joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aḩmad al-Fahad al-Aḩmad aş-Şabāḩ

Aḩmad al-Fahad al-Aḩmad aş-Şabāḩ (araabia keeles أحمد الفهد الأحمد الصباح; sündinud 12. augustil 1963 Liibanonis) on Kuveidi riigi- ja sporditegelane. Ta on šeik ja kuulub Şabāḩi dünastiasse.
 
Ta on Kuveidi valitsuskabineti liige ja rahvusvahelise haardega spordijuht. Ta on 1992. aastast Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige ja 2012. aastast Rahvuslike Olümpiakomiteede Assotsiatsiooni esimees. Ta oli kauaaegne (1991–2017) 
Aasia Olümpianõukogu esimees (lahkus ametist ennetähtaegselt seoses korruptsioonikahtlustusega).

Ta juhib Aasia Käsipalli Föderatsiooni ja 1990. aastast Kuveidi Jalgpalli Assotsiatsiooni. Aastatel 1991–2001 oli ta Kuveidi Olümpiakomitee esimees.

Haridustee ja töökäik
Aḩmad al-Fahad on lõpetanud Kuveidi Ülikooli politoloogina ja Kuveidi Sõjaväeakadeemia.

Ta oli Kuveidi informatsiooniminister (2001–2003), energeetikaminister (2003–2006) ja on 2006. aastast rahvusliku julgeoleku minister.

Tunnustus
Busanis asuva Donga Ülikooli audoktor
Taipei Riikliku Ülikooli audoktor.
Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli auprofessor (2015)
Sahha (Jakuutia) Vabariigi  Põhjatähe orden (2015)

Isiklikku
Ta on tegelenud ratsaspordiga ja laskmisega.

Tema isa Fahd Al-Ahmad Al-Yaber Al-Sabah oli Kuveidi Olümpiakomitee asutaja.

Viited

Välislingid
World Business: Interview with Sheikh Ahmad Al-Fahad Al-Sabah. youtube.com, 2. märts 2011

Kuveidi inimesed
Põhjatähe ordeni (Sahha) kavalerid
Sündinud 1963
Terlan

Terlan (itaalia: Terlano) on vald (comune) Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias.

Geograafia 

Vald paikneb Adige jõe orus, umbes 9 km Bolzanost loodes. Terlan on kuulus oma veini- ja spargli tootmise poolest. See on põhjapoolseim vald Überetsch-Unterlandi ringkonnas, külgnedes järgmiste valdadega: Andrian, Eppan, Bolzano, Gargazon, Mölten, Nals ja Jenesien.

2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 4128 inimest ja valla pindala on 18.7km².

Frazioni 

Terlani vallas on frazioni (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Siebeneich (Settequerce) ja Vilpian (Vilpiano).

Ajalugu 
 

Asulat Torilan on esmakordselt mainitud Salzburgi peapiiskopi 923. aasta dokumendis. 1200. aasta paiku püstitasid Tirooli krahvid kõrgele Adige oru kohale Neuhausi lossi. Linnus läks hiljem Meinhardiinide dünastia kätte ja sai 19. sajandil nime Maultaschi loss krahvinna Margarete järgi, kelle elukohana ei ole see siiski tõendatud. Habsburgidest Austria ertshertsogite Friedrich IV ja Sigismundi valitsemisajal oli see tähtis plii (galeniidi) ja hõbeda kaevandamise keskus, sealhulgas asus mitu sulatusahju ja laadimisjaama Adige jõel.

Kogukond

Keeleline jaotus 

2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 83,61% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 16,07% itaalia keelt ja 0,32% ladiini keelt.

Välislingid 

 Valla koduleht (saksa ja itaalia keeles)

Bolzano provintsi vallad
Kōichirō Matsuura

Kōichirō Matsuura (jaapani keeles 松浦 晃一郎 Matsuura Kōichirō; sündinud  29. septembril 1937 Yamaguchi prefektuuris) on Jaapani diplomaat, UNESCO endine juht. 
 
Matsuura lõpetas 1959. aastal Tōkyō Ülikooli õigusteaduskonna ja 1961. aastal Haverford College'i Pennsylvanias. Ta töötas aastatel 1992–1994 Jaapani asevälisministrina ja 1994–1999 Jaapani suursaadikuna Prantsusmaal.

Matsuura oli aastatel 1999–2009 UNESCO peadirektor.

2006. aastal võttis ta osa Sahhas toimunud Venemaa põhjaregioonide hariduse, teaduse ja kultuuri arengule pühendatud rahvusvahelisest foorumist.

2009. aastal käis ta Ungaris, kus talle anti üle Ungari Teaduste Akadeemia Pro Cultura Hungarica auhind.

Tunnustus
Suurvürst Gediminase orden (2001)
Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli audoktor (2003)
Sahha (Jakuutia) Vabariigi  Põhjatähe orden (2006)
Seoulis asuva Kyung Hee Ülikooli audoktor (2008)
Venemaa Rahvaste Sõpruse Ülikooli audoktor (2008) 
Venemaa Kunstide Akadeemia välismaine liige

Viited

Välislingid

Jaapani diplomaadid
Põhjatähe ordeni (Sahha) kavalerid
Sündinud 1937
Priit-Andres Pärtna

Priit-Andres Pärtna (15. oktoober 1939 Lüganuse – 28. august 2020) oli eesti dirigent ja koolijuht.

1962. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal. 1968. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal Arvo Ratassepa õpilasena.

Ta oli kauaaegne Kiviõli muusikakooli (hiljem Kiviõli Kunstide Kooli) juhataja ja Lüganuse segakoori dirigent.

Tunnustus
1986 – Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
2003 – Ida-Viru maakonna kultuuri elutööpreemia
2006 – Ida-Virumaa teenetemärk
2009 – Kultuurkapitali Ida-Virumaa aastapreemia

Isiklikku
Tema poeg on kontrabassimängija Tiit Pärtna.

Viited

Eesti dirigendid
Eesti koolijuhid
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1939
Surnud 2020
Überetsch

Überetsch (saksa: Überetsch; itaalia: Oltradige) on künklik osa Etschtalist Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias. See asub Bolzanost edelas ja on tuntud turismisihtkoht, kuulus oma veinide, losside ja järvede (Kalterer See, Montiggler Seen) poolest. Vallad Überetschis on Kaltern ja Eppan.

Vaata ka 

 Überetsch-Unterland
 Lõuna-Tirooli lauskmaa
 Überetschi raudtee
K21

K21 on Lõuna-Korea jalaväe lahingumasin. 

See on loodud asendama Lõuna-Korea varasemaid K200 KIFV jalaväe lahingumasinaid.

Tootmine algas 2008. aastal ja Lõuna-Korea maavägi saab kokku umbes 466 ühikut.

Vaata ka 

 ASCOD
 Bionix AFV
 BMP-3
 CV90
 Dardo IFV
 FV510 Warrior
 M2 Bradley IFV
 Schützenpanzer Puma
 Tulpar IFV
 WPB Anders
 ZBD-97
Lõuna-Korea sõjandus
Jalaväe lahingumasinad
BVP M-80

BVP M-80 on Jugoslaavia jalaväe lahingumasin, mida toodeti 1980. aastatest kuni Jugoslaavia lagunemiseni.

