joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Vahhabism

Vahhabism (ar  الوهابية‎ al-Wahhābiya(h)) on Najdist pärit salafistliku teoloogi Muhammad ibn Abd al-Wahhabi (ar محمد بن عبد الوهاب‎; 1703–1792) algatatud (tema sõnul taaselustatud) ultrakonservatiivne usuliikumine islami puhastamiseks uuendustest (ar بدعة bid‘ah). 18. sajandil asutatud vahhabismi esindajad eitavad sufismi ja igasugust usulist uuendamist ning peavad eeskujuks ja mõõdupuuks vaid prohvet Muhammadi ja tema kogukonna tavasid. Vahhabism on Saudi Araabia ametlik usupoliitika. 

Ibn Abd al-Wahhabit mõjutasid Ibn Taymiyya kirjutised. Sellest tulenevalt oli ta vastu keskaegsele usutõlgendamisele, ta nõudis Koraani ja prohveti õpetussõnade (ar الحديث al-ḥadīth) järgimist, sarjas araablaste moraalset langust ja poliitilist nõrkust ning mõistis hukka idolaatria ehk pühakute, pühamute ja kalmude austamise. Väites, et need, kes ei jaga tema vaateid, pole õiged muslimid, andis ta Araabia poolsaare keskplatoo Diriyah'i ja Najdi valitsejaile ning saudi hõimupealikule Muhammad ibn Saudile õiguse naabreid rünnata, kuigi Koraan keelab muslimitel omavahel sõdida. Sellest usulis-poliitilisest liidust sündis üksteise järel kolm Saudi riiki. Saudi Araabia rahastatud pühamute, koolide ja heategevusprogrammide tõttu kasvab vahhabism suur mõju ka mujal islamimaailmas.

Koolkonna alus on täielik monoteism (ar توحيد tawḥīd) ehk usk ühtainsasse Jumalasse.
See on viinud varase islami mälestiste hävitamiseni Saudi Araabias, eelkõige selle lääneosas Hejazi piirkonnas, Meka ja Medina lähikonnas. 
Prohvet Muhammadi ja islami algusega seotud mošeed, kalmud, ajaloolised paigad ja elumajad hävitati, et Medinas Masjid al-Nabawi ja Mekas Masjid al-Harami
mošee juurdeehitistele ruumi teha. Saudi kuninga ehk Mõlema Pühamu Hoidja (ar خادم الحرمين الشريفين khādim al-ḥaramain al-šarīfain) esindajad väidavad, et sel viisil püütakse mahutada rohkem hadži 
palverändureid. Vastased aga näevad seda kui riiklikult toetatud vahhabistlikku usupuhastust, mis äärmusliku monoteismi vaimus võitleb igasuguse pühaduse austamise
vastu, kartes, et vahendajad inimese suhtlemisel Jumalaga võiksid viia idolaatria ja polüteismini (ar شرك‎ širk).

Viited

Islam
Kana (täpsustus)

Sõnal kana on mitu tähendust.
Kana on kodulind.
Kana on jaapani silpkiri.
"Kana" on laul ansambli Rock Hotel repertuaarist; autoriteks Heigo Mirka ja Astrid Reinla

Vaata ka 

Kana kuulub perekonda džunglikana.
Kanaliha on toiduaine.
Kanaküla on küla Saarde vallas.
Harald Tammer

Harald Tammer (9. jaanuar 1899 Tallinn – 6. juuni 1942 Suhhobezvodnoje vangilaager, Gorki oblast) oli eesti ajakirjanik, atleet ja jõutõstja. 

Ta hakkas spordiga tegelema 1915. aastal ja võttis vabatahtlikult osa Vabadussõjast (ohvitseri asetäitja).

1920. aasta suveolümpiamängudel Antwerpenis saavutas ta kuulitõukes 6. koha. 1922. aasta MM-il võitis ta tõstmise raskekaalus kuldmedali. 1923. aastal oli ta tõstmise raskekaalus Göteborgi mängude võitja. 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta tõstmise raskekaalus pronksi.

1921–1929 oli ta Eesti Spordilehe peatoimetaja ja 1933. aastast Eesti Olümpiakomitee liige. 1933–1940 töötas ta Päevalehe peatoimetajana. Ta oli ka Eesti Punase Risti juhatuse sekretär. 

1937. aastal sai ta Rahvuskogu Teise Koja liikmeks.

Tammer käis 1937. aastal Eesti delegatsiooni liikmena tutvumas saksa kunsti ja saavutustega Königsbergis, Münchenis, Nürnbergis, Frankfurdis, Düsseldorfis, Oldenburgis, Hamburgis ja Berliinis. Münchenis külastas ta degenereerunud ja ametlikult soositud kunsti kujutavaid näitusi. Eesti delegatsioon leidis kokkuvõttes, et rahvussotsialistlik liikumine sobib Saksa rahva iseloomu ja maitsete põhilistele omaduste ning Saksa olustikuga.

Nõukogude okupatsioonivõimud arreteerisid ta 1941. Suri vangilaagris.

Tunnustus
Läti Karutapja ordeni III järk
1940 – Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

Viited

Välislingid

 

Eesti tõstjad
Eesti kuulitõukajad
1920. aasta suveolümpiamängude osalejad
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Eesti ajakirjanikud
Vabadussõja veteranid
Rahvuskogu liikmed
Eesti Olümpiakomitee liikmed
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1899
Surnud 1942
Andrei Ambros

Andres Ambros (õieti Andrei Ambros; sündinud 1. aprillil 1966 Tallinnas) on endine Eesti sõjaväelane, Spetsiaalsete Operatsioonide Grupi asutaja ning endine ülem. 

Tõi Eestisse Soomest modernse jūjutsu.

Välislingid 
 

Eesti sõjaväelased
Eesti treenerid
Eesti sporditegelased
Sündinud 1966
Kaido Kaaberma

Kaido Kaaberma (sündinud 18. novembril 1968 Haapsalus) on eesti endine epeevehkleja ning vehklemistreener ja poliitik.

Suveolümpiamängudel on ta osalenud 1992., 1996. ja 2000. aastal. Treenerina ka 2016 ja 2021.

1999. aastal saavutas ta vehklemise MM-il pronksmedali Soulis individuaalses arvestuses. 2001. aastal saavutas ta hõbemedali vehklemise MM-il Nîmes'is võistkondlikus arvestuses. 

Septembris 2006 töötas ta firmas Roi tootmisjuhina. 

Veebruaris 2009 sai temast Eesti Vehklemisliidu peatreener.

Liikmesus
2009. aasta teisel poolel astus Kaaberma Eesti Reformierakonda.

Tunnustus
1990 suurmeister
1992 Eesti aasta meessportlane
2014 Eesti Vabariigi spordipreemia (epeenaiskonna treenerite kollektiiv – Kaido Kaaberma, Samuil Kaminski, Viktor Kirpu, Helen Nelis-Naukas, Natalja Kotova – silmapaistva ja tulemusliku töö eest Eesti kuldse epeenaiskonna ettevalmistamisel vehklemise Euroopa meistrivõistlusteks 2013. aastal)
2021 Aasta treener

Viited

Välislingid

Eesti vehklejad
Eesti 1992. aasta suveolümpiamängudel
Eesti 1996. aasta suveolümpiamängudel
Eesti 2000. aasta suveolümpiamängudel
Nõukogude Liidu vehklejad
Eesti vehklemistreenerid
Sündinud 1968
Daniel Vaarik

Daniel Vaarik (sündinud 4. aprillil 1973) on eesti suhtekorraldaja ja ajakirjanik.

Vaarik on lõpetanud Miina Härma Gümnaasiumi ja õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust.

