joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Saint-Riquier' evangeliaar

Saint-Riquier' evangeliaar on purpurpärgamendile kirjutatud ja illumineeritud evangeliaar, mis on valminud Karl Suure eluajal Aacheni pfaltsi õukonnakoolis. Käsikirja loetakse varase karolingide raamatukunsti väljapaistvaks näiteks, tekstikirja ja illustratsioonide stiili järgi paigutatakse see nn Ada gruppi.

Käsikirja peetakse Karl Suure kingituseks St. Riquier' kloostri abtile Angilbertile. Saint-Riquier' evangeliaar ja Godescalci perikoopideraamat on ainsad kindlalt Karl Suure eluaega dateeritud purpurpärgamentkäsikirjad, kuigi Karl Suurega seostatakse pärimuses ka Saksa keisrite Ottode kroonimisel kasutatud Viini kroonimisevangeliaari.

Käsikiri 
Käsikiri on dateeritud aastaisse 786/800. See koosneb 188 purpurseks värvitud pärgamentlehest ning kümnest värvimata pärgamentlehest mõõdus 35 x 24,5 cm, mis on raamatuks kokku köidetud. Käsikiri algab eessõnaga, mis sisaldab märkusi konkordantside kohta, kirikuisade tsitaate jm, järgnevad kaanonitahvlid ja evangeeliumide täistekstid. Iga evangeeliumi algul on evangelisti portree ja intsiaal. Peatükkide loetelu lõpus on värvimata pärgamendil.

Tekst 
Untsiaalkirjas tekst on kirjutatud lehtedele kuldtindiga kahes veerus. Ainult perikoopide loetelu käsikirja lõpus on kirjutatud värvimata pärgamendile kuldtindiga karolingide minusklis, kõik pealkirjad on oranžpunase värviga või harvem hõbetindiga untsiaalkirjas.

Illustratsioonid 
Evangeliaari kaunistavad evangelistide Matteuse (fo 17v), Markuse (fo 66v), Luuka (fo 101v) ja Johannese (fo 153v) värvilised täisfiguurportreed, kunstipäraselt kaunistatud kaanonitahvlid (fo 10r–16v) ja mõned terve lehekülje suurused rikkalikult kaunistatud initsiaalid.

Viited

Välislingid 
 Evangeliaar digiteerituna portaalis gallica.bnf.fr
 Pilte evangeliaarist portaalis Bildindex der Kunst und Architektur
 C. Denoël, P. Roger Puyo, A. Brunet, N. Poulain Siloe. Illuminating the Carolingian era: new discoveries as a result of scientific analyses. Heritage Science, vol 6, 28 (2018)

Karolingide kunst
Käsikirjad
Kalina Jędrusik

Kalina Jędrusik (5. veebruar 1930 Częstochowa – 7. august 1991 Varssavi) oli poola näitleja ja laulja.

1953. aastal lõpetas ta Krakówis Ludwik Solski Draamakunstide Akadeemia. 1953–1954 töötas ta Gdańskis Teatr Wybrzeżes, 1955–1957 Varssavis Rahvateatris (Teatr Narodowy), 1957–1963 Kaasaegses Teatris (Teatr Współczesny w Warszawie), 1964–1967 Komöödiateatris (Teatr Komedia w Warszawie), 1969–1972 Üliõpilaste Satiiriteatris (Studencki Teatr Satyryków), 1972–1985 Mitmekesisuse Teatris (Teatr Rozmaitości) ja 1985–1991 Poola Teatris (Teatr Polski im. Arnolda Szyfmana w Warszawie).

Alates 1958. aastast mängis ta rohkem kui kolmekümnes filmis. 1960. aastatel oli ta üks populaarsemaid poola näitlejannasid.

Isiklikku
Alates 1954. aastast oli Kalina Jędrusik abielus kirjanik Stanisław Dygatiga (1914–1978).

Viited

Välislingid

Poola näitlejad
Poola lauljad
Sündinud 1930
Surnud 1991
Žocene

Žocene, vanasti ka Žociems, on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla põhjaosas Liivi lahe kaldal. Žocene jääb piirkonna keskusest Rojast 7 ja Riiast 168 kilomeetri kaugusele.

Küla piirile jääb Žocene bussipeatus..

Külas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 3 meetrit.

Aastal 2015 oli külas 29 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 28. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.

Viited

Talsi piirkonna külad
Aizklāņi

Aizklāņi, vanasti ka Aizklāņciems on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla põhjaosas Liivi lahe kaldal. Aizklāņi jääb valla keskusest Rojat 25 ja Riiast 185 kilomeetri kaugusele.

Külas asub Aizklāņi bussipeatus.

Aastal 2015 oli külas 31 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 30. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.

Viited

Talsi piirkonna külad
Valkõ

Valkõ (ukraina Валки, vene Валки) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Valkõ rajooni halduskeskus. Valkõ asub Mža jõe ääres, Harkivi kesklinnast umbes 48 km lääneedelas.

Asula on rajatud 1646. aastal, linnaõigused sai 1780. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Valkõ elanikest ukrainlasi 94,63%, venelasi 4,34%, valgevenelasi 0,37% ja armeenlasi 0,21%.

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Nicolaus V (vastupaavst)

Nicolaus V, sünninimega Pietro Rainalducci (umbes 1258 – 16. oktoober 1333) oli vastupaavst 12. maist 1328 kuni 25. juulini 1330, vastandudes samal ajal Avignonist valitsenud paavst Johannes XXII-le (ametis 1316–1334). 

Ta oli ühtlasi viimane vastupaavst, kelle seadis ametisse Saksa-Rooma keiser.

Biograafia 
Rainalducci sündis umbes 1258. aastal Itaalias Lazio maakonnas Rieti linna lähistel Corvaros. Pärast lahutust oma naisest 1310. aastal liitus ta frantsiskaani orduga ja kogus kuulsust jutlustajana.

Ta valis vastupaavstiks ekskommunitseeritud Saksa kuninga Baieri Ludwigi mõjuvõimu abil preestrite ja ilmikute koosolekul ning Veneetsia piiskop pühitses ta Rooma vanas Püha Peetruse Basiilikas ametisse 12. mail 1328.

1329. aasta aprillis heitis paavst Johannes XXII ta kirikust välja. Saanud kinnituse oma absolutsiooni kohta patukahetsuse korral, tunnistas ta end oma pattudes süüdi alul Piisa peapiiskopi ja seejärel 25. augustil 1330 paavsti ees Avignonis, kes talle ka andestas.

Oma ülejäänud elu, kuni surmani 1333. aasta oktoobris, veetis ta vangistatuna paavstide palees, kus teda koheldi siiski auväärselt.

Viited 

Vastupaavstid
Frantsiskaanid
Ekskommunitseeritud katoliiklased
surnud 1333
Sündinud 1250. aastatel
Elias Vesset

Elias (ka Elia) Vesset (1871 – 29. jaanuar 1943) oli eesti kommivabrikant.

1904. aastal asutas ta Pärnusse Malmi tn 16 vabriku "Progress", kus toodeti kompvekke, marmelaadi ja puuviljasiirupit. Vesset osales näitustel ja võitis mitmeid medaleid. 

	Elias Vessetile kuulus 1928. aastal valminud villa Pärnus Supeluse tänaval, mis praegu on tuntud kui Villa Wesset ning kus alates 2007. aastast asub hotell.

1940. aastal natsionaliseeriti Vesseti vabrik ja majad. 

