joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hiidrahn

Hiidrahn on rändrahn ümbermõõduga 25 või enam meetrit või ühe läbiva mõõtmega, mis on 10 või rohkem meetrit. Hiidrahnude maht jääb vahemikku 100 kuni 1200 m3, kuid nende allapoole maapinda või merepõhja jäävat osa on raske määratleda. 

Eesti ala suurim hiidrahn on Toodrikivi Keibu lahes Läänemaa põhjaranniku lähedal, kuid see jääb tervenisti allapoole merepinda ja tema täpsed mõõtmed pole teada. Hiidrahne on Eestis erinevatel hinnangutel 70 kuni 85, kogu ülejäänud Euroopa jäätumisalal aga vaid 6–8.

Vaata ka 
Eesti hiidrahnude loend

Kirjandus 
 Kalle Suuroja, "Hiidrahnud". Kirjastus Geotrail, Tallinn 2008, 192 lk

Välislingid
Rändrahnudelt rikkaim maa Euroopas Loodus, 1/2006
"Mitu hiidrahnu on Eestis?" Eesti Loodus, 28. veebruar 2022 

Rändrahnud
Geoloogia
Suffolk

Suffolk on krahvkond Inglismaal East Anglias Põhjamere ääres.

Suffolk jaguneb 7 omavalitsusüksuseks: 

 Ipswich
 Suffolk Coastal
 Waveney
 Mid Suffolk
 Babergh
 St Edmundsbury
 Forest Heath

Välislingid 

http://www.suffolk.gov.uk/

Inglismaa krahvkonnad
Fantoom tegutseb jälle

"Fantoom tegutseb jälle" (algupärase pealkirjaga "Fantômas se déchaîne") on 1965. aasta prantsuse mängufilm.

Film põhineb Pierre Souvestre'i ja Marcel Allaini romaanidel (1911–1914) ja nende varasematel ekraniseeringutel. Filmi peategelane on kaval meisterkurjategija Fantoom (Jean Marais), tema "vastane" on koomiline politseikomissar Paul Juve (Louis de Funès).

Film on järg filmile "Fantoom" ("Fantômas", 1965) ja sellele on tehtud järg "Fantoom Scotland Yardi vastu" ("Fantômas contre Scotland Yard", 1967).

Prantsusmaa filmid
1965. aasta filmid
Louis de Funès

Louis Germain David de Funès de Galarza (; 31. juuli 1914 Courbevoie, Hauts-de-Seine, Prantsusmaa – 27. jaanuar 1983 Nantes, Loire-Atlantique, Prantsusmaa) oli prantsuse komöödiafilminäitleja.

Tema vanemad olid pärit Hispaaniast, Sevillast, kuid emigreerusid 1904. aastal Prantsusmaale.
Tema isa oli Sevillas advokaat, kuid Prantsusmaal tegutses kui teemandilihvija.
Tema ema oli pärit Hispaaniast Galiitsiast ning tal olid ka portugali juured.
Louis' isa oli Carlos Luis de Funès de Galarza, hispaaniapäraselt Carlos Luis de Funes y de Galarza. De Funes on perekonnanimi, de Galarza emapoolse perekonna nimi. Louis de Funesi ema oli Leonor Soto Reguera, hispaaniapäraselt Leonor Soto y Reguera, kus Soto on perekonnanimi ja Reguera emapoolse perekonna nimi. De Funesid on Argonist pärit aadliperekond. Louis säilitas oma perekonnanimes isapoolse variandi põhjusel, et markii de Galarza perekond oli aadlikud, kes esivanemate kaudu pärit Itaaliast, Chierist ning kes Hispaanias teenisid välja markii tiili. Louis de Funesi emapoolne vanaisa Teolindo Soto y Barro oli Hispaaniast, Galiitsiast pärit poliitik. Ta oli saadik Lugost ja senaator Pontvedrast. Ta oli Hispaania kuningliku perekonna usaldusalune ja kuningate Alfonso XII ning Alfonso XIII lähedane kaastöötaja. 
Louis de Funesi esimene abikaasa oli Germaine Louise Élodie Carroyer, kellest lahutas 1942. aastal. 1943. aastal abiellus ta Jeanne Augustine de Barthélemy de Maupassant'iga, kelle vanaonu oli Guy de Maupassant. Esimest abielust on ta poeg Daniel, teisest abielust pojad Patrick ja Olivier.
Tema näitlemisstiili iseloomustavad ülienergilisus ja kannatamatus, samuti grimassid.

Tema tuntuim roll oli sandarm Ludovic Cruchot Sandarmi-seeria filmides.

Prantsusmaa filminäitlejad
Sündinud 1914
Surnud 1983
Nynäshamn

Nynäshamn on linn Rootsis Södermanlandi maakonnas Stockholmi läänis, Nynäshamni valla keskus.

Viited

Rootsi linnad
Stockholmi lään
H

H (h) on eesti tähestiku ja ladina tähestiku ning paljude teiste ladina kirja kasutavate keelte tähestike täht.

Ladina tähestiku täht H on tulnud kreeka tähestiku tähest eetast.

Ajalugu

Tähised ja lühendid
h on heli si tähtnimetus.
h on tunni tähis.
h on mõõtühikute detsimaaleesliite hekto- tähis.
h on Plancki konstandi tähis.
H on henri tähis.
H on vesiniku keemiline sümbol.
H on erakonna Høyre lühend Norras.

Vaata ka 
h Magazine, USA-s 2007. aastast ilmuv meelelahutusliku sisuga ajakiri
 H-paat

Tähestikutähed
Tiia-Ester Loitme

Tiia-Ester Loitme (sündinud 19. detsembril 1933) on eesti koorijuht ja pedagoog.

Tiia-Ester Loitme alustas muusikaõpinguid Tallinna Riikliku Konservatooriumi juurde kuulunud muusikakoolis, kus õppis aastatel 1944–1949 Erika Franzi juhendamisel klaverit. 1949. aastal katkestas õpingud küüditamine Venemaale Krasnojarski kraisse. 1956 naasis Loitme Eestisse. 1965. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi Gustav Ernesaksa dirigeerimisklassis.

Aastal 1970 alustas Tiia-Ester Loitme Heino Kaljuste kõrval tööd tütarlastekoori Ellerhein dirigendina. Töötas samal ajal ka Tallinna 7. Keskkooli muusikaõpetajana ja juhatas kooli koori.