Daniel Vaarik on töötanud Rahva Hääle majandustoimetajana, majandusministeeriumi avalike suhete talituse juhatajana, Mart Siimanni valitsuse pressinõunikuna ja rahandusministeeriumi nõunikuna. Ta on olnud AS-i Eesti Loto nõukogu liige (1999–2001) ja AS-i Perioodika nõukogu liige. 

Vaarik on asutanud ühe Eesti kodanikuajakirjanduse näidetest, blogi Memokraat ning on kuulunud EMSL-i, ja kuulub ELFi ja Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS nõukokku.

Ta on tulundusühistu Tuleva asutajaliige.

2019. aastal asutas ta meediakanali Levila.

Ta valdab eesti, inglise ja vene keelt.

Teosed 

 2012 "Praktikaaruanne" 
 2014 "Sõnumiseadja käsiraamat"

Tunnustus
 2010 Oivalise ajakirjanduse aastapreemia (Vabadussõja võidusamba rajamisega kaasnenud sekelduste kajastamise eest oma blogis Memokraat)

Välislingid
 Memokraat
 "Valitsuse press: Daniel Vaarik ja Hanna Hinrikus asuvad ametisse" EPL/pressiteade, 1. veebruar 2002

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Eesti suhtekorraldajad
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Sündinud 1973
Arne Kaasik

Arne Kaasik (sündinud 2. oktoobril 1947 Rutjal) on eesti looduskaitsetegelane ja loodusfotograaf.

Ta on töötanud pikka aega Lahemaa rahvuspargi administratsiooni asedirektorina ja direktorina.

Tunnustused
1993 Fred Packard Award
2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2016 Eesti looduskaitsemärk
2018 Nimeline pink Palmse mõisapargis

Viited

Eesti looduskaitsjad
Eesti loodusfotograafid
Eesti vabamüürlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1947
Tarmo Türkson

Tarmo Türkson (sündinud 17. aprillil 1967 Kohtla-Nõmmel) on Eesti riigiametnik, endine Teabeameti (2001–2011) peadirektor ja Siseministeeriumi kantsler (2011–2012).  

Tarmo Türkson lõpetas 1992. aastal Tartu Ülikooli ajaloo osakonna cum laude. Diplomitöö oli "Eesti-Prantsuse suhted 1934–1940". Sellest ajast oskab ta suhelda prantsuse keeles. Ta oskab ka inglise ja vene keelt. 

Pärast ülikooli lõpetamist 1992. aastal asus ta tööle Eesti Vabariigi Riigikantselei Teabeteenistusse, kus töötas kuni 1995. aastani, kui see oli juba Välisministeeriumi haldusalas. Aastatel 1996–1998 töötas Eesti suursaatkonnas Moskvas ja seejärel taas Eesti Vabariigi Teabeteenistuses, olles selle juhi kohusetäitja. 1. märtsil 2001 asutati teabeteenistuse asemele uus amet – Teabeamet. Tarmo Türkson jätkas selle peadirektori kohusetäitjana ja nimetati mõni kuu hiljem peadirektoriks. Ta juhtis Teabeametit kuni 26. jaanuarini 2011.

3. jaanuaril 2011 esitas siseminister Marko Pomerants Tarmo Türksoni Siseministeeriumi kantsleri kandidaadiks. Alates 27. jaanuarist 2011 kuni 31. oktoobrini 2012 oli ta Siseministeeriumi kantsler. Alates 1. novembrist 2012 asus taas tööle Teabeametis.

Tunnustus
 2003 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2004 Auleegioni orden (rüütel)

Isiklikku
Tarmo Türksoni abikaasa on kursuseõde, Eesti Kunstimuuseumi peavarahoidja Kersti Kuldna-Türkson. Neil on kaks last.

Ta armastab vabal ajal lugeda. Kogub münte (kogus on tuhatkond eksemplari).

Viited

Välislingid 
Mees, kes juhib Eesti välisluuret
Türkson sai siseministeeriumi kantsleriks, Postimees, 6. jaanuar 2011 

Eesti riigiametnikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Auleegioni rüütlid
Sündinud 1967
Tiit Haagma

Tiit Haagma (sündinud 5. aprillil 1954 Tallinn – 27. mai 2021) oli eesti purjetaja, jääpurjetaja, purjemeister ja muusik; ansambel Ruja basskitarrist.

Ta võitis jääpurjetamises DN-klassis 1984. aasta maailmameistrivõistlustel kuldmedali ning 1989. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Samuti sai ta hõbemedali 1984. aasta Euroopa meistrivõistlustel.

Aastal 1984 valiti ta Eesti parimaks meessportlaseks.

Haagma on tegelenud ka avamerepurjetamisega.  Ettevõttes C-Purjed OÜ valmisid tema käe all ümber maailma seilanud Lennuki purjed. 

Mängis 1972–1986 ansamblites Varjud ja Ruja basskitarri.

Viited

Välislingid 
 

Eesti purjetajad
Eesti basskitarristid
Ruja
Eesti jääpurjetajad
Sündinud 1954
Surnud 2021
Sümfoonia nr 4 (Šostakovitš)

Dmitri Šostakovitš kirjutas 4. sümfoonia, Opus 43, ajavahemikus septembrist 1935 maini 1936. Tema äsja lavastatud ooperit rünnanud arvustuste tõttu otsustas ta veel prooviperioodi vältel esmaettekande ära jätta. Sümfoonia kandis esmakordselt ette alles 30. detsembril 1961 Moskva Filharmoonia Orkester Kirill Kondrašini juhatusel.

Vorm 
Sümfoonia koosneb kolmest osast ja kestab umbes tunni. Esimene ja viimane osa kestavad 25 minutit või üle selle ning keskmine ainult 8-9 minutit.

Orkestratsioon

Šostakovitš kasutab selles teoses väga suurt, selgelt üle 100 mängijaga orkestrit. Kuna tegemist on ka tehniliselt ja emotsionaalselt väga nõudliku muusikaga, on see tema sümfooniate seas üks vähem esitatuid.

Sümfooniad
Toomas Kivisild

Toomas Kivisild (sündinud 11. augustil 1969) on eesti geneetik.

Ta on töötanud Eesti Biokeskuses ja Tartu Ülikoolis.

Ta  on Cambridge'i Ülikoolis inimese evolutsioonigeneetika õppejõud.

Viited

Eesti geneetikud
Sündinud 1969
Evar Saar

Evar Saar (võru keeles Saarõ Evar; sündinud 16. augustil 1969) on võro keeleteadlane, ajakirjanik ja võru keele aktivist. Nimeteadlasena tegeleb ta peamiselt Vana-Võromaa kohanimede uurimisega.

Ta on alates 1995. aastast töötanud Võru Instituudis. Lisaks on ta mahepõllumees.

Saar on üks Eesti kohanimeraamatu autoreid. 2014. aastal avaldas ta võrukeelse luulekogu "Kõnõla mõtsan mädänü puuga".

Ta on olnud Võro Selts VKKF-i juhatuse liige.

Haridus 
Aastail 1984–1987 õppis Saar Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis. 

1987. aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli ja lõpetas selle 1996. aastal bakalaureusekraadiga ajakirjanduse erialal. Järgnevalt õppis ta vahemikus 1997–2001 Tartus magistrantuuris eesti ja läänemeresoome keeleteadust (1997–2001), käsitledes oma kraaditöös Räpina ja Vastseliina kohanimesid. 2000. aastal asus ta eesti keele erialal doktoriõppesse ning kaitses 2008. aastal filosoofiadoktori kraadi tööga "Võrumaa kohanimede analüüs enamlevinud nimeosade põhjal ja traditsioonilise kogukonna nimesüsteem".

Ta on üliõpilasseltsi Veljesto liige.

Isiklikku
Ta on abielus keeleteadlase ja nimeuurija Mariko Fasteriga.

