joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
IV liiga 2007

IV liiga 2007 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 2007. aasta hooaeg.

IV liiga ida

Parimad väravakütid

IV liiga põhi

Parimad väravakütid

IV liiga lõuna

Parimad väravakütid

IV liiga lääs

Parimad väravakütid

Vaata ka
Meistriliiga 2007
Esiliiga 2007
II liiga 2007
III liiga 2007

IV liiga
2007. aasta Eesti spordis
IV liiga 2008

IV liiga 2008 oli Eesti jalgpalli tugevuselt viienda liiga IV liiga 2008. aasta hooaeg.

IV liiga ida

Parimad väravakütid

IV liiga põhi

Parimad väravakütid

IV liiga lõuna

Parimad väravakütid

IV liiga lääs

Parimad väravakütid

Vaata ka
Meistriliiga 2008
Esiliiga 2008
II liiga 2008
III liiga 2008

IV liiga
2008. aasta Eesti spordis
Andrei Prii

Andrei Prii (sündinud 5. oktoobril 1938 Mäla külas Muhu saarel) on eesti poliitik ja majandusjuht.

Ta on lõpetanud Liiva Algkooli, seejärel Tallinna Kalatööstusliku Merekooli laevajuhtimise erialal ning Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstuse juhtimise ja planeerimise erialal.

Ta töötas aastani 1961 kalalaevadel tüürimehena ja aastatel 1961–1972 kaptenina. Ta on olnud Hiiu Kaluri ja Kalandusliidu aseesimees ning laevatehase direktor, ka Angola kalandusministri nõuandja.

Aastatel 1989–1990 oli ta Saare maavolikogu ja selle eestseisuse liige, astus tagasi seoses Eesti Vabariigi Ülemnõukogu (1990–1992) liikmeks valimisega, ta oli selle keskkonnakomisjoni liige. Aastatel 1968–1988 oli ta NLKP liige, aastast 1990 kuulus ta Eesti Kristlik-Demokraatlikku Liitu. Aastal 2012 kuulub ta Isamaa ja Res Publica Liitu.

Tunnustus
2002 – Riigivapi V klassi teenetemärk
2006 – Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited 

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1938
Eestlanna Pariisis

"Eestlanna Pariisis" on Eesti, Prantsusmaa ja Belgia koostöös 2012. aastal valminud draamafilm, mille on lavastanud Ilmar Raag. Peaosades mängivad Jeanne Moreau, Patrick Pineau ja Laine Mägi. 

Algselt kandis film pealkirja "Veel üks croissant". Film võeti üles 2011. aastal Eestis Harju-Madisel, Turbas, Türil ja Paides ning Prantsusmaal Pariisis. Maailma esilinastus toimus 4. augustil 2012 Šveitsis Locarno filmifestivali põhivõistlusprogrammis. 

Filmi leviõigused on müüdud Saksamaa, Austria, Jaapani, Šveitsi, Uus-Meremaa ja Austraalia turule.

Osatäitjad
Jeanne Moreau – Frida
Laine Mägi – Anne
Patrick Pineau – Stéphane
François Beukelaers – Maurice
Frédéric Epaud – Dominique
Corentin Lobet – Olivier 
Claudia Tagbo – hooldaja
Laurence Masliah – müüja pagariäris
Ita Ever – Mare, Anne ema
Piret Kalda – Tiina
Ago Anderson – Toomas
Helle Kuningas – Lydia Tamm
Tõnu Mikiver – Endel
Helene Vannari – Mai
Roland Laos – Paul, Anne poeg
Liis Lass – Lea, Anne tütar

Tunnustus 
 2008. aastal valiti filmi projekt esimese Eesti projektina Cannesi filmifestivali Cinefondationi projektiturule L'Atelier. 
 2012. aasta augustis võitis film Šveitsis Locarno filmifestivalil oikumeenilise žürii preemia, millega kaasneb 20 000 Šveitsi franki filmi levitamiseks.
 2012. aasta oktoobris võitis Laine Mägi Saint-Jean-de-Luzi festivalil parima naispeaosa auhinna.
 2012. aasta oktoobris avati filmiga Luksemburgis toimuv Kesk- ja Ida-Euroopa filmide festival CinEast ning film kuulus ka Eesti filmide programmi.

Film arvudes
2012. aastal käis filmi Eesti kinodes vaatamas 36 621 inimest.

Viited

Välislingid 
 Tiit Tuumalu "Prantsuse ekraanilegend vääristab Ilmar Raagi filmi". Postimees, 2. märts 2011
 Jaanus Kulli "Ilmar Raag: "Et Pariis on armastuse linn, on müüt! Tegelikult on see üksikute inimeste linn."". Õhtuleht, 4. mai 2011
 ""Eestlanna Pariisis" võitis Locarnos oikumeenilise žürii auhinna" – publik.ee, 14. august 2012
 Andres Laasik "Ilmar Raag tegi eestlaste looga prantsuse filmi". Eesti Päevaleht, 12. oktoober 2012
 Jaanus Kulli "Ilmar Raag: "Et Jeanne Moreau filmi saada, piisas vaid ühest telefonikõnest."". Õhtuleht, 12. oktoober 2012
 Tiit Tuumalu "Kohe näha, et eestlane". Postimees, 13. oktoober 2012
 Andres Laasik "Eesti naine on leidnud endale Pariisis rolli". Eesti Päevaleht, 13. oktoober 2012
 Jaanus Kulli "Ita Ever: "Loomulikult oleks ma tahtnud näha, kuidas Jeanne Moreau võtteplatsil töötab."". Õhtuleht, 13. oktoober 2012

Eesti filmid
Draamafilmid
2012. aasta filmid
Vīķi

Vīķi ([viitji] saksa keeles Zarnau) on küla (aprupes ciems) Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas.

Külas on veski, pood ja Vīķi mõis, kus kuni 2010. aastani tegutses laste psühhiaatriahaigla. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Aloja piirkonda.

Mõisa ühes kõrvalhoones on tänapäeval rehabilitatsioonikeskus. Külas asuvad Tiltsargi ja Vīķi bussipeatused.

Mõisaomanike seas on olnud baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane Jacob Johann von Sievers, samuti kuulus mõis Löwenwoldede suguvõsale.

Külast voolab läbi Salatsi jõgi. Vīķi asub Salatsi oru maastikukaitsealal. Külas kasvavad Vīķi veski tamm, Vīķi mänd ja  Vīķi hall pähklipuu on looduskaitse all.

Viited

Limbaži piirkonna külad
Zasa

Zasa on küla Läti lõunaosas Jēkabpilsi piirkonnas, Zasa valla halduskeskus. Asub Jēkabpilsist 34 km lõuna pool Zasa oja ääres. 2009. aastal oli seal 450 elanikku.

Küla saksakeelne nimi oli Weesen või Wessen. Zasa mõis kuulus 1644. aastast von Sasside suguvõsale, kelle nime järgi sai küla lätikeelse nime.

Külas on 18. sajandist pärinev kirik ning endine mõisahoone, kus tegutseb keskkool. Samuti on Zasas kultuurimaja ja raamatukogu.

Läti külad
Marcus Prinz von Anhalt

Marcus Prinz von Anhalt (sündinud Marcus Edward Eberhardt; 20. detsembril 1969) on saksa bordelliärimees, rohkem kui 20 bordelli ja ööklubi ning 40 auto omanik. 

Ta on rikaste vanemate poeg ja luksuses üles kasvanud. Pärast koolist lahkumist töötas ta lihunikuna. 

2006. aastal laskis ta end raha eest adopteerida Frédéric Prinz von Anhaltil (kes omakorda on nime saanud adopteerimise teel Anhalti printsessi Marie-Auguste'ilt) ja Zsa Zsa Gaboril. Sellest alates väidab Marcus Prinz von Anhalt end olevat kuninganna Victoria, Wilhelm II ja Paris Hiltoni sugulase, eelistades, et teda kutsutaks "Prinz Germany". Tal on 12 ihukaitsjat ja 25 teenrit.

