joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Erwin Schrödinger

Erwin Rudolf Josef Alexander Schrödinger (12. august 1887 Viin – 4. jaanuar 1961 Viin) oli austria füüsikateoreetik, kes sai kuulsaks oma töödega kvantmehaanika alal.

Eriti pälvis tähelepanu Schrödingeri võrrand, mille eest talle anti aastal 1933 Nobeli füüsikaauhind.

Aastal 1935, pärast põhjalikku kirjavahetust oma sõbra Albert Einsteiniga, pakkus ta välja mõtteeksperimendi, mida tuntakse "Schrödingeri kassi" nime all.

Tema isa oli vahariidetootja Rudolf Schrödinger, ema oli Viini Tehnikaülikooli keemiaprofessori Alexander Baueri tütar Georgine Emilia Brenda. Ema oli pooleldi inglane ja Schrödinger sai juba lapsepõlves inglise keele selgeks.

1914–1918 töötas Schrödinger Austria kindlustes suurtükiväes.

1920 sai ta Stuttgardis erakorraliseks professoriks, 1921 Wrocławi ülikoolis korraliseks professoriks. Samal aastal asus ta tööle Zürichi ülikoolis. 1927 sai ta Max Plancki järglaseks Humboldti ülikoolis Berliinis. 1933 lahkus ta Saksamaalt, sest talle ei meeldinud natside propageeritav antisemitism. Ta asus tööle Oxfordi ülikoolis, 1934 Princetoni ülikoolis, 1935 Edinburghi ülikoolis ja 1936 Grazi ülikoolis. Pärast anšlussi pidi tema kui tuntud antifašist Austriast lahkuma, sest tema peret ähvardati ja ta lasti ülikoolist poliitilise ebausaldusväärsuse tõttu lahti. Ta töötas külalisprofessorina aasta aega Oxfordi ja Genti ülikoolis. 1940 kolis ta Dublinisse, sai seal Teoreetilise Füüsika Kooli direktoriks, jäi sinna 17 aastaks ja võttis endale lõpuks Iirimaa kodakondsuse.

6. aprillil 1920 abiellus ta Annemarie Berteliga. Kui ta asus tööle Oxfordis, palus ta oma assistendil Arthur Marchil endaga kaasa tulla, sest ta armastas Marchi naist Hildet. Pärastpoole jättiski Hilde oma mehe maha ja asus Schrödingeri juurde elama. See, et Schrödinger elas avalikult koos kahe naisega, tekitas talle nii Inglismaal kui ka USA-s probleeme ning oli üks põhjuseid, miks ta neis maades kaua ei elanud. 30. mail 1934 sündis Schrödingeri ainus laps, tütar Ruth Georgie Erica, kelle ema oli Hilde.

Tunnustus
1927 – Matteucci medal
1937 – Max Plancki medal
1949 – valiti Baieri Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks

Teosed eesti keeles 
 "Kas loodusteadus sõltub keskkonnast?". Tõlkinud Piret Kuusk – Akadeemia 2006, nr 1, lk 95–116
 "Mis on elu? Vaim ja aine. Autobiograafilisi visandeid". Tõlkinud Ruth Lias. Kirjastus: Ilmamaa 2015 ISBN 9789985775363

Välislingid 
 Erwin Schrödinger Nobeli auhinna lehel
 Tiit Kändler, "Schrödingeri kass muutis sajandi mõtteviisi" – Eesti Päevaleht 18. 3. 2005, lk 32

Austria füüsikud
Nobeli füüsikaauhinna laureaadid
Sündinud 1887
Surnud 1961
Füüsikateoreetikud
Katastroof

Katastroof (kreeka k. katastrophe pööre, muudatus) on äkiline ja laiaulatuslik loodusliku protsessi või inimtegevuse tulemusena tekkinud õnnetus, mis põhjustab rohkeid inimohvreid, väga suurt materiaalset kahju või keskkonna olulist saastumist ja paiskab segi ühiskonna (või kogukonna) normaalse toimimise.

Katastroof võib põhjustada varade, infrastruktuuri hävingu ning peamiste teenuste ja sissetulekuallikate katkemise sellises ulatuses, millega mõjutatud piirkond ilma välise abita ise toime ei tule.

Katastroofiliigid
Looduskatastroof ehk loodusõnnetus on erakordse iseloomuga loodusjõudude põhjustatud ulatuslik kahju elusloodusele, majandusele ja oht inimeste eludele. Näiteks laviinid, maavärin, vulkaanipurse, üleujutus.
Liikluskatastroof on liiklusvahend(ite)ga toimunud suurõnnetus ulatuslike tagajärgedega. Näiteks lennukatastroof, raudteekatastroof, veeteedekatastroof.
Näljahädad ja epideemiad (nt katk ja muud eriti ohtlikud nakkused)
Hiidtulekahjud ja tööstuskatastroofid, tuumaavariid.
Katastroofid sõjategevuse tagajärjel – linnade/inimasualade blokaad, lauspommitamine, tuumaplahvatus.

Katastroofi tagajärgede likvideerimine 
Rakendada erinevate teenistuste kaasamisel ühtset katastroofi tagajärgede likvideerimise metoodikat. Teha ühtne katastroofi tagajärgede likvideerimise metoodika kõigile huvitatud osapooltele kättesaadavaks. Tagada operatiivteenistuste ja teiste ametkondade valmisolek tööks katastroofide ajal. Parandada eri ametkondade koostööd katastroofi(de) korral. Luua katastroofi või suurõnnetuse korral õnnetuspiirkonnas toimiv organisatsioon, kes koordineerib päästetöid. Tagada katastroofi või suurõnnetuse puhul maksimaalse hulga kannatanute päästmine. Viia miinimumini somaatiliste ja psüühiliste traumade hulk suurõnnetuse või katastroofi korral, päästa maksimaalselt elusid. Riskianalüüsi alusel vähendada maksimaalselt katastroofi tagajärgede ulatust.

Näide: haigla katastroofiks valmisoleku plaan 
Haigla katastroofiks valmisoleku plaan sisaldab:
 valmisoleku tasandite definitsiooni;
 plaani käivitamise korda; info suurõnnetuse kohta saabub häirekeskusest; plaanis on määratud, kes haiglas otsustab, millise tasandi valmisoleku plaan käivitada; plaan näeb ette tegevuse mis tahes tüüpi õnnetuste puhuks;
 kõigi juhtimisrühma liikmete aadresse ja telefoninumbreid (piipar, mobiiltelefon);
 vastutavate isikute valvegraafikut;
 iga töötaja konkreetset tegevusplaani;
 saabuvate kannatanute triaaži, vastuvõtu ja liikumise korda haiglas;
 saabuvate kannatanute registreerimise korda;
 kannatanute omaste ja meedia informeerimise korda (erikord kiirgusohu puhuks);
 olukorra lahendamise ja koostöö plaani teiste ametkondadega; 
 häirekeskusega püsiside tagamise korda; 
 lisavarustuse, toidu ja teeninduse, varuenergia hankimise korda; 
 haiglasisese ohu olukordades käitumise plaani (terrorirünnak, tulekahju jms); 
 keemiaõnnetuse, radiatsiooni või epideemia korral tegutsemise plaani.

Vaata ka

Ökoloogiline katastroof

Viited
Euroopa Liidu arengukoostöö

Euroopa Liidu arengukoostöö koosneb üksikute liikmesriikide arengukoostööst ja Euroopa Ühenduse arengukoostööst, mille läbiviimise eest vastutab Euroopa komisjon. Euroopa Liidu arengukoostööd rahastatakse liikmesriikide iga-aastase liikmemaksu, Euroopa Arengufondi (EDF) ja Euroopa Investeerimispanga (EIB) toel.

Euroopa Arengufond (European Development Fund) on rahastamisinstrument, mille abil rahastatakse EL-i koostööd Aafrika, Kariibi ja Vaikse ookeani regiooni riikidega (AKV-riigid) vastavalt Cotonou lepingule. EDF sisaldab mitmeid instrumente, millest tähtsamad on annetused, riskikapital ja laenud erasektorile.