Aastatel 1975–1981 töötas Tiia-Ester Loitme õppejõuna Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, 1980. aastal stažeeris Moskva Riiklikus Konservatooriumis V. Sokolovi dirigeerimisklassis. 

Alates 1987. aastast töötab Tiia-Ester Loitme taas Tallinna Inglise Kolledžis muusikaõpetajana. 

Aastatel 1989–2012 oli ta Ellerheina peadirigent. 2017. aastal nimetati koori audirigendiks. Tiia-Ester Loitme juhtimisel on Ellerhein võitnud mitu rahvusvahelist konkurssi.

Tiia-Ester Loitme on olnud Eesti üld- ja koolinoorte laulupidudel laste- ja naiskooride juht ja üldjuht. Koos Heino Kaljustega on ta koostanud keskkooli muusikaõpikuid.

Tunnustus
1995 Gustav Ernesaksa koorimuusika preemia
1997 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
1998 Tallinna teenetemärk
1999 Aasta naine
2002 Aasta õpetaja
2002 Hea õpetaja
2002 Tallinna aukodanik
2003 Heino Kaljuste nimeline stipendium
2003 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (Eesti koorimuusika rahvusvaheline tutvustamine)
2004 Vabariigi Presidendi hariduspreemia
2004 Grammy auhind
2005 Valgetähe III klassi teenetemärk
2008 Jaapani Tõusva Päikese orden
2009 Aasta muusik
2011 Eesti Vabariigi kultuuripreemia elutöö eest

Viited

Välislingid
 Teet Korsten. Tiia-Ester Loitme: mina oma seltskonnaga ei taha olla mingi Nokia Põhjarannik, 27. aprill 2004
 Madis Jürgen. ELU ÜHES PÄEVAS: Tiia-Ester Loitme Eesti Ekspress, 2. detsember 2004
  Jaapan annab Tiia-Ester Loitmele ordeni, Postimees, 12. detsember 2008
 Kadri Ratt. Aasta Muusik 2008 on Tiia-Ester Loitme EPL, 6. jaanuar 2009
 "Ärge laulge nagu tiisikushaige konn supis!" Eesti Ekspress, 8. jaanuar 2009
 Jaanus Kulli. Dirigent Tiia-Ester Loitme: "Koorijuhtimine on ju nii lihtne!" Õhtuleht, 12. jaanuar 2009
 Maris Meiessaar. Tiia-Ester Loitme - Dirigeerimatu dirigent EPL, 31. jaanuar 2009
 

Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Tallinna aukodanikud
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1933
Turjekeldri juga

Turjekeldri juga (ka: Turje kelder, Turjekelder) asub Harju maakonnas Kuusalu vallas, Kuusalu–Leesi maantee lähedal. 

Turje kelder on ühtlasi Lahemaa neljas juga: vesi langeb nelja meetri kõrguselt pakerordi lademe liivakivikaldast. Joa teeb erandlikuks see, et ta on üks vähestest liivakivilt laskuvatest jugadest; valdavalt langevad meie joad paeastangult.

Juga toitub Tsitre klindisaare platoolt alguse saavast Turje ojast. Joa kõrgus on ligi 5 meetrit. Kõrgeimast astangust jõe vastuvoolu suunas asub veel väiksemaid – 0,2–0,5 m – astanguid. 

Joa all asub Turjekeldri koobas, millega on seotud palju legende.  Koopa on moodustanud sealt väljanõrguv põhjavesi (Turjekeldri allikas). Koobas on nime saanud üleval klindil asuva Turje pere järgi.

Vaata ka
Eesti jugade loend

Viited

Välislingid 

 

Eesti joad
Eesti koopad
Kuusalu vald
Gustav (Vasa prints)

Gustav (9. november 1799 Stockholm, Rootsi – 5. august 1877 Pillnitz, Saksamaa) oli Rootsi kuninga Gustav IV Adolfi ja Badeni Fredrika ainus poeg.

Tema isa kukutati troonilt 13. märtsil 1809 ning pere saadeti eksiili. Gustav oli sel ajal kümneaastane. Gustaviaanlik partei püüdis 1809 ja 1810 tunnustada Gustavit kroonprintsina, kuid edutult. Viini kongressil tehtud otsuste järgi ei lubatud Vasa dünastia taastamist, seadustades Bernadotte'i dünastia valitsemise Rootsis.

1816. aastal sai Gustav Itterburgi krahviks. Sõjaväes teenis Gustav Austrias ohvitserina. 1829. aastal andis Austria keiser Franz I talle Vasa printsi tiitli. 1836. aastal sai temast Austria sõjaväes feldmarssal-leitnant.

1828. aastal kihlus ta Madalmaade printsessi Mariannega, kuid poliitilistel põhjustel pidi ta kihluse katkestama.

9. novembril 1830 abiellus Gustav Karlsruhes oma nõo, Badeni printsessi Luisega. Neil sündisid järgmised lapsed:

Louis (sündinud 1832 – surnud 1832), suri varsti pärast sündimist;
Vasa printsess Carola (5. august 1833 – 15. detsember 1907), Saksimaa kuninganna.

Ta protesteeris Oscar I trooniletõusmise vastu 1844. aastal ja Karl XV trooniletõusmise vastu 1859. aastal, kuid Oscar II vastu 1872. aastal enam mitte. 1877. aastal, vahetult enne surma, külastas ta Rootsit.

Gustav suri 5. augustil 1877 Saksamaal ning 1884. aastal toodi tema ja ta poja säilmed Stockholmi ning maeti Gustav IV Adolfi kõrvale.

Vasad
Sündinud 1799
Surnud 1877
Venemaa õhudessantväed

Venemaa õhudessantväed (vene keeles Воздушно-десантные войска, lühend ВДВ) on Venemaa relvajõudude kiirreageerimisjõud.

Ajalugu 
Neid peetakse eliitvägedeks. NSV Liit oli esimene riik, mis omale õhudessantväed moodustas. Alates 1930. aastast olid NSV Liidul suurimad õhudessantväed maailmas.   

Alates 2007. aastast kuni 6. maini 2009 oli õhudessantvägede juhataja kindralleitnant Valeri Jevtuhhovitš, alates 24. maist 2009 kuni 4. oktoobrini 2016 Vladimir Šamanov, alates 4. oktoobrist 2016 Andrei Serdjukov.

