joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pierrot

Pierrot oli üks commedia dell'arte tüüptegelasi (itaalia keeles tipi fissi).

Pierrot oli äratuntav üleni valge ja oma kehale liigsuure riietuse järgi. Itaalia teatritrupid (Comédie italienne), mis tegutsesid Pariisis alates 1570. aastatest ning olid sajandiga mugandanud itaaliakeelsed näidendid prantsuse keelde, keskendusid rohkem füüsilisele komöödiale kui sõnamängule, teisendasid ja lisasid tegelaskujusid. 

Pierrot oli üks prantsuspärastest lisadest, tema eelkäijaid on mitu: itaalia Pulcinella (kandis samuti lohvat valget kostüümi, aga ka valget pika ninaga maski), Molière'i näidendi "Don Juan, ou le Festin de pierre" talupojast tegelane ja Gilles lihtsameelne (ta oli Pierrot’ga väga sarnane nii riietuselt kui ka karakterilt ja neid on hiljem tihti segi aetud). Pierrot oli zanni ehk meesteenrist tegelane, kelle iseloomujoonteks olid laiskus, aeglus, õgardlus ja lihtsameelsus, mida vürtsitasid üksikud vaimuvälgatused. Pierrot' lihtsameelsusest tingitud juhuslikud väärarusaamad ja apsakad lõppesid enamasti õnnelikult. Commedia dell'arte kostüümid olid levinud karnevaliriietusena ning 19. sajandi esimese poole Prantsuse monarhia restauratsiooniperioodil väljendasid taolised kostüümid nostalgiat ancien régime'i vastu. Alates 1840. aastatest kuni sajandi lõpuni muutus Pierrot ullikesest tasapisi süngeks ja kiuslikuks tegelaseks.

Jean-Antoine Watteau polnud esimene, kes maalis commedia dell'arte tegelasi ja näitlejaid. Näiteks maalis neid ka Watteauga koostööd teinud Claude Gillot. Watteau uuenduseks oli tegelaskujude paigutamine arkaadiasse ning Pierrot' esiplaanile toomine. Lihtsameelne Pierrot on justkui seltskonda sattunud tülikas ja üleliigne isik. Samal ajal võib Pierrot' kehahoiakust ja õndsast näoilmest järeldada, et ta pole ise teadlik oma üleliigsusest. Näiteks 1712. aasta maalil „Õnnelik Pierrot“ on naeratav peategelane asetatud kahe galantse paari vahele. Enamikul Watteau teatriteemalistel maalidel vaatab Pierrot pildi pinnalt vaataja poole. Sellist poosi on pikka aega peetud nii tegelase kui kunstniku enda kurbuse väljenduseks, kuid tõenäoliselt on tegemist 19. sajandi keskpaiga leiutisega. Kurblikkuse omistamine tuleb tõenäoliselt 1830.–1840. aastatest, kui itaalia komöödiast oli järgi jäänud vaid pantomiimnäidendid. Jean-Gaspard Deburau oli võimekas näitleja, kes nägi astma tõttu haiglane välja, minestas tihti laval ning töötas oma surmani teatris. Tõenäoliselt seoti Deburau kehastatud Pierrot Watteau omaga, kuna 1718.–1719. aastal maalitud „Pierrot“ toodi pärast aastakümnenditepikkust pausi taas publiku ette vaid mõni kuu pärast kuulsa näitleja surma, sidudes nad kurbuse kaudu. Commedia dell'arte näitlejatel oli kombeks publikuga otse suhelda ja purustada kujutelm Denis Diderot' poolt välja mõeldud „neljandast seinast“, pakkudes vaatajale iroonilise meeldetuletuse laval toimuva illusoorsusest. Watteau Pierrot’d mängisid sarnast rolli, viidates maali ebareaalsusele, olles toetatud ka näiteks nähtavate pintslilöökide poolt.

Viited

Teater
Jean-Louis Barrault

Jean-Louis Barrault (8. september 1910 Le Vésinet, Yvelinesi departemang – 22. jaanuar 1994 Pariis) oli prantsuse näitleja ja teatrilavastaja.

Jean-Louis Barrault õppis näitekunsti Charles Dullini ja Étienne Decroux' juures. Barrault loeb end ka teatriteoreetik Antonin Artaud' õpilaseks. Mängis aastatel 1940–1946 Comédie-Française's. Barrault huvitus ka pantomiimist. 1945. aastal mängis ta peaosa Marcel Carné filmis "Ülemise rõdu lapsed" (kehastas miim Jean-Gaspard Deburau'd). 1946. aastal lõi ta koos Marcel Marceau'ga pantomiim-balleti "Baptiste" (stsenaarium Jacques Prévert'ilt, muusika Joseph Kosmalt). 

1946. aastal asutas Barrault koos näitlejannast abikaasa Madeleine Renaud'ga teatrikompanii Renaud-Barrault. 1959. aastal asus Barrault kultuuriminister André Malraux' kutsel juhtima pealinnateatrit Odéon (direktor 1959–1968).

Jean-Louis Barrault mängis enam kui neljakümnes mängufilmis.

Välislingid

Teatrinäitlejad
Prantsusmaa filminäitlejad
Teatrilavastajad
Prantsusmaa miimid
Sündinud 1910
Surnud 1994
Joseph Kosma

Joseph Kosma (ungari keeles József Kozma; 22. oktoober 1905 Budapest – 7. august 1969 La Roche-Guyon, Val-d'Oise'i departemang) oli Ungarist pärit Prantsusmaa helilooja.

Kosma sündis Budapestis juudi perekonnas. Ta lõpetas Ferenc Liszti Muusikaakadeemia dirigendina. Töötas Ungari ooperiteatris. 1933. aastal emigreerus koos perega Prantsusmaale (kodakondsuse sai 1949. aastal). 

Kosma kirjutas muusika enam kui sajale filmile, sealhulgas 10 Jean Renoir' ja 8 Marcel Carné filmile. 1945. aastal oli koos Maurice Thiriet'ga Carné filmi "Les Enfants du paradis" ("Ülemise rõdu lapsed") muusika loojaid.

Kosma on üle saja laulu viisi autor. Paljud neist on viisistatud Jacques Prévert'i sõnadele.

Välislingid

Joseph Kosma. Filmography. Imdb.com

Prantsuse heliloojad
Filmimuusika loojad
Sündinud 1905
Surnud 1969
Bojarka

Bojarka (ukraina Боярка) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Fastivi rajoonis (kuni 2020. aastani asus Kiievi-Svjatošõni rajoonis). Bojarka asub Kiievi kesklinnast umbes 21 km edelas.

Bojarka sai alevi staatuse 1923. aastal ja linnaõigused 30. detsembril 1956.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bojarka elanikest ukrainlasi 87,67%, venelasi 10,32%, valgevenelasi 0,61%, poolakaid 0,26%, armeenlasi 0,23%, juute 0,12%, tatarlasi 0,08%, asereid 0,06% ja grusiine 0,06%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Marcel Marceau

Marcel Marceau (sünninimi Marcel Mangel; 22. märts 1923 Strasbourg – 22. september 2007 Cahors) oli prantsuse miim ja näitleja.

Marceau sündis poola-juudi emigrantide perekonnas. Õppis Charles Dullini, Jean-Louis Barrault' ja Étienne Decroux' juures. Teise maailmasõja ajal osales Prantsuse vastupanuliikumises. 1947. aastal lõi kloun Bipi lavakuju, mis tõi talle rahvusvahelise tuntuse.  Mängis Sarah Bernhardti teatris ja Champs-Élysées' teatris.