14. juunil 1941 saadeti Vesset rongiga SeverUralLagi, kus ta 29. jaanuaril 1943 suri.

Viited 

Sündinud 1871
Surnud 1943
Vanapargi tänav

Vanapargi tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab Suur-Jõe ja Väike-Jõe tänava ristumiskohas ja lõpeb ringristmikul, kus saab kokku Aia, Kuninga ja Karja tänavaga. Tänav ristub veel Laia (paremalt), Riia maantee (vasakult), Pika, Vingi, Rüütli (paremalt) ja Jalaka (vasakult) tänavaga. Tänav külgneb Vanapargiga ja Vabaduse pargiga.

Vanapargi tänav on ligikaudu 520 m pikkune.

Nimi 
Enne 1948. aastat kandis nime Aleksandri tänav - arvatavasti kahel korral Pärnut külastanud Vene keisri Aleksander I auks. 1948. aastal nimetati ümber Revolutsiooni tänavaks. Oma praegust nime hakkas tänav kandma 26. juulil 1991 Pärnu linnavalitsuse määrusega.

Viited

Välislingid 

 Pärnu täna: Aleksandri tänav ja Vana park – Pärnu Postimees

Pärnu tänavad
Godescalci perikoopideraamat

Godescalci perikoopideraamat on purpurpärgamendile kirjutatud ja illumineeritud ladinakeelne käsikirjaline evangelistaar, loodud arvatavasti 781. ja 783. aasta vahemikus Karl Suure Aacheni pfaltsi õukonnakooli skriptooriumis. See on vanim käsikiri Ada grupiks nimetatud koolkonna töödest ja ühtlasi vanim näide karolingide raamatumaalist.

Käsikiri on nime saanud kirjutaja Godescalci järgi. Luuletuses lehekülgedel 126v-127r on nimetatud käsikirja suursugused tellijad Karl Suur ja tema abikaasa Hildegard. Kirjutaja saatis kuningat tema reisil Itaaliasse, kui Karl Suur külastas Peetruse hauda ja paavst Hadrianus I ristis ta poja Pippini. Käsikiri asub tänapäeval Prantsusmaa Rahvusraamatukogus Pariisis märgistusega BNF Ms. nouv. acq. lat. 1203.

Käsikiri 
Käsikiri koosneb 127 purpurpärgamendilehest mõõdus 31 x 21 cm. Tekst on kirjutatud purpurlehtedele kahes veerus kuld- ja hõbetindiga. Põhitekst on untsiaalkirjas, pealkirjad ja algusleheküljed rooma kapitaalis ning pühendusluuletus karolingide minusklis. 

Käsikiri on kaunistatud kuue samast ajast pärit miniatuuriga, servaornamentidega, initsiaalidega ja ehislehekülgedega. Kuus täislehekõlje suurust miniatuuri on koondatud käsikirja algusse. Iga evangeeliumi alguses on tervet lehte täitev kompositsioon initsiaaliga ja igal lehel ümbritseb teksti ornamentidest raamistus. Ornamentikas on kohati selgelt äratuntav iiri-anglosaksi käsikirjade põim- ja muude pinnaornamentide mõju, kuid troonivat Kristust, nelja evangelisti ja elu allikat kujutavatel miniatuuridel on äratuntav figuuride ja neid ümbritseva ruumi loogilise ja realistliku kujutamise taotlus.

Elu allika motiiv ilmub raamatumaalis esmakordselt selles käsikirjas.

Pildid

Viited

Välislingid 
 Godescalci perikoopideraamat digitaliseeritult portaalis gallica.bnf-fr
 Godescalci perikoopideraamatu faksiimile tutvustus

Karolingide kunst
Käsikirjad
Tin Jedvaj

Tin Jedvaj  (sündinud 28. novembril 1995 Zagrebis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Leverkuseni Bayer ja Horvaatia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Zagrebi Dinamo, mille meeskonnas debüteeris ta Horvaatia kõrgliigas 2013. aastal. Sama aasta juulis sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Roma. Roma põhikoosseisu tal murda ei õnnestunud ning kogu hooaja 2013–2014 jooksul pääses ta Itaalia kõrgliigas väljakule vaid kahes kohtumises.

2014. aastal liitus ta Leverkuseni Bayeriga. 30. augustil 2014 lõi ta mängus Hertha vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Augsburgis.

Debüüdi Horvaatia jalgpallikoondises tegi Jedvaj 4. septembril 2014 sõprusmängus Küprose vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 15. novembril 2018 UEFA rahvuste liiga mängus Hispaania vastu. Ta on kuulunud Horvaatia koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 

2014. aastal valiti ta Horvaatia jalgpalli tulevikulootuseks.

Saavutused 
Zagrebi Dinamo
Prva HNL: 2012–13
Horvaatia superkarikas: 2013

Välislingid 

Horvaatia jalgpallurid
Zagrebi Dinamo mängijad
AS Roma mängijad
Leverkuseni Bayeri mängijad
FC Augsburgi mängijad
Serie A mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1995
Benjamin Pavard

Benjamin Jacques Marcel Pavard (sündinud 28. märtsil 1996 Maubeuge'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta Lille'i meeskonnas 2015. aasta jaanuaris.

2016. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa esiliiga klubiga VfB Stuttgart. Hooajal 2016–17 võitis ta klubiga Saksamaa esiliiga, misjärel tõusti kõrgliigasse.

2019. aastal sõlmis Pavard viieaastase lepingu Müncheni Bayerniga.

Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Pavard 10. novembril 2017 sõprusmängus Walesi vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis Argentina vastu. Tema värav valiti turniiri ilusaimaks.

Saavutused 
VfB Stuttgart
2. Bundesliga: 2016–17

Viited

Välislingid 

Prantsusmaa jalgpallurid
Lille OSC mängijad
VfB Stuttgardi mängijad
Müncheni Bayerni mängijad
Ligue 1 mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1994
Johannes Friedrich Ivalo

Johannes-Friedrich Ivalo, kuni 1934 Johannes-Friedrich Ivasčenko (31. mai 1902 Kihelkonna vallas – 30. november 2001) oli Eesti mereväe ohvitser 1928 – 1940 (vanemleitnant, 1940).

Ta teenis sõjalaevadel Lembit, Vambola, Laene, Lennuk, Ristna, Sulev, Mardus, Pikker.

Ta oli aktiivne tegevtoimetaja ja tekstide autor ajakirjas Merendus.

Saksa okupatsiooni ajal teenis Omakaitses, 1944. aastal põgenes Rootsi, kus elas surmani.

Viited 

Miiniristleja Lennuk meeskonnaliikmed
Miiniristleja Vambola meeskonnaliikmed
Suurtükipaadi Lembit meeskond
Miiniveeskja Ristna meeskonnaliikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1902
Surnud 2001
Hotell Bristol

Hotell Bristol on hotell Pärnus aadressil Rüütli 45.  

Hotellis on 18 numbrituba, millest 2 on sviidid.  

Hotell asub 19. sajandi lõpus valminud uusgootipärase hoone teisel ja kolmandal korrusel.

Nõukogude ajal kandis hotell nime Kalevi võõrastemaja, allkorrusel asuv söökla aga söökla nr 2.

Samas hoones tegutses eraldi restoran Baltika, hilisema nimega Perona.

Hotelli esimesel korrusel asub praegu Pärnu ainus karaokebaar Coco Loco.