Koosseis
45. eriotstarbeline üksik kaardiväebrigaad, Kubinkas
76. õhudessantdiviis Pihkvas
7. ründedessantdiviis Novorossiiskis
56. kaardiväe ründedessantpolk Feodossijas
247. kaardiväe õhudessantpolk Stavropolis
98. õhudessantdiviis Ivanovos
 331. kaardiväe õhudessantpolk Kostromas
106. õhudessantdiviis
31. üksik õhudessantbrigaad Uljanovskis (1998. aastani 104. õhudessantdiviis)
83. üksik õhudessantbrigaad Ussuriiskis
11. üksik õhudessantbrigaad Ulan-Udes
38. üksik sidepolk
45. üksik luurepolk Moskvas

Õppeasutused 
  242. väljaõppekeskus Omskis

Viited

Välislingid
Vene õhudessantvägede kodulehekülg
Airborne Assault Troops Globalsecurity.com
 http://desantura.ru/
Denes Kattago, Vene eliitväelased palusid presidendilt ja patriarhilt kaitset, www.DELFI.ee, 18. oktoober 2010

 
Venemaa relvajõud
Venemaa sõjandus
Mart Laga

Mart Laga (15. mai 1936 Tartu – 27. november 1977 Tartu) oli eesti ja Nõukogude Liidu korvpallur. 

Ta õppis Tartu 1. keskkoolis, treenis Harri Russaku ja Georg Rekkeri käe all. 16-aastaselt arvati ta Nõukogude Liidu korvpallikoondise kandidaadiks, 17-aastaselt tuli ta Eesti NSV noortekoondise koosseisus Nõukogude Liidu meistriks ja kutsuti koondise treeningutele. Aastal 1956 võitis ta AKSK meeskonna koosseisus Nõukogude Liidu meistrivõistlustel hõbeda, 1955 Nõukogude Liidu koondises Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali, 1957. aastal tuli Euroopa meistriks. 

Tromboos sundis Mart Laga noorelt tõsisemast sportimisest loobuma, Eestis mängis ta 1965. aastani veel Tartu võistkondades, kuid siis tegi korvpalliga lõpparve. 

Pikk (196 cm) ja mitmekülgne noormees saavutas häid tulemusi ka kõrgushüppes ning ketta- ja vasaraheites. Tal oli väga hea hüppevõime. Väidetavalt on Mart Laga esimene Eesti korvpallur, kes on mängus surunud palli pealt korvi (1953 Riias NSV Liidu meistrivõistlustel). Paljud peavad teda läbi aegade andekaimaks Eesti korvpalluriks, kes võinuks läbi lüüa ka NBAs. Probleeme oli tal aga distsipliiniga, samuti alkoholiga. Tema varajase surma põhjusekski on peetud liigset alkoholilembust.

Tunnustused
1956 NSV Liidu meistersportlane

Välislingid
 
Mart Laga sporditulemused

Eesti korvpallurid
Nõukogude Liidu korvpallurid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 1977
Kavadi järv

Kavadi järv (ka Kavati järv, Uue-Saaluse järv, Mäejärv, Kavadi Ülajärv) asub Võru maakonnas Rõuge vallas Uue-Saaluse külas.

Järv asub Haanja kõrgustikul. Praeguse kuju sai Kavadi järv 1880. aastal, mil väljavoolu tõkestamise tulemusena liitusid kolm tollast väikejärve, moodustades ühtse Kavadi järve.

Järves on neli saart, Vabrikusaar, Lehesaar ja veel kaks võsastunud saart. Esineb ka ujuvsaari.

Tüpoloogiliselt on Kavadi järv poolhuumustoiteline. Taimestik on liikide arvu poolest keskmine: esineb 15 liiki makrofüüte.

Kaladest domineerib särg, mõnevõrra vähem on latikat, ahvenat, hauge, koha, linaskit. Püütud on ka kiiska, lutsu, roosärge jt.

Pilte

Kasutatud kirjandus
Aare Mäemets, "Eesti NSV järved ja nende kaitse", Tallinn 1977.

Välislingid
 

Rõuge valla järved
Saare järv

Saare järv (ka: Saarjärv, Saarejärv, Saaremõisa järv) asub Jõgevamaal Mustvee vallas Saarjärve külas.

Järv asub Vooremaa kaguosas. Järvest umbes 2,5 km ida pool asuvad Jõemõisa ja Kaiu järv.

Taimestik on liigirikas: esineb 25 liiki makrofüüte.

Kaladest domineerib latikas, mõnevõrra vähem on särge, roosärge, hauge, nurgu, linaskit, kokre jt.

Saare järv ja seda ümbritsev mets võeti kaitse alla 1968. aastal loodud Saare järve kaitseala loomisega. 2005. aastal korraldati kaitseala ümber Saarjärve looduspargiks.

Vaata ka 

Eesti järvede loend

Mustvee valla järved
Kaanid

Kaanid (Hirudinea) on rõngusside hõimkonda kuuluvad loomad. Nad võivad elada mage-, merevees ja maal. Maailmas elab umbes 400 liiki kaane.

Kaanide iseloomulikuks tunnuseks on keha ees- ja tagaosas olev iminapp, millega nad kinnituvad substraadile. Kaanidel on 33 kehalüli ja hästi arenenud lihastik. 

Kaanid toituvad peamiselt väikestest selgrootutest, mõnikord langeb nende saagiks suuremaid selgrootuid, näiteks vihmaussid. Kaanidele on iseloomulik ka teiste loomade verest toitumine. Kõige sagedamini imevad nad verd kaladelt ja kahepaiksetelt, harvem veekogu kaldale tulnud suurematest loomadest. Saaklooma kehale eritavad nad vere hüübimisvastast ensüümi hirudiini.

Eestis elavatest kaanidest on levinumad hobukaan (Haemopis sanguisuga), pisikaan (Helobdella stagnalis), kalakaan (Piscicola (Ichthyobdella) geometra) ja lamekaan (Glossiphonia complanata). Eestis leidub vaid üks verdimev kaan – apteegikaan (Hirudo medicinalis), keda ajalooliselt – harvem tänapäeval – on kasutatud meditsiinis.