Euroopa Investeerimispank (European Investment Bank) on Euroopa Liidu rahastusinstitutsioon, mis asutati Rooma lepinguga 1958. aastal. EIB rahastab avaliku või erasektori investeerimisprojekte Euroopa Liidus, aga ka arengumaades. Koostöös Euroopa Investeerimispangaga töötab ka 1994. aastal asutatud Euroopa investeerimisrahastu, mis teeb investeeringuid väikese ja keskmise suurusega ettevõtteid toetavatesse investeerimisfondidesse.

Vaata ka
 Arengukoostöö

Välislingid
 ELi arenguabi Euroopa arenguaasta kodulehel

Arengukoostöö
Euroopa Liit
Alar Pink

Alar Pink (sündinud 10. novembril 1975 Viljandis) on eesti ärijuht.

Õppinud Kopli kunstikoolis, lõpetanud Tallinna ülikoolis reklaami ja meedia eriala, lisaerialaks psühholoogia.

1996–1997 oli ta OÜ Vaimureklaam projektijuht, 1998–2001 Adell Saatchi ja Saatchi projektijuht.

2001–2007 oli ta AS Kalevi turundusdirektor., 2007–2009 AS Kalev Meedia juhataja, 2009–2010 Tallinna linnapea sotsiaalnõunik.

Alates 2010 on ta Tere AS-i turundusjuht. Alar Pink on portaali Neljas peatoimetaja.

Viited

Välislingid
Portaal Neljas 
Kadri Paas Oliver Kruuda kinkis K-kohukese idee autorile sport-Porsche, Õhtuleht 6. veebruar 2007
Sulev Vedler Porsche-mees Pink, Eesti Ekspress, 15. veebruar 2007
Kruudalt Porsche saanud Alar Pink saab Kalev Meedia juhiks, 19. juuni 2007
Ajakirja Just! juhib Alar Pink, Delfi 8. jaanuar 2008
Alar Pink – The World is not Enough, Intervjuu Alar Pinkiga, Kalev.ee 15. september 2008
Anne Oja Krahhi võtmeisikuks kujunes turundusguru Alar Pink, Äripäev 24. jaanuar 2009 
Kruuda vallandas Alar Pingi, ERR.ee 19. veebruar 2009 
Katrin Pauts "Ta jagas käsklusi nagu koertele.", Õhtuleht 12. märts 2009 
Tallinna talentide pink on pikk Postimees, 2. aprill 2009
Tallinna opositsiooni ei üllatanud Pingi siirdumine Savisaare nõunikuks Postimees, 2. aprill 2009 
Alar Pink saab Savisaare nõunikuks, Õhtuleht, 2. aprill 2009
Savisaar: Alar Pink on väga hakkaja mees, Õhtuleht, 2. aprill 2009

Eesti inimesed
Sündinud 1975
Eesti ettevõtjad
Bali tiiger

Bali tiiger (Panthera tigris balica, indoneesia keeles harimau Bali, arhailises bali keeles samong) on tiigri väljasurnud alamliik, kes elutses vaid Bali saarel Indoneesias.

Bali tiiger oli üks kolmest tiigri alamliigist Indoneesias koos jaava (samuti välja surnud) ja sumatra tiigriga (eriti ohustatud). Bali tiiger oli tiigri alamliikidest väikseim.

Teadaolevalt viimast korda nähti bali tiigrit 27. septembril 1937, kui maha lasti täiskasvanud ematiiger. Täiesti võimalik, et see oli viimane bali tiiger. 

Bali tiigrile sai saatuslikuks elukeskkonna kadumine ning jahipidamine. Arvestades saare väiksust ja vähest metsasust, ei saanud algne populatsioon olla suur.

Bali tiigrit ei ole kunagi filmitud ega loomaaias näidatud. Säilinud on mõned nahad, koljud ja kondid, mida muuseumides näidatakse. Londonis Briti muuseumis on suurim kollektsioon 2 naha ja 3 koljuga.

Eelajaloolisel ajal elas Bali saarel trinili tiiger, mis asus Indoneesiasse elama 1,2 miljonit aastat tagasi ja suri välja 50 tuhat aastat tagasi, jõudmata kohtuda inimesega. Ta oli tiigri alamliik, kuid teda ei peeta bali ega jaava tiigri eellaseks.

Üldiseloomustus

Nagu teisedki tiigrid, olid bali tiigrid lihasööjad ja jahtisid teisi imetajaid: metssigu, hirvi, muntjakke, puna-džunglikanu, sisalikke, ahve ja bantenge – viimased neist on nüüdseks Balil samuti välja surnud. Looduslikud vaenlased puudusid. Nad elasid tavaliselt umbes 8–10-aastaseks.

Neil oli lühike tumeoranž karv ning tumedamad triibud, mida oli vähem kui teistel tiigri alamliikidel. Triipude vahel olid mõnikord väikesed mustad täpid. Pead kattis neil ebaharilik triipudest koosnev muster.

See alamliik oli tiigri alamliikidest kõige väiksem ja kasvult sarnane pigem Aafrika leopardile või Põhja-Ameerika puumale. Isaslooma mass oli tavaliselt 90–100 kg, pikkus 220–230 cm. Emaslooma kaal oli tavaliselt 65–80 kg, pikkus 190–200 cm.

Emasloomade tiinus kestis tavaliselt 103 päeva. Tavaliselt sündis korraga 2–3 poega, kes kaalusid sündides 1–1,3 kg. Järglased sündisid pimedatena. Üheaastastena hakati neid emast võõrutama ja täielikult iseseisvusid nad 18 kuu vanuste või kaheaastasena. Mõnikord jäid tiigrikutsikad ema juurde veel üheks aastaks.

Uskumused 

Bali tiigril oli balilaste uskumustes tähtis koht. Näiteks pidasid nad tiigri vurrusid vägevaks ja avastamatuks mürgiks. Miguel Covarrubiase 1937. aasta raamatu "Jumalate saar" järgi anti bali lapsele pärast sündimis amuletiks kaelakee musta koralliga ja tiigri hammas või konditükk. Paljud balilased, nagu mõned teisedki aasia rahvad, armastavad kanda tiigri kehaosadega ehteid, seda nii staatuse märgiks kui usulistel põhjustel. Tiigrihammastest ja -küüntest kaelakeed ning poleeritud hambad on tänapäevani kasutusel. Kuna tiigrid on nii Balil kui naabruses asuval Jaaval välja surnud, on hakatud vanu ehteid pärandama ja muidu korduvkasutama, samuti asendama leopardi ja päikesekaru kehaosadega.

Viited

Välislingid 

 The Bali Tiger
 The Extinction Website – Species Info – Bali Tiger
 Save The Tiger Fund – Death of the Bali Tiger
 IUCN Red List of Threatened Species: Panthera tigris ssp. balica

Tiigrid
Väljasurnud imetajad
Arved Luts

Arved Luts (4. veebruar 1929 Narva – 12. oktoober 2005 Tartu) oli eesti etnograaf. 

Ta õppis Narva Gümnaasiumis ja lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. Tartu Riikliku Ülikooli lõpetas ta 1952. aastal. Ajalookandidaat aastast 1961 (kaitsmine toimus Moskvas NSV Liidu TA Etnograafia Instituudis).

Seejärel töötas ta NSV Liidu ajaloo kateedris, 1954–1958 oli aspirant. Ta töötas Eesti NSV Riiklikus Etnograafiamuuseumis teaduri ja osakonnajuhatajana aastatel 1958–1972 ja TÜ-s etnoloogiaõppejõuna 1970–1996. Aastast 1975 dotsent, 1992–1994 etnoloogia õppetooli erakorraline professor. Aastatel 1977–1986 tegutses ta õppeprodekaanina.