Viited 
Eesti hotellid
Pärnu
Fahrettin Koca

Fahrettin Koca (sündinud 2. jaanuaril 1965 Ömeranlıs Kulu ringkonnas) on Türgi arst ja poliitik. Ta on 10. juulist 2018 Türgi tervishoiuminister.

Ta sündis aastal 1965 Ömeranlıs Kulu ringkonnas Konya provintsis. Ta lõpetas alg- ja põhikooli Konyas ning keskkooli Bursas. Ta lõpetas aastal 1988 İstanbuli Ülikooli arstiteaduskonna. Ta spetsialiseerus seejärel Istanbuli ülikooli Cerrahpaşa meditsiinikoolis laste tervise ja haiguste osakonnas ning sai 1995. aastal laste tervise ja haiguste spetsialistiks.

Ta töötas arsti ja meditsiinidirektorina erinevates tervishoiuasutustes. Ta oli Istanbuli Medipoli ülikooli hoolekogu esimees, mille asutas 2009. aastal Hariduse Tervise- ja Teadusfond (TESA (Türkiye Eğitim Sağlık ve Araştırma Vakfı)), mille asutajaks oli ta. Ta on Türgi Lastearstide Assotsiatsiooni, Pediaatrilise Metabolismi ja Toitumise Assotsiatsiooni, Istanbuli Kaubanduskoja (ITO (İstanbul Ticaret Odası)), tervishoiutöötajate komitee, Erahaiglate Tervishoiuasutuste Assotsiatsiooni (OHSAD (Özel Hastaneler Sağlık Kuruluşları Derneği)) liige. Ta on ka välismajandussuhete nõukogu (DEIK (Dış Ekonomik İlişkiler Konseyi)) hariduskomitee ärinõukogu asepresident, sihtasutuse Ülikooli haiglate liidu president ja teenuseeksportijate liidu tervishoiuteenuste komitee esimees.

Ta on 10. juulist 2018 Türgi tervishoiuminister.

Isiklikku 
Ta on abielus Hale Kocaga ja neil on neli last.

Türgi poliitikud
Türgi arstid
Lastearstid
Tervishoiuministrid
Sündinud 1965
Granuliit

Granuliit on kõrgekvaliteediline heledavärviline moondekivim, mis on tekkinud sügaval maakoores kõrge temperatuuri ja rõhu tõttu graniidi moondumisel. Põhikoostisosaks on kvarts ja päevakivid. Neile on iseloomulik ka suur punase granaadi kristallide sisaldus, mis annab neile omapäraselt teralise välimuse. 

Granuliidid pakuvad erilist huvi geoloogidele, kuna paljud granuliidid sisaldavad mandrilise maakoore sügavaid proove. Osad granuliidid on dekompressiooni teel tänu kõrgetele temperatuuridele sügavalt Maa seest tõusnud pinnapealsema maakooreni; osad on vastupidi jahtunud, jäädes Maa sügavustesse.

Granuliidis olevad mineraalid varieeruvad sõltuvalt lähtekivimist ning metamorfismi ajal kogetud temperatuurist ja rõhust. Tavatüüpi granuliit, mis on leitud kõrgklassilisest metamorfoossest kivimist mandril, sisaldab pürokseeni, plagioklassi ja granaati, vähesel määral võib esineda ka sillimaniiti, küaniiti, augiiti, turmaliini ja korundi.

Granuliiti on võimalik visuaalselt eristada rohkete väikeste roosade või punaste granaatide järgi, lisaks omab ta gneisjat vöödilist tekstuuri. Granaatide, mikaside või amfiboolide kontsentratsioonid võivad moodustuda piki lineaarset mustrit, mis sarnanebki gneisside või migmatiitide ribadega.

Tekkeprotsess 
Granuliidid tekivad sügaval maakoores, tavaliselt kõrgetel temperatuurigradientidel piirkondliku metamorfismi ajal, temperatuuril üle 30 °C/km. Mandrilise maakoore kivimites võib biotiit kõrgel temperatuuril laguneda moodustades ortopürokseeni + kaaliumpäevakivi + vee, tekitades granuliidi.

Keskmised tehnilised näitajad

Leiukohad Eestis 
Eestis on granuliiti põhiliselt Lõuna-Eesti aluskorras. Leitud on ka üksikuid granuliitse koostisega rändkive.

Viited 

Moondekivimid
Julie Depardieu

Julie Depardieu (sündinud 18. juunil 1973 Boulogne-Billancourtis) on prantsuse näitleja.

Tunnustus 
Julie Depardieu pälvis 2004. aastal Césari parima lootustandva naisnäitleja kategoorias ja Césari parima naiskõrvalosa eest Claude Milleri filmis "La Petite Lili". Aastal 2008 pälvis ta taas Césari parima naiskõrvalosa eest filmis "Un secret".

Isiklikku 
Tema isa on filminäitleja Gérard Depardieu ja ema näitleja Élisabeth Guignot. 

Aastatel 2001–2008 oli ta suhtes viiuldaja Laurent Korciaga.

Nüüd elab ta Philippe Katerine'iga, keda kohtas 2010. aastal filmi "Je suis un no man's land" võtetel. Neil on kaks last: 16. juunil 2011 sündinud Billy ja 8. augustil 2012 sündinud Alfred.

Prantsusmaa filminäitlejad
Sündinud 1973
Sophie Marceau

Sophie Daniele Sylvie Maupu (pseudonüümiga Sophie Marceau; sündinud 17. novembril 1966 Pariisis) on prantsuse näitleja ja filmitegija. 

Tänu filmile "La Boum" sai temast juba 13-aastaselt prantsuse filmitäht. "La Boum 2" eest sai ta parima lootustandva naisnäitleja Césari.

Karjääri algusaastad (1980-ndad) 
Taskuraha teenimiseks liitus Sophie Maupu laste ja noorte reklaamiagentuuriga, kus teda märgati Pärast juhuslikku prooviesinemist sai ta 1980. aastal, 13-aastaselt, oma esimese rolli Claude Pinoteau' kultusfilmis "La Boum", mis ületas põlvkondade vahelisi piire. Romantilise ja mässumeelse nooruki Vici karakter tõi talle kohe kuulsuse. Ta kehastas sama rolli ka järjefilmis "La Boum 2" 1982. aastal, mis tõi talle 1983. aastal parima lootustandva naisnäitleja Césari. Claude Pinoteau pakkus talle 1988. aastal Valentine'i rolli romantilises komöödias "L'Étudiante", mis osutus samuti väga edukaks. 

"La Boumi" võtete ajal soovitas Claude Pinoteau tal võtta pseudonüüm ja valida see Pariisi avenüüde nimekirjast. Ta valis Marceau, et jätta alles oma perekonnanime esitäht.

Viited 

Prantsusmaa filminäitlejad
Lapsnäitlejad
Sündinud 1966
Cyril Lignac

Cyril Lignac (sündinud 5. novembril 1977 Rodezis Aveyronis) on peakokk, kondiiter ja prantsuse telesaatejuht. 

Talle kuuluvad restoran "Le Chardenoux" Pariisi XI linnaosas, restoranid "Aux Prés" ja "Le Bar des Prés" VI linnaosas, kokteilibaar "Dragon" VI linnaosas, butiigid "La Pâtisserie Cyril Lignac" VI, XI, XV, XVI ja XVII linnaosas ning butiik "La Chocolaterie Cyril Lignac" XI linnaosas. 

Ta oli gurmeerestorani "Le Quinzième" (1 Michelini täht) omanik ja peakokk Pariisi XV linnaosas kuni selle sulgemiseni 2019. aasta juulis. 