Paljunemine 
Kaanid on hermafrodiitsed ehk mõlemasoolised organismid – ühes kaanis on nii emas- kui isassuguelundid.

Kaanid paljunevad suguliselt. Kaanide suguavad (emas- ja isassuguava) asuvad üldjuhul eespool keha keskkohta. Üks kaan toimetab oma seemnerakud teise kaani emassuguavasse, kus toimub sisemine viljastus. Seejärel munetakse viljastunud munad kookonisse, mis hiljem koos kaani vööga eraldub kehast.

Sugukondi 
Siin on loetletud sugukondi, mille esindajaid leidub ka Eestis.
Hirudinidae (kirjukaanlased)
Piscicolidae (kalakaanlased)
Glossiphoniidae (lamekaanlased)
Erpobdellidae (ahaskaanlased)

Pilte

Rõngussid
Champagne'i Adèle

Champagne'i Adèle, Prantsusmaa kuninganna (ka Adelaide, Alix) (u 1140 – 4. juuni 1206) oli Prantsuse kuninganna. 

Tema isa oli Champagne'i krahv Theobald II ja ema Kärnteni Mathilde.

Abielu ja lapsed
1160 abiellus ta Prantsusmaa kuninga (1137–1180) Louis VII-ga, kellega sai kaks last.

Philippe Auguste (1165–1223), kes oli Louis VII ainus poeg, Prantsusmaa kuningas aastail 1180–1223.
Agnes (1171 – pärast 1204), hilisem Bütsantsi keisrinna Alexios II Komnenosega ja Andronikos I Komnenosega.

Kuninganna roll
Ta oli poliitiliselt aktiivne, kaasates Prantsuse poliitikasse ka oma vennad: Champagne'i krahvi Henry I, Blois' krahvi Theobald V ja Williami (Reimsi peapiiskop). Henry ja Theobald abiellusid Louis VII ja ta esimese naise, Akvitaania Eleanori tütardega. Kui Artoisi troonipärija Hainaut' Isabelle abiellus Adèle poja Philippe Augustega, hakkasid Adèle ja ta vennad kartma oma positsiooni nõrgenemist. 

Adèle sõlmis liidu Burgundia hertsogi Hugh III, Flandria krahvi Flandria krahv Philipiga ning püüdis saada isegi Saksa-Rooma keisri Friedrich I Barbarossa poolehoidu. Sellest hoolimata puhkes 1181. aastal sõda ning lõpuks pidi Philippe Auguste 1184. aastal Hainauti Isabellest lahutama.

Kuigi pärast poeg Philippe'i kuningaks saamist 1180 Adèle mõjuvõim vähenes, valitses ta 1190. aastal regendina, kui Philippe II oli Kolmandas ristisõjas. Kui Philippe II 1192. aastal naasis, taandus Adèle avalikust elust, kuid osales mitme kloostri rajamisel.

Surm
Adèle suri 4. juunil 1206 ja maeti Pontigny kloostri kirikusse Auxerre lähedal.

Vaata ka
Prantsusmaa kuningriik
Prantsusmaa inimesed
Surnud 1206
Sündinud 1140. aastatel
Terminaator: Lunastus

"Terminaator: Lunastus" (originaalpealkirjaga Terminator Salvation) on 2009. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide ulmemärul, mille lavastas McG.

Osatäitjad 
Christian Bale (John Connor)
Sam Worthington (Marcus Wright)
Anton Yelchin (Kyle Reese)
Bryce Dallas Howard (Kate Connor)
Moon Bloodgood (Blair Williams)
Common (Barnes)
Helena Bonham Carter (dr Serena Kogan)
Roland Kickinger (T-800 mudel 101)
Jadagrace Berry (Star)
Michael Ironside (kindral Ashdown)
Linda Hamilton (Sarah Connori hääl; tunnustamata)

Välislingid 

 Stuudio Warner Brothersi koduleht.
 Stuudio Sony Picturesi koduleht.

Ameerika Ühendriikide filmid
Ulmefilmid
Märulifilmid
2009. aasta filmid
Delicious Tour

"Delicious Tour" on esimene Jeanette Biedermanni DVD.

Lugude nimekiri
"Intro"
"How It’s Got To Be"
"No Love"
"Will You Be There"
"Oh Shit I Love You"
"So Deep Inside"
"My Guy"
"Las Vegas Medley"
"Marilyn Monroe Medley"
"All By My Self"
"As Long As We’re Young"
"No Style"
"Go Back"
"No More Tears"
"Sunny Day"
"Amazing Grace"

DVD Boonus
Lava taga
Eksklusiivsed intervjuud
Kontserti tegemine
Tuuri tegemine
Jeanette Las Vegases
Jeanette New Yorgis
Jeanette'i muusikavideod
Spezieller Zugang ins Web

Jeanette Biedermanni albumid
Jean-Claude Van Damme

Jean-Claude Van Damme (pärisnimega Jean-Claude Camille François Van Varenberg; sündinud 18. oktoobril 1960 Sint-Agatha-Berchemis Brüsselis Belgias) on võitluskunstide harrastaja ja filminäitleja, eriti tuntud action-filmide kangelasena.

Filmograafia näitlejana

Välislingid

Belgia näitlejad
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1960
Kurtna Nõmmejärv

Kurtna Nõmmejärv (ka: Nõmmjärv, Nõmmejärv, Kurtna Nõmme järv) asub Ida-Virumaal Alutaguse vallas Konsu külas. Järv kuulub Kurtna järvestikku.

Järve lähedal asuvad Kurtna Mustjärv ja pisut kaugemal Niinsaare järv. Järve kaldad on enamjaolt turbased, idakallas on kohati liivane.

Taimestik on liikide arvu poolest keskmine: esineb 19 liiki makrofüüte.

Kaladest esineb särge, roosärge, haugi, vähem on ahvenat, kiiska, linaskit jt.

Alutaguse valla järved
Kurtna järvestik
Päidre järv

Päidre järv (ka: Tagametsa järv) on looduslik järv Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vardi ja Päidre külades.

Järve pindala on 21,7 ha, keskmine sügavus 2,5 m, suurim sügavus 3,6 m, pikkus 930 m, laius 450 m, kõrgus merepinnast 49 m, vee maht 820 000 m³ ja veevahetus 5 korda aastas. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.