Teadustöö
Põhiline uurimisala oli Arved Lutsul Eesti randlaste elatusalad (kalastus, kaubandus). Arved Lutsu uurimused tähistavad tervet epohhi Eesti kalastuse uurimisloos. Arved Luts oli ka üks Eesti etnograafilise filmi pioneere, kui tema käe all valmis 1962. aastal film jääalusest kalapüügist Audrus. 

Peale selle oli Arved Luts üks Eesti kaasaja kultuuri uurimise algatajaid, kes organiseeris 1960. aastatel Etnograafiamuuseumis töötades muunduva rahvakultuuri uurimiseks kompleksseid ekspeditsioone Kagu-Eestisse. Ise tegeles ta samas muutuvate perekonnatavade analüüsimisega.

Pensionipõlves avaldas ta uurimusi ERM-i Nõukogude perioodi ajaloost. Suurem osa praegustest aktiivses loomeeas etnoloogidest on oma teadlasteed alustanud Arved Lutsu käe all.

Liikmesus
Soome-Ugri Seltsi välisliige
ERMi nõukogu liige

Kirjandus

Eesti etnograafid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1929
Surnud 2005
Vana-Jaani kalmistule maetud
Aleksander Sobolev

Aleksander Sobolev (22. november 1891 Kuldīga maakond, Kuramaa kubermang Venemaa keisririik – 17. oktoober 1944 Königsbergi lähedal Ida-Preisimaal) oli Venemaa Keisririigi, Nõukogude Venemaa, Eesti ja Saksamaa sõjaväelane, rahvuselt venelane.

Elulugu
Aleksander Sobolevi isa oli ametnik Jakov Sobolev. Aleksander Sobolev õppis Riia Aleksandri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1911. aastal. Hiljem õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas aastail 1917–1918 ja 1924–1926 (lõpetamata).

I maailmasõjas ja sõdades
Esimeses maailmasõjast võttis Sobolev osa suurtükiväeohvitserina. Vene kodusõja ajal võitles ta Punaarmee ridades. Vabadussõjas tuli ta Eesti poolele üle ning teenis kaadriohvitserina.

Teenistus Eesti kaitseväes
Eesti Kaitseväes oli ta 4. suurtükiväegrupi 5. ja 3. patarei ülem ning hiljem 4. suurtükiväegrupi ülem. 1936. aastal sai ta majori auastme.

II maailmasõjas
Teises maailmasõjas teenis Sobolev Saksa sõjaväes. 1941–1943 oli ta 39. Kaitsepataljoni ülem, 1943–1944 Eesti SS-vabatahtlike brigaadi 53. SS-suurtükiväe suurtükiväedivisjoni ülem, ning 1944. aastal 20. Relvagrenaderide SS-diviisi 20. Relva-SS suurtükiväerügemendi ülem 1944, obersturmbannführeri auastmes.

Aleksander Sobolev sai 10. oktoobril 1944 Klaipeda sadamas koos grupi (Abteilung) ülema major Võhmaga ühest ja samast lennukimürsust haavata ning viidi Kura maasäärt mööda rongiga Königsbergi haiglasse. Aleksander Sobolev suri seal gangreeni tagajärjel 17. oktoobril 1944.

Tunnustus
Raudristi I ja II klass

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Venemaa keisririigi sõjaväelased‎
4. Suurtükiväegrupi koosseis
Vabadussõja veteranid
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Raudristi kavalerid
Sündinud 1891
Surnud 1944
Anatoli Ostroumov

Anatoli Fjodorovitš Ostroumov (vene keeles Анатолий Фёдорович Остроумов; 8. juuni või 8. juuli 1861 Luga vald, Peterburi kubermang – 24. oktoober 1936 Tartu) oli vene rahvusest õigeusu vaimulik, kes tegutses alates 1919. aastast Eestis.

Anatoli Ostroumov sündis külapreestri perekonnas. Omandas hariduse Peterburi Vaimulikus Seminaris, mille lõpetas 21. juunil 1883. Sama aasta 26. septembril pühitses Peterburi metropoliit Issidor ta diakoniks ja neli päeva hiljem, 30. septembril preestriks.

Juba augustis 1883 oli isa Anatoli määratud teenima üht oma koduvalla külakogudustest, kus ta töötas viis kuud. 4. märtsil 1884 viidi ta üle Luga Katariina katedraali teiseks preestriks. Sellel ametikohal töötas Anatoli Ostroumov 1901. aastani.

Alates 1888. aastast töötas ta mitmetes kirikukoolides usuõpetuse õpetajana. 1899. aastast kuulus Peterburi piiskopkonna õppeasutuste nõukogusse, oli selle organi sekretär ja kassapidaja.

Aastatel 1894–1917 osales vaimulikkonna esindajana Luga valla esinduskogu töös. 

Aastatel 1895–1919 oli ta Luga I praostkonna praost.

16. juunil 1901 edutati isa Anatoli Luga Katariina peakiriku esipreestriks ja talle anti ülempreestri aunimetus. 

Luga katedraalis töötas isa Anatoli kuni 30. oktoobrini 1919, mil ta evakueerus koos naise ja kahe tütrega Eestisse, asudes detsembris tööle Aseris tegutsenud Loodearmee 5. sõjaväehaigla vaimulikuna.

Alalise töökoha Eestis sai ta 16. novembril 1921 kui Tartu Jumalaema Uinumise peakiriku kogudus valis ta omale teiseks preestriks. Pärast sealse esipreestri surma 1927. aastal sai Anatoli Ostroumovist Tartu Jumalaema Uinumise koguduse eesseisja.

Aastal 1932 valis Narva piiskopkonna täiskogu selleks ajaks lesestunud isa Anatoli Narva ja Irboska piiskopi kandidaadiks, kuid Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku täiskogu jättis ta ametisse kinnitamata. Põhjuseks oli asjaolu, et vaatamata Eestis elatud 13 aastale ei olnud isa Anatoli ära õppinud eesti keelt ning eesti koguduste esindajad pidasid taolise inimese pühitsemist piiskopiks vastuvõetamatuks. Kuni surmani jätkas ta tööd Tartu Jumalaema Uinumise koguduses.

Anatoli Ostroumov suri oktoobris 1936 ja maeti Raadi kalmistu Uspenski rahulasse. Tema matusetalituse toimetasid Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksander ning Petseri piiskop Nikolai.

Autasud ja tunnustused

1896 – kamilavka
1900 – Pühima Sinodi käsirist ja keiserliku varakambri juveelidega kaunistatud rist
1904 – Püha Anna ordeni III järk ja Pühima Sinodi Piibel
1906 – Püha Anna ordeni II järk
1910 – Püha Vladimiri ordeni IV järk
1914 – paalitsa
1916 – Püha Vladimiri ordeni III järk

Kasutatud allikad

Осиповъ, Ал. (Aleksandr Ossipov)  + Прот. А. Ф. Остроумовъ. – Православный Cобеседникъ (Pravoslavnõi Sobesednik), № 11, ноябрь 1936 г., стр. 146–150.
Eesti Ajalooarhiiv, f 1655, n 3, s 22, l 161–165, Послужные списки священно-церковно-служителей Юрьевскаго Успенскаго Собора.

Eesti õigeusu vaimulikud
Venemaa õigeusu vaimulikud
Loodearmee koosseis
Sündinud 1861
Surnud 1936
Äripäev

Äripäev (lühend: ÄP) on Eesti ajaleht, mis asutati 1989. aastal. Äripäeva toimetus on enamjaolt keskendunud majandusteemalise sisu tootmisele, pakkudes samas oma lugejatele infot ka riigijuhtimise, kultuuri ja meelelahutuse kohta. Ajaleht ilmub korra nädalas.

Ajalehe Äripäev kirjastaja on AS Äripäev (varasema nimega Äripäeva Kirjastuse AS). Lisaks Äripäevale ja selle lisadele annab AS Äripäev välja venekeelset majandusteemalist nädalalehte Delovõje Vedomosti, üle kahe nädala ilmuvat arstide ajalehte Meditsiiniuudised ning kuukirju RP (raamatupidaja), Imeline Teadus, Imeline Ajalugu ja National Geographic Eesti. Peale ajalehtede ja ajakirjade koostab AS Äripäev oma teabekeskust (teabevara.ee) ja infolehti, annab välja majandusteemalisi raamatuid, korraldab seminare, konverentse ja koolitusi ning hoiab käigus B2B otsustajatele mõeldud erialalisi uudissaite.

Ajalugu
Äripäeva asutasid Tallinnas 1989. aastal Rootsi meediakontsern Bonnier ja Eesti firma Mainor. Esimene Äripäev ilmus 9. oktoobril 1989. Kuni maini 1992 ilmus Äripäev ühe korra nädalas, veebruarini 1996 kolm korda nädalas ning pärast seda viis korda nädalas (esmaspäevast reedeni). 2020. aasta aprillis kärbiti lehe ilmumissagedus koroonakriisi tõttu ühele korrale nädalas algul ajutiselt, kuid hiljem ka alaliselt, nädalalehe ilmumispäevaks valiti neljapäev. Juulis 2020 oli lehe trükiarv 6100.

Paber- ja digiväljaande vahekorda kirjeldas peatoimetaja 2020. aastal järgmiselt: "Paberleht on digisisu täiendav väljund, mis on eelkõige mõeldud firmade puhkenurkadesse ja klienditsoonidesse."

Alates 1997. aasta maist on Bonnier Äripäeva ainuomanik.

Septembris 2022 anti teada, et alates 2023. aastast lõpetab Äripäeva paberleht ilmumise.

Juhtimine 
Aastatel 1992–2007 oli Äripäeva peatoimetaja Igor Rõtov. Alates septembrist 2007 on ajalehe peatoimetaja Meelis Mandel ja Igor Rõtov on AS-i Äripäev peadirektor.

Viited

Välislingid
 Äripäeva uudised internetis
 Ehitusuudised
 Logistikauudised
 Tööstusuudised
 Turundus- ja turundusjuhtimise uudised
 Müügi- ja müügijuhtimise uudised
 Büroojuhtimise ja sekretäritöö uudised
 IKT sektori uudised
 Põllumajanduse, loomakasvatuse ja vesiviljeluse uudised
 Kaubandussektori uudised
 Kinnisvara halduse, ohutuse ja turvauudised
 Raamatupidamise ja finantsjuhtimise uudised

Eesti ajalehed
Robin von Eltz

Robin von Eltz (surnud pärast 10. augustit 1388) oli Liivi ordu maameister aastatel 1385–1388.

Robini vanemad olid Richard von Eltz ja Kunegunde von Isenburg. Tema vend oli Saksa ordu liige Konrad von Eltz. Ka mitmetest teistest tema suguvõsa liikmetest said orduvennad, eriti 16. sajandil. Eltz pärines Reinimaalt Cochemi ja Koblenzi läheduses asuvast Eltzi linnusest. Tema suguvõsa põlvnes riigiministeriaalidest. Enamik selle valdustest olid saadud läänidena Trieri peapiiskopi käest, ent Eltzidel oli lääne ka teistelt ümberkadusetelt valitsejatelt.

Eltzi ordusse astumise aega pole teada, kuid 1367. aastal oli ta ordumeister Wilhelm von Friemersheimi kumpan. 1374. aastal oli ta Karksi foogtiks, järgmisel aastal tõusis aga juba maamarssaliks. Sel ametikohal oli ta  kümme aastat, kuni Friemersheimi surmani. Seejärel valiti ta uueks maameistriks. Tema ametiaeg jäi lühikeseks, sest ta suri juba kolm aastat hiljem.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 218 (lk 206–208).

Karksi foogtid
Liivi ordu maamarssalid
Liivi ordumeistrid
Surnud 1388
Sanok

Sanok (ukraina keeles Сянік) on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Sanoki maakonna halduskeskus ja suurim linn.

Linnas asub bussitehas Autosan.

Podkarpacie vojevoodkonna linnad
Nissi

Nissi on paikkond ja endine alevik Riisipere aleviku lõunaosas Saue vallas. Nissis asub Nissi kirik.

Ajalugu 
Nissi alevik tekkis Nissi kiriku ümbrusse Riisipere mõisa valdustes. 1933. aasta seisuga kuulusid Nissi kirik ja Nissi alevik Riisipere valda.
1939. aasta haldusreformiga moodustati Riisipere valla asemel Nissi vald.

Nõukogude võimu perioodil, kolhoosikorra kehtestamise aegu, moodustati 1950. aastal Nissi külanõukogu, mis kuulus Keila rajooni alla.

1977. aastal liideti Nissi alevik Riisiperega.

Viited 

Saue vald
Edwin Linkomies

Edwin Johan Hildegard Linkomies (kuni 1928 Edwin Johan Hildegard Flinck; 22. detsember 1894 Viiburi – 9. september 1963 Helsingi) oli Soome poliitik.

Edwin Linkomies kuulus Rahvuslikku Koonderakonda. Aastatel 1943–1944 oli ta Soome peaminister. 1946–1949 oli ta vangis.

Linkomies oli 1932–1943 Helsingi Ülikooli prorektor, 1956–1962 rektor ja 1962–1963 kantsler.

Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Vaata ka
Edwin Linkomiehe valitsus

Kirjandus 
Soome pidas a. 1939 Eestit Vene saagiks. Loobus protestidest. Eesti Päevaleht 8. märts 1975, nr. 19, lk. 1 ja 11.

Soome peaministrid
Hietaniemi kalmistule maetud
Sündinud 1894
Surnud 1963
Jüri Sasi

Jüri Sasi (sündinud 29. mail 1954) on eesti haridustegelane, koolijuht ja poliitik.

Jüri Sasi lõpetas 1972. aastal A. H. Tammsaare nimelise Tartu 1. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatiku ja matemaatika õpetaja kvalifikatsiooniga.

Ta on olnud Tartu 8. Keskkooli matemaatikaõpetaja ja õppealajuhataja. Matemaatikat on ta õpetanud ka Tartu 7. Keskkoolis, Oued-Fodda Tehnikumis Alžeerias ja Tartu 14. Keskkoolis. 

Aastatel 1988–1991 oli Jüri Sasi Kuuste 9-klassilise Kooli direktor, aastatel 1991–1993 Tartu Linnavalitsuse haridusosakonna juhataja, aastatel 1993–1996 Tartu abilinnapea, aastatel 1997–2006 Miina Härma Gümnaasiumi direktor ning aastatel 2006–2011 taas Tartu abilinnapea. Ta lahkus Tartu haridus- ja kultuurivaldkonna abilinnapea kohalt omal soovil 4. mail 2011, võttes poliitilise vastutuse, sest Tartu linna haridusametnikele esitati kahtlustus linna vara ulatuslikus omastamises, kasutades haridusosakonna kinkekaari enda huvides.

2012. aasta sügisest kuni 2014. aasta veebruarini oli ta Narva Kutseõppekeskuse direktor. Seejärel oli ta 2014. aasta veebruarist Haridusministeeriumi kutsehariduse osakonna juhataja.

2015. aasta juulis valiti Jüri Sasi Tartu Forseliuse Kooli direktoriks. Ta asus tööle sama aasta septembris.

Viited

Eesti koolijuhid
Eesti õpetajad
Miina Härma Gümnaasiumi direktorid
Eesti Reformierakonna poliitikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1954
9. kaardiväe suurtükiväebrigaad

9. kaardiväe suurtükiväebrigaad (vene keeles 9-я гвардейская артиллерийская бригада) on Venemaa relvajõudude suurtükiväekoondis, mis paikneb Luga linnas.

Ajalugu 
Brigaadi ülem on polkovnik Anatoli Rjazanov.

Koosseis 
Brigaadi koosseisus on 
raketiheitjapataljon (Uragan), 
suurtükiväepataljon (Msta-B), 
tankitõrjepataljon (MT-12, Šturm-S), 
suurtükiväeluurepataljon. 