Ta on paljude kokandussaadete saatejuht kanalil M6 ja kokaraamatute autor, peamiselt kirjastustes Hachette Pratique ja Editions de La Martinière. 2012. aastal valiti ta ühes küsitluses prantsuse lemmik tele-kokaks. 2019. aastal oli ta üks kolmest enimjälgitud prantsuse kokast Twitteris. 2020. aasta mais oli tema Instagrami kontol 2,1 miljonit jälgijat.

Kokad
Sündinud 1977
Kupjansk

Kupjansk (ukraina Куп'янськ, vene Купянск, inglise Kupiansk) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Harkivi oblastis, Kupjanski rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Kupjansk asub Oskoli jõe ääres, Harkivist umbes 100 km idakagus.

Kupjansk on oluline raudteesõlm.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kupjanski elanikest ukrainlasi 77,73%, venelasi 16,20%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,18%, grusiine 0,09%, mustlasi 0,09%, tatarlasi 0,07% ja asereid 0,06%.

Ajalugu 

 Kupjansk on asutatud 1655. aastal, linnaõigused sai 1779. aastal.
 Venemaa 2022. aasta Ukrainasse sissetungi raames okupeerisid Vene Föderatsiooni relavajõud linna 2022. aasta 27. veebruarist kuni sama aasta 10. septembrini. Sissetungi raames hävines muuhulgas linna ühe suurema tootmisettevõtte (Universal Fish Company), mis tegeles lõhe maaletoomise ja töötlemisega, tootmishoone. Ettevõttes töötas enne sõda umbes 700 töötajat.

Vaata ka 
 Kupjansk-Vuzlovõi

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Borzna

Borzna (ukraina Борзна, vene Борзна) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Borzna rajooni halduskeskus. Borzna asub Tšernigivist umbes 83 km idakagus.

Borzna sai Magdeburgi linnaõigused 1634.aastal. 1831. aastal võeti Borznalt linnaõigused ära, kuid anti 1966. aastal tagasi.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Borzna elanikest ukrainlasi 97,05%, venelasi 2,18%, mustlasi 0,21% ja valgevenelasi 0,16%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Hart Island

Hart Island on Pelhami saarestiku saar Long Islandi väina lääneosas, mis jääb City Islandist vahetult itta. New Yorgi põhjapoolseimas Bronxi linnaosas asuvat saart on kasutatud nii treeningväljana, vangilaagrina, psühhiaatriahaiglana, tuberkuloosisanatooriumina kui ka ühishauana. Ühe miili pikkusele ja kolmandiku miili laiusele saarele on maetud üle miljoni inimese säilmed.

New Yorgi osariigi saared
Horodnja

Horodnja (ukraina Городня, vene Городня) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Tšernihivi rajoonis. Gorodnja asub Tšernigivist ligi 50 km põhjakirdes.

Asulat on esmamainitud 1552. aastal. Rajoonikeskuseks sai Horodnja 1923. aastal, linnaõigused omandas 1957. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horodnja elanikest ukrainlasi 93,84%, venelasi 4,47%, valgevenelased 1,13%, juute 0,10% ja mustlasi 0,08%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Fatih Dönmez

Fatih Dönmez (sündinud aastal 1965 Bilecikis) on Türgi insener ja poliitik. Ta on 9. juulist 2018 Türgi energeetika- ja loodusressursside minister.

Ta sündis aastal 1965 Bilecikis Bileciki provintsis. Ta käis koolis (nii alg-, põhi kui ka keskkoolis) İstanbulis. Seejärel lõpetas ta İstanbulis asuvas Yıldızi Tehnikaülikoolis aastal 1987 elektri- ja elektroonikateaduskonna elektrotehnika osakonna.

24. detsembril 2015 määrati ta Türgi energeetika- ja loodusressursside ministeeriumi asekantsleriks.

9. juulist 2018 on ta Türgi energeetika- ja loodusressursside minister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Türgi poliitikud
Insenerid
Sündinud 1965
Baškortostan Kõzõ

Baškortostan Kõzõ (baškiiri keeles Башҡортостан ҡыҙы 'Baškortostani tütar') on Baškortostanis Ufas ilmuv naistele ja peredele suunatud baškiirikeelne ühiskondlik-poliitilne ja kirjanduslik ajakiri.

Ajakiri ilmub alates 1968. aastast, ilmumissagedus on üks kord kuus.

Ajakirja trükiarv oli 2011. aastal 12 000.

Viited

Välislingid
Ajakirja koduleht

Baškortostani ajakirjad
Turgi rahvad
Zastavna

Zastavna (ukraina Заставна) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Zastavna rajooni halduskeskus. Zastavna asub Tšernivtsist umbes 27 km põhjas.

Zastavna on rajatud 1589. aastal. Linnaõigused sai 1940. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zastavna elanikest ukrainlasi 98,33%, venelasi 1,04%, poolakaid 0,25% ja moldaavlasi 0,15%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Marju Aolaid

Marju Aolaid (sündinud 19. märtsil 1970 Paides) on Eesti haridustegelane. 

1988. aastal lõpetas ta Paide 3. Keskkooli, mõni aasta hiljem sai Tallinna Ülikoolist pedagoogika ja algõpetuse metoodika eriala diplomi ning omab Tallinna Tehnikaülikooli magistrikraadi ärikorralduses. 

Aolaid on töötanud 6 aastat koolis õpetajana, seejärel ligi 15 aastat panganduses inimeste arendaja, koolitaja ja juhina. 2015–2020 oli ta Sihtasutus Innove õpetaja ja koolijuhi täienduskoolituskeskuse juhataja ning lisaks on ta olnud alates 2013. aastast Harku vallavalitsuse liige.

Alates 1. juunist 2020 on ta Viimsi valla abivallavanem.

Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1970
Baštanka

Baštanka (ukraina Баштанка, vene Баштанка) on linn Ukrainas Mõkolajivi oblastis, Baštanka rajooni halduskeskus. Baštanka asub Mõkolajivist umbes 60 km põhjakirdes.

Ajalugu 
Küla asutati 1806. aastal ja kandis kuni 1928. aastani Poltavka nime. Alevi staatuse sai Baštanka 1963. aastal ja linnaõigused 1987. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Baštanka elanikest ukrainlasi 93,67%, venelasi 4,30%, valgevenelasi 0,86%, moldaavlasi 0,40%, armeenlasi 0,27% ja bulgaarlasi 0,10%.

Sõjategevus 2022. aastal 
2022. aasta märtsis toimus lahing kohaliku territoriaalkaitse üksuse ja Venemaa Relvajõudude üksuste vahel, mille käigus viimased kaotasid kolm õhutõrjekompleksi Pantsir. Üks kompleks hävitati, aga teised kaks võeti trofeedeks.

Viited

Ukraina linnad
Mõkolajivi oblast
Dolõnska

Dolõnska (ukraina Долинська, vene Долинская) on linn Ukrainas Kirovogradi oblastis, Dolõnska rajooni halduskeskus. Dolõnska asub Kropõvnõtskõist umbes 58 km kagus.

Asula sai alguse 1873. aastal seoses raudteejaama rajamisega, kuni 1919. aastani kandis nime Kefalivka ja kuni 1944. aastani Ševtšenkovo. Linnaõigused sai Dolõnska 1957. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dolõnska elanikest ukrainlasi 91,96%, venelasi 5,83%, valgevenelasi 0,78%, armeenlasi 0,40%, moldaavlasi 0,17% ja asereid 0,09%.

Viited

Ukraina linnad
Kirovohradi oblast
Jevgeni Šeljakin

Jevgeni Vladimirovitš Šeljakin (vene keeles Евгений Владимирович Шелякин; sündinud 18. septembril 1976 Krasnodaris) on vene filmirežissöör ja stsenarist.

Šeljakin töötas pärast 1998. aastal Venemaa Föderatsiooni Siseministeeriumi Krasnodari Juriidilise Instituudi lõpetamist neli aastat uurijana. Tööst vabal ajal osales KVN-is. Jõudis oma meeskonnaga 1999. aastal KVN-i kõrgliigas poolfinaali. 2008. aastal lõpetas Šeljakin Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Ülikooli mängufilmi režii alal. Töötas televisioonis meelelahutussaadete režissööri ja stsenaristina. 2014. aastal oli mängufilmi "T/B" ja 2016. aastal "Pjatnitsa" ('reede') režissöör ja üks stsenaristidest. 2019. aastal mängis kolmes filmis episoodilistes rollides kehastades telerežissööri.

Tunnustus
2009 – Venemaa Televisiooniakadeemia auhind TEFI (kategoorias "Parim telesaate stsenarist") 
2010 – Venemaa Televisiooniakadeemia auhind TEFI (kategoorias "Parim telesaate stsenarist")

Välislingid
Евгений Шелякин. kinopoisk.ru
Евгений Шелякин. kino-teatr.ru

Venemaa filmilavastajad
Venemaa stsenaristid
Sündinud 1976
Hrebinka

Hrebinka (ukraina Гребінка, vene Гребёнка) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Hrebinka rajooni halduskeskus. Hrebinka asub Poltavast umbes 163 km lääneloodes.

Asula sai alguse 1895. aastal seoses raudteejaama rajamisega ja kandis kuni 1901. aastani nime Ten. Linnaõigused sai Hrebinka 1959. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hrebinka elanikest ukrainlasi 93,84%, venelasi 5,12%, valgevenelasi 0,28%, armeenlasi 0,10% ja moldaavlasi 0,10%.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Lohvõtsja

Lohvõtsja (ukraina Лохвиця, vene Лохвица) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Lohvõtsja rajooni halduskeskus. Lohvõtsja asub Poltavast umbes 125 km loodes.

Lohvõtsjat on esmamainitud 1320. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1644. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lohvõtsja elanikest ukrainlasi 95,74%, venelasi 3,59%, valgevenelasi 0,22%, armeenlasi 0,15% ja juute 0,10%.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Kobeljakõ

Kobeljakõ (ukraina Кобеляки, vene Кобеляки) on linn Poltava oblastis, Kobeljakõ rajooni halduskeskus. Kobeljakõ asub Poltavast umbes 55 km edelas.

Kobeljakõ on asutatud 1620. aastal, linnaõigused sai 1648. aastal. Rajoonikeskus alates 1923. aastast.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kobeljakõ elanikest ukrainlasi 94,57%, venelasi 4,37%, armeenlasi 0,28%, valgevenelasi 0,21% ja asereid 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Hlobõne

Hlobõne (ukraina Глобине, vene Глобино) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Hlobõne rajooni halduskeskus. Hlobõne asub Poltavast umbes 96 km läänes ja Krementšukist ligikaudu 38 km põhjaloodes.

Asulat on esmamainitud 1725. aastal. Alevi staatuse sai Hlobõne 1957. aastal, linnaõigused 1976. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hlobõne elanikest ukrainlasi 94,54%, venelasi 4,43%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,20% ja moldaavlasi 0,15%.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Horol

Horol (ukraina Хорол, vene Хорол) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Horoli rajooni halduskeskus.

Asulat on esmamainitud 1083. aastal. Linnaõigused sai Horol 1781. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horoli elanikest ukrainlasi 96,43%, venelasi 2,98%, valgevenelasi 0,20%, armeenlasi 0,08% ja moldaavlasi 0,07%.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Bilopillja

Bilopillja (ukraina Білопілля, vene Белополье) on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Bilopillja rajooni halduskeskus. Bilopillja asub Venemaa piirist umbes 10 km kaugusel, Sumõst ligikaudu 33 km loodes.

Bilopillja on asutatud 1672. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bilopillja elanikest ukrainlasi 92,60, venelasi 5,81%, mustlasi 0,81%, valgevenelasi 0,30%, armeenlasi 0,12% ja asereid 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Vorožba

Vorožba (ukraina Ворожба, vene Ворожба) on linn Ukrainas Sumõ oblastis Bilopillja rajoonis. Vorožba asub Venemaa piirist umbes 9 km kaugusel, Sumõst ligikaudu 50 km loodes.

Vorožba rajati 1672. aasta paiku. 1869. aastal ehitati läbi asula Kursk–Kiievi raudtee. Vorožba sai linnaõigused 1959. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vorožba elanikest ukrainlasi 90,95%, venelasi 7,56%, mustlasi 0,90% ja valgevenelasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Bobrovõtsja

Bobrovõtsja (ukraina Бобровиця, vene Бобровица) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Bobrovõtsja rajooni halduskeskus.

Asulat on esmamainitud 1300. aastal. Linnaõigused sai Bobrovõtsja 1958. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bobrovõtsja elanikest ukrainlasi 96,84%, venelasi 2,29%, valgevenelasi 0,35% ja armeenlasi 0,20%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Baturõn

Baturõn (ukraina Батурин, vene Батурин) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Bahmatši rajoonis. Baturõn asub Seimi jõe vasakul kaldal, Tšernihivist umbes 112 km idas.

Linna staatus saadi 2008 aastal. 2012 aasta seisuga oli rahvaarv — 2483 elanikku.

Baturõn mängis Ukraina ajaloos olulist rolli. Aastatel 1669–1708 ja 1750–1764 oli linn Ukraina vasakkaldal hetmanite residents ning hetmanismiajastu silmapaistvate poliitiliste juhtide nagu Demjan Ignatovitš, Ivan Samoilovõtš, Ivan Mazepa, Pylyp Orlyk tegevus. Samuti on sellega seotud Razumovid .

Ajalugu 

Baturõni esmamainimine toimus Poola- Leedu Ühenduse Kuningliku Kantselei dekreedis 1625. aastal, kui Poola kolonistid piirasid Poola kroonivalitsuse loal Baturyni linnamäe ja ehitasid Baturyni kindluse, mille ümber tekkisid kindlustamata eeslinnad. Rahvusrevolutsiooni ajal aastatel 1648–1676 (1648. aasta suve alguses) läks Baturõn Zaporižžja kasakaväe kontrolli alla.

17. sajandi viimasel veerandil Baturõnist sai märkimisväärne kultuurikeskus. Kultuuri ja vaimsuse keskus oli Baturõn Mykolo-Krupytsky klooster, mille ehitasid kasakate vanemad ja hetmanid.

2. novembril 1708 hävitas tsaar Peeter I Moskva armee julmalt Ukraina linna Baturõni, mis oli sel ajal hetmanismi pealinn.

Kui hetman Ivan Mazepa otsustas valida Ukraina jaoks euroopaliku arengutee ja vabaneda Moskva ikkest, tegi ta läbimõeldud otsuse valida Põhjasõja liitlaseks mitte moskvalased, vaid noor ja ambitsioonikas Rootsi kuningas Karl XII. Saanud teada Mazepa Rootsi poolele üleminekust, käskis Moskva tsaar Peeter I oma satrapil Menšikovil hetmanile kätte maksta ja tema pealinn hävitada.