Limnoloogilise tüübi järgi on veekogu makrofüüdijärv ehk suurtaimerikas järv. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Päidre järve voolab 300 meetrit loode pool asuvast Turva järvest lähtuv Vaheoja. Järvest voolab läbi lõuna poolt lähtuv 5,1 km pikkune Päidre oja ja suubub ca 500 m lääne pool Vardi ojasse.

Kaladest domineerib latikas, vähem on särge, hauge, kiiska ja ahvenat.

Vaata ka 
Turva järv
Päidre oja
Päidre küla
Vardi küla

Viited

Välislingid

Viljandi valla järved
Pärnu alamvesikond
Moskiitolased

Moskiitolased (Phlebotomidae) on sugukond sääselisi, kes elavad peamiselt troopikas ja subtroopikas ja kes imevad verd. 

Moskiitode emastele on vere imemine hädavajalik, ilma selleta nende munad ei valmiks. Kõik moskiitolaste liikide emased on vereimejad. Isased toituvad nektarist. Moskiitod on ainult öise aktiivsusega, päeval poevad nad peitu. Moskiitodele sobivad vere imemiseks kõikvõimalikud selgroogsed kahepaiksetest imetajateni, samuti ründavad nad inimesi. Moskiitod on sageli ohtlike haiguste nagu elevantsustõbi (elefantiaas), leišmaniaas jt levitajateks.

Erinevalt teistest verdimevatest sääselistest ei ole moskiitod seotud veega, nende vastsed elavad niisketes orgaanilistes jäätmetes nagu sõnnik, prügi, metsakõdu jne.

Varasemates liigitustes olid moskiitolased liigitatud kui sugukonna Psychodidae alamsugukond.

Ajaloos ja geograafias tuntakse Moskiitoranniku nime all Nicaragua ja Hondurase idarannikut, kus on ürgne troopiline loodus ja suhteliselt vähe elanikke (peamiselt põlishõimud, sh miskito, tawakha, rama ja sumo indiaanlased).

Sääselised
Hurmaa

Hurmaa ehk kakiploom ehk kaki on idadiospüüri vili, botaaniliselt mari.

Ajalugu 
Hurmaad pärinevad arvatavalt Hiinast. Viljad on olnud eelajaloolisel perioodil oluliseks toiduallikaks nii Hiinas, Koreas kui ka Jaapanis. Looduslik idadiospüür kasvab Hiina metsades ja selle vilju on esmakordselt kirjeldatud umbes aastal 2000 eKr. Puud viidi kultuuri 5. või 6. sajandil.

Kultivarid 
Tänapäeval tuntakse maailmas üle 2000 idadiospüüri kultivari, mida kasvatatakse lähistroopilises kliimavöötmes ja parasvöötmes. Lõviosa maailma kogutoodangust annavad vähesed kultivarid. Hiinas, Koreas ja Jaapanis kasvatatud hurmaad annavad peaaegu 90% maailma kogutoodangust.

Viljade välimus ja valmimine 
Hurmaade värvus on sõltuvalt kultivarist oranžikaspunane kuni kollakasoranž. Viljad valmivad tavaliselt viie kuu jooksul pärast õitsemist, tavaliselt oktoobris. Kasvuhoones kasvatatud taimedel on võimalik esimest saaki saada kaks kuud varem – augusti keskel. Küpse vilja mass on tavaliselt vahemikus 100–300 (400) grammi ning küpsust kontrollitakse sageli suhkrusisalduse määramisega.

Parkainete mõju kaotamine 
Noor ja alles kasvav hurmaa on temas sisalduvate lahustuvate parkainete tõttu eriti adstringeeriva toimega (kudesid kokkutõmbav). Teatud kultivaridel vähenevad või kaovad need omadused vilja valmimisel. Ülejäänud sortidel tuleb kootavat toimet vähendada viljade töötlemisega. Puuviljakasvatajad kasutavad protsessi läbiviimiseks süsinikdioksiidi. Valminud viljad hoitakse 24 tundi 90–100% CO2 keskkonnas konstantsel temperatuuril (25 °C). Parkainete koagulatsiooniprotsessi lõpetamiseks lastakse viljadel veel 24–48 tundi veel 20° juures tavalises õhus seista. Mõnikord lisatakse protsessi kiirendamiseks ja vilja tekstuuri paremaks väljatoomiseks süsihappegaasile veel etanooli auru. Alternatiivset meetodit kasutatakse kasvuhoones kasvatavatel viljadel. Parkainete mõju kaotamiseks seotakse (vahetult enne viljade valmimist) puu otsas rippuvate viljade ümber polüetüleenist kotid, kuhu lisatakse veidi etanooligeeli. Sellise meetodiga kaotab hurmaa vintsked omadused 1–2 ööpäevaga.

Tootmine ning värskete hurmaade toiteväärtus ja biokeemiline koostis

Viited

Välislingid 

 Robert Aps "Hurmaa ühendab kasuliku ja maitsva" Tervistav!/Postimees
Puuviljad
Venemaa kosmoseväed

Venemaa kosmoseväed (vene keeles Космические войска России) on osa Venemaa relvajõudududest.

Kosmoseväed eraldati omaette väeliigina õhuvägedest 1992. aastal. 1997 liideti kosmoseväed strateegiliste raketivägedega ning 2001. aastal loodi taas eraldi väeliigina. 1. detsembrist 2011 loodi kosmosevägede asemele õhu-kosmosekaitseväed (Войска воздушно-космической обороны). 1. augustil 2015 eraldati Venemaa kosmoseväed taas iseseisvaks väeliigiks. 

Kosmosevägede peamisteks asukohtadeks on olnud Baikonuri kosmodroom, Plessetski kosmodroom ja Svobodnõi kosmodroom. Kosmosevägede alluvuses on ka Qəbələ radarijaam Aserbaidžaanis ja jälituskompleks Okno Tadžikistanis Nureki lähedal.

Kosmosevägede ülesandeks on koguda infot võimaliku raketirünnaku kohta Venemaa vastu ja edastada see riigi juhtkonnale, rakettide tõrje ja satelliitide haldamine. Venemaa satelliitide arv ületas 2007. aasta lõpuks saja piiri, neist 40 on puhtalt kaitseotstarbelised. Kosmoseväed arendasid GLONASSi positsioneerimissüsteemi, mis pidi hakkama konkureerima GPS-süsteemiga.