Marcus Prinz von Anhalt on olnud neli aastat vanglas inimkaubanduse ja maksupettuse eest.

Välislingid 
Koduleht

Sündinud 1969
Omid Norouzi

Omid Haji Noroozi (sündinud 18. veebruaril 1986 Shīrāzis) on Iraani Kreeka-Rooma maadleja. Ta alustas maadlemist 2002. aastal.

Ta võitis Londoni olümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.

Välislingid 
 Profiil

Iraani sportlased
Maadlejad
Sündinud 1986
Toompea tänav

Toompea tänav on tänav Tallinnas, mis algab Tallinna vanalinnas Toompeal Toompea lossi platsilt ja lõpeb Kaarli puiesteel.

Tänav kulgeb Rootsi bastioni ehk praeguse Lindamäe vahelisel kurtiinil Pika silla kohal.

Toompea tänav 1  asub ajalooline Tallinna komandandimaja.

Toompea tänav 3 asub  Harjuoru võimla, 2007. aastast tegutseb hoones Eesti Kristliku Nelipühi Kiriku Toompea keskus.

Toompea tänava 8 asub 1911. aastal ehitatud hoone, mis on 1925. aastast Kaitseliidu ja Kaitseliidu peastaabi hoone (Kaarli tänav 8) ja samal kinnistul asub ka Okupatsioonide muuseum. Eesti NSV ajal asus hoones NSV Liidu mereväe Punalipulise Balti laevastiku Tallinna mereväebaasi Mereväestaap.

Toompea (Kaarli) tänav 10 asus KL Tallinna maleva staap.

Tänava äärde jäävad ka Harjumägi ja Hirvepark ning Harjuoru võimla.

Galerii

Ajalugu 
Tänava varasemad nimed: Die Dom-Brücke, Die Langebrücke, Großer Dom-Weg, Der alte Domweg, Alter Domweg, Karlstraße, Kaarli tänav (kuni 1948), Nõukogude tänav (ainult 1941 (alates 29.aprillist)). Praegune nimi alates 13. juulist 1948.

Viited

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad
Toompea tänavad
Julgī Stalte

Julgī Stalte (sündinud 28. oktoobril 1978 Riias) on liivi laulja, rahvamuusik. 

Ta on tegutsenud ansamblites Skandinieki, Stalti, Tuļļi Lum ja Tai Tai.

Isiklikku 
Tema isa oli folklorist ja poliitik Dainis Stalts, vend Dāvis Stalts on Läti ajakirjanik ja poliitik (ta oli aastatel 2011–2014 Läti seimi liige). Julgi vanaisa oli laevakapten Oskar Stalt. Ta on olnud abielus Margus Grosnõiga. Ta on kolme lapse ema.

Viited

Liivlased
Läti muusikud
Sündinud 1978
Celebrity Cruises

Celebrity Cruises on üks rahvusvahelise ettevõtte Royal Caribbean Cruises Ltd. viies tütarfirmast (teised on Royal Caribbean International, Pullmantur Cruises (koos lennukompaniiga Pullmantur Air), Azamara Club Cruises ja CDF Croisières de France). Ettevõtte peakontor asub Miamis (Floridas) USAs. Ettevõtte juhataja (CEO) on Daniel J. Hanrahan.

Ajalugu 
Kreeka laevakompanii Chandris asutas Celebrity Cruises iseseisva laevakompaniina 1989. aastal. Esimese kruiisilaeva Meridiani järgi võeti kasutusele Meyer Werfti laevatehases Papenburgis ehutatud  Horizon ja Zenith. Pärast seda järgnesid Century-klassi ristluslaevad  Century, Mercury ja Galaxy. 
1997 ostis Celebrity Cruises’t Royal Caribbean Cruise Line ja ettevõte nimetati selle järel koos Royal Caribbean Cruises Ltd. Celebrity Cruises’ laevastikul on tänapäeval kümme laeva. Meyer Werfti laevatehases telliti veel neli laeva. Kõik laevakompanii laevad on viietärnilised.

Praegune laevastik
Nimekiri ei ole täielik

"Century"-klass

"Millennium"-klass

"Solstice"-klass

Celebrity Cruises’ kaubamärgi all sõitnud laevad 

Nimekiri ei ole täielik

Vaata ka 
Kruiisilaevade loend

Viited

Välislingid 
Celebrity Cruises’ ametlik koduleht (inglise keeles)
 Celebrity Cruises Fakta om fartyg kodulehel (rootsi keeles)

Ameerika Ühendriikide ettevõtted
Laevandusettevõtted
Hans-Dietrich Genscher

Hans-Dietrich Genscher (21. märts 1927 Reideburg – 31. märts 2016 Wachtberg) oli Saksamaa poliitik. Ta on olnud Saksamaa Liitvabariigi siseminister, välisminister ja asekantsler.

Genscher oli 22. oktoobrist 1969 kuni 16. maini 1974 Saksamaa siseminister ning 17. maist 1974 kuni 17. septembrini 1982 ja pärast kahenädalast vaheaega uuesti 4. oktoobrist 1982 kuni 17. maini 1992 välisminister ja asekantsler. Ta oli kõige kauem ametis olnud välisminister ja asekantsler Saksamaal. 1991. aastal oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) esimees.

Genscher oli alates 1952. aastast Vaba Demokraatliku Partei (FDP) liige.

Tunnustus
1996 Tartu Ülikooli auliige
1997 Maarjamaa Risti I klassi teenetemärk
 2011 Euroopa poliitilise kultuuri auhind

Kirjandus 
 Erkki Bahovski, "Eestil on head väljavaated saada euroliitu". Intervjuu Hans-Dietrich Genscheriga – Postimees 19. märts 1997, lk 2
 Lennart Meri, "Genscher Eestis" – Akadeemia 1997, nr 7, lk 1450–1461; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Suri Lääne-Saksa kauaaegne välisminister Hans-Dietrich Genscher

Saksamaa poliitikud
Saksamaa välisministrid
Auleegioni suurristi kavalerid
Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1927
Surnud 2016
TYPA trüki- ja paberikunstikeskus

TYPA trüki- ja paberikunstikeskus (endine Eesti Trüki- ja Paberimuuseum) on Tartus Kastani tänaval Aparaaditehase loomelinnakus tegutsev eramuuseum, kus eksponeeritakse 19. ja 20. sajandist pärit kõrgtrükitehnikat, tutvustatakse paberit ja selle ajalugu, korraldatakse erialaseid õpitube ja koolitusi ning valmistatakse tellimustrükiseid. TYPA on regiooni (Balti riigid ja Soome) ainus trüki- ja paberikunstile spetsialiseerunud mäluasutus.

Keskus on asutatud 2010. aasta aprillis mittetulundusühinguna. MTÜ Trükimuuseumi asutasid Lemmit Kaplinski ja Madis Mikkor, algselt tegutses see koos Noor-Eesti Loomekeskusega kunagises Greifi trükikoja majas aadressil Kastani 38. 2014. aastal liitus toonane Trükimuuseum Anne Rudanovski loodud Paberimuuseumiga ning asutuse nimeks sai Eesti Trüki- ja Paberimuuseum. Sama aasta suvel kolisid Trükimuuseum ja Paberimuuseum esimeste asukatena üüripinnale Aparaaditehasesse. 2016. aastal avati ka TYPA “filiaal” raamatutuba Fahrenheit 451°. 

