joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matthias (Saksa-Rooma keiser)

Matthias (24. veebruar 1557 – 20. märts 1619) oli Saksa-Rooma keiser ja Austria ertshertsog aastast 1612, Ungari kuningas aastast 1608 (Mátyás II nime all) ja Böömimaa kuningas (Matyáš) aastast 1611 kuni surmani. Ta oli keiser Maximilian II poeg ja Rudolf II noorem vend.

Ta abiellus 1593 oma onu Austria ertshertsogi Ferdinand II tütre Tiroli Annaga aastal 1593 ja suri lastetuna. Ka tema noorem vend Maximilian oli aasta varem surnud, mistõttu keisritiitel pärandus Habsburgide Ferdinandi liini noorema haru kätte. 1595 sai Matthias oma onu pärijana Austria ertshertsogiks. 1606 sai ta Habsburgide dünastia peaks ja seega troonipärijaks.

1606 sooritas ta sõjakäigu Ungari protestantlike mässuliste vastu. See lõppes samal aastal Viini rahulepinguga, mille järgi Ungari sai usuvabaduse.

Matthias sundis oma melanhoolia ja hullumeelsushoogude all kannatava vanema venna Rudolfi 1608 Ungari kuninga ja 1611 Saksa-Rooma keisri tiitlist loobuma ning sai ise keisriks. Rudolfile jättis ta Böömimaa kuninga tiitli. Järgmisel aastal suri Rudolf seaduslike järglasteta ja Matthias sai ka Böömimaa kuningaks.

Matthias oli suhteliselt mõõdukas ja tolerantne valitseja, püüdes lepitada katoliiklasi ja protestante, lubades usuvabadust kogu impeeriumis. Sellele vaatamata algas konflikt, millest kasvas välja Kolmekümneaastane sõda, just tema ajal. 1618. aastal algasid rahutused Tšehhi kuningriigis, mida loetaksegi tolle sõja alguseks (1618. aasta Teine Praha defenestratsioon). Sõda saanuks ära hoida, kui keiser ja tšehhid oleksid kompromissile jõudnud, ent paraku suri vana keiser juba järgmisel aastal ning tema järeltulija Ferdinand II oli tõsiusklik katoliiklane, kes tahtis Tšehhi protestandid ja iseseisvuslased täielikult põrmustada.

Vaata ka
Habsburgid

Välislingid
 
Saksa-Rooma keisrid ja Saksa kuningad
Austria monarhid
Habsburgid
Sündinud 1557
Surnud 1619
Ferdinand III

Ferdinand III (13. juuli 1608 – 2. aprill 1657) oli Saksa-Rooma keiser ning Austria Habsburgide valduste valitseja 1637–1657. 

Ta oli eelmise keisri, Ferdinand II poeg ning oma isast tunduvalt võimekam. Tema ajal sõlmiti Kolmekümneaastase sõja lõpetanud Vestfaali rahu ning riigis algas aeglane taastumisprotsess. 

Saksa-Rooma keiser Ferdinand III kaotas reaalse võimu oma vasallide üle, tegelik valitsejavõim säilis tal vaid Habsburgide valdustes, üle 300 Saksamaa väikeriigi sai aga täieliku sisemise suveräänsuse.

Habsburgid
Saksa-Rooma keisrid ja Saksa kuningad
Austria monarhid
Sündinud 1608
Surnud 1657
Odin

Odin (vanapõhja Óðinn, muinasgermaani Wodan või Wotan, ka Othinn, Oden või Woden) on germaanlaste raua- ja viikingiaegne jumal.

Nimi Odin on seotud germaani algkeele sõnaga *wod-eno-/*wod-ono- – 'raevutsev, metsik, hullunud, ekstaasis'. Varases germaani mütoloogias oli Wotan surnute hingede juht, surma, poeesia ja ennustamise jumal. Odini tähtsus kasvas Rahvasterändamise ajal, kui ägenesid germaani hõimude vahelised sõjad ning algasid kokkupõrked Rooma riigiga. Sel perioodil tõusis Odin üheks lääne- ja põhjagermaanlaste mõjukamaks jumalaks.

Odin Skandinaavia mütoloogias

Viikingiaegses Skandinaavias oli Odin sõja, surma, tarkuse, ennustamise, nõidumise ja poeesia jumal. Teda austasid eeskätt kuningad, pealikud ja sõjamehed. Odini relv oli oda Gungnir, tema hobune oli kaheksa jalaga Sleipnir. Ta valitses sõjaõnne üle ja otsustas, kes pidi lahingus langema. Langenud viidi valküüride poolt Valhallasse, kus nad ootasid viimast, ragnarökile eelnevat lahingut, milles nad pidid aaside poolel sõdima. Odinile ohverdati sõjasaaki ja sõjavange, temale ohverdatud inimesed poodi ja neid haavati odaga.

Odin oli jumalatest vanim, ta lõi koos oma vendade Vili ja Véga maailma ja ta oli teiste jumalate isa. Odini naine oli Frigg.

Odin oli salapärane ja ettervamatu, ta võis muuta oma kuju. Tal oli kombeks käia ringi vana, halli habeme ja ühe silmaga mehe kujul, kelle nägu varjas lai kübar. Teise silma ohverdas ta, et juua Mímiri tarkuse allikast ja omandada võime näha kogu maailma minevikku, olevikku ja tulevikku. Odin tundis ruune, selle oskuse hankis ta puues end püha saarepuu Yggdrasili otsa. Odini kaarnad Huginn ja Muninn lendasid iga päev maailmas ringi ja tõid Odinile teateid kõigest, mis toimus. Kaarnad seostusid Odini kui sõjajumalaga – raipesööjatena olid nad lahinguväljadel tavalised külalised.

Odinil oli palju hüüdnimesid, näiteks Alföðr (kõikide isa), Yggr (hirmus), Gangleri (väsinud teeline), Atríðr (ratsanik), Sigföðr (võidu isa), Valföðr (tapetute isa), Vakr (ärgas), Hárr (kõrge), Jafnhárr (samakõrge), Þriði (kolmas) jne.

Nagu teised jumalad, ei olnud ka Odin surematu. Oli ette teada, et enne Ragnarökki toimuvas viimases lahingus kurjade jõududega neelab hunt Fenrir Odini alla.

Kohanimed viitavad sellele, et Odinit austati rohkem viikingiaegses Taanis ja Rootsis ning vähem Norras ja Islandil. Odini nimi ei olnud populaarne isikunimede osana, tema järele ei hüütud ka ruunikividel. Põhjuseks olid tema kummalised omadused ja keerukas loomus. Rahva seas austati rohkem Odini poega Thori. Odini järgi on nime saanud kolmapäev skandinaavia keeltes (onsdag), inglise keeles (wednesday) ja hollandi keeles (woensdag).

Odin ja Osmussaar 

Osmussaare rootsikeelne nimi Odensholm tähendab Odini hauda. Selle nime all on saart esmakordselt mainitud ühe taanlase reisikirjas XIII sajandist.

Enne Teist maailmasõda märkis Odini väidetavat hauakohta rändrahn Odinstain, mille hiljem õhkisid Nõukogude sõdurid.

Viited

Välislingid 

 Loodusring: Lilled Odini hauale

Skandinaavia jumalad
Pentagon

Pentagon on USA Kaitseministeeriumi peahoone, mis asub Virginia osariigis Arlingtoni maakonnas.  

Hoonet ehitati 1941. aasta 11. septembrist kuni 1943. aasta 15. jaanuarini. 

Hoone ehitust juhtis Robert Furman, kes oli hiljem Manhattani projekti juhi armeekindral Leslie R. Grovesi asetäitja julgeolekuküsimustes.

Hoone sai nime viisnurkse põhikuju järgi. See on maailm suurim kontorihoone ja USA arhitektuuripärandina kaitse all. Põrandapindalalt on Pentagon kolm korda suurem kui New Yorgi pilvelõhkuja Empire State Building.

Hoone nimi Pentagon on saanud USA kaitseministeeriumi ja selle riigi sõjamasina sünonüümiks.