Kosmosevägede ohvitsere õpetati välja Peterburis asuvas Možaiski nimelises sõjalises kosmoseakadeemias.

2004–2008 oli kosmosevägede juhataja kindralpolkovnik Vladimir Popovkin. 2008–2011 oli kosmosevägede juhataja kindralmajor Oleg Ostapenko. Alates kosmosevägede taasloomisest 2015. aastal on neid juhtinud Aleksandr Golovko.

Viited

Välislingid 

http://web.archive.org/20070123085931/www.mil.ru/848/1045/1276/index.shtml

Venemaa relvajõud
Viktor Tsoi

Viktor Tsoi (vene keeles Виктор Робертович Цой; 21. juuni 1962 Leningrad – 15. august 1990 Sloka-Talsi maantee 35. kilomeeter; 2,5 km Ķesterciemsi külast Tukumsi rajoonis, tänapäeva Sēme vallas) oli vene laulja, laulukirjutaja ja näitleja, vene rokkmuusika üks alusepanijaid. Ta isa oli Kasahstanis sündinud korealane ja ema venelane.

Venemaal on olnud vähe lauljaid, kes on nii noorelt oma põlvkonna ikooniks kujunenud ja kellel on olnud nii tohutu mõju oma žanrile ja inimestele.

Viktor Tsoi asutas 1982. aastal rokkansambli Kino, olles ansambli juht ning kõigi laulude sõnade ja peaaegu kõigi laulude muusika autor. Ta oli ka ansambli solist ja mängis rütmikitarri. Bändi teised liikmed aeg-ajalt vahetusid. Pärast Tsoi surma läks ansambel laiali.

1988. aastal valmis film "Igla" (Nõel), kus Tsoi mängis peaosa ja oli ühtlasi helilooja. See oli üks esimesi filme NSV Liidus, mis tõstatas narkomaania ja narkootikumide äriga seotud organiseeritud kuritegevuse probleemi. Selle filmi eest valiti Tsoi 1989. aastal aasta parimaks meesnäitlejaks NSV Liidus. Film võitis 1990. aastal Nürnbergi filmifestivalil peaauhinna.

Tsoi oli abielus Marianna Tsoiga. Abielust sündis 1985. aastal poeg Aleksandr. 1987. aastal jättis Viktor oma naise ja poja maha ning läks teise naise Natalja Razlogova juurde, kuid tema abielu ei lahutatud.

Viktor Tsoi hukkus autoõnnetuses, sõites oma Moskvitš 2141-ga sisse vastutulevale liinibussile Ikarus-250. Ta oli õnnetuse ajal täiesti kaine, ajurakkude analüüs näitas, et ilmselt jäi ta kurnatuse tõttu rooli taga magama. 

Viktor Tsoi maeti Peterburi Bogoslovskoje kalmistule. Kohe sai hauast palverännu koht, nii nagu Jim Morrisoni hauast Pariisis.

Filmograafia

Viited

Kirjandus
Виктор Цой. Звезда по имени Солнце: стихи, песни, воспоминания. ЭКСМО-ПРЕСС, 2000, 415 lk. ISBN 5-04-005924-8
Марианна Цой, Александр Житинский. Виктор Цой: стихи, документы, воспоминания. Серия "Звезды рок-н-ролла". Новый Геликон, 1991, 366 lk.  ISBN 5-85-395-018-5

Artiklid
Artjom Troitski: Viktor Tsoi oli suur ja romantiline kangelane. – Eesti Päevaleht, 20. juuni 2007.

Välislingid 

kinoman.net Ansamblile "Kino" ja Viktor Tsoile pühendatud veebisait (vene keeles)
Группа "Кино" Ansambel "Kino" kroonika, fotoalbum, fonoteek, mälestused Viktor Tsoist jm (vene keeles)
Группа "Кино": Киномания в сети Ansamblile "Kino" ja Viktor Tsoile pühendatud parimate veebisaitide lingid (vene keeles)
Viktor Tsoi haud wikimapia.org
Kino Sõprus toob ekraanile filmi, mis rokkis katki Nõukogude Liidu www.elu24.ee (Film "Assa" on lugu Viktor Tsoist ja tema ansamblist "Kino")
Kino solisti Viktor Tsoi sünnist möödus 50 aastat uudised.err.ee (video)

Venemaa lauljad
Venemaa muusikud
Sündinud 1962
Surnud 1990
Tartu linna aukodanik

Tartu linna aukodanik on Tartu linna aunimetus, mis antakse erilise auavaldusena inimesele, kes on elutööga osutanud Tartule väljapaistvaid teeneid. Nimetusega kaasneb alates 1996. aastast aumärk Tartu Suurtäht).

Tartu aukodaniku nimetust koos Tartu Suurtähega antakse Tartu linnavolikogu otsusel kord aastas. Nimetused ja aumärgid antakse üle Tartus toimuval pidulikul kontsertaktusel igal aastal enne vabariigi aastapäeva, 22. või 23. veebruaril.

Tartu aukodaniku kandidaate võivad esitada ka linlased.

Tartu aukodanikud enne Teist maailmasõda 
 1939 Konstantin Päts
 1939 Jaan Tõnisson

Tartu aukodanikud nõukogude ajal 
 1980 Harald Haberman
 1980 Ivan Talja
 1980 Sergei Demidov
 1982 Paul Ariste
1983 Richard Ritsing
 1984 Kaarel Ird