Teosed
 2002 - "Võromaa kotussõnimmist" (koostaja koos Mariko Fasteriga. Võro Instituut. 
 2003 - "Nimekorralduse analüüs" (koostaja koos Eve Alenderi, Kariti Henno, Annika Hussari ja Peeter Pälliga). Eesti Keele Sihtasutus. ISBN 9789985790526
 2009 - "Võrumaa kohanimed". Tartu Ülikooli Kirjastus. ISBN 9789949190430
 2014 - "Kõnõla mõtsan mädänü puuga". Vahtsõ-Horma talu. ISBN 9789949338405

Artikleid
 Võru nime päritolust, Keel ja Kirjandus 7/2009 (PDF-fail)
 Evar Saar: Loomuliku kakskeelsuseni, Delfi, 17. oktoober 2007

Tunnustus
 2004 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
 

Eesti keeleteadlased
Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
EYS Veljesto liikmed
Võrukesed
Sündinud 1969
Emmanuel Petit

Emmanuel Laurent Petit (sündinud 22. septembril 1970 Dieppes) on Prantsusmaa endine jalgpallur, poolkaitsja.

Klubikarjäär 
Petit mängis oma karjääri jooksul sellistes klubides nagu Monaco, Arsenal, Barcelona ja Chelsea.

1997–98 hooajal aitas ta Arsenalil võita Premier League'i.

Koondisekarjäär 
Prantsusmaa jalgpallikoondist esindas Petit 1998. ja 2002. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlustel ning 1992. ja 2000. aasta Euroopa meistrivõistlustel. 

1998. aastal tuli ta koondisega maailmameistriks, sealjuures lõi Prantsusmaa kolmanda värava finaalmängus, ja 2000. aastal Euroopa meistriks.

Kokku mängis Petit Prantsusmaa eest aastatel 1990–2003 63 mängu ja lõi 6 väravat.

Saavutused

Klubid 
 Monaco
 Ligue 1: 1996–97
 Coupe de France: 1990–91
 Arsenal
 Premier League: 1997–98
 FA Cup: 1997–98
 FA Charity Shield: 1998, 1999

Rahvuskoondis 
 Prantsusmaa jalgpallikoondis
 Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 1998
 Euroopa meistrivõistlused: 2000

Individuaalsed
 PFA Premier League'i hooaja sümboolne meeskond: 1998–1999
 Premier League'i kuu parim mängija: aprill, 1998

Viited

Välislingid

Prantsusmaa jalgpallurid
AS Monaco FC jalgpallurid
Arsenal FC mängijad
FC Barcelona mängijad
Chelsea FC mängijad
Sündinud 1970
Sihi tänav

Sihi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe, Nõmme, Hiiu ja Kivimäe asumis.

Sihi tänav on paralleelne Vabaduse puiesteega. Tänav algab Pärnu  maanteelt, ristub Väikese Illimari tänavaga, kulgeb alguses üldiselt edelasse, teeb mitu kerget käänakut, keerab lõpuks loodesse ning lõppeb Raudtee tänaval.

Sihi tänavaga ristuvad Kirde, Näituse, Kaevu, Vaigu, Side, Haava, Õie, Valdeku, Seene, Nurme, Lõuna, J. Mändmetsa, Kaare, Tähe, Hiiu, Pargi, Sanatooriumi, Kõla, Künni, Põllu ja Voolu tänav.

Sihi tänava pikkus on 3,8 km.

Tänava suurim paarisarvuline majanumber on 126 ja paarituarvuline 183.

Viited

Nõmme linnaosa tänavad
António Damásio

António Rosa Damásio (sündinud 25. veebruaril 1944 Lissabonis) on portugali päritolu teadlane, neurobioloog.

Tema uurimisvaldkonnaks on teadvus ja ajuprotsessid.

Portugali teadlased
Neurobioloogid
Sündinud 1944
Johannes Grant

Johannes Grant VR II/3 (24. august 1890 Orajõe, Pärnumaa – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti sõjaväelane (kapten), Vabadussõja võitleja.

21. veebruaril 1920 autasustati teda II liigi 3. järgu Vabadusristiga (seeria 48). 

J. Grant arreteeriti NKVD poolt 8. märtsil 1950 Tallinnas, saadeti Ozjorlagi vangilaagrisse Irkutski oblastis. Vabastati 1955.

Viited

1. Jalaväerügemendi koosseis
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Korporatsioon Vironia liikmed
Sündinud 1890
Surnud 20. sajandil
Surmaaeg puudub
Toitumissuhted

Toitumissuhted ehk troofilised suhted on ökosüsteemis liikide vahel esinevad püsivad seosed toitumise objekti alusel.

Toitumissuhted moodustavad toitumissuhete võrgu. Selle võrgu osadeks on toitumisahelad. Ökosüsteemi võib vaadelda ka tsükli ehk ringena. Selle tsükli kolm põhilist osa on orgaanilise aine esmased sünteesijad, tootjad (produtsendid), tarbijad (konsumendid) ja lagundajad (destruendid). Loodus on jätkusuutlik just tänu sellise sünteesi ja lagundamise pidevale teineteist täiendavale, tasakaalustavale protsessile, aine ringkäigule. Lagundajad moodustavad laguahela, mille lõpuks on orgaaniline aine täiesti lagunenud, muutunud anorgaaniliseks. See on siis jällegi tootjate, autotroofide poolt taaskasutatav. Põhjaliku lagundamise tulemusena pole looduslikus ringkäigus kasutult kogunevat prügi. Ökosüsteemi reostumine ja saastumine on üksnes inimeste tegevusest tulenev.

Vaata ka
Toitumisahel
Toitumisviisid
Troofiline püramiid
Troofiline tase

Toitumine
Henrik Normann

Henrik Normann (sündinud 1. juulil 1971) on eesti meelelahutustegelane ja näitleja.

Haridus 
1989. aastal lõpetas Tallinna Nõmme Gümnaasiumi.

1993. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala.

Töökohad 
Töötanud 1993-1996 Makarov Music Managementis.

Veel on töötanud ETV-s, Top Raadios, raadios B3, Tipp Televisioonis ja Sky Plus-is.

Ta töötas 2009. aasta oktoobrist kuni märtsini 2010 Tallinna Munitsipaalpolitsei Ameti peaspetsialistina.

Telesaadetes osalemine 

 2006 "Püramiid"
 2008 "Tantsud tähtedega"
 2013 "Su nägu kõlab tuttavalt"

Televisioon 

 1993 "Õnne 13" (Ingmar)
 2000 "Vanad ja kobedad" (Maie Põld ja Väino)
 2003-2004 "Õpetajate tuba" (koolidirektor Kaljo Puslak)
 2008-2011 "Eestlane ja venelane" (Tõnu)
 2010-2012 "Kälimehed" (Priidik)

Film 

 2003 "Vanad ja kobedad saavad jalad alla" (Maie ja Väino)

Režissöörina valminud teosed 

 2018 "Elu hammasratastel" (film)
 2022 "Armastus" (seriaal)

Poliitika 
Ta on alates aprillist 2009 Keskerakonna liige.

Isiklikku
Ta oli 2008-2011 abielus Katre Kütiga.

2018. aastast on Normann suhtes Kristina Pauga.  

Tema isa on endine muusikaõpetaja ja endine Tallinna Muusikakooli direktor Toots Normann.

Viited

Välislingid
Verni Leivak. Normannid vabanesid pere õudusunenäost, Õhtuleht, 1. november 2000
Henrik Normann kolis naisest lahku, Postimees, 7. veebruar 2007

Eesti näitlejad
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Sündinud 1971
Constantin von Weiss

Constantin Alexander Clemens von Weiss VR I/2 (Venemaal tuntud kui Konstantin Aleksandrovitš, vene keeles Константин Александрович фон Вейс) (29. juuli 1877 Tsarskoje Selo, Peterburi kubermang – 17. juuni 1959 Augsburg, Baierimaa Saksamaa) oli Venemaa keisririigi ja Eesti sõjaväelane (polkovnik), Balti pataljoni ülem Vabadussõjas.

