevastikku moderniseerima. Telliti kaks segalasti-, viis konteineri- ja neli ro-ro-laeva. 10. juulil 1997 sõlmis Eesti Erastamisagentuur lepingu ASi Eesti Merelaevandus erastamise kohta ASiga ESCO Holding.

Pärast laevakompanii erastamist reorganiseeris uus omanik seda korduvalt ja tegutseb muu nime all, kuid hoidis ASi Eesti Merelaevandus kui laevaomanikku alles kuni 2014. aastani, mil viimane konteinerilaev kustutati Eesti laevaregistrist.

Ettevõte kustutati äriregistrist pankrotimenetluse raugemise tõttu 2019. aastal

Viited

Välislingid
ESCO koduleht (vaadatud 03.03.2013)
Sissekanne Merevikis (vaadatud 03.03.2013)
List of Vessels (vaadatud 13.07.2019)

Eesti reederid
Eesti merendus
1940. aasta Eestis
Eesti endised ettevõtted
Eesti Teadeteagentuur

Eesti Teadeteagentuur (lühend ETA) oli Eesti uudisteagentuur.

ETA eelkäijad olid Ajakirjanduse Büroo (asutati 1918) ja Estur (asutati 1919). ETA asutati aastal 1920 kui Eesti Telegraafiaagentuur, asukohaks Suur-Karja tänav 18. Aastal 1922 muudeti ETA õiguslikult vormilt aktsiaseltsiks. 

1940. aastal ETA riigistati ja nimetati Eesti NSV Telegraafi Agentuuriks, arvates 21. augustist 1940 nimetati "Eta" direktoriks (NSV Liidu Täievolilise esinduse pressiatašee) Pjotr Izmestjev ja asetäitjaiks Johannes Laube ja Rein Alasoo 

1958. aastal nimetati agentuur uuesti Eesti Telegraafi Agentuuriks. ETA põhiülesanneteks oli koguda informatsiooni ja fotoinformatsiooni vabariigi poliitilise, majandusliku ja kultuurilise elu kohta; levitada informatsiooni ajakirjanduse ja raadio jaoks, levitada seadusandlikke akte, Eesti Kommunistlik Partei ja vabariigi valitsuse otsuseid, anda TASS-ile informatsiooni Eesti NSV elust, levitada üleliidulist ja välisinformatsiooni. Aastal 1971 läks Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuv Eesti Telegraafi Agentuur, Nõukogude Liidu Telegraafiagentuuri (lühend TASS) haldusse. Eesti NSV Ministrite Nõukogu j.a. Eesti Telegraafi Agentuuri ETA põhiülesanneteks oli vahendada TASS-i üleliidulisi ja välisuudiseid ning fotoinformatsiooni, koguda kohalikke uudiseid ja varustada sellega vabariigi ajakirjandust, televisiooni ja raadiot; edastada TASS-ile üleliiduliselt ja välismaal levitamiseks vabariiklikke uudiseid ja fotoinformatsiooni, organiseerida uudiste kogumiseks vabariigis oma alaliste korrespondentide võrk, komandeerida vajadust mööda oma erikorrespondente vabariiki ja väljapoole seda; anda välja ja levitada uudiste sõnumikke, teatmikke, fotovalimikke ja klišeesid.

Eesti taasiseseisvumisel 1991. aastal toetas riik ETA tegevust, aastal 1998 ETA riigistati (riigiaktsiaselts), ent majandusraskuste tõttu lasi riik selle üsna pea erastada. Erastamise tulemusena moodustati operaatorfirma AS ETA Interactive, mille pankroti kuulutas Tallinna Linnakohus välja 14. märtsil 2003. Uudiste edastamise oli ETA lõpetanud 31. jaanuaril 2003. .

Vaata ka
Baltic News Service

Viited 

Uudisteagentuurid
Eesti ajakirjandus
Eesti NSV organisatsioonid
Eesti endised ettevõtted
Ksenia Joost

Ksenia Joost (ka Xenia Joost, neiupõlvenimega Ksenia Jedomskihh; sündinud 13. juulil 1983) on eesti moelooja.

Haridus
2006. aastal lõpetas Joost Tartu Ülikooli maali erialal, samuti õppis ta moodi Eesti Kunstiakadeemias (lõpetas 2007). Kunstiakadeemia viimasel kursusel praktiseeris ta neli kuud Londonis Vivienne Westwoodi juures. Seetõttu on teda hüütud ka "Eesti oma Vivienne Westwoodiks".

Töö ja looming
Ksenia Joost on töötanud Eesti suurimas moeettevõttes Baltika algul Montoni, seejärel Ivo Nikkolo disainimeeskonnas. Ta on töötanud stilistina ajakirjade ja reklaamide tarbeks ning osalenud korduvalt moekonkurssidel ERKI Moeshow ja SuperNoova. Samuti on ta loonud omanimelise moebrändi Xenia.

2009. aastal jõudis Joost Eesti moedisainerite konkursi SuperNoova 2009 finaali professionaalide kategoorias.

2013. aastal lahkus ta Ivo Nikkolo meeskonnast, töötas väljas omaenda brändi Xenia Joost ning avas Tallinna kesklinnas moeateljee ja esinduskaupluse.

Presidendi abikaasa kleit 2013
2013. aastal pälvis ajakirjanduses suurt tähelepanu Joosti kujundatud kleit, mida Eesti presidendiproua Evelin Ilves kandis presidendi vastuvõtul Eesti Vabariigi 95. aastapäeva puhul 24. veebruaril 2013. Kriitikute sõnul sarnanes kleit Diori moemaja kunstniku Galliano kujundatud kleidiga 2009. aasta kollektsioonist. Joost ise on nimetanud sarnasust kummastavaks, ebameeldivaks ja ehmatavaks, kuid siiski juhuslikuks.

Töö Vietnamis
2014. aastast elab ta perega Vietnami turismilinnas Hoi Anis. 2016. aasta seisuga on ta seal tuhande töötajaga moefirma peadisainer.

Isiklikku
Ksenia Joosti isa on pärit Uuralitest, tema ema Jelena on Karjala soomlane.

26. juunil 2009 abiellus ta fotograaf Jürgen Joostiga, neil on kaks tütart: Aleksandra ja Maria. Pulmi tähistas Ksenia Joost pruudikleitide kollektsiooniga "Minu pärand". Samuti palus ta siis ajakirjanikel kirjutada oma eesnime edaspidi kujul "Xenia".

Viited

Välislingid
 Ksenia Joosti koduleht
 Tanel Veenre "Ksenia Jedomskihh – moemaalija" EPL, 18. oktoober 2008
 Hendrik Alla "Ksenia Jedomskihhi ja Jürgen Joosti pahupidi pulmad" 6. juuli 2009
 Kristi Ojasaar "Mis on talvel moes? Vastab: Ksenia Jedomskihh" Buduaar.ee, 17. jaanuar 2008
 "Eesti oma Westwood" Neljas, 20. jaanuar 2009
 Marilin Vikat "Moekunstnik Jedomskihh lõi pulmadeks 10 pruutkleiti" Kroonika, 21. juuli 2009
 Anu Saagim "Introvertne skandalist" Postimees, 2. märts 2013
 "Xenia Joost esitles oma sügis-talve 2014 kollektsiooni Moskvas" Postimees, 3. märts 2013
 "Evelin Ilvese vabariigi aastapäeva kleidi disainis Xenia Joost" president.ee, 24. veebruar 2013
 "Xenia Joost avas oma e-poe!" Buduaar.ee, 30. märts 2011
 "Xenia Joost Shines in Moscow" ERR, 11. september 2012
 "Moekunstnik Xenia Joost sai teist korda emaks" Õhtuleht, 31. jaanuar 2013
 Britt Rosen "Mänguline Ksenia Joost" Postimees, 30. mai 2010
 Elo Odres "Evelin Ilvese kleidi autor: "On ebameeldiv ja ehmatav, et tekkis nii suur sarnasus."" Õhtuleht, 26. veebruar 2013

Eesti moekunstnikud
Sündinud 1982
Lugano järv

Lugano järv ( itaalia keeles Lago di Lugano; ladinakeelne nimi Ceresius lacus) on järv Šveitsis ja Põhja-Itaalias, Šveitsi Ticino kantonis ja Itaalia Lombardia maakonnas.