Tartu linna aukodanikud 

1993 Voldemar Vaga
1999 Viktor Masing

Tartu linna aukodanikud ja Tartu Suurtähe kavalerid 

 1996 Ilmar Kullam 
 1996 Harald Keres 
 1999 Juhan Peegel 
 1999 Aleksander Elango 
 2000 Sulev Vahtre 
 2000 Rein Kirsipuu 
 2000 Richard Villems 
 2001 Helend Peep 
 2001 Tullio Ilomets 
 2001 Valve Saarma
 2002 Hando Runnel 
 2002 Uno Uiga 
 2003 Karl Kull 
 2003 Jaan Kaplinski 
 2003 Erast Parmasto 
 2004 Ain-Elmar Kaasik 
 2004 Alo Ritsing 
 2004 Jaan Einasto 
 2005 Aadu Regi 
 2005 Udo Tiirmaa 
 2005 Endel Laas 
 2006 Hans-Voldemar Trass
 2006 Lembit Eelmäe 
 2006 Helju Vals 
 2007 Atko-Meeme Viru
 2007 Erich Kõlar 
 2008 Mati Karelson 
 2008 Vaike Uibopuu 
 2008 Lembit Allikmets 
 2009 Jüri Kärner 
 2009 Martin Kutman 
 2009 Arnold Rüütel 
 2010 Henn Käämbre 
 2010 Madis Kõiv 
 2011 Marika Mikelsaar 
 2011 Enn Tarto 
 2012 Tiiu Sild 
 2012 Lehte Hainsalu 
 2012 Ants Peetsalu 
 2013 Ülo Kaasik 
 2013 Ene Mihkelson 
 2013 Mart Ustav 
 2014 Peeter Saari 
 2014 Ain Kaalep 
 2014 Nora Kutti 
 2014 Peeter Tulviste 
 2015 Andres Metspalu 
 2015 Rein Kamarik 
 2016 Tiia Toomet 
 2016 Jaan Eha 
 2017 Väino Kull 
 2017 Üllar Põvvat 
 2017 Rein Taagepera
 2018 Joel Luhamets
 2018 Rutt Hinrikus 
 2018 Tiina Talvik 
 2019 Leida Kikka 
 2019 Ago Kõrgvee 
 2019 Heldur Viires
 2020 Mihkel Zilmer
 2020 Marju Lauristin
 2020 Paul Varul
 2021 Neinar Seli
 2021 Lemme Haldre
 2021 Jüri Talvet 
 2022 Mall Hiiemäe
 2022 Maire Koppel
 2022 Eero Vasar 

Tartu aukodaniku nimetusest on loobunud Hillar Palamets (2002) ja Mart Kadastik (2016).

Viited
Sheffield

Sheffield on linn Suurbritannias Lõuna-Yorkshire'i krahvkonnas.

Linnas asub 1905. aastal asutatud Sheffieldi Ülikool.

Sport
Linnas tegutseb jalgpalliklubi Sheffield United.

Viited

Välislingid 
http://www.sheffield.gov.uk/
Friedrich Brandt

Friedrich Brandt (pseudonüüm Priidik Prant või Priidik Prants; 18. oktoober 1830 – 14. mai 1890) oli eesti koolmeister ja raamatuautor.

Priidik Prants sündis Läänemaal Märjamaa kihelkonnas Sipa mõisas külarätsepa pojana. Lõpetas Jädivere seminari 1848. Töötas Sipal koolmeistri, valla-, kohtu- ja magasinikirjutajana, hiljem köstrina Nõval ja Ristil. Aastast 1875 oli Tallinnas raamatuköitja. 

Brandtilt on ilmunud hulgaliselt raamatuid ja brošüüre. Avaldanud mitu ilmalike laulude kogu:
"Eestima Öpik, ehk, mitmesuggused aialikkud laulud" Tartu, 1864
"Läne Lilleaed" Tartu, 1868
"Harju Laulik" Tartu, 1872
"Eesti Kukulind ehk Küla Kägu" 1875
"Harju Ööpik" 1875
"Wene ja Türgi Söa Laulud aastal 1877" 1877
"Ajalik Tasku-Laulu-Raamat" 1881
"Kolmas "Eesti Öpik" ehk Eesti noore rahva rõemuks kokkupandud mitmesugused lõbusad ajalikud laulud" Rakvere, 1885

Välislingid 
 

Eesti õpetajad
Sündinud 1830
surnud 1890
Blankenfelde (Läti)

Blankenfelde on asula Lätis Jelgava rajoonis Vilce vallas.

Vaata ka
Blankenfelde mõis

Läti külad
Jelgava piirkond
Saksimaa kuurvürstiriik

Saksimaa Kuurvürstiriik oli iseseisev riik Saksa-Rooma riigis, pealinnaga Dresdenis.

Saksimaa kuurvürstiriik tekkis aastal 1356, kui keiser Karl IV ülendas Saksi-Wittenbergi hertsogiriigi kuldbullaga kuurvürstiriigiks. 

Kuurvürstiriik lakkas olemast, kui aastal 1806 likvideeriti Saksa-Rooma riik ja viimane kuurvürst nimetas end Napoleon I nõusolekul Saksimaa kuningaks.

Esimeseks kuurvürstiks sai Rudolf I Askaania dünastiast, kes oli olnud Saksi-Wittenbergi hertsog. Pärast Askaania dünastia väljasuremist päris Wettinite dünastiast pärit Meißeni markkrahv Friedrich IV Saksi-Wittenbergi valdused ja Saksimaa kuurvürsti tiitli. Tekkis uus Saksimaa kuurvürstiriik. 

Pärast Saksimaa kuurvürsti Friedrich II surma (1464) valitsesid vennad Ernst ja Albrecht algul koos, kuid aastal 1485 sõlmisid Leipzigis lepingu, millega jagasid Wettinite valdused ja tiitlid omavahel. Ernstile ja tema järglastele (Ernesti liin) jäid Saksi-Wittenberg (ka hilisem Kurkreis), suurem osa Tüüringist ja kuurvürsti tiitel. Albrechtile ja tema järglastele (Alberti liin) jäid Meißeni tuumikala ja Dresden ning Saksi hertsogi tiitel.

1485. aastal kaheks haruks jagunenud 
Wettinite dünastia  vanem Ernsti liin jäi valdavaks kuni 1547. aastani ja mängis tähtsat rolli reformatsiooni alustamisel. Nende ülemvõim lõppes Schmalkaldeni sõjaga, kus protestantlik Schmalkaldeni Liit astus keiser Karl V vastu. Kuigi ise protestantlik, asus Albrechti liin keisri poolele; Karl V premeeris neid, sundides Ernsti liini loobuma oma õigustest kuurvürsti tiitlile ja maadele Albrechti liini kasuks. Albrechti liini Wettinid säilitasid enamuse Saksimaa territoriaalsest terviklikkusest, olles piirkonnas oluline võim. Noorem Albrechti liin valitses Saksimaa kuurvürstidena (1547–1806).