Päritolu
Weiss põlvnes 1878. aastal Eestimaa rüütelkonda immatrikuleeritud aadlisuguvõsast. Ta sündis Varudi mõisniku Alexander Karl Clemens von Weissi (1840−1921) ja tema abikaasa krahvinna Alexandrine Nierothi (1846−1895) vanema pojana.

Sõjaväeline karjäär Esimese maailmasõjani
Ta õppis Paažikorpuses ja astus pärast selle lõpetamist 1895. aastal sõjaväeteenistusse. Teenis 4. Keiserliku Perekonna kaardiväe kütipataljonis ja ülendati 1897. aastal alamporutšikuks. 1909. aastal sai ta kapteni auastme.

Teenistus Esimese maailmasõja ajal
Esimesest maailmasõjast võttis ta osa 4. Keiserliku Perekonna kaardiväe kütipolgu koosseisus; aastal 1917 oli ta selle väeosa komandör. 1915. aastal ülendati ta polkovnikuks.

Eesti Vabadussõjas
Aastal 1917 naasis ta kogu perega Eestisse. 1. jaanuaril 1919 sai ta Eesti Vabadussõja ajal Eesti Vabariigile lojaalsetest baltisakslastest moodustatud Balti pataljoni ülemaks. Ta sai suvel 1919 haavata ja viibis haiglas. 1. septembril 1919 nimetati ta 1. Diviisi ülema abiks. 

Aastal 1925 läks ta koloneli auastmes erru ning hakkas pidama oma Varudi jäänukmõisa.

Teises maailmasõjas
Teise maailmasõja ajal oli ta Saksa armee juures põllumajandusnõunikuks. Aastatel 1955–1959 (kuni surmani) elas ta Saksamaal Augsburgis.

Sõjaväeline karjäär

Autasud

Venemaa autasud
 Püha Vladimiri ordeni IV klass koos mõõkade ja lindiga (1914)
 Püha Stanislavi ordeni III klass (mõõgad ja lint 1915)
 Püha Stanislavi ordeni II klass (1906)
 Püha Anna ordeni II klass (1909; mõõgad 1915)
 Püha Anna ordeni IV klass (mõõk) (1915)
 Püha Georgi ordeni IV klass (1915)
 Püha Vladimiri ordeni III klass koos mõõkadega (1917)

Eesti Vabariigi autasu
 Vabadusristi I liigi 2. järk

Viited

Kirjandus
Trei, Armand. Unustatud rügement. Balti pataljon (rügement) Eesti Vabadussõjas. Grenader, 2010.

Välislingid

Georgi ordeni mitte-eestlastest kavaleride elulood
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Русская армия в Великой войне: Картотека проекта. Вейс Константин Александрович
Oberst Constantin von Weiss Kommandeur des Balten-Regiments, Der Aufstieg, 3 detsember 1933

Balti Pataljoni koosseis
Eestimaa aadlikud
Eestimaa mõisnikud
Korporatsioon Estonia liikmed
Saksa-Balti Erakonna poliitikud
Püha Anna IV klassi ordeni kavalerid
Püha Georgi IV klassi ordeni kavalerid
Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1877
Surnud 1959
Viik (täpsustus)

Viik on võrdne tulemus või mänguseis.
Viik ehk väljaviik on kiibi korpusest väljaulatuv metallkontakt.
Läbiviik on trükkplaadi või mikrokiibi põhimiku kihtide vaheline ühendus
Viik on laht, lahesopp
Suur viik
Väike viik
Viik ehk viigimari
Viik on sissepressitud volt püksisäärel
Viik (perekonnanimi)
Ilmaennustus

Ilmaennustus on see osa meteoroloogiast (sünoptiline meteoroloogia ehk sünoptika), mis tegeleb ilmade ennustamisega. Kogu ilmade ennustamisega seotud tegevust nimetatakse ilmateenistuseks (Riigi Ilmateenistus). 

Tavaliselt ennustatakse ilma muutuste viisi, mingiks ajaks, mingis kohas. Ilmaprognoose tehakse periooditi.

Ilmaennustused jagunevad kahte gruppi: üldkasutatavad ja erialased. 

üldkasutatavad ilmaennustused koostatakse laiema avalikuse jaoks ja edastatakse meedia kaudu, nendes on lühike kirjeldus oodatava pilvisuse, atmosfäärnähtuste, tuule, õhutemperatuuri, õhuniiskuse ja õhurõhu kohta. Eestis on üldkasutatav ilmaennustus kättesaadav interneti saidilt www.ilm.ee;
Erialased ilmateated ja -ennustused:
lennundusmeteoroloogiline ennustus: sisaldab detailsemat infot oodatava tuule tugevuse, tuule suuna, nähtavuse, atmosfäärinähtuste, -frontide, pilvisuse, õhutemperatuuri, jäätumisohu, sademete, õhu turbulentsi, õhurõhu jne. kohta;
Mereilmaennustus: ennustatakse täiendavalt oodatavat pinnalainetuse iseloomu ja lainekõrgust. 
Põllumajandusele vajalik ennustus.

Viited

Meteoroloogia
Heigo Miidla

Heigo Miidla (Herald Manivald Middenbritt; 29. detsember 1919 Kloostri vald, Harjumaa – 22. mai 1989) oli eesti taimefüsioloog.

Tegeles puuvilja- ja marjakasvatuse, eriti viinamarjakasvatuse arendamisega.

Ta on maetud Tartusse Vana-Jaani kalmistule.

Eesti taimefüsioloogid
Tartu Ülikooli professorid
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1919
Surnud 1989
EDVAC

EDVAC (inglise keeles Electronic Discrete Variable Automatic Computer) oli üks esimestest raalidest.

Nagu ENIAC, loodi ka EDVAC USA armee Ballistiliste uuringute laboratooriumis. EDVACi väljatöötamine algas juba enne ENIACi valmimist. ENIACi väljatöötajate Presper Eckerti ja John Mauchlyga liitusid John von Neumann ja mõned teised teadlased. Uus projekt käivitus von Neumanni aruande järgi 1945. aastal. Uue arvuti loomise leping kirjutati alla 1946. aasta aprillis. Esimene eelarve oli 100 000 USA dollarit. Konstrueerimise põhiprobleem oli töökindlus ja odavuse vahekord, aga siiski oli EDVACi lõppmaksumus peaaegu 500 000 dollarit, 5 korda suurem eelarvest.

EDVAC paigaldati Ballistiliste uuringute laboratooriumi 1949. aasta augustis. Alguses avastati ja kõrvaldati hulk rikkeid. EDVAC alustas tööd 1951, kuigi ainult piiratud ulatuses.

EDVACi valmimine lükkus edasi vaidluste tõttu EDVACi patendiõiguse üle ühelt poolt Eckerti ja Mauchly ning teiselt poolt Pennsylvania ülikooli vahel. Lõpuks lahkusid Eckert ja Mauchly töölt ja asutasid 22. detsembril 1947 Eckert-Mauchly Arvutikorporatsiooni, võttes endaga enamuse EDVACi kallal töötanud inseneridest. Nende ettevõte müüdi 1950 ja selle õigusjärglane on tänapäeval Unisys.

1960. aastal töötas EDVAC üle 20 tunni päevas. Keskmine töötõrgeteta töötamise aeg oli 8 tundi järjest. Vahepealsete aastate jooksul oli teda täiustatud: ta oli saanud 1953 perfokaartidel töötava sisend-väljundseadise, 1954 lisamälu aeglasema magnettrumli kujul ja 1958 ujukoma kasutava aritmeetikaseadise.

EDVAC töötas kuni 1961. aastani, mil ta asendati märksa võimsama ja mitu korda suurema mäluga raaliga BRLESC. EDVAC oli töökindel ja produktiivne raal.

Tehnilised andmed 

EDVAC kasutas erinevalt ENIACist kahendsüsteemi. Sisse olid ehitatud liitmine, lahutamine, korrutamine ja jagamine. Mälumaht oli 1000 (hiljem 1024) 44-bitist sõna ehk 5,5 kilobaiti.

EDVAC koosnes järgmistest komponentidest:
magnetlindiga sisend-väljundseadis
ostsilloskoobiga juhtimisseadis
keskprotsessor, mis võttis vastu juhtimisseadisest ja mälust juhiseid ning edastas neid teistele seadistele
arvutusseadis, mis teostas korraga ühe aritmeetilise operatsiooni arvupaariga ja saatis tulemuse mällu pärast selle kontrollimist dubleerival seadisel
taimer
kaheosaline mäluseadis, mille kumbki osa koosnes 64 osast, millest igaüks säilitas 8 sõna
kolm vahetulemuste registrit, igaüks ühe sõna jaoks

EDVAC kulutas liitmistehtele 864 mikrosekundit ja korrutustehtele 2,9 millisekundit.

EDVAC sisaldas peaaegu 6000 lampi ja 12 tuhat dioodi ning tarbis võimsust 56 kW. Ta vajas põrandapinda 45,5 m² ja kaalus 7,85 tonni. Tema töö igat 8-tunnist vahetust teenindas 30-liikmeline personal.

Arvutid
Kersti Lootus

Kersti Lootus (sündinud 8. jaanuaril 1953) on eesti maastikuarhitekt.

Tunnustus
2007 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Silja Konsa, Urve Sinijärve, Olev Abneri ja Ants Heinaga; mitmekülgse teatmeteose "Eesti pargid" eest)
2011 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Heidi Viilopi, Siim Lootuse ja Kiur Lootusega; Pärnu Vallikääru park – kaasaegse linnapargi delikaatne lahendus ajaloolises linnakindlustusvööndis

Välislingid
Tiina Kolk (2006). Kersti Lootus arvestab maastiku pisimatki eripära. Äripäev 5. juuli 2006.

Eesti arhitektid
Eesti maastikuarhitektid
Sündinud 1953
Matera

Matera on linn Itaalias Basilicata maakonnas. See koosneb elavast linnaosast ja vaiksest piirkonnast.

Matera on 2019. aasta Euroopa kultuuripealinn.

Sassi di Matera 

Sassi di Matera on Matera koobaste linnaosa. See rajati umbes 8. sajandil. Pikapeale muutus koobaselamute kasutamine väga populaarseks ja 18. sajandil rajati väga uhkeid koobaselamuid, kus elati 20. sajandi keskpaigani, kuni valitsus asustas elanikud sunniviisiliselt linna uuematesse piirkondadesse. Kõik elanikud siiski ei lahkunud ja piirkonnas elatakse siiamaani.

Museo Nazionale Ridola 

Museo Nazionale Ridola on riiklik muuseum. Toomkirik on pärit 13. sajandist. Samuti asub seal Püha Franciscuse kirik, mis on pühendatud Franciscuse 1208. aasta paiku toimunud külaskäigule. Metaponto linn rajati antiikajal. Kunagi oli see üsna jõukas, seal on rahvusmuuseum. Melfi on tänaseks peaaegu mahajäetud keskaegne linn. Selle keskuseks on loss, kus praegu asub muuseum. Seal on toomkirik (ehitatud 12. sajandil ja restaureeritud 18. sajandil), suhteliselt hiljuti rajati FIATi tehas, samuti Palazzo del Vescovado)

Viited

Itaalia linnad
Basilicata
Urdoma

Urdoma on alev Venemaal Arhangelski oblastis Lena rajoonis. Asub Arhangelskist 506 km kagus Komi piiri lähedal.

Urdomad on esmakordselt mainitud 1608. Alev alates 1963. aasast.

Välislingid 
Urdoma koduleht

Venemaa alevid
Arhangelski oblast
HDR

HDR võib tähendada järgnevat:
 Ülisuure ulatusega pildistamine (inglise keeles High dynamic range imaging ehk HDRI, HDR)
 High dynamic range rendering – 3D piltide renderdamise tehnoloogia
 HDR video – suure dünaamikaulatusega video või televisioon
 Kõvaketas-salvesti (inglise keeles Hard disk recorder)
 Hevy Devy Records – plaadikompanii
 High Dose Rate – kiiritusravi meetod
 Higher Degree by Research – ingliskeelne väljend kraadijärgse õppe kohta 
 Homology directed repair – DNA parandamise süsteem, mis esineb imetajate rakkudes
 Habilitation à Diriger des Recherches – kõrgem doktorikraad Prantsusmaal
 Inimarengu aruanne (inglise keeles Human Development Report) – ÜRO poolt igal aastal välja antav dokument 
 Kuiv kuum kivim (inglise keeles Hot Dry Rock) – eksperimentaalne meetod geotermaalenergia tootmiseks
 High Data Rate – Traadita andmeside tehnoloogia
Hendrik Agur

Hendrik Agur (sündinud 3. oktoobril 1965 Viljandis) on Eesti haridusjuht. 

Ta lõpetas aastal 1983 Viljandi 5. Keskkooli ja aastal 1991 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonna (kultuuritöötaja orkestrijuhi eriharul).

Aastatel 2005–2018 oli Agur Gustav Adolfi Gümnaasiumi direktor. 
2019. aasta jaanuaris asus ta tööle Haridus- ja Teadusministeeriumis riigigümnaasiumide rajamise koordineerijana. 2019. aasta aprillis valiti ta septembris tööd alustava Kohtla-Järve Gümnaasiumi direktoriks.

Agur on Eesti era- ja harrastuspilootide ühingu asutaja, juhatuse liige ning endine esimees. Tema algatusel rajati Viljandimaale Karksi valda eralennuväli. Ta oli Karksi valla volikogu esimees kuni 22. märtsini 2012.

Isiklikku 
Tema ema Ingrid Agur on teatrikunstnik, töötanud pikalt teatris Ugala. Isa Jaak Agur on olnud Viljandi haigla arst. Hendrik Agur on Rein Aguri vennapoeg. 

Abielust Hannula Aguriga (Hannula Lepp) sündisid Hendrik Aguril pojad Sander-Sebastian ja Gabriel.

Hendrik Agur abiellus 2014. aastal dirigent Anu Taliga. 29. aprillil 2015 sündis neil poeg. 
Juulis 2016 sai teatavaks, et nende kooselu on lõppenud.

Viited

Välislingid 
 Sergei Mihhailov: "Riik maksab Agurile 800 eurot eluasemekuludeks" ERR, 3. mai 2019
 Teet Korsten: "Hull mees, kes asus Eesti vanima kooli juhi kohalt kõige nooremat looma", Põhjarannik, 27. juuli 2019.

Eesti koolijuhid
Eesti haridustegelased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi direktorid
Sündinud 1965
Euroopa Liidu Põhjala lahingugrupp

Euroopa Liidu Põhjala lahingugrupp (inglise Nordic Battle Group) on Euroopa Liidu lahingugrupp, rahvusvaheline sõjaväeüksus, milles osalevad Rootsi, Soome, Norra, Iirimaa, Läti, Leedu ja Eesti.

Põhjala lahingugrupi ülem oli 2011. aastal Rootsi kaitseväe brigaadikindral Stefan Andersson. 2015. aastal on Põhjala lahingugrupi komandör Rootsi kaitseväe kolonel Torbjörn Larsson.

Põhjala lahingugrupi juhtriik on Rootsi, kes on põhivastutaja lahingugrupi ettevalmistamisel, koordineerib koostööd Põhjala lahingugrupis osalejate vahel ning suhtleb Euroopa Liidu institutsioonide ja teiste liikmesriikidega. Suurbritannia toetab lahingugruppi operatiivtasandi peakorteriga. Lahingugrupi tuumiku moodustab umbes 1500-meheline jalaväeüksus, millele lisanduvad erinevad toetusüksused, kokku ligi 2200 kaitseväelast. Rootsi panustab umbes 1600, Soome 200, Norra 150 ning Iirimaa 140 kaitseväelasega. 

Eesti panuseks lahingugruppi on Scoutspataljoni 34-liikmeline staabikaitserühm, staabiohvitserid, rahvuslik toetuselement üksuste toetamiseks (NSE), luuremeeskond, liikumise ja transpordi koordinatsiooni meeskond (MOVCON) ja sõjaväepolitsei uurija, kokku kuni 55 kaitseväelast. 

Põhjala lahingugrupp, kus osalevad ka Eesti kaitseväelased, on alates 2011. aasta 1. jaanuarist kuni 30. juunini reageerimisvalmiduses. Samasuguses reageerimisvalmiduses on Põhjala lahingugrupp ka 2015. aasta esimesel poolel.

Samuti on 2011. aasta 1. jaanuarist 30. juunini valmiduses Hollandi juhitav Euroopa Liidu lahingugrupp BG-107, millesse panustavad lisaks juhtriigile Saksamaa, Soome, Austria ja Leedu.

Vaata ka
 NORDEFCO

Viited

Välislingid
 Põhjala lahingugrupi kodulehekülg Rootsi kaitseväe veebilehel (inglise keeles)
 Ilves: Põhjala lahingugrupp on hea näide Eesti ja Rootsi koostööst. Postimees.ee, 20. jaanuar 2011.
 Rootsis harjutati Põhjala Lahingugrupi saatmist operatsioonile. Kaitseministeeriumi kodulehekülg, 17. november 2010.
 Force Commander visits Logistic Battalion. Rootsi kaitseväe kodulehekülg, 21. mai 2010.
 Eesti osalus operatsioonides - Euroopa Liidu Põhjala lahingugrupp. Kaitseväe kodulehekülg.
 Urmas Jaagant. Kaitseliidu rühm osaleb Põhjala lahingugrupis. Eesti Päevaleht, 7. jaanuar 2008.

Euroopa Liit
Eesti sõjandus
Väeüksused
Monstercöuq

Monstercöuq on 2009. aastal loodud Eesti rokkansambel.

Liikmed
 Madis Merk – vokaal
 Kurmet Kahju – kitarr
 Andre Nõu – basskitarr
 Robert Vahter – trummid

Diskograafia
 "Pomidoras" (2010, singel)
 "Võibolla" (2010, singel)
 "Sugutung ja surmahirm" (2010, EP)
 "Musculus Lusticus" (2014, EP)
 "Saamatu" (2017, EP)

Lood kogumikel
 "Laks Laks Laks"  kogumikul Trash Can Dance – Sügis (TCD, 2010, CD)
 "Ilusa naise süü"  kogumikul Ühikarottide soundtrack (2010, CD)

Ajalugu
Ansambel Monstercöuq tekkis 2009. aasta augustis, kui lindistati esimene lugu "Täi". Algselt oli see lugu mõeldud ansamblile Liha ning muusika oli ka selle tarbeks pool aastat varem salvestatud. Peale seda oligi bänd sündinud, alguses küll stuudioprojektina. Hiljem võeti bassi mängima endine ansambel Liha laulja Andre Nõu ja trummariks pagan metal bändis Minttaara ja punkbändis Spermik trumme mängiv Robert Vahter. 

2009. aasta lõpus andis Monstercöuq ka oma esimesed kontserdid – Punkentsefaliidi plaadiesitlustuuri raames esineti Pärnus 
Dekadendzis, Tartus Rock'n Roll Heavenis ja Viljandi klubis Puhas Kuld. 

Lugu "Pomidoras" avaldati 2010. aasta alguses esimese singlina ja 15.–21. märtsil oli nimetatud lugu Raadio 2 nädala demo. 

18. juunil esines Monstercöuq esimest korda festivalil "Punk'N'Roll 2010". Kuna Robert ei saanud antud üritusel osaleda, otsustati kasutada asendustrummari, Maleva ja Punkentsefaliidi liikme Priidu Peegel'i abi. 7. augustil esines bänd Muhus, Pallasmaa rannas toimuval üritusel "Üks asi 3".

20. augustil 2010 alustas Monstercöuq oma esimese EP "Sugutung ja surmahirm" lindistamist. Plaat ilmus 26.11.2010, kui toimus ka EP esitluskontsert Tapperis. 

Novembris ilmusid kaks kogumikku, kus peal leidus Monstercöuqi loomingut – Trash Can Dance poolt välja antud "Sügis" (lugu "Laks Laks Laks") ja "Ühikarottide" soundtrack (lugu "Ilusa naise süü").

Välislingid
Koduleht
MySpace
Eesti Ansamblite Andmebaas
Facebook

Eesti rock-ansamblid
Punkansamblid
Heinrich Struck

Heinrich Ewald Struck (24. mai (ukj 5. juuni) 1838 Riia – 16. aprill 1917 Viljandi) oli Eesti vaimulik.

Elulugu

Päritolu ja haridustee
Ta sündis XIX sajandi algul Pommerist Barthist Riiga rännanud kaupmees Wilhelm August Strucki (u 1812−1902) ja tema esimese abikaasa Johanna Friedericke Brachmanni (u 1814−1847) vanema pojana. Õppis esmalt Riias Assmuthi erakoolis, seejärel aastatel 1854–1858 Riia kubermangugümnaasiumis. Astus Tartu ülikooli, kus õppis 1863. aastani teoloogiat ja lõpetas selle gradueeritud tudengina. 1864–1865 täiendas end Lausanne'i ja Erlangeni ülikoolis. 1865. aastal omandas kandidaadikraadi.

Tegevus vaimuliku ja pedagoogina
Liivimaale naasuna sai temast 1865. aastal Liivimaa pastorikandidaat. Prooviaastal (1865−1866) oli ta Tarvastu Peetri koguduses Paul Carlblomi juures. Ordineeriti õpetajaks 30. oktoobril (ukj 11. novembril) 1866. Oli aastatel 1866–1870 Viljandi Pauluse koguduse adjunktõpetaja, olles samaaegselt usuõpetajaks Schmidti Poiste Era-õppe- ja Kasvatusasutuses ja Linna Tütarlastekoolis. Aastatel 1870–1907 oli ta (introdutseeriti 26. aprillil (ukj 8. mail) 1870) Võru Katariina koguduse õpetaja ning samaaegselt kahes linnakoolis usuõpetajaks. Jäi novembris 1907 emerituuri. Emerituuris olles elas Viljandis, kus ta ka suri.

Viited

Viljandi Pauluse koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1838
Surnud 1917
Liivimaa kuningriik

Liivimaa kuningriik oli Eestis aastatel 1570–1577 eksisteerinud Moskva tsaaririigi vasallriik.

Territoorium
Liivimaa kuningriik koosnes Liivimaa kuninga Magnuse valdustest Põltsamaa ja Karksi ümbruses. Ambitsioonikas Magnus lootis, et kui Põhja-Eesti vallutatakse, liidetakse ka need alad tema võimu alla, kuid Põhja-Eesti vallutamine ebaõnnestus, sest Magnuse formaalsel juhtimisel toimunud ligi pool aastat kestnud Tallinna piiramine (1570–1571) lõppes edutult.

Tema valdused Saaremaal ja Kuramaal (endine Kuramaa piiskopkond) kuningriigi valduste hulka ei loetud. Kuningriigi keskuseks oli Põltsamaa. 

Kuningriigi territoorium piirnes põhjas Rootsi kroonile allunud territooriumidega, kagus aga 1561. aastaks Vene tsaaririigi vägede poolt vallutatud Tartu linna (1558), Tartu piiskopkonna ja osa Liivi ordu territooriumiga, kus suuremal osal vallutatud alast kehtis Moskva tsaaririigi võim kuni 1582. aastani.

Valitsemine
Sisuliselt ei erinenud selle staatus eriti vojevoodkonna omast, kuid Moskva tsaar Ivan IV rajas selle propagandistliku eesmärgiga, meelitamaks saksa päritolu Holsteini Oldenburgi dünastiast põlvneva kuningaga Liivimaa aadlikke Liivi sõjas enda poole üle tulema. 

Enne kokkulepet Magnusega proovis Moskva tsaaririigi tsaar moodustada Liivimaal vasallriiki pakkudes selle juhi kohta 1560. aastast vangistuses viibivale eelviimasele Liivi ordu maameistrile Wilhelm Fürstenbergile, kes aga viidates tema poolt Saksa Rahva Püha Rooma Riigi keisrile antud vandele, keeldus Moskva tsaari Ivan IV Julma ettepanekust. W. Fürstenberg surigi vangistuses 1568. aastal.

Magnuse õuemarssaliks ja nõunikuks 1560–1571 oli Johann von Uexküll (surnud 1583) Mõniste mõisast.

Osalus Liivi sõjas

Liivimaa kuningas Magnus osales vasallina Moskva tsaari ebaõnnestunud katses vallutada aastatel 1570–1571 toimunud, juba 1561. aastast Rootsi krooni võimu alla läinud piiramisega Tallinna.

Kuningriigi likvideerumine
Liivimaa kuningriik likvideeriti pärast seda, kui Magnus oli tsaariga tülli läinud ja viimase Kuramaa piiskopina oma Kuramaa piiskopkonna valdustesse põgenenud, hakates koos Kuramaa hertsogkonna hertsogiga Rzeczpospolita Poola kuninga vasalliks.

Vaata ka
Liivi sõda

Viited

Välislingid
 Hans Kõrge, Taani-Vene vahekord Eesti suhtes a. 1575—1576., Ajalooline Ajakiri 1937, nr. 2
Andres Adamson, MAGNUS IN MOSCOW, Acta Historica Tallinnensia, 2011 Vol. 16/1 
Andres Adamson, PRELUDE TO THE BIRTH OF THE "KINGDOM OF LIVONIA", Acta Historica Tallinnensia, 2009 Vol. 14/1 
Andres Adamson, Hertsog Magnus ja tema "Liivimaa kuningriik", Tallinna Ülikool, Tallinn 2009

Euroopa ajaloolised riigid
Eesti ajaloolised haldusüksused
Vana-Liivimaa
Kõrvekarvad

Kõrvekarvad on taimede kohastumus kaitsmaks end rohusööjate eest. 

Kõrvekarva üks ots on terav, nõelakujuline, ja ulatub taimest eemale. Seda katab ränisooladest kate, mis isegi kerge puudutuse tagajärjel murdub. Terav ots tungib taimega kokku puutunud looma (sh inimese) ihusse ja kõrveraku sisu voolab tema kehasse.

Taimed eritavad kõrvekarva kaudu metaanhapet ehk sipelghapet, histamiini ja serotoniini. Viimased uuringud on avastanud ka etaandihapet ehk oblikhapet ja 2,3-butaandiool-1,4-dihapet ehk viinhapet.

Eestis kasvavatest kõrvekarvadega taimedest on kõige tuntumad kindlasti nõgesed. Kuigi kõrvetada saanud koht hakkab punetama ja sügelema, ei ole kõrvetus ohtlik. Mõned nõgeseliigid siiski kõrvetavad kõrvenõgesest märksa valusamalt, näiteks Uus-Meremaal kasvav ongaonga ehk nõgesepuu (Urtica ferox) on tapnud hobuseid, koeri ja vähemalt ühe inimese.

Viited

Taimemorfoloogia
Leslie Patrick Abercrombie

Sir Leslie Patrick Abercrombie (Patrick Abercrombie; 1879 Ashton upon Mersey – 1957 Aston Tirrold) oli Briti arhitekt ja linnaplaneerija, oma aja nimekaim linnaplaneerija.

Ta esindas linnaplaneerimises Raymond Unwini rajatud inglise koolkonda. Ta sidus laienevate linnade vanalinna, haljasalad ja tööstusrajoonid.

Ta õppis Locker's Parkis ja Uppinghamis arhitektuuri. 

Aastal 1913 võitis ta rahvusvahelise konkursi Dublini ümberehituse planeerimiseks. Ta planeeris muu hulgas Bathi, Bristoli, Doncasteri, Plymouthi, Sheffieldi ja Stratford upon Avoni (koos Lascelles Abercrombiega). Aastatel 1943 ja 1944 koostas ta koos J. H. Forshaw'ga Londoni sõjajärgse ülesehitamise plaanid "County of London Plan" ja "Greater London Plan", kus ta linna detsentraliseerimiseks nägi ette rohelise vööndiga eraldatud satelliitlinnad. Tema eluajal jõudsid mõned neist peaaegu valmida. 

Ta oli 1915–1935 Liverpooli ülikooli arhitektuuri professor ja 1935–1947 Londoni ülikooli (University College) linnaplaneerimise professor. 

Ta oli ajakirja Town Planning Review kauaaegne toimetaja.

Teoseid
"Town and Country Planning" (1933)

Inglise arhitektid
Sündinud 1879
Surnud 1957
Vladimir Maljavin

Vladimir V. Maljavin (sündinud 13. septembril 1950 Moskvas) on vene sinoloog. Ta peamisteks uurimisvaldkondadeks on hiina filosoofia (peamiselt taoism) ning hiina vana ja keskaegse kultuuri ajalugu. Paljude hiina teoste vene keelde tõlkija. Ajalooteaduste kandidaat (1977), doktor (1988).

Elulugu  
Sündis 1950 Moskvas. 1972 lõpetas Ida Keelte Instituudi ja oli aasta internatuuris Singapuris. Pärast seda õpetas 14 aastat Moskva Riiklikus Ülikoolis. Seejärel töötas ta Teaduste Akadeemia allasutustes: algul Etnograafia Instituudis, siis Kaug-Ida Instituudis ja Inimese Instituudis. Teinud järjepidevalt uurimusi ja õpetanud Jaapanis, Hiinas, USA-s, Prantsusmaal ja mujal. Praegu Taiwani Tamkangi Ülikooli vene keele ja kirjanduse professor ning selle Vene Uuringute Instituudi direktor.

Töid

Uurimusi
 Сильные дома и идейная борьба в Китае II—III вв. Автореф. дисс. к.и.н. М., МГУ. 1976.
 Жуань Цзи. О жизни и творчестве китайского поэта и мыслителя Жуань Цзи. (Серия «Писатели и учёные Востока»). М., Наука. 1978.  
 Гибель древней империи. М., Наука. 1983. (2-е испр. изд. под заголовком: Империя ученых. М., Европа. 2007. 378 стр.) Рецензия
 Чжуан-цзы. (Серия «Писатели и учёные Востока»). М., Наука. 1985. (рецензия: Крюков В. М., Мартынов А. С. // Народы Азии и Африки. 1988. № 1)
 Традиционная эстетика в странах Дальнего Востока. (Серия «Новое в жизни, науке, технике»). М., Знание. 1987.  
 Формирование раннефеодальной идеологии в Китае. Автореф. дисс. … д.и.н. М., МГУ. 1987.
 Автор отдельных глав в 4 книгах 6-томного исследования «Китайский этнос» (один из соавторов М. В. Крюкова).
 Конфуций. (Серия «Жизнь замечательных людей»). М., Молодая гвардия. 1992., неоднократно переиздавалась: М., 2007. (Аудиокнига).
 Традиция «внутренних школ» ушу. М., 1993.  
 Китай в 16-17 вв.: Традиция и культура. (Серия «Эпоха, быт, искусство»). М., Искусство. 1995. 
 Багуачжан, или Ладонь Восьми триграмм: Классическая школа китайского ушу. М., Белые альвы. 1996.  
 Молния в сердце. (Книга прозрений: Духовное пробуждение в китайской традиции). М., Наталис. 1997.  
 Сумерки Дао: Культура Китая на пороге Нового времени. М., Дизайн. 2000. 436 стр.
 Китайская цивилизация. М., Астрель. 2000. .
 Китай управляемый: Старый добрый менеджмент. (Серия «Формы правления»). М., Европа. 2005.  
 Восток, Запад и Россия. Статьи. М., Эксперт. 2005.   
 Повседневная жизнь Китая в эпоху Мин. М., Молодая гвардия. 2008. .