Pärast linna pikka piiramist õnnestus moskvalastel Baturõnisse hiilida, misjärel nad hävitasid jõhkralt kõik. Kaasaegsete tunnistuste kohaselt tapeti kasakad ja tsiviilisikud eriti julmalt, haletsemata naiste ega laste vastu. Kaitsetuid Baturõni elanikke hukati ratastel, rebiti neljaks, tõmmati vaiadele, lõigati ja tükeldati. Linn rüüstati ja hävitati täielikult, sealhulgas põletasid moskoviidid kõik õigeusu kirikud. Selle käigus hukkus 900 Ivan Mazepat toetanud kasakaohvitseri ja tsiviilelanikku ja süütasid linna põlema.

Ajaloolaste erinevate hinnangute kohaselt langes massimõrva ohvriks 11–15 tuhat Baturõni elanikku.

Pärast Baturõni hävitamist viidi Peeter I korraldusel hetmani residents Gluhhivi linna.

1726. aastal kinkis tsaarinna Katariina I Baturõni Aleksandr Menšikovile. Pärast 1727. aastat anti linn uuesti riigi auastmesse. 1740 aasta dekreediga andis tsaarinna Anna Ivanovna Baturõni ihukaitse rügemendile hobufarmi ülalpidamiseks.

Kirill Razumovskiy sai pärast 1750. aastal hetmanusse valimist kuninganna Elisabet I'lt dekreedi Baturõni arendamise ja hetmani residentsi talle tagastamise kohta. XVIII sajandi teisel poolel koges linn õitsengut ja intensiivse ehituse arengut. Ehitati mitu tellisevabrikut, riidevabrik ja küünlavabrik. Arenes kaubandus. Ehitati ja avati esimene 15 voodikohaline haigla. Ehitati kivist Pokrovskaja ja Voskresenskaja kirikud, K. Razumovski loss ja pargiansambel.

1843. aastal külastas Baturõni Tarass Ševtšenko.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Kaltene

Kaltene on küla (vidējciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 10 meetri kõrgusel Liivi lahe kaldal. Kaltene jääb valla keskusest Rojast 7 ning Riiast 119 kilomeetri kaugusele.

Kaltenest lõunas asuvad looduskaitsealused Kaltene rannamoodustised, loodes aga Kaltene mäed. Kaltene kiriku altar ja orel on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.

Kaltenes asub tehislikule poolsaarele rajatud endine kalakombinaadi hoone. Māris Gailise ja Zaiga Gaile eestvedamisel rajati sinna aastal 2005 puhkemaja "Lieldienu sala". Külas asuvad Kaltene ja Vaisumi bussipeatused.. Kaltenes on ka raamatukogu.

Aastal 2010 oli Kaltenes 415 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 348. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.

Viited

Talsi piirkonna külad
Priit Kripson

Priit Kripson (sündinud 13. septembril 1971 Tartus) on eesti tantsija.

Kripson lõpetas aastal 1988 Tallinna balletikooli. Aastatel 1988–1989 täiendas ta ennast Moskva Akadeemilises balletikoolis. Aastatel 1989–1992 oli Kripson eesti balleti solist. 1992–2994 solist Badisches Staatstheater Karlsruhe. 1994–2008 esitantsija Flaami Kuninglikus Balletis. Alates 2008 kuni tänaseni etenduse juht Flaami Kuninglikus Balletis.

Isiklikku
Kripson on abielus alates 2008. aastast.

Välislingid 
 Priit Kripson Eesti Teatriliidu kodulehel

Eesti tantsijad
Sündinud 1971
Tibor Benkő

Tibor Benkő (sündinud 16. oktoobril 1955 Nyíregyházas) on Ungari sõjaväelane (kindral) ja poliitik. Ta oli 18. maist 2018 24. maini 2022 Ungari kaitseminister.

Ta õppis aastatel 1975–1979 Lajos Kossuthi sõjakoolis raketi- ja suurtükivägede ohvitseriks. Aastatel 1985–1988 õppis ta Leningradis M. I. Kalinini nimelises Suurtükiväeakadeemias. Aastatel 2000–2001 täiendas ta end USA-s Ameerika Ühendriikide Maaväe Sõjakolledžis. Aastatel 2004–2006 täiendas ta end personalijuhtimise alal Püha Istváni ülikoolis. Aastatel 2007–2010 oli ta dotorantuuris Miklós Zrínyi Riigikaitseülikoolis; ta kaitses 2. septembril 2010 samas kõrgkoolis doktoriväitekirja.

Ta teenis 6. juunist 2010 kuni 16. maini 2018 Ungari Kaitseväe Peastaabi ülemana.

18. maist 2018 24. maini 2022 oli ta Ungari kaitseminister.

Ungari sõjaväelased
Ungari poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1955
Ulf Kristersson

Ulf Hjalmar Kristersson (sündinud 29. detsembril 1963 Lundis) on Rootsi poliitik, alates 17. oktoobrist 2022 Rootsi peaminister . 

Alates 2017. aastast on ta Mõõduka Koalitsioonipartei juht ja oli kuni valitsusjuhiks saamiseni opositsiooniliider. Kristersson oli Riksdagi liige 1991–2000 ja 2014-2022.  Aastatel 2010–2014 oli ta sotsiaalminister.

Elukäik
Aastatel 1983–1984 läbis Kristersson ajateenistuse. 

Aastatel 1988–1992 juhtis ta moderaatide noorteühendust. 1992. aastal kaotas ta koha kolme häälega hilisemale peaministrile Fredrik Reinfeldtile. Kristerssonis nähti moderaatide neoliberaalsema tiiva esindajat, Reinfeldtis konservatiivsema tiiva esindajat.   

Tal on majanduskraad Uppsala Ülikoolist.  

Aastatel 1995–1998 töötas Kristersson parempoolse mõttekoja Timbro kirjastuse juures, olles samal ajal ka Riksdagi liige. 

Aastal 1994 andis kirjastus välja Kristerssoni raamatu "Non-working Generation". Kristersson kritiseerib seal Rootsi heaoluriiki, mis muutvat inimesed passiivseks. Kristerssoni hinnangul on Rootsi mudel võrreldav apartheidiga.  

2000. aastal suundus Kristersson parlamendist erasektorisse, kus töötas kommunikatsiooni valdkonnas.

Pärast 2002. aasta valimisi hakkas ta kaasa lööma omavalitsuse taseme poliitikas, tegutsedes alguses Strängnäsi vallas ja hiljem Stockholmi linnas.  

Aastatel 2010–2014 oli ta Fredrik Reinfeldti valitsuses sotsiaalminister, pärast seda Riksdagi liige. 

2017. aasta 1. oktoobril valiti ta aasta enne üldvalimisi moderaatide juhiks. 

2018. aasta riksdagivalimiste järel tegi spiiker Andreas Norlén Kristerssonile ettepaneku valitsuse moodustamiseks, kuid Kristerssoni peaministrikandidatuur ei saanud Riksdagis vajalikku toetust.  Pärast neljakuist valitsuskriisi jätkas peaministrina sotsiaaldemokraat Stefan Löfven.

Isiklikku
Kristersson abiellus 1991. aastal Birgitta Ediga. Paaril on kolm Hiinast adopteeritud tütart.

Viited

Rootsi poliitikud
Rootsi peaministrid
Sündinud 1963
Malõn

Malõn (ukraina Малин) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Žõtomõri oblastis Korosteni rajoonis. Malõn asub Žõtomõrist umbes 72 km kirdes ja Kiievist ligikaudu 95 km lääneloodes.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Malõni elanikest ukrainlasi 93,23%, venelasi 4,12%, poolakaid 1,10%, tšehhe 0,60%, valgevenelasi 0,32%, juute 0,14%, sakslasi 0,06%, armeenlasi 0,05% ja moldaavlasi 0,05%.

Viited

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Kärt Anton

Kärt Anton (sündinud 7. detsembril 1994 Valgas) on eesti laulja ja muusikalinäitleja. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia muusika ja helitehnoloogia erialal. 

Ta osales 2019. aasta sügishooajal TV3 paroodiasaates "Su nägu kõlab tuttavalt".

Rollid teatrites 
2020 - Mary Roberts, muusikal "Nunnad hoos", Teater Vanemuine

2020 - Meg, muusikal "Ooperifantoom", Teater Vanemuine

2019 - Graziella, muusikal "West Side Story", Rahvusooper Estonia

2018 - Belle, muusikal "Kaunitar ja Koletis", Teater Vanemuine

2017 - Eponine, muusikal "Hüljatud", Teater Vanemuine

Tele-ja filmirollid 
Kärt Anton on mänginud Toomas Kirsi filmis "Õigus õnnele" ning seriaalis "Pilvede all".

Looming 
Pille Kannimäe lühifilm “Tulen nii, et tolmab tee…” - muusika autor

Eesti Noorte Muusikaliteatri muusikal "Sofia" - muusika autor

Moeshow “OmaMood 2017” - helikujundus

Tanel Tingi monolavastus "Üksindusse" - helikujundus

Ta on loonud muusikat ansamblile Etnopatsy

Viited

Välislingid 
Tõusev muusikalitäht: tahaksin jõuda veel kaugemale

Eesti näitlejad
Eesti lauljad
Hola Prõstan

Hola Prõstan (ukraina Гола Пристань, vene Голая Пристань) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Hersoni oblastis, Hola Prõstani rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Hola Prõstan asub Dnepri deltas, Konka jõe ääres.

Asula rajasid kasakad 1709. aastal. Hola Prõstan sai linnaõigused 1958. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hola Prõstani elanikest ukrainlasi 84,03%, venelasi 13,41%, valgevenelasi 0,52%, armeenlasi 0,49%, moldaavlasi 0,26% ja tatarlasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Hersoni oblast
Snihurivka

Snihurivka (ukraina Снігурівка, vene Снигирёвка) on linn Ukrainas Mõkolajivi oblasti  Baštanka rajoonis. Snihurivka asub Inhuletsi jõe paremal kaldal.

Ajalugu 
Asula on rajatud 1812. aastal. Linnaõigused sai Snihurivka 1961. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Snihurivka elanikest ukrainlast 87,85%, venelasi 8,87%, valgevenelasi 1,51%, moldaavlasi 0,55%, armeenlasi 0,16%, bulgaarlasi 0,10% ja poolakaid 0,10%.

Sõjategevus 2022. aastal 
Vene väed okupeerisid asula 19. märstsil 2022.
9. novembril 2022 heisati asula staadionil Ukraina lipp. 10. novembril 2022 hõivas asula Ukraina 131. üksik luurepataljon.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Mõkolajivi oblast
Nossivka

Nossivka (ukraina Носівка) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis, Nossivka rajooni keskus. Asub Rudka jõe ääres.

Asula esmamining on 1147. aastast. 1960. aastal sai linnaks.

Välislingid 

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Itšnja

Itšnja (ukraina Ічня) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis, Itšnja rajooni keskus. Asub Itšenka jõe ääres.

Asula esmamining on 14. sajandist. 1957. aastal sai linnaks.

Välislingid 

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Emine Ceppar

Emine Ceppar (ukraina keeles Еміне Айяровна Джапарова, krimmitatari keeles Emine Ayar qızı Ceppar, sündinud 5. mail 1983) on Ukraina ajakirjanik ja riigiametnik.

Riigi teenistuses 
Ta oli 2016-2019 Ukraina infopoliitika ministri esimene asetäitja. Alates 10. juunist 2020 on ta Ukraina välisministri esimene asetäitja.

Viited

Välislingid 
Джапарова станет первой представительницей крымскотатарского народа в руководстве украинской дипломатии - ZN.ua, 18.05.2020
Перша заступниця Мінистра Закордонних Справ Украини, Еміне ͡Джапарова має розпочати viдкритий діалог із громадянським суспільством! -- kmu.gov.ua, 02.08.2021

Ukraina ajakirjanikud
Ukraina ametnikud
Sündinud 1983
Dagulfi psalter

Dagulfi psalter on Karolingide-aegne illumineeritud käsikiri, mis on loodud aastail umbes 793-795, pärit Karl Suure Aacheni pfaltsi õukonnakooli skriptooriumist ja on üks varasemaid sealt pärit käsikirjalisi raamatuid.

Käsikiri 
Nime on käsikiri saanud kirjutaja Dagulfi järgi. Raamat on arvatud olevat Karl Suure kingitus paavst Hadrianus I-le. Et Hadrianus suri 795. aastal, ei viidud käsikirja arvatavasti iialgi Rooma ja see kuulus järgnevatel sajanditel Karolingide suguvõsa varanduse hulka. Tänapäeval asub käsikiri Austria Rahvusraamatukogus Viinis.

Raamat koosneb 161 pärgamentleheküljest mõõdus 19,2 x 12 cm, tekst on kirjutatud tervenisti karolingide minusklis kuldtindiga. Psalter sisaldab Vana Testamendi psalme Vulgata-eelses ladina tõlkes (Vetus Latina) ja valikut frangi antifone tunnipalvusteks. Psalmide avaleheküljed on rikkalikult ornamenteeritud raamitud kompositsioonid suurte initsiaalidega ja algusridadega, kuid puuduvad figuraalsed illustratsioonid, mis on omased muile karolingide käsikirjadele.

Viited

Välislingid 
 Dagulfi psalter portaalis Earlier Latin Manuscripts
 Dagulfi psaltri faksiimileväljaanne
 Dagulfi psalter Wikimedia Commonsis

Käsikirjad
Karolingide kunst
Illumination Entertainment

Illumination Entertainment on alates 2007. aastast tegutsev Ameerika Ühendriikide animatsioonistuudio, Universal Picturesi tütarettevõte.

Animafilmid
"Mina, supervaras" (Despicable Me) – 2010
"Mina, supervaras 2" (Despicable Me 2) – 2013
"Käsilased" (Minions) – 2015
"Mina, supervaras 3" (Despicable Me 3) – 2017
"Käsilased 2" (Minions: The Rise of Gru) – 2021

Ameerika Ühendriikide filmistuudiod
Animatsioonistuudiod
Allaži vald

Allaži vald (läti keeles Allažu pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Sigulda linnaga, Sigulda, Inčukalnsi, Mālpilsi ja Krimulda vallaga ning Ropaži piirkonna Ropaži vallaga.

Valla pindala on 156,4 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1889 inimest. Valla keskus on Allaži küla. Vallamaja asub aadressil Birzes iela 4, vallavanem on Vija Vāvere.

