Teise kodu turism

Teise kodu turism on turismiliik, millel puudub ühtselt kokku lepitud mõiste. Üks vanemaid ja lihtsamaid määratlusi on, et see on teise kodu külastamine nädalavahetustel või pühadel. Teine kodu on elamispind, mis on ostetud teise elupinnana enamasti turismi, puhkuse, vaba aja veetmise ja majanduslikul eesmärgil ning kuulub inimesele, kellel on olemas alaline elukoht (tavaliselt linnas), kuid kes külastab nimetatud kohta talle sobival ajal. 

Enamik autoreid, riike, asutusi ja teadustöid käsitleb teist kodu erinevalt. Dykes ja Walmsley (2015) arvates on selle põhjuseks ebakõlad nende (teise kodu) tüüpides ja funktsioonides, põhiandmete piirangutes, muutuvates mustrites ja akadeemilise tähelepanu all olevates eridistsipliinides. Kui määratletakse kodu teiseks, võidakse omanikku vaadelda kui ajutist elanikku või outsider’it. Seega võiks teise kodu turismi juurde võtta kasutusele alternatiivse kodu mõiste.  Kui akadeemilises kirjanduses anda terminile ametlik definitsioon, oleks lihtsam koguda statistikat ning võrdlusi eri riikide vahel.

Teise kodu turismi ajalugu 
Idee teisest kodust sai alguse juba ammustel aegadel, kui jõukad (linna)kodanikud soovisid end rutiinist lahti rebida, ent neil puudusid tänapäevased liikumisvõimalused. Selline nähtus tõi endaga kaasa ajutise rände kohtadesse, kus sai puhata ja lõõgastuda. Ajaga on see mõiste muutunud ning arenenud välja nähtuseks, mille nimi on teise kodu turism. 

Teise kodu turism sai alguse Vana-Egiptusest, kus võimukad ja rikkad tahtsid puhata villades, mis olid eemal linnakärast. Hellenistlikus Kreekas, II ja III sajandil eKr, reisis ülemklass selleks, et leida lohutust, rahu, nautida loodust ning meelelahutust. Mindi eraldatud kohtadesse, et veeta mitmeid päevi enda teises kodus. Selline tegevus sai alguse Rooma kultuuriruumis pärast Puunja sõdu. Rooma Impeeriumis kuulusid jõukatele kodanikele linnaäärsed majad, mis olid omandatud selleks, et põgeneda avaliku tähelepanu ja igapäevamurede eest. Pärast nn klassikalist teise kodu perioodi kasutati teist kodu juba mitmetel muudel eesmärkidel. Inimeste arv, kes said endale teist kodu soetada, suurenes märgatavalt. Keskklassi tekkimise ja elanikkonna ostujõulisemaks muutumise tõttu pole teise kodu soetamine enam üksikute inimeste eelis vaid võimalik juba mõnele protsendile rahvastikust. Seetõttu on hakatud seda nimetama generaliseeritud fenomeniks ning seda käsitletakse kui turismi ühte tüüpi.

Teise kodu turismi mõju 
Teise kodu turism on tihedalt seotud sotsiaal-majanduslikult teise kodu omaniku ja kohalike inimestega. See turismiliik hõlmab nii kohustusi kui ka hüvesid. Eelkõige tuleb luua kontaktid valitsusasutustega, tasuda maamaksud, luua sidemed kohalike elanikega. Seega tehakse rahalisi ja emotsionaalseid investeeringuid, mida ei saa pidada tavaliseks turismiliigiks. Kui teatud kohta on tehtud suurem investeering, muutub omaniku silmis selle tähtsus. Sellegi poolest tuleb arvestada teise kodu omaniku suhet kohalike, avaliku ruumi ja seadustega. Tihti on mõju eri sektoritele nii positiivne kui ka negatiivne ning vaadelda tuleb mõlemat poolt. Dykes ja Walmsley (2015) on välja toonud mõjud eri sektoritele.

Teise kodu turismi mõju majandusele 
Positiivne mõju:

 investeeringud taristusse,
 kohaliku toodangu eelistamine,
 uute töökohtade loomine,
 teenuste ja kaupade nõudluse suurenemine,
 meelelahutus- ja kultuurielu elavnemine,
 palgatõus,
 maksude laekumine.

Negatiivne mõju:

 üldine hinnatõus,
 kinnisvara hindade tõus,
 uute maksude määramine,
 kuritegevuse kasv,
 hooajalisus.

Teise kodu turismi sotsiaalne mõju 
Positiivne mõju:

 teise kodu omanike investeeringud,
 linna- ja maapiirkondade vahelise elu elavnemine,
 kultuurielu arenemine,
 uute haridusettevõtete rajamine,
 kohaliku toodangu tarbimine.

Negatiivne mõju:

 kohalike elanike tõrjutus,
 lahkhelid kohalike ja teise kodu omanike vahel,
 kohalike traditsioonide hääbumine,
 kohalikud (maapiirkondade) elanikud eelistavad leida tööd linnas,
 hooajaväline töötus,
 kuritegevuse kasv,
 konfliktid tulevikvaadetest,
 migratsioon,
 maapiirkondade gentrifikatsioon.

Teise kodu turismi mõju keskkonnale 
Positiivne mõju:

 võrreldes teiste turismiliikidega (näiteks kruiisiturism) on see keskkonnasõbralik,
 toiduainete konserveerimine,
 jäätmete kogumine ja sorteerimine, 
 kohaliku loodushoiu arendamine.

Negatiivne mõju:

 üldine keskkonna reostus,
 õhusaaste suurenemine, mis kahjustab inimeste tervist ja keskkonda,
 väetiste kasutamine põllumajanduses
 visuaal-esteetilised hälbed (kolemajade ehitus).

Motivatsioon teise kodu omamiseks 
Leidub erinevaid tegureid, mis motiveerivad inimest omandama teist kodu. Paljudes riikides, eriti just Põhjamaades, on teine kodu traditsiooniline elu osa. Paljudel juhtudel on teine kodu pärandatud ning seetõttu jätkub see kui traditsioon. Sellistel juhtudel on teine kodu kui kontakt maakodu ja linnakodu vahel. Paljud teised kodud on nii öelda rahvusvahelised. Selle ostmist mõjutav jõud on peaasjalikult võõra sihtriigi ahvatlevad tingimused (odav toit, kliima, ilus maastik, kultuur). Motivatsiooniks võib pidada ka näiteks pensionile minekut ja investeeringut.

Teise kodu fenomen Eestis 
Teine kodu (näiteks suvila, puhkemaja) on Euroopas levinud nähtus. Teist kodu ja selle geograafiat on palju uuritud, varju on jäänud aga selle kasutamise teave. Rein Ahas nendib, et inimeste igapäevane liikumine ei kajastu muul otstarbel kogutavates andmetes ja seega ei saa tegelikult teada, kui palju aega teises kodus tegelikult veedetakse.  Eestis tuleks uurida, mis eesmärgil teine kodu soetatakse ning kui kaua ja miks seda külastatakse. See annaks ülevaate Eestis olevate teiste kodude ja nende funktsioonide kohta, sest hetkel puudub ametlik statistika teise kodu fenomenist Eestis.

Viited 

Turism