joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Memuaarid

Memuaarid on kirjandusžanr, mida viljelev autor kirjeldab tegelikult aset leidnud sündmusi osalise või pealtnägijana. 

Lähedaseks žanriks on autobiograafia, kuid selles on kirjelduse keskmes autori enda elukäik, mitte niivõrd nähtud sündmused.

Eesti memuaarižanri algeid on nähtud juba Kristjan Jaak Petersoni Päevaraamatus (avaldatud 1922), esimene puhtakujuline memuaariraamat on Peeter Jakobsoni "Minu sõjamälestused" (1901) Vene-Türgi sõjast. Eesti kunstiväärtusliku memuaarikirjanduse algatajad on August Kitzberg ("Ühe vana "tuuletallaja" noorpõlve mälestused", I–II, 1924–1925) ja Anton Jürgenstein ("Minu mälestused", I–II, 1926–1927). Tuntumaid memuaarikirjanikke on Karl August Hindrey, Oskar Luts, Friedebert Tuglas, Johannes Semper, Artur Adson, Jaan Lattik, Johan Kõpp, Ilmar Talve, Jaan Kross, Madis Kõiv, Heino Kiik, Henn-Kaarel Hellat, Hellar Grabbi, Mihkel Mutt.

Aastatel 2010–2011 ilmus raamatusari "Eesti mälu", mis sisaldab 50 teost eesti memuaristika paremikust.

Vaata ka
Autobiograafia

Kirjandus 
 August Palm, "Tähelepanekuid eesti memuaarkirjanduse arengust ja laadist" – Eesti Kirjandus 1938, nr 6, lk 296–306 ja nr 7, lk 319–333; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Ivar Grünthal, "Eesti memuaar ja matkakirjeldus 1945–1965" – Mana 1966, nr 29, lk 36–48
 Lehte Tavel, "Memuaarižanrist üldse ja eesti nõukogude memuaarist eriti" – Keel ja Kirjandus 1978, nr 4, lk 193–199; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Rein Ruutsoo, "Eesti memuaarkirjandus 1944–1982" – Keel ja Kirjandus 1983, nr 11, lk 640–643; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Harald Peep, "Väliseestlaste kultuuriloolised memuaarid" – Keel ja Kirjandus 1989, nr 4, lk 195–201 ja nr 5, lk 269–280; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 "Mälestusteraamatuid väliseestlastelt. Nimestik". Koostanud Anne Valmas, Tallinn 1990, 32 lk
 Ülo Tonts, Hilve Rebane, Eerik Teder, "Eesti pagulaskirjandus 1944–1992. Memuaristika. Tõlkekirjandus. Kordustrükid", Underi ja Tuglase Kirjanduskeskus, Tallinn 1996, lk 7–65
 Kärt Hellerma, "Elulugude ajastu: kas vabaduse pohmelus või kujutlusvõime kriis" – Looming 2012, nr 5, lk 696–710; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis

Kirjandusžanrid
Mihhail Kasjanov

Mihhail Kasjanov (vene keeles Михаил Михайлович Касьянов; sündinud 8. detsembril 1957 Solntsevos (tänapäeval Moskva)) on Venemaa poliitik, riigi peaminister aastatel 2000–2004.

1974–1976 õppis Kasjanov Moskva auto- ja teedeinstituudis, 1976–1978 teenis Nõukogude Armees. 1978–1981 töötas ta NSV Liidu Riikliku Ehituskomitee (Gosstroi) üleliidulises tööstustranspordi teadusliku uurimise ja projektinstituudis vanemtehniku ja pärast insenerina. 1981 lõpetas ta Moskva auto- ja teedeinstituudi ehitusinsenerina. 1981–1990 töötas ta Vene NFSV Riigiplaani välismajandussuhete osakonnas inseneri, ökonomisti, peaspetsialisti ja osakonnajuhatajana. 1987 lõpetas ta NSV Liidu Riigiplaani juures kõrgemad majanduskursused.

1990–1991 oli ta Vene NFSV riikliku majanduskomitee välismajandussuhete osakonna juhataja. 1991 oli ta Venemaa Föderatsiooni majandusministeeriumi välismajandustegevuse valitsuse osakonna juhataja asetäitja ja pärast juhataja. 1992–1993 oli ta majandusministeeriumi välismajandustegevuse osakonna raamatupidamisüksuse juhataja. 1993–1995 oli ta Venemaa rahandusministeeriumi kolleegiumi liige, algul välislaenude ja välisvõlgade osakonna juhataja kohusetäitja, hiljem juhataja. 1995–1999 oli ta Venemaa rahandusministri esimene asetäitja.

1999. aasta mais sai Kasjanov Venemaa rahandusministriks Sergei Stepašini valitsuses. Kui augustis asendas selle Vladimir Putini esimene valitsus, säilitas Kasjanov oma koha. 1999. aasta juunis sai ta Venemaa Föderatsiooni Julgeolekunõukogu liikmeks.

10. jaanuaril 2000 nimetati Kasjanov Venemaa peaministri esimeseks asetäitjaks. Kuna peaminister Putin täitis ühtlasi presidendi ülesandeid, siis oli Kasjanov sisuliselt peaministri kohusetäitja. 7. mail 2000, mil Putin vannutati Venemaa presidendiks, sai Kasjanov ametlikult Venemaa peaministri kohusetäitjaks ja 17. mail Venemaa peaministriks. Nõukogude Liidu lagunemise järgsetest peaministritest on Kasjanovist kauem sellel ametikohal olnud üksnes Viktor Tšernomõrdin. Peaministri kohalt lahkus Kasjanov 2004. aasta veebruaris

11. juulil 2005 kinnitas Venemaa peaprokuratuur ametlikult, et endise peaministri Kasjanovi suhtes on seoses tema kinnisvaratehingutega algatatud kriminaalasi. 

Alates 2006 on ta Venemaa Rahvademokraatliku Liidu juht.

Kasjanov osales opositsioonilises liikumises Teine Venemaa ja Mittenõustujate marssides.

Kasanov soovis kandideerida Venemaa 2008. aasta presidendivalimistel, kuid keskvalimiskomisjon kuulutas kandidatuuri toetuseks kogutud 2 miljonist allkirjast 13,36% kehtetuteks ega registreerinud kandidatuuri. Seepeale kutsus Kasjanov valimisi boikoteerima.

2012. aasta Venemaa presidendivalimiste eel 2011. aasta mais esitasid Mihhail Kasjanov ja Boriss Nemtsov taotluse uue poliitilise liikumise PARNAS (ПАРНАС – Партия народной свободы) registreerimiseks, kuid Venemaa Justiitsministeerium keeldus erakonna registreerimisest.

Isiklikku
Mihhail Kasjanov on abielus, tal on kaks tütart.

Viited 

Venemaa peaministrid
Sündinud 1957

Välislingid
 Teet Korsten. Mihhail Kasjanov: "Ei tohi sulgeda silmi Venemaal toimuva ees". Põhjarannik, 10. veebruar 2009
Theodor Hans Wühner

Theodor Hans Wühner (13. veebruar (vkj) 1868 Tarvastu – 15. november 1959 Lübeck) oli eesti vaimulik.

Õppis Tartus gümnaasiumis aastatel 1880–1887. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1887–1891. Ülikooli lõpetas ta cand. theol. astmega. Prooviaastal oli ta Räpina Miikaeli koguduses Friedrich Gustav Masingi juures. Ordineeriti õpetajaametisse 31. oktoobril 1893

Oli 1893–1894 Viljandi praostkonna vikaarõpetaja. 1895–1896 oli adjunktpastoriks Torma Maarja koguduses ja 1896–1900 Tartu Maarja koguduses. Aastatel 1900–1934 oli ta Karula koguduse õpetaja, kusjuures 1915–1917 oli ta välja saadetud Siberisse (Jenisseiskisse ja Krasnojarskisse).

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. 1940–1943 oli pastoriks Eichstädtis (praegu Dąbie, Poolas, Suur-Poola vojevoodkonnas, Koło maakonnas). Emerituuris olles elas Göttingenis, Eutinis ja Lübeckis. Lübeckis ta ka aastal 1959 suri.

Isiklikku 
Tema isa Hans Wühner oli eesti rahvusliku liikumise tegelane. Vend, märterpastor Richard Alexander Georg Wühner oli Valga Peetri koguduse õpetaja.

Viited 

Karula Maarja koguduse vaimulikud
Tartu Maarja koguduse vaimulikud
Torma Maarja koguduse vaimulikud
Eesti represseeritud isikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1868
Surnud 1959
Elmar Petersoo

Elmar Petersoo (10. veebruar 1902 Sadala vald Laiuse kihelkond – 6. november 1970 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Tartu Kommertsgümnaasiumi. Õppis aastatel 1924–1932 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (olles aasta vahepeal sõjaväeteenistuses). Prooviaastal oli ta Keila ja Laiuse koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 1. oktoobril 1933.

Oli aastal 1933 Paldiski koguduse asetäitja õpetaja. Aastal 1933 valiti ta Jõelähtme koguduse õpetajaks, kus tegutses aastani 1944.

Põgenes aastal 1944 perega Rootsi. Rootsis tegutses ta 1944–1951 Lõuna-Rootsi piirkonna õpetajana. Aastal 1951 siirdus ta Rootsist Kanadasse. Kanadas tegutses ta 1951–1970 Sault Ste Marie, Port Arthuri ja Sudbury koguduste õpetajana.

Isiklikku 
Ka tema poeg Udo Petersoo oli vaimulik, 1990–2006 E.E.L.K. peapiiskop.

Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse vaimulikud
Paldiski Nikolai koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Eestlased Kanadas
Sündinud 1902
Surnud 1970
Maie Sepp

Maie Sepp (sündinud 24. augustil 1955) on eesti õpetaja. 

Ta on Tallinna Kivimäe Põhikooli direktor ja matemaatikaõpetaja. Maie Sepp on ise Kivimäe Põhikooli vilistlane. Ta alustas seal oma kooliteed 1962. aastal.

Isiklikku 
Tema poeg on Kalle Sepp.

Eesti matemaatikaõpetajad
Sündinud 1955
Valter Tauli

Valter Evald Tauli (kuni 1935. aastani Valter Poissman; 13. november 1907 Tallinn – 3. jaanuar 1986 Uppsala, Rootsi) oli eesti keeleteadlane, Eesti suurim keelekorraldusteoreetik.

Elulugu
Valter Tauli oli oma vanemate Mart ja Sophie Marie Tauli ainus laps. Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi ning õppis 1926–1931 Tartu Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ning soome-ugri keeli. Aastatel 1931–1939 oli ta Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi õpetaja. 1936. aastal kaitses Tauli magistritöö, mille põhjal kirjutas 1938. aastal raamatu "Õigekeelsuse ja keelekorralduse põhimõtted ja meetodid". 1939–1944 töötas uurijastipendiaadi ja assistendina Tartu Ülikoolis. 1944. aastal põgenes Valter Tauli Rootsi, kus oli 1945–1974 Uppsala ülikoolis arhiivitöötaja ja eesti keele dotsent. 1955. aastal omandas Lundi ülikoolis filosoofialitsentsiaadi kraadi, 1956 kaitses samas doktoritöö "Phonological Tendencies in Estonian". Tauli suri Uppsalas ja on maetud Uppsala kalmistule.

Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.

Peale keelekorralduse on Valter Tauli uurinud eesti keele grammatikat ja keeletüpoloogiat. Ta oli kümmekonna keeleteadusliku seltsi jm institutsiooni liige.

Tegevus keelekorraldusteoreetikuna

Tauli seisukoht oli, et ükski keel ei suuda väljendada kõike, keeled on kaugel täiuslikkusest. Ta väitis aga, et keele struktuuri elemente on võimalik objektiivselt ja kvantitatiivselt hinnata. Hindamise baasil saab keelekorraldus keelt plaanipäraselt parandada. Tauli võttis omaks Johannes Aaviku keelearendamise teooria põhialused, arendas neid edasi ja tutvustas Aaviku teooriat ka laiale maailmale.

Tauli oli esimesi maailmas, kes hakkas rääkima keelekorraldusteaduse vajadusest. Tema 1938. aastal kirjutatud raamat oli esimesi sellealaseid süsteemseid ülevaateid maailmas. Tauli keelekorraldusteooria küpses 1968. aastaks ja ta defineeris selle järgnevalt: "Keelekorraldusteooria on teadus mis metoodiliselt uurib keelekorralduse eesmärke, printsiipe, meetodeid ja taktikat."

Keelekorraldust puudutavad raamatud
"Õigekeelsuse ja keelekorralduse põhimõtted ja meetodid" Tartu, 1938
"Introduction to a Theory of Language Planning" Uppsala, 1968
"Keelekorralduse alused" Stockholm, 1968
"Eesti grammatika I. Hääliku-, vormi- ja sõnaõpetus" Uppsala, 1972 (inglise keeles 1973)
"Eesti grammatika II. Lauseõpetus" Uppsala, 1980 (inglise keeles 1983)
"Johannes Aaviku keeleuuendus. Kriitiline ülevaade" Stockholm, 1982
"Eesti keele korraldamisest ja normimisest" Eesti Keele ja Kirjanduse Instituudi toimetised 17. Stockholm, 1983

Allikad
Tiiu Erelt "Eesti keelekorraldus", Eesti Keele Sihtasutus, Tallinn, 2002

Välislingid
Foto

Eesti keeleteadlased
Eesti õpetajad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Üliõpilasselts Concordia liikmed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Sündinud 1907
Surnud 1986
Paraguay vapp

Paraguay vapp on Paraguay riigivapp.

Vapp on kasutusel alates aastast 1842. Selle kujundust on hiljem muudetud; viimati aastal 1990.

Vapi keskel on iseseisvust tähistav kuldne "maitäht". Seda ümbritsevad palmi- ja oliivioksad, mis sümboliseerivad austust ja rahu.

Vaata ka
 Paraguay lipp

Paraguay sümboolika
Vapid riigiti
Martin Laine

Martin Laine (sündinud 1993) on eesti ajakirjanik.

Haridus 
Laine on õppinud Pärnu ühisgümnaasiumis. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.

Töö 
Aastatel 2016–2018 oli ta Pärnu Postimehe ajakirjanik ja tegevtoimetaja, pärast seda Postimehe uuriva toimetuse reporter. 

2020. aastast töötab Ekspress Meedia uuriva toimetuse ajakirjanikuna. 

Kirjutanud ka rahvusvahelistele meediaväljaannetele nagu OCCRP ja New Lines Magazine.

Tunnustus 
2018 – Eesti Ajalehtede Liidu parima maakonna uudisloo autor ja aasta noore ajakirjaniku preemia nominent 

2019 – MTÜ Korruptsioonivaba Eesti andis Martin Lainele ning ajakirjanik Oliver Kundile aasta korruptsioonivastase teo tunnustuse, kuna Postimehe ajakirjanikud andsid Tallinna Tehnikaülikooli väidetava pettuse kajastamisel olulise panuse vihjeandjate kaitse temaatika tõstatamisele Eesti ühiskonnas 

2019 – Valiti Laine Bonnieri preemia nominendiks Swedbanki rahapesu puudutava artiklisarja eest. Aasta hiljem nomineeriti ta taas Bonnieri preemiale Louis Freeh'd puudutava artikliseeria kaasautorina

2021 – Valiti Laine meedialiidu aasta olemusloo preemia laureaadiks koos Levila ja Eesti Päevalehe ajakirjanikega Eesti luterlikku kirikut puudutava artiklisarja eest ning oli taas aasta noore ajakirjaniku nominent.

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1993
Eesti muusikud
Konrad Veem

Konrad Reinhold Veem (7. jaanuar 1914 Tallinn – 1. detsember 1996) oli eesti vaimulik, aastail 1971–1990 Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku peapiiskop.

Lõpetas aastal 1933 Tallinna Saksa Poeglaste Reaalgümnaasiumi. Õppis aastatel 1935–1940 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, lõpetades sügisel, kuuludes viimaste lõpetajate hulka. Asus aastal 1941 ümber Saksamaale. Sõja ajal oli sõjakirjasaatjana filmioperaator. Ordineeriti 2. veebruaril 1947 Stolzenaus vikaarpiiskop Johannes Oskar Lauri poolt pastoriks.

Oli 1947–1948 Fürthi koguduse asutaja ja õpetaja, kuulutuspunktidega Nürnbergis, Weissenburgis, Erlangenis ja Bambergis. Oli aastatel 1948–1952 Münchenis Luteri Kirikute Maailmaliidu põgeniketeeninduse osakonna vaimulik. Samaaegselt oli ta E.E.L.K. Lõuna-Baieri koguduse õpetaja ja Austria eestlaste hooldajaõpetaja. 1952–1955 toimetas ta Kirikulehte.

Aastal 1955 valiti ta E.E.L.K. Stockholmi koguduse õpetajaks (pärast õpetaja Aleksander Täheväli surma). Seda ametikohta pidas ta aastani 1985.

Kuna peapiiskop Johannes Oskar Lauri soovis ametit maha panna, korraldati 14. detsembril 1971 uued peapiiskopi valimised. Uueks peapiiskopiks kandideerisid praost Richard Koolmeister ja abipraost Konrad Veem. Richard Koolmeister sai 33 häält ja Konrad Veem 35 häält. Seega sai uueks peapiiskopiks Konrad Veem.  28. detsembril 1971 kinnitas konsistoorium valimistulemused, piiskopiametisse pühitseti ta 17. juunil 1972. Teda õnnistas ametisse Rootsi peapiiskop emeeritus Gunnar Hultgren. Gunnar Hultgreni assisteerisid piiskop emeritus Sven Danell, peapiiskop emeritus Johannes Oskar Lauri ja piiskop Ingmar Ström. Emerituuri jäi ta aastal 1990.

1990 valiti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlaseks.

Isiklikku 
Konrad Veem oli abielus Maria Täheväliga (Aleksander Täheväli tütrega). Neil oli kaks last.

Viited

Välislingid 
TÜ üliõpilased

Luteriusu piiskopid
Lõuna-Baieri koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlased
Eestlased Rootsis
Sündinud 1914
Surnud 1996
Max Vaher

Max Vaher (17. jaanuar 1897 Vana-Otepää – 10. juuli 1981 Geislingen) oli eesti vaimulik.

Kooliteed alustas Max Vaher Nüpli vallakoolis, järgnesid Otepää progümnaasium ja Pärnu gümnaasium. 1918. aastast õppis Tartu Ülikoolis keeleteaduse erialal. Õpingud katkestas Vabadussõda, kust ta võttis osa sõjaväeametnikuna. Pärast Vabadussõja lõppu siirdus ta tagasi ülikooli, kuid juba usuteaduskonda, kus õppis 1920–1924 ja mille lõpetas cand theol astmega. Prooviaastal oli ta Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses. Õpetajaametisse ordineeriti ta 7. juulil 1925.

Aastatel 1925–1926 oli ta Avinurme koguduse õpetaja ja 1926–1944 Paistu Maarja koguduse õpetaja, lisaks oli ta aastatel 1942–1944 Viljandi praostkonna abipraost.

Kolis 1944. aastal Saksamaale. Oli aastatel 1945–1949 Augsburgi Eesti Gümnaasiumi ladina keele õpetaja. 1949–1950 oli ta Fontainebleaus (Prantsusmaal) ungarlastest põgenike hooldajaõpetaja. Aastatel 1950–1977 oli ta EELK Baden-Württembergi koguduse õpetaja.

Viited 

Paistu Maarja koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Vabadussõja veteranid
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1897
Surnud 1981
Pekka Ruokola

Pekka Pauli Vihtori Ruokola (sündinud 10. veebruar 1951 Koskenpääl) on Soome endine poksija.

Ruokola oli kokku seitsmekordne Soome meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1975–1979 ja 1982 ning kahekordne hõbemedalivõitja aastatel 1980 ja 1983.

Ruokola osales 1976. aasta Montréali olümpiamängudel raskekaalus (üle 81 kg), kuid kaotas oma teise kohtumise veerandfinaalis tulevasele olümpiavõitjale Teófilo Stevensonile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Ruokola on hiljem tegutsenud ka poksikohtunikuna. Ta töötas hiljem politseinikuna. Tema poeg Juha on samuti tuntud poksija.

Soome poksijad
Sündinud 1951
Carl Maurach

Carl Peter Ludwig Maurach (24. jaanuar 1824 Paistu – 11. mai 1900 Põltsamaa) oli Eesti vaimulik ja (vaimulik) kirjanik.

Maurach õppis aastatel 1842–1846 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Livonia.

Pärast usuteaduskonna lõpetamist töötas 1846–1848 koduõpetajana Riias kaupmees Cummingi juures, olles ühtlasi prooviaastal Riia Jakobi koguduses pastor Christian August Berkholzi juures. Õpetajaks ordineeriti ta 5. juunil 1849 Riias.

Ta oli 1849–1853 Paistu Maarja koguduse õpetaja (introdutseeriti ametisse 25. septembril 1849).

Aastatel 1853–1891 oli ta Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja (introdutseeriti ametisse 25. oktoobril 1853). Ajavahemikus 1866–1867 oli ta 12 kuuks ametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).

Teoseid
Maurach täiendas ja parandas 1860–1895 tallinnakeelset kiriku-lauluraamatut ja avaldas trükis:
"Piibli lugude raamat". Tartu 1876
"Salmi-ramat". 1873
"Te-roog Jummala sönnast söameestele...". Tallinn 1880

Oma alalt on Maurach avaldanud kirjutisi ka Ulmanni "Mitteilungenites" ja ajakirjas "Dorpater Zeitschrift für Theologie und Kirche", käsitledes eriti vaeste hoolekande ja hernhuutidevastase võitluse küsimusi.

Isiklikku
Tema isa Christoph Martin Lobegott Maurach oli Paistu koguduse õpetaja. Tema poeg Paul Maurach oli Vändra Martini koguduse adjunktõpetaja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja.

Viited

Kirjandus 
Nekroloog. Uus Aeg nr 41, 25. mai 1900. Lk 2

Paistu Maarja koguduse vaimulikud
Põltsamaa Niguliste koguduse vaimulikud
Eesti represseeritud isikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Livonia liikmed
Põltsamaa kalmistule maetud
Sündinud 1824
Surnud 1900
Saarte Hääl

Saarte Hääl on eesti päevaleht, mida levitatakse peamiselt Saare maakonnas. Lehe väljaandja on OÜ Raadio Kadi. Kuni 4. maini 2010 kandis leht nime Oma Saar.

2011. aastal sai Saarte Hääl kaks Eesti ajakirjanduspreemiat. Päevaleht oli Eesti Ajalehtede Liidu žürii valikul parima kujundusega ajaleht alla 20 000 tiraažiga lehtede seas ning lisaks pälvis ajaleht aasta kujundusuuenduse preemia.

2021. aasta sügisel sai Gunnar Siineri asemel uueks peatoimetajaks Mele Pesti, kes töötas seal neli kuud. Saarte Hääle peatoimetaja kohatäitjana jätkab lehe tegevtoimetaja Andres Sepp.

Viited

Välislingid 
 Saarte Hääle koduleht

Saare maakonna ajalehed
Rein Uhke

Rein Uhke (6. september 1904 Liivi mõis, Kullamaa kihelkond – 3. veebruar 1966 Överkalix, Põhja-Rootsi) oli eesti vaimulik.

Rein Uhke õppis Liivi algkoolis, Haapsalu 6-kl algkoolis, aastatel 1920–1925 Haapsalu Läänemaa Ühisgümnaasiumis. 1925–1931 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaasta algus ja lõpp olid Vigala Maarja koguduses, vahepeal oli ta Narva Peetri koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 21. augustil 1932.

1932–1944 töötas ta Tallinna Pauluse koguduse õpetajana, aastal 1933 oli ta Tallinna Toomkoguduse ajutine õpetaja. Tallinnas olles oli ta usuõpetajana: 1932–1934 Gustav Adolfi Gümnaasiumis ja Kaarli Gümnaasiumis, lisaks 1933–1934 Prantsuse Lütseumis ja 1933–1935 Tallinna Riiklikus Inglise Kolledžis.

Lahkus aastal 1944 Rootsi. Ta oli Rootsi kiriku teenistuses, aastatel 1953–1966 teenis Överkalixi kogudust (asub Soome piiri ääres, kohanime soomekeelne paralleelvorm on Ylikainuu). Ta suri 3. veebruaril 1966 Överkalixis (:en). Rein Uhke põrm on maetud Högalidi (:sv) urnikolumbaariumis.

Isiklikku 
Rein Uhke abiellus 23. jaanuaril 1938 Tallinna Toomkirikus viiuldaja Zelia Aumerega. Viiuldaja oli ka abikaasa vend Hubert Aumere. Rein Uhke äi Jakob Aumere oli eesti viiulimeister.

Viited

Välislingid 
https://eelk.ee/elulood/uhke_rein.html
http://www.overkalixforsamling.se/

Tallinna Pauluse koguduse vaimulikud
Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpetajad
Eesti Vabadussõjalaste Liidu poliitikud
Vabadussõjalaste Rahvaliikumise poliitikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eestlased Rootsis
Sündinud 1904
Surnud 1966
Tõnu Prei

Tõnu Prei (sündinud 15. augustil 1950) on Eesti ajakirjanik ja ettevõtja.

Tõnu Prei lõpetas TRÜ ajakirjanduse eriala kaugõppes 1978. aastal. Tema lõputöö teemaks oli "Rajooniajalehe funktsioonid väljaandja seisukohalt". Ta lõpetas 1976. aastal eksternina NSV Liidu Kõrgema Sõjalis-poliitilise Piirivalvekooli Golitsõnos.

Aastatel 1974-1981 teenis NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Piirivalvevägede Läänemere ringkonna 11. piirivalvesalga 11. kordoni ülema asetäitjana poliitalal ja aastatel 1982 - 1986 sama piirivalvesalga luureosakonnas, 1986 - 1989 Rakvere piirivalvesalga luureosakonnas.

Ta on töötanud ajalehtede Saarte Hääl ja Oma Saar toimetajana.

Tõnu Preile kuulub Saarte Häält väljaandev TÜ Oma Saar.

Eesti ajakirjanikud
Eesti ettevõtjad
Sündinud 1950
August Kivisikk

August Kivisikk (28. aprill 1907 Elva vald – 29. juuni 1976 Hamilton, Kanada) oli eesti vaimulik.

August Kivisikk lõpetas Tartu Kommertsgümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1927–1932. Prooviaastal oli ta Põlva koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 30. oktoobril 1932.

Oli Põlva koguduse abiõpetaja 1932–1933. Kuid kuna õpetaja Johann Christoph Schwartz pidi emerituuri siirduma, siis valiti August Kivisikk 5. märtsil 1933 Põlva koguduse õpetajaks. Põlva kogudust teenis ta aastani 1944.

Aastal 1944 lahkus ta Saksamaale. Ka põgenikusaatuses teenis ta rahvast. Aastatel 1945–1947 oli ta Baieris Marktredwitzi põgenikelaagri õpetaja. Aastatel 1947–1948 töötas ta Augsburgi põgenikelaagri õpetajana ja keskkooli juhatajana. Aastatel 1948–1949 oli ta Luteri Kirikute Maailmaliidu põgenike teenistuses, ta oli Müncheni põgenike laste koolide juhataja.

Aastal 1949 lahkus Kanadasse. Aastatel 1949–1951 teenis ta eestlasi Kitcheneris ja Wellandis. 1951–1976 oli ta Hamiltoni koguduse õpetaja.

Viited 

Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eestlased Kanadas
Sündinud 1907
Surnud 1976
Naatriumvesinikkarbonaat

Naatriumvesinikkarbonaat (ehk söögisooda) on keemiline ühend valemiga NaHCO3. 

Märkus: mitte segi ajada naatriumkarbonaadi (Na2CO3) ehk pesusooda ehk soodaga; kaustiline sooda on naatriumhüdroksiid (NaOH).

Naatriumvesinikkarbonaat on vees lahustuv valge kristalne aine. Kasutatakse seda toidutööstuses (pagaritööstuses), meditsiinis, keemialaborites jm.

Keemilised omadused
Naatriumvesinikkarbonaat on amfoteerne aine, mille vesilahused on kergelt leeliselised, kuna moodustub süsihape ja hüdroksiidioon:
HCO3- + H2O → H2CO3  + OH−
Naatriumvesinikkarbonaadi reaktsioonis hapetega moodustub sool ja süsihape, mis kergesti laguneb süsihappegaasiks ja veeks: 
NaHCO3 + HCl → NaCl + H2CO3
H2CO3 → H2O + CO2(g)

Naatriumvesinikkarbonaadi reaktsioonis leelistega nagu naatriumhüdroksiid moodustuvad karbonaadid:
NaHCO3 + NaOH → Na2CO3 + H2O

Vaata ka
Karbonaadid

Karbonaadid
Runar Dickman

Runar Dickman oli Soome poksija.

Dickman oli kokku kolmekordne Soome meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1928–1929 ja 1931 ning pronksmedalivõitja aastatel 1927 ja 1930.

Dickman osales Soome eest kokku 8 maavõistlusel, millest ta võitis 2 ja kaotas 6 kohtumist. Nende hulgas oli ka kaks kohtumist Eesti – Soome maavõistlustel, kus Dickman võitis 1928. aastal  kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) oma kohtumise Valter Mürgi vastu ja kaotas 1927. aastal kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) oma kohtumise Anatoli Lutsu vastu.

Soome poksijad
Voldemar Ilja

Voldemar Ilja (13. november 1922 Tsiistre, Misso vald – 16. detsember 2010 Tallinn) oli eesti vaimulik, teoloog ja (kiriku)ajaloolane.

Elukäik 

Pärast põhikooli lõpetamist asus Voldemar Ilja Petseri lähedale tööstuskeskkooli keraamikat õppima, kuid Saksa okupatsiooni tõttu jäi kool pooleli. Aastal 1943 sai mobilisatsioonikutse Saksa sõjaväkke. Voldemar Ilja hoidis mobilisatsioonist kõrvale ja läks metsavennaks (asus nn rohelisse leegioni). Aastal 1953, pärast Stalini surma korraldati metsas haarang ja Voldemar Ilja arreteeriti. Ta käis läbi kõik Eesti vanglad ning saadeti Arhangelski oblastisse metsatööle. Aastal 1954 sai ta vabaks.

Vastseliina Katariina koguduse õpetaja Ago Viljari tutvustas Voldemar Iljat külasviibivale peapiiskop Jaan Kiivitile ja kõrgema katsekomisjoni juhatajale Evald Saagile. Voldemar Ilja oli ka rohelises leegionis õppinud (keeli). Voldemar Ilja asuski aastal 1955 õppima Tallinna Usuteaduse Kõrgemasse Katsekomisjoni. Pastoriks ordineeriti Voldemar Ilja 5. septembril 1956. Õpingud lõpetas ta aastal 1962.

Aastatel 1956–1967 teenis ta Petseri Peetri kogudust. 1967–1978 teenis ta Võnnu Jakobi kogudust. Nõmme Rahu kogudust teenis ta aastatel 1978–1999.

Voldemar Ilja suri 16. detsembril 2010 ja ta maeti 28. detsembril 2010 Hiiu-Rahu kalmistule.

Tegevus teoloogi ja ajaloolasena 
Voldemar Ilja on uurinud hernhuutluse ajalugu Eesti- ja Liivimaal. Ta kaitses 1967. aastal EELK Usuteaduse Instituudis magistritöö teemal Reformatsiooni ettevalmistavad liikumised XIV sajandi Böömimaal ja 1995. aastal Helsingi Ülikoolis doktoritöö Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Eestimaal (Põhja-Eesti), 1730–1743 ning avaldas kokku kuus raamatut vennastekoguduse ajaloost.

Isiklikku 
Voldemar Ilja vend Evald Ilja oli vaimulik Tudulinna, Palamuse, Äksi ja Vara Brigitta koguduses.

Tunnustused 
 Valgetähe III klassi teenetemärk 2001
 Titulaarpraost 2006
 EELK Teeneteristi II järk 2007
 EELK elutöö preemia 2010

Teoseid 
 Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Eestimaal (Põhja-Eesti) 1730–1743 (1995)
 Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Eestimaal (Põhja-Eesti). II, 1744–1764 (2000)
 Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Liivimaal (Lõuna-Eesti) 1729–1750. III (2002)
 Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Liivimaal (Lõuna-Eesti) 1750–1765. IV (2005)
 Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Liivimaal (Lõuna-Eesti) 1766–1817. V (2006)
 Vennastekoguduse (hernhuutluse) ajalugu Eestimaal (Põhja-Eesti) : palvemajad. VI (2010)

Viited

Välislingid
Õnnitlused teenekale õpetajale
Uudishimu rahva usu- ja vaimuelu vastu

Nõmme Rahu koguduse vaimulikud
EELK Usuteaduse Instituudi rektorid
Eesti teoloogid
Eesti kirikuloolased
Eesti ajaloolased
Hernhuutlus
Eesti metsavennad
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Hiiu kalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 2010
Bloemfontein

Bloemfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis, Free State'i provintsi ja Mangaungi linnaringkonna halduskeskus. Asub Highveldi lõunaservas 1400 m kõrgusel merepinnast. 

Bloemfontein on Lõuna-Aafrika üks kolmest pealinnast, nn juriidiline pealinn, Bloemfonteinis asub Lõuna-Aafrika Vabariigi ülemkohus. Linnas asuvad ka 16 000 üliõpilasega Free State'i Ülikool ja Free State Stadium, kus peeti 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste kohtumisi. Linnas on ka botaanikaaed ja loomaaed.

Linn asutati ametlikult 1850. aastal ja sai nime sinna 1840. aastal rajatud farmi järgi. Bloemfontein tähendab hollandi keeles 'lilleallikas'. Linna sotho- ja pedikeelne nimi Mangaung tähendab 'gepardite koht'. Linn on tuntud ka rooside linnana, sest seal peetakse roosifestivali.

1854–1902 oli Bloemfontein Oranje Vabariigi pealinn ja seejärel Oranje koloonia halduskeskus. 1890. aastast on linnal raudteeühendus Kaplinnaga.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bloemfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 56,11%, valgeid 29,79%, värvilisi 12,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,82% ja teisi 0,47%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 42,53% inimesi, sotho keelt 33,36%, inglise keelt 7,47%, koosa keelt 7,10%, tsvana keelt 5,87% ja suulu keelt 1,09%.

Bloemfonteinis on sündinud J. R. R. Tolkien.

Linnas on Bloemfonteini lennujaam, mida 2006/2007 majandusaastal läbis üle 350 000 lennureisija.

Viited

Välislingid 

Bloemfonteini koduleht
Lennujaama koduleht

Free State'i provintsi linnad
Johann Christoph Schwartz

Johann Christoph Schwartz (27. august 1869 Tartu – 4. jaanuar 1942 Opalenitza (praegu Opalenica), Reichsgau Wartheland) oli Eesti vaimulik.

Lõpetas Birkenruh' maagümnaasiumi (asus Cēsise lähedal Berzaines). Õppis Tartu ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1891–1896. Oli prooviaastal Põlva ja Kanepi koguduses. Ordineeriti 10. novembril 1899 õpetajaametisse.

Oli 1899–1903 Põlva koguduse abiõpetaja ja 1903–1932 õpetaja ning 1903–1932 Võru praost. Jäi aastal 1932 emerituuri.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale.

Isiklikku 
Tema isa Johann Georg Schwartz noorem ja vanaisa Johann Georg Schwartz olid samuti Põlva koguduse õpetajad. Tema väimees Carl Helmut Intelmann oli Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Tema õe Helene abikaasa Karl Ferdinand Baer oli Ruhja koguduse õpetaja.

Viited

Välislingid 
EELK – Johann Georg Schwartz
Rigasche Familie Schwartz

Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse vaimulikud
Võru praostid
Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1869
Surnud 1942
Silver Laas

Silver Laas (sündinud 22. oktoobril 1985) on Eesti laulja. 

Ta laulab ansamblis Traffic. 

Märtsis 2021 läks ta bändikaaslase Joonas Mattias Sarapuuga Ida-Tallinna Keskhaigla Covid-19 osakonda sanitarina tööle.

Isiklikku
Ta abiellus 2006. 2007 sündis tütar ja mais 2020 sündis poeg.

Viited

Eesti lauljad
Sündinud 1985
Attila (ooper)

"Attila" on itaalia helilooja Giuseppe Verdi ooper proloogi ja kolme vaatusega. Ooperi esmaettekanne toimus 17. märtsil 1846.
Ooperi libreto autor on Temistocle Solera ja see põhineb Friedrich Ludwig Zacharias Werneri näidendil "Attila, hunnide kuningas". Algselt planeeris Verdi ooperi libretistiks Francesco Maria Piave. Olles aga viimase tööga rahulolematu, otsustas helilooja pöörduda Solera poole. Asjaolude sunnil lõpetas aga ooperi kolmanda vaatuse siiski Piave.

Rollid 

Attila nimirolli on esitanud teiste seas Jevgeni Nesterenko, Samuel Ramey, Boris Hristov, Ruggero Raimondi ja Nikolai Gjaurov.

Välislingid 
"Attila" Pärnu lavastuse koduleht

Giuseppe Verdi
Rudolf Nilsen

Rudolf William Nilsen (18. veebruar 1901 Kristiania – 29. aprill 1929 Pariis) oli norra luuletaja.

1919. aastast oli ta Norra Sotsiaaldemokraatliku Noorsooliidu liige. 1923 astus ta Norra Kommunistliku partei liikmeks.

Oma elu viis viimast aastat oli ta abielus näitlejanna Ella Signe Quist Kristofferseniga, hilisema nimega Ella Hval.

Rudolf Nilsen suri 28-aastaselt tuberkuloosi.

Looming
Nilsenit peetakse tähtsaimaks norra töölisluuletajaks. Tema luuletused kajastavad klassivõitlust. Ta kirjutas ka apoliitilisi luuletusi. Osa neist on romantilised, teised kirjeldavad Oslot ja selle inimesi. 1970ndatel kasvas huvi tema loomingu vastu ja mõned tema luuletustest on viisistatud.

Teosed 

På stengrunn (1925, Ny Tid)
På gjensyn (1926, Ny Tid)
Hverdagen (1929, postuumselt, Gyldendal)
Samlede dikt (1935, Arnulf Øverlandi eessõnaga, 2. tr. 1946)
Hilsen og håndslag, (1974, Gyldendal), luuletusi ajalehtedest ja ajakirjdest
Rulle forteller : Rudolf Nilsens prosa i utvalg. Koostanud Jon Michelet ja Martin Nag. Oktober, 1974 Valik artikleid ISBN 82-7094-079-8

Välislingid 

Rudolf Nilseni luuletused 

Norra luuletajad
Sündinud 1901
Surnud 1929
Elin Pelin (linn)

Elin Pelin on linn Bulgaaria lääneosas Sofia piirkonnas, Elin Pelini valla keskus. 

Linn asub umbes 24 km Sofiast kagus. Asula varasem nimi oli Novoseltsi (Novoselci). 1950 sai praeguse nime kirjanik Elin Pelini järgi ja 1960 sai linnaõigused.

Bulgaaria linnad
Sofia piirkond
Andreas Meyer-Landrut

Andreas Meyer-Landrut (sündinud 31. mail 1929 Tallinnas) on endine Saksamaa diplomaat. 

Ta oli Saksamaa Liitvabariigi suursaadik Nõukogude Liidus 1980–1983 ja 1987–1989. Ta on töötanud ka Brüsselis, Tōkyōs ja Brazzaville'is. 1984–1986 oli ta asevälisminister ja 1989–1994 töötas liidupresidendi Richard von Weizsäckeri kantseleiülemana.

Lauljanna Lena Meyer-Landrut on tema lapselaps.

Tunnustus
Saksamaa Liitvabariigi teeneterist tähe ja õlapaelaga
2001 Maarjamaa Risti II klassi teenetemärk

Välislingid 

Andreas Meyer-Landrut - Diplomat und Lenas Opa

Saksamaa diplomaadid
Baltisakslased
Maarjamaa Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1929
Nick Út

Nick Ut (ka Nick Út; õieti Huỳnh Công Út; sündinud 29. märtsil 1951 Long Anis) on vietnami päritolu USA fotograaf. 

Ta tegi 8. juunil 1972 sõjareporterina Vietnamis Trảng Bàngi külas foto, mis kujutab Lõuna-Vietnami lennukilt eksikombel heidetud napalmipommist põletushaavu saanud lapsi põgenemas. Pildi keskmes on alasti tüdruk Phan Thị Kim Phúc. See on üks tuntumaid Vietnami sõjast tehtud fotosid. See vallandas maailma üldsuse nõudmise Vietnami sõda lõpetada. Foto valiti 1972. aastal aasta pressifotoks ning pälvis 1973. aastal Pulitzeri auhinna. 

Ameerika Ühendriikide fotograafid
Sündinud 1951
Özlem Sara Cekic

Özlem Sara Cekic (sündinud 7. mail 1976 Ankaras) on kurdi päritolu Taani poliitik ja meditsiiniõde. Ta kuulub Sotsialistlikku Rahvaparteisse ja oli 2007–2015 Folketingi liige. Enne seda töötas ta Rigshospitaletis.

Ta tuli Taani 10-aastasena.

Välislingid 

Cekici koduleht
Tutvustus Folketingi kodulehel

Taani poliitikud
Sündinud 1976
Meditsiiniõed
Milan Stanković

Milan Stanković (serbia keeles Милан Станковић; sündinud 9. septembril 1987 Belgradis, Jugoslaavias (tänapäeval Serbia)) on serbia laulja. 

Ta esindas Serbiat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Oslos lauluga "Ovo je Balkan" ("See on Balkan") ja saavutas finaalis 72 punktiga 13. koha.

Serbia lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1987
Nancy Cartwright

Nancy Campbell Cartwright (sündinud 25. oktoobril 1957) on näitleja. Ta on tuntud eelkõige dublaažinäitlejana Bart Simpsoni osas telesarjast "Simpsonid". 

"Simpsonite" sarjas dubleerib ta veel teisigi tegelasi, sealhulgas Nelson Muntz, Ralph Wiggum, Todd Flanders ja Kearney.

Ta sündis USA Ohio osariigis Daytonis Frank ja Miriam Cartwrighti kuuest lapsest neljandana. Ta avastas oma häälte imiteerimise ande juba lapsena ja võitis koolis mitmesuguseid kõnevõistlusi.

Alates 1978. aastast elab ta Hollywoodis. Oma 1988. aasta sünnipäeval tutvus ta koomiksikirjanik Warren Murphyga (1933–2015) ja nad abiellusid 2 kuud hiljem. Neil sündis kaks last: Lucy ja Jack. 2002 abielu lahutati.

Tema esimene palgaline dublaažitöö oli Gloria-nimelise tegelase dubleerimine multifilmisarjas "Richie Rich".

Ta on esitatud kaks korda USA parima seriaalinäitleja auhinna Emmy kandidaadiks, mõlemal korral dublaažinäitleja kategoorias Bart Simpsoni rolli eest, aga 25-aastase vahega: 1992. aastal 3. hooaja 18. osa "Separate Vocations" eest ja 2017. aastal 28. hooaja 20. osa "Looking for Mr. Goodbart" eest. Ta pälvis neist esimese.

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1957
Maggie Simpson

Margaret Evelyn Simpson, hüüdnimega Maggie, on tegelane teleseriaalis "Simpsonid". 

Ta on perekonna pesamuna, kes sai oma nime telesarja looja Matt Groeningu noorema õe Margaret Groeningu järgi. 

Tema vanem õde on Lisa ja vanem vend Bart, ema Marge ja isa Homer. Vanaema nimi on Mona ja vanaisa nimi Abraham. Tädid on Patty ja Selma Bouvier.

Maggie sündis, kui Lisa oli kuuene ja Bart kaheksane.

Maggie on kiindunud oma punasesse lutti ning nutab või saab vihaseks, kui see temalt ära võetakse.

Simpsonite tegelased
Tartu Peetri kirik

Tartu Peetri kirik on luteri kirik Tartus Emajõe ürgoru nõlval aadressil Narva maantee 104.

Kirikus tegutseb EELK Tartu Peetri kogudus.

Uusgooti stiilis kirik valmis aastatel 1882–1884 arhitekt Viktor Schröteri projekti järgi. Kiriku pühitseti sisse septembris 1884. Lõplikult valmis kirik 1903. aastal, kui valmisid kiriku läänetorn ja tornikiivrid (arhitekt Georg Hellat). Kiriku ehitamine maksis 110 000 rubla, raha koguti suures osas annetustest.

Kiriku interjöör on samuti valdavalt uusgooti stiilis. Sisustuses on tähelepanuväärsed altarisein (1900, Gustav Beermann), altarimaal "Kutsuv Kristus" (1897, Johann Köler) ja 22 registriga orel (1891, Wilhelm Müllverstedt).

Galerii

Viited

Välislingid

 
 Peetri kirik {ru}

Tartu kirikud
Ülejõe
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Uusgooti ehitised Eestis
Aleksander Hinno

Aleksander Hinno (3. aprill 1904 Põlva kihelkond – 24. veebruar 1992 Florida) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1926 Tartu poeglaste gümnaasiumi. Õppis aastatel 1927–1931 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aleksander Hinno oli korporatsiooni Ugala vilistlane. Oli prooviaastal Jüri (praost Jakob Aunveri) ja Tartu Ülikooli koguduses (professor Hugo Bernhard Rahamägi juures). Ordineeriti õpetajaametisse 1. mail 1932.

Oli aastal 1932 Hugo Bernhard Rahamägi isiklik adjunkt. 1932–1933 oli Kaarma koguduse õpetaja. Petseri Peetri koguduse õpetaja oli ta aastatel 1934–1941. Kui Arnold Graf lahkus Saksamaale, sai temast Võru Katariina koguduse õpetaja (Hinno teenis seda kogudust aastatel 1941–1944). Lisaks oli ta aastatel 1940–1944 Võru praostkonna abipraost.

Aastal 1944 lahkus ta Saksamaale. Piiskop Johan Kõpu määratuna oli ta Saksamaal USA ja Prantsuse tsoonides usuelu korraldaja. Ta asutas vaimuliku ajakirja Kirikuleht ning oli selle toimetaja.

Aastal 1949 saabus Aleksander Hinno Ameerika Ühendriikidesse. Tema tööpõlluks sai EELK New Yorgi Pauluse kogudus, kus ta teenis aastatel 1949–1981. New Yorgile lisandus hiljem ka Schenectady-Albany ja Syracuse'i eestlaste teenimine. Aastatel 1954–1981 on ta ka USA I praostkonna praost ja aastatel 1964–1976 EELK Konsistooriumi assessor..

Praostina oli ta 1970. aastatel tegutsenud väliseesti lauluraamatukomisjoni esimees.

Raamatuid 
A. Hinno. Petseri Skautide Maleva: 1927-1937 Petseri: Petseri Skautide Maleva, 1937
A. Hinno. Võru praostkonnale jõuluks 1941. Võru: [Võru praostkond], 1941
A. Hinno. Koduvärav. (kaas, illustratsioonid ja raamatu kunstiline külg: Aino Kosk-Smitt) Geislingen: 1948
Palvusi noortele. Koostanud Aleksander Hinno ; (kaas: Aino Kosk-Smitt) [Geislingen: s.n., 1948]
A. Hinno. Reorganization of the structure of the Lutheran Church. Holmiae: s.n., 1965
A. Hinno. Jumala riik. [Stockholm]: Eesti Vaimulik Raamat, 1966
A. Hinno. Mis meid ühendab? [Stockholm]: Eesti Vaimulik Raamat, 1966
The statutes (constitution) of the Estonian Evangelical Lutheran Church (E.E.L.C.) / [J. O. Lauri, G. Redi, J. Aunver... etc.] Stockholm: The Consistory of the E.E.L.C., 1978
A. Hinno. Vaimulikud laulud: [tekstid] New York: EELK, 1978

Viited 

Petseri Peetri koguduse vaimulikud
Võru Katariina koguduse vaimulikud
Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1904
Surnud 1992
Anton Budilovitš

Anton Semjonovitš Budilovitš  (5. juuni 1846 Grodna kubermang – 25. detsember 1908 Peterburi) oli vene keeleteadlane, ajaloolane ja publitsist, Tartu Ülikooli rektor aastail 1892–1901.

Aastail 1881–1892 töötas ta Varssavi ülikoolis.

Tartu Ülikoolis rektorina oli ta ühtlasi slaavi keelte võrdleva grammatika professor.

Muu hulgas oli Vene Geograafiaseltsi liige.

Ta hindas väga kõrgelt Aleksandr Potebnja panust ajaloolisesse süntaktikasse, võrreldes seda Darwini panusega evolutsiooniõpetusse.

Vaata ka
Tartu Ülikooli rektorite loend

Viited

Venemaa keeleteadlased
Tartu Ülikooli rektorid
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna professorid
Sündinud 1846
Surnud 1908
Arthur Robert Hone

Arthur Robert Hone (18. veebruar 1915 London – 9. juuni 1972 Tartu) oli inglise keele õppejõud Tartu Riiklikus Ülikoolis.

Ta lõpetas 1937. aastal Cambridge'i Ülikooli. Õppis romaani filoloogiat. Oli pärit töölisperekonnast ja astus tudengina Suurbritannia Kommunistliku Partei liikmeks. Aastatel 1939-1941 oli ta Tartu Ülikoolis inglise keele ja prantsuse keele õppejõud. Saksa–Nõukogude sõja ajal viibis ta Nõukogude tagalas Tšeljabinskis, kus töötas algul vabrikutöölise, seejärel raamatukoguhoidjana. Pärast sõda luges ta Tartu Riiklikus Ülikoolis prantsuse, hispaania ja itaalia keele ja kirjanduse loenguid.

Isiklikku
Tema abikaasad olid Aira Kaal ja Laine Hone.

Viited

Kirjandus
 Trivimi Velliste "Eestimaa inglane: Arthur Robert Hone meie kultuuris". Sirp ja Vasar 18. juuni 1982, lk 4
 Trivimi Velliste "Arthur Robert Hone, Eestimaa inglane" Rmt: "Meie Tartu", Tln: Perioodika, 1987, lk 65-68

Välislingid 
 

Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna õppejõud
Sündinud 1915
Surnud 1972
Laine Hone

Laine Hone (neiupõlves Laine Võsamäe, 21. august 1926 Tallinn – 11. august 2005) oli eesti tõlkija ja filoloog, Tartu Ülikooli inglise keele õppejõud.

Tunnustus
1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
2001 Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema abikaasa oli Arthur Robert Hone.

Viited

Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti tõlkijad
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1926
Surnud 2005
Ain Kimber

Ain Kimber (12. detsember 1925 Pärnumaa – 26. mai 1989 Kose) oli Eesti fotograaf, fotokunstnik, fotopedagoog, fototeoreetik, organisaator, fotoajaloolane.

Elukäik 
Ain Kimber sündis tolleaegses Pärnu maakonnas. Ta õppis aastatel 1951–1952 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis graafikat. Fotograafias oli ta autodidakt. 1954. aastal anti Kimberile fotograafias VI kategooria ja 1978. aastaks jõudis ta oma tehniliste ja loominguliste võimete poolest fotomeistri staatuseni. Kimber oli pärast Teist maailmasõda uuesti avatud Tallinna Fotoklubi asutajaliige (1960), aastatel 1963–1965 selle esimees. Aastatel 1960–1980 asutas ta mitmeid fotoklubisid ja toetas nende tegevust, sealhulgas Haapsalus, Lavassaares, Hiiumaal, Narvas, Paides, Pärnus, Rakveres, Raplas, Valgas, Vasalemmas ja Võrus, ja fotogrupi "Aspekt" kunstiline juht. Aastatel 1965–1968 oli ta Tallinna Kultuuriülikooli (uuema nimega Tallinna Rahvaülikooli) fotokunstikateedri juhataja ja lektor, 1969–1971 Tallinna 2. Tehnikakooli fotoosakonna asutaja ja erialaõpetaja. 

Ain Kimber osales paljudel fotonäitustel ja -võistlustel, sealhulgas IFO Scanbaltic Rostockil aastatel 1969 ja 1976. Ta oli Eesti NSV fotomeister 1978. Kimber avaldas ka fotoalaseid kirjutisi.

Looming 
Kimberi lemmikaladeks olid loodus- ja portreefoto. Lisaks viljeles ta aktifotot, mis oli Nõukogude Liidus tabuteema. Kimberi kompositsioonide naised ei ole nõukogudeaegsed ikoonilised kolhoositarid või lüpsjad, tema aktifotode naine on salapärane, mõistatuslik ja ilus. 1973. aastal avati Pärnu Koduloomuuseumis Kimberi esimene nõukogudeaegne aktinäitus „Akt ja loodus“, mida hiljem eksponeeriti mitmel pool Eestis. Ain Kimberil oli kokku kümme isikunäitust, kuid oma eluaja jooksul ei õnnestunud tal korraldada ühtegi sellist Tallinnas. 2002. aastal avati Kimberi autorinäitus „Igavene teema“ Tallinna Raevangla fotomuuseumi galeriis „Lee“, siis juba mälestusnäitusena. 2009. aastal oli näitus "Igavene teema" Viljandi Uue Kunsti Muuseumis. 10. detsembril 2015 avati Fotomuuseumis Kimberi näitus "Mees nagu orkester". Näitusega tähistatakse Ain Kimberi 90. sünniaastapäeva.

Isiklikku 
Ain Kimber oli kuus korda abielus ja sai kaheteistkümne lapse isaks. Viimane abikaasa ja viie lapse ema Tiiu Kimber oli tema õpilane.

Viited

Välislingid 
Ain Kimber Fotohaus.ee (arhiveeritud)
Diskreetsed ja kaunid naisekehad meelitavad näitusele 14. detsember 2002, Sakala 

Eesti fotograafid
Sündinud 1925
Surnud 1989
Heinrich Arved Rosenstein

Heinrich Arved Rosenstein (6. jaanuar 1875 Aruküla – 14. november 1947 Nürnberg) oli Eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1896 Keiserliku Nikolai I Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1896–1901 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Järva-Madise koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 1. detsembril 1902.

Oli aastatel 1903–1939 Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja. Aastal 1939 jäi emerituuri.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale.

Isiklikku 
Tema vend Voldemar Engelhardt Rosenstein oli arst, sealhulgas Järva-Jaanis.

Viited

Välislingid 
 http://eheluba.havike.eenet.ee/muuseum/?Vaimulikud

Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1875
Surnud 1947
Argo Kerb

Argo Kerb (sündinud 1. oktoobril 1983) on Eesti kommunikatsioonispetsialist ja endine ajakirjanik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli semiootika ja kulturoloogia erialal 2006. aastal ja Tallinna Ülikooli kultuuriteooria eriala 2011. aastal.

Argo Kerb töötas 2009–2012 ajakirjas Haridus ja Õpetajate Lehes toimetajana ja peatoimetaja kohusetäitjana. Aastatel 2012–2017 töötas ta haridus- ja teadusministeeriumi kommunikatsiooniosakonna juhina ja 2018–2020 riigikantselei valitsuskommunikatsiooni büroos valitsuskommunikatsiooni nõunikuna. 

Aastatel 2020–2021 oli ta Eesti Rahvusraamatukogu kommunikatsiooni- ja turundusjuht. Pärast seda on ta meediamonitooringu ja -analüüsi ettevõtte Baltic Media Monitoring Group (BMMG) tegevjuht Eestis.

Artikleid
Argo Kerb: Kas eesti keel ja kultuur käib tõesti alla?, postimees.ee, 7. detsember 2006
Kuidas ületada lõhe kooli ja ülikooli vahel?, Õpetajate Leht, 15. jaanuar 2010

Viited

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1983
Eesti semiootikud
Eesti luuletajad
Rod Stewart

Roderick David Stewart (sündinud 10. jaanuaril 1945) on Suurbritannia laulja ja laulukirjutaja. Ta on üles kasvanud Londonis; praegu elab ta Eppingis.

Suurbritannia lauljad
Sündinud 1945
Steroidid

Steroidid (ingl. steroids) on polütsükliliste lipiidühendite perekonda kuuluvad steraani sisaldavad ained. Steroidideks nimetatakse nii orgaanilisi ühendeid kui ka nende sünteetilisi analooge.  

Steroidide hulka kuuluvad aineid leidub kõikides organismides.  
 
Steroidide hulka kuuluvad (tavaterminid) näiteks steroolid, sapphapped, suguhormoonid, geniinid jt.

Viited

Lisalugemist
World Wide Web version prepared by G. P. Moss. INTERNATIONAL UNION OF PURE AND APPLIED CHEMISTRY and INTERNATIONAL UNION OF BIOCHEMISTRY AND MOLECULAR BIOLOGY
IUPAC-IUB Joint Commission on Biochemical Nomenclature (JCBN),The Nomenclature of Steroids (Recommendations 1989), Veebiversioon (vaadatud 29.06.2013) 

 
Bioloogia
Biokeemia
Karl Kool (vaimulik)

Karl Kool (3. oktoober 1907 Kursi – 5. detsember 1975 Eskilstuna) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1925 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1925–1931. Oli prooviaastal Tartu Pauluse koguduses õpetaja Arnold Habichti juures. Ordineeriti õpetajaametisse Tallinna Toomkirikus 30. oktoobril 1932 piiskop Jakob Kuke poolt.

Ta hakkas teenima Maarja-Magdaleena kogudust, algul asetäitja õpetajana, maist 1933 aga õpetajana. Aastal 1933 hooldas ta ka Vara kogudust.

Karl Kool saabus Rootsi põgenikuna kommunistliku terrori eest septembris 1944.

Viited

Välislingid 
Rita Puidet. "Tuhandeid kilomeetreid teenistust: Karl Kool", Eesti Kirik, 3. oktoober 2007

Maarja-Magdaleena koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestlased Rootsis
Sündinud 1907
Surnud 1975