Roosimine

Roosimiseks nimetatakse mustrilõngade põimimist kudumise käigus põhikoe silmuste vahele. 

Roosimine on eesti rahvakunstis uuem kaunistusvõte. Kasutusele tuli see 19. sajandi I poolel, laiemalt levis sajandi lõpul. Roosimistehnikat on kujundanud rootsi ja saksa sarnased tehnikad. Eestis kasutati roosimist kinnaste ja sokkide kaunistamisel, tehnika olid levinud peamiselt Pärnu- ja Viljandimaal, kusjuures labakuid ei kaunistatud, ainult sõrmkindaid.

Roosimine Pärnumaal 
Pärnumaal (Tõstamaa, Audru) olid eriti levinud valgepõhjalised kindad. Tavaliselt asusid roositud motiivid käe alumisel serval väikese sõrme tipuni, pöidlal ja keskmisel sõrmel. Sealsete kinnaste eripäraks oli narmastega roositud ranne ehk pära. 
Taimevärvide ajastul kasutati roosimiseks peamiselt madarapunast ja potisinist, aniliinvärvide kasutuselevõtuga lisandusid ka roheline, lilla ja kollane.

Roosimine Viljandimaal 
Viljandimaal (Helme, Tarvastu, Viljandi) olid kindad enamasti punase või oranži põhjaga.  Toonid varieeruvad heleoranžist (ERM 9104) kuni pruunikaspunasteni (ERM A94:28). Hilisemates kinnastes olid kasutuses ka lillakaspunane ja lilla. Säiinud on ka mõned paarid kollaseid, siniseid, musti ja lambahalle kindaid.  
Punasepõhjalisi kindaid on kaunistatud lillades, rohelistes, kollastes, sinistes ja mustades toonides.  Üks eripära selle rühma puhul on horisontaalsed roositud triibud, mida esineb käeselja motiivi lõpus ja enne sõrmede algust. Triip võib joosta ainult kindaseljal või ka ringselt. Tavapäraselt on roositud kindaselg ja kõik sõrmed. Üksikutel juhtudel on kaunistatud ainult käeselg ja sõrmedel kaunistusi ei esine. Ka Mulgimaa kinnaste randmed on mitmekesised. Suur osa neist on soonikus või valelapilised, ent esineb ka lapilises ja pitsilises koes randmeid. Kootud randme lõpetab sageli pahempidiselt kootud rida või poolvits. Esineb ka heegeldatud randmeid. Mõne kindapaari randmed on tuniistehnikas triibulised või ruudulised, ühel paaril on kinnissilmustest ranne. Heegeldatud randmetel on ääres heegelpitsid.

Roositud sukad 
Roositud sukad on samuti tüüpilised Pärnu-ja Viljandimaale (Halliste, Häädemeeste, Kõpu, Kolga-Jaani, Suure-Jaani, Tõstamaa). Mujal on roositud sukki esinenud üksiknähtustena. 

Ornament kulgeb reana mõlemal pool säärt kuni pahkluuni ja hargneb siis ühe otsaga labajalale, teisega kannale. Tavaliselt kasutatakse erinevaid rombi- ja tähemotiive. 

Tavaliselt on roositud sukkade põhivärv valge, vahel ka lilla. Sääre ülaosa võib olla teist värvi - tumesinine või neokirjaline (kirjuks värvitud lõngaga kootud). Enamasti roositakse punase ja sinisega, lisandina ka rohelise, kollase, roosaga jne. Ruhnu rootslaste tumedapõhhjalistel (tumesinine, must) sukkadel olid ka valge lõngaga kootud motiivid.

Ornamentika 
Kinnaste ornament meenutab osaliselt vöökirju. Uuemad kindad on vanematest kirevamad ja keerukamad. 
Vanemad motiivid olid näiteks ruudud, kaldruudud ja kaldristid, uuemad kolm- ja nelinurgad, rööpkülikud, kaldristid, tärnid jne. Viljandi kinnaste kompositsioonid meenutavad geomeetrilisi lillkirju.

Roosimine kui tehnika 
Roosimise skeem märgitakse eri värvi joonte abil ruudupaberile. Pinna kudumise lõnga kutsutakse põhilõngaks ja kirja kujundavat lõnga kirjalõngaks. Roosida saab edasi-tagasi ja ringselt. Kirjalõngad töö pahemal pool ei tohiks olla väga pikad.

Viited

Välislingid 
 Kuidas roosida
 Ingliskeelne roosimise õppevideo

Käsitöö
Eesti rahvakultuur