August II Tugev,  Saksi kuurvürstina Friedrich August I oli Saksimaa kuurvürst 1694–1733 ning ka Poola kuningas ja Leedu suurvürst aastatel 1697–1733. Nii Saksimaa kui Poola-Leedu troonil järgnes talle poeg August III (Saksi kuurvürstina Friedrich August II), kuigi Poola-Leedu troonil oli nende kahe vahel veel Stanisław Leszczyński.

Kuurvürstiriigi valitseja Friedrich August III kuulutas end pärast Saksa-Rooma riigi lõppu (1806) kuningaks.

Saksimaa kuurvürstid

Vaata ka

Saksimaa kuurvürst
Saksimaa hertsogiriik
Saksimaa kuningriik
Teo Krüüner

Teo Krüüner (sündinud 8. juulil 1943 Antslas) oli Nõukogude sõjaväelendur, endine Eesti õhuväe ülem on Eesti erusõjaväelane (kindralmajor).

Hariduskäik
1966 Tšernigovi Õhuväe Akadeemia (cum laude) hävituslendur-insenerina
1992 Norra Kaitsekolledži maakaitsekursus
1997 Taani Kuningliku Kaitsekolledži kaitsekontseptsioonide kursus
1999–2000 NATO Kaitsekolledži vanemohvitseride täienduskursus Roomas

Teenistuskäik
Krüüner teenis 1966–1991 Nõukogude sõjaväes, sai polkovniku auastme.

Kuni 1995. aastani töötas Eesti Õhuväe peaspetsialistina. 1995–1996 oli õhuväe Staabi operatiivosakonna ülem, 1996–1998 õhuväe ülema kohusetäitja. 

1998–2004 oli Krüüner Eesti Õhuväe ülem. 14. veebruaril 2003 ülendati ta brigaadikindraliks ja 20. juulil 2004 kindralmajoriks.

Auastmed

Tunnustus
2000 Kotkaristi III klassi teenetemärk
Kaitseväe teenetemärk
Õhuväe teenetemärk
Kaitseliidu teenetemärk
Mereväe teenetemärk Usk ja Tahe III klass raudankur
Läti Õhuväe aumärk
Läti aulenduri märk
Soome aulenduri märk
Eesti lendurveteranide aumedal

Viited

Eesti kindralmajorid
Eesti sõjaväelased
Eesti lennundustegelased
Eesti õhuväe ülemad
Nõukogude Liidu lendurid
Nõukogude Liidu sõjaväelased
Eestlased Venemaal
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Kaitseväe teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1943
Silpnimetus

Silpnimetus on muusikas helikõrgust tähistav absoluutse solmisatsiooni silp, millele on vajadusel lisatud alteratsiooni tähis. 

Silpnimetuste puhul vastab näiteks tähtnimetusele c solmisatsioonisilp do, tähtnimetusele d solmisatsioonisilp re jne. Alteratsiooni tähistamiseks lisatakse solmisatsioonisilbile kas vastav alteratsioonimärk , , ,  või vastavalt sõna 'diees', 'dubldiees', 'bemoll' või 'dublbemoll':

 tähtnimetusele c vastab silpnimetus do
 tähtnimetusele cis vastab silpnimetus do-diees
 tähtnimetusele cisis vastab silpnimetus do-dubldiees
 tähtnimetusele ces vastab silpnimetus do-bemoll
 tähtnimetusele ceses vastab silpnimetus do-dublbemoll

 tähtnimetusele d vastab silpnimetus re
 tähtnimetusele dis vastab silpnimetus re-diees
 tähtnimetusele disis vastab silpnimetus re-dubldiees
 tähtnimetusele des vastab silpnimetus re-bemoll
 tähtnimetusele deses vastab silpnimetus re-dublbemoll

 tähtnimetusele e vastab silpnimetus mi
 tähtnimetusele eis vastab silpnimetus mi-diees
 tähtnimetusele eisis vastab silpnimetus mi-dubldiees
 tähtnimetusele es vastab silpnimetus mi-bemoll
 tähtnimetusele eses vastab silpnimetus mi-dublbemoll

 tähtnimetusele f vastab silpnimetus fa
 tähtnimetusele fis vastab silpnimetus fa-diees
 tähtnimetusele fisis vastab silpnimetus fa-dubldiees
 tähtnimetusele fes vastab silpnimetus fa-bemoll
 tähtnimetusele feses vastab silpnimetus fa-dublbemoll

 tähtnimetusele g vastab silpnimetus sol
 tähtnimetusele gis vastab silpnimetus sol-diees
 tähtnimetusele gisis vastab silpnimetus sol-dubldiees
 tähtnimetusele ges vastab silpnimetus sol-bemoll
 tähtnimetusele geses vastab silpnimetus sol-dublbemoll

 tähtnimetusele a vastab silpnimetus la
 tähtnimetusele ais vastab silpnimetus la-diees
 tähtnimetusele aisis vastab silpnimetus la-dubldiees
 tähtnimetusele as vastab silpnimetus la-bemoll
 tähtnimetusele asas vastab silpnimetus la-dublbemoll

 tähtnimetusele h | b vastab silpnimetus si
 tähtnimetusele his | b vastab silpnimetus si-diees
 tähtnimetusele hisis | b vastab silpnimetus si-dubldiees tähtnimetusele b | b vastab silpnimetus si-bemoll tähtnimetusele heses | b vastab silpnimetus si-dublbemoll''

Helikõrgus
Põhiheli (täpsustus)

Põhiheli on mitmetähenduslik sõna:
 põhiheli ehk põhitoon on harmoonilise võnkumise tulemusel tekkinud liitheli esimene osaheli, mile sagedus on põhisagedus.
 põhiheli ehk esiheli on muusikas  diatoonilise helirea esimene  aste. 
 põhiheli on helistiku esimene  aste (toonika).
 põhiheli on akordi heli priim ehk heli, millelt akord ehitub.
 põhiheli (saksa keeles Hauptnote) on meetrilisse struktuuri kuuluv heli.
Kurtna Valgejärv

Kurtna Valgejärv (ka: Valgejärv) asub Ida-Virumaal Illuka vallas Konsu külas. Järv kuulub Kurtna järvestiku koosseisu.

Järv paikneb Kirde-Eestis ja on Kurtna järvedest idapoolseim. Valgejärvest umbes 300 m lääne pool asub Jaala järv. Järv on põhikujult ovaaljas. Kaldad on valdavalt madalad ja liivased, kohati turbased. 

Taimestik on liigivaene: esineