joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lībagi vald

Lībagi vald (läti keeles Lībagu pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb Talsi ja Stende linnaga ning Abava, Lauciena, Laidze, Ģibuļi, Strazde ja Virbi vallaga, mis jäävad kõik Talsi piirkonda.

Valla pindala on 144 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2015 inimest. Valla keskus on Mundigciemsi küla, vallavanem on Lauma Jaunpujēna.

Ajalugu 

Valla vana saksakeelne nimetus on Lipsthusen. Aastal 1935 oli valla pindala 58,4 km². Aastal 1945 moodustati vallas Lībagi ja Aklaisciemsi külanõukogud. Aastal 1961 liideti Lībagi külanõukoguga osa Talsciemsi külanõukogust, aastal 1979 aga Stende linna maapiirkond. Aastal 1974 arvati osa külanõukogust Vandzene külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Stende mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, tallid, vana loss, tõllakuur ja  park), Stende luteri kirik ja kabel, kiriku altar, orel, kantsel ja seinamaalingud, hiiepaik Andumi tamm, Kāravkalnsi linnamägi, hiiepaik Vanagkalns (Upurkalns) ja Stende mõisa rahula. Kohaliku kaitse all on Vecčumalase muinaskalmed, Lejaslāči muinaskalmed, Lejaslāči keskaegne kalmistu ehk Rootsi kalmed, Dziļlejase muinaskalmed, Zaļkalni muinaskalmed, Zviedri muinaskalmed, Ķīļi muinaskalmed ja Adamoviči koolimaja.

Loodus 

Valda jäävad 5,7 ha suurune Mundigezers, 2,4 ha suurne Sirdsezers, 5,3 ha suurune Ābeļezers ja 5,3 ha suurune Čumalezers. Looduskaitse all on Kurzemnieki magus kirsipuu, Sproģi tamm, Tūjnieki tamm, Potase kuusk, Potase tammed, Dižstende-Bungi kalmistu kaseallee ja kümme nimetut põlispuud. Valla kirdeosa jääb Talsi küngastiku loodusparki.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 1722 lätlast, 25 venelast, 33 valgevenelast, 9 ukrainlast, 14 poolakat ja 7 leedulast. 

Valla külad on:

 

Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Talsi piirkond
Maljarka

Maljarka on Tartus tegutsev tantsuansambel, mis viljeleb vene mustlastantsu. See loodi 2006. aastal.

Ansambli juhendaja on Svetlana Zaikova. Ansambel on osalenud paljudes meistriklassides, nt Lehti Kostabi, Ilze Zarina ja Irina Lisovskaja juures.

Maljarkast on välja kasvanud Tartu mustlastantsutrupp Romaška, mida juhendab Pille Priks. Ansamblil on sidemed ka teiste riikide mustlastantsuansamblitega nagu Ukrainas tegutsev Dance Hayat, kes on korduvalt Eestis koos Maljarkaga ühistel kontsertidel üles astunud.

Viited

Välislingid

 Ansambli koduleht
 Aime Jõgi Mustlaskontsert lõi Hurda saali punni täis, paljud lahkusid Postimees, 2. juuli 2018
 Aime Jõgi Kirevais rõivais tantsijad püüavad tabada mustlastähte Postimees, 28. juuni 2018
 Aime Jõgi Vallikraavis algab reede õhtul mustlastantsupidu Postimees, 28. juuni 2017
 Mustlasansambli MALJARKA kontsertetendus "Khelesa, romale!" Alle-Saija Teatritalus, YouTube, 27.06.2016
 Aime Jõgi Vallikraav täitub mustlastantsijaist Postimees, 3. juuni 2016
 Maljarka - Mar Mar, YouTube, 27.01.2012
 Maljarka @Romanofest 2016, YouTube, 3. mai 2016

Eesti rahvatantsurühmad
Mustlaskultuur
Virbi vald

Virbi vald (läti keeles Virbu pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Stende linna ja Lībagi, Abava ning Strazde vallaga ja Tukumsi piirkonna Kandava vallaga.

Valla pindala on 39,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 887 inimest. Valla keskus on Jaunpagastsi küla, vallavanem on Egils Alsbergs.

Ķeiri tamm, Auziņase tamm, Rogase tammed ja kolm Eņģeļciemsi tamme on looduskaitse all.

Ajalugu 

Vald moodustati 19. sajandi seitsmekümnendatel või kaheksakümnendatel aastatel, mil liideti Lielvirbi, Mazvirbi, Rinkule, Štempeļmuiža, Eņģeļmuiža ja Veģi mõisavallad. Valla algne saksakeelne nimi oli Neuwacken. 1925. aastani kandis see nime Jaunpagastsi vald. Aastal 1935 oli Virbi valla pindala 96,5 km². Aastal 1945 moodustati selle koosseisus Virbi ja Jaunpagastsi külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1956 liideti Virbi külanõukogu Sabile linnaga ja moodustati Sabile linna maaterritoorium. Aastal 1974 liideti Strazde külanõukogu Jaunpagastsi külanõukoguga, viimane nimetati aga ümber Virbi külanõukoguks. Aastal 1990 sai Virbi külanõukogust Virbi vald. Aastal 1992 eraldus Virbi vallast Strazde vald. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.

Asustus

2011. aastal elas vallas 653 lätlast, 146 venelast, 30 valgevenelast, 20 ukrainlast, 7 poolakat ja 13 leedulast.  

Valla külad on:

 

Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mittekuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Talsi piirkond
Viljandi Maakohtu hoone

Viljandi Maakohtu hoone on hoone Viljandi vanalinnas aadressil Johan Laidoneri plats 5.

Hoone on valminud 1768, selles töötas lühikest aega Viljandi Maakohus (saksa keeles Landesgericht). Pärast seda tegutsesid hoones pea poolteist sajandit koolid, kus on haridust saanud hulk Eesti avaliku elu tegelasi, teiste hulgas ka Jaan Tõnisson ja Johan Laidoner.

Tänapäeval kuulub hoone Viljandi Linnavalitsusele ja selles asuvad linnaametid.

Ajalugu

Hoone valmis 1768. aastal endise linnakiriku varemete asemele esimese kivimajana Viljandis pärast Põhjasõda kestnud stagnatsiooniaega. Algselt oli hoone ühekorrruseline koos mansardkorruse ja murtud kelpkatusega. Hoones asus tööle Viljandi Maakohus, mis aga 1787. aastal kolis Kauba tänavale (praeguse Viljandi vana tuletõrjemaja kohal asunud hoonesse).

1790. aastal hakkas hoones tööle kaheklassiline rahvakool, mis muudeti 1804. aastal kolmeklassiliseks Viljandi kreisikooliks. Alates 1885. aastast töötas hoones linnakool, mis oli alguses kolme-, hiljem aga neljaklassiline. 1912. aastal anti koolile Barclay de Tolly nimi ja see muudeti neljaklassiliseks kõrgemaks algkooliks.

1888. aastal ehitati hoonele ärklikorrus. 1890. aastal ehitati hoone kapitaalselt ümber ja selle tolleaegne välimus on säilinud tänapäevani.

1932–1940 asus hoones 5. Suurtükiväegrupi kasarm. Pärast seda asusid hoones ametiasutused, nõukogude okupatsiooni ajal tegutses hoones Viljandi rajooni haridusosakond.

Viited

Viljandi ehitised
BMP-2

BMP-2 (vene keeles Боевая Mашина Пехоты-2) on 1980. aastatel Nõukogude Liidus projekteeritud jalaväe lahingumasin, üks levinumaid seda tüüpi soomukeid maailmas, BMP-1 järgmine versioon.

Vaata ka 
 BMD-1
 BMD-2
 BMD-3
 BMD-4
 BMP-3

Välislingid 
 

Jalaväe lahingumasinad
Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
BMD-4

BMD-4 (vene БМД-4, боевая машина десанта) on Venemaa valmistatud dessandi lahingumasin. BMD-4 on dessantvaste jalaväe lahingumasinale BMP-3.
See mahutab 3 meeskonnaliiget ja 5 jalaväelast.

BMD-4M on mõeldud õhudessantvägede transportimiseks, nende liikuvuse ja turvalisuse suurendamiseks lahinguväljal. Vene sõjaväe poolt võeti need relvastusse 2016. aasta aprillis. BMD on relvastatud 100-mm kahuriga ja sellega paaris oleva 30-mm 2A72 automaatkahuriga, samuti 7,62-mm kuulipilduja ja laseriga juhitavate 9M117M3 tankitõrjerakettidega.

Ajalugu
BMD-4K
BMD-4M
BTR-MDM

Kasutajad 
 Venemaa
 Ukraina - HUR MO ja Vassõlkivi territoriaalkaitse üksus võtsid arvatavasti 2022. aasta aprilli alguses ühe BMD-4 trofeeks.

Viited

Jalaväe lahingumasinad
Venemaa relvad
BMD-3

BMD-3 (vene БМД-3, боевая машина десанта) on Venemaal valmistatud dessandi lahingumasin. 

Aastatel 1985–1997 toodeti 143 BMD-3 lahingumasinat.

Lisaks Venemaale kasutatakse neid ka Hiinas ja Angolas.

Jalaväe lahingumasinad
Venemaa relvad
BMD-2

BMD-2 (vene БМД-2, боевая машина десанта) on Nõukogude Liidus valmistatud dessandi lahingumasin. 

Jalaväe lahingumasinad
Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
BMP-3

BMP-3 (vene keeles Боевая Mашина Пехоты-3) on Nõukogude Liidus valmistatud jalaväe lahingumasin.

Kasutajad

Viited 

Jalaväe lahingumasinad
Nõukogude Liidu relvad
Venemaa relvad
Georgi Šehali

Georgi Šehali (1919 – ?) oli dirigent.

Ta lõpetas Leningradi konservatooriumi sõjaväeorkestrite dirigeerimisklassi. Seejärel juhtis ta 24 aastat Balti Laevastiku puhkpilliorkestrit Tallinnas.

Ta oli XVII üldlaulupeol sõjaväeosade ühendatud puhkpilliorkestri dirigent.

1981. aastast oli ta Aasovi-äärsete kreeklaste rahvamuusikaansambli "Sartana Kalliskivid" muusikaline juht.

Tunnustused
1960 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Eesti dirigendid
Nõukogude Liidu dirigendid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1919
Surmaaeg puudub
Harilik sinerõigas

Harilik sinerõigas (Isatis tinctoria) on ristõieliste sugukonda kuuluva sinerõika perekonda kuuluv liik.

Levila ja kasvukohad 
Harilik sinerõigas on iseloomulik Kaukaasia steppidele ja kõrbealadele. Levib Kesk-Aasiast kuni Siberi idaosani ja Lääne-Aasiani, aga samuti on taimi leitud Kagu- ja Kesk-Euroopast ning Loode-Ameerikast. Eestis kasvab paiguti Lääne-Eesti mererannikul. Kasvukohana eelistab kiviseid, kruusaseid ja liivaseid mererandu.

Teatud riikides peetakse hariliku sinerõigast võõrliigiks või ökosüsteeme kahjustavaks invasiivseks liigiks. Põhja-Ameerika Põllumajandusministeerium on kirjutanud hariliku sinerõika kahjulike umbrohtude nimekirja järgmistes osariikides: Arizona, California, Colorado, Montana, Nevada, New Mexico, Oregon, Utah, Washington ja Wyoming. Montanas on hariliku sinerõika väljatõrjumine olnud väga laiaulatuslik ja edukas.

Välimus

Vars 
Harilik sinerõigas kasvab ligikaudu 40–100 cm kõrguseks. Varre ülemine osa on sinakas roheline, ilma karvadeta ja rohkelt hargnenud.

Õied 
Kollased õied on tihedas poolkerajas õisikus, hiljem õisik haruneb. Õisiku läbimõõt on ligikaudu 0,5 cm. Õiekate koosneb neljast kroonlehest (3–4 mm) ja neljast tupplehest. Õied on kahesugulised ehk hermafrodiitsed. Tolmukaid on kuus, millest neli on pikad ja kaks lühikesed. Emakkond on üheosaline, sest koosneb ühest viljalehest tekkinud emakast. Õitseaeg on juunis ja juulis.

Lehed 

Juurmised lehed on rootsuga, süstjaselliptilised, serval enamasti väikeste hammastega, ilma sinaka kirmeta, mis on õitseajaks kuivanud. Varrelehed on süstjad, noolja alusega vart ümbritsevad ja terve servaga.

Vili 
Kõdrake (12–18 mm) on avanematu ning lapik, laia tiivaga, õlgkollane kuni tumevioletne ning ripub peenikestel raagudel.

Kasutamine 
Siniseid õisi on paljudel taimedel, on lõnga külge sinist värvi andvaid taimi vähe. Harilik sinerõigas on Eestis (ja ka ülejäänud Euroopas) ainuke looduslikult kasvav taim, millega lõnga igat tooni siniseks saab värvida. Sinist saab vaid esimese aasta lehtedest.

Värvipigment, mida sinerõigas sisaldab, on indigo. Seega kehtivad sinerõikaga värvimisel kõik indigoga värvimise reeglid – see pigment ei lahustu vees, vaid aluselises hapnikuvabas keskkonnas. Pigmenti on taimes üpris vähe, 100 g lõnga värvimiseks peaks võtma vähemalt 1 kg taimi.

Hariliku sinerõika juurt kasutatakse Hiina meditsiinis. Sügisel korjatud juured kuivatatakse, töödeldakse graanuliteks, mis pannakse kuuma vee või tee sisse. See aitab leevendada kurguvalu, jahutada verd ja alandada palaviku. Võimalikeks kõrvalmõjudeks võivad olla allergilised reaktsioonid ja peapööritus. Suurtes kogustes võib olla kahjulik neerudele.

Viited

Välislingid 
 

Ristõielised
Mihhail Delibalt

Mihhail Delibalt (21. juuli 1925 Ukraina	– 8. september 2007 Tallinn) oli dirigent ja orkestrijuht.

Ta sai kõrgema muusikalise hariduse sõjaväeorkestrijuhi erialal Moskvas. 1950. aastast töötas Tallinna garnisoni puhkpilliorkestri juhina. 

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Tunnustused
1962 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Eesti dirigendid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 2007
Roland Engman

Roland Engman (10. märts 1935 Tallinn – 9. oktoober 2017) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1950 Haapsalu tööstuskooli, ta on õppinud Draamateatri õppestuudios.

Ta töötas aastatel 1953–1963 ja 1964–1966 teatris Endla, aastatel 1963–1964 teatris Vanemuine ja aastatel 1966–1971 Tallinna Draamateatris. Ta oli aastatel 1958–1973 Eesti Teatriühingu liige. Hiljem töötas ta Kalevis transpordiosakonna juhataja asetäitjana.

Rolle 
1956 Kazys Saja "Kihlvedu" (Zenis)
1956 Hella Wuolijoki "Juuraku Hulda" (Dr. Almen)
1957 Włodzimierz Perzyński "Kergemeelne õde" (Janek Topolski)
1957 Enn Vaigur "Kraavihallid" (Kotinõel)
1957 Vsevolod Ivanov "Soomusrong 14-69" (Petrov)
1958 Guilherme Figueiredo "Aisopos" (Agnotos)
1958 Gunārs Priede "Noorema venna suvi" (Rudolf)
1958 Lydia Koidula "Säärane mulk" (Männiku Märt või Vallakirjutaja)
1959 Lion Feuchtwanger "Lesk Capet" (Rougemont)
1959 Uno Laht "Atlandi heeringas" (Ruts)
1959 Gunārs Priede "Positiivne kuju" (Vitaut Kraul)
1959 Enn Toona "Ali Baba ja nelikümmend röövlit" (Hassan Halastamatu)
1960 Anton Tšehhov "Kirsiaed" (Jaša)
1960 Hella Wuolijoki "Justiina" (Olavi)
1960 Galina Nikolajeva/Stanislav Radzinski "Võitlus teel" (Sergei Sugrobin)
1961 Nikolai Zarudnõi "Vikerkaar" (Saško)
1961 Nazim Hikmet "Damoklese mõõk" (A. B.)
1961 Andrei Veitsler/Aleksandr Mišarin "Hamlet korterist nr. 13" (Aleksei)
1961 Andrei Makajonok, "Minu naine orbiidil" (Buikevitš)
1961 August Kitzberg, "Libahunt" (1. poiss)
1962 Veera Panova, "Valgete ööde pidu" (Valerik)
1962 Ardi Liives, "Siinpool horisonti" (Valter Kipso)
1963 Isidor Štok, "Jumalik komöödia" (Ingel B)
1964 Eduard Vilde/Paul Kilgas, "Karikas kihvti" (Emmanuel Trapp)
1965 Raimond Kaugver, "Kõrgeim määr" (Robert Selter)
1965 Viktor Lavrentjev, "Elu, armastan sind" (Maksim)
1965 Vadim Korostõljov, "Kuldne süda" (Läheb-Nii-Kah-Läbi)
1967 Johannes Linnankoski/Ilmar Tammur "Laul tulipunasest lillest" (Olavi)
1967 Viktor Rozov "Vilistlased" (Ilja Tarankov)
1969 Goethe "Faust II" (Paris)

Kirjandus 
 Endla teatri biograafiline leksikon Tallinn 2008
 Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000

Eesti näitlejad
Sündinud 1932
Surnud 2017
Weekend Festival Baltic

Weekend Festival Baltic oli Eestis Pärnus toimuv üritus, mis oli Skandinaavia suurima tantsumuusika festivali Weekend Festival kohalik üritus.

Weekend Festival Baltic toimus esimest korda 6.–8. augustil 2015 Pärnu rannas. Selle esimese festivali teema oli Super Digital Baltic-edition.

Esinejad Eestis

2015

2016

2017

Välislingid
Weekend Festival Baltic koduleht
Lamarkism

Lamarkism on Prantsuse loodusteadlase Jean-Baptiste de Lamarcki seisukohtadele tuginev evolutsiooniteooria, mille kohaselt on eluslooduse areng toimunud algelisimate olendite isetärkamisest inimese kujunemiseni.

Uute suurte organismirühmade (hõimkondade ja klasside) teket on Lamarck seletanud kõigele elusale sisemiselt omase täiustusmiskalduvusega. Oluliseks evolutsiooniteguriks pidas ta elutingimusi, kusjuures vahetult adekvaatseid muutusi põhjustavad need ainult taimede ja alamate loomade ehituses, Kõrgematele loomadele toimivad kaudselt, muutes esmalt nende vajadusi ja harjumusi. Organismide otstarbekohase tegevuse tagajärjel tekkinud muutused päranduvad järglastele, kui need muutused on mõlemal vanemal.

"Eesti Entsüklopeedia nr 5"

Evolutsiooniteooria
T-84

T-84 on Ukraina lahingutank, mille eelkäija on Nõukogude Liidu T-80.

Ajalugu 
T-84 modifikatsioonid on T-84U, T-84U „Oplot“, T-84-120 „Jatagan“ ja „Oplot-M“.

Galerii

Vaata ka 
 T-80
 T-90

Välislingid 
 

Ukraina tankid
Ungari näitlejate loend



A 
 Sándor Abday
 Erzsébet Ádám
 Gábor Agárdy
 Andor Ajtay
 Nándor Alapi
 Constantin Anatol
 Ernő Andai
 Péter Andorai
 Eve Angel
 Imre Antal
 Nimród Antal
 Oszkár Ascher

B 
 András Bálint
 Ágnes Bánfalvy
 Ferenc Bessenyei
 Gizi Bajor
 Anna Báró
 Gyula Bartos
 Gyula Benkő
 Gyula Bodrogi
 Alexandra Borbély
 György Bárdy
 Ildikó Bánsági
 István Bujtor
 Imre Bajor
 Juli Básti
 József Bihari
 Kati Berek
 Lajos Balázsovits
 Ilona Béres
 Margit Bara
 Samu Balázs

C 
 Eszter Csákányi
 Gyula Csortos
 György Cserhalmi
 Ágnes Csomor
 Sándor Csányi
 Teréz Csillag

D 
 Alfréd Deésy
 Iván Darvas
 Kata Dobó

E 
 Enikő Eszenyi
 Gábor Egressy
 Sandor Elès
 Károly Eperjes

F 
 Iván Fenyő
 Sári Fedák

G 
 Dezső Garas
 Gyula Gózon
 Hilda Gobbi
 János Gálvölgyi
 János Görbe
 László Gálffi
 Miklós Gábor
 Márton Garas
 Nóra Görbe
 Zita Görög
 Antos Gémes

H 
 Frigyes Hollósi
 Gábor Harsányi
 Géza Hofi
 Hanna Honthy
 Judit Hernádi

J 
 Jenő Janovics
 Joli Jászai
 Zsombor Jéger
 Juci Komlós
 Pál Jávor

K 
 Flóra Kádár
 Iván Kamarás
 András Kern
 Attila Kaszás
 Ferenc Kállai
 Gyula Kabos
 Manyi Kiss
 Gábor Koncz
 Katalin Karády
 Róbert Koltai
 Prielle Kornélia

L 
 Ila Lóth
 Kálmán Latabár
 Róza Laborfalvi
 Zoltán Latinovits

M 
 Gábor Mádi Szabó
 József Madaras
 Károly Makk
 László Márkus
 Margit Makay
 Mária Mezei
 Tamás Major
 Tibor Molnár
 Zoltán Makláry
 Ági Mészáros
 Tamas Menyhart

O 
 Lajos Őze

P 
 Antal Páger
 Ilka Pálmay
 Irma Patkós
 Sándor Pécsi

R 
 Gábor Reviczky
 Kálmán Rózsahegyi
 Éva Ruttkai

S 
 Catherine Schell
 Roland Selmeczi
 László Sinkó
 Imre Sinkovits
 Artúr Somlay
 Imre Soós
 András Stohl
 Gyula Szabó
 Sándor Szabó
 Ádám Szirtes
 Eva Szorenyi

T 
 Elemér Thury
 Géza Tordy
 Klári Tolnay
 Mari Törőcsik

U 
 Dorottya Udvaros
 Tivadar Uray

V 
 Ilus Vay
 Miklós Vig
 Vera Venczel

Z 
 Ferenc Zenthe
 Zoltán Zubornyák
 
Näitlejad
Näitlejate loendid
Läti näitlejate loend



A
Ādolfs Alunāns
Romualds Ancāns
Vija Artmane

D
Artūrs Dimiters

G
Ārijs Geikins

K
Artuss Kaimiņš
Rēzija Kalniņa
Ivars Kalniņš

L
Marija Leiko
Antra Liedskalniņa
Ģirts Līcis
Inese Laizāne

M
Lya Mara

P
Eduards Pāvuls
Uldis Pūcītis

R
Elza Radziņa

S
Eduards Smiļģis

V
Laima Vaikule
Vita Vārpiņa
Uldis Vazdiks
Gunta Virkava

 
Näitlejad
Näitlejate loendid
Sõjaväestatud valve

Sõjaväestatud valve (Военизированная охрана, lühend  ВОХР / VOHR; tegutsemisaastad 1924–1999; NSVL → Venemaa) oli relvastatud valveallüksus, mis tegeles objektide valvamise või veoste saatmisega. Sõjaväestatud valvel oli riiklik eristaatus — see tegeles nii ametkondadevälise kui ametkondadesisese (ministeeriumite, ettevõtete, asutuste, sõjaväeosade jne) valvega. Sõjaväestatud valve oli relvastatud käsitulirelvadega. Sõjaväestatud valve allüksused kuulusid regulaarvägede koosseisu või kasutati neid abijõududena sõja ajal, relvastatud konfliktides või terrorismivastastes operatsioonides.

Sõjaväestatud valve ülesannete hulka kuulus aastatel 1939–1956 ka valve GULAG-is (NSV Liidu Laagrite Peavalitsuses). Kinnipeetavate valvet laagrites ja kolooniates teostas GULAG-i spetsiaalne sõjaväestatud koosseis, mis oli komplekteeritud peamiselt demobiliseeritud punaarmeelastest ja Punaarmee ning NKVD vägede nooremohvitseridest. 1940. aasta märtsis kuulus GULAG-i sõjaväestatud valve koosseisu umbes 107 000 inimest. 

Sõjaväestatud valves oli lubatud kasutada laskuritena ka kinnipeetavaid, keda kutsuti omavalveks (vene keeles самоохрана). Nad elasid eraldi barakkides, kus olid paremad elamistingimused, said esmajärjekorras nii voodipesu ja vormirõivad kui kõikvõimalikud hüved. Sõjaväestatud valve kaadrinappuse tõttu oli laagrite administratsioon sunnitud kasutama kinnipeetavaid omavalve laskuritena kogu GULAG-i eksisteerimise vältel.
Vastavalt 27.10.1956. a NSVL Siseministeeriumi määrusele nr 0500 nimetati töö- ja paranduslaagrite sõjaväestatud valve ümber NSVL Siseministeeriumi konvoivalveks. Muutus valve komplekteerimise põhimõte: kinnipidamiskohtade konvoivalve teenistusse hakati NSVL Kaitseministeeriumi kaudu võtma ajateenistusse kutsutud isikuid.

Venemaa sõjandus
Paul Kilgas

Paul Kilgas (21. mai 1920 Tallinn – 29. jaanuar 1991 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja draamakirjanik.

Ta lõpetas aastal 1938 Tallinna poeglaste kommertsgümnaasiumi ja aastal 1940 Tondi sõjakooli. 9. juulil 1941 mobiliseeriti ta Punaarmeesse, ta oli tööpatajonis, Eesti laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 23. suurtükiväepolgus. 

Ta vahistati Nõukogude võimu poolt 9. mail 1945 ja oli kuni 1948. aastani Arhangelski oblastis vangis.

Aastatel 1949–1951 õppis ta Moskvas Gorki-nimelises Kirjandusinstituudis.

Ta on töötanud ajakirjanikuna. Aastatel 1951– töötas ta Lõuna-Eesti Teatris, aastatel 1952–1954 Ugalas, aastatel 1954–1958 Rakvere Teatris. Aastatel 1962–1963 töötas ta estraadilavastajana Eesti Filharmoonias; aastatel 1959–1960 töötas ta instruktorina ja aastatel 1964–1980 kunstilise juhina Rahvaloomingu Majas.

Näidendeid 
 1959 "Vesiroosid"
 1961 "Rist ja roos"
 1961 "Ööbik laulis koidikul"
 1979 "Haapsalu legend"

Lavastusi 
 1956 Mark Twain "Tom Sawyeri seiklused"
 1957 Mark Twain "Vikerkaar jõel"
 1958 Eduardo de Filippo "Oh, neid kodukäijaid"

Rolle 
 1951 Pedro Calderón de la Barca "Nähtamatu daam" (don Manuel)
 1953 Aleksandr Ostrovski "Algul mitte krossigi, pärast kolmekopkane" (Jelesja)
 1953 Eduard Vilde/Eduard Pihlakas "Vigased pruudid" (Enn)
 1955 Archibald Cronin "Jupiter naerab" (Paul Werner)
 1955 Oskar Luts/Andres Särev "Suvi" (Toots)
 1956 Oskar Luts/Andres Särev "Tootsi pulm" (Toots)
 1957 Leonid Leonov "Kuldne tõld" (Karejev)

Isiklikku
Tema vend oli näitleja Gunnar Kilgas, poeg on kirjastaja ja ajakirjanik Raul Kilgas.

Välislingid
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eesti represseeritud isikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1920
Surnud 1991
Saksamaa lauljate loend

''Siin on loetletud Saksamaa lauljaid; ooperilauljaid on loetletud ka Saksamaa ooperilauljate loendis.

A 
Götz Alsmann
Lale Andersen

B 
H. P. Baxxter
Lou Bega
Nadja Benaissa
Wolf Biermann
Dieter Bohlen
Roy Black
Blümchen

C 
Yvonne Catterfeld
Roger Cicero
Bernd Clüver

D 
Andi Deris
Marlene Dietrich
Doro
Sabine Michaela Dünser

E 
Katja Ebstein

F 
Helene Fischer
Dagmar Frederic

G 
Marian Gold
Angela Gossow
Rainald Grebe
Herbert Grönemeyer

H 
Alexander Hacke
Nina Hagen
Johann Adolph Hasse
Heino
Margot Hielscher
Wyn Hoop
Guildo Horn

K 
Salome Kammer
Bill Kaulitz
Alice Kessler
Ellen Kessler
Hildegard Knef
Jamie-Lee Kriewitz
Heinz Rudolf Kunze

L 
Vicky Leandros
Ute Lemper
Till Lindemann
Udo Lindenberg
Thomas Lindner
Roman Lob

M 
Peter Maffay
Corinna May
Klaus Meine
Lena Meyer-Landrut

N 
Xavier Naidoo
Sandra Nasić
Nena
Nico
Nicole

P 
Wolfgang Petry
Ingo Pohlmann

R 
Stefan Raab
Stephan Remmler
Marianne Rosenberg

S 
Jörn Schlönvoigt
Sascha Schmitz
Wolfgang Schrödl
Hanna Schygulla
Ann Sophie

T 
Jasmin Tabatabai
 
Lauljad
Lauljate loendid
William Nurmet

William Erich Arnold Nurmet (kuni 1939 Neumanskraft ; 13. juuli 1914 Tallinn – 18. juuni 1942 Ussollag) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant).

Ta teenis Õhukaitse Suurtükiväegrupis, kõrgendati nooremleitnandiks 27. novembril 1939. 

Ta arreteeriti Nõukogude Liidu okupatsioonivõimude poolt 17. oktoobril 1940 ja hukati.

Isiklikku
Tema abikaasa oli hilisem väliseesti tegelane Šveitsis Õie Nurmet ja nende tütar on Irja Cilluffo (sündinud 1941), kellest sai 2006. aastal Eesti aukonsul Portsmouthis New Hampshire'i osariigis Ameerika Ühendriikides.

Välislingid 
William Nurmet Eesti ohvitseride andmekogus

Õhukaitse Suurtükiväegrupi koosseis
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1914
Surnud 1942
Hunnius

Hunnius oli Eestimaa aadlisuguvõsa.

Suguvõsa esindajad tulid 17. sajandil Saksamaalt Soome kaudu Eestimaale.

Hunne Syverts (sündinud umbes 1450) oli Koldenbütteli oldermann.

Karl Abraham Hunnius sai Vene teenistusaadlikuks ja tema pojapoeg Arthur von Hunnius kanti 31. jaanuaril/13. veebruaril 1905 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.

Hunniustele kuulusid Kiltsi (Weißenfeld), Parila (Pargel), Asuküla (Assoküll), Väike-Lähtru (Klein-Lechtigall), Palivere (Pallifer), Habaja (Habbat), Saumetsa (Saumetz) ja Tahu (Schottanäs) mõis, millest viimane oli 1919. aastaks müüdud, ülejäänud võõrandati Eesti riigi poolt.

Viited

Välislingid 

Aadlisuguvõsad
Eestimaa aadlisuguvõsad
Scheiding

Scheiding (ka Scheidingen) oli tüüringi-saksi päritolu aadlisuguvõsa.

Suguvõsa esindajaid on alates 16. ja 17. sajandist teada muu hulgas Rootsis, Baltikumis, Venemaal, Poolas.

Suguvõsa esindajaid
Philipp von Scheiding
Johan Christopher von Scheiding

Aadlisuguvõsad
Prisma (kauplus)

Prisma on hüpermarketite kett, mis kuulub Soome ettevõttele S-ryhmä. Ketti kuulub umbes 90 kauplust Soomes, Eestis ja Venemaal.

2017. aastani töötasid Prisma kauplused ka Lätis ja Leedus.

Eestisse tulid Prisma kauplused aastal 2000. Seisuga 2021 on Eestis üksteist Prisma kauplust: seitse Tallinnas, kaks Tartus ja üks Narvas ja üks Tiskres. Eestis haldab Prisma kauplusi AS Prisma Peremarket. Eestis töötab Prisma kauplustes ligi 1000 inimest.

Venemaal on 17 Prisma kauplust: kuus hüper- ja üksteist supermarketit Peterburis ja Leningradi oblastis.

Viited

Välislingid
AS Prisma Peremarketi koduleht

Kaubandusettevõtted
Soome majandus
Eesti kaubandusettevõtted
Berdõtšiv

Berdõtšiv (ukraina keeles Бердичів, vene keeles Бердичев Berditšev, poola keeles Berdyczów, jidiši keeles בערדיטשעוו) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis.

Berdõtšiv on Žõtomõri oblastis elanike arvult teine linn ja üks viiest oblastilise alluvusega linnast. Linn on Berdõtšivi rajooni halduskeskus. Elanike arv on 2021. aasta seisuga 73 999. 2001. aastal oli elanike arv 87 575 ja 1989. aastal 91 629.  2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berdõtšivi elanikest ukrainlasi 84,8%, venelasi 9,5%, poolakaid 5,0% ja juute 0,5%.

Linna vaatamisväärsuste hulka kuuluvad muuhulgas 1739. aastast pärinev karmeliitide kindlustatud klooster ja 1826. aastast pärinev Püha Barbara kirik.

Berdõtšiv paikneb Ukraina peamise raudteevõrgustiku ristmikul. Maanteedest on kõige olulisem Žõtomõrist saabuv ja lõuna poole Rumeenia linna Iașisse kulgev Rahvusvahelise E-teede võrgu maantee E583 ning naaberrajoonidesse edelas suunduv maantee P31. Viie kilomeetri kaugusel linnast läänes asub lennuväli.

Berdõtšivis on sündinud kirjanik Joseph Conrad.

Ajalugu 
Asulakohta on esimest korda ürikutes mainitud 1545. aastal. Industrialiseerimisega arenes linn kiiresti. 19. sajandi keskel oli Berdõtšiv tänapäeva Ukraina territooriumil elanike arvu poolest viies linn. 

19. sajandil oli Berdõtšiv üks Ukraina ja Ida-Euroopa juutide tähtsamaid keskusi, mida kutsuti ka Volõõnia Jeruusalemmaks. 1863. aastal elas linnas 51 625 inimest, neist oli juute 46 149 (93%). 1897. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid juudid 78,0% Berdõtšivi elanikest.

Galerii

Viited

Välislingid 
 Fotod

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Vambola Velli-Vällik

Vambola Velli-Vällik (3. märts 1939 – 6. september 2022) oli eesti helirežissöör.

1959. aastast töötas ta Eesti NSV Tele- ja Raadiokomitees autojuhina, paari aasta pärast asus tööle samas helitehnikuna. 

1970. aastast töötas stuudios Eesti Telefilm helirežissöörina. Ta on olnud enam kui viiekümne filmi, sealhulgas komöödiafilmi "Noor pensionär" helirežissöör. 

Eesti Kinoliidu liige 1982. aastast.

Tunnustus
1989 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Eesti filmitegijad
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1941
Surnud 2022
Henry Kallas

Henry Kallas (sündinud 31. juulil 1989 Tallinnas) on Eesti ettevõtja.

Elulugu

Haridus 
Henry Kallas lõpetas 2005. aastal Väike-Õismäe Gümnaasiumi ja on õppinud Haapsalu Kutsehariduskeskuses infotehnoloogiat.

Ettevõtlus
Kallas on olnud seotud äriühingutega Euro Kinnisvaraarendus OÜ ja Euro Kinnisvarahaldus OÜ, mis tegelevad kinnisvara arendamise, ehitamise, haldus- ja hooldusteenuse osutamisega. Euro Kinnisvarahaldus OÜ juhatusse kuulus Henry Kallas alates 2007. aastast. Oli pankrotitoimkonna liige Euro Kinnisvaraarendus OÜ esindajana äriühingutes Allauto AT OÜ, Unistar-Auto OÜ, Carman Autokeskus OÜ, kellelt nõudis 128,4 miljoni krooni suurust võlga.

Ta on juhtinud äri- ja juhtimisalast nõustamist pakkunud firmat H.K. Invest, juriidilist nõustamist pakkuvat H.K. Law, IT-teenuseid pakkunud ITB Solutions, finantsteenuseid pakkunud Y100! Invest ja koos Kiviõli Keemiatööstuse omaniku Raivo Tammega EC Group ja Mustang Air OÜ-d.

Notar 
Kallas on alates 2013. aastast Ameerika Ühendriikide Florida osariigi notar (tunnistus FF 65274) õigusega tõestada tehinguid, kinnitada dokumente ja sõlmida abielu.

Lennundus
Henry Kallasele kuulus äriühingu EC Group OÜ kaudu 50% osalus äriühingus Mustang Air OÜ. Äriühing opereeris 2009. aastal valmistatud lennukit Cessna Citation Mustang registritähisega ES-LCC. Teine pool äriühingust kuulus OÜ-le T.R. Tamme Auto, mille omanikud on Raivo Tamm ja Toomas Tamm.

Isiklikku
Ta on vanim kuuest lapsest – tal on neli nooremat venda ja üks noorem õde.

Alaealisena taotles Kallas oma teovõime laiendamist, et osaleda äriühingute juhatuses, teha tehingud kinnisvaraga ja teostada muid juriidilisi toiminguid ilma vanemate nõusolekuta. Harju Maakohus andis 2007. aasta veebruaris välja määruse, millega laiendas tema teovõimet. Justiitsministeeriumi andmetel on tegemist esimese isikuga, kelle teovõimet nimetatud alustel laiendatakse.

Ta on lõpetanud Inglismaal lennukooli ja omab kopteripiloodi pabereid.

Ta on Eesti Erapilootide Liidu liige ja omab ka väikelaeva kapteni tunnistust.

Ta on käinud Camino de Santiago palverännakul.

Äripäev hindas 2012. aastal Henry Kallase vara väärtuseks 5,1 miljonit eurot, mis paigutas ta Eesti Rikaste TOP-is 444. kohale ja sama aasta edetabelis Dividendide TOP 199. kohale.

Viited

Eesti ettevõtjad
Eestlased Šveitsis
Sündinud 1989
Barbian

Barbian (itaalia: Barbiano) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 15 km Bolzanost kirdes.

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1601 inimest.

Geograafia 

Valla pindala on 24,4 km².

Barbian külgneb järgmiste valdadega: Kastelruth, Lajen, Waidbruck, Ritten ja Villanders.

Frazioni 

Barbiani vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Kollmann (Colma), St. Gertraud (Santa Gertrude) ja Saubach.

Nimi 

Linna on esmakordselt mainitud aastal 994 kui Parpian. Nimi tuleb arvatavasti ladina isikunimest Barbius. Nime on tõendatud ka veneedi pealiskirjades Rooma ajast.

Kogukond

Keeleline jaotus 

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,53% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 1,87% itaalia keelt ja 0,60% ladiini keelt.

Välislingid 

 Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)

Bolzano provintsi vallad
Konotop

Konotop on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Sumõ oblastis, Konotopi rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu).

Ajalugu 
Kirjalikes allikates mainitakse asulat esimest korda 1634. aastal, linnaõigused sai 1648. aastal.

Konotop on tähtis raudteesõlm, linnas on masina-, ehitusmaterjali-, kerge- ja toiduainetööstuse ettevõtted.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Konotopi elanikest ukrainlasi 90,05%, venelasi 8,31%, valgevenelasi 0,38%, juute 0,24%, mustlasi 0,20%, armeenlasi 0,09%, asereid 0,05%, poolakaid 0,04% ja tatarlasi 0,04%.

Sõjategevus 2022. aastal 
2022. aasta 25. veebruaril okupeerisid linna Venemaa Relvajõud. Kontopi lähedal toimus 2022. aasta veebruari lõpus lahing, mille käigus Ukraina väed hävitasid Vene vägede kolonni.

Vaata ka
Konotopi lahing (2022)

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Šostka

Šostka on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Šostka rajooni halduskeskus. Šostka asub Sumõst umbes 145 km kirdes Desna lisajõe Šostka ääres.

Asula sai alguse 1739. aastal, linnaõigused anti Šostkale 1924. aastal.

Šostkas asub 1931. aastal rajatud tootmiskoondis "Svema", kus valmistatakse filmilinti.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šostka elanikest ukrainlasi 86,74%, venelasi 9,19%, valgevenelasi 0,30%, juute 0,12% ja armeenlasi 0,11%.

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
Eesti ooperilauljate loend



A 
Lydia Aadre
Riina Airenne
Aile Asszonyi

E 
Rauno Elp

K 
Anu Kaal
Vaike Kiik-Salupere
Miliza Korjus
Hendrik Krumm
Voldemar Kuslap
Tiit Kuusik

M 
Teo Maiste

O 
Georg Ots

P 
Annely Peebo
Ivo Posti
Väino Puura

R 
Kai Rüütel

Z 
Jassi Zahharov

T 
Külli Tomingas
Margus Toode
Taimo Toomast

V 
Aarne Viisimaa
Margarita Voites

 
Näitlejad
Ooperilauljate loendid
Messerschmitt M23

Messerchmitt M 23 ehk BFW M.23 oli Saksamaa lennukikonstruktori Willy Messerschmitti loodud kahekohaline sport- ja õppelennuk, mida ehitati Baieri lennukitehases Bayerischen Flugzeugwerken. 

Messerchmitt M 23 loodi võistluslennuki Messerschmitt M 19-e baasil, selle suurendatud variandina. Tervenisti puitkonstruktsiooniga M-23-sid ehitati lennukiehitusettevõttes Bayerische Flugzeugwerke AG. M 23 esmalend toimus 1929. aastal. 

M on tuletatud Messeschmitt AG peakonstruktori Messerschmitti (26. juuni 1898 – 15. september 1978) nimest.

M 23-e versioonid

M 23a peamiselt katselendudeks ja müüdi mõned;
M 23b müüdi rohkem kui 70 lennukit; 
M 23c ehitati 11 lennukit, ühega neist võitis Friedrich-Wilhelm Morzik (10. detsember 1891 – 17. juuni 1985) FAI organiseeritud võistluse Euroopa ringlend 1929 (prantsuse keeles Challenge International de Tourisme).

Lennuki tehnilised andmed

M 23 b
Saksamaa maa- ja lennuväe sõjaväelane, NSDAP asefüürer ja Hitleri erasekretär Rudolf Hess oli kirglik lennundushuviline. 

1930. aasta juulis annetas NSDAP ajaleht Rahvavaatleja (Völkischer Beobachter) Rudolf Hessile väikelennuki. See kahekohaline monoplaan BFW (Bayerische Flugzeugwerke AG) M23b, registritunnus D-1920, tehasenumber 497, registreeriti Hessi nimele.
  
Juba mais 1931 omandas Hess veel ühe lennuki BFW M23c (konstruktor Willy Messerschmitt), registritunnusga D-1890.

Viited

Kasutatud kirjandus
Roy Conyers Nesbit ja Georges Van Acker, "Rudolf Hessi lend. Müüdid ja reaalsus". Inglise keelest tõlkinud Hillar Tali. Olion, Tallinn 2009

Selles artiklis on kasutatud saksakeelset artiklit :de:Messerschmitt M23 seisuga 22.10.2017.

Saksamaa lennukid
Vassili Filippov

Vassili Vassiljevitš Filippov (jakuudi keeles Василий Васильевич Филиппов;  sündinud 1. aprillil 1951 Gornõi rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi rahvusest Sahha tehnikateadlane ja poliitik, Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliige.

Ta on eriteadlane ekstreemsetes tingimustes ekspluateeritavate konstruktsioonide ja ehitiste püsivuse alal. 

Ta oli Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia president (1994–2001 ja 2003–2008) ning Jakutski Riikliku Ülikooli rektor (1991–1998). Aastatel 1998–2003 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tümene) Vabariigi Koja esimees. Il Tümene II ja III koosseisu rahvasaadik (1998–2008).

Haridus ja töökäik
Filippov lõpetas 1973. aastal Kuibõševi-nimelise Moskva Ehitusinseneride Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse teaduskonna ehitusinseneri kutsega. 1977. aastal lõpetas ta samas aspirantuuri. 1978. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja "Сопротивляемость сталей хрупкому разрушению в строительных конструкциях, эксплуатирующихся в агрессивных среда".

1991. aastal kaitses ta tehnikadoktori kraadi väitekirjaga "Работоспособность металлических конструкций производственных зданий с геометрическими несовершенствами и коррозионными повреждениями (на примере объектов, эксплуатирующихся в Якутской АССР)".

1992. aastal anti talle professori kutse.

Ta töötas aastatel 1973–1998 Jakutski Riikliku Ülikoolis (rektorina 1991–1998), aastatel 1998–2003 Sahha parlamendis vabariigi koja esimehena, 2003–2008 Sahha teaduste akadeemias presidendina ja 2008–2011 Širšovi-nimelises Venemaa Teaduste Akadeemia Okeanoloogia Instituudis teadusdirektorina. 2012. aastast on ta energeetikakompanii Federalnaja Setevaja Kompanija juhatuse esimehe nõunik.

Tunnustus
1993 – valiti Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia akadeemikuks
1997 – valiti Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
1997 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Ammossovi-nimeline riiklik preemia riigiehituse valdkonnas
2001 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline teadustegelane
2011 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Teaduste Akadeemia kuldmedal

Viited

Sahha teadlased
Venemaa tehnikateadlased
Sahha (Jakuutia) Vabariigi poliitikud
Sündinud 1951
Korosten

Korosten on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis.

Korosten on raudteesõlm ja tööstuskeskus.

Korosten asub Uži jõe ääres.

Asulat on esmakordselt mainitud 945. aastal. Linna ajalooline nimi oli Iskorosten. 1240. aastal hävitasid mongolid linna. Alates 1370. aastast oli Iskorosten Leedu suurvürstiriigi ja hiljem Rzeczpospolita võimu all. Magdeburgi linnaõigused sai Iskorosten esimest korda 1589. aastal. 

Poola kolmanda jagamise tulemusel sattus Iskorosten 1793. aastal Venemaa Keisririigi koosseisu. 1917. aastal nimetati Iskorosten ümber Korosteniks. Uuesti sai Korosten linnaõigused 1926. aastal.

Viited

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Wilhelm Stör

Wilhelm "Willi" Stör ka Willi Stoer (10. mai 1893 – 12. detsember 1977) oli Esimeses maailmasõjas Saksamaa lennuväes õhulahingutes võidelnud hävituslendur (lennuäss), 1935. aastast Messerschmitti tehase peakatselendur ja vigurlendur. 

Störi arvele on kirjutatud 5 võitu õhulahingutes

Pärast Esimest maailmasõda viidi Stör üle Luftstreitkräfte ridadesse, kus temast sai jahieskadrilli (Jagdstaffel 68) hävituslendur. Esimese ja Teise maailmasõja vahelisel ajal oli Stör katselendur ja lennuinstruktor. Ta oli Saksa Liinilendurite kooli (Deutsche Verkehrsfliegerschule) piloot ning kuulus 1930. aastatel Saksamaa vigurlennupilootide eliiti.

1935. ja 1936. aastal tuli Stör lennukil Messerschmitt M35 Saksamaa meistriks vigurlennuvõistlustel.

1935. aastast oli Stör Messerschmitti Augsburgi tehase katselendur.