Kasutajad

Praegused kasutajad
  – 103+ M-80A'd
  – 104 M-80A'd + 24 9P113 Polo
  – 550 M-80A'd
  – 52 M-80A'd
  – М-80А

Endised kasutajad
  – Edasiantud järglasriikidele.

Viited

Vaata ka 
 MLI-84

Välislingid 
 

Jugoslaavia sõjandus
Jalaväe lahingumasinad
Puma (rauter)

Puma on Rheinmetall Landsysteme ja Krauss-Maffei toodetud Saksa jalaväe lahingumasin.

Ajalugu 
Puma loodi asendamaks Saksa maaväe vananevaid Mardereid. Programm Marderite asendamiseks kestab 2010. aastast aastani 2020. Pumade masstootmine algas 6. juulil 2009.

Viited 

Saksa relvad
Jalaväe lahingumasinad
Friedrich Leht

Friedrich Leht (19. aprill 1887 Tartu – 20. jaanuar 1961) oli Eesti kunstnik ja kunstipedagoog.

Tema vanemad rändasid 1888. aastal Venemaale. Ta õppis Peterburi Kunstide edendamise Seltsi koolis. 1914. aastal lõpetas ta Peterburi Kunstiakadeemia kujurina. Osales punaarmeelasena Vene kodusõjas. 1919. aastal suunati Moskvasse Vene SFNV Hariduse Rahvakomissariaadi kunstiosakonna juhatajaks. 1923. aastast oli ta Revolutsioonilise Venemaa Kunstnike Assotsiatsiooni (AHRR) parteiorganisatsiooni sekretär. Aastatel 1944–1949 oli ta V. Surikovi nimelise Moskva Kunstiinstituudi skulptuuriosakonna dekaan.

Teda peetakse sotsialistliku realismi esindajaks.

Aastatel 1949–1950 oli ta Tallinna Tarbekunstiinstituudi, 1951–1959 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi direktor. Tema juhatamisel kehtestati instituudis üleliidulised õppeplaanid ja avati venekeelsed õpperühmad.

Tunnustused
1951 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Välislingid
Eesti Kunstimuuseumi digitaalkogu. Friedrich Leht

Eesti kunstnikud
Eesti kunstipedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1887
Surnud 1961
Valdgale vald

Valdgale vald (läti keeles Valdgales pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Talsi linnaga ja Laidze, Īve, Ģibuļi, Dundaga ning Ārlava vallaga, lisaks veel Ventspilsi piirkonna Puze vallaga.

Valla pindala on 205,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1333 inimest. Valla keskus on Pūņase küla, vallavanem on Jana Robalde.

Vald asub suuremas osas Põhja-Kuramaa kõrgustikul. Tähtsaimad jõed on Roja jõgi ja Raķupe jõgi.

Ajalugu 

Aastal 1920 eraldati Laidze vallast Valdegale vald, ent aastal 1925 liideti see taas Laidze vallaga. Aastal 1945 moodustati Laidze vallas Valdgale külanõukogu, millega aastal 1954 liideti likvideeritav  Valdemāri külanõukogu. Aastal 1961 arvati osa külanõukogust Laidze külanõukogu koosseisu, aastal 1963 liideti sellega aga osa Ziedoņi külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Valdgale mõisa keskus (sealhulgas juustutorn, ait, tuulik ja ait-lusthoone) ning Ošbiržese muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Valdgale mõisa teenijatemaja, kutsari- ja aednikumajake, lisaks veel Lauksargi muinaskalmed. Looduskaitse all on kuus nimetut põlist tammepuud, üks saar ja üks mänd. Valla kirdeossa jääb osaliselt Raķupe oru hoiuala, lääneossa Stikli soode hoiuala.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 1237 lätlast, 35 venelast, 5 valgevenelast, 6 ukrainlast, 1 poolakas ja 4 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

 Valla kodulehekülg (läti keeles)

Läti vallad
Talsi piirkond
Elvi Alekand

Elvi Alekand (24. detsember 1932 – 29. oktoober 2020) oli eesti kultuuritegelane. 

1960–1980. aastatel oli ta Tartu linna kultuuriosakonna juhataja.

Tunnustused
1975 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
2008 Vanemuise Seltsi auliige

Viited

Eesti kultuuritegelased
Eesti NSV teenelised kultuuritegelased
Sündinud 1932
Surnud 2020
Kait Kall

Kait Kall (sündinud 19. detsembril 1987) on eesti näitleja, lavastaja ja stsenarist.

Ta lõpetas 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias näitleja eriala ja asus 2013. aastal tööle Von Krahli Teatrisse .

Aastatel 2013–2019 mängis ta Kanal 2 populaarses komöödiasarjas "Naabriplika" (Tola).

Viited 

Eesti näitlejad
Sündinud 1987
Ella Külv

Ella-Emilie Külv (1. november 1921 Tallinn – 31. juuli 2003) oli eesti nahakunstnik.

Ta lõpetas 1941. aastal Riigi Kunsttööstuskooli. Aastatel 1942–1944 täiendas end Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli kursustel. 

Aastatel 1945–1947 õppis Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis maali erialal, 1948. aastal lõpetas instituudi nahkehistöö erialal. Tema õpetajateks instituudis olid Adamson-Eric ja Adele Reindorff. 1949. aastal asus samas instituudis pedagoogilisele tööle, õpetades nahkehistööd Eesti NSV Riiklikus Kunstiiinstiuudis kuni 1987. aastani. Aastatel 1961–1980 oli ta nahkehistöö kateedri juhataja. 2003. aastast emeriitprofessor.

Tunnustus
1977 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Eesti nahakunstnikud
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 2003
Aasta õppija

Aasta õppija on Eesti Täiskasvanute Koolitajate Assotsiatsiooni Andrase tunnustus isikule,
 kelle elus on õppimine kaasa toonud mõne kvalitatiivse muutuse töös, perekonnaelus, ühiskondlikus tegevuses, tervisekäitumises jne (näiteks töötusest vabanemine, uue eriala omandamine, oma firma loomine, peresuhete tervenemine, uue elujõu ammutamine jms);
 kes on kahe eelneva aasta jooksul pidevalt õppimisega seotud olnud;
 kes on leidnud tänu õpingutele uue väljakutse teisel tegevusalal;
 kes on suutnud õppima kaasata oma sõpru, kolleege, pereliikmeid jt ning osaleb kogukonna/organisatsiooni õpikeskkonna arendamises;
 kes on julgenud ja tahtnud täiskasvanuna oma elus teha muutusi ja ellu viia oma kunagisi unistusi õpingute vallas;
 kes on eakana säilitanud õpihimu, osaleb aktiivselt kursustel, huviringides jm.

Tunnustamiseks võivad kandidaadi esitada kõik juriidilised ja füüsilised isikud või isik ise kahe soovitaja olemasolekul.

Aasta õppijat tunnustatakse alates 1999. aastast.

Tunnustuse saajad aastati 
 1999 Maimu Paumere
 2000 Aldo Kals
 2001 Astrid Porga
 2002 Linda Olmaru
 2003 Aleksander Siimenson
 2004 Urve Merendi
 2005 Tarvo Sulg
 2006 Luule Metsla
 2007 Helle Tikka
 2008 Ingrid Savi
 2009 Aili Valb
 2010 Egon Erkmann
 2011 Ralf Burk
 2012 Anne Perlov
 2013 Lauri Veso
 2014 Airika Rahuoja
 2015 Ivan Boitšuk
 2016 Liis Reimann
2017 Tarmo Tuuling
2018 Oksana Kurvits

Viited 

Eesti aunimetused
Külm

Külm on ühele ilmaelemendile - õhutemperatuurile antud hinnang, mis tavamõistes tähendab keskkonna temperatuuri alla 0° C kui looduses leiduva vee agregaatolek muutub vedelast tahkeks. 

Külma kirjeldatakse emotsinaalselt: tuulekülm, jääkülm, mõõdukas külm, näpistav külm, pakane, paukuv pakane jne., külma kirjeldus sõtub sageli sellest kui kaua see kestab.

Vaata ka

külmumine

Meteoroloogia
Cam Clarke

Cameron Arthur "Cam" Clarke (sündinud 6. novembril 1957 Burbankis, Californias) on Ameerika Ühendriikide televisiooniprodutsent ja näitleja.

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide koomikud
Sündinud 1957
Mare Teearu

Mare Teearu (sündinud 26. jaanuaril 1942 Viljandis) on eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.

Ta õppis viiulimängu Viljandi Lastemuusikakoolis (õpetaja Augustin Pung) ja Tallinna Muusikakoolis (õpetaja Harald Aasa). 1965. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi viiuli eriala Vladimir Alumäe klassi.. Täiendas end Moskvas aspirantuuris professor Galina Barinova juures.

Aastatel 1964–1999 esines ansamblis koos pianist Helju Taukiga.

Ta on Tallinna Muusikakeskkooli keelpilliosakonna viiuliõpetaja. 2004. aastast on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia keelpilliosakonna professor.

Tunnustused
1987 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
2013 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg on tšellist Raul Seppel.
Tütar Maarja Seppel

Viited

Välislingid
Kristi Pappel. Mõeldes eesti viiulimängule (intervjuu Mare Teearuga). Sirp, 3. veebruar 2002

Eesti viiuldajad
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professorid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1942
Irina Solomõkova

Irina Solomõkova (kuni 1950 Irina Grigorjeva; 14. september 1925 Tallinn – 7. detsember 1989 Tallinn) oli Eesti kunstiteadlane.

Sündinud Tallinnas inseneri perekonnas. Alustas kunstiõpinguid sõja-aastatel Tomski Ülikoolis, pärast sõda jätkas õpinguid Tartu Riiklikus Ülikoolis kunstiajaloo erialal, mille lõpetas 1948. aastal. Töötas mõnda aega ajalehe Edasi juures ning nooremteadurina Eesti Rahva Muuseumis, 1949. aastast oli Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi aspirantuuris. 1954. aastal kaitses ta esimese eesti nõukogude kunstiteadlasena kandidaadiväitekirja "Eesti demokraatlik graafika 1905.–1907. aasta revolutsiooni perioodil".

Töötas instituudis vanemteadurina ning 1961. aastast, kui loodi Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi kunstiajaloo sektori, oli selle juhataja.

Teaduslik töö 
Avaldas teaduslikke artikleid ajakirjanduses ja kogumikes sh kujutavat kunsti käsitlevad osad "Eesti NSV ajaloo" väljaannetele, ülevaate eesti keskaegsest kunstist Moskvas ilmunud "Üldisele kunstiajaloo" teisele köitele. Oli kogumiku "Eesti kunsti ajalugu (1970–1977)" peatoimetaja ning kaasautor.  

1962 ilmus tema eessõnaga album "Kalevipoeg kunstis".  1972 . aastal anti Lenigradis välja teos Solomõkova koostatud ja eessõnaga "Eesti NSV kunst". Avaldas ajakirjanduses artikleid Hando Mugasto, Salome Trei, Ado Vabbe jt . kunstnike loomingust, Eesti kunsti sidemetest nõukogude kunstiga, koostas kataloogi "Oskar Kallis".

Tunnustus
1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilman, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
1984 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia ("Hando Mugasto 1907-1937 : tema elu, tema looming, tema aeg")
1986 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
Ta on maetud Siselinna kalmistule.

Viited

Kirjandus 

Hilja Läti. "Solomõkova, Irina". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 484–485

Eesti kunstiteadlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 1989
Eesti suur valge siga

Eesti suur valge siga (vananenud nimetusega eesti jorkširi siga) on Eestis aretatud seatõug.

Suur valge siga aretati 19. sajandil Inglismaal. Eestis hakkasid aretustööd 1923, kui kohalikku siga ristati inglise suure valge seaga ja hiljem ka rootsi jorkširi seaga.

1947 asutati Elvas Peedul Suurt Valget Tõugu Sigade Riiklik Tõulava.

Viited

Eesti loomakasvatus
Seatõud
Vulgarism

Vulgarism ehk vulgaarkeelend on labane (vulgaarne), jäme sõna või väljend (keelend), mis enamasti on pärit argoost. Vulgarismid on näiteks kutu, molu, ära mölise. Vulgarism võib olla ka kirjakeele normist häälikuliselt tugevasti erinev sõna või väljend (näiteks limunaat 'limonaad'). Vulgarismi peetakse mis tahes mitte standardseks väljendiks, mis iseloomustab harimatut kõnet või kirjaviisi. Regulaarsetes ja enamasti mitteametlikes vestlustes on tänapäeval kasutusel palju vulgarismi. Oxfordi ülikooli 2005. aastal koostatud uurimus näitab, et 10–21-aastased noorukid kasutavad vesteldes rohkem vulgarismi kui ülejäänud maailma elanikud. Vulgarismi sagedane ja levinud kasutamine tervikuna on viinud paradoksini, kus inimesed kasutavad seda nii sageli, et New York Timesi sõnul muutub see üha vähem inimestele solvavaks.

Sõna päritolu (etümoloogia) 
Sõna "vulgarism" tuleneb ladinakeelsest sõnast vulgus, mida tõlgitakse kui ‘tavainimesed’ või ‘lihtrahvas’. Halvustavalt ka kui ‘pesemata rahvahulk’, ‘eristamatu kari’ või ‘jõuk’. Ladina keele õpingutes eristatakse selgelt vulgaarset ladina keelt kui igapäevast ladina keelt klassikalisest ladina keelest. Klassikaline ladina keel on paika pandud Kuldajastu tuumiku poolt, kelleks olid Cicero, Caesar, Vergil, Ovid jpt. Selline kahe keele, vulgaarse ja klassikalise ladina keele, eristamine oli vastuvõetamatu keeleline kriitika, mis tekitas liigselt probleeme. Näiteks üks Hõbeaja kuulsamaid kirjanikke Petronius, kes kirjutas keerukas ja peenes proosa stiilis, kasutas oma teoses "Satyricon" väga palju kõnekeelset vulgarismi.

Vulgarism ühiskonnas 
Vulgarism on olnud eriliseks mureks traditsioone austavatele inglastele. 1920. aastatel defineeris inglise leksikograaf Henry Wyld vulgarismi järgmiselt: "Kummalisus, mis surub ennast inglise tavakeelde ja on sellist laadi sõna, mida saab seostada vulgaarse kõnega või harimatu rääkijaga.  Vulgarismi sõnad pärinevad üldiselt kas sisserännanud või madalast klassist pärit inimeste kõnekeelest. Vulgarism on peamiselt üks tavakeele väga halb variantidest."  Moraalsed ja esteetilised väärtused sõltuvad klassi hierarhial, ning on peetud usaldusväärseks. Sellise väärkasutuse pürgimus on liigitatud kui madala klassi märgiks Inglismaal alates 18. sajandist. Kuna lingvistiline vulgaarsus vedas alt ühiskonnaklasse, muutus selle vältimine etiketi põhiosaks. Inglismaal 19. sajandil W. H. Savage'i kirjutatud raamat nagu "Inglise keele vulgarismid ja sündsused" ("The Vulgarisms and Improprieties of the English Language") nendib kõrgema keskklassi muret korrektsuse ja hea kasvatuse puudumise pärast. Vulgarismi on kirjanduses peamiselt kasutatud tahtlikult karakterite kirjeldamiseks või nende dialoogides ja ütlustes.

Viited

Keeleteadus
Georgi Kolõškin

Georgi Kolõškin (1904–1985) oli vene dirigent.

Ta sai muusikalise hariduse Leningradi Konservatooriumis, kus lõpetas ka aspirantuuri ja sai kunstiteaduste kandidaadi kraadi. Töötas seejärel Leningradi Konservatooriumi õppejõuna. 1942. aastast oli ta Balti Laevastiku teenistuses, juhatas mereväelaste ansambleid. 

Ta oli  Balti Laevastiku laulu- ja tantsuansambli kunstiline juht ning XIV üldlaulupeo mereväelaste koori dirigent.

Tunnustused
1955 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Venemaa dirigendid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1904
Surnud 1985
Tõnu Tubli

Tõnu Tubli (sündinud 7. veebruaril 1988) on eesti trummar. Enim tuntud ansamblist Trad.Attack!. Ta on ka õppejõud TÜ Viljandi Kultuuriakadeemias ning musitseerib ka Allan Järve Kvartetis ning oma soolo projektiga.

Haridus 
Õppis Viljandi Paalalinna Gümnaasiumis, Eesti Muusika ja Teatriakadeemias ning Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias.

Ansamblid 
 Trad.Attack!
 Allan Järve Quartet
 Paabel
 Lauri Kadalipp Social Jazz
 Laura Junson & the Jeth
 Kali Briis

Tunnustus 
2017. aasta etnokulpide jagamisel nimetati ta aasta parimaks muusikuks.

Isiklikku

Viited 

Eesti trummarid
Sündinud 1988
Valve Lepik

Valve Lepik (sündinud 3. jaanuaril 1927 Avispea külas Virumaal) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

1946. aastal lõpetas ta Rakvere Gümnaasiumi.
1948. aastal lõpetas ta Rakvere Muusikakooli klaveri eriala, olles muusikakooli esimene lõpetaja. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala Ants Kiilaspea õpilasena. Pärast konservatooriumi lõpetamist töötas kolm aastat Tallinna Muusikakoolis kontsertmeistrina.

1958. aastast töötas ta Tartu Muusikakoolis dirigeerimise õpetajana ning meeskoori Gaudeamus kontsertmeistrina. Aastatel 1968–1983 oli ta Gaudeamuse dirigent, seejärel kuni pensionile jäämiseni 2000. aastal jätkas tööd muusikapedagoogina Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis.

Tunnustused
1973 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
2007 Tartu medal

Viited

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1927
Eevi Ross (pianist)

Eevi Ross (kuni 1955. aastani Torpats; 1. juuli 1934 Tartu – 30. detsember 2020) oli eesti pianist ja klaveripedagoog.

Ta õppis klaverit algul eraviisiliselt ja siis Tartu Muusikakoolis. Seejärel lõpetas ta 1952. aastal klaveri erialal Erna Saare õpilasena Tallinna Muusikakooli ja 1957. aastal professor Bruno Luki klassis Tallinna Riikliku Konservatooriumi.

Aastatel 1950–2000 töötas ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (klaverisaatja, eriklaveriõpetaja ja kammeransambliklassi õppejõuna). Samuti töötas ta vahepeal Estonia teatris ning Riiklikus Filharmoonias. Alates 1957. aastast esines ta ansamblites ja andis soolokontserte.

Isiklikku
Tema abikaasa on olnud klarnetist Aleksander Rjabov. Nad on mänginud ka koos ansamblina.

Viited

Eesti pianistid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1934
Surnud 2020
Leo Aleksander Siiman

Leo Aleksander Siiman (sündinud 12. oktoobril 1979 Potsdamis New Yorgi osariigis Ameerika Ühendriikides) on Eesti füüsik ja pedagoogikateadlane.

Haridus
Ta lõpetas 1997. aastal Western High Schooli, omandas 2001. aastal Florida Ülikoolis bakalaureusekraadi arvutiteadustes ja elektroonikas, kaitses 2008. aastal Kesk-Florida Ülikoolis doktorikraadi füüsikas väitekirjaga "Ultrashort laser pulse interaction with photo-thermo-refractive glass". Aastatel 2009–2012 oli ta järeldoktorantuuris Michigani Ülikoolis.

Teadustöö
Alates 2013. aastast on ta Tartu Ülikooli haridusteaduste instituudi haridustehnoloogia vanemteadur. Alates 2019. aastast töötab ta ka Miina Härma Gümnaasiumis füüsikaõpetajana. 

Uurimisvaldkonnad: uurimuslik õpe arvutisimulatsioonide abil; digipädevuse hindamine; kuidas tõhusalt kasutada pedagoogikas tänapäevaseid 3D-vahendeid (3D-arvutiprogrammid, 3D-skannerid, 3D-printerid).

Siiman on üldhariduskooli õppevahendite koostajaid, nt veebipõhises keskkonnas Go-Lab uurimusliku õppe ruum "Kas on hea olla ilus?", laborid (arvutisimulatsioonid) Sexual Selection in Guppies ja Seesaw Lab.

Ta on osalenud rahvusvahelistes uurimisprojektides (Go-Lab, Next-Lab, Uuringulaegas). 

Siiman kuulub teadusorganisatsioonidesse The Optical Society (OSA) ja The International Society for Optics and Photonics (SPIE).

Tal on üle 40 teadustrükise, 1 patent.

Viited

Välislingid
 Leo Siiman, Margus Pedaste: "3D-tehnoloogia abil haridusele uus nägu" Sirp, 20. august 2014 
 Taavi Eilat: "Uued 3D-skannerid laiendavad Tartu ülikooli teadlaste võimalusi" "Aktuaalne kaamera" 29. juuni 2014  
 Leo Siiman: "Teadussõnumid: Teaduslik mõtlemine ja probleemide lahendamine David Klahri ideedest lähtuvalt" Õpetajate Leht, 14. jaanuar 2019

Eesti füüsikud
Eesti pedagoogikateadlased
Sündinud 1979
Arnold Juhkum

Arnold Juhkum (29. august 1895 Tallinn – 19. mai 1966 Tallinn) oli eesti filmirežissöör.

15-aastaselt asus tööle tehases Dvigatel, seejärel töötas Vene-Balti laevatehases. 1918. aastal astus vabatahtlikuna Punaarmee 1. Tallinna kommunistlikku pataljoni. Selle pataljoni ridades osales ta Vene kodusõja lahingutes Uurali rindel. Hiljem võttis ta 2. Viljandi kommunistliku polgu koosseisus osa lahingutest Eestis. Aastatel 1921–1927 töötas ta Ülevenemaalise Erakorralise Komisjoni – OGPU organites.

1921. aastast töötas paralleelselt Petrogradi Eesti Töölisteatri (hiljem Eesti Töölisteater Leningradis) näitlejana. Lõpetas Petrogradi Foto-Kinotehnikumi õhtuse osakonna filminäitlejana. 1927. aastast töötas Sevsavkino kinovabrikus (hiljem Lenfilmi filmistuudio), algul režissööri abina ja assistendina, hiljem režissöörina. Seejärel töötas populaarteaduslike filmide stuudios Lentehfilm režissöörina. 

1940. aasta oktoobrist 1946. aasta septembrini töötas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi uurijana. 

1946. aasta septembrist töötas Tallinna Kinostuudios režissöörina. Juhtis enam kui 50 nõukogude filmi dubleerimist eesti keelde ning ringvaatefilmide "Nõukogude Eesti" valmistamist. Lühifilm "Eesti põlevkivi" pälvis Eesti NSV Ministrite Nõukogu I preemia.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustused
1955 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
Punatähe orden
Tööpunalipu orden

Viited

Eesti filmitegijad
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1895
Surnud 1966
KGB töötajad Eestis
Värvilised

Värvilised (afrikaani keeles Kleurlinge või Bruin mense, inglise keeles Coloureds) on segapäritoluga rassigrupp Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Namiibias.

Värvilised on tekkinud khoisani rahvaste, bantude, eurooplaste ja mitmete Aasia päritolu rahvusgruppide segunemise tulemusel.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Lõuna-Aafrika Vabariigis 4 615 401 värvilist, kes moodustasid riigi elanikkonnast 8,9%. Kõige rohkem elas värvilisi Lääne-Kapimaa provintsis, kus neid loendati 2 840 404 ja nad moodustasid 48,8% elanikkonnast. Ida-Kapimaa provintsis elas värvilisi 541 850 (8,3% elanikkonnast), Põhja-Kapimaa provintsis 461 899 (40,3% elanikkonnast) ja Gautengi provintsis 423 594 (3,5% elanikkonnast).

3 442 164 värvilist (75,8%) pidas emakeeleks afrikaani keelt ja 945 847 (20,8%) inglise keelt. Suurem osa afrikaani keelt emakeeleks pidavaid värvilisi on kakskeelsed ja nad kõnelevad ka inglise keelt.

Namiibias elas 1996. aastal hinnanguliselt 125 000 värvilist.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariik
Namiibia
Enn Veskaru

Enn Veskaru (kuni 1936 Robert Friedeman; 16. jaanuar 1899 Järvamaa – 14. jaanuar 1985 Tallinn) oli eesti kangur, Allveelaevastiku Sihtkapitali mõtte algataja.

Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1985
Ülo Tambek

Ülo Tambek (1. juuli 1922 Tartu – 31. mai 1979 Tallinn) oli eesti filmirežissöör ja tõlkija.

Aastatel 1941–1945 võttis Punaarmeesse mobiliseerituna Eesti Laskurkorpuse ridades osa Teisest maailmasõjast. 1952. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina. Aastatel 1947–1953 töötas Õhtulehe toimetuses. 1954. aastast töötas Tallinna Kinostuudios, hilisema nimega Tallinnfilmis dokumentaalfilmide toimetaja, stsenaristi ja režissöörina. 1966. aastast oli ta Tallinnfilmi kroonika- ja dokumentaalfilmide loomingulise tootmisühenduse režissöör. Režissöörina tegi ta üle 40 dokumentaal-, õppe- ja muusikafilmi ning 66 kinoringvaadet "Nõukogude Eesti". Mõned tema tehtud filmid keelati ideoloogilistel põhjustel. 1968. aastal filmitud dokumentaalfilm "Talupojad" linastus alles 1989. aastal.

Samuti on ta tõlkinud eesti keelde väliskirjandust, sealhulgas kaks romaani sarjast "Seiklusjutte maalt ja merelt": Robert Louis Stevensoni "Must nool" ja James Fenimore Cooperi "Viimane mohikaanlane".

Filmograafia
"Nõukogude Eesti ehitab ja loob" (1959)
"Taassünd" (1960)
"Kultuurielu sündmusi" (1960, koos Nikolai Dolinskiga)
"Kalevi-Liiva süüdistab" (1961, koos Vladimir Parveliga)
"Atlantika" (1961, koos Vladimir Žukoviga)
"Agrokeemia ENSV-s" (1965)
"Memento!" (1966)
"Tallinna saladused" (1967)
"Pill oll' helle" (1967)
"Jo-le-mi" (1967)
"Eesti lasteaedades" (1967)
"Eduard Viiralt" (1968)
"Talupojad" (1968, lõpetanud 1989 Toomas Kirdelaht)
"Veel kord kevadest" (1969)
"Tuld kuningale" (1969)
"Mitte üksnes leivast" (1969, koos Mati Põldrega)
"Rannakalurid" (1970)
"Järv" (1970)
"Esimesed viisnurgad" (1970)
"Aleksei Müürisepp. In memoriam" (1970)
"Meie klass" (1971)
"Lõhestatud taevas" (1971)
"Eldoraado" (1971)
"Me ise peolised" (1972)
"Kevadine naeratus" (1972)
"Esivanemad" (1972)
"Esimene vahetus" (1972)
"Viimane turbiin" (1973)
"Talvest talve" (1973)
"Kivihännad" (1974)
"Jõuproov" (1974)
"Tantsib Tiit Härm" (1975)
"Meie aeg" (1975)
"Nõukogude Eesti" (1976)
"Nende vastus" (1976)
"Hea saak...?" (1976)
"Tõuaretajad" (1977)
"Tornimuusika" (1977)
"Magnet? Maagia?" (1977, koos Mikk Mikiveriga)
"Tallinn" (1978)
"Sportlik Tallinn" (1978)
"Passioon" (1978)
"Lihtsalt kindral" (1978)
"Tagasitulek" (1979)
"Rõõmuratas" (1979)

Tunnustus
1977 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
Tema isa oli Elmar Tambek.

Viited

Eesti filmitegijad
Eesti tõlkijad
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1922
Surnud 1979
HMMWV

HMMWV (akronüüm inglise keelest: High Mobility Multipurpose Wheeled Vehicle, otsetõlkes 'suure liikumisvõimega mitmeotstarbeline ratassõiduk'), kõnekeeles tuntud ka kui Humvee, on nelikveoga kergveok, mida sõjaväe tarbeks toodab USA autotootja AM General.

Ajalugu 
USA sõjaväes on Humveedega asendatud Vietnami sõjast kasutuses olnud Willys MB-d, M151-d, Gama Goatid ja teised kergveokid. See sõiduk on kasutusel ka mitme muu riigi ja organisatsiooni armees.

Humveest on toodetud ka tsiviilkasutuseks sobilikke mudeleid. Sõidukit kasutati edukalt 1991. aasta lahesõjas, kus see sai hästi hakkama ohtlikul kõrbepinnasel, sõjast saadi inspiratsiooni tsiviilkasutuseks sobiliku Hummeri tootmiseks.

Kasutajad 
  - pärast pikka uuringuteprotsessi otsustati 2016. aastal Humveed järk-järgult asendada JLTV-ga (Joint Light Tactical Vehicle)

Viited

Välised lingid 
 HMMWV Technical Manuals 

Ameerika Ühendriikide sõjandus
Militaarsõidukid
Militaarveoautod
Uuno Taremaa

Uuno Taremaa (12. juuni 1931 Rakveres – 3. detsember 2017) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

1950. aastal lõpetas ta Rakvere Eesti Keskkooli, samal aastal lõpetas ka Rakvere Muusikakooli klaveri eriala.

Aastatel 1950–1952 õppis koorijuhtimist Tallinna Muusikakoolis Ants Kiilaspea klassis. 1958. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Tuudur Vettiku ja Ants Kiilaspea õpilasena. Aastatel 1958–1961 oli Tallinna 21. Keskkooli muusikaõpetaja, 1961–1973 Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud, 1973–1993 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise õppejõud, 1983. aastast dotsent, 1986–1990 muusikapedagoogikateaduskonna dekaan.

Aastatel 1953–2012 oli ta Segakoor Kaleva dirigent, aastatel 1965–1973 ka TPedI naiskoori dirigent. Maetud Keila kirikuaeda.

Tunnustus
1974 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Sündinud 1931
Surnud 2017
Feliks Villak

Feliks Villak (sünninimi Feliks Villomann, ka Felix Villak; 25. september 1921 Kodasema küla, Harku vald – 8. oktoober 1997 Tallinn) oli eesti viiulimeister ja laulja.

1941. aasta juulis mobiliseeriti Punaarmeesse.

Aastatel 1958–1970 töötas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikariistatöökojas ja valmistas viiuleid. Osales mitmetel üleliidulistel ja rahvusvahelistel viiulimeistrite võistlustel, kus saavutas auhinnalisi kohti. Tema valmistatud viiulitel mängisid paljud eesti viiuldajad.

Aastatel 1944–1983 laulis ta Eesti Televisiooni ja Raadio Segakooris, oli ka koori solist.

Ta on maetud Rahumäe kalmistule.

Tunnustused
1974 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Viited

Välislingid
Võistlusjuttu Feliks Villakuga. Sirp ja Vasar, 7. juuni 1974
ERR arhiiv. Mis tehtud, mis teoksil? Feliks Villak 60 (1981)

Viiulimeistrid
Eesti lauljad
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 1997
Balgale vald

Balgale vald (läti keeles Balgales pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lauciene ja Strazde vallaga ning Tukumsi piirkonna Zentene ja Cēre vallaga.

Valla pindala on 75 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1661 inimest. Valla keskus on Dursupe küla, vallavanem on Juris Upmalis. Valla suuremad jõed on Oksle jõgi ja Dursupe jõgi.

Ajalugu 

Balgale vald loodi 19. sajandil, ent aastal 1891 liideti see Zentene vallaga. Aastal 1945 moodustati Zentene vallas Balgale külanõukogu, millega aastal 1971 liideti osa Lauciene külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Galtene mõisa trepp ja kaks ust, Balgale luteri kirik, sealhulgas kantsel, kaks ust, orel, noodivihik, 30 kirikuliste pinki, altar ning altaripiire ja hiiepaik Galtene püha allikas.Looduskaitse all on Dursupe järvekaldal kasvav harilik robiinia ja üks valla lõunaosas kasvav põline nimetu tamm.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 825 lätlast, 19 venelast, 3 valgevenelast, 1 ukrainlane, 4 poolakat ja 1 leedulane (kokku 856 inimest). 

Valla külad on:

 

Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Talsi piirkond
Põhja-Pärnumaa vald

Põhja-Pärnumaa vald on omavalitsusüksus (vald) Eestis Pärnu maakonnas.

Alates 2022. aasta juulist on vallavanemaks Aivar Mäe. Enne seda oli vallavanemaks Rein Kontus.

Ajalugu 
22. detsembril 2016  kinnitasid Vändra alevi, Vändra valla, Halinga valla ja Tootsi valla volikogud ühinemislepingu, mille tulemusena moodustatakse Põhja-Pärnumaa vald. Ühinemislepingu järgi tegutseb Põhja-Pärnumaa vald struktuuriüksustena kolmes keskuses: kaks halduskeskust asuvad Vändras ja Pärnu-Jaagupis ning üks teeninduskeskus Tootsis. Liitumine jõustus 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste järgselt.

Asulad 
Põhja-Pärnumaa vallas asub 86 küla ja kolm alevit. Asulatest on suurimad Vändra (elanikke 2161), Pärnu-Jaagupi (1110) ja Tootsi alev (763).

Külad: Aasa, Allikõnnu, Altküla, Aluste, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kaansoo, Kablima, Kadjaste, Kaelase, Kaisma, Kalmaru, Kangru, Kergu, Kirikumõisa, Kobra, Kodesmaa, Kose, Kullimaa, Kuninga, Kurgja, Kõnnu, Langerma, Leetva, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Luuri, Lüüste, Maima, Massu, Metsaküla, Metsavere, Mustaru, Mõisaküla, Mädara, Mäeküla, Naartse, Oese, Oriküla, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pärnjõe, Pööravere, Rae, Rahkama, Rahnoja, Reinumurru, Roodi, Rukkiküla, Rõusa, Rätsepa, Salu, Samliku, Sepaküla, Sikana, Sohlu, Soosalu, Suurejõe, Sõõrike, Säästla, Tagassaare, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Vaki, Valistre, Vee, Venekuusiku, Veskisoo, Vihtra, Viluvere, Võidula, Võiera, Ünnaste

Pilte

Viited

Välislingid 

 Valla koduleht

Pärnu maakonna vallad
Karl Adami

Karl Ander Adami (sündinud 29. aprillil 1991 Tallinnas) on loodusfotograaf ja looduskirjutiste autor.

Haridus, töö ja tunnustus 
Aastatel 1998–2010 õppis Adami Lasnamäe Üldgümnaasiumis ja 2010–2013 Tallinna Ülikoolis infoteaduste erialal.

2011. aasta sügisest teeb kaastööd Eesti Rahvusringhäälingu loodussaatele „Osoon“, olles nii operaator kui ka loomalugude autor. Talle anti 2013. aastal Keskkonnaministeeriumi noore looduskaitsja aumärk . 2017. aastal andis Pärnu Postimees Adamile kaastöö eest väikese Jannseni preemia.

Fotograafia 
Peamiselt pildistab Adami Eesti loodust, kuid teda paeluvad ka Põhjamaade karmid olud. Suure linnuhuvi tõttu on tema lemmikobjektideks just sulelised, keda Adami üritab fotode kaudu ka huvilistele tutvustada. Karl Adami on ka Eesti droonifotograaf .

Tema fotod on osalenud näitustel nii Eestis kui ka välismaal. Tema fotosid leidub kümnetes raamatutes, ajalehtedes ja ajakirjades. Mitu tema tööd on avaldatud muuhulgas ka rahvusvahelises ajakirjas National Geographic . Ta on kuulunud mitme fotokonkursi žüriisse.

Teoseid 
Karl Adami on kirjutanud ja fotodega illustreerinud kokku üle saja loodus- ja fototeemalise artikli. 

Tema fotosid ja kirjutisi leidub raamatutes
 „Eesti pilveatlas“, Varrak 2015, ISBN 9789985333471 (autor Jüri Kamenik);
 „Metsasosinad“, Pilgrim 2017, ISBN 9789949621125;
„Eesti talvised metsalinnud“, Varrak 2018, ISBN 9789985345207.

Loomingu näiteid

Viited

Välislingid 
 Karl Adami koduleht

 Kelli Seiton „Noore eestlase seenefoto avaldati National Geographicu ajakirjas“ Eesti Päevaleht, 7. märts 2014
 Eno Gerrit Link „Pärnu Postimehe parimaks kaasautoriks valiti loodusfotograaf“ Pärnu Postimees, 15. mai 2017
 Inge Pitsner „Karl Adami: pohlamahl on põhjamaade punane kuld“ Alkeemia.ee, 26. september 2017
 Anete Kruusmägi „Fotograafi esimene loodushetk jäi tabamata“ Pärnu Postimees, 14. oktoober 2017
 Kristiina Viiron „Karl Adami kogus raamatusse metsa varjatumaid külgi“ Metsaleht, 30. november 2017
 Sarah Whittaker „Karl Adami, drone photographer, captures the many moods of Estonia“ Dronebelow.com, 12. detsember 2017

Eesti loodusfotograafid
Sündinud 1991
Tallinna Ülikooli vilistlased
Strazde vald

Strazde vald (läti keeles Strazdes pagasts) on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lībagi, Balgale, Lauciene ja Virbi vallaga ning Tukumsi piirkonna  Cēre ja Kandava vallaga.

Valla pindala on 42 km². 2016. aasta seisuga elas seal 414 inimest. Valla keskus on Strazde küla, vallavanem on Egils Alsbergs.

Ajalugu 

20. sajandi alguses kuulusid valla alad Nurmuiža valda, ent aastal 1919 eraldati need iseseisvaks vallaks. Aastal 1935 oli selle pindala 52,9 km². Aastal 1945 moodustati Strazde vallas Mežmaļi ja Strazde külanõukogud, vald ise likvideeriti aga aastal 1949. Aastal 1951 liideti Strazde külanõukoguga likvideeritav Mežmaļi külanõukogu. Aastal 1974 liideti külanõukogu Jaunpagastsi külanõukoguga, millest sai hiljem Virbi vald. Aastal 1992 eraldus Strazde vald Virbi vallast. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Strazde linnamägi, Strazde luteri kirik koos kahe kirikuliste pingiga, Strautiņi muinaskalmed, hiiepaik Strazde Kirikumägi, Ilbatase muinaskalmed ehk Kullakünkake ja Strazde muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Krūmiņi muinaskalmed ehk Männiküngas, ja Vecbočase keskaegne kalmistu.

Looduskaitse all on Strazde Robežnieki dendraarium.

Asustus

Aastal 2011 elas vallas 387 lätlast, 7 venelast, 6 valgevenelast, 6 poolakat ja 9 leedulast.  

Valla külad on:

 

Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Talsi piirkond
Helitehnik

Helitehnik ehk helitehnoloog on elukutse, mida esindaval isikul peab olema võimekus helitehnoloogiat kasutades produtseerida heli või analoogne või digitaalne helisalvestis. 

Helitehnoloogi ülesannete hulka kuuluvad:
 heli esitamiseks ja salvestamiseks sobiva keskkonna loomine, sealhulgas helitehnika ülesseadmine, helikontroll (inglise keeles soundcheck) ning eri tüüpi ürituste (näiteks kontsertide, etenduste, konverentside, spordivõistluste) helindus.
 analoog- ja digitaalsignaalidega manipuleerimine;
 analoogses või digitaalses vormis informatsiooni andmekandjale talletamine (näiteks magnetlindile, arvuti kõvakettale vms)
 töötlemata helisalvestise (inglise keeles dry recording) miksimine ja masterdamine, mille eesmärgiks on kujundada tasakaalustatud tervik.

Töövahendid 
Helitehnoloog peab olema suuteline rakendama erinevaid helisalvestusviise, sealhulgas analooglinti, digitaalseid mitmerealisi salvesteid ja helitöötlustarkvarasid. Kaasaegsel helitehnoloogil on vajalik aru saada tarkvara ja raudvara integratsioonipõhimõtetest – sünkroonimisest analoog-digitaalmuunduseni. Oma töös kasutavad helitehnoloogid erinevaid digitaalseid seadeldisi, sealhulgas:

Helivõimendiid – elektroonilised võimendid, mis suurendavad elektrisignaali pinget ja võimsust helisageduste alas.

Signaaliprotsessorid – mikroprotsessorid, mis tegelevad signaalide pideva töötlemisega ja seda enamasti reaalajas (sündmuse tegeliku toimumise ajal).

Analoog-digitaalmuundurid – seadmed, mis muudavad analoogsignaali ehk pideva signaali digitaalsignaaliks ehk diskreetsesse vormi.

Digitaal-analoogmuundurid – seadmed, mis muundavad digitaalsignaali analoogsignaaliks.

Muusikatarkvara (inglise keeles Digital Audio Workstation, lühendina DAW] – muusika või heli loomiseks, salvestamiseks ja/või töötlemiseks loodud tarkvara.

Valjuhääldid – elektroakustilised seadmed, mis muundavad helisagedusliku elektrivõnkumise (audiosignaali) heliks.

Mikrofonid – elektroakustikaseadmed, mis muundavad helirõhu võnkumised elektripinge muutusteks.

Helimikserid – elektroonilised seadmed, millega saab kombineerida ja muuta erinevaid helisid.

Sekventserid – elektrooniline seade, millega saab kombineerida ja muuta erinevaid helisid.

Eelvõimendid (inglise keeles preamp)  – seadmed, mis võimendavad nõrkasid signaale liinitasemele, et nendega töötamine oleks lihtsam. 

Magnetofonid – on seadmed audiosignaali magnetiliseks salvestamiseks liikuvale andmekandjale – magnetlindile – ja salvestise taasesitamiseks.

Helitehnoloogia õppimine Eestis 

Eestis on helitehnoloogia eriala võimalik omandada kõrghariduse baasil Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias. Õpe Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias kestab 4 aastat ning nõuab 240 EAP (Euroopa ainepunktisüsteemi ainepunkti) täitmist (8 semestrit, 30 EAP semester). Heliloomingu õppekava Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias kestab 3 aastat ning nõuab 180 EAP täitmist (6 semestrit, 30 EAP semester).

Viited
Marawi lahing

Marawi lahing (filipino keeles Labanan sa Marawi), ka Marawi piiramine (Pagkubkob sa Marawi) ja Marawi kriis (Krisis sa Marawi) oli 23. mail 2017 alanud ja viis kuud kestnud relvakonflikt Filipiinide valitsuse relvajõudude ja Islamiriigile (ISIL) lojaalsete võitlejate, sh salafistlike džihaadirühmituste Abu Sayyafi ja Maute vahel. Lahing toimus Filipiinidel Lanao del Suri provintsi pealinnas Marawis ja on pikim linnalahing Filipiinide lähiajaloos.

Filipiinide valitsuse väitel algasid kokkupõrked Marawis läbiviidud julgeolekuoperatsiooni käigus, mille eesmärgiks oli ISIL-ile lojaalse terrorirühmituse Abu Sayyafi liidri Isnilon Hapiloni tabamine.

17. oktoobril 2017, päev pärast terroristide liidrite Isnilon Hapiloni ja Omar Maute langemist, kuulutas president Rodrigo Duterte Marawi "terroristidest vabastatuks". 23. oktoobril 2017 kuulutas kaitseminister Delfin Lorenzana lahingu lõppenuks.

Tagajärjed 
Kaitseminister Delfin Lorenzana hinnangul läheb linna taastamine riigile maksma 1,1 miljardit USA dollarit. Lorenzana sõnul keskenduvad Filipiinide valitsusväed järgmiseks Bangsamoro Islamic Freedom Fightersite ja Abu Sayyafi hävitamisele teistes Mindanao osades, olles Maute rühmituse Marawis sisuliselt puruks löönud.

Vaata ka 
 Zamboanga City pantvangikriis
 Moro konflikt
 Mosuli lahing (2016–2017)
 Raqqa kampaania (2016–2017)

Viited

Välislingid 

 Merili Nael. "Fotod: Filipiinide sõjaväe väitel on nad lähedal mässuliste alistamisele". ERR, 29. mai 2017
 "Filipiinide sõjavägi on IS-i Marawis pea täielikult tagasi löönud". Postimees, 29. mai 2017
 Lauri Laugen. "Filipiinide valitsus nimetas lahinguid riigi lõunaosas Islamiriigi sissetungiks. Postimees, 26. juuni 2017
 "Galerii: Filipiinid alustasid pealetungi islamiäärmuslastele". Postimees, 20. juuni 2017
 "Filipiinide president: Marawi on ISISest prii". Postimees, 17. oktoober 2017

2017
Filipiinide ajalugu
Lahingud
Terrorism
Aarne Ruus

Aarne Ruus (28. juuli 1909 – 7. detsember 1968) oli eesti näitleja.

1930. aastal lõpetas ta Tallinna Õpetajate Seminari ja töötas mitu aastat kooliõpetajana.

Näitlemist alustas noorukina, tegi kaasa etendustel Tallinna Draamateatris ja Töölisteatris. 1941. aastal lõpetas Tallinna Konservatooriumi Riikliku Lavakunstikooli. Aastatel 1941–1944 ja 1946–1951 oli Tallinna Riikliku Draamateatri näitleja, näitejuht ning vahepeal ka muusikaala juhataja, aastatel 1944–1946 Eesti Riikliku Noorsooteatri näitleja ja näitejuht. Paralleelselt näitlejatööga tegutses ka Eesti Riiklikus Teatriinstituudis lavakõne õppejõuna.

1951. aastal töötas lühemat aega Lõuna-Eesti Teatri peanäitejuhina. Aastatel 1952–1968 töötas ta Eesti Raadio näitejuhina. 

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Tunnustus
1967 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
Tema poeg oli Jaan Ruus.

Viited

Välislingid
ERR arhiiv. Aarne Ruus 50-aastane

Eesti Draamateatri näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1968
Harri Ilja

Harri Ilja (7. jaanuar 1928 Kadrina – 26. september 1990 Tallinn) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

1947. aastal lõpetas ta Rakvere Eesti Keskkooli. Õppis ka Rakvere lastemuusikakoolis, kus tema viiuliõpetaja oli Jaan Pakk. Aastatel 1947–1948 õppis koorijuhtimist Tallinna Muusikakoolis, 1954. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala Jüri Variste klassi. 

Aastatel 1953–1968 oli ta Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise eriala õpetaja, 1968–1990 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kooridirigeerimise ja kooripartituuri mängu vanemõpetaja.

Tema õpilasi on Tõnu Kaljuste, Merike Aarma, Ludmilla Toon, Riho Ridbeck, Ene Peiker, Tiiu Schüts ja Anne Voorand.

1950. aastast oli ta segakoori Sõlg dirigent, 1952. aastast ka Konstantin Türnpu nimelise meeskoori dirigent.

Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.

Tunnustus
1980 – Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
Tema poeg on pianist Ivari Ilja.

Viited

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 1990
Järva vald

Järva vald on omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas.

Ühinemislepingu järgi asub Järva valla halduskeskus Järva-Jaani alevis Pikk tn 56.

Teenuste tagamiseks on moodustatud valla piirkondlikud teeninduskeskused Järva-Jaani alevis, Aravete alevikus, Peetri alevikus, Koigi külas, Imavere külas ja Koeru alevikus ning teeninduspunkt Ambla alevikus.

Asustus 
Vallas on üks alev (Järva-Jaani), viis alevikku ja 100 küla.

Alevikud: Aravete, Ambla, Käravete, Koeru, Peetri

Külad: Abaja, Ageri, Ahula, Albu, Ammuta, Aruküla, Ataste, Eistvere, Ervita, Esna, Hermani, Huuksi, Imavere, Jalalõpe, Jalametsa, Jalgsema, Jõeküla, Jõgisoo, Järavere, Järva-Madise, Kaalepi, Kagavere, Kahala, Kalitsa, Kapu, Kareda, Karinu, Keri, Koidu-Ellavere, Koigi, Kuksema, Kuusna, Köisi, Käsukonna, Küti, Laaneotsa, Laimetsa, Lehtmetsa, Liusvere, Lähevere, Kiigevere, Kukevere, Kurisoo, Merja, Metsla, Metstaguse, Mõnuvere, Mägede, Mägise, Märjandi, Müüsleri, Neitla, Norra, Orgmetsa, Peedu, Prandi, Preedi, Puhmu, Puiatu, Pullevere, Päinurme, Pällastvere, Pätsavere, Raka, Ramma, Rava, Reinevere, Roosna, Rutikvere, Rõhu, Salutaguse, Santovi, Seidla, Seliküla, Silmsi, Soosalu, Sugalepa, Sõrandu, Sääsküla, Taadikvere, Tammeküla, Tammiku, Tamsi, Tudre, Udeva, Vaali, Vahuküla, Valila, Vao, Vetepere, Visusti, Vuti, Vodja, Väike-Kareda, Väinjärve, Võrevere, Õle, Ämbra, Öötla, Ülejõe

Ajalugu

Moodustamine 
Järva-Jaani Vallavolikogu tegi 28.01.2016 ettepaneku Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kareda, Koeru, Roosna-Alliku ja Koigi valla ühinemiseks. Roosna-Alliku ja Koeru vald otsustasid läbirääkimiste käigus ühinemisest loobuda.

Ühinenud omavalitsused koos pindala ja rahvaarvuga (seisuga 1. jaanuar 2017):
 Albu vald (pindala 257,05 km² ja rahvaarv 1146)
 Ambla vald (pindala 166,6 km² ja rahvaarv 1996)
 Imavere vald (pindala 139,61 km² ja rahvaarv 885)
 Järva-Jaani vald (pindala 126,72 km² ja rahvaarv 1542)
 Kareda vald (pindala 91,66 km² ja rahvaarv 599)
 Koigi vald (pindala 204,22 km² ja rahvaarv 946).

Vaatamata Koeru valla läbirääkimistelt lahkumisele ja soovile liituda Rakke vallaga, otsustas Vabariigi Valitsus 2017. aasta juunis liita Koeru vald moodustatava Järva vallaga. Selle otsuse vaidlustas Koeru vald Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. Seega liideti Järva vallaga ka Koeru vald, mille pindala oli 236,82 km² ja rahvaarv 2088 (seisuga 1. jaanuar 2017).

Viited

Välislingid 
 Järva valla koduleht
 Järva valla sümbolid

Järva maakonna vallad