2018. aasta veebruaris kolis Trüki- ja Paberimuuseum kõrvalhoovi (Kastani 48f), Samelini saapavabriku taha üüripinnale, mis kuulub samuti Aparaaditehasele. 2019. aasta lõpus muudeti muuseum laiahaardelisemaks TYPA trüki- ja paberikunstikeskuseks, mis koondab lisaks külastuskeskusele enda alla ka kunstnike residentuuriprogrammi, tootmisosakonna (TYPA Stationery), galerii, trükikunstistuudio ja raamatutuba Fahrenheit 451º. 

TYPA on koduks muuseumikass Rubyle, kes on oma nime saanud kirjatüübi Zhurnalnaya Roublennaya järgi. TYPA on koduks olnud ka Victoriale ning nüüdseks kogu Aparaaditehase kassile Johannes Gutenbergile.

Püsiekspositsioonid

Muuseumi püsiekspositsioonid on jaotatud kahte saali. Esimene neist tutvustab paberi ajalugu, valmistusmeetodeid ning erinevaid voltimisvõimalusi. Selle kõrval olev trükikunstisaal on üles ehitatud töötava stuudio formaadis. Eksponeeritud trükiseadmed on valdavalt töökorras ja sagedases kasutuses.
Olulisemad eksponaadid on enam kui 40 komplektist koosnev tähelao (tina-, puutähtede ja ilustuste) kollektsioon, mitmed kõrgtrükipressid, sealhulgas muuseumi üks suuremaid seadmeid – 1927. aastal valmistatud stoppsilindertrükipress Frankenthal – ning erinevad suureformaadilised papikäärid ja kaks giljotiini. TYPA kogude hulka kuulub ka pimikuruum koos Eesti tõenäoliselt suurima töötava reprokaameraga.

Tegevused

TYPA keskuse tegevusteks on ekspositsiooni tutvustamine külastajatele (sh ekskursioonid, töötoad ja mitmekülgne haridusprogramm kooligruppidele), TYPA Stationery toodete ja trükiste valmistamine, ülemaailmsete kunstnike võõrustamine residentuuriprogrammis TYPA Residency, trükikunstistuudio- ja galeriiprogrammi koostamine ja täideviimine. Õpitubades tutvutakse lihtsamate trüki- ja paberikunstialaste töövõtetega - trükitakse ja köidetakse käsitöömärkmikke, valmistatakse seemnepaberit jpt. Süvendatud meistrikursustel tutvustatakse keerukamaid tehnikaid, näiteks linoollõige, kuivnõel ja tsüanotüüpia.

Välislingid

TYPA koduleht

Tartu muuseumid
Eesti trükindus
Lagedi Põhikool

Lagedi põhikool tegutseb Harjumaal Rae vallas Lagedil.
Kool asub aadressil Kooli tn 18.

Lagedi Põhikooli direktor on alates 2014. aastast Imbi Orav.

Ajalugu
Kooli asutamise täpne aeg on teadmata. 1983. aastal leidis Lagedi kooli kauaaegne direktor Sven-Allan Sagris ajalooarhiivist Jüri kirikuõpetaja Jacob Johann Höppeneri 1785. aastal kirjutatud aruande Tallinna Keiserlikule Provintsiaalkonsistooriumile, kus on üteldud: "Kihelkonnas on üksainuke talurahvakool ja nimelt Lagedi kroonumõisa all, milles ametis tubli koolmeister." Järgmised andmed kooli tegevuse kohta pärinevad 19. sajandi teisest poolest.

19. sajandi kolmandal veerandil õpetati Lagedi lapsi lugema ja kirjutama Hindreku talus. 1871. aasta jaanuaris otsustas Lagedi valla volikogu ehitada nüüdse kooli staadioni põhjapoolse otsa kohale. Sama aasta sügisel algas uues hoones õppetöö, mis kestis 1939. aastani, mil ehitati järgmine koolimaja.

Välislingid
Lagedi põhikooli koduleht
"Lagedi põhikool saab uue näo ja spordistaadioni" Delfi, 22. aprill 2011
Marko Tooming "Lagedi kool jääb põhikooliks" Harju Elu, 5. aprill 2012

Harju maakonna koolid
Rae vald
Kivipuravik

Kivipuravik (Boletus) on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.

Teaduslikult kirjeldas seda perekonda esimesena rootsi mükoloog ja botaanik Elias Magnus Fries 1821. Esialgu arvas ta sinna kõik seened, mille kübara alaküljel on torukesed. Sellest ajast on kirjeldatud hulk teisigi perekondi, mis on kivipuraviku perekonnast eraldatud.

Perekonna nimi, ladinakeelne sõna Boletus tähendab 'seen'. See on laenatud vanakreeka sõnast βωλιτης, mis omakorda pärineb sõnast βωλος 'klomp, kamakas'. Kuid näiteks Galenos kasutas sõna boletus tähenduses Amanita caesarea, mis tänapäeval arvatakse kärbseseente perekonda.

Kivipuravikud on paksud ja lihakad, jalg on enamasti jäme ja nuiakujuline, jala läbimõõt kuni 8 cm. Mõhkjat jalga katab võrkjas tekstuur. Kübar on kumer, tavaliselt paljas ja kuiv, mõnel liigil kleepuv. 

Kübara läbimõõt võib olla kuni 30 cm. Alaküljel on svammi meenutav torukeste kiht, mille värvus varieerub valkjast kollaseni (punakani). Seeneliha värvub lõikepinnal siniseks või rohekaks. 

Mitu liiki kivipuravikke moodustavad mükoriisat laialehiste puudega, eriti tammega, ja on lubjalembesed, seetõttu on nad meil enam levinud Põhja- ja Lääne-Eestis ning läänesaartel.

Kõik kivipuravikud on söödavad ja maitsvad. Selles osas on kõige tuntum harilik kivipuravik, kuid ka näiteks Boletus aereus. 

Eestis esineb kokku 4 liiki kivipuravikke. Maailmas leidub kivipuravikke sadakond liiki.

Eesti liike
Boletus betulicola – kõivu-kivipuravik
Boletus edulis – harilik kivipuravik
Boletus pinophilus – männi-kivipuravik
Boletus reticulatus – võrk-kivipuravik

Veel liike
Boletus aereus
Boletus dupainii – karmiin-kivipuravik
Boletus pineforum – pedaja-kivipuravik
Boletus rhodopurpureus – purpur-kivipuravik
Boletus torosus – kõva kivipuravik

Sarnaseid liike
Aastal 2014 liigitati mitmed kivipuravikud teistesse perekondadesse:

Butyriboletus appendiculatus (kuld-kivipuravik)
Butyriboletus fechtneri (Fechtneri kivipuravik)
Caloboletus calopus (mõhk-kivipuravik)
Caloboletus radicans (mõru kivipuravik)
Hemileccinum impolitum (kollane kivipuravik)
Neoboletus luridiformis (punajalg-kivipuravik)
Rubroboletus satanas (saatana kivipuravik)
Suillellus luridus (tamme-kivipuravik)
Suillellus queletii (Queleti kivipuravik)

Viited

Puravikulised
Lehter-kukeseen

Lehter-kukeseen (Craterellus tubaeformis) on kukeseeneliste sugukonda torbikseene perekonda kuuluv seeneliik.

Kasvukoht
Kasvab juulist novembrini okas- ja segametsades. Tihti esineb massiliselt koos.

Kirjeldus
Lehter-kukeseene kübar on 2–6 cm läbimõõduga, lehterjas, noorelt allakeerdunud servaga, hiljem laiuv ja ebakorrapäraselt hõlmine, nahkjas, radiaalsooneline, peenelt kiulis-soomuseline, hallpruun kuni tumepruun.

Kübara allkülg on hall või võidunudkollane ja meenutab eoslehekesi. Voldid on kas helehallid või sinakashallid, harunevad, jalale laskuvad.