Saksamaa maa- ja lennuväe sõjaväelasel, NSDAP juhi asetäitjal ja Hitleri erasekretäril Rudolf Hessil oli kirglik huvi lennunduse vastu ja mitmed plaanid, mille täitumiseks oleks ta vajanud kindlat tüüpi lennukit ja lennuoskusi, kuid Adolf Hitler oli tal keelanud lennukiga lennata. Mitmed lennukitehased keeldusid talle lennukit andmast, mispeale pöördus Hess oma vana sõbra Willy Messerschmitti poole Augsburgis. Juba oktoobris alustas Hess treeninglende ´Messerschmitt Bf-110-l, tema lennuinstruktoriks sai tol ajal tehase peakatselendurina töötanud Wilhelm Stör.

Mais 1941 sai Stör käsu toimetada kaks hävituslennukit Bf 109 Kanagawa Kawasakisse Jaapanis ja tema asemel asus Hessi õpetama Helmut Kaden. 

Pärast interneerimist Jaapanis, pöördus W. Stör 1947. aastal Saksamaale tagasi. Ta töötas lennuõpetajana, põhitööks oli siiski autode müümine Augsburgis. Saksamaa Lennuklubi austas W. Störi kõrgeima austusmärgi – Dädalus medaliga. W. Stör oli mõni aeg vanim Saksa piloot.

Viited

Kasutatud kirjandus
Roy Conyers Nesbit ja Georges Van Acker, "Rudolf Hessi lend. Müüdid ja reaalsus". Inglise keelest tõlkinud Hillar Tali. Olion, Tallinn 2009

Saksamaa lendurid
Sündinud 1893
Surnud 1977
William Hyde Wollaston

William Hyde Wollaston (6. august 1766 – 22. detsember 1828) oli inglise keemik ja füüsik, kuulus Kuninglikku Seltsi ja oli selle president 1820. aastal.

Ta avastas 1803. aastal pallaadiumi ja 1804. aastal roodiumi. Aastal 1802 avastas ta Päikese spektris tumedad neeldumisjooned, mis said nime küll hilisema teadlase Joseph Fraunhoferi järgi, kes uuris ja kirjeldas jooni põhjalikumalt (Fraunhoferi jooned).

Inglise keemikud
Inglise füüsikud
Londoni Kuningliku Seltsi liikmed
Sündinud 1766
Surnud 1828
Get Low (Zeddi ja Liam Payne'i laul)

"Get Low" on vene-saksa päritolu DJ Zeddi ning inglise laulja ja laulukirjutaja Liam Payne'i laul. Laulu autoriteks on Charles Hinshaw, Zedd, Tristan Landymore ja Fabienne Holloway. 
"Get Low" tegi 6. juulil 2017 kättesaadavaks Interscope Records.

Sõnad

Viited

Välislingid 
 Zeddi ametlik koduleht
 Laulu "Get Low" sõnad MetroLyricsis 
 Zedd, Liam Payne - "Get Low" (infrapuna) YouTube'is
 Zedd, Liam Payne - "Get Low" (Official Tour Edit) YouTube'is
 "Get Low" (Londoni tänavatel filmitud video) YouTube'is

2017. aasta singlid
Stay (Zeddi ja Alessia Cara laul)

"Stay" on vene-saksa päritolu DJ Zeddi
ja Kanada laulja Alessia Cara laul. Laulu autoriteks on Linus Wiklund, Sarah Aarons,
Anders Frøen, Alessia Caracciolo, Anton Zaslavski ja Jonnali Parmenius. 
"Stay" singli tegi allalaaditavaks 23. veebruaril 2017 Interscope Records. 

"Stay" ametlik muusikavideo avaldati YouTube'is 18. aprillil 2017.

Track listing

Viited

Välislingid 
Zeddi ametlik koduleht
MetroLyrics Laulu "Stay" sõnad
YouTube:Laulu "Stay" video

2017. aasta singlid
Lembitu Varblane

Lembitu Varblane (13. august 1923 Meelva, Läänemaa – 13. märts 2013 Haapsalu) oli eesti õpetaja ja koolijuht.

1943. aastal lõpetas ta Lihula Gümnaasiumi. Sõja-järgsel perioodil lõpetas kaugõppes Tallinna Õpetajate Instituudi ja Tartu Riikliku Ülikooli geograafiateaduskonna.

1943 oktoobrist 1944 septembrini teenis Soome mereväes. Eestisse tagasipöördumise järel mobiliseeriti Punaarmeesse.

Töötas õpetajana Matsalu koolis, hiljem Taebla kooli direktor, Haapsalu haridusosakonna juhataja ja Haapsalu 8-klassilise kooli direktor.

Ta on maetud Haapsalu Metsakalmistule.

Tunnustused
1944 Soome 2. klassi Vabadusmedal
1963 Eesti NSV teeneline õpetaja
1997 Haapsalu vapimärk
1998 Kodanikupäeva aumärk
2002 Soome Lõvi Rüütelkonna Teeneterist

Viited

Eesti koolijuhid
Eesti NSV teenelised õpetajad
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Mereväe soomepoisid
Haapsalu Metsakalmistule maetud
Sündinud 1923
Surnud 2013
Yuriko Koike

Yuriko Koike (jaapani keeles 小池 百合子; sündinud 15. juulil 1952 Ashiyas) on Jaapani poliitik. Ta on 2. augustist 2016 Tokyo kuberner. Ta oli aastatel 2005–2009 Jaapani parlamendi alamkoja liige. Ta on olnud ka minister.

Ta sündis aastal 1952 Ashiyas Hyōgo prefektuuris.

Jaapani poliitikud
Sündinud 1952
Tarsina Alango

Tarsina Alango (sünninimi Tarsina Schütz, 1936. aastast Tarsina Sütiste, aastatel 1948–1956 Tarsina Vilba; 12. aprill 1923 Tartu – 8. august 2010) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.

1936. aastast õppis ta klaveri eriala Tallinna konservatooriumis Sigrid Antropoff-Hörschelmanni ja Theodor Lemba juhendamisel. 1944. aastal lõpetas konservatooriumi klaveri erialal Artur Lemba klassis. 

Aastatel 1944–1976 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi kontsertmeister, 1968–1971 ka kontsertmeistriklassi õppejõud. Aastatel 1976–2001 oli ta Tallinna Muusikakooli kontsertmeistriklassi õpetaja.

Tunnustus
1977 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
Tema abikaasa oli laulja ja laulupedagoog Raimond Alango.

Viited

Eesti pianistid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Eestistatud nimega inimesed
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1923
Surnud 2010
Venemaa ooperilauljate loend



B 
Georgij Baklanov
Dimitrij Bortnjanski

G
Aida Garifullina

H 
Eduard Hil
Pavle Holodkov

I 
Nikolaj Ivanov

K 
Aleksander Kipnis
Bogomir Korsov

L 
Jelizaveta Lavrovska

N 
Jevgenij Nesterenko
Ana Netrebko
Antonina Neždanova

O 
Jelena Obrazcova

P 
Ivan Petrov
Aleksander Pirogov
Boris Popov

S 
Sergej Skorohodov

Š 
Fjodor Šaljapin

V 
Galina Višnjevska

 
Ooperilauljad
Ooperilauljate loendid
Gertten

Gertten (baltisaksa traditsioonis Gerten) on Hattingenist pärit baltisaksa ja Rootsi aadlisuguvõsa.

Ajalugu
XVI sajandi lõpus siirdus Berend von Gerten (maeti 1627) Hattingenist Liivimaale Tartusse, kus temast sai peagi raehärra ja bürgermeister. Tema järeltulijad aadeldati 1643., 1647., 1653. ja 1663. aastal Rootsi valitsejate poolt ning nad introdutseeriti 1668. aastal Rootsi rüütelkonda. 1818. aastal võeti nad ka Soome rüütelkonda.

Suguvõsa liikmeid
Berend von Gerten (maeti 1627), Tartu ja Tallinna bürgermeister, Kärkna mõisnik
Berend von Gertten (suri 1665), kindralmajor, Eestimaa maanõunik
Conrad von Gerten (suri 1670), ooberstleitnant, Kärkna mõisnik
Berend Johann von Gerten (suri 1677), ooberstleitnant, Kärkna mõisnik
Gustaf Vilhelm von Gertten (1679−1754), Rootsi admiral (1738)
Johan Vilhelm von Gertten (1727−1779), Rootsi kontradmiral
Johan Adam von Gertten (1767−1835), ooberst, maalikunstnik
Magnus Gösta von Gertten (sündinud 1953), filmirežissöör, produtsent
Carl Fredrik (von) Gertten (sündinud 1956), filmirežissöör, ajakirjanik

Vaata ka
Kärkna mõis

Viited

Kirjandus
Elgenstierna, Gustaf. Den introducerade svenska adelns ättartavlor med tilläg och rättelser. III kd. Stockholm: P. A. Norstedt & Söners Förlag, 1927. Lk 53-64 .

Välislingid 
Gerttenite suguvõsa aadlivapp.

Rootsi aadlisuguvõsad
Rootsi introdutseeritud aadel
Soome aadlisuguvõsad
Berend von Gerten

Berend von Gerten (ka Gertten, Garten; maetud 1. märtsil 1627 Tallinna) oli Tartu ja Tallinna bürgermeister ning Kärkna mõisnik.

Elulugu
Berend von Gerten oli pärit Hattingenist. 

XVI sajandi lõpul kolis ta Tartusse. 1591−1594 oli ta selle linna Suurgildi oldermann. 1594. aastaks oli temast saanud raehärra ja 1601. aastaks bürgermeister. 

Seejärel asus ta elama Tallinna. 1601. või 1608. aastal võeti ta kodanikuks. 1608. aastal valiti ta raadi ja 1609−1626 oli ta bürgermeister. 

Tema järeltulijad tõsteti Rootsi valitsejate poolt aadliseisusse.

Kärkna mõis
1602. aastal läänistas Södermanlandi hertsog Karl talle Tartu lähedal Kärkna mõisa, mis tollal oli tuntud Vanamõisana. 1626. aastal kinnitas tema valdusõigust kuningas Gustav II Adolf. Lisaks mõisale läänistati talle mitu ümberkaudset küla. Tema perekonnanime järgi on tulnud mõisa eestikeelne nimi.

Vaata ka
Gertten
Kärkna mõis

Viited

Tallinna rae liikmed
Tartu rae liikmed
Kärkna mõisnikud
Surnud 1627
Conrad von Gerten

Conrad von Gerten (ka Gertten) (suri 8. november 1670 Turu) oli sõjaväelane ja Kärkna mõisnik.

Elulugu
Ta sündis Tartu ja Tallinna bürgermeistri Berend von Gerteni ja tema abikaasa Margaretha von Reesi noorema pojana. 1638. aastal immatrikuleeriti ta Tartu ülikooli. Pärast seda astus Rootsi sõjaväeteenistusse, kus tõusis peagi kapteniks. 1647. aastal sai ta koos oma vennaga aadlitiitli ja 1668. aastal introdutseeriti ta Rootsi rüütelkonda. 1659. aastal tõusis ta Savolaksi jalaväerügemendi ooberstleitnandiks. Ta päris oma isalt Kärkna mõisa, millest ta aga Rootsi-Vene sõja ajal 1658. aastal ilma jäi.

Vaata ka
Gertten
Kärkna mõis

Viited

Kärkna mõisnikud
Surnud 1670
Koidula Sildre

Koidula Sildre (sündinud 5. augustil 1930  Kohtla vallas Virumaal) on eesti agronoom ja eakate ühistegevuse aktivist.

Nõukogude perioodil oli ta Haapsalu rajooni RSN Täitevkomitee Põllumajandusvalitsuse peaagronoom.

1990. aastatel oli ta Läänemaa Pensionäride Ühenduse asutaja ja kauaaegne juht.

Ta on Eesti Pensionäride Ühenduste Liidu juhatuse liige.

Tunnustused
1984 Eesti NSV teeneline agronoom
2006 Haapsalu vapimärk
2016 Läänemaa teenetemärk

Viited

Kirjandus
Vabamets, O. Peaagronoom Koidula Sildre. Sotsialistlik Põllumajandus, 1966, nr. 5, lk. 193—195

Välislingid
Koidula Sildre tähistab 85. juubelit. Lääne Elu, 5. august 2015

Eesti agronoomid
Eesti NSV teenelised agronoomid
Sündinud 1930
Mayssa Maghrebi

Mayssa Maghrebi (ميساء مغربي; sündinud 19. augustil 1983 Marokos) on Araabia Ühendemiraatide näitleja.

Araabia Ühendemiraatide inimesed
Maroko inimesed
Sündinud 1983
Näitlejad
Marija Aleksandrovna

Maximiliane Wilhelmine Auguste Sophie Marie (8. august 1824 – 3. juuni 1880) oli Venemaa keisri Aleksander II abikaasa, õigeusku ristituna Maria Aleksandrovna. Ta oli Hessen-Darmstadti suurhertsogi Ludwig II tütar. Aastail 1855–1880 oli ta Venemaa keisrinna. Marija Aleksandrovna oli Venemaa keisri Aleksander III ema.

Noorpõlv
11-aastaselt emata jäänud Hesseni printsess veetis lapsepõlve Darmstadtis, linnalähedases Jugenheimi lossis, mis kuulus tema vanemale vennale Hesseni Alexandrile (1823–1888).
Venemaa troonipärija Aleksander Nikolajevitš tutvus 1839. aastal Euroopas reisides Darmstadti teatris 15-aastase Mariega, kellest sai tema väljavalitu. Septembris 1840 Venemaale kolides sattus Marie luksuse ja suure inimhulga keskele. Kaasa tuli ka vend, prints Alexander, kes astus Venemaal armeeteenistusse.

Abielu

Marie ristiti õigeusku ning sai nimeks Maria Aleksandrovna. 16. aprillil 1841 abiellus 16-aastane Maria Venemaa troonipärija Aleksandriga, õppis ruttu selgeks vene keele ja temast sai eeskujulik usklik. Õigeusk haaras teda jäägitult. Sügavat religioossust sisendas ta ka oma lastesse. Teine poeg Aleksander on öelnud: "Kõige minus oleva hea eest võlgnen tänu kallile emale." Neil sündis kaheksa last:
suurvürstinna Aleksandra Aleksandrovna Romanova (1842–1849)  
suurvürst Nikolai Aleksandrovitš Romanov (1843–1865) 
keiser Aleksander III (1845–1894) 
suurvürst Vladimir Aleksandrovitš Romanov (1847–1909) 
suurvürst Aleksei Aleksandrovitš Romanov (1850–1908) 
suurvürstinna Maria Aleksandrovna (1853–1920) 
suurvürst Sergei Aleksandrovitš Romanov (1857–1905)
suurvürst Pavel Aleksandrovitš Romanov (1860–1919)

Aastal 1855, kui suri Venemaa keiser Nikolai I ja troonile tuli tema poeg Aleksander II, sai Maria Aleksandrovnast Venemaa keisrinna.

3. juunil 1880 suri 55-aastane Maria Aleksandrovna tuberkuloosi. Elu lõpuaastail oli ta väga viletsa tervisega, olukorda halvendas ka avalik saladus abikaasa teisest perekonnast, kus sündisid lapsed juba Maria eluajal.

Mälestuse jäädvustamine
Tema järgi on nimetatud Peterburi Maria teater ja Maarianhamina linn Ahvenamaal.

Kirjandus
 E. Radzinski, "Aleksander II", Varrak, 2005

Venemaa keisririigi inimesed
Sündinud 1824
Surnud 1880
Klaara Tisler

Klaara Tisler (5. detsember 1919 – 1. jaanuar 2012) oli eesti õpetaja.

Ta töötas Haapsalu 1. Keskkooli õpetajana.

Tunnustused
1967 Eesti NSV teeneline õpetaja
1975 Tööveterani medal
2002 Haapsalu vapimärk

Viited

Eesti õpetajad
Eesti NSV teenelised õpetajad
Haapsalu Metsakalmistule maetud
Sündinud 1919
Surnud 2012