Itaalia Varese ja Como provintsides asuv Lugano järv on koos Maggiore, Varese, Comabbio, Ganna, Ghirla ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi Seitse järve.

271 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 48,7 km² (sellest umbes 18 km² asub Itaalias), valgala suurus 565,6  km², suurim sügavus 288 meetrit.

Galerii

Välislingid

Šveitsi järved
Itaalia järved
Antonin Artaud

Antonin Artaud, (kodanikunimega Antoine Marie Joseph Paul Artaud; 4. september 1896 Marseille – 4. märts 1948 Ivry-sur-Seine (Val-de-Marne)) oli prantsuse teatriteoreetik, näitleja ja kirjanik.

Artaud püüdis täielikult ümber kujundada kirjandust, teatrit ja kinokunsti. 

Esseekogus "Teater ja tema teisik" lõi ta mõiste "julmuse teater". Ta kirjutas ka luuletusi.

Teosed eesti keeles
 "Esseid ja kirju (teatrialased tööd)". Prantsuse keelest tõlkinud Ott Ojamaa. Perioodika, Tallinn 1975, 112 lk

Prantsuse kirjanikud
Sündinud 1896
Surnud 1948
Eesti Kirjanik

Kirjandusfestival Eesti Kirjanik (ka Aasta Kirjanik) on alates 2010. aastast augustis Alatskivil Liivi Muuseumis toimuv kirjandusfestival.

Kuni 2014. aastani oli üritus eeskätt aasta kirjaniku valimise konkurss, mida korraldasid ja viisid läbi teadlaskollektiiv Sensatsiooniline Tartu Kevadbänd ja Juhan Liivi Klubi.

Aastast 2015 on tegemist kahepäevase eesti nüüdisproosale keskenduva festivaliga, mille raames antakse muu hulgas välja kirjandusauhinda Eesti Kirjanik. Festivalil esineb kümmekond tuntud autorit, kes kohtuvad kirjandushuvilistega. Festival on toimunud Liivi Muuseumi, Juhan Liivi Klubi ja Raadio Ööülikooli koostöös.

Festivalidel on igal aastal erinev alateema.

2015. aastal toimus festivalil Raadio Ööülikooli avalik salvestus "Koht kui aeg". Jan Kaus rääkis sisemisest ja välimisest ruumist ning kirjeldas oma nägemust, kuidas inimeste mälestused ning unistused annavad ruumile tähenduse. Kohatunnetust oma uudisteostes avasid teisedki festivalil osalejad: Mika Keränen, Indrek Koff, Vahur Afanasjev, Kaur Riismaa, Jüri Kolk, Jaan Malin, Andrei Hvostov ja Mudlum. Tuuli Roosma ning Arbo Tammiksaar pajatasid elust Siberis vissarionlaste kogukonnas. Vestlusi kirjanikega juhtisid Mari Niitra ja Kristjan Piirimäe.

2016. aastal kandis festival alapealkirja "Oma-müüt". Vaatluse all olid nüüdisaegses eesti kirjanduses avalduvad rahvust ja ühiskonda puudutavad müüdid, samuti ka tegelaste ning autorite eneste kuvandid.

2017. aastal oli festivali alateema "Kestmine".

2018. aastal oli kirjandusfestivali fookuses lugeja, seetõttu autasustati ka teraseid lugejaid.

2019. aasta festivali alateema oli võimalikud ja võimatud tulevikud. Aasta kirjaniku auhinna võitnud Andrei Hvostov sai auhinnaks tühjade lehtedega raamatu ja Mihkel Kunnuse korralduse kirjutada "Tõe ja õiguse" VI osa.

2020. aasta festivali alateema oli „Hea elu“. Eesti aasta kirjaniku auhind pälvis Susan Luitsalu. Žürii liikmete Mari Niitra ja Mihkel Kunnuse sõnul on Luitsalu teose "Ka naabrid nutavad" puhul tegu ajakajalise sissevaatega tänapäeva Eesti keskklassi argipäeva ja väärtushinnangutesse: „Raamat näitab elegantselt fassaadide taha – ja see vaatepilt ei pruugi olla meeldiv. Luitsalu paljastab halastamatult tõusiklust ja naabrist parem olla tahtmist, aga ka perevägivalda ja küberkiusamist.“ Auhinnaks sai Luitsalu kvaliteetse ratsapiitsa.