Jalg on 3–5 cm kõrge, 0,5–1 cm läbimõõdus, silindriline, seest õõnes, vetruv-sitke, kahvatukollane kuni tumekollane.

Kasutamine
Hea söögiseen. See on hinnatud söögiseen Soomes (soome suppilovahvero) ning tasapisi kogub populaarsust ka Eestis.

Vaata ka
kukeseen (perekond)

Viited

Välislingid 
 

Eesti seened
Kukeseenelaadsed
Nganassaani keel

Nganassaani keel on samojeedi keel, mida kõneles Taimõri poolsaare edela- ja keskosas 2002. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel 500 nganassaani kokku 830 nganassaanist. 2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal nganasaani keelt 125 inimest.

Nganasaani keelt peetakse tõsiselt ohustatud keeleks.

Kirjaviis

1990. aastatel loodi nganassaani keelele kirjaviis, mis põhineb kürillilisel kirjal. Nganassaani keele kirjutamiseks kasutatav tähestik on selline:

Ё, Щ, Ь ja Ю on kasutusel ainult vene laensõnades ja nimedes.

Grammatika

Arvsõnad

Isikulised asesõnad

Sõnavara

Sugulus soome-ugri keeltega
Osades nganassani sõnades on uurali tüved, mis on sarnased nii samojeedi kui soome-ugri keeltes. 

Allpool on toodud näiteid nganassani sõnadest, mille tüvedel on eesti või muud soome-ugri vasted:

 колы - kala
 косюо - kuiv (komi keeles кос ja mordva keeltes коське)
 куодя, куотəса - surema (soome keeles kuolla)
 күо - kask (kõiv, mari keeles куэ)
 маа - mis
 моу - maa (riik, territoorium)
 мынсы - minema
 мəну - muna
 мəнə - mina
 мəу - maa (muld)
 ним - nimi
 ны - naine
 сеймы - silm
 сəə - süda
 туй - tuli
 туйся - tulema
 тəнə - sina (mordva keeltes тон, ungari keeles te)

Viited

Samojeedi keeled
Olaine piirkond

Olaine piirkond (läti Olaines novads) on 1. järgu haldusüksus Lätis.

Piirkond moodustati 2009. aastal Riia rajooni Olaine linnast ja Olaine vallast.

Piirkonna elanikest on 2010. aasta andmetel 42% lätlased, 40% venelased ja 6,6% valgevenelased.

Viited

Välislingid
 Olaine piirkonna koduleht

Läti piirkonnad
Reeda Toots

Reeda Toots (aastast 1985 Reeda Kreen-Toots; sündinud 17. aprillil 1961 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1979, aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Laulis 1980. aastani Ellerheina tütarlastekooris.

Aastatel 1984–1994 töötas ta Rakvere Teatris näitlejana ja 1994–1995 Eesti Televisiooni teatrisaadete toimetuses. Aastast 1999 olnud Eesti Nuku- ja Noorsooteatris lavastaja ja 2005–2008 muusikajuht, 2000–2009 samas noortestuudio juhataja. Vahepeal ja hiljem on tegutsenud vabakutselisena ja aastast 2010 NUKU koori dirigendina (kontsertlavastused „Nukkude laulud”, 2013, koostöös Eesti Kontserdiga; „Mõistatused. Iga ilmaga, tuulega eriti”, 2014). Kirjutanud lavastustele muusikat („Välejalgne kuningatütar”, 1990, „Väga lihtne lugu”, 2007), teinud laste telesarja „Wohh, Won ja sõbrad” (2002), lavastanud kontserte.

Tunnustus 
 1998 Salme Reegi nimeline auhind
 2012 Riva del Garda rahvusvahelise koorifestivali parim dirigent

Isiklikku 
Ta oli alates 1985. aastast abielus Toomas Kreeniga.

Viited 

Eesti näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1961
Michael Moorcock

Michael John Moorcock (sündinud 18. detsembril 1939 Londonis) on inglise ulmekirjanik, kes on eelkõige tuntud nn dark fantasy ehk tumedapoolse imeulme kirjutajana. Moorcock oli ühtlasi aastakümneid (1964–71 ja 1976–96) Briti ulmeajakirja New Worlds toimetaja, mängides sellel postil olles suurt rolli eksperimentaalsema ja "kõrgkirjanduslikuma" suunitlusega nn uue laine ulmekirjanduse sünnis.

Eesti keeles ilmunud teoseid 

 "Elric Melnibonést". Tõlkinud Eva Luts, Tartu: Fantaasia, 1999
 "Valge hundi saatus". Tõlkinud Eva Luts, Tartu: Fantaasia, 2000
 "Rändav kindlus". Tõlkinud Eva Luts, Tartu: Fantaasia, 2000
 "Musta mõõga needus". Tõlkinud Eva Luts, Tartu: Fantaasia, 2001
 "Saatusemerel purjetaja". Tõlkinud Jaana Peetersoo, Tartu: Fantaasia, 2002

Viited

Välislingid 
Artikleid Michael Moorcockist
Michael Moorcocki kodulehekülg
Michael Moorcocki jutt "Unelev linn"

Suurbritannia muusikud
Suurbritannia ulmekirjanikud
Toimetajad
Sündinud 1939
Stopiņi vald

Stopiņi vald (läti keeles Stopiņu pagasts) on vald Lätis Ropaži piirkonnas. 

Piirkond piirneb Riia linnaga läänes, Ropaži piirkonna Garkalne vallaga põhjas ja Ropaži vallaga idas ning Salaspilsi piirkonnaga lõunas.

Valla keskus on Ulbroka.

Valda läbivad Riia–Daugavpilsi elektriraudtee ja Riia–Ērgļi raudtee.

Ajalugu

Aastal 1887 moodustati praeguse valla aladel Dreiliņi, Ulbroka ja Stopiņi vald. Aastal 1900 liideti kaks viimast ühiseks vallaks, mis hakkas kandma nime Ulbroka-Stopiņi vald. Dreiliņi valda kuulunud maadest liideti osa Riia linnaga aastal 1924 ja osa aastal 1934. Aastal 1935 oli Stopiņi valla pindala 8000 hektarit ja seal oli  1237 elanikku.

Aastal 1945 moodustati Stopiņi valla aladele Stopiņi ja Ulbroka külanõukogud, vald ise aga likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951  liideti Stopiņi külanõukoguga likvideeritav Ulbroka külanõukogu, aastal 1963 aga Dreiliņi külanõukogu maad. Aastal 1974 liideti külanõukoguga Salaspilsi külanõukogu Rumbula küla maad, osa maid arvati aga Salaspilsi külanõukogu koosseisu. Aastal 1975 liideti Riiaga Jugla paberivabriku ümbruskond, Jugla karusloomakasvatus, Brekši, Franki, Pļavnieki ja osa Dreiliņi külast. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald, mis kuulus Riia rajooni. 

2005. aastal moodustati vallaga samades piirides Stopiņi piirkond (1. järgu haldusüksus). 2021. aastal liideti Stopiņi piirkond Ropaži piirkonnaga.

Suuremad asulad on veel Saurieši, Upeslejas ja Dreiliņi. Valla elanikest on 2010. aasta andmetel 55% lätlased, 33% venelased ja 5% valgevenelased.

Mälestised

Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Ulbroka kalmistu kabel ja  raudteesild üle Mazā Jugla jõe.

Loodus

Valla idaosa asub Kesk-Läti madalikul, lääneosa Rannikumadalikul. Kõrgused ulatuvad 4,6-16 meetrini. 54% vallast katab mets.

Suuremad jõed on Mazā Jugla ja Piķurga. Valda jääb Ulbroka järv, mille pindala on 12 hektarit. Saurieši külas asub kipsimaardla, kus on kipsi kaevandatud aastast 1913.

Looduskaitse all on Lielrutki hiidtamm, Avotiņi tee mänd, Saulieši tamm, Saurieši Atzari tamm, Tuberkuloosihaigla pärnad, Tuberkuloosihaigla esimene mänd, Laube hiidtamm, Lejaskulpji mänd ja Grīva tamm. Lisaks kasvab vallas veel kuusteist nimetut looduskaitsealust põlispuud..

Rahvastik 
Valla elanikest olid 2010. aasta andmetel 55% lätlased, 33% venelased ja 5% valgevenelased.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid
 Piirkonna koduleht

Läti vallad
Ropaži piirkond
Dan Simmons

Dan Simmons (sündinud 4. aprillil 1948 Peorias Illinoisis) on ameerika ulmekirjanik.

Eesti keeles ilmunud teoseid 
 "Hyperion". Tõlkinud Mario Kivistik, Tallinn: Varrak, 1998
 "Hyperioni langus". Tõlkinud Mario Kivistik, Tallinn: Varrak, 2000
 "Endymion". Tõlkinud Mario Kivistik, Tallinn: Varrak, 2002
 "Endymioni tõus". Tõlkinud Mario Kivistik, Tallinn: Varrak, 2006

Välislingid 
Artikleid Dan Simmonsist
Dan Simmonsi kodulehekülg

Ameerika Ühendriikide ulmekirjanikud
Sündinud 1948
Reomäe Apostel Andrease kirik

Reomäe Apostel Andrease kirik on õigeusu kirik Saare maakonnas Saaremaa vallas Reo külas.

Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Reomäe Apostel Andrease kogudus.

Ajaloost 
Reomäe õigeusu kogudus asutati 1849. aastal peamiselt Valjala ja Püha kihelkonna õigeusklikele. Kuni 1853. aastani tunti seda kogudust Kaarma õigeusu kogudusena. Aastatel 1854–1873 üüris kogudus oma tegevuseks Reo kroonumõisa vana puuhoonet. Sel ajal oli Reo õigeusu koguduses üle saja liikme.

Kirik 
Reomäe kirikuhoone projekteeris Riia arhitekt Heinrich Scheel. Paekivist seintega Kreeka risti kujuline suure keskkupli ja nelja väiksema kuppeltorniga pühakoja pühitses 1873. aasta 30. novembril apostel Andrease (Andreas Esikutsutu) auks Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin (Karelin). Kiriku kaitsepühaku apostel Andrease mälestuspäev on 13. detsember. Kiriku kujusein (ikonostaas) pärineb 1888. aastast.

Püha Eelkäija nunnaklooster (skeeta) 
Pärast taasühinemist Konstantinoopoli patriarhaadiga 1996. aastal pühitses Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Stefanus Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku esimese sõjajärgse kloostri (skeeta) 2009. aasta juunis Saaremaal Öörikul. Kloostri esimeseks elumajaks renoveeriti 19. sajandist pärit preestrimaja. Omandivaidluste tõttu otsustas EAÕK sinod 2010. aastal, et skeeta kolib tulevikus Reo külla Kaarma vallas. Reomäe kiriku endine preestrimaja ehitati ümber kloostrihooneks. 2012. aastast alates kasutab Püha Eelkäija Skiita teenistustel Reomäe õigeusu kirikut.

Koolid 
Venemaa keiser kinnitas usuvahetuskiikumise algusjärgus 25. aprillil 1845 instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu koguduste juures kihelkonnakoolide loomist.1889. aastal pühitseti Vana-Lõve mõisahoones kool-palvela. Kuni 1918. aastani tegutsesid õigeusu koolid Pihtlas, Siiksaares, Jööril ja Haeskas.

Kalmistu 
Reomäe õigeusu kalmistu rajati samaaegselt Reomäe Apostel Andrease kirikuga ja võeti kasutusele 19. sajandi keskel. Kalmistu on kasutusel tänaseni. Sinna on aegade jooksul maetud koguduse liikmeid ja vaimulikke, sh ülempreester Vassili Verlok.

Vaata ka 
 Pihtla vald
 Pihtla mõis
 Reo mõis
 Piila Peaingel Miikaeli kirik
 Kuressaare Püha Nikolai kirik

Kirjandus 
 "Koguteos Saaremaa II köide". TTÜ Kuressaare Kolledž. Kirjastus Koolibri. Tallinn, 2007; lk 429–434; lk 924–926
 Jaanus Plaat, "Saaremaa kirikud, usuliikumised ja prohvetid 18.-20. sajandil". Eesti Rahva Muuseum, Tartu, 2003; lk 136–140; lk 288–289
 Martin Toon. "EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse ajalugu". Kuressaare, 1997. AS Terbo, Tallinn, 1997. lk 4–5; lk 69
 Jaanus Plaat/Arne Maasik. "Õigeusu kirikud, kloostrid ja kabelid Eestis": Eesti Kunstiakadeemia. Tallinn, 2011; lk 508–511; lk 838–842

Välislingid
Teeliste kirikud 2012

Saare maakonna õigeusu kirikud
Saaremaa valla ehitised
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik
EAÕK Pärnu ja Saare piiskopkond
Püha kihelkond
Peter Carl Aloys Kreutzwald

Peter Carl Aloys Kreutzwald (ka Peter Karl Aloys Kreutzwald; 21. september 1850, Kommern - 28. mai 1918, Köln) oli Kölni generaalvikaar 1894-1918, nelja Kölni peapiiskopi all.

Tunnustused 
 Paavst Leo XIII nimetas Kreutzwaldi apostellikuks pronotariks.

Teoseid 
 Peter Karl Alois Kreutzwald "De canonica iuris consuetudinari praescriptione" Berlin, 1873

Kirjandus 
 Eduard Hegel "Kreutzwald, Peter Karl Aloys. In: Die Bischöfe der deutschsprachigen Länder 1785/1803-1945. Ein biographisches Lexikon", Hg: Erwin Gatz, Berlin 1983, lk 415 jj.
 Hermann Joseph Hecker "Chronik der Regenten, Dozenten und Ökonomen im Priesterseminar des Erzbistums Köln 1615-1950", Düsseldorf 1952, lk 210 jj.

Saksamaa katoliku vaimulikud
Sündinud 1850
Surnud 1918
Suitsuandur

Suitsuandur on tulekahjuandur, mis reageerib põlemisel tekkivas suitsus sisalduvatele tahmaosakestele. Suitsuandureis kasutatakse peamiselt fotoelektrilisi ehk optilisi tajureid, mille talitlus põhineb valguse hajumisel suitsuosakestel. Valgusdioodi infrapunane valgus suunatakse optilises kambris labürinditaoliselt paiknevatele mittepeegeldavatele pindadele. Seetõttu puhtas õhus valgus fotodioodi ei taba. Kui optilisse kambrisse sisenevad suitsuosakesed, hajutavad need valgust, millest osa jõuab ka fotodioodini. Kui suitsu kontsentratsiooni tõustes fotodioodi väljundpinge ületab etteantud läviväärtuse, lülitub alarm sisse. Eriti tundlikud on niisugused optilised suitsuandurid, milles valgusdioodi (LED) asemel on valgusallikaks heleda kiirega laserdiood.

Optiline andur reageerib niisiis hõõguval põlemisel tekkivale külmale suitsule, andes tuleohust aegsasti märku. Leegiga põlemisel tekivad peenemad suitsuosakesed, millele reageerib paremini ionisatsioonitajur. Selles ioniseerib alfakiirguse allikas (ameriitsiumi isotoop) õhuosakesi, mille tulemusena anduri elektroodide vahel tekib teatav elektrijuhtivus. Suitsu ilmumisel seovad tahmaosakesed elektrostaatilise tõmbe tõttu õhuioone, mille tagajärjel elektrivoolu edasikandvate ioonide hulk väheneb; voolu nõrgenemisel läviväärtuseni hakkab summer tööle. Kuigi nõrga alfakiirguse allikas endast reaalset ohtu ei kujuta, kasutatakse ionisatsiooniandureid viimasel ajal vähe. Kumbki nimetatud tüüpi suitsuandur ei reageeri vingugaasile, selleks on spetsiaalsed andurid.

Andur paigaldatakse elamu igale korrusele ruumi lakke (mitte seinale), soovitatavalt ruumi keskossa, esikus või koridoris magamistoa ukse lähedale, teisel korrusel trepikäigu lähedale; paigutuskoha ümber peab olema vähemalt pool meetrit vaba ruumi. Elu- ja magamistoa andur hoiatab näiteks teleri süttimisest, küünlast või sigaretist tekkida võiva tulekahju eest. Suitsuandurit ei panda kööki, vannituppa ega sauna, kus nad võiksid asjatult tööle rakenduda.

Andurid on enamasti patarei- või akutoitel. Leelispatarei (alkaline) peab vastu 2–3 aastat, liitiumpatarei kuni 10 aastat. Patarei vahetamise vajadusest annab seade märku vaiksete piiksudega. Ka sel juhul, kui andur saab toidet elektrivõrgust, on vajalik varutoide patareist. Suitsuanduri töövõimet on soovitatav kontrollida kord kuus, vajutades vastavale nupule. Suitsuanduri tööiga on 8–10 aastat.
Tulekahjuandurid võivad olla ühendatud teatekeskusega juhtmete abil, samuti on häiresignaali raadioedastust võimaldavaid andureid. Viimased loovad raadioühenduse keskusega või elamu (korteri) teiste anduritega. Sel juhul ei rakendu mitte ainult suitsuallikale kõige lähem andur, vaid häire kandub raadio teel elamu kõigisse teistesse anduritesse.

Vaata ka
Tulekahjuandur

Välislingid 
Suitsuanduri kasutamine

Andurid
Tuletõrje
Murumuna

Murumuna (Lycoperdon) murumunaliste sugukonda kuuluv seeneperekond.

Murumunade viljakehad on enam-vähem pirnjad. Eestis on leitud kümme liiki murumune, millest enamik on noorelt (kuni seene sisemus on valge) söödavad.

Liigid
Lycoperdon candidum  
Lycoperdon caudatum –  hallikas murumuna
Lycoperdon constellatum
Lycoperdon echinatum –  siiljas murumuna
Lycoperdon ericaeum –  nõmm-murumuna
Lycoperdon estonicum –  eesti murumuna
Lycoperdon excipuliforme –  sihvakas murumuna
Lycoperdon lividum –  väike murumuna
Lycoperdon mammiforme –  ebemeline murumuna
Lycoperdon molle –  pehme murumuna
Lycoperdon nigrescens –  mustjas murumuna
Lycoperdon norvegicum –  norra murumuna
Lycoperdon perlatum –  harilik murumuna
Lycoperdon pyriforme –  pirn-murumuna
Lycoperdon spadiceum
Lycoperdon umbrinum –  pruunikas murumuna

Murumunalised
Eesti seened
Püsiasustusega väikesaar

Püsiasustusega väikesaar on väikesaar Eestis, kus on aasta ringi inimasustus. Täpsemalt arvatakse sellesse nimistusse alla 100 km² suurused saared, kus elas eelneval aastal Rahvastikuregistri andmetel vähemalt kuue kuu jooksul püsivalt kokku vähemalt viis inimest.

Vastav nimestik vaadatakse üle kord aastas ning see on pidevas muutumises.

Alates 1. veebruarist 2022 on Eestis püsiasustusega väikesaarteks arvatud Abruka, Aegna, Heinlaid, Kesselaid, Kihnu, Kräsuli, Kõinastu, Manija, Naissaar, Piirissaar, Prangli, Ruhnu, Vilsandi, Vormsi ja Väike-Pakri. Varem on sinna nimekirja kuulunud ka Osmussaar.

Püsiasustusega väikesaared saavad riigilt toetust.

Viited

Välislingid 
 Püsiasustusega väikesaarte seadus

Saared
Tartu Lastekoor Maarjalill

Tartu Lastekoor Maarjalill on Tartu Karlova Gümnaasiumi koor. 

Maarjalill loodi 1991. aasta sügisel, kui senine koor Kurekell jagunes kaheks: 5.–7. klassi tüdrukud moodustasid lastekoori Maarjalill ja 8.–12. klassi neiud neidudekoori Kurekell.

Koori dirigent on 2012. aastast Vilve Maide, 2011. aastani dirigeeris Ave-Maria Sild. Maarjalille kontsertmeister on Merike Muttik.

Tunnustused
 1993. aastal kuldmedal koorikonkursilt Tampereen Sävel
 1997. aastal 2 hõbemedalit koorikonkursilt Tampereen Sävel
 2002. aastal esikoht rahvusvaheliselt jõululaulude konkursilt Turus, teise koha pälvis Ave-Maria Silla jõululaul "Jõululootus"
 2003. aastal teine koht rahvusvaheliselt koorikonkursilt "Tallinn 2003"
 2006. aastal esikoht üleriigiliselt lastekooride konkursilt Türil
 2007. aastal teine koht rahvusvaheliselt koorikonkursilt Daugavpilsis "Silver Bells"
 2007. aastal teine koht rahvusvaheliselt koorikonkursilt Bratislavas "Musica Sacra"
 2007. aastal teine koht Rahvusvahelise Ringhäälinguliidu (EBU) konkursi finaalilt Wuppertalis Saksamaal

Välislingid
 Maarjalill Tartu Karlova Gümnaasiumi kodulehel
 Raimu Hanson "Maarjalill ja Ellerhein tõid Eestile au ja kuulsust" Postimees, 17.10.2007

Tartu koorid
Veiko Jürisson

Veiko Jürisson (24. jaanuar 1956 Tallinn – 7. veebruar 2008) oli eesti näitleja, lavastaja ja riigiametnik.

Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri. Ta täiendas end aastatel 1978–1980 Moskva Malaja Bronnaja teatris. Aastal 1991 lõpetas ta Eesti Diplomaatide Kooli, veel õppis ta aastal 1992 Stanfordi ülikoolis majanduse ja rahvusvaheliste suhete erialal.

Ta töötas aastatel 1980–1982 Eesti Riiklikus Noorsooteatris ja aastatel 1982–1985 Eesti Riiklikus Nukuteatris. Ta oli aastatel 1985–1990 Kultuuriministeeriumi dramaturgiaekspert. Aastatel 1991–1992 oli ta Välisministeeriumi büroojuhataja ja aastatel 1992–1995 oli ta Kultuuri- ja Haridusministeeriumi kantsler.

Veiko Jürisson suri aastal 2008 ja ta on maetud Hiiu-Rahu kalmistule.

Lavastused
1977 Mati Unt "Madame Kollontai (doyen du corps diplomatique)"
1979 Miguel de Cervantes "Imeteater"
1983 Saulius Šaltenis "Jason"
1984 Leelo Tungal "Krants kuuse all"
1985 Vladislav Koržets "Koll Kalli"

Rollid teatrites
1976 Tammsaare/Kaarin Raid "Me otsime Vargamäed" (Vargamäe Andres)
1980 Anatoli Brežnev "Dixieland" (Üliõpilane)
1981 Eugene O'Neill "Elektra saatus on lein" (Peter Niles)
1983 Ellen Niit/Anni Kreem "Krõlliga ja Krõllita" (osaline)
1984 Priit Pedajas "Priidu viiul" (Kuningas ja Altilma kuningapoeg)

Viited

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Hiiu kalmistule maetud
Sündinud 1956
Surnud 2008
Ravimiamet

Ravimiamet (RA) on valitsusasutus, mille ülesanne on kaitsta elanikkonna ja loomade tervist tehes järelevalvet Eestis kasutatavate ravimite, sh veterinaarravimite üle. Ravimiamet kuulub Sotsiaalministeeriumi haldusalasse.

Asutuses on seitse osakonda (sh ravimiohutuse ja järelevalve osakonnad) ja ca 100 ametikohta. Enamik neist asub Tartus, kuid esindus on ka Tallinnas. Ameti peadirektor on Katrin Kiisk. Ravimiameti aadress on Nooruse 1, Tartu.

Ravimiamet loodi 1991. aasta 11. aprillis asutatud Eesti Ravimikeskuse registreerimis- ja kontrolliosakondade ning riikliku ravimifirma Eesti Farmaatsia kontrollanalüüsi laborite ja apteegiosakonna põhjal valitsuse määrusega 15. septembrist 1993 nr 282 Riigi Ravimiameti nime all. Selle esimene peadirektor oli Lembit Rägo.

Alates 4. oktoobrist 2021 on ameti peadirektor Katrin Kiisk, kes oli kohusetäitjana ametis olnud sama aasta 21. augustist. Enne teda oli peadirektoriks Kristin Raudsepp.

Viited

Välislingid
 Ravimiameti koduleht

Eesti riigiametid
Sotsiaalministeerium
Katrin Nielsen

Katrin Nielsen (sündinud 5. juunil 1958 Tallinnas) on eesti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog.

Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Aastatel 1976–1978 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat. Aastatel 1977–1978 tegi kaasa Pärnu teatri õppestuudios, 1982. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Ta töötas aastatel 1982–1998 Endla teatris, ta on teinud ka lavastusi. Ta on mänginud telelavastustes ("Koera süda", 1988) ja telesarjas "Õnne 13" (aastast 1993). Ta on juhendanud Pärnus kooliteatrit, tõlkinud ja kirjutanud teatriartikleid. Lühikest aega 1990. aastate teisel poolel töötas ta Pärnu Postimehe kultuuritoimetuse juhatajana.

2001. aastast töötab Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemias, õpetades teatri- ja draamaaineid. Lisaks arendab Eestis rakendusteatrit, korraldades selleteemalisi rahvusvahelisi teatrikonverentse ja koolitusi. 

Ta tõlgib erialakirjandust (nt "Draamakompass : protsessdraama käsiraamat" / Allan Owens & Keith Barber ; [tõlkija Katrin Nielsen], Tartu : Tartu Ülikool, 2014). 

Katrin Nielsen on olnud aastaid ASSITEJ (Association Internationale du Theatre pour l’Enfance et la Jeunesse; lastele ja noortele mängivate teatrite maailmaorganisatsiooni) Eesti Keskuse juht. 

Ta on Eesti lavastajate liidu liige ning Eesti teatri- ja draamahariduse seltsi asutajaliige.

Tunnustus
 1993 Ants Lauteri nimeline auhind

Isiklikku

Viited

Välislingid
 Katrin Nielsen Eesti Lavastajate Liidu kodulehel

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1958
Anhalt-Dessau

Anhalt-Dessau oli vürstkond ja hiljem hertsogkond Saksamaal. See loodi aastal 1396 pärast Anhalt-Zerbsti vürstkonna jagamist. Riigi pealinn oli Dessau. Anhalt-Dessau koges oma olemasolu ajal mitut jagamist Anhalt-Kötheniks, mis loodi esmakordselt aastal 1471. Vürstkonda jagati teist korda aastal 1544 Anhalt-Zerbstiga, loodi Anhalt-Plötzkau. Aastatel 1561 kuni 1603 oli Anhalt-Dessau Anhalt-Zerbsti vürsti valitsemise all ja aastal 1603 Anhalt-Dessau taasloodi ning see tõusis hertsogkonnaks aastal 1807. 

Pärast viimase Anhalt-Bernburgi hertsogi surma aastal 1863 läksid kõik Anhalti maad Anhalt-Dessau hertsogi valitsemise alla, kes võttis siis äsjaloodud Anhalti hertsogkonnas uueks tiitliks Anhalti hertsog.

Anhalt-Dessau vürstid 1396–1561 

 Sigismund I 1396 – 1405 
 Waldemar V 1405 – 1417 (kaasvalitseja)
 Sigismund II 1405 – 1452 (kaasvalitseja)
 Albrecht V 1405 – 1469 (kaasvalitseja)
 Georg I 1405 – 1474 
 Ernst I 1474 – 1516 
 Georg II 1474 – 1509 (kaasvalitseja) 
 Sigismund III 1474 – 1487 (kaasvalitseja)
 Rudolf IV 1474 – 1510 (kaasvalitseja)
 Johann IV 1516 – 1544 (kaasvalitseja)
 Georg III 1516 – 1544 (kaasvalitseja)
 Joachim I 1516 – 1561

Anhalt-Zerbstile aastal 1561.

Anhalt-Dessau vürstid 1603–1807 

 Johann Georg I 1603 – 1618 
 Johann Kasimir 1618 – 1660 
 Johann Georg II 1660 – 1693 
 Leopold I 1693 – 1747 
 Leopold II 1747 – 1751 
 vürst Dietrich regent 1751–1758 
 Leopold III 1751 – 1807

Tõusis aastal 1807 hertsogkonnaks.

Anhalt-Dessau hertsogid 1807–1863 

 Leopold III 1807 – 1817 
 Leopold IV 1817 – 1863

Nimetati aastal 1863 ümber Anhalti hertsogkonnaks.
Saksamaa ajaloolised riigid
Saksa-Rooma riigi valdused
Anhalti vabariik

Anhalti vabariik (saksa Freistaat Anhalt) moodustati pärast Anhalti hertsogi Joachim Ernsti troonist loobumist 12. novembril 1918, mis lõpetas Anhalti hertsogiriigi. See oli Saksamaa liidumaa Weimari vabariigi ajal. Mais 1932 tuli Anhaltis võimule Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei. 

Teise maailmasõja lõppedes, kui Saksamaa jagati okupatsioonitsoonideks, ühendati Anhalt Preisimaa Saksimaa provintsi põhiosaga, et moodustada Nõukogude administratsiooni juhitav Saksamaa Saksi-Anhalti liidumaa. See liidumaa kaotati aastal 1952, kuid taastati 1990. aastal pärast Saksamaa taasühinemist.

Anhalti peaministrid 

 1918–1919 Wolfgang Heine (SPD)
 1919–1924 Heinrich Deist (SPD)
 1924-1924 Willy Knorr (DNVP)
 1924–1932 Heinrich Deist (SPD)
 1932–1940 Alfred Freyberg (NSDAP – Gauleiter)
 1940–1945 Rudolf Jordan (NSDAP – Gauleiter)

Riigiasevalitsejad 

Reichsstatthalter Anhaltile ja Braunschweigile (peakorter Dessaus)

 1933–1935 Wilhelm Loeper
 1935–1937 Fritz Sauckel
 1937–1945 Rudolf Jordan

Maapäeva esimehed 

 1918–1928 Heinrich Pëus (SPD)
 1928–1932 Richard Paulick (SPD)
 1932–1933 Wolfgang Nicolai (NSDAP)

Weimari vabariik
Saksamaa ajaloolised riigid‎
Andrus Org

Andrus Org (sündinud 25. aprillil 1974) on eesti õpetaja ja kirjandusteadlane.

Org on õppinud Ülenurme Gümnaasiumis 1989–1992, Tartu Ülikoolis bakalaureuseastmes (eesti kirjandus ja teatriteadus) 1992–1998, samas õpetajakoolituses 1999–2000 ja magistrantuuris (eesti kirjandus) 1998–2001.  2001. aastal kaitses ta magistritöö "Ulmekirjandus: žanri dimensioonid" (juhendaja dotsent Epp Annus) ja 2017. aastal doktoritöö "Eesti ulmekirjanduse žanrid ja nende poeetika" (juhendaja professor Arne Merilai).

Ta on 2008. aastast Tartu Ülikooli lektor ja 1993. aastast Herbert Masingu Kooli õpetaja. 2007. aastast on ta põhikooli ja gümnaasiumi riikliku õppekava kirjanduse ainekava töörühma juht Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse juures. 2017. aastast juhib ta Innove õppekava arendamise keele ja kirjanduse valdkonna töörühma.

Andrus Org on avaldanud artikleid kirjanduse käsitlemisest koolis ja ulmekirjandusest.

2003. aastast kuulub ta Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni, 2009. aastast Eesti Kirjanduse Seltsi.

Artikleid
 Fantastic fiction in Estonian literature: fields of genres and their sources of influence. Martin Carayol (Toim.). Le fantastique et la science-fiction en Finlande et en Estonie (35–45). Paris: L'Harmattan, 2012
 Lammasinimene, liblikmees ja karunaine. Maagilisest realismist eesti kirjanduse näitel. Vabar, S. (Toim.). Luhtatulek. Ekslemisi Mehis Heinsaare tihnikutes (58–70). Tartu Ülikooli Kirjastus, 2011
 Plahvatus nullpunktis ehk Nullindate eesti noorteromaan. Haridus, 2/2011, 5–8
 Eduard Bornhöhe in the light of historical narratives. ELM: Estonian Literary Magazine, 31, 2010, 4–9
 Gümnaasiumi ainekava – kirjandusõpetus poeetika võtmes. Õpetajate Leht, 6, 2010, 16–17
 "Omadele sissekäik lubatud: Karl Ristikivi "Hingede öö" käsitlusvõimalusi koolis" Haridus 5-6/2007
 "Kuidas kirjutada tulevikku?" Keel ja Kirjandus, 3/2005, 236 – 240
 "Fiktsioonimaailmade metafoorne kohanemine: reaalsus fantastika liistul" Sarapik, V.; Kalda, M. (Toim.). Kohanevad tekstid (123–133). Tartu: Eesti Kirjandusmuuseum, 2005
 The Dimensions of the Contemporary Science Fiction Novel on the Basis of Examples from Estonian Literature. Interlitteraria, 9, 2004, 226 – 237
 "Ulmežanri piirjooni" Keel ja Kirjandus, 2001, nr 12, lk 825–839
 "Ulmežanri tüpoloogia: temaatika ja motiivistik" Keel ja Kirjandus, 2002, nr 8, lk 554–566; nr 9, lk 642–653
 "Ameerika-müüdi sünd: kas lummav pastoraal või karm wilderness?: Arthur Barlow' ja William Bredfordi reisikroonikate põhjal" Rmt: "Tekst ja loodus" Eesti Kirjanduse Selts, 2000, lk 82–91
 "Jalgpall on parem kui teater ehk Sporditeatri piirjooni" Rmt: "Teatrielu 2002" Eesti Teatriliit, 2003, lk 26–37

Viited

Välislingid
 Andrus Org Tallinna Ülikooli raamatukogu andmebaasis
 

Eesti kirjandusteadlased
Eesti õpetajad
Sündinud 1974
Anett Griffel

Anett Griffel (sündinud 8. novembril 1990) on Eesti modell.

Ta on töötanud muuhulgas DKNY, Diane von Furstenbergi, Doo.Ri, Jill Stuarti, Vera Wangi ja Vivienne Tami juures.

Griffel on õppinud Pärnu Ühisgümnaasiumis. 

Kooli ajal tegeles ta ratsaspordiga ning tuli Eesti juunioride sisemeistriks koolisõidus 2005. ja 2006. aastal hobusel Oxford. 2007. aastal loobus ta aga ratsaspordist päevapealt ning kolis Ameerikasse.

Isiklikku
Anett Griffeli ema on Pärnumaa ratsaspordiklubi Oxford juhataja Angela Griffel.

Viited

Välislingid

 Anett Griffel andmebaasis FMD
 Models.com
 Photos of Anett Griffel at style.com
 Kristin Kerem "Eesti sisemeistrid 2005 koolisõidus on Maria Chulets ja Anett Griffel" Lemmik.ee, 20. veebruar 2005
 "Anett Griffel võitis kulla" Pärnu Postimees, 29. aprill 2006

Eesti modellid
Sündinud 1990
Noor Ballett Fouetté

Tantsukool Noor Ballett Fouetté on Eesti erahuvikool, mis on pakub balletiõpetust.

Tantsukool Noor Ballett on loodud endise Fouetté Balletikooli pedagoogide ja lastevanemate poolt eesmärgiga pakkuda koolitust tantsuhuvilistele lastele. Alustati kursuste vormis 2003. aasta sügisel, 2004. aastal aga registreeriti end iseseisva MTÜ-na ja omandati huvikoolitusluba.

Kuigi põhitähelepanu on klassikalist tantsu ehk balletti heal tasemel õppida soovijatel, tegelevad kogenud tantsuõpetajad ka muude tantsustiilide eelistajate ja harrastustantsutreeningutel käijatega.

Fouetté Balletikooli – Eesti esimese eraballetikooli – asutasid 1992. aastal Tõnu ja Svetlana Veiler. 

Fouetté oli läbi aastate nii huvi- kui ka kutsekool, samuti täisprogrammiga üldhariduskool.

Välislingid
Kooli koduleht
Teisikud

"Teisikud" on 1982. aastal valminud Eesti Telefilmi mängufilm.

Osades
 Jaak Joala ‒ Toomas Aring, Mati Uibo
 Merle Talvik ‒ Tiina Salum, Heli Paal
 Robert Gutman ‒ Treener
 Lembit Ulfsak ‒ Tüürimees
 Eino Baskin ‒ Toimetaja
 Urmas Kibuspuu ‒ Silver
 Jüri Krjukov ‒ Ansambli administraator
 Ivo Eensalu ‒ Mehaanik
 Paul Poom ‒ Mehaanik
 Paap Kõlar ‒ Pillimees
 Sergei Pedersen ‒ Pillimees
 Nevil Blumberg ‒ Pillimees
 Raul Vaigla ‒ Pillimees
 Aare Põder ‒ Pillimees
 Salme Reek

Välislingid
Filmi kirje Rahvusringhäälingu arhiivis
Film ERR Jupiteris
Jubedad laadalaulud, metsik võttetempo ja kaklus Radari Aafrika reisi pärast Õhtuleht, 6. mai 2017

Eesti filmid
1982. aasta filmid
Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakond

Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakond on Tartu Linnavalitsuse osakond, mis korraldab kultuuri-, spordi- ja noorsootööd ning huviharidust ja -tegevust Tartu linnas. Kultuuriosakond haldab ka avalike kultuuriürituste andmebaasi Kultuuriaken.

Osakond asub aadressil Raekoja plats 12.

Osakonna struktuur
Kultuuriosakonnas koordineerivad tegevusi neli valdkonnajuhti: 
 kultuurivaldkonna juht
 spordivaldkonna juht
 huvihariduse ja -tegevuse valdkonna juht
 noorsootöö valdkonna juht

Allasutused
Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakonnal on 9 allasutust: Oskar Lutsu nimeline Tartu Linna Keskraamatukogu, Tartu I Muusikakool, Tartu II Muusikakool, Tartu Lastekunstikool, Tartu Mänguasjamuuseum, Tartu Linna Spordibaasid, Tiigi Seltsimaja, Lille Maja, Anne Noortekeskus ja Tartu Linnaajaloo Muuseumid.

Viited

Välislingid
 Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakond Tartu linna kodulehel
 Tartu Linnavalitsuse kultuuriosakonna põhimäärus (19. mai 2005)

Tartu linnavalitsus
Eesti kultuur