11. septembril 2001, mis oli juhtumisi Pentagoni ehitustööde alguse 60. aastapäev, vallutasid 5 al-Qaeda enesetaputerroristi American Airlinesi lennu 77 ja suunasid selle Pentagoni. Õnnetuses hukkusid kõik 64 lennukis viibinut, sealhulgas 5 terroristi. Lisaks hukkus 125 hoones töötanud inimest, 106 sai vigastada. Hukkunute väike arv tulenes sellest, et parajasti käis selles hoone piirkonnas remont ja paljud kabinetid olid tühjad. Maja selles piirkonnas, mida lennuk tabas, töötas ainult 800 inimest tavalise 4500 asemel.

Viited

Välislingid 

Ameerika Ühendriikide ehitised
Virginia
Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei

Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei (saksa keeles Sozialdemokratische Partei Österreichs; lühend SPÖ) on Austria sotsiaaldemokraatlik poliitiline partei. Asutati 1889. aastal Austria Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei (Sozialdemokratische Arbeiterpartei Österreichs) nime all.

ASDP on üks tähtsamatest Austria parteidest konservatiivse Austria Rahvapartei kõrval. Partei oli edukas 1920. aastatel, aga 1930. aastate algupoolel kiusasid parempoolsed selle liikmeid.

Nii austrofašistliku diktatuuri (1934–1938) kui ka Saksa okupatsiooni ajal oli partei keelatud ja selle liikmeid kiusati pidevalt taga, kuid pärast Austria vabastamist Saksa okupatsioonist tõusis partei sõjajärgse Austria poliitikas tähtsaks jõuks.

ASDP praegune poliitiline olukord Austrias
Jooksvalt hoiab ASDP Austria presidenditooli Heinz Fischeri näol, omab 69 kohta Nationalratis ja 23 kohta Bundesratis, tehes parteist tugevuselt teise partei. ASDP on valitsenud sõjajärgset Austriat aastatel 1945–1966 ja 1971–1999. Sellest ajast ollakse opositsioonis. Partei võitis 2002. aasta Austria parlamendivalimistel (Nationalrati) 36,5% häältest ja 69 kohta 183-st. Sellele eelnenud 1999. aasta Austria parlamendivalimistel 33,1% häältest ja 65 kohta 183-st.

Liidumaa tasandil domineerib ASDP Viinis, kus kõik linnapead 1919-1934 ja uuesti alates 1945. aastast on olnud ASDP liikmed, Burgenlandis (kõik kubernerid (Landeshauptmann) alates 1964) ja Kärntenis (1945-1989 ja uuesti alates 2013). Salzburgis oli ASDP võimul 2004-2013 ja Steiermargis 2005-2015. ASDP on esindatud kõikide liidumaade parlamentides (Landtag), valitsuskoalitsiooni kuulub Burgenlandis, Kärntenis, Alam-Austrias, Ülem-Austrias, Steiermargis ja Viinis.

Partei rahvusvahelised kuuluvused
ASDP kuulub Sotsialistliku Internatsionaali ja Euroopa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Omab Euroopa Parlamendis 7 kohta ja on suurim Austria partei Euroopa Parlamendis.

Partei esimehed pärast 1945. aastat
Adolf Schärf (1945–1957)
Bruno Pittermann (1957–1967)
Bruno Kreisky (1967–1983)
Fred Sinowatz (1983–1988)
Franz Vranitzky (1988–1997)
Viktor Klima (1997–2000)
Alfred Gusenbauer (2000–2008)
Werner Faymann (2008–)

Austria parteid
Sotsiaaldemokraatlikud parteid
Dolokivi

Dolokivi ehk dolomiit on valdavalt dolomiidist koosnev karbonaatkivim.

Nimetus

Seda kivimit nimetatakse reeglina dolomiidiks. Et dolomiit on eelkõige mineraal, on Rahvusvaheline Geoloogiaühing (IUGS) soovitanud lõpetada kivimi nimetamise dolomiidiks. Segaduste vältimiseks ja korrektsuse huvides on Vikipeedia sellest ka lähtunud. Sellele seisukohale on võimalik vastu vaielda, sest algselt defineeriti kivim ja seejärel mineraal, mistõttu võiks kivimil olla sellele nimetusele suurem õigus. Enamik geolooge nimetabki seda kivimit just dolomiidiks, mitte dolokiviks.

Et vältida segadust mineraalse dolomiidiga, lisati termin dolostone. Termin dolostone kasutamine on vastuoluline, kuna dolomiidi nimetus pärineb 18. sajandi lõpul kivimite esimest korda ning on seega tehniline tähtsus. Geoloogilise sõnastiku järgi, mille on välja andnud Ameerika Geoloogia Instituut, pole soovitatav kasutada terminit dolostone. Seda kasutatakse siiski mõnes geoloogiaväljaandes.

Kaltsiidi dolomiidiks muundamise geoloogiline protsess on tuntud kui dolomitistamine ja kõik vahetooted on tuntud kui "dolomiidist lubjakivi".

Dolomiidiprobleem viitab varem geoloogilises rekordis aset leidnud suured dolomiidide hoiused, mille tagajärjeks on nende moodustamise ühtne seletus.

Dolokivikoopad

Nagu ka lubjakivide puhul, võib nõrga süsihappega lahustumise tõttu moodustada dolomiidi kivis looduslikud koobad ja lahuse torud. Dolomiidi kivimites võib moodustada ka kaltsiumkarbonaadi spleoteemid (sekundaarsed hoiused) stalaktiidide, stalagmiteede, voolukivi jne kujul. "Dolomiit on tavaline kivim tüüp, kuid üsna haruldane mineraal speleothemsis." Nii Union Internationale de Spéléologie" (UIS) kui ka Ameerika National Speleological Society (NSS) kasutavad laialdaselt oma väljaannetes termineid "dolomiit" või "dolomiitkivi", viidates looduslikule aluspõhjale, mis sisaldab suure osa CaMg (CO3) 2, milles on moodustunud looduslikud koopad või lahuse torud.

Vaata ka
dolomiidistumine
lubjakivi
paekivi

Settekivimid
Velikije Luki

Velikije Luki on linn Venemaa Pihkva oblasti lõunaosas Lovati jõe ääres, Velikije Luki rajooni halduskeskus.

Ajalugu 
Linna mainitakse esmakordselt 1166. aastal (Luki Lovati jõel). 1211 ehitati sinna kindlus. 1406. aastast kannab linn nime Velikije Luki, Vene riigi koosseisu kuulub  alates 1478. aastast. Liivi sõja päevil paiknes seal Ivan IV peakorter. 1580. aastal vallutati linn Poola-Leedu vägede poolt ning 1583. aastal taastati Vene võim. 17. sajandi algul vallutati linn Vale-Dmitri I, seejärel Vale-Dmitri II vägede poolt. 1611. aastal purustati linn täielikult; see taastati 1619. aastal. 

Teise maailmasõja ajal 1941–1942 peeti linna lähedal ägedaid lahinguid. 1942. aasta lõpus piirati linn koos 7000 Saksa sõduriga sisse, 1943. aasta jaanuaris õnnestus Punaarmeel linn vabastada.

Virbi tänav Tallinnas kandis aastatel 1979–1995 Velikije Luki nime.

Elanike arv
 101 500 (1979)
 113 235 (1989)
 116 300 (2000)
 102 400 (2006)
 101 100 (2007)
 100 300 (2008)
 99 300 (2009)
 98 300 (2010)
 97 900 (2013)
 90 922 (2020)

Vaata ka
Velikije Luki operatsioon

Viited

Kirjandus 

"Velikije Luki, Tehumardi, Kuramaa" (1974)

Välislingid

Velikije Luki ametlik veebileht
 Linna info- ja meelelahutusportaal
Infoportaal

Pihkva oblasti linnad
Kunda Lammasmägi

Kunda Lammasmägi on mesoliitikumi arheoloogiline leiukoht Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Linnuse külas.

See leiukoht on andnud nime Kunda kultuurile.

Välislingid

Eesti esiajalugu
Viru-Nigula vald
Eesti muistised
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Eesti kiviaeg
Pidžin

Pidžin (inglise keeles pidgin) on segakeel, mis tekib eri emakeelte kokkupuutel. 

Pidžinile on iseloomulik, et see ei ole ühegi inimese emakeel; seda räägitakse teise keelena. See tekib, kui eri keelte kasutajad ei oma kindlat lingua franca't, kuid neil on vajadus omavahel suhelda. Tüüpiliselt tekivad pidžinkeeled kohtades, kus käib tihe kaubanduslik suhtlus (nt sadamates).

Pidžinil on enamasti väike sõnavara ja lähtekeeltega võrreldes lihtsam grammatiline struktuur (näiteks võib puududa sõnamuutmine) ja häälikusüsteem. Tüüpiline on, et nimisõnad ei käändu ja tegusõnad ei pöördu. Kui nt eesti keeles öeldakse: "Poiss ütles, et läheb koju.", siis eesti pidžinis öeldakse sama lause: "Poiss ütlema minema kodu."  

Pidžin ei ole tavaliselt inimese emakeel, kuid leidub piirkondi, kus see on kogukonna põhiline keel (nt tok-pisini keel Paapua Uus-Guineas). Enamasti kujunes pidžin välja sadamalinnades.

Pidžin võib kujuneda lapse emakeeleks, kui vanemad seda talle algusest peale õpetavad.

Kui pidžin laieneb mingi rühma rahvuskeeleks ja selle sõnavara ja grammatika täieneb, siis nimetatakse seda sageli kreoolistunud keeleks ehk pidžinit, mida kõneldakse emakeelena, nimetatakse kreoolkeeleks. Pidžinkeeled kipuvad siiski kreoolkeeleks arenemise asemel välja surema.

Vaata ka
kreoolkeel

Allikas
 Keel ja ühiskond: gümnaasiumiõpik. Tallinn: Maurus 2017.

Keeleteadus
Ultima Thule (Eesti ansambel)

Ultima Thule on eesti rokkansambel, mis tegutseb alates 1987. aastast. Bändi liidriks on Riho Sibul, seal on lisaks temale laulnud ka Tõnis Mägi ja Silvi Vrait.

1980. ja 1990. aastatel oli Ultima Thule üks Eesti olulisemaid ja mõjukamaid rokkbände ning on suuresti selle positsiooni säilitanud siiani. 

Ultima Thule tuntusele pandi alus laulva revolutsiooni aegadel, kui esitati patriootilisi ja iroonilisi laule, mis eestlase hingelaadiga hästi sobivad.

Ultima Thulel on tihedad seosed ka teise Eesti legendaarse rokkbändi Singer Vingeriga, kus Riho Sibul on ka ise osalenud. 2006. aasta suvel käisid bändid ühisel kontserditurneel, kus tähistati Singer Vingeri 20. juubelit. 4. mail 2007 toimus Rock Cafes Ultima Thule DVD salvestamise kontsert.

2010. aastal ilmus Ultima Thule viimane album "Jälgede jälgedes".

Ultima Thule koosseisu kuuluvad muusikud

Esimene koosseis
Riho Sibul (vokaal, rütmikitarr) 
Tõnis Mägi (vokaal)
Slavka Kobrin (soolokitarr)
Raul Vaigla (basskitarr)
Aare Põder (klahvpillid)
Jaak Ahelik (trummid)

Praegune koosseis
Riho Sibul (vokaal, rütmikitarr)
Kalle Vilpuu (soolokitarr)
Raul Vaigla (basskitarr)
Toomas Rull (trummid)
Aare Põder (klahvpillid)

Mingil ajal kuulus bändi ka trummar Peeter Jõgioja.

Diskograafia

Albumid ja kogumikud
"Ultima Thule" (LP, MC, Melodija 1988)
"Pro Estonia" (LP, ? 1992)
"Ultima Thule" (EP, Elwood Muusik 1997)
"Mis maa see on" (koos Siiri Sisaskiga, 2CD, MC, Elwood Muusik 1998)
"Ultima Thule + Keelpillikvartett" (CD, MC, Elwood Muusik 1998)
"Kogutud teosed 1987–2002" (2CD, Elwood Muusik 2002)
"Ingel ja Suli" (CD, Elwood Muusik 2005)
"Jälgede jälgedes" (CD, 2010)

Videod ja DVD-d
"Ultima Thule + Tõnis Mägi + keelpillikvartett" (DVD, 2007)

Välislingid 

Eesti rock-ansamblid
Henri II (Prantsusmaa)

Henri II [anr'ii teine] (31. märts 1519 –  10. juuli 1559) oli Prantsusmaa kuningas ja Orléansi hertsog 1547–1559.  

Henri de Valois oli Prantsusmaa kuninga (1515–1547) François I poeg, Katariina di Medici abikaasa ja Prantsusmaa kuningate François II, Charles IX ja Henri III isa.

Itaalia sõda (1551–1559) 

Henri II jätkas isa poolt alustatud võitlust Habsburgidega ülemvõimu pärast Euroopas. Henri II kuulutas sõja Saksa-Rooma keisri Karl V vastu, kavatsusega vallutada tagasi Itaalia ja kindlustada Prantsusmaa ülemvõim Euroopa asjus. 1552. aastal sõlmis ta Chambord´ liidulepingu protestantlike Saksa vürstidega, toetuseks sõjategevuses ja Metzi, Touli ja Verduni piiskopkonna vallutamiseks. Esialgsed rünnakud Lorraine'i olid edukad, kuid Prantsuse sissetungikatsed Toscanasse aastal 1553 nurjati Marciano lahingus. Karli troonist loobumine aastal 1556 jagas Habsburgide impeeriumi Felipe II ja Ferdinand I vahel ning nihutas sõja tulipunkti Flandriasse, kus Felipe II koos Savoia Emanuele Filiberto I-ga alistas prantslased Saint-Quentini lahingus. Inglismaa sõttaastumine hiljem sel aastal viis Inglismaa viimase valduse Prantsuse mandriosas, Calais, vallutamiseni prantslaste poolt ja Prantsuse armeed rüüstasid hispaanlaste valdusi Madalmaades; kuid Henri oli siiski sunnitud leppima Cateau-Cambrésis rahuga, milles ta loobus edasistest nõuetest Itaaliale. Sõja tulemusel ent tuli Prantsusmaal loobuda taotlustest Põhja–Itaalia aladele (Firenze, Napoli, Savoia). 

Natuke enne surma, Habsburgist Aragoni ja Kastiilia kuninga Felipe II-ga 3. aprillil 1559. aastal sõlmitud Cateau–Cambrésis rahuga pidi ta lõplikult loobuma taotlustest Põhja–Itaalias, kuid sai see-eest Prantsusmaa kätte Inglismaa viimase valduse mandril: Calais' kindluse. Et võidelda Habsburgide vastu Vahemerel, uuendas Henry II liitu Ottomanide Suleiman Toredaga.

Henri II suri turniirivõitlusel saadud haavade tagajärjel. Väidetavasti oli seda ennustanud Nostradamus.

Isiklikku ja järglased
Henri II oli abielus Caterina de' Mediciga (1519–1589), nende järglased:
François (1544–1560),  Prantsusmaa kuningas (1559–1560) François II
Elisabeth de Valois (1545–1568),  Habsburgist Aragóni ja Kastiilia ehk Hispaania kuninga 1556–1598, Portugali kuninga 1580–1598, Felipe II 3. abikaasa
Claude de Valois (1547–1575), Lorraine'i hertsogi Charles III abikaasa
Louis (1549), Orléansi hertsog
Charles (1550–1574),  Prantsusmaa kuningas (1560–1574) Charles IX
Henri (1551–1589), Poola kuningas (1573–1574) ja  Prantsusmaa kuningas (1574–1589) Henri III
Marguerite de Valois (1553–1615), Navarra kuninga (1572–1610) ja Prantsusmaa kuninga (1589–1610) Henri IV abikaasa

Prantsusmaa monarhid
Valois'd
Orléans'i hertsogid
Sündinud 1519
Surnud 1559
James Hetfield

James Alan Hetfield (sündinud 3. augustil 1963 USA California osariigis Downeys) on heavy metal'i bändi Metallica laulja ja rütmikitarrist. 

James Hetfield asutas Metallica 28. oktoobril 1981 koos Lars Ulrichiga ning on koos temaga bändis tegutsenud tänaseni.

2001–2002 viibis Hetfield alkoholi võõrutusravil ning et sel ajal oli bändist lahkunud ka bassist Jason Newsted, oli käes hetk, mil tundus, et Metallica läheb laiali. Pärast võõrutusravilt naasmist suutsid Ulrich ja Hetfield bändi jätkamise osas siiski kokku leppida ning salvestada kõigepealt albumi "St. Anger" ja 2008. aastal albumi "Death Magnetic".

Välislingid
Triin Tael: "Metallica solist – endine koletis" SL Õhtuleht, 12. juuni 2006

Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide muusikud
Sündinud 1963
Metallica
Peter Ustinov

Sir Peter Alexander Ustinov (16. aprill 1921 – 28. märts 2004 Šveits) oli vene päritolu Briti näitleja, kirjanik ja režissöör.

Peter Ustinov oli oma prantsuse päritolu kunstnikust ema ja vene päritolu ajakirjanikust isa ainus poeg. Õppis mainekas Westminsteri koolis, kuid ei sallinud seda ja lahkus sealt 16-aastaselt. Seejärel sai näitlejakoolitust Londoni Teatristuudios.

Looming

Näidendid
"Nelja koloneli armastus" (1951)
"Romanov ja Julia" (1956)
"Poolel teel puu otsa" (1967)

Autobiograafiad
"Dear me" (1977)
"Minu Venemaa" (1983)

Artiklikogu
"Ustinov at Large" (1991).

Filmikarjäär 

Peter Ustinovi 60-aastasse filmikarjääri mahtus kümneid rolle alates imperaator Nerost ja lõpetades Agatha Christie loodud Belgia detektiivi Hercule Poirot'ga.
 
Ta võitis kaks kõrvalosatäitja-Oscarit rollide eest filmides "Spartacus" (1960) ja "Topkapi" (1964) ning oli veel paaril korral nomineeritute hulgas.
 
Ustinov sai muude auhindade seas televisiooniloomingu eest mitu Emmyt ja Grammy.

Hercule Poirot
Suurbritannia kirjanikud
Suurbritannia filmilavastajad
Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1921
Surnud 2004
Linn Ullmann

Linn Ullmann (sündinud 9. augustil 1966 Oslos) on norra kirjanik, ajakirjanik ja kirjanduskriitik.

Linn Ullmann õppis New Yorgi ülikoolis inglise kirjandust. 2006. aasta veebruari seisuga töötab ta ajalehes Aftenposten, enne seda oli ta päevalehe Dagbladet ajakirjanik.

Linn Ullmann on Norra filminäitleja Liv Ullmanni ja Rootsi režissööri Ingmar Bergmani tütar.

Ta on abielus luuletaja Niels Fredrik Dahliga.

Tunnustus
 2017 Doblougi preemia

Teosed 
"Enne kui sa uinud" ("Før du sovner" 1998; eesti keeles 2002; tõlkija Elvi Lumet)
"Hüvastijätt Stellaga" ("Når jeg er hos deg" 2000; eesti keeles 2004; tõlkija Elvi Lumet)
"Halastus" ("Nåde" 2002; eesti keeles 2006; tõlkija Elvi Lumet)
"Õnnistatud laps" ("Et velsignet barn" 2005; eesti keeles 2008; tõlkija Maris Kruuda)
"Kõige kallim" ("Det dyrebare" 2011; eesti keeles 2013; tõlkija Sigrid Tooming)
"Rahutud" (eesti keeles 2017; tõlkija Sigrid Tooming)

Norra kirjanikud
Norra ajakirjanikud
Kirjanduskriitikud
Sündinud 1966
Wenzel (Saksa kuningas)

Wenzel (26. veebruar 1361 – 16. august 1419) oli Luksemburgi dünastiast pärit Saksa kuningas 1378–1400 ja Böömimaa kuningas (Wenceslaus IV või Václav IV, mõnikord hüüti ka "Joodikuks") 1378. aastast kuni surmani. Ta oli keiser Karl IV poeg ja keiser Sigismundi vend. 

Wenzeli isa, Karl IV üritas Luksemburgi dünastiast Brandenburgi markkrahvkonda oma suguvõsa valdusse saada. Brandenburgi kuurvürstikoht oleks Luksemburgidel, kellele kuulus juba Böömi kuurvürsti positsioon, aidanud kindlustada Saksa-Rooma riigi keisriksvalimist. 1373. aastal ostis Karl IV Otto V-lt 500 000 kuldna eest Brandenburgi margi. Markkrahviks määras ta oma alaealise poja Wenzeli, kelle nimel ta ise valitsema asus.

Wenzel püüdis saada ka Saksa-Rooma keisriks, kuid see ei õnnestunud. Lõpuks kukutati ta rahulolematute Saksa vürstide poolt, kuna ta oli olnud liialt järeleandlik suhetes Prantsuse kuninga Charles VI-ga ning pööranud Böömimaa asjadele rohkem tähelepanu kui Saksamaale. Seetõttu eemaldati ta Saksa-Rooma valitseja troonilt, ehkki ta ise ei tunnistanud kunagi oma järglase Ruprechti trooniletõusu. 

1410. aastal loobus ta aga ametlikult kuningatiitlist oma venna Sigismundi kasuks. Böömimaal oli ta pidevas tülis aadlikega ning vastustas ka Jan Husi tegevust. Seetõttu sattus ta pärast viimase põletamist üha suurematesse vastuoludesse tšehhidega, millest tema surma järel kasvasid välja hussiitide sõjad.

|-
|rowspan=2|Eelnev: Karl IV 
|Saksa kuningas  1378–1400
|Järgnev:  Ruprecht Pfalzist
|-
|Böömimaa kuningas  1378–1419 
|rowspan=2|Järgnev:  Sigismund|-
|Eelnev: Otto V Baierist|Brandenburgi markkrahv'''koos Karl IV-ga 1373–1378

Saksa-Rooma keisrid ja Saksa kuningad
Böömimaa monarhid
Sündinud 1361
Surnud 1419
Luksemburgid
Brandenburgi markkrahvid
Otepää vald (1999)

Otepää vald oli vald Kirde-Valgamaal. Moodustatud 1999. aastal Otepää linna ja Pühajärve valla ühinemisel. Piirneb põhjas Palupera vallaga, kirdes Põlvamaa Valgjärve vallaga, idas Põlva maakonna Kanepi vallaga, lõunas Võrumaa Urvaste vallaga, edelas Valgamaa Sangaste vallaga ja läänes sama maakonna Puka vallaga.

Otepää vallavanem on Kaido Tamberg.

Asustus 

Otepää vallas olid Otepää linn ja 21 küla. 1. jaanuari 2004 seisuga oli Otepää vallas 4329 elanikku, neist mehi 2038 (47%) ja naisi 2291 (53%).

 Linn
Otepää

 Külad
Otepää vallas oli 21 küla.

Arula – Ilmjärve – Kassiratta – Kastolatsi – Kaurutootsi – Koigu – Kääriku – Mägestiku – Mäha – Märdi – Nüpli – Otepää küla – Pedajamäe – Pilkuse – Pühajärve – Raudsepa – Sihva – Truuta – Tõutsi – Vana-Otepää – Vidrike

Loodus 
Paikneb Otepää kõrgustikul, seetõttu on reljeef vaheldusrikas. Siin paiknevad mitmed mäed nagu näiteks Väike Munamägi ja Harimägi, järvedest on tuntuim Pühajärv.

Vaata ka 
 Otepää Linnaraamatukogu

 Pühajärve raamatukogu

Viited

Eesti endised vallad
Victoria

Victoria ('võit', 'võitjatar') oli vanarooma võidujumalanna.

Victoria nime kandsid märtrid 
Rooma püha Victoria jaCórdoba püha Victoria.

Seetõttu on Victoria ka eesnimi kristlikus traditsioonis. Seda on kandnud kuningannad ja printsessid: 
Victoria oli Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninganna ja Briti India keisrinna.
Victoria oli Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninglik printsess, kes veetis sureva abikaasa kõrval 99 päeva Saksa keisrinna ja Preisimaa kuningannana.
Victoria on Rootsi kroonprintsess.
Victoria Alexandra oli Briti printsess.
Victoria oli Hesseni printsess.

Asulad 

Victoria nime kannab mitu kohta. Enamik neist asub maades, mis kunagi kuulusid või kuuluvad siiamaani Briti Rahvaste Ühendusse, ja on nimetatud Suurbritannia kuninganna Victoria järgi.
 Victoria on üks kuuest Austraalia osariigist.
 Victoria on Hongkongi erihalduspiirkonna keskus.
 Victoria on Kanada Briti Columbia provintsi keskus.
 Victoria on Malta linn.
 Victoria on Rumeenia linn.
 Victoria on Seišellide pealinn.
 Victoria on linn Texases Victoria maakonnas.

Loodusobjektid 
 Suur Victoria kõrb asub Austraalias. 
 Victoria juga asub Zambezi jõel Sambias.
 Victoria järv on Aafrika suurim järv.
 Victoria saar asub Arktika saarestikus ja kuulub Kanadale.
 Victoria saar asub samuti Arktikas ja kuulub Venemaale.
 12 Victoria on asteroid.

Viktooria (ladina keeles Victoria) on ujulehtedega taimede perekond.

Laevad
 Victoria oli esimene ümbermaailmareisi teinud laev, mis osales Fernão de Magalhãesi ja Juan Sebastián Elcano ekspeditsioonil.
 Victoria I ehk Victoria on kruiisiparvlaev.

Teosed 
"Victoria" on Jüri Sillarti film.
Nikolaus

Püha Nikolaus (ka Nikolaus Myrast, püha Nikolai ja Nikolai Imetegija; 3.–4. sajand) oli Ida-Rooma keisririigi Väike-Aasia poolsaare lõunaküljel asunud Lüükia provintsi Myra linna peapiiskop, kristlik pühak.

Ajaloolisi andmeid selle pühaku elu kohta säilinud pole, seetõttu katoliku kirikus tema päeva enam ei tähistata. Legendide järgi oli ta rahumeelne, heasüdamlik ja abivalmis inimene ning tulihingeline kristluse levitaja. Oma nimegi on ta saanud sellest, et võitis piiskopina rahva enda poolele (kreeka keeles nikao 'võitma' + laos 'rahvas').

Eestis levis Nikolause kultus keskajal, eriti hansalinnades. Kaks korda aastas, 6. detsembril ja 9. mail, tähistatakse püha Nikolause mälestuspäeva – need on talvine nigulapäev ja kevadine nigulapäev. Õigeusu kirikus on püha Nikolaus üks armastatumaid pühakuid, olles sama tuntud kui Kristus ning neitsi Maarja. On väidetud, et Venemaal pole linna, kus ei leidu temale pühendatud kirikut või kloostrit.

Ta oli suur heategija: neitsite, meremeeste, vangide, kaupmeeste, pagarite ja laste kaitsja, kes jagas neile jõuluajal kingitusi.

Püha Nikolause isik ja legendid on osaliselt olnud eeskujuks jõuluvana tegelaskuju tekkimisele (ingliskeelsetes maades Santa Claus, mis tuleneb Saint Nicolaus'est).

Legend
Vaesel mehel oli kolm tütart. Ta ei saanud neile anda kaasavara ega seega neid mehele panna ja otsustas tütred lõbumajja saata, kuigi raske südamega ja selle üle kaeveldes. Nikolaus, kes asjast kuulis, viskas kolmel järjestikusel ööl aknast sisse kolm kullakotti ja päästis tüdrukud. (Lastelegendis on lõbumajaähvardus välja jäetud ning kottide asemel on kolm kuldmünti, mis tüdrukute ahju ääres kuivavate sukkade sisse kukkusid. Siit on tulnud inglise keelt kõnelevate maade jõulusukkade komme).

Talle pühitsetud kirikud Eestis 
Nikolausele on pühitsetud palju keskajal ehitatud kirikuid: Haapsalu toomkirik, linnakirikutest Niguliste kirik Tallinnas ja Pärnu Nikolai kirik, kihelkonnakirikutest Viru-Nigula, Lääne-Nigula, Põltsamaa, Kose ja Kirbla kirik.

Õigeusu kirikutest on temale pühitsetud Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Kuressaare Püha Nikolai kirik, Kihnu Püha Nikolai kirik, Plaani Püha Nikolai kirik, Puutli Püha Nikolai kirik ja Võõpsu Püha Nikolai kirik; Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Mustvee Püha piiskop Nikolause kirik ja Jaama Püha Nikolause kirik, Tallinna Nikolai kirik Vene tänaval ja Koplis Tallinna Püha Piiskop Nikolause kirik.

Välislingid

Katoliku pühakud
Õigeusu pühakud
Piiskopid
Sündinud 270
Surnud 343
Vikisõnastik

Vikisõnastik (detsembrini 2009 eesti keeles Vikisõnaraamat; inglise keeles Wiktionary) on Wikimedia sihtasutuse projekt, mille eesmärk on luua Vikipeedia põhimõtteid järgiv ja sellega kaasas käiv vaba sõnaraamat ühes sõnaseletuste, tõlgete, häälduste, etümoloogiate ning kõige muu juurdekuuluvaga kõikvõimalike keelte tarvis.

Sõnaraamatu eestikeelne osa sai alguse 3. mail 2004.

100 000 artiklit täitus 2. veebruaril 2013. 110 000 artiklit täitus 14. oktoobril 2015. 5. jaanuaril 2022 oli eestikeelses Vikisõnastikus 145 016  märksõna 1520 keeles.

Välislingid 

 Wiktionary esileht
 Eestikeelne esileht

Wikimedia
Veebisaidid
Sõnaraamatud
Maarja kirik

Maarja kirik (ka Püha Neitsi Maarja kirik), inglise keeles St. Mary's Church, prantsuse keeles Église Sainte-Marie, saksa keeles Marienkirchen  (ka Sankt-Marien-Kirchen), soome keeles Pyhän Marian kirkko (ka Marian kirkko, Mariankirkko või Maarian kirkko), vene keeles Церковь Святой Марии on mitme Jeesuse emale Maarjale pühendatud kiriku nimi:

Eesti
Ambla Püha Neitsi Maarja kirik
Anseküla Maarja kirik
Helme Maarja kirik
Jõelähtme Püha Neitsi Maarja kirik
Karula Maarja kirik
Kursi Maarja kirik
Loksa Püha Neitsi Maarja kirik
Märjamaa Maarja kirik
Nissi Maarja kirik
Otepää Maarja kirik
Paistu Maarja kirik
Põlva Püha Neitsi Maarja kirik
Pöide Maarja kirik
Rõuge Maarja kirik
Tartu Maarja kirik
Tartu vana Maarja kirik (hävis Põhjasõjas)
Torma Maarja kirik
Tõstamaa Maarja kirik
Vigala Maarja kirik

Soome
Maria kirik Haminas

Venemaa
Pyhä Maria kirik Peterburis

Ühendkuningriik 
 St. Mary kirik Inglismaal Wighti saarel Bradingus
 St. Mary kirik Inglismaal Wighti saarel Brighstone'is
 St. Mary kirik Inglismaal Wighti saarel Brookis
 St. Mary kirik Inglismaal Wighti saarel Carisbrooke'is

Vaata ka
Maarja-Magdaleena kirik
Maria kirik
Jaani kirik

Jaani kirik on mitmete kirikute nimi. Enamasti on need pühendatud Ristija Johannesele, kuid Haapsalu, Kanepi, Suure-Jaani, Taagepera, Tallinna, Tartu ja Valga kirikud on pühendatud Evangelist Johannesele ning Saaremaa Jaani kirik Johannes Almuseandjale.

Haapsalu Jaani kirik
 Cēsise Jaani kirik
Kanepi Jaani kirik
Narva Jaani kirik aastatel 1734–1944 ehk Narva Ristija Johannese kirik ehk Narva Rootsi Toomkirik
Peterburi Jaani kirik (vene Церковь Святого Апостола Иоанна)
Pindi Jaani kirik
Riia Jaani kirik (läti Rīgas Svētā Jāņa baznīca lv)
Saaremaa Jaani kirik
Taagepera Jaani kirik
Tallinna Jaani kirik
Tartu Jaani kirik
Valga Jaani kirik
Viljandi Jaani kirik
Pärnu Jaani kirik

Vaata ka:
Kärdla Ristija Johannese kirik, mõnelpool ka Kärdla Jaani kirik

Harju-Jaani kirik
Järva-Jaani kirik
Suure-Jaani kirik
Kolga-Jaani kirik
Meeksi Ristija Johannese kirik
Tallinna Nõmme Ristija Johannese kirik
Loksa Kroonlinna püha õiglase Joanni kirik

Viited
Aruküla (täpsustus)

Aruküla on mitme Eesti koha nimi.
 Aruküla – alevik Harju maakonnas Raasiku vallas.
 Aruküla – küla Hiiumaal Hiiumaa vallas.
 Aruküla – küla Ida-Virumaal Lüganuse vallas.
 Aruküla – küla Ida-Virumaal Alutaguse vallas.
 Aruküla – küla Järvamaal Järva vallas.
 Aruküla – küla Lääne-Virumaal Vinni vallas.
 Aruküla – küla Pärnu maakonnas Varbla vallas.
 Aruküla – küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas
 Aruküla – endine küla Tartumaal Tartu valla ja Tartu linna piiril.
 Aruküla – endine küla Viljandimaal Tuhalaane vallas
 Aruküla – paik Jõgevamaal Põltsamaa vallas
 Aruküla – Pärnu maakonnas asuva (varem Lääne maakonnas Lihula vallas asunud) Rootsi-Aruküla nimi kuni 2017. aastani.
 Aruküla on ka Muksi küla nimevariant.

Mõisad:
Aruküla mõis – mõis Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal.
Aruküla mõis – mõis Koeru kihelkonnas Järvamaal.

Mõisted, mis sisaldavad nimetust Aruküla:
Aruküla hiidrahn – teise nimega Hellamaa kivi asub Arukülas Raasiku vallas 
Aruküla jõgi – Pärnu jõe vasakpoolne lisajõgi.
Aruküla lade – regionaalne kronostratigraafiline üksus, mille stratotüübiks on Aruküla koopad. 
Aruküla koopad – endise Tartu valla ja Tartu linna piiril olnud küla maadel asuvad liivakivikoopad.
Aruküla koobaste kaitseala

Vaata ka
Aruküla vald
2002. aasta Saksamaa parlamendivalimised

2002. aasta Saksamaa parlamendivalimised olid Saksamaa Liidupäeva valimised, mis toimusid 22. septembril 2002.

Eellugu 
Valimiste eel ründas CDU-CSU SPD-roheliste valitsust peamiselt majanduse osas, mis oli languses telekomide krahhi ja euro kasutuselevõtu tõttu, lisaks keskendus CDU-CSU pereväärtustele ja maksude kärpimisele. Valimiste eel juhtis küsitlustes CDU-CSU, kandidaadiks oli Baieri liidumaa peaminister Edmund Stoiber.

Kuid vaekausi kallutasid ametisoleva punarohelise koalitsiooni kasuks SPD ja roheliste vastasus Iraagi invasioonile, meedia tähelepanu CDU rahastamisskandaalile, liidukantsler Gerhard Schröderi populaarsus võrreldes Stoiberiga, viimaks ka Schröderi kiire reageering augustis Ida-Saksamaal toimunud üleujutustele, samal ajal kui Stoiber oli puhkusel ja reageeris neile suhteliselt hilja.

Valimistulemus

Valijaskond kokku: 61 388 671
Valimisosavõtt: 79,1% ehk 48 574 607
Kehtetuid sedeleid: 1,2% ehk 594 303
Kehtivaid sedeleid: 98,8% ehk 47 980 304

Pärast valimisi jätkas sotsiaaldemokraatide ja roheliste valitsusliit, kuigi 39 kohta väiksema enamusega. Liidukantsleri ametit jätkas Gerhard Schröder.

Vaata ka
2005. aasta Saksamaa parlamendivalimised

Saksamaa valimised
2002. aasta valimised
Parlamendivalimised
Erastvere lahing

Erastvere lahing peeti 9. jaanuaril 1702 (vana kalendri järgi 29. detsembril 1701), Rootsi ja Vene tsaaririigi vägede vahel Põlvamaal, Erastvere lähedal. 

Lahingu kuupäevana on kasutatud lähtuvalt ajaarvamisest erinevaid kuupäevi: ukj, 9. jaanuaril 1702  - vkj 29. detsembril 1701 - rkj 30. detsember 1701).

Vene tsaaririigi ca 25 000 korpus Boriss Šeremetevi juhatusel tungis 1701. aasta detsembris (vkj) üle külmunud Peipsi järve ja osalt ka Irboska kaudu Liivimaale,  Wolmar Anton von Schlippenbachi juhitud väliväed oli koondunud Erastvere mõisa piirkonnas.

Lahingus sundis Vene tsaaririigi väed Boriss Šeremetevi juhatusel taanduma Wolmar Anton von Schlippenbachi Rootsi väliväe, kuid taandus ka ise lahingu järel Venemaale Pihkvasse, jätkamata edasist pealetungi Tartu suunal.

Rootslased kaotasid lahingus ligi 2000 meest. Erastvere lahing oli Vene vägede esimene suurem võit Põhjasõjas.

Lahingud Eestis
Põhjasõda Eesti alal
1702
1702. aasta Eestis
CSI kriminalistid

"CSI kriminalistid" (originaalpealkiri "CSI: Crime Scene Investigation", lühendatult "CSI") on Emmy auhinnaga pärjatud USA telesari, milles kriminalistide meeskond uurib ja lahendab ebatavalisi surmajuhtumeid Las Vegases. Sarja tootis aastail 2000–2015 Ameerika Ühendriikide telejaam CBS.

CSI'st said alguse kõrvalsarjad CSI: Miami ja CSI: New York.

TV3 on seda näidanud alates 2004. aasta sügisest. 29. augustil, 2005 hakati näitama uusi osasid, alates kolmanda hooaja osast High and Low (esmakordselt CBS'is näidatud 12. detsember, 2002).

Sarja tootmist on otsustatud jätkata ka tema 13. hooajal 2012/2013.

Tegelased 
 Gilbert (Gil) Arthur Grissom (William Petersen): entomoloog ja meeskonna juht
 Catherine Willows (Marg Helgenberger): verepritsmete uurija, endine strippar
 Sara Sidle (Jorja Fox): materjaliekspert
 Warrick Brown (Gary Dourdan): audio/video ekspert
 Nick Stokes (George Eads): kiudude/karvade ekspert
 Jim Brass (Paul Guilfoyle): endine meeskonna juht, mõrvaosakonna kapten
 Greg Sanders (Eric Szmanda): laboritöötaja
 Al Robbins M. D. (Robert David Hall): koroner
 David Hodges (Wallace Langham): laboritöötaja

Märkused

Välislingid 

 Csiguide.com, episoodide ja tegelaste kirjeldused

 USA TV sarjade andmebaas

Ameerika Ühendriikide kriminaalsarjad
CBS-i telesaated
Bänd

Bändiks nimetatakse levimuusikat (eriti rokk- või popmuusikat) esitavat ansamblit. Tüüpilise bändi kõlakoosluse moodustavad meloodia (võib esitada vokaalsolist, soolokitarr või muu sooloinstrument, klahvpill), harmoonia (võib esitada rütmikitarr, klahvpill), bass (tavaliselt basskitarr) ja rütmisaade (trummikomplekt, muud löökpillid). Sõltuvalt bändi liikmete arvust või taotlustest võib mõni neist kõlakomponentidest ka puududa või neid lisatakse elektrooniliselt. Kõige tavalisemad on nelja- või viieliikmelised bändid.

Vaata ka
Bigbänd

Ansamblid
Ott Arder

Ott Arder (26. veebruar 1950 Tallinn – 26. juuni 2004 Kassari) oli eesti luuletaja, lastekirjanik ja tõlkija.

Ta oli vabakutseline kirjanik. Ta oli Harri Lehiste Kodanik Männikese lugude tegelase Otu prototüüp.

Ott Arder leiti surnult 26. juunil 2004 Kassari supelrannast.

Looming
Arder debüteeris 1973. aastal ajakirjas Noorus lühijutuga "Kodanik Arved Asi juhtum". Ta oli paljude populaarsete laulutekstide autor, kirjutas tekste tele- ja teatrilavastustele.

Ta tõlkis ilukirjandust eri keeltest ning aitas ka teiste tõlkijate tööle kaasa, tõlkides proosateostes sisalduvaid värsse. Tema tõlgitud autorite hulka kuuluvad Sergei Dovlatov, Carl Michael Bellman, Kari Hotakainen, Venedikt Jerofejev, Arkadi Gaidar, Vladimir Sorokin, Robert Burns, Zacharias Topelius, Roald Dahl jpt.

Lasteraamatud ja luulekogud
"Bumerang" (1980) 
"Üks kõiksus" (1982)
"Koer poiss sõitis jänest" (1982)
"Mine metsa" (1986)
"Tasakaalukeeled" (1988)
"Valge raamat" (1989)
"Tähetolgus. Tähe(d) tolmus" (2001)
"Metsapoolne" (2002)
"Puupeatus" (2004)
"Luule sünnib kus sünnib kui sünnib" (valikkogu, koostanud Leelo Tungal, 2006)
"Koer poiss" (valikkogu, koostanud Maria Ader, 2006)
"Igavene eesel" (Ott Arderi ja Henno Käo pildid; 1996)
"Ott otsib karuoblikat" (2010)

Tõlkeid
"Juko jutud" (Uluro Ado; 1978)
"Muinasjutt sõjasaladusest, väikemees Kibaltšišist ja vaikimistõotusest" (Arkadi Gaidar; 1978)
"Fredmani epistlid & laulud" (Carl Michael Bellman; tõlgitud koos Mati Sirkeliga; 1993)
"Viimane raamat. Poslednjaja kniga" (Viktor Krivulin; 1996)
"Moskva-Petuški" (Venedikt Jerofejev; 2000)
"Lasteraamat" (Kari Hotakainen; 2001)
"Psühhopaadi märkmed" (ainult värsid; Venedikt Jerofejev; 2001)
"Sinine pekk" (ainult värsid; Vladimir Sorokin; 2002)
"Charlie ja šokolaadivabrik" (ainult värsid; Roald Dahl; 2002)
"Krestomaatia" (Raul Meel, Ilja Sundelevitš; 2003)
"Vanad tädid enam ei mune" (I osa) (Mark Levengood, Unni Lindell; 2003)

Laulutekstid lavastustele 
"Lumekuninganna"
"Saabastega kass"

Liikmesus
1990Eesti Kirjanike Liit

Tunnustus
1989 Karl Eduard Söödi lasteluuleauhind ("Valge raamat", kunstnik Priit Pärn)

Isiklikku
Ott Arderi vanaisa (Arpád Arderi isa) oli Aleksander Arder. Ott Arderi isapoolne vanaema oli Eesti riigimehe Jaan Poska tütar Tatjana Poska (1900–1988).

Tema noorem vend oli muusik Jaan Arder. Peres on ka õed Madli Karro ja Aade.

Viited

Välislingid 

Suveluuletused
Luuletus "Nii Jaan taas läeb"
Luuletus "Lumetu lugu"
 
 

Eesti luuletajad
Eesti lastekirjanikud
Eesti tõlkijad
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Sündinud 1950
Surnud 2004
Magnus Stenbock

Krahv Magnus Stenbock (12. mai 1664 Stockholm – 23. veebruar 1717 Kopenhaagen) oli Rootsi väepealik.

Magnus Stenbock sündis Gustaf Otto Stenbocki ja Christina Catharina De la Gardie pojana. Hariduse sai ta Uppsalas ja Pariisis. Otsustanud valida sõjaväelasekarjääri, siirdus ta 1683 Hollandi sõjaväkke. Sealt naastes astus ta Rootsi armeesse.

1687 oli ta Otto Vellingki rügemendis kapten ja 1688 Nils Bielke rügemendis major. Ta teenis Rootsi vägedes Madalmaades ja Reini ääres. Pfalzi pärilussõja ajal näitas ta üles suurt vaprust, eriti 1690 Fleurusi lahingus.

Aastal 1699 tõusis ta oobersti auastmesse ning määrati Kalmari rügemendi pealikuks. 

1700 aastal sai temast Dalarna rügemendi ülem. Samal aastal osales ta oma rügemendiga Narva lahingus, kus rootslased saavutasid suure võidu. 1702. aastal võttis ta osa Kliszówi lahingust ning 1703. aastal Pułtuski lahingust. 

Aastal 1704 ülendati ta kindralleitnandiks ja 1705 jalaväekindraliks. Samal aastal sai ta ka Skåne kindralkuberneriks. 1710 sai ta riiginõunikuks ja 1712 ülendati feldmarssaliks, maavägede ülemjuhatajaks. Samal aastal vallutas ta 9000 mehega Mecklenburgi ja saavutas hiilgava võidu Gadebuschi lahingus. 6. mail 1713 kapituleerus Tönningi kindlus ja taanlased võtsid Magnus Stenbocki vangi. Teda hoiti Kopenhaagenis Fredrikshavni kindluses, kus ta 1717. aastal suri.

Magnus oli Kiiu ja Kõnnu mõisa omanik Eestimaal ja Vapnö, Kjellstorpi ning Rånäsi mõisa omanik Rootsis.

Perekond

Krahv Stenbock abiellus 23. märtsil 1690. aastal Eva Magdalena Oxenstiernaga (1671–1722), kes oli aastatel 1662–1666 Liivimaa kuberneriks olnud Rootsi riigitegelase Bengt Gabrielsson Oxenstierna (1623–1702) ja Magdalena Eriksdotter Stenbocki tütar. Abielust sündisid:
Bengt Ludwig Stenbock (1694–1737), Rootsi sõjaväelane, Eestimaa maanõunik, Kolga mõisnik
Fredrik Magnus Stenbock (1696–1745), Rootsi sõjaväelane, Eestimaa maanõunik, Jakob Pontuse, Johanni ja Karl Magnuse isa
Eva Charlotta Victoria Stenbock (1710–17 ), kindralleitnandi ja vabahärra Christian Barnekow' (1694–1762) abikaasa. 
Gustaf Leonhard Stenbock (1711–1758), Rootsi riigitegelane

Esivanemad

Viited

Rootsi feldmarssalid
Rootsi krahvid
Magnus
Põhjasõda Eesti alal
Põhjasõja väejuhid
Sündinud 1664
Surnud 1717
Annual Gulf Breeze UFO Conference

Annual Gulf Breeze UFO Conference on iga-aastane üritus, mida korraldab organisatsioon MUFON (Mutual UFO Network) USA-s Floridas mõnes Gulf Breeze'i piirkonnas olevas linnas.

Gulf Breeze on sagedane UFO-nähtuste toimumise piirkond. See võib olla seotud sellega, et lähedal asuvad sõjaväebaasid, kust saadetakse välja õhusõidukeid, sealhulgas alles katsetatavaid.

Välislingid 
 MUFONi ametlik koduleht

Ufoloogia
Ameerika Ühendriikide üritused
Keelefilosoofia

Keelefilosoofia on filosoofia haru, mis tegeleb loomulike keelte ja nende toimemehhanismide uurimisega, keskendudes eelkõige keelelisele tähendusele ja keele kasutamisele. Kaasaegne keelefilosoofia tegeleb tähendusteooriaga, osutusega, tõeteooriaga ja pragmaatikaga, aga ka paljude traditsioonilise metafüüsika teemadega.

Keelefilosoofia keskseks teemaks on kindlasti keelelise tähenduse loomus. Selle mõiste kaudu on omavahel seotud enamik teisi keskseid teemasid – tõde, osutus, tõlgendus, keele mõistmine, keele valdamine, keele seos mõtlemisega jne. Seetõttu on suurima tähtsusega teemaks keelefilosoofias tähendusteooria, õieti erinevad lähenemised sellele mõistele. Paljude filosoofide arvates ei olegi keelefilosoofia midagi muud kui tegelemine tähendusteooriaga. Näiteks üks tuntumaid keelefilosoofe Michael Dummett ütleb koguni, et terminit "keelefilosoofia" pole vaja kasutada, piisab "tähendusteooriast" kui "keele toimimise üldisest kirjeldusest".

Keelefilosoofia on keele filosoofiline uurimine. Analüütilises filosoofias mõistetakse keelefilosoofia all tavaliselt ainult analüütilist keelefilosoofiat.

Keelefilosoofe
 John Langshaw Austin
 Tyler Burge
 Donald Davidson
 Keith Donnellan
 Michael Dummett
 Gareth Evans
 Gottlob Frege
 Paul Grice
 David Kaplan
 Saul Kripke
 John Perry
 Bertrand Russell
 Willard Van Orman Quine
 Stephen Schiffer
 John Searle
 Peter Frederick Strawson
 Ludwig Wittgenstein

Vaata ka 
 analüütiline filosoofia
 tavakeelefilosoofia ehk keeleline filosoofia ehk Oxfordi filosoofia

Kirjandus

Analüütiline keelefilosoofia
Bob Hale, Crispin Wright (toim). A Companion to the Philosophy of Language, Blackwell 1997. Google'i raamat
William G. Lycan. Philosophy of Language: A Contemporary Introduction, Routledge 1999.   
Alexander Miller. Philosophy of Language, 1999, 2007. Google'i raamat
Michael Devitt, Richard Hanley (toim). The Blackwell Guide to the Philosophy of Language, Blackwell 2006. Google'i raamat
Ernest Lepore, Barry C. Smith (toim). A Handbook of Philosophy of Language, Oxford University Press 2006.
Helme vald

Helme vald oli vald Lõuna-Eestis Valga maakonnas.

21. oktoobril 2017 moodustati Helme valla, Tõrva linna, Põdrala valla, Hummuli valla ja Puka valla Soontaga küla ühinemisel uus omavalitsus nimega Tõrva vald.

Helme vald piirnes lõunas Lätiga, idas Hummuli ja Puka vallaga, põhjas Põdrala valla ja lääneloodes Viljandi maakonna Karksi vallaga.

Ajalugu 
Helme valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Asustus 
 Alevik
Helme

 Külad
Ala – Holdre – Jõgeveste – Kalme – Karjatnurme – Kirikuküla – Koorküla – Kähu – Linna – Möldre – Patküla – Pilpa – Roobe – Taagepera

Loodus 

Helme koopad asuvad Helme ordulossi varemetest põhjas kitsas põhja–lõunasuunalises seljandikus, kahe ürgoru ühinemise kohal.

Rubina soo on tuntud mitmekesise loomastiku ja taimestiku poolest ning kuulub mitme looduskaitseala koosseisu.

Ajalugu

Helme vallavalitsus ja volikogu
Helme vallavalitsus lõpetas tegevuse 31. oktoobril 2017 pärast Tõrva vallavalitsuse moodustamist.

Vallavalitsus 2013-2017 oli 3-liikmeline.
 Tarmo Tamm (SDE) – vallavanem
 Ülle Taal – vallavalitsuse liige
 Peeter Arro – vallavalitsuse liige

Vallavolikogu koosnes 2013-2017 13st liikmest:
 Ave Visor (SDE) – esimees
 Eldur Kaiv (SDE) – aseesimees
 Reet Kõvask (SDE)
 Tõnis Järv (SDE)
 Jaanus Laiverik (SDE)
 Andrus Lepikov (SDE)
 Margo Metsoja (SDE)
 Maija Pallon (SDE)
 Erja Liivson (KESK)
 Toivo Põldma (KESK)
 Harry Mägi (REF)
 August Ilves (Meie Helme)

Vaata ka
 Helme vald (1939)
 Helme raamatukogu
 Mulgimaa
 Rubina soo
 Taagepera raamatukogu

Viited

Eesti endised vallad
Eesti Koonderakond

Eesti Koonderakond (lühend KE) oli Eesti partei, mis eksisteeris aastatel 1991–2002.

Erakonna liidriteks olid Jaak Tamm, Tiit Vähi, 1997–1999 Mart Siimann ja 1999–2000 Andrus Öövel. Koonderakonna viimaseks esimeheks oli Märt Kubo

Erakonna deklareeritud väärtused olid isiklik vabadus ja isiklik vastutus. Sellega deklareeriti oma parempoolset seisukohta sotsiaalküsimustes. 

Erakonda peeti paremtsentristlikuks liberaalseks parteiks. Partei oli Liberaalse Internatsionaali vaatlejaliige alates 1998. aastast.

Viited

 Koonderakond läheb laiali
Duniit

Duniit on ultraaluseline peamiselt oliviini sisaldav süvakivim.

Rahvusvahelise geoloogiaühingu tardkivimite klassifikatsiooni kohaselt on duniit kivim, milles oliviini, pürokseeni ja küünekivi koguhulgast moodustab oliviin enam kui 90%.

Duniit kuulub peridotiitide hulka. Ülejäänud peridotiitsed kivimid on hartsburgiit, lertsoliit ja verliit. Nende koostises on rohkem pürokseeni ja amfiboole, kuid vähem oliviini kui duniidis.

Kui duniidi definitsioonile vastava kivimi koostisse kuuluva spinelli rühma mineraaliks on peamiselt magnetiit, siis nimetatakse teda duniidi asemel oliviniidiks.

Duniit on vahevöö kivim, mis maapinnalähedastesse tingimustesse satub suhteliselt harva. Duniiti esineb mõningal määral ka Kuul.

Keskmise ilma veesisalduseta duniidi koostis oksiidsel kujul massiprotsentides:

Numbrid on keskmistatud 93 analüüsitud duniiditüki alusel.

Kivimile andis Duni mägede (Dun mountains Uus-Meremaal) järgi nime Ferdinand von Hochstetter aastal 1859.

Viited

Tardkivimid
Kongo Vabariigi vapp

Kongo Vabariigi vapp on Kongo Vabariigi riigivapp. Vapp oli kasutusel aastatel 1959–1969 ja uuesti alates aastast 1991.

Vapil on kaks elevanti, kes hoiavad lipuvärvides vapikilpi. Lainjas roheline joon kilbil tähistab Kongo jõge, tõrvikut hoidev punane lõvi sümboliseerib vaba rahvast. Kilbi kohal on kuldne kroon riigi prantsuskeelse nimega ning kilbi all lint rahvusliku motoga "Ühtsus, töö, progress".

Vaata ka
 Kongo Vabariigi lipp

Kongo Vabariigi sümboolika
Vapid riigiti
Palupera vald

Palupera vald oli vald Valga maakonna põhjaosas.

2017. aastal jagunesid Palupera valla maad Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus Otepää ja Elva valla vahel.

Lõunas ja läänes piirnes Valga maakonna valdadega. Lõunas oli selleks Otepää vald ja läänes Puka vald. Palupera vallast põhja poole jäid Tartumaa Rõngu, Nõo ja Kambja vald. Itta jäi Põlvamaa Valgjärve vald.

Palupera valla sõprusvald oli Vihti vald Soomes.

Palupera valla viimane vallavanem oli Terje Korss.

Asustus

Külad 
Vallas oli 14 küla – Nõuni, Hellenurme, Palupera, Päidla, Neeruti, Lutike, Makita,  Räbi, Urmi, Mäelooga, Atra, Pastaku, Astuvere, Miti.

Makita küla eraldus Lutike külast 2007. aasta novembris.

Vaata ka 
 Hellenurme raamatukogu
 Nõuni raamatukogu

Viited

Eesti endised vallad