2021. aasta festivali alateema oli "Kirjanduse silmad".

Eesti kirjaniku auhinna laureaadid 

2010 – Vahur Afanasjev, "Kastraat Ontariost"
2011 – auhinda ei antud
2012 – Meelis Friedenthal, "Mesilased"
2013 – Urmas Vadi, "Tagasi Eestisse"
2014 – Elo-Maria Roots, "Vaimude jaam"
2015 – Jan Kaus, "Ma olen elus"
2016 – Kai Aareleid, "Linnade põletamine"
2017 – Mihkel Mutt, "Eesti ümberlõikaja" ja "Mõtted"
2018 – Eva Koff, "Sinine mägi"
2019 – Andrei Hvostov, "Kirjad Maarale"
2020 – Susan Luitsalu, "Ka naabrid nutavad"
2021 – Eva Koff, "Kirgas uni"
2022 – Kiwa, "Kummiliimiallikad"

Viited

Eesti kirjandusauhinnad
Eesti kirjandusfestivalid
Meistriliiga 2013

Meistriliiga 2013 ehk Premium liiga 2013, liiga suurtoetaja A. Le Coq järgi, oli Eesti jalgpalli kõrgeima liiga 23. hooaeg, mis algas 3. märtsil 2013 ning lõppes 9. novembril 2013. Tiitlikaitsja oli Nõmme Kalju. Kaks vooru enne hooaja lõppu kindlustas oma kaheksanda meistritiitli FC Levadia.

Meeskonnad

Treenerivahetused
Tallinna Kalev: Sergei Ratnikov → Frank Bernhardt (18. november 2012)
Tammeka: Joti Stamatopoulos → Uwe Erkenbrecher (8. jaanuar 2013)
Sillamäe Kalev: Algimantas Briaunys → Sergei Ratnikov (02. aprill 2013)
Narva Trans: Aleksei Jagudin → Valeri Bondarenko (08. aprill 2013)
Flora: Marko Lelov → Norbert Hurt (kohusetäitja) ( 21. juuli 2013)

Liiga tabel 

|-
|colspan="11"|Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
|}

Meistriliiga üleminekumängud
2013 hooaja lõpus osalesid Meistriliiga 9. koht ja Esiliiga 2. koht üleminekumängudel, mis selgitas välja järgmisel hooajal Meistriliigas ja Esiliigas mängiva võistkonna.

Tartu JK Tammeka säilitas koha Meistriliigas, võites kahe mängu kokkuvõttes 6-2. Rakvere JK Tarvas jäi teist hooaega järjest Esiliigasse pidama.

Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.

|-
|

Hooaja esimene pool

 
 
 
 
 
 
 
 
 
 

 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|0:12

Hooaja teine pool

Parimad väravakütid

Auhinnad

Vaata ka
Esiliiga 2013
Esiliiga B 2013
II liiga 2013
III liiga 2013
IV liiga 2013

Viited

Meistriliiga hooajad
2013. aasta Eesti spordis
Robbie van Leeuwen

Robbie van Leeuwen (sündinud 29. oktoobril 1944 Haagis) on Hollandi muusik, kelle põhiinstrumentideks on kitarr, sitar ja mandoliin, samuti on ta laulukirjutaja ja taustalaulja.  

Ta on olnud Hollandi ansamblite The Motions, Shocking Blue ja Galaxy-Lin põhiliseks laulude autoriks. Tema Shocking Blue'le kirjutatud lugudest tuntuimad on "Venus" (1969), mis on juhtinud edetabelit Billboard Hot 100 nii 1970. ja ka 1986. aastal tüdrukuteansambli "Bananarama" esitatuna, "Love Buzz" (1969), millest sai "Nirvana" debüütsingel 1988. aastal, ning "Daemon Lover" (1970). 