Tunnustus
valiti  Académie des beaux-artsi liikmeks (1991)
Princetoni Ülikooli audoktor
Emmy

Välislingid

Prantsusmaa näitlejad
Prantsusmaa miimid
Prantsuse vastupanuliikumisest osavõtjad
Auleegioni ohvitserid
Sündinud 1923
Surnud 2007
Rhein-Erft-Kreis

Rhein-Erft-Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas.

Ajalugu 

Kreis oma praegustes piirides loodi 1975. aastal, kui ühendati endised Bergheimi ja Kölni kreisid. 1. novembrist 2003 kannab kreis nime Rhein-Erft-Kreis.

Geograafia 

Kreisi peamine jõgi on Erft, mis voolab läbi Eifeli eelmägede, Reini jõest vasakul. Kreisis asub Bleibtreusee järv.

Omavalitsused 

 Bedburg
 Bergheim
 Brühl
 Elsdorf
 Erftstadt
 Frechen
 Hürth
 Kerpen
 Pulheim
 Wesseling

Galerii

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Städteregion Aachen

Aacheni linnapiirkond (saksa: Städteregion Aachen) on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas.

Ajalugu 

21. oktoobril 2009 moodustus endisest Aacheni kreisist (Kreis Aachen) ja Aacheni linnast Städteregion Aachen. See on esimene Städteregion, mis moodustati Nordrhein-Westfalenis. Selle staatus on sarnane Hannoveri regiooni (Region Hannover) omale Alam-Saksimaal selles, et Aacheni linna võim on veidi väiksem kui kreisivabadel linnadel (Kreisfreie Stadt).

Endine Aacheni kreis loodi 1975. aastal Nordrhein-Westfaleni kreiside reorganiseerimise käigus, kui ühendati eelmised kreisid (Landkreise) Aachen ja Monschau ning mõned osad Düreni, Jülichi ja Schleideni kreisidest, samuti Selfkanti kreis, samas osa endisest kreisist liidendati kreisivaba linna Aacheniga.

Landkreis Aachen oli moodustatud 1816. aastal kahest Prantsuse kantonist Burtscheidist ja Eschweilerist, keskuseks sai Burtscheid. 1897. aastal liideti Burtscheid Aacheni linnaga, kuid kreisi halduskeskus jäi sinna, kuigi see ei olnud enam kreisi osa.

Geograafia 

Geograafiliselt hõlmab kreis osa Eifeli mägedest lõunas, kuid ka Alam-Reini madaliku.

Linnad ja vallad 

 Linnad

 Aachen
 Alsdorf
 Baesweiler
 Eschweiler
 Herzogenrath
 Monschau
 Stolberg]]
 Würselen

 Vallad

 Roetgen
 Simmerath

Viited 

Nordrhein-Westfaleni kreisid
Tsnori

Tsnori on linn Gruusias Kahhethi piirkonnas Signagi rajoonis.

Gruusia linnad
Korablino

Korablino on linn Venemaal Rjazani oblastis, Korablino rajooni keskus. Asub Pronja jõe lähedal, 89 km Rjazanist lõuna pool.

Asula tekkimise aeg pole teada. Seda mainitakse kirjalikes allikates 1594. aastal. 1958. aastal sai töölisaleviks ja 1965. aastal sai linnaõigused.

Linna elanike arv 1989. aastal oli 16 100.

Korablino peamine tööstusharu on ehitusmaterjalide tööstus.

Välislingid 

Venemaa linnad
Rjazani oblast
Laskesport olümpiamängudel

Laskesport on kuulunud kõigi suveolümpiamängude programmi alates moodsa olümpialiikumise sünnist 1896. aasta suveolümpiamängudel Ateenas, välja arvatud 1904. ja 1928. aasta mängud.

Laskmine oli üks üheksast võistlusest, mis toimusid Ateenas 1896. aastal toimunud esimestel kaasaegsetel olümpiamängudel. Varasemate võistluste hulka kuulusid ka mõned võistlused, mida peetakse tänapäeval ebaharilikeks, nagu näiteks tuvide tulistamine 1900. aastal; duell 1906. ja 1908. aastal; ja arvukalt sõjaväerelvadega seotud võistlusi. Pärast 1900. aasta mänge asendati tuvid savist sihtmärkidega. 1907. aastal loodi Rahvusvaheline Laskespordi Föderatsioon (International Shooting Sport Federation - ISSF) , mis tõi laskespordile uued standardid. Laskevõistlused toimusid aastatel 1908, 1912, 1920 ja 1924.

Kui laskmine 1932. aastal uuesti kasutusele võeti, koosnes see kahest võistlusalast. Sellest ajast alates on alade arv stabiilselt kasvanud, kuni 2000. – 2004. aastal seitsmeteistkümne võistlusalani. Alates 2008. aasta mängudest on olümpiaprogrammis viisteist ala. "Meeste võistlusteks" tähistatud võistlused olid tegelikult avatud sündmused 1968. aastast 1980. aastani (ja püsside võistlusteni 1992. aastani). Kaks naist võitsid sellistel segavõistlustel medaleid: Margaret Murdock, hõbe 50 m püss kolmes asendis (1976) ja Zhang Shan, kuld jahilaskmine kaarrajal (1992).

Eestlased olümpiamängudel

Medalid

Laskmine olümpiamängudel
Džvari

Džvari on linn Gruusias Samegrelo–Zemo Svanethi piirkonnas Tsalendžihha rajoonis. Linna nimi tuleb gruusiakeelsest sõnast ჯვარი (jvari), mis tähendab risti.

Gruusia linnad
Samegrelo–Zemo Svanethi
Amerikanka

Amerikanka (ehk SIZO KGB) on Valgevene pealinnas Minskis asuv Valgevene KGB kohtueelne kinnipidamiskeskus.

Väidetavalt on nimetus Amerikanka (ameeriklanna) tuletatud Ameerika Ühendriikides loodud samaotstarbelise ehitise tüübi (panoptikum) järgi.

Minsk
Vanglad riigiti
Tuva Rahvavabariik

Tuva Rahvavabariik (tuva keeles Тыва Арат Республик Tıwa Arat Respublik), aastatel 1921–1926 Tannu-Tuva Rahvavabariik, oli osaliselt tunnustatud sotsialistlik riik, mis eksisteeris aastatel 1921–1944.

Riik paiknes endise Vene Keisririigi ja hiljem Venemaa Vabariigi protektoraadi Urjanhai krai territooriumil, piirnedes loodes Mongooliaga. Alates 1759. aastast oli piirkond (tollal tuntud kui Tannu Urjanhai) kuulus Mongoolia alla, mis omakorda oli osa Qingi dünastia juhitavast Hiinast. 1911. aastal puhkenud Xinhai revolutsioon kukutas aga Hiinas võimult Qingi dünastia ning samal aastal puhkes revolutsioon ka Mongoolias, mis viis nii Tuva (ametlikult Tuva Urjanhai Vabariik) kui Mongoolia iseseisvumiseni. Uus vabariik oli aga poliitiliselt ebastabiilne ning 1914. aastal sai sellest Vene Keisririigi protektoraat. Tänapäeval asub samal territooriumil Venemaa koosseisus olev Tõva Vabariik. 

Iseseisvus kuulutati välja 14. augustil 1921, samal päeval võeti vastu ka esimene põhiseadus. Riigiaparaadi, majanduse ja sisekorralduse ülesehitamisel lähtuti Nõukogude Venemaa eeskujust. Kuigi oldi formaalselt iseseisevad, hoidis riiki tegelikult oma kontrolli all Nõukogude Liit, kes oli koos Mongoolia Rahvavabariigiga ka ainus Tuva iseseisvuse tunnustaja. 1924. aastal võeti vastu uus põhiseadus, kaotades sellega muuhulgas sätte, mille järgi oli riik Nõukogude Liidu kaitse all. NSVL jätkas siiski sekkumist Tuva siseasjadesse. 1941. aastal võeti vastu kolmas põhiseadus, mis sidus riiki uuesti tugevamalt Nõukogude Liiduga, andes nõukogude kodanikele õiguse osaleda Tuvas toimuvatel valimistel.

Teise maailmasõja ajal saatis Tuva Nõukogude Liidule toitu ja muid kaupu ning mitmed tõvalased astusid vabatahtlikult Punaarmeesse. 1944. aasta augustis esitas täidesaatvat võimu teostav Väike Huraal Moskvale palve inkorporeerida Tuva Nõukogude Liitu. 14. oktoobril kiitis Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidium palve heaks ning rahvavabariik muudeti Tuva autonoomseks oblastiks. 10. oktoobril 1961 organiseeriti oblast ümber Tõva Autonoomseks Nõukogude Sotsialistlikuks Vabariigiks (Tuva ANSV).

Vaata ka 
 Tõva riigipeade loend

Viited

Välislingid 
 

Aasia ajaloolised riigid
1921
1944
Kõrõlo Tõmošenko

Kõrõlo Tõmošenko (ukraina keeles Кирило Владленович Тимошенко, sündinud 20. aprillil 1989) on Ukraina riigiametnik.

Ta on lõpetanud Oless Gontšari Dnipro Rahvusülikooli.

Viited 

Ukraina ametnikud
Sündinud 1989
Pierre Renoir

Pierre Renoir (21. märts 1885 Pariis – 11. märts 1952 Pariis) oli prantsuse teatri- ja filminäitleja.

Pierre Renoiri vanemad olid maalikunstnik Pierre-Auguste Renoir ja modell Aline Charigot. 1907. aastal asus Pierre õppima Pariisi Konservatooriumis. Ühtlasi hakkas esinema Pariisi bulvariteatrites. 1910. aastal esines mitmes tummfilmis kõrvalosades. 1925. aastal tegi kaasa filmilavastajast venna Jean Renoiri (1894–1979) filmis "La Fille de l'eau", mängides talumehe rollis. 1930. aastatel mängis teatris ja filmis, sealhulgas mitmes venna loodud filmis. 

1945. aastal ilmus linale Marcel Carné film "Ülemise rõdu lapsed", kus Renoir mängis Jéricho rollis.

Välislingid

Pierre Renoir. Filmography. imdb.com

Prantsusmaa näitlejad
Sündinud 1885
Surnud 1952
Brovarõ

Brovarõ (ukraina keeles Бровари) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblastis, Brovarõ rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Brovarõ asub Kiievi oblasti piiril Kiieviga, Kiievi kesklinnast umbes 18 km idakirdes.

Brovarõt on esmamainitud 1628. aastal, linnaõigused sai 1956. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Brovarõ elanikest ukrainlasi 87,4%, venelasi 10,7%, valgevenelasi 0,6% ja poolakaid 0,2%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Esiliiga B 2020

Esiliiga B 2020 on Eesti jalgpalli tugevuselt kolmanda liiga, Esiliiga B, 8. hooaeg, mis algas 8. märtsil ja lõppeb 8. novembril 2020.

Meeskonnad

Staadionid ja asukohad

Liigatabel

|-
|colspan="11"|Allikas: Eesti Jalgpalli Liit
|}

Esiliiga B üleminekumängud

Mängutulemused
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.

|-
|

Hooaja esimene pool

Hooaja teine pool

Vaata ka
Meistriliiga 2020
Esiliiga 2020
II liiga 2020
III liiga 2020
IV liiga 2020

Viited

Esiliiga B
Esiliiga B hooajad
2020. aasta Eesti spordis
Podilsk

Podilsk (ukraina Подільськ, rumeenia Bârzula) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Odessa oblastis, Podilski rajooni halduskeskus. Podilsk asub Podoolia kõrgustikul, 188 km Odessast põhja pool. 1935–2016 oli linna nimi Kotovsk nõukogude sõjaväelase ja poliitiku Grigori Kotovski järgi.

Esimesed kirjalikud teated tänapäeva Podilski kohal asunud Birzula külast on 1779. aastast. 1938. aastal sai linnaks.

1924. aastast kuulus Moldaavia ANSV-sse. 1940. aastast on osa Odessa oblastist.

Viited

Välislingid 

http://websystem.kotovsk-city.gov.ua/

Odessa oblasti linnad
Skvõra

Skvõra (ukraina Сквира) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Skvõra rajooni halduskeskus. Skvõra asub Kiievi kesklinnast umbes 100 km edelas ja Bila Tserkvast ligikaudu 34 km läänes.

Skvõrat on esmamainitud 1390. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Skvõra elanikest ukrainlasi 96,40%, venelasi 2,53%, valgevenelasi 0,23%, armeenlasi 0,22%, poolakaid 0,17% ja juute 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Bilhorod-Dnistrovskõi

Bilhorod-Dnistrovskõi (ukraina Білгород-Дністровський, rumeenia Cetatea Albă) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Odessa oblastis, Bilhorod-Dnistrovskõi rajooni halduskeskus. Linn asub Dnestri lahe ääres, 18 km kaugusel Mustast merest ja 81 km kaugusel Odessast. 1944. aastani oli linna nimi Akkerman.

Kreeklased Miletosest rajasid tänepäeva linna kohale 6. sajandil eKr Tyrase koloonia.

Viited

Välislingid 

http://www.bilgorod-d.org.ua/

Odessa oblasti linnad
Hluhhiv

Hluhhiv (ukraina Глухів, vene Глухов) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Sumõ oblastis, Hluhhivi rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu).

Aastatel 1708–1764 oli Hluhhiv Vasakkalda-Ukraina hetmanite residents.

2022. aasta Venemaa sissetungi esimesel päeval, 24. veebruaril (05:23), algas linnas lahing vaenuväe vastu.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hluhhivi elanikest ukrainlasi 90,79%, venelasi 8,37%, valgevenelasi 0,24% ja mustlasi 0,10%.

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Kabardiini ANSV

Kabardiini Autonoomne Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (lühendnimi Kabardiini ANSV; kabardi-tšerkessi keeles Къэбэрдей  АССР; vene keeles Кабардинская Автономная Советская Социалистическая республика) oli autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik Vene NFSV koosseisus.

Kabardiini ANSV moodustati Kabardiini-Balkaari ANSV asemel pärast seda, kui Stalin 1944. aastal terve balkaari rahva Siberisse küüditas. Küüditamise põhjuseks oli ametlikult balkaaride koostöö Saksa okupantidega. Balkaaridel lubati naasta oma kodumaale 1957. aastal, mil taasloodi Kabardiini-Balkaari ANSV.

Vaata ka
Kabardiini-Balkaari ANSV
Kabardi-Balkaaria

Kabardi-Balkaaria 
Nõukogude Liidu autonoomsed vabariigid
Novhorod-Siverskõi

Novgorod-Siverskõi (ukraina Новгород-Сіверський, vene Новгород-Северский) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Novgorod-Siverskõi rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Novgorod-Siverskõi asub Desna jõe vasakul kaldal.

Novgorod-Siverskõid on esmamainitud 1044. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1620. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novgorod-Siverskõi elanikest ukrainlasi 93,73%, venelasi 5,33%, valgevenelasi 0,37%, juute 0,13% ja mustlasi 0,09%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
American Airlinesi lend 191

American Airlinesi lend 191 oli Ameerika Ühendriikide sisene reisilend Chicagost Los Angelesse. 25. mail 1979, vahetult pärast õhkutõusmist, kukkus lennuk alla. Õhusõiduki küljest eraldus vasakpoolne mootor ja sellest tekkisid tasakaaluhäired. 258 reisijat, 13 meeskonnaliiget ning kaks inimest maa peal hukkusid. Kokku 273 surmasaanuga lennuõnnetus oli ohvriterohkeim Ameerika Ühendriikide ajaloos.

Lennufirma 
American Airlines on üks suurimaid lennufirmasid Ameerika Ühendriikides. Ettevõtte esimese lennu tegi Charles Lindbergh 15. aprillil 1926, kes lendas Saint Louisest Chicagosse, et vedada posti. Kaheksa aastat hiljem mindi posti vedamiselt üle reisilendude teenuse pakkumisele ja seda teeb ettevõte siiani. Alates 2019. aasta detsembrist lendab American Airlines 55 riiki viiel kontinendil.

Õnnetus 
Ilm oli selge ja lennuk McDonnell Douglas DC-10-10 valmistus õhkutõusmiseks O’Hare’i lennurajalt 32R. Õhkutõusmise ajal eraldus lennuki kerest vasak mootor koos pülooniga, lendas üle tiiva ja kukkus stardirajale. Lend 191 jätkas õhkutõusmist ja hakkas aeronavigatsiooniliste jõudude tasakaalu puudumise tõttu vasakule kreeni kalduma. Õhusõiduk jätkas tõusmist, kuni kreeni kaldenurk oli 112 kraadi ning lennuki ninaosa suunatud allapoole horisonti.

Lend 191 kukkus avatud väljale, õhusõiduk purunes ja järgnes tulekahju. Hukkus 273 inimest. Hävisid õhusõidukiangaar ning mitu autot ja haagist lähedal asuvas haagistepargis.

Õnnetuse põhjus 
Ühendriikide riiklik transpordiohutuse amet (National Transportation Safety Board ehk NTSB) tegi kindlaks, et õnnetuse võis põhjustada lennukile kriitilisel õhkutõusmise ajal mõjunud ebasümmeetrilised aerodünaamilised jõud. Sellele järgnesid õhusõiduki rullumine ning vasakpoolse mootori ja pülooni ühenduse eraldumine.

Mälestamine 
2009. aastal püstitati hukkunutele mälestusmärk Lake Parki Chicagos. Enne seda ei olnud 32 aastat ohvrite mälestuseks alalist memoriaali tehtud. Mälestusmärk on 0,6 meetrit kõrge nõgus sein omavahel kokku sobivate telliskividega, mille peal on lennuõnnetuse ohvrite nimed. Pidulik memoriaali pühitsemine leidis aset 15. oktoobril 2011. aastal.

Viited 

1979
Lennuõnnetused
McDonnell Douglas
Durovi loomateater

Vladimir Durovi nimeline Loomateater (vene keeles Театр зверей имени Владимира Дурова) on lasteteater Moskvas, kus laval esinevad dresseeritud loomad.

1908. aastal ostis tsirkuseartist ja loomataltsutaja Vladimir Durov Moskvas Staraja Božedomka tänaval (tänapäeval Durovi tänav) häärberi hobusetalli ja aiaga ning kohandas selle oma loomadele. 1912. aastal avas ta selles loomateatri (hiljem sai see tuntuks kui Durovi Elavnurk) 90 vaatajale. 1919. aastal andis Durov teatri ja hooned üle riigile. Ise jäi ta seda juhatama. Pärast tema surma (1934) juhtisid teatrit tema lesk ja seejärel tütar.

1980. aastal kerkis vana hoone kõrvale 328 vaatajakohaga uus hoone. 1982. aastal nimetati kahe saaliga teater Durovi-nimeliseks loomateatriks, 2003. aastal Vanaisa Durovi Elavnurgaks.

Teatridirektoreid
Teatri kauaaegne juht oli NSV Liidu rahvakunstnik Natalija Durova (1978–2007). Pärast tema surma sai teatri direktoriks ja kunstiliseks juhiks Venemaa rahvakunstnik Juri Durov.

Välislingid

Durovi loomateatri koduleht 

Moskva teatrid
Siinuskulissajam

Siinuskulissajam on mehhanism, mille abil saab teisendada lineearset edasi-tagasi liikumist pöördliikumiseks ning vastupidi. Lineaarselt liikuv osa või kolb on ühendatud pöörleva osaga. Ühendus koosneb lineaarselt liikuva osa küljes olevast pilust ning pöörleva osa küljes olevast pulgast. Liikuva osa asukoht ajas on püsiva pöörlemiskiiruse juures vaadeldav kui lihtharmooniline võnkumine, tekitades sinusoidilise tunnusjoone.

Kasutusalad 
Siinuskulissajamit kasutatakse kõige sagedamini voolamist reguleerivates ventiilides nafta- ja gaasitorudes. Ajalooliselt on kasutatud siinuskulissajamil põhinevaid algelisi masinaid metalli töötlemisel ning ka erinevates auru- ja sisepõlemismootorites. Üks tuntumaid kasutusalasid on auruvedurite rattad, kus aurusilindri kepsu  lineaarne liikumine muudetakse rataste pöörlemiseks.

Kasutus sisepõlemismootorites 

Ideaaltingimustes rakendub jõud samasihiliselt siinuskulissajami liikumissuunaga. Sinusoidse liikumise ja kiirenduse ning kosinusoidse kiiruse tulemusena saavutatakse sujuv mootori töö. Ülemises piirasendis (surnud seis) veedetud protsentuaalselt suur aeg tõstab mootori teoreetilist efektiivsust. Samuti eemaldab sinusoidne liikumine kepsu nurgamuutused.   

Siinuskulissajameid siiski ei kasutata tänapäeval enamus sisepõlemismootorites. Peamiseks põhjuseks on lineaarselt liikuva osa pilu kiire kulumine. Lisaks, pikaajaline ülemises piiriasendis viibimine tõstab mootori soojuskadusid, mis langetab efektiivsust reaalsetes sisepõlemismootorites.

Viited
Vladimir Grigorjevitš Durov

Vladimir Grigorjevitš Durov (vene keeles Владимир Григорьевич Дуров; 29. aprill (vkj 16. aprill) 1909 Voronež – 14. märts 1972 Moskva) oli vene tsirkuseartist (loomataltsutaja).

Vladimir Durov oli Durovite tsirkusedünastia esindaja, tsirkuseartist Anatoli Durovi (1864–1916) lapselaps. Pärast loomataltsutajast onu Anatoli Durovi surma (1928) võttis üle tema dresseeritud loomad ja hakkas nendega tsirkuses esinema. Käis ringreisidel, sealhulgas andis külalisetendusi Suurbritannias, Belgias, Itaalias ja Prantsusmaal. Kirjutas artikleid tsirkusekunstist.

Durov on maetud Moskvas Novodevitšje kalmistule. Tema nimekaimust vanaisa vend Vladimir Durov oli Durovi loomateatri rajaja.

Tunnustus
1939 – Lenini orden
1939 – Vene NFSV rahvakunstnik
1967 – NSV Liidu rahvakunstnik

Nõukogude Liidu tsirkuseartistid
Novodevitšje kalmistule maetud
Durovite tsirkusedünastia
Sündinud 1909
Surnud 1972
Gotabaya Rajapaksa

Nandasena Gotabaya Rajapaksa (singali keeles ගෝඨාභය රාජපක්ෂ, tamili keeles கோட்டாபய ராஜபக்ஸ; sündinud 20. juunil 1949) on Sri Lanka sõjaväelane ja poliitik, alates 18. novembrist 2019 kuni 14. juulini 2022 Sri Lanka president.  

Ta oli aastatel 2005–2015 Sri Lanka kaitseministeeriumi sekretär, nendel aastatel oli president tema vanem vend Mahinda Rajapaksa. Tema ametiajal õnnestus Sri Lanka relvajõududel väljuda võidukalt Tamili Tiigrite vastu veerand sajandit peetud kodusõjast.

Rajapaska sündis Sri Lanka Lõunaprovintsis, ta kuulub võimukasse suguvõssa. Ta õppis Colombos Ananda kolledžis, aprillis 1971 astus Sri Lanka armeesse. Ta läbis väljaõppe Diyatalawas armee väljaõppekeskuses ning määrati alguses sidesõduriks, hiljem jalaväelaseks. Ta osales Sri Lanka kodusõja esimestes etappides Gajaba rügemendi koosseisus, võitles Vadamarachchi operatsioonis, Thrividha Balaya operatsioonis ning tõrjus 1987.–1989. aasta JVP ülestõusu. 

Ta läks ootamatult vara erru ning naasis tsiviilellu IT-alale, aastal 1998 kolis ta Ameerika Ühendriikidesse. 

Aastal 2005 kolis ta kodumaale tagasi, et aidata enda vennal valmistuda presidendivalimisteks, ta määrati samal aastal kaitseministeeriumi sekretäriks. Tema ametiaja sisse jäi ka 2009. aasta, kui Sri Lanka valitsusväed said lõplikult võitu Tamili tiigritest, kelle juht Velupillai Prabhakaran samal aastal lahingus hukkus. Detsembris 2006 tegid Tamili tiigrid Gotabaya Rajapaskale mõrvakatse, kuid enesetapurünnak luhtus. Ta astus 2015. aastal ametist tagasi, kuna tema vend kaotas valimised. 

2018. aastal kandideeris ta presidendivalimistel. Tema programm taotles rahvuslikkust, majandusarengut ja riikliku julgeoleku parandamist. Võidu tagas talle toetus saare singalite enamusega piirkondades. Ta on Sri Lanka ajaloo esimene sõjaväelise taustaga riigipea ning esimene eelneva valitsuskogemuseta riigipea.

Viited

Sri Lanka presidendid
Sündinud 1949
Praktika

Praktika on üldmõiste, mis vastandub teooriale. 

Tavaliselt mõistetakse praktikana igapäevast tegevust, teooriale vastanduvat tegelikkust ja meetodie rakendamist.

Praktiline tegevus on suunatud väljapoole, selle käigus ei süüvita tunnetusse või teadmisse kui sellisesse.

Juba Platon tegi vahet teoreetilisel ja praktilisel teadmisel (tautê toinyn sympasas epistêmas diairei, tên men praktikên proseipôn, tên de monon gnôstikên, Polit. 258 E). 

Ka Aristoteles teeb vahet praktilisel teadmisel (epistêmê praktikê) ja teoreetilisel teadmisel (epistêmê theôrêtikê) ning tehnikal ja kunstil (poiêtikê) (Met. VI 1, 1025 b 18). Ta räägib praktilisest elust (zôê praktikê, Eth. Nic. 98a 3), praktilisusest (praktikoi l. c. 95b 22. Met. II 1, 993b 23) ja praktilisest mõistusest.
Kristo Kollo

Kristo Kollo (sündinud 17. jaanuaril 1990 Tartus) on eesti võrkpallur ja endine rannavõrkpallur.

Alates 2014. aastast mängib Eesti võrkpallikoondises.

Koos Oliver Vennoga on võitnud 2008 rannavõrkpalli U-19 MM-il ning 2007 rannavõrkpalli U-18 EM-il kulla.

Eesti parim rannavõrkpallur 2012–15 (koos Rivo Vesikuga) ja 2016 (koos Karl Jaaniga).

Viited

Välislingid
ESBL

Eesti võrkpallurid
Eesti rannavõrkpallurid
Sündinud 1990
Krasnohrad

Krasnohrad (ukraina Красноград) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Krasnohradi rajooni halduskeskus. Krasnohrad asub Harkivist umbes 88 km edelas.

Asula on rajatud kindlusena 1731. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Krasnohradi elanikest ukrainlasi 79,69%, venelasi 18,49%, valgevenelasi 0,54%, armeenlasi 0,21%, asereid 0,17%, tatarlasi 0,14%, grusiine 0,11% ja juute 0,04%.

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Artur Heinlaid

Artur Heinlaid (kuni 1927 Arthur Vassikas; 25. oktoober 1904 Pärsama vald, Saaremaa – 24. veebruar 1970 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1936)

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

2. Lennuväedivisjoni koosseis
3. Lennuväedivisjoni koosseis
Sakala Partisanide Pataljoni koosseis
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1904
Surnud 1970
Elmar-Arthur Urm

Elmar-Arthur Urm (28. juuni 1895 – 16. jaanuar 1942) oli Eesti sõjaväelane (kaptenleitnant, 1940).

Eesti ratsaväeosade koosseis
Scouts Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Naissaare Komandantuuri koosseis
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1895
Surnud 1942
Xfly

Xfly on Eesti lennundusettevõtte Regional Jet OÜ bränd, mille alt osutatakse lennuteenust teistele lennundusettevõtetele. Regional Jet OÜ omanikuks on 51 protsendiga Eesti riiklik ettevõtte Nordic Aviation Group AS (ärinimega Nordica) ja 49 protsendiga Poola riiklik lennufirma LOT.

Xfly erinevuseks teistest ettevõtetest lennundussektoris on asjaolu, et pakutakse lennuteenust koos meeskondade ja spetsialistidega teistele lennufirmadele. Samas piletirisk ehk kasumlikkus ei sõltu reisijate arvust ega piletite müügist. Xflyl on kaks suuremat klienti: Skandinaavia tuntuim ettevõte SAS (Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden) ja Poola riiklik lennufirma LOT Polish Airline. Lisaks neile on mitu väiksemat ja lühiajalisemat koostööpartnerit, kuid firma eesmärgiks on leida juurde just suurkliente. Firma prognoos aastaks 2025 on vähemalt viis suurklienti.

Ettevõtte peakontor asub Tallinnas Lennujaama teel 13. Lisaks asub Tallinnas Xfly kõige suurem baas, kus ööbib kokku 7–8 lennukit. Lisaks Tallinnale asuvad Xfly baasid ka Stockholmis, Kopenhaagenis, Billundis, Aarhusis, Vilniuses, Gälliveres ja Groningenis.

Xfly kujunemine 
2015. aastal loodi Regional Jet OÜ, kelle esimeseks kliendiks oli emafirma Nordica, 2019. aasta sügisel lennud peatati ja Regional Jet suunas oma lennukid teenindama peamiselt SAS-i ja LOT-i lende.

28. veebruaril 2020 Tallinna Lennujaamas toimunud pressikonverentsil anti teada otsusest, et varem tuntud Regional Jet bränd uuendatakse Xflyks. X tähistab tundmatut faktorit, mida erinevate ettevõtete heaks töötamine endaga kaasa toob. Lisaks pakub Xfly teenuseid turbopropellerlennukitega, mistõttu leiti, et "Jet" brändi varasemas nimes võib olla eksitav. Lisaks plaanitakse tulevikus pakkuda klientidele pikemaid lende ja "Regional" ei peegelda ettevõtte tegelikku ärihaaret. Juriidilise nimena jääb endiselt kasutusele Regional Jet OÜ.

Ettevõtte väärtused on kiire kohanemisvõime, koostöö ja hoolivus.

Kuna tegemist on kasvava firmaga, siis suureneb Xfly töötajate arv iga kuuga. Eeldatav töötajate arv 2020. aasta lõpuks peaks lähenema 700 inimesele. Eestis annab Xfly tööd 10. märtsi 2020. aasta seisuga 260 inimesele. Rootsis pakutakse tööd 100-le, Taanis 150 inimesele. Soomes, Leedus ja Hollandis annab Xfly tööd 35 inimesele.

Lennukipark ja personal 
2020. aasta märtsi seisuga kuuluvad Xfly juhatusse Jan Olaf Palmér ning Bartosz Motyka Radłowski.

2020. aasta alguses käitab ettevõte 23 lennukit, millest üheksa on ATR72-600 ja 14 CRJ900. Märtsi jooksul kasvab lennukipark seitsme Embraer 190/195 võrra.

Lennukool 
Xfly pakub alates 2019. aasta oktoobrist 18 kuu pikkust intensiivset ATPL (Airline Transport Pilot Licence) ehk liinipiloodi loa õppeprogrammi. Selle eduka läbimise korral pakutakse Xfly esimese ohvitseri töökohta. Piloodi õpe algas 2020. aasta jaanuaris. 2020. aasta märtsi seisuga õpib lennukoolis kümmekond inimest.

Viited
Peenar

Peenar (inglise keeles flower bed; garden plot) on piiritletud ala aias või pargis, mis on ette valmistatud taimede kasvatamiseks. Peenras võib kasvatada nii ilutaimi kui ka saagitaimi.

Peenra tüübid 
Peenrakastid on tavaliselt tehtud puidust, kivist või betoonist ja võivad olla eri pikkuse ja kujuga. Peenrakastidega tõstetakse muld näiliselt tavalisest maapinnast kõrgemale, see on eriti hea külma kliima puhul, sest nii soojeneb muld kiiremini. Peenrakastid on kasulikud, sest ei soodusta umbrohu teket ja pikendavad kasvuperioodi. Maapinnast kõrgemal paiknevad istutuskastid jäävad jalgrajalt kõrvale ning seetõttu ei teki kokkusurutud mulda, mis häiriks taimede kasvamist. 

Lillepeenrad asetsevad tavaliselt maapinnal. Peamine eesmärk on muuta aeda kaunimaks. 

Köögiviljapeenraks peetakse peenart, kus kasvatatakse taimi inimese tarbeks, enamasti toiduks. Tavaliselt kasvatatakse tarbepeenral maitsetaimi ja juurvilju.  

Piiritletud peenrad on tavaliselt istutatud aia, hoonete või teede äärde. Enamasti on loodud esteetilisel otstarbel.

Kiviktaimla on iluaia osa, kus korrapäraselt või vabalt paigutatud looduslike kivide vahel kasvatatakse peamiselt mägiste või kiviste alade taimi.

Kuidas rajada peenart 
Peenra rajamiseks tuleb kõigepealt valida istutusala asukoht, mis vastab taimede nõudmistele valguse osas. Ala pinnavorm võiks olla tasane, nii jaotub vesi pinnal ühtlaselt. Mulla testimine annab ülevaate mulla koostisest. Tuleb veenduda, et taimed valitakse aeda mullastiku- ja valgustingimusi arvestades. Kõik taimed, millel on samad kasvutingimused, sobivad üksteise kõrvale.

Valitud ala tuleb seejärel puhastada umbrohust ning valmistada ette vastavatele taimedele vajalike toitainete ja väetisega. Järgmiseks tuleb mulda kaevata augud või vagu, mis on kuni 50 cm sügavune. Samuti tuleb mulda kobestada, et seal poleks tükke. Tuleb lisada väetis ja istutatavad seemned ning katta need õrna mullakihiga. Pealeaetava mulla paksus sõltub taimedest ning järgida tuleb just liigile vastavaid nõudeid. Sibulate istutamise puhul peab mugula pealmine osa olema 3-4 cm sügavusel õrna mullakihi all. See jälle oleneb istutavast taimest. Pinnast tuleb regulaarselt kasta, et muld ei oleks kuiv.

Vaata ka 
Kõrgpeenar

Viited

Välislingid 

 Püsilillepeenra rajamine

Aiandus
Bisera Turković

Bisera Turković (sündinud 8. detsembril 1954 Sisakis) on Bosnia ja Hertsegoviina diplomaat ja poliitik. Ta on 23. detsembrist 2019 Bosnia ja Hertsegoviina välisminister.

Ta lõpetas 1979. aastal Sarajevo ülikooli õigusteaduse erialal. 1987. aastal lõpetas ta Melbourne'is La Trobe Ülikooli kriminalistika erialal ja 1995. aastal sai ta doktorikraadi rahvusvaheliste suhete ala California Miramari Ülikoolist San Diegos.

Aastatel 1979–1980 töötas ta juristina pangas. Aastatel 1980–1981 töötas ta õpetajana erakoolis, 1981–1984 Sarajevos ehitusettevõttes Integral. Seejärel asus ta Austraaliasse. Aastatel 1985–1991 töötas ta õppejõuna Melbourne'i Kuninglikus Tehnoloogiaülikoolis; lisaks töötas ta aastal 1990 külalisõppejõuna Kuala Lumpuris Rahvusvahelises Malaisia Islami Ülikoolis. 1991. aastal pöördus ta tagasi Jugoslaaviasse. Aastatel 1991–1992 töötas ta toimetajana Hayat TV-s. Aastatel 1994–1996 töötas ta õppejõuna Kesk-Euroopa Ülikoolis Budapestis.

Ta oli esimene määratud Bosnia ja Hertsegoviina suursaadik. Aastatel 1993–1994 oli ta Bosnia ja Hertsegoviina suursaadik Horvaatias, aastatel 1994–1996 Ungaris. Aastatel 1996–2000 ja 2004–2005 oli ta suursaadik OSCE, ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Viinis. Aastatel 2005–2009 oli ta suursaadik USA-s (ning mitteresidentse suursaadikuna Mehhikos ja Brasiilias). Aastatel 2012–2015 oli ta suursaadik Belgias ja Luksemburgis. Aastatel 2015–2018 oli ta eriülesannetega suursaadik. Aastatel 2018–2019 oli ta suursaadik Kataris. Enamikus maades pidas ta ka loenguid kohalikes ülikoolides.

Isiklikku 
Bisera Turković on lahutatud ning on kolme lapse ema.

Viited 

Bosnia ja Hertsegoviina poliitikud
Välisministrid
Diplomaadid
Sündinud 1954
Piirideta Ajakirjanikud

Piirideta Ajakirjanikud (prantsuse keeles Reporters sans frontières (RSF), inglise keeles Reporters Without Borders) on 1985. aastal infovabaduse kaitseks moodustatud rahvusvaheline valitsusväline mittetulundusühendus.

Ajakirjandusvabaduse indeks

Ajakirjandusvabaduse auhinna laureaadid aastatel 1992–2021 
 1992 Zlatko Dizdarevic, Bosnia ja Hertsegoviina
 1993 Wang Juntao, Hiina
 1994 André Sibomana, Rwanda
 1995 Christina Anyanwu, Nigeeria
 1996 Isik Yurtçu, Türgi
 1997 Raúl Rivero, Kuuba
 1998 Nizar Nayyouf, Süüria
 1999 San San Nweh, Myanmar
 2000 Carmen Gurruchaga, Hispaania
 2001 Reza Alijani, Iraan
 2002 Grigori Pasko, Venemaa
 2003 Ali Lmrabet, Maroko; The Daily News, Zimbabwe; Michèle Montas, Haiti
 2004 Hafnaoui Ghoul, Alžeeria; Zeta, Mexico; Liu Xiaobo, Hiina
 2005 Zhao Yan, Hiina; Tolo TV, Afganistan; National Union of Somalian Journalists, Somaalia; Massoud Hamid, Süüria
 2006 Win Tin, Myanmar; Novaya Gazeta, Venemaa; Guillermo Fariñas Hernández, Kuuba
 2007 Seyoum Tsehaye, Eritrea; Democratic Voice of Burma, Myanmar; Kareem Amer, Egiptus; Hu Jia, Zeng Jinyan, Hiina
 2008 Ricardo Gonzales Alfonso, Kuuba; Radio Free NK, Põhja-Korea; Zarganar ja Nay Phone Latt, Myanmar
 2009 Amira Hass, Iisrael; Dosh, Tšetšeenia
 2010 Abdolreza Tajik, Iraan; Radio Shabelle, Somaalia
 2011 Ali Ferzat, Süüria; Weekly Eleven News, Myanmar
 2012 Mazen Darwish, Süüria; 8Sobh, Afganistan
 2013 Muhammad Bekjanov, Usbekistan; Uthayan, Sri Lanka
 2014 Sanjuana Martínez, Mexico; FrontPage Africa, Libeeria; Raif Badawi, Saudi Araabia
 2015 Zeina Erhaim, Süüria; Zone9, Etioopia; Cumhuriyet, Türgi
 2016 Hadi Abdullah, Süüria; 64 Tianwang, Hiina; Lu Yuyu ja Li Tingyu, Hiina
 2017 Tomasz Piatek, Poola; Medyascope, Türgi; Soheil Arabi, Iraan
 2018 Swati Chaturvedi, India; Matthew Caruana Galizia, Malta; Inday Espina-Varona; Filipiinid; Carole Cadwalladr, Ühendkuningriik
 2019 Eman al Nafjan, Saudi Araabia; Pham Doan Trang, Vietnam; Caroline Muscat, Malta
 2020 Lina Attalah, Egiptus; Elena Milashina, Valgevene; Jimmy Lai, Hong Kong
 2021 Zhang Zhan, Hiina; Forbidden Stories võrgustiku projekt Pegasus, Prantsusmaa; Majdoleen Hassona, Palestiina

Viited

Välislingid 
 Eesti olude lühikirjeldus
Boeing B-17 Flying Fortress

Boeing B-17 Flying Fortress (eesti keeles 'lendav kindlus') on firma Boeing neljamootoriline, alltiivaline, täismetallkonstruktsiooniga pommituslennuk, mida kasutati peamiselt teises maailmasõjas Euroopas Saksamaa pommitamisel. Lennuki esmalend toimus 1935. aastal. B-17 osutus üheks arvukamalt ehitatud lennukiks teises maailmasõjas B-24 Liberatori ja Junkers Ju-88 järel.

Ajalugu 
1934. aastal esitas Ameerika Ühendriikide õhuvägi tellimuse uuemate tehniliste näitajatega neljamootorilisele lennukile, seetõttu asus Boeingu firma sellega tegelema. Tellimuse saanud Boeing hakkas nõutud lennukeid väikese seeriana ehitama 1937. aastal. Esimesed lennuki versioonid olid küllaltki kaitsetud hävituslennukite rünnakute vastu. Seetõttu relvastati järgmised lennukid kuulipildujatega, mis asetsesid lennuki kere peal, sabas ja kere all. Lennukeid kasutati algul pommitamiseks päevasel ajal. Selleks, et vältida õhutõrjekahurite tõkketuld, lendasid pommitajad kahurite laskeulatusest kõrgemal. Turboülelaadimisega mootorid andsid B-17-le võime lennata kõrgel. 

Kokku ehitati 12 731 lennukit, millest 4735 hävis sõjas. Tänaseks on alles 47 lennukit, millest 9 on lennuvõimelised. 40 lennukit paikneb Ameerika Ühendriikides ning 7 mujal maailmas.

Tehnilised andmed 
 Andmed võetud: World War 2 In Review No. 23: Boeing B-17 Flying Fortress

Viited 

Ameerika Ühendriikide lennukid
Pommituslennukid
Töö (sotsiaal-majanduslik)

Töö, tööhõive, töökoht või amet, on isiku roll ühiskonnas. Täpsemalt öeldes on töö sageli korrapärane tegevus, mida sageli teostatakse tasu eest ("elatise teenimiseks"). Paljudel inimestel on mitu tööd (näiteks: lapsevanem, koduperenaine/-mees ja töötaja). Inimene saab tööd alustada, saades töötajaks, vabatahtlikuks, asutades ettevõtte või saades lapsevanemaks. Töö kestus varieerub ajutisest (näiteks paaritunnised tööd) kuni kogu eluni (näiteks kohtunikud).

Tegevus, mis nõuab inimese vaimset või füüsilist pingutust, on töö. Kui inimest koolitatakse teatud tüüpi tööks, siis omandab ta elukutse. Töö on karjääri alustala. Karjäär võib lõppeda seoses pensionile jäämisega, tagasiastumisega, koondamisega või töölt lahkumisega.

Inimeste tööd 
Enamik inimesi veedab igal nädalal palgatööl nelikümmend või enam tundi. Eranditeks on lapsed, pensionärid ja puuetega inimesed; Nendes rühmades töötavad paljud osalise tööajaga, vabatahtlikult või koduloojatena. Alates 5. eluaastast on enamiku laste peamine roll ühiskonnas (ja seega ka nende ''töö'') õpilaseks olemine ja õppimine.
Töö
Ühiskond
Mari Möldre nimeline preemia

Mari Möldre nimeline preemia antakse üle Külateatrite festivalil ühele silmapaistvale eesti harrastusnäitlejale. 

Preemia algatas 2008. aastal Tabivere vallavalitsus ja -volikogu koos Tabivere rahvamaja ja harrastusteatriga. Preemiale Mari Möldre nime andmine on igati põhjendatud – rahva hulgas väga armastatud näitlejanna oli pärit Tabivere lähedalt Tormi külast. Tabiveres toimus 2001. aastal ka I Külateatrite festival.

Pärast Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal paneb preemiaraha välja Tartu vald.

Rahalise preemiaga koos kingitakse laureaadile ka metallist teatrimask.

Preemia laureaadid
2008 – Kalmer Poopuu (Salme Vallateater)
2009 – Marje Mürk (Krabi Külateater)
2010 – Helje Basihhina (Tornimäe Näiteselts)
2011 – Marje Mürk (Krabi Külateater)
2012 – Helje Basihhina (Orissaare Kultuurimaja Näiteselts)
2013 – Viive Niinemäe (Abja kultuurimaja näitering)
2014 – Silja Viljak (Rannu Külateater EMU)
2015 – Virgo Neemre (Saaremaa Teater)
2016 – Aili Salong (Taritu Tubateater)
2017 – Õie Laksberg (Naaditeater)
2018 – Eero Grahv (Kärla Näiteselts)
2019 – Erko Sild (EHH Teater)
2021 -  Tiit Tammesson (Jõelähtme LavaGrupp)
Eesti teatriauhinnad
Vassili Utkin

Vassili Vjatšeslavovitš Utkin (vene keeles Василий Вячеславович Уткин; sündinud 6. märtsil 1972 Balašihhas) on vene ajakirjanik, telekommentaator ja raadiosaatejuht. 

Utkin sündis füüsiku ja arsti perekonnas. Õppis neli aastat Lenini-nimelise Moskva Riikliku Pedagoogilise Ülikooli filoloogiateaduskonnas.  

1992. aastal pääses tööle televisiooni. Oli aastatel 1992–1993 Kesktelevisiooni populaarse telesaate "Vzgljad" korrespondent, 1993–1994 telekanali NTV uudistesaate kaastööline ning 1994–1999, 2000–2001 ja 2004–2006 NTV telekanalil näidatava iganädalase telesaate "Futbolnõi klub" saatejuht. Aastatel 2010–2014 juhtis Utkin raadiojaamas Ehho Moskvõ koos Anton Orehiga õhtusaadet "Russki bombardir" ja oli 2008–2018 hommikusaate "Utrennõi razvorot" üks saatejuhtidest. Aastatel 2010–2015 oli ta telekompanii NTV Pljuss spordikanalite peatoimetaja. 2018. aastal lõi Utkin YouTube'is oma kanali, millel oli 2020. aasta mai seisuga 520 000 tellijat. 

Utkin on kirjutanud kaks jalgpalliteemalist raamatut (mõlemad ilmusid 2008. aastal) ja mänginud mitmes mängufilmis. Komöödiafilmides "Den võborov" (2007) ja "Den võborov 2" (2016) kehastas kubernerikandidaati.

Tunnustus
2005 – Venemaa Televisiooniakadeemia auhind TEFI (kategoorias "Parim spordikommentaator")

Välislingid

Venemaa ajakirjanikud
Raadiojaama Ehho Moskvõ saatejuhid
Spordiajakirjanikud
Sündinud 1972
Anton Orehh

Anton Orehh (vene keeles Антон Орехъ; sünninimi Андрей Леонидович Кравченко Andrei Leonidovitš Kravtšenko; sündinud 14. mail 1972 Moskvas) on vene ajakirjanik ja raadiosaatejuht. 

Orehh sündis ajalehetoimetaja, hilisema riigitegelase Leonid Kravtšenko perekonnas. 

1994. aastal lõpetas ta Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli žurnalistikateaduskonna. 

Alates 1992. aastast töötab Orehh raadiojaamas Ehho Moskvõ saatejuhina. Aastatel 2010–2014 juhtis Orehh koos Vassili Utkiniga raadiosaadet "Russki bombardir".

Välislingid

Vene ajakirjanik: Ukrainasse tuleb saata tühjad veokid, mis sealt meie viidud sõja ära toovad. delfi.ee, 13. august 2014

Venemaa ajakirjanikud
Vene saatejuhid
Sündinud 1972
Merefa

Merefa (ukraina Мерефа) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Harkivi rajoonis. Merefa asub Harkivi kesklinnast umbes 23 km edelas.

Asula on rajatud 1595. aastal. Alevi staatuse sai Merefta 1765. aastal ja linnaõigused 1928. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Merefa elanikest ukrainlasi 85,20%, venelasi 12,65%, mustlasi 0,62%, valgevenelasi 0,25%, armeenlasi 0,20%, grusiine 0,14%, tatarlasi 0,10% ja asereid 0,06%.

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
II liiga 2020

II liiga 2020 oli Eesti jalgpalli tugevuselt neljanda liiga II liiga 2020. aasta hooaeg, mis jagunes kahte tsooni - ida/põhi ja lõuna/lääs.  

Hooaeg oli algselt planeeritud alustama 28. märtsil 2020, kuid lükati COVID-19 pandeemia tõttu edasi.

II liiga ida/põhi

Meeskonnad

Liigatabel

|}

II liiga ida/põhi üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad II liiga ida/põhi 12. koht ja III liiga ida ning põhja tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III liiga ida ning põhja tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga ida/põhi 12. kohaga.

Mängutulemused

Parimad väravakütid

II liiga lõuna/lääs

Meeskonnad

Liigatabel

II liiga lõuna/lääs üleminekumängud
Hooaja lõpus osalevad II liiga lõuna/lääs 12. koht ja III liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. kohad üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal II liigas ning kaotajad III liigas. Kõigepealt mängivad omavahel III liiga lõuna ning lääne tsoonide 2. ning seejärel mängib nende mängude võitja II liiga lõuna/lääs 12. kohaga.

Mängutulemused

Parimad väravakütid

Vaata ka
Meistriliiga 2020
Esiliiga 2020
Esiliiga B 2020
III liiga 2020
IV liiga 2020

Viited

II liiga hooajad
2020. aasta Eesti spordis
Dankov

Dankov on linn Venemaal Lipetski oblastis, Dankovi rajooni keskus. Asub Doni jõe ääres, 86 km Lipetskist loodes.

Dankov tekkis 1568. aastal kindlusena Venemaa lõunapiiril. 1957. aastal sai linnaõigused.

Linna elanike arv 2001. aastal oli 23 700 ja 2018. aastal 19 000.

Välislingid 
http://www.dankov-adm.ru/

Venemaa linnad
Lipetski oblast
Alexandru Pînzari

Alexandru Pînzari (sündinud 3. jaanuaril 1973 Căușenis) on Moldova politseinik ja poliitik. Ta oli 16. märtsist 2020 kuni 9.novembrini 2020 Moldova kaitseminister.

Ta lõpetas aastal 1992 Odessas merekooli. Aastal 1997 lõpetas ta Politseiakadeemia (Academia de Poliție „Ștefan cel Mare”)

Ta alustas karjääri aastal 1998 Buiucani (Chișinău linnaosa) politseiinspektsiooni kohtusüsteemi politseiinspektorina. Aastatel 2016–2020 töötas ta Politsei peainspektsiooni juhatajana

2020. aasta 16. märtsist kuni 9. novembrini oli ta Moldova kaitseminister.

Ta valdab inglise, vene ja rumeenia keelt.

Viited

Moldova poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1973
Sulev Nurme

Sulev Nurme (sündinud 15. august 1971) on eesti maastikuarhitekt. Eesti Maastikuarhitektide Liidu liige ja asutajaliige. Maastikuarhitekt ja partner ettevõttes AB Artes Terrae OÜ.

Kaitses magistrikraadi aastal 2000 Eesti Maaülikoolis teemal "Ainekursuse haljasalad ja väljakud optimeerimine" (juhendaja Koit Alekand ja doktorikraadi aastal 2019 Tallinna Tehnikaülikoolis teemal "Eesti 18. sajandi mõisaansamblid 21. sajandi maastikuplaneerimises: avastamine, mõistmine, tõlgendamine" (juhendaja Zenia Kotval).

On töötanud lektorina Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudis (1998–2005), Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis (2005-2015) ja Luua Metsanduskoolis.

Tunnustus
2013 Maastikuarhitektuuri Aasta Tegu (2012. aastal ilmunud raamatu "Pargiterminite seletussõnaraamat" eest)

Viited

Välislingid
SulevNurme.org

CV ETISes.

Eesti maastikuarhitektid
Luua Metsanduskooli õpetajad
Eesti Maaülikooli vilistlased
Sündinud 1971
Monastõrõštše

Monastõrõštše (ukraina Монастирище, vene Монастырище) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Monastõrõštše rajooni halduskeskus. Monastõrõštše asub Tšerkassõst umbes 175 km läänes ja Umanist ligikaudu 40 km loodes.

Monastõrõštšet on esmamainitud 1613. aastal, linnaõigused sai 1985. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Monastõrõštše elanikest ukrainlasi 97,18%, venelasi 2,18%, valgevenelasi 0,12% ja juute 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Tšerkassõ oblast
Tõnis Liinat

Tõnis Liinat (sündinud 13. detsembril 1985) on Eesti ettevõtja ja poliitik, 2019. aasta maist Pirita linnaosa vanem. 

Detsembrist 2016 on ta Keskerakonna liige. 

Ta on MTÜ Eesti Kommunaalmajanduse ühing liige.

Viited 

Eesti poliitikud
Sündinud 1985
Bent Rushmore

Bent Rushmore (sündinud 6. mail 1978 Tallinnas) on eesti muusik, ansambli Köömes kitarrist ja kunstnik.

Diskograafia 
Kööga (ansambel Köömes koosseisus 2012)

Adjöö (ansambel Köömes koosseisus 2013)

Olla hull (ansambel Köömes koosseisus 2016)

Soi Dog (2017)

Steps to Calmness (2019)

Kosmose jõgi (ansambel Köömes koosseisus 2020)

Välislingid 
Bent Rushmore kodulehekülg
Spotify
Soundcloud

Eesti muusikud
Sündinud 1978