Tõlkeid  
 Афоризмы старого Китая. М., Наука. 1988. 190 стр. (переиздания: М., 1991; М., 2003).
 Цветы китайской мудрости: Счастье, здоровье, радость. / Сост. В. Малявин, Б. Виногродский. Орел, Книга. 1992.  
 Антология даосской философии. / Сост. В. В. Малявин, Б. Б. Виногродский. М., Комаров и К. 1994.  
 Чжуан-цзы. Ле-цзы. (Серия «Философское наследие». Т.123). М., Мысль. 1995.  
 36 стратагем. Китайские секреты успеха. 'Белые Альвы' 2000 
 Китайская военная стратегия. АСТ 2002

Välislingid 
• Blogi

Venemaa orientalistid
Sündinud 1950
Kesknädal

Kesknädal oli Eesti Keskerakonnaga seotud ajaleht, mis ilmus 1999. aasta augustist 2020. aasta juunini.

Väljaanne oli mõeldud laiemale lugejaskonnale kui Keskerakonna varasem parteileht Seitse Päeva. Selle esimese numbri trükiarv oli 25 000. 

Kesknädala viimane peatoimetaja Indrek Veiserik koondati 2019. aastal seoses erakonnal tekkinud majanduslike raskustega. 2019. aasta septembrist hakkas varem igal kolmapäeval ilmunud ajaleht ilmuma kord kuus. Väljaande tegevtoimetaja oli viimasel perioodil Aivar Jarne.

Ajalehe hääbumisel kujundati selle veebilehest Keskerakonna uudisteportaal.

Peatoimetajad
 1999–2004 Heimar Lenk
 2004–2007 Allan Alaküla
 2007–2016 Urmi Reinde
 2016–2019 Indrek Veiserik

Viited

Välislingid 
Kesknädala veebileht

Eesti nädalalehed
Eesti Keskerakond
Marta Laan

Marta Laan (sündinud 20. mail 1985 Tallinnas) on eesti näitleja. 

Marta lõpetas 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXIV lennu (kursusejuhendaja Hendrik Toompere). Sama aasta sügisest on ta Eesti Draamateatri näitleja.

2017. aasta sügisel osales ta TV3 saates "Su nägu kõlab tuttavalt".

Rollid Eesti Draamateatris 
 2008 – masinakirjutaja, tütarlastekooli õpetajanna – Nikolai Jevreinov "Kõige tähtsam" (Lavakunstikooli XXIV lennu bakalaureuselavastus)
 2010 – Jean Fordham – Tracy Letts "Augustikuu"
 2010 – tädi Sally – Andrus Kivirähk "Neegri vabastamine kõrgel kunstilisel tasemel"
 2010 – Reilika – Mika Keränen "Varastatud oranž jalgratas"
 2011 – Portia – William Shakespeare "Võlanõudjad" ("Veneetsia kaupmees")
 2011 – Anita – Ernest Hemingway "Viies kolonn"
 2011 – Anja – Anton Tšehhov "Kirsiaed"
 2012 – Dunjaša – Anton Tšehhov "Kirsiaed"
 2012 – Irina – Anton Tšehhov "Kolm õde"
 2012 – Yasmin – David Edgar "Nelipühad"
 2012 – Anne – Martin Algus "Kontakt"
 2012 – Reilika – Mika Keränen "Vana roosa maja"

Rollid mujal 
 2008 – kõrtsiemand, Käsmu tüdruk – "AHOI" (Lavakunstikooli XXIV lennu suvelavastus Käsmu rahvamajas)
 2009 – Eerika – Mati Unt "Räägivad" (Lavakunstikooli XXIV lennu koolitöö Tallinna Kirjanike Majas)
 2009 – osaleja – "Runolaulud" (Lavakunstikooli XXIV lennu koolitöö teatris NO99)
 2009 – osaleja – "Kummitus masinas" (Lavakunstikooli XXIV lennu bakalaureuselavastus Von Krahli teatris)
 2009 – Thaisa, lits, merelaine – William Shakespeare "Perikles" (Teater NO99)
 2009 – Sally Piatt – Alan Aykbourn "Aiapidu" (MTÜ Kell Kümme)
 2009 – Margarita, naine – Mihhail Bulgakovi ainetel "Margarita ja Meister" (Lavakunstikooli XXIV lennu bakalaureuselavastus teatris NO99)
 2010 – Klara Hitler, hooldusõde – "Pikk pink" (Lavakunstikooli XXIV lennu koolitöö Tallinna Linnateatris)
 2010 – Hannah Jarvis – Tom Stoppard "Arkaadia" (Lavakunstikooli XXIV lennu bakalaureuselavastus Ugala teatris)
 2010 – Nelli – Andrus Kivirähk "Sibulad ja šokolaad" (Piip ja Tuut Mängumaja)
 2011 – Tania – Urmas Lennuk "Pärast surma Jendalis" (R.A.A.A.M)
 2012 – Leena (Leena Marozova) – Urmas Lennuk "Naissaare Wabariigi Referendum" (Nargenfestival)
 2013 – Aleksandra – Tom Stoppard "Utoopia rannik. I osa. Teekond" (Tallinna Linnateater)

Tele- ja filmirollid 
Marta Laan on mänginud filmis "Mina olin siin" (2008) ning telesarjades "Ohtlik lend", "Kättemaksukontor", "Kodu keset linna" (alates 2009. aastast), "Parim enne" ja "ENSV".

Tunnustus 
2008 – Voldemar Panso nimeline auhind

Viited

Välislingid 
Marta Laan Draamateatri kodulehel
Eesti Näitlejate Liit

Eesti näitlejad
Eesti Draamateatri näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1985
Muhammadu Buhari

Muhammadu Buhari (sündinud 17. detsembril 1942) on Nigeeria sõjaväelane ja poliitik, alates 29. maist 2015 Nigeeria president.

31. detsembrist 1983 kuni 27. augustini 1985 oli ta Nigeeria riigipea. Ta sai võimule sõjaväelise riigipöördega, millega kukutati president Shehu Shagari. Muhammadu Buhari kukutati omakorda Ibrahim Babangida juhitud riigipöörde tagajärjel.

Muhammadu Buhari oli aastatel 2003 ja 2007 üks presidendikandidaate.

Jaanuaris 2011 valis opositsioonipartei Progressiivse Muutuse Kongress Muhammadu Buhari oma kandidaadiks 9. aprilli 2011 presidendivalimistel.

Nigeeria presidendid
Sündinud 1942
Oleg Antonov

Oleg Konstantinovitš Antonov (vene Олег Константинович Антонов, ukraina Олег Костянтинович Антонов; 7. veebruar 1906 – 4. aprill 1984 Kiiev) oli Nõukogude Liidu lennukikonstruktor, hiljem tema auks nimetatud lennukifirma Antonov asutaja.

Venemaa insenerid
Sündinud 1906
Surnud 1984