Samas linnas asuva 107. mobilisatsioonilao baasil on võimaik juurde formeerida veel allüksusi.

Relvastus 
BM-24 Uragan - 8 tk, 
2S19 Msta-S - 18 tk, 
MT-12 Rapira - 6 tk
Šturm-S - 18 tk

Venemaa Föderatsiooni maaväed
Lincolnshire

Lincolnshire on krahvkond Inglismaal East Midlandsi regioonis. 

Lincolnshire jaguneb 9 omavalitsusüksuseks: 

 Lincoln
 North Kesteven
 South Kesteven
 South Holland
 Boston
 East Lindsey
 West Lindsey
 North Lincolnshire (tervikomavalitsus)
 North East Lincolnshire (tervikomavalitsus)

Välislingid 

http://www.lincolnshire.gov.uk/
Visitlincolnshire.com

Inglismaa krahvkonnad
Jersey tüdruk

"Jersey tüdruk" (originaalpealkirjaga "Jersey Girl") on 2004. aasta USA draamafilm, mille stsenaariumi kirjutas ja lavastas Kevin Smith. Filmi peaosades on Ben Affleck, Liv Tyler ja George Carlin.

Sisu 
Oliver "Ollie" Trinké (Ben Affleck) on edukas New Yorgi muusikapublitsist, kelle naine Gertrude (Jennifer Lopez) sünnitades sureb. Ollie peab oma pisitütart üksinda kasvatama ning kolib tagasi oma isa Barti (George Carlin) juurde New Jerseysse. Kui ta ühel päeval oma tütre töö juurde kaasa peab võtma, kaotab ta pressikonverentsil enesevalitsuse ning jääb töökohast ilma.

Mõni aasta hiljem, kui tütar juba algkoolis käib, tutvub Ollie videolaenutuses töötava Mayaga (Liv Tyler) ning üritab uuesti erialast tööd leida. Oma endise assistendi abiga õnnestub tal saada töövestlusele suures agentuuris. Kuid kuna samal ajal toimub tütre koolis talendivõistlus, otsustab Ollie töökoha ohverdada, et koos tütrega sellest osa võtta.

Osatäitjad 
Ben Affleck – Oliver "Ollie" Trinké
Liv Tyler – Maya
Raquel Castro – Gertie Trinké
George Carlin – Bart Trinké
Jennifer Lopez – Gertrude Steiney
Stephen Root – Greenie
Mike Starr – Block
Jason Biggs – Arthur Brickman
Will Smith – mängib iseennast

Välislingid 
 Filmi koduleht

Ameerika Ühendriikide filmid
2004. aasta filmid
Raplamaa Sõnumid

Raplamaa Sõnumid on eesti ajaleht, mis hakkas ilmuma nädalalehena Raplas 1992. aastal.

Kuni 2. aprillini 2012 kandis leht nime Nädaline.

Ajalugu
Ajaleht Raplamaa Sõnumid on kord nädalas (kolmapäeviti) ilmuv poliitiliselt ja majanduslikult sõltumatu väljaanne, mille missiooniks on koguda ja avaldada Rapla maakonda puudutavat informatsiooni, olla tribüüniks ühiskonnaelu puudutavate erinevate seisukohtade esitajatele ning seista niimoodi demokraatia arengu eest. Raplamaa Sõnumid toetab maakonna kultuurielu arendamist ja maakonna (lähi- ja ka kaugemat) minevikku kirjeldavate materjalide kogumist ning korrastamist. 

Leht asutati 1992. aasta oktoobri viimastel päevadel nädalalehena ja kandis siis nime Nädaline. Maakonnalehe staatuses oli tol ajal ajaleht Ühistöö, mille asutamisaastaks on 1951. Nädalise eelkäijaks oli siiski 1992. aasta veebruaris ajakirjanike loodud aktsiaseltsi Lehtline ja AS Eesti Kaubakompanii ühise ettevõtmisena asutatud nädalaleht Nädalaring, mis lõpetas ilmumise sama aasta oktoobris. 

1996. aastast on Nädaline ainus kogu Rapla maakonda kattev ajaleht. Alates 3. aprillist 2012 jätkas Nädaline ilmumist uue nimega, milleks on Raplamaa Sõnumid.
Raplamaa Sõnumid ilmub kord nädalas, igal kolmapäeval 32-leheküljelise ajalehena. Trükib Printall AS. Ajaleht Raplamaa Sõnumid on müügil Raplamaal ja Tallinnas. Raplamaa Sõnumid on Eesti Ajalehtede Liidu liige.

Tänapäev
Raplamaa Sõnumid ilmus täisvärvilisena kolm korda nädalas: igal teisipäeval, neljapäeval ja laupäeval. Ajalehe tiraaž oli 3000 eksemplari (kuni detsembrini 2012). Lehte trükitakse Kroonpressi trükikojas. Ajalehe Raplamaa Sõnumid vahel on ilmunud lisalehed "Teatriküljed", "Vaimuvara", noorteleht "Skriim", "Talu Leht", "Mõeldes Tagasi", "Terviseedendaja".
Alates 2013. aastast ilmub Raplamaa Sõnumid kord nädalas kolmapäeviti.

Ajalehe peatoimetaja on asutamise algusest Tõnis Tõnisson.

Välislingid
 Raplamaa Sõnumite koduleht

Eesti ajalehed
Rapla maakond
Kiruna

Kiruna on linn Põhja-Rootsis Norrbotteni läänis, Kiruna valla halduskeskus. Asub Haukivaara mäel Luossavaara ja Kiirunavaara vahel.

Kiruna on Rootsi kõige põhjapoolsem linn.

Linn rajati 1900. aastal Kiirunavaara rauamaagi leiukoha juurde. Linnaõigused sai 1948. aastal.

Linnas on lennujaam, millel on liiniühendus Umeå, Luleå, Östersundi, Stockholmi ja Tromsøga. Kirunat läbib raudtee Malmbanan.

Galerii

Viited

Välislingid 

Rootsi linnad
Kiruna vald
Hillar Orandi

Hillar Orandi (kuni 12. aprillini 1939 Harald Eduard Freimuth; 17/30. juuni 1914 Tallinn – 7. september 1956 Tallinn) oli Eesti poksija. 

Ta alustas poksimist 1930. aastal Tallinna Poksiklubis, tema treener oli Nigul Maatsoo.

Eesti meistrivõistlustel
Ta oli Eesti noorte meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1932. aastal

Ta oli kolmekordne Eesti meister: kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1934. aastal ning kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) aastatel 1935–1936.

Maavõistlustel Eesti esindajana
Ta osales neli korda Eesti–Soome maavõistlusel, kus võitis oma kohtumise aastatel 1933, 1934 ja 1935 ning kaotas oma kohtumise 1936. aastal.

Euroopa meistrivõistlustel
Ta osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Szapsel Rotholcile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksander Polusile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited

Kirjandus
Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937
Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 367
Rein Pajur, Juhan Maidlo, Erlend Teemägi. "Poks". // Eesti spordi aastaraamat 1918–1940. Eesti Spordiajaloo Selts. 2015. Lk 346–355

Välislingid

Harald Freimuthi sporditulemused

Eesti poksijad
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1914
Surnud 1956
Kaheõieline abeelia

Kaheõieline abeelia (Abelia biflora Turcz.) on taimeliik abeelia perekonnast.

Ta on parasvöötme taim, mis on pärismaine Mongoolias ning Hiinas Hebei, Liaoningi ning Shanxi provintsis. 

See on 1,8...3 m kõrgune ja 2,4...3 m laiune põõsas. Õied on roosad või valged.

Teda kasvatatakse dekoratiivtaimena.

Nomenklatuur
Sünonüümid on Zabelia biflora (Turcz.) Makino ning Abelia davidii ja Abelia shikokiana.

Korea abeeliat vaadeldakse ka kaheõielise abeelia alamliigina.

Viited

Välislingid
 

GRIN-i saidil
Sissekanne saidil PlantFiles
Fotod: , , 
Joonis

Kuslapuulised
Harakkuljuselised
Üksikud jalaväepataljonid

Üksikud jalaväepataljonid moodustati 1928. aasta sõjaväereformi käigus.
   
Üksiku jalaväepataljoni rahuaegsesse koosseisu kuulusid: 
staap
3 jalaväekompaniid
siderühm
pioneerirühm
suusk-jalgratturrühm
töökomando

Kokku 235–237 meest. 

Mobilisatsiooni puhul oleksid üksikud jalaväepataljonid suurendatud sama numbriga jalaväerügementideks: staap, 3 pataljoni, suusk-jalgratturkompanii, sidekompanii, pioneerikompanii, ratsakomando, desinfektsioonikomando, komandandikomando ja töökompanii, kokku 3153 meest. 

Eesti sõjaväe üksikud jalaväepataljonid olid:
Kuperjanovi üksik-jalaväepataljon (Tartus)
Kalevi pataljon (Tallinnas)
Sakala Üksik Jalaväepataljon (Viljandis)
Scouts (Haapsalus, alates 1939 Tallinnas)
2. (Tartus)
3. (Valgas)
4. (Jõhvis)
5. (Rakveres)
6. (Pärnus)
8. (Valgas) 
9. (Pärnus) 
10 (Tallinnas)

1. ja 7. jalaväeosa olid juba rahuajal jalaväerügemendid.

Vaata ka 
 Saaremaa rügement

Eesti sõjanduse ajalugu
Amager

Amager on saar Sundis Sjællandi idaranniku lähedal pindalaga 96,29 km². Saar jaguneb halduslikult Kopenhaageni, Tårnby valla ja Dragøri valla vahel. Elanikke on saarel 160 000, neist 107 200 elab Kopenhaagenis. See on Taani kõige tihedama asustusega saar. Amager on ühendatud paljude sildadega Sjællandiga (sh Knippelsbro ja Langebro) ning Øresundi silla ja tunneliga Rootsiga.

Teise maailmasõja ajal suurendati saart kunstlikult merepõhja täites ja kuivendades. Seda ala saare lääneosas, mis on tuntud nimega Kalvebod Fælled, kasutas varem sõjavägi, tänapäeval on seal pargid ning karja- ja heinamaad.

Saarel asub Kopenhaageni Kastrupi lennujaam. Saare idakaldal asub Amager Strandpark. 

Kesklinnaga ühendab saart ka Kopenhaageni metroo.

Taani saared
Kopenhaagen
Clackmannanshire

Clackmannanshire on Suurbritannia 2. järgu haldusüksus (regioon) Šotimaa keskosas. 

Praegune haldusüksus loodi 1996. aastal.

2017. aastal elas seal 51 500 inimest.

Välislingid 

https://www.clacks.gov.uk/

Šotimaa geograafia
Harakkuljuselised

Harakkuljuselised (Linneaceae) on taimede sugukond uniohakalaadsete seltsist.  

Cronquisti süsteemi järgi kuuluvad kõik selle sugukonna perekonnad kuslapuuliste sugukonda, kuid süsteem APG II (2003) eraldas nad omaette sugukonda uniohakalaadsete seltsis.  

Harakkuljuselised on igihaljad või heitlehised põõsad või puhmad, kes kasvavad Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Selle sugukonna taimedele on iseloomulikud kellukjas viietine õiekroon.  

Sugukonnas on viis perekonda ja umbes 36 liiki:

Perekonnad
Abeeliad (Abelia) kasvavad Ida-Aasias ja Mehhikos. Liike on umbes 30. Nad on heitlehised või igihaljad põõsad.    

Dipelta on Hiinas kasvavate põõsaste perekond, kuhu kuulub 4 liiki. 

Zabelia perekonda kuulub üks liik. 

Kolkvitsia perekonda kuulub üks liik kolkvitsia (ka kaunis kolkvitsia, meeldiv kolkvitsia), Hiinas kasvav heitlehine põõsas. 

Harakkuljused (Linnaea) kasvavad Euraasias ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Nad on igihaljad roomavate vartega puhmad. Liike on 1...3, nende seas harilik harakkuljus. 

Mõned harakkuljuseliste sugukonna liigid on kauniõielised dekoratiivtaimed. See puudutab eriti abeeliaid, millel on suvi läbi rikkalikult torujaid või lehterjaid õisi, ning kevadel õitsevat ohtraõielist kolkvitsiat. Harva kasvatatakse aedades Dipelta floribunda't. Mõnikord istutatakse harilik harakkuljust.

Viited

Välislingid 
 Sissekanne GRIN-i saidil
 Sissekanne saidil Mobot.org
 L. Watson ja M. J. Dallwitz. Õistaimede sugukonnad. Kuslapuulised (inglise keeles)
Sissekanne NCBI saidil
Sissekanne projektis Wikispecies

Artiklis on kasutatud venekeelset Vikipeediat seisuga 14.3.2009.

Uniohakalaadsed
Jõuluvana Väike Abiline

Jõuluvana Väike Abiline (ingl Santa's Little Helper) on joonissarja "Simpsonid" tegelane. Ta on Simpsonite perekonna koer. Ta saadi Simpsonitele osas "Simpsons Roasting on an Open Fire", kui Homer Springfieldi tuumajaamas tööl on, teatab jaama omanik hr Burns, et tuumajaama turvalisust parandati hindu tõstmata ja palkasid vähendamata ning töölised ei saa jõulupreemiat. Homer otsustab,et ta ei räägi Marge'le jõulupreemia mittesaamisest ja teeb ise jõuluoste (ostab odavad kingitused poest, kus miski ei maksa üle 5 dollari). Homer tahab kuuske osta, aga kõige odavam kuusk maksab 45 dollarit ning ta peab selle metsast varastama.

Seejärel läheb ta kaubamajja jõuluvanana tööle, aga lõpus saab ainult 13 dollarit.

Pärast seda lähevad Homer ja Bart koos Barneyga koerte võiduajamisele. Homer panustab koerale nimega Jõuluvana Väike Abiline, kusjuures võiduvõimalus on 99:1 – paraku jääb koer viimaseks. Esimeseks tuleb koer nimega Keeristorm, kellele Barney panustas. Omanik jätab Jõuluvana Väikese Abilise maha ning Homer ja Bart võtavad ta endale.

Kui Homer ja Bart koju jõuavad, tunnistab Homer Marge'le üles, et ta ei saanud jõulupreemiat, ning kink jäi ostmata. Kuid Jõuluvana Väike Abiline arvati heaks jõulukingiks ja jõulud olid seeläbi hästi läinud.

Simpsonite tegelased

de:Die Simpsons (Familie)#Knecht Ruprecht
Patagoonia

Patagoonia on piirkond Lõuna-Ameerika lõunaosas, paikneb Colorado jõest (teise arvamuse järgi Rio-Negro ja Limai jõest) Argentinas ja Bío-Bío jõest Tšiilis lõunas. Mõnikord peetakse Tulemaad ka Patagoonia osaks. 

Patagoonia on hõredasti asustatud, rahvastiku keskmine tihedus on umbes 2 inimest ruutkilomeetri kohta. 

Looduslikult on Patagoonia rohtla, nn pampa. Tšiili osa on niiske ja jaheda kliimaga. Argentina osa on kuiva kliimaga, sest sajab eelkõige Andide tuulepealseil läänenõlvul. Tihti puhuvad tugevad tuuled. 

Patagoonias elunevad guanako, nandu ja kondorid. 

Lõuna-Ameerika geograafia
Epsilon

Epsilon (suurtähena Ε, väiketähena ε, vanakreeka εἶ ja ἒ ψιλόν, uuskreeka Έψιλον) on kreeka tähestiku 5. täht. Epsiloni väärtus kreeka numbrina on 5. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest  /he/.

Nimetus epsilon ('lihtne e') võeti kasutusele keskajal, et eristada seda diftongist αι, mis koinees hakkas häälduma samamoodi.

Epsiloniga märgitakse nii vanakreeka keeles kui uuskreeka keeles vokaali /e/.

Ladina tähestikus vastab epsilonile E.

Kreeka tähestiku tähed
Arnold Raud

Arnold Raud (1901 – 1962) oli eesti kommunist ja Eesti NSV haridusminister 29. juunist 1946 – 22. septembrini 1950.

Arnold Raud oli aastatel 1926–1930 Leningradis, Eesti Pedagoogilises Instituudis ja Täppismehaanika Instituudis õppejõud, aastatel 1932–1934 Täppismehaanika ja Optika Instituudi dotsent, aastatel 1934–1935 Lääne Vähemusrahvaste Kommunistliku Ülikooli dotsent, aastatel 1935–1939 Põhjarahvaste Instituudi aspirant ja dotsent ning ka ÜK(b)P ajaloo lühikursuse rühma liige. 

1940. aastal pärast Eesti okupeerimist ja annekteerimist määrati Arnold Raud EKP KK kooliosakonna juhatajaks Tallinnas ja Tallinna Tehnikaülikooli poliitökonoomia kateedri juhatajaks.

1941. aastal alanud Saksamaa-NSV Liidu sõja alguses määrati A. Raud moodustatud 16. Pärnu hävituspataljoni komissariks ning taandus koos nõukogude vägedega NSV Liitu.

Aastatel 1941–1942 oli A. Raud ÜK(b)P Molotovi Oblastikomitee trükiosakonna juhataja.

1942. aastal pärast NSV Liidus moodustatud rahvusväeosade moodustamist määrati A. Raud 7. Eesti Laskurdiviisi poliitosakonna ülemaks.

1942–1943 oli A. Raud 7. Eesti Laskurdiviisi komissar ja oktoobrist 1942 diviisi komandöri (August Vassili) asetäitja poliitalal.

1943–1946 oli alampolkovnik A. Raud 7. ELD ja pärast selle ümbernimetamist 1945. aastal, 118. Eesti Laskurdiviisi poliitosakonna ülem ja komandöri asetäitja poliitilisel alal.

1946. aastal määrati A. Raud Eesti NSV haridusministriks ning haridusministrina tegutses A. Raud aastatel 1946–1950.

1950–1957 oli A. Raud EKP KK juures asuva Vabariikliku Parteikooli majanduskateedri juhataja.

1957–1960 oli A. Raud Tartu Ülikooli ning alates 1960. aastast Eesti Põllumajandusakadeemia poliitökonoomia kateedri juhataja.

Viited

Kirjandus 
Karl Marxi majandusõpetuse kujunemisest ja arenemisest Eesti Riiklik Kirjastus 1960
Kuidas Karl Marxi «Kapitali» lugeda, õppida ja konspekteerida Tartu Riiklik Ülikool 1961
Kaasaegsete kodanlike, reformistlike ja revisionistlike majandusteooriate kriitika : materjale NLKP XXII kongressi otsuste propageerimiseks / Arnold Raud ; Eesti NSV Poliitiliste ja Teadusalaste Teadmiste Levitamise Ühing, 1961
K. Marx D. Ricardo majandusõpetusest / Arnold Raud ; [kaas: E. Annus] Eesti Riiklik Kirjastus 1962

Välislingid 
 

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti NSV ministrid
Eesti Maaülikooli õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli poliitilise ökonoomia kateedri õppejõud
Eesti majandusteadlased
Eesti NSV hävituspataljonlased
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1901
Surnud 1962
Eesti NSV II Ülemnõukogu liikmed
Utagawa Kuniyoshi

Utagawa Kuniyoshi (jaapani 歌川国芳; umbes 1797 - 14. aprill 1861)  oli Jaapani kunstnik, ukiyo-e stiili üks suurimaid meistreid. Kuulus Utagawa koolkonda.

Galerii

Jaapani kunstnikud
Surnud 1861
Boriss Strugatski

Boriss Natanovitš Strugatski (vene keeles Бори́с Ната́нович Струга́цкий; 15. aprill 1933 Leningrad – 19. november 2012 Peterburi) oli vene ulmekirjanik. Avaldas teoseid kaasautorsuses vanema venna Arkadiga kuni viimase surmani 1991. aastal.

Elulugu 
Vennad Strugatskid olid tuntuimad nõukogude ulmekirjanikud, populaarsed eelkõige endistes sotsialismileeri riikides. Mõnigi Strugatskite teos mängis peitust tsensuuriga ja Lääne lugejale võib nende looming kultuuriliselt kaugeks osutuda.

Strugatskite isa, juudi rahvusest kunstiteadlane Natan Strugatski, suri 1942. aastal evakueerumisel blokaadiaegsest Leningradist.

Isa rahvuse tõttu ei pääsenud Boriss Strugatski õppima Leningradi ülikooli füüsikateaduskonda ning õppis matemaatika-mehaanikateaduskonnas astronoomiks ja töötas aastatel 1956–1964 Pulkovo observatooriumis.

Poliitilised vaated 
On tuntud oma opositsiooni poolest Putini režiimile. 8. veebruaril 2010 avaldas ajaleht Novaja Gazeta intervjuu Strugatskiga, mille pealkiri oli "Boriss Strugatski: "Tagasiminek Nõukogude Liitu – Putini aastakümne kokkuvõtted"".

Isiklikku 
Ta oli abielus ja kahe poja isa.

Strugatskite teosed 

Strugatskite paljude teoste tegevus leiab aset Keskpäeva Maailmas.

Boriss Strugatski teosed S. Vititski varjunime all

Viited

Välislingid 

 Strugatskite teosed vene keeles
 Strugatskite teosed vene keeles

Sündinud 1933
Venemaa ulmekirjanikud
Surnud 2012
Victor Mutt

Victor Mutt, ka Viktor Mutt VR I/2 (25. mai 1886 Tuhalaane vald Viljandimaa Liivimaa – 30. aprill 1942 Kirov, NSV Liit) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (kolonel) ning diplomaat.

Elulugu

Victor Mutt sündis Viljandimaal Tuhalaane vallas Sootsa taluperes, üldhariduse omandas ta kodus õppides.

Teenistus Venemaa keiserlikus armees
Aastatel 1906–1909 õppis Victor Mutt Vilno sõjakoolis, mille lõpetas nooremleitnandina .

Septembris 1913 astus Victor Mutt Peterburi Nikolai Sõjaväeakadeemiasse. Akadeemias sai ta õppida vaid aasta, sest algas Esimene maailmasõda ja augustis 1914 saadeti ta rindele.

Esimeses maailmasõjas teenis Mutt 180. jalaväepolgus ja tõusis nooremohvitserist rooduülemaks. 1916. aasta märtsis edutati Mutt 45. diviisi staabi vanemaks operatiivadjutandiks, sama aasta novembris aga juba XXVII armeekorpuse staabi käsundusohvitseriks .

1917. jaanuaris saadeti Mutt Nikolai Kindralstaabi Akadeemiat lõpetama ja samal kevadel ta seda tegigi. Sõjaväeline karjäär jätkus 182. diviisi staabiülemana, 1918. aasta sügisel tõusis Mutt 5. armee staabi operatiivosakonna ülemaks. Auastmelt oli ta tollal alamkapten. Sõjaväljal sai Victor Mutt kahel korral haavata, korra põrutada ja mürgituse gaasirünnakul.

1918. aasta mais lahkus Mutt Venemaa sõjaväest ja tuli Eestisse.

Eesti Vabadussõjas
Vabadussõja alguses, käis Victor Mutt Soomes ja Rootsis, et sealt abivägesid kutsuda.

Vabadussõja ajal aga oli Victor Mutt 5. jaanuarist 1919 2. diviisi staabi operatiivjaoskonna vanemadjutant ja 23. veebruarist 1919 kuni Vabadussõja lõpuni 2. diviisi staabiülem.

1919. aastal kuulus ta koos Ants Piip, Jaan Poska jt. 1919. aasta Tartu pantvangikonverentsil Eesti delegatsiooni ning osales 1919. aasta lõpus Eesti-poolse sõjalise eksperdina Tartu rahu konverentsil.

Välisteenistuses 
11. juunist 1924 nimetati Victor Mutt Välisministeeriumi  Washingtoni saatkonna I sekretäri kohalt, ajutiseks Eesti konsuliks New Yorki.

Arreteeriti NKVD poolt 30. juunil 1940. Mõisteti surma, hukati Kirovi vanglas.

Isiklikku
Victor Mutt oli abielus Eugenie Mutiga, kes on jätnud eesti kirjanduslukku jälje sellega, et andis Philadelphias 1930. aastal välja mahuka kogumiku enda adapteeritud ja inglise keelde tõlgitud eesti muinasjutte.

Victor Muti pojad olid Viktor Mutt ja Oleg Mutt. Eesti kirjanik Mihkel Mutt on Victor Muti lapselaps.

Victor Muti vend Jakob Mutt oli Haapsalu Maria-Magdaleena koguduse ülempreester.

Teosed
 Viktor Mutt, "Võru alt Jakobstadti", Tartu, 1927.

Viited

Kirjandus
Jaak Pihlak, Mati Strauss, Ain Krillo, "Eesti Vabaduse Risti kavalerid". Viljandi, Vabadussõja Ajaloo Selts, Viljandi Muuseum, 2016.

Välislingid
 A. Piip ja V. Mutt Tartus 1920

Eesti kolonelid
Eesti diplomaadid
Eesti konsulid
Venemaa keisririigi sõjaväelased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1886
Surnud 1942
Mary Roos

Mary Roos (sünninimi Marianne Rosemarie Schwab; 9. jaanuar 1949 Bingenis) on saksa laulja.

1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel saavutas lauluga "Nur die Liebe lässt uns leben" kolmanda koha.
Mary Roos töötanud koos  selliste edukalt saksa heliloojatega/produtsentidega nagu Dieter Bohlen, Drafi Deutscher, Ralph Siegel, Michael Reinecke, Michael Kunze ja Thomas Meisel.
Mary Roos on üks menukamaid saksa soololauljaid.

Diskograafia

Singlid

1958: Ja, die Dicken sind ja so gemütlich
1965: Geh nicht den Weg
1969: Das hat die Welt noch nicht erlebt
1970: Das Beste an dir
1970: Arizona Man
1971: Am Anfang war die Liebe
1971: California Nacht
1971: Wir glauben an Morgen
1971: So Leb'dein Leben (My Way)
1972: Nur die Liebe lässt uns leben
1972: Er bleibt hier (für immer)
1973: Fremdes Mädchen
1973: Lieber John
1974: Hamburg im Regen
1975: Eine Liebe ist wie ein Lied
1975: Stopp, mach das noch einmal
1976: Die Einsamkeit in meinem Zimmer
1976: Nimm dir nie ein Teufelsweib
1977: Santo Domingo
1977: Ich bin Mary und nicht Jane
1978: Samba d'amor
1979: Ich werd' geh'n heute Nacht
1980 Nimm den Fuß aus der Tür
1980: Wenn ich dich nicht halten kann
1981: Nachts wenn du einsam bist
1981: Ich warte
1982: Lady (koos David Hanselmanniga)
1982: Heiß und kalt
1982: Es ist nie zu spät (koos David Hanselmanniga)
1982: "Zeit"
1984: Aufrecht geh'n
1985: Ich bin stark nur mit Dir
1985: Keine Träne tut mir leid
1986: Bleib wie du bist
1987: Explosion
1988: Signale
1992: Alles was ich will
1999: Doch leider lieb ich dich immer noch
2000: Rodeo
2001: Männer wie du
2002: Jeder ist ein kleiner Held
2004: Zu schön um wahr zu sein
2005: Für immer
2008: Die Welt kann warten

Albumid

1971: Mary Roos
1973 Lieber John
1987: Leben spür'n
1992: Alles was ich will
1995 Mehr als ein Gefühl
1996: Rücksicht
1999: Mittendrin
2000: Meine Besten
2001: Roosige Zeiten
2003: Achterbahn
2004: Herzen zu verschenken
2005: Leben
2007: Hautnah

Filmograafia 
1958: Die Straße
1966: Sperrbezirk
1971: Un enfant dans la ville

Välislingid 
Mary Roosi ametlik koduleht

Saksamaa lauljad
Saksamaa esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sündinud 1949
Elsa Lippmaa

Elsa Lippmaa (29. oktoober 1908 – 6. aprill 1937 Tartu) oli eesti õpetaja ja Naiskodukaitse Pärnumaa ringkonna esinaine.

Ta oli 1926–1929 ja 1936–1937 Eametsa Algkooli juhataja ja 1929–1936 Sauga algkooli õpetaja. 1928 sai ta Naiskodukaitse Sauga jaoskonna ja 20. augustil 1931 Pärnumaa ringkonna esinaiseks.

Ta oli ka Pärnu Põllumeeste Konvendi liige.

Maetud Vana-Pärnu kalmistule.

Kirjandus 

 Elsa Lippmaa †. Vaba Maa, 8. aprill 1937, nr 78, lk 5.

Eesti õpetajad
Põllumeeste konventide liikmed
Naiskodukaitse liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Vana-Pärnu kalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1937
Lilius & Hertzberg

Lilius & Hertzberg oli 1898. aastal Helsingis asutatud kirjastus ja trükikoda, mille asutajad olid Kasimir Lilius ja Hugo Hertzberg. 1907. aastal lahkus Hertzberg pangaärisse ning 1918. aastal müüs Liliuse perekond ettevõte Holger Schildt'i kirjastusele. Lilius ja Hertzbergi trükikojas trükiti muuhulgas ka Eesti Vabariigi esimesed võlakirjad, mis toimisid riigi esimeste maksevahenditena.

Eestis puudusid toona nii oskused, paber kui ka trükitehnika võlakohustuste trükkimiseks, seetõttu pöörduti Soome trükkalite poole. Neist saadi lõpuks kaubale Lilius & Herzbergi trükikojaga, sest omaniku mõlemad pojad olid Soome vabatahtlikena võtnud osa Eesti Vabadussõjast ja üks neist langes Narva rindel. Esimesed võlapaberid jõudsid Eestisse 22. jaanuaril 1919. Kuna rahvas ostis võlakirju väga loiult, tuli need kasutusele võtta rahana. Sama ülesannet täitsid ka Tallinna Arvekoja maksutähed.

Viited

http://www.eesti90.ee/index.php?id=12378&highlight=Lilius,&,Hertzberg
http://www.eesti90.ee/?id=10449&month=6&year=2008&show_release=13172&show_author=1
http://www.painomaailma.fi/?q=node/375
http://www.saunalahti.fi/eeromari/graafinen/fogelholm.html
http://www.nba.fi/fi/eduskuntavaalit_1907

Soome ettevõtted
Trükikojad
Kirjastused
Tsemessi laht

Tsemessi laht ehk Novorossiiski laht (vene Цемесская бухта või Новороссийская бухта) on laht Aasias Musta mere kirdekaldal. Oma nime sai Tsemessi jõe järgi.

Ulatub maasse 15 km ulatuses. Laius suudmes kuni 9 km, keskosas 4,6 km, sügavus kuni 21-27 m, mis sobib isegi ookeanilaevadele.

Edelarannik on madal, kirdekannik on kõrg. Lahe loodeosas asub kangelaslinn ja sadam Novorossiisk, idaosas Gelendžiki linnavalitsusesse kuuluv Kabardinka alev. 

Sügisel ja talvel on laevadele ohtlik tugev tuul - boraa. 

Musta mere lahed
Venemaa lahed