1960. aastatel mängis ta ansamblites The Atmospheres ja The Ricochets. Seejärel tegutses ta Nederbieti viljelenud ning The Rolling Stonesist ja The Pretty Thingsist mõjutusi saanud ansambli The Motions kitarristina. Pärast tüli The Motionsi solisti Rudy Bennettiga asutas ta 1967. aastal ansambli Six Young Riders. Ansambel andis välja singli "Let the Circle Be Unbroken" ja lagunes veel selsamal aastal. Seejärel otsustas ta moodustada ansambli Shocking Blue, mis oli Hollandi ekvivalent Jefferson Airplane'ile, ühendades raske roki ja võimsa ja atraktiivse naisvokaali. Bändi lugudest tuntumad on veel "Mighty Joe", "Never Marry a Railroad Man", "Hello Darkness", "Shocking You", "Inkpot", "Long Lonesome Road" ja "Blossom Lady".

1973. aastal lahkus ta ootamatult ansamblist ja alustas soolokarjääri. 1970. aastate keskel liitus ta folk-džässiansambliga Galaxy-Lin. Robbie produtseeris ka endise Shocking Blue lauljatari Mariska Veresi singlid "Too Young" ja "Lovin' You". 1979. aastal tegi van Leeuwen edutu katse Shocking Blued uuesti kokku tuua, samuti on üritas ta seda veel 1984. ja 1994. aastal.

Singleid 
"Venus" (Shocking Blue; 1969)
"Starship 109" (Mistral; 1978)
"Venus" (Bananarama; 1986)
"Venus" (Sandra van Nieuwland; 2012)

Välislingid 
Biograafia IMDb-s

Hollandi muusikud
Hollandi heliloojad
Sündinud 1944
Utah' kummituslinnade loend

Siin on Utah's asuvate kummituslinnade loend.

 
K
Garfieldi maakond (Utah)

Garfieldi maakond on maakond Utah' osariigis Ameerika Ühendriikides. 2000. aastal oli rahvaarv 4735. Maakond sai nime Ameerika Ühendriikide presidendi James A. Garfieldi järgi. Maakonna keskus ja suurim linn on Panguitch.

Geograafia 
Maakonna pindala on 13 489 km², millest 88 km² moodustab vesi.

Naabermaakonnad
Wayne'i maakond – põhjas
San Juani maakond – idas
Kane'i maakond – lõunas
Ironi maakond – läänes
Beaveri maakond – loodes
Piute maakond – loodes

Viited

Utah' maakonnad
Muhvi auhind

Muhvi auhind on Eesti Lastekirjanduse Keskuse auhind parimale lastekirjandusalaste ja laste lugemise alaste artiklite autorile või tele- ja raadiosaadete juhile (toimetajale). Auhind antakse välja iga kahe aasta tagant kevadel. Žürii koosneb Eesti Lastekirjanduse Keskuse töötajatest. Auhinnaks on laste meisterdatud Muhvi kujuke ja rahaline preemia.

Muhvi auhind asutati 2000. aastal ja anti esmakordselt välja 2001. aastal.

Laureaadid
 2001 – Krista Kumberg
 2003 – Ilona Martson
 2005 – Mare Müürsepp
 2007 – Leelo Tungal
 2009 – Viive Noor
 2011 – Ave Mattheus
 2013 – Jaanika Palm
 2015 – Kadri Tiisel ja Tiina Vilu
 2017 – Jaak Urmet
2019 – Piia Tuule ja Anu Amor-Narits

Viited

Välislingid
 Muhvi auhind. Eesti Lastekirjanduse Keskuse veebisait

Eesti kirjandusauhinnad
Eesti lastekirjandus
Dixie Lily

"Dixie Lily" (eestikeelse pealkirjaga "Valge aurik") on Elton Johni ja Bernie Taupini laul. Laul on avaldatud Elton Johni 1974. aasta albumil "Caribou". 

Kuigi Elton John seda laulu ise singlina ei avaldanud, ilmus see singlina veel sellel samal 1974. aastal, seda USA kantrilaulja Roy Drusky esituses. 

Eestikeelsed sõnad kirjutas laulule Heldur Karmo ja selle laulis tuntuks Jaak Joala.

1974. aasta singlid
Umbusi soostik

Umbusi soostik (ka: Põltsamaa-Umbusi soostik) Võrtsjärve nõo põhjaosas paiknev soostik, mille pindala on 8960 ha. 

Soostiku piires saab eristada järgmisi soid: Kalsa, Epru, Peterna, Keelepera, Torni ja Umbusi raba.

Viited 

Jõgeva maakonna sood
Kaudaalsus

Kaudaalsus (ladina caudalis) on anatoomiline asenditähis, millega tähistatakse :
loomaanatoomias- normaalasendis seisva looma elundi asukohta
transversaaltasandi suhtes "saba pool".
inimese anatoomias tähistab kaudaalsus keha läbiva 
horisontaaltasapinna alumist ehk kaudaalset (caudalis) osa.

Kaudaalsuse vastand on kraniaalsus.

Vaata ka
Anatoomia
Topograafilised tasandid
Anatoomilised asenditähistused
Kraniaalsus

Viited

Kasutatud kirjandus
Meditsiinisõnastik. Tõlkijad Katrin Rehemaa, Sirje Ootsing, Laine Trapido., 2004, Kirjastus Medicina, ISBN 9985-829-55-7.
Arne Lepp. Inimese anatoomia, I osa. Liikumisaparaat, siseelundid, Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-32-239-8.
E.Ernits, E.Nahkur,  Koduloomade anatoomia, lk 16, Eesti Maaülikool, Tartu, Halo Kirjastus, 2013, ISBN 978-9949-426-28-8

Lisalugemist
NOMINA ANATOMICA VETERINARIA,  5th  ed, Prepared by the International Committee on Veterinary Gross Anatomical Nomenclature (I.C.V.G.A.N.) 
and authorized by the General Assembly of the World Association of Veterinary Anatomists (W.A.V.A.), 2012.

Anatoomia
Kivisaar

Kivisaar on üks Kolga-Jaani voorestiku voortest. 

Kivisaare voorest on arheoloogilistel kaevamistel leitud muu hulgas kivikirveid, tulekiviesemeid ja savinõusid.

Vaata ka
Kivisaare liigikaitseala
Kivisaare asulakoht ja kalmistu

Viited

Välislingid
 
Viljandi maakonna geograafia
Viljandi vald
Siimusaar

Siimusaar on üks Kolga-Jaani voorestiku voortest; halduslikult jääb Meleski külla. 

Voorest on arheoloogilistel kaevamistel leitud muu hulgas kivikirveid ja kivitalbu, kirdenõlval on avastatud asulakoht.

Viited 

Viljandi vald
Viljandi maakonna geograafia
Hillar Lehari

Hillar Lehari (kuni teise maailmasõja lõpuni Hillar Äro, 9. september 1915 Tartu või Raadi vald, Tartumaa – 16. märts 1999 Strasbourg) oli "Johan Laidoneri päeviku" tõenäoline autor.

2. juulil 1934 varastas ta Tallinna katoliku kirikust neli küünlajalga, mille eest teda karistati kaheksakuise vangistusega. Veel oli ta enda andmeil (kirjad Friedebert Tuglasele 8. augustist 1938 ja Eduard Hubelile 19. jaanuarist 1939) vanglas pettuse eest aastail 1937–1938 ja soovis seejärel alata "uut, puhtamat ja säravamat elu." Enda hilisemal väitel oligi ta sel ajal hoopis Centumi klubi "käsundusatašee".  

Tema elulugu on teada tema enda avaldatud kujul. Hillar Lehari nime olevat ta endale võtnud pärast teist maailmasõda. Ta olevat olnud Johan Laidoneri venna Peeter Laidoneri poeg ja Hugo Bernhard Rahamäe ning Georg Vesteli sugulane. Ta olevat õppinud Berliini, Grazi ja Berni ülikoolides ja olnud Centumi klubi käsundusatašee. Pärast sõda elas ta Saksamaal ja Prantsusmaal.

"Johan Laidoneri päevik" olevat sisaldanud üle 2000 lehekülje ja Johan Laidoner olevat seda pidanud Vabadussõja lõpust kuni 22. juunini 1940. Siis andnud Hugo Bernhard Rahamägi, Hillar Lehari, Aleksei Kruszewski ja Peeter Kann päevikule allkirjad, kusjuures Laidoner avaldanud soovi, et see avaldataks "Vabas-Eestis kui testament ja õpetus tulevastele vabadele eestlastele". Päeviku teadaolevad osad paistavad silma Konstantin Pätsi ja Jaan Tõnissoni halvustamisega. Maria Laidoneri teatel ei pidanud Johan Laidoner päevikut. 1973. aastal olevat Hillar Lehari müünud päeviku Nõukogude Liidu suursaatkonnale Pariisis. Veel olevat Hillar Lehari kirjutanud pikema käsikirja Johan Laidonerist inimesena, "säärasena nagu ta tõeliselt oli".

Enne surma põletas Hillar Lehari oma tuhanded raamatud, pildid, kirjad ja dokumendid, et koos nendega haihtuksid ka tema valed ja tema konstrueeritud müütiline maailm.

Vaata ka
Edgar Aavik
Ernst Kirs
Joel Simon Krapifsky
Heinold Okas
William Tomingas

Viited

Kirjandus
Filip Laurits. Hillar Lehari - fenomenaalse mäluga mees või hoopis mütomaan? Tuna 2013, nr 2

Välislingid
Centum ehk Eesti Wabariigi koorekihi tundmatu elu
Hillar Lehari ja Laidoneri päevik

Eesti kurjategijad
Eestlased Prantsusmaal
Sündinud 1915
Surnud 1999
Eesti Maavarade Komisjon

Eesti Maavarade Komisjon on aastal 1990 asutatud, praegu Eesti Keskkonnaministeeriumi alluvuses tegutsev komisjon, kuhu kuulub geoloogia, mäenduse, keskkonnakaitse ja teiste erialade asjatundjaid. Komisjoni põhiülesanne on nende põhimääruse järgi "Keskkonnaministeeriumi nõustamine maapõue uurimise ja kasutamise ning maavarade arvestamise, maavaravarude kinnitamise, kvalifitseerimise ja mahakandmise ning kaitse küsimustes".

Viited

Välislingid
Komisjonist Keskkonnaministeeriumi kodulehel (vaadatud 07.03.2013)

Keskkonnaministeerium
Eesti maavarad
Wayne'i maakond (Michigan)

Wayne'i maakond (Wayne County) on maakond USA-s Michigani osariigis. Geograafilised koordinaadid on 42°26' N, 83°26' W. 

Maakonna halduskeskus on osariigi suurim linn Detroit.

Maakonna pindala on 1743 km². Veepindala on 158 km².  

Wayne'i maakond on elanike arvult osariigi suurim maakond. Elanike arv on 2015. aasta seisuga arvestuslikult 1 759 335. 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt oli elanikke 1 820 641. Asustustihedus on 1009 in/km².

Naabermaakonnad
Washtenaw' maakond (läänes)  
Monroe maakond (lõunas/edelas) 
Macombi maakond (kirdes)
Oaklandi maakond (loodes) 
Essexi maakond (läänes)

Ajalugu 

Wayne'i maakond oli üks esimestest maakondadest, mis pärast Loodeterritooriumi loomist moodustati. Maakond sai nime Ameerika kindral "Mad Anthony" Wayne'i järgi. Maakond hõlmas algselt kogu Alam-Michigani poolsaare ning väikse osa praeguse Ohio, Indiana ja Illinoisi osariigi põhjaosast. 15. augustil 1796 seati maakonna piiri alguseks Cuyahoga jõe suue Fort Wayne'ist läänes, mis oli siis Michigani järve lõunapoolsem koht. Maakonna piir kulges mööda Huroni, Saint Clairi ja Erie järve kallast.

14. jaanuaril 1803 muutis Indiana territooriumi kuberner William Henry Harrison maakonna piire. Uute piiride järgi hõlmas maakond Chicago ja Michigani järve äärse osa Wisconsinist.

Maakonna piirid muutusid uuesti, kui Indiana ja Illinois sai osariikideks ning Michigani territooriumil moodustati teised maakonnad.

Maanteed 

 Interstate 75
 Interstate 94
 Interstate 96
 Interstate 275
 Interstate 375

 U.S. Route 12
 U.S. Route 24
 M-1
 M-3
 M-5

 M-8
 M-10
 M-14
 M-39
 M-53

 M-85
 M-97
 M-102
 M-153

Linnad ja vallad

Linnad

Vallad

Välislingid

Wayne'i maakonna koduleht (inglise keeles)

Michigani maakonnad
Riho Aljand

Riho Aljand (27. mai 1960 Tapa – 26. juuli 2019) oli Eesti ujumistreener.

Lõpetas aastal 1978 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1982 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.

Ujumisega hakkas Aljand tegelema 1971. aastal Tallinna Kalevi ujumiskoolis Friedel Raudsepa ja Elvira Miku juhendamisel, tulles aastatel 1976–1978 Eesti NSV meistrivõistlustel rinnuliujumises medalikohtadele.

Aastail 1979–1989 töötas Aljand ujumistreenerina Kalevi ujumiskoolis ja TSIK-is, 1989–1993 oli ta Tallinna ujumisklubi Kalev president. 

1993–2002 oli Aljand Eesti Koolispordi Liidu toimetuse juhataja ja aastatel 2002–2005 Keila Swimclubis vabatahtlik ujumistreener.

2002–2004 oli Riho Aljand Ujumisliidu olümpiaprojekti juht ning käis treenerina kaasas nii Ateena (2004) kui ka Londoni (2012) olümpiamängudel.

Ta töötas aastast 1992 oma firmas Ralvi ning aastast 2016 oli Audentese Spordiklubi treener.

Aastatel 2009–2016 oli ta Eesti ujumiskoondise peatreener.

Oli 2005–2013 ja 2014–2016 Ujumisliidu treenerite kogu juhatuse esimees ning aastast 2016 juhatuse liige.

Isiklikku
Tema lapsed on Triin, Martti ja Berit.

Viited

Välislingid
 

Eesti ujumistreenerid
Eesti ujujad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1960
Surnud 2019
Türi voorestik

Türi voorestik (ka Türi väikevoorestik, Väike-Vooremaa) on Kõrvemaa maastikurajooni kaguosas olev voorestik. Selle pindala on umbes 140 km2. 

Voorestiku pikkus on 20 ja laius keskmiselt 8 km, kõrgus on keskmiselt 50–60 m. 

Voorestiku keskosa kaheksa voort (Sohlu, Käomäe, Virika, Pala, Raudmetsa, Poaka, Kirna, Kabelimäe) on arvele võetud ürglooduse objektidena.

Voorestikul asuvad Türi ja Paide linn. 1992. aastal loodi Türi ja Paide vahele jäävas Türi voorestiku keskosas Türi maastikukaitseala.

Vaata ka
Vooremaa

Viited 

Eesti maastikud
Palivere servamoodustiste vöönd

Palivere servamoodustiste vöönd on umbes 11 200 14C-aastat tagasi viimase mandrijää taandumise ajal liustiku pealetungil tekkinud pinnavormide vöönd. Jää tungis vööndi moodustumise ajal edasi vähemalt 35 kilomeetrit, mida näitavad vööndist 35 kilomeetri kauguselt Kõpu poolsaarelt leitud pealetungieelsed setted.

Vöönd ulatub Lahemaalt kuni Sõrve poolsaareni, kulgedes läbi Tallinna, Palivere ja Hiiumaa. Vööndi moodustavad glatsiofluviaalsed setted Hiiumaal ja Tallinna ning Kunda vahel, otsamoreenid Lääne-Saaremaa kõrgendikul, Sõrve poolsaarel ja Hiiumaa ning Haapsalu vahel, samuti ka oosid Loode-Eestis.

Vööndi tähelepanuväärsemaid avaldumisi pinnamoes on Läänemaa kõrgeim paik Risti-Palivere oos, mille järgi vöönd ka oma nime on saanud.

Palivere servamoodustiste vöönd on jälgitav vaid Eesti aladel. See lõpeb mõlemas otsas Läänemeres, kus see pole enam jälgitav. Seetõttu on selle edasine kulg hüpoteetiline ja nii on seda seostatud nii 11 200 aastat tagasi toimunud Vimmerby kui ka 12 000 aastat tagasi toimunud Levene jääpealetungiga. Erinevate võimaluste põhjuseks on see, et muudatused jääkattes ei ole Läänemere eri kallastel üks-üheses vastavuses ja jää taganes liustiku idaosas aeglasemalt, kui selle lääneosas.

Vaata ka
Haanja servamoodustiste vöönd
Otepää servamoodustiste vöönd
Sakala servamoodustiste vöönd
Pandivere servamoodustiste vöönd

Viited

Välislingid
Eesti mandrijääst vabanemine. Eesti Geoloogiakeskuse lehel(lk. 25)

Eesti geoloogia