Ajalugu 

Allaži valla territooriumile jäid varem Pullēni, Plānupe, Šķiliņi ja Allaži mõisad. Aastal 1927 oli vallas  1360 elanikku. Aastal 1935 oli Allaži valla pindala 15065 hektarit.

Aastal 1945 moodustati vallas Mucenieki ja Allaži külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Allaži külanõukoguga likvideeritav Mucenieki külanõukogu, aastal 1958 aga Jūdaži külanõukogu kolhoosi "Dzirkstele" alad. Aastal 1963 liideti sovhoosi "Mālpils" maad Mālpilsi külanõukoguga. Kokku moodustati valla aladel viis kolhoosi, millest aastaks 1973 oli järgi jäänud üks. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald, mis 2009. aastal Sigulda piirkonna koosseisu arvati.

Loodus 

Valla veed jagunevad Jugla ja Koiva vesikondade vahel. Suuremad  jõed on Lielā Juglasse voolavad Tumšupe, Suda ja Krievupe ning Koivasse suubuv Lorupe. Valla maastik on künklik, seal asub Mazie Kangari oos. Kõrgeim koht on valla edelaosas asuv Sauleskalns (113,8 m).

Looduskaitse all on Ezernieki karstiala, Černauskase tamm ja kaks nimetut põlispuud. Vallas asuvad 27 ha suurune Mežmuiža allikate hoiuala ja 348 hektari suurune Mazie Kangari hoiuala.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Allaži kirik, Allaži vana kalmistu muinaskalmed, hiiepaik Černauskase kivi, Kapurga muinaskalmed ja  Saknītese ning Atvasītese muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Zviedri kirik ja keskaegne kalmistu.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 1535 lätlast, 201 venelast, 24 valgevenelast, 20 ukrainlast, 22 poolakat ja 21 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Sigulda piirkond
Jiří Šlégr

Jiří Šlégr (sündinud 30. mail 1971 Jihlavas) on endine Tšehhi jäähokimängija (kaitsja).

Ta alustas klubikarjääri Litvínovi CHZ-is. Hooajal 1987–88 debüteeris ta Tšehhoslovakkia kõrgliigas.

1990. aastal valiti ta NHL-i draftis Vancouver Canucksi poolt 23. valikuna. Canucksi meeskonnaga liitus ta hooajal 1992–93. Karjääri jooksul mängis ta NHL-is veel viies klubis: Edmonton Oilers, Pittsburgh Penguins, Atlanta Thrashers, Detroit Red Wings ja Boston Bruins. Hooajal 2001–02 võitis ta Red Wingsiga Stanley karika.

Klubikarjääri jooksul mängis ta veel Rootsi kõrgliiga klubis Södertälje SK, Venemaa kõrgliiga klubis Omski Avangard ja Šveitsi kõrgliiga klubis EHC Biel. Karjääri lõpetas ta 2015. aastal Litvínovis, tulles oma viimasel hooajal klubiga Tšehhi meistriks.

1998. aastal tuli Šlégr Tšehhi jäähokikoondise koosseisus olümpiavõitjaks ja 2005. aastal maailmameistriks. Lisaks võitis ta maailmameistrivõistlustelt veel kaks pronksmedalit. Tšehhoslovakkia jäähokikoondise koosseisus võitis ta 1992. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali.

Šlégr on Jaromír Jágri kõrval üks kahest Tšehhi jäähokimängijast, kes võitis karjääri jooksul olümpiakulla, tuli maailmameistriks ja võitis Stanley karika.

Aastatel 2010–2013 oli Šlégr Tšehhi parlamendi alamkoja liige.

Tema isa Jiří Bubla on endine jäähokimängija, kes mängis samuti Vancouver Canucksis.

Välislingid 
 Jiří Šlégr NHL.com lehel
 Jiří Šlégr hockeydb.com lehel

Tšehhi jäähokimängijad
Vancouver Canucksi mängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Pittsburgh Penguinsi mängijad
Detroit Red Wingsi mängijad
Boston Bruinsi mängijad
Omski Avangardi mängijad
Sündinud 1991
Võšneve

Võšneve (ukraina Вишневе) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Butša rajoonis (kuni 2020. aastani asus Kiievi-Svjatošõni rajoonis). Võšneve asub Kiievi kesklinnast umbes 10 km edelas.

Linn sai alguse 1887. aastal, kui Žuljanõ külas avati raudteejaam. 1961. aastal sai asula praeguse nime. Võšneve sai 1971. aastal linnaõigused.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Võšneve elanikest ukrainlasi 89,50%, venelasi 8,56%, valgevenelasi 0,76%, poolakaid 0,25% ja armeenlasi 0,18%.

Viited

Välislingid 
http://vyshneve-rada.gov.ua/

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Bohuslav

Bohuslav (ukraina keeles Богуслав) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Bohuslavi rajooni halduskeskus. Bohuslav asub Rossi jõe ääres, Kiievist umbes 105 km lõunas.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bohuslavi elanikest ukrainlasi 95,20%, venelasi 3,83%, valgevenelasi 0,30%, juute 0,21% ja moldaavlasi 0,06%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Orihhiv

Orihhiv (ukraina Оріхів, vene Орехов) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Orihhivi rajooni halduskeskus.

Orihhiv on asutatud 1775. aastal, linnaõigused sai 1801. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Orihhivi elanikest ukrainlasi 89,68%, venelasi 8,82%, valgevenelasi 0,38%, armeenlasi 0,21%, bulgaarlasi 0,19%, grusiine 0,07%, sakslasi 0,07% ja tatarlasi 0,06%.

Viited

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
Dunajivtsi

Dunajivtsi (ukraina Дунаївці, poola Dunajowce, vene Дунаевцы) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Dunajivtsi rajooni halduskeskus. Dunajivtsi asub Hmelnõtskõist umbes 58 km lõunas.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dunajivtsi elanikest ukrainlasi 96,57%, venelasi 2,71%, juute 0,16%, poolakaid 0,14% ja valgevenelasi 0,14%.

Viited

Ukraina linnad
Hmelnõtskõi oblast
More vald

More vald (läti keeles Mores pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Sigulda ja Mālpilsi vallaga ning Līgatne piirkonna Līgatne ja Nītaure vallaga.

Valla pindala on 88,9 km². 2016. aasta seisuga elas seal 659 inimest. Valla keskus on More küla. Vallamaja asub aadressil Siguldas iela 11, vallavanem on Zenta Bite .

Ajalugu 

More valla territooriumile jäid varem Kartūži, More, Eglēni ja Akenstaka mõisad. Aastal 1935 oli More valla pindala 82,4 km². 1944. aasta septembris toimus valla aladel More lahing.

Aastal 1945 moodustati vallas More ja Kārtuži külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti More külanõukoguga likvideeritav Kārtuži külanõukogu. Aastal 1977 liideti More külanõukogu Nītaure külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati taas More vald. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. Aastal 2003 läks vald Sigulda piirkonna koosseisu.

Kaitstavad objektid 

Looduskaitse all on Kalna Vaizuļi tamm, Kalna Mežoki tamm, Kāši tammed, Kartūži mõisa tamm, Kaļļi mänd, Akenstaka pargi tamm, Akenstaka pargi pärn, Krustkalni tamm ja kuusteist nimetut põlispuud. Valla põhjaosa jääb osaliselt Gauja rahvusparki.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kalna Vaizuļi muinaskalmed.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 566 lätlast, 24 venelast, 4 valgevenelast, 4 poolakat ja 3 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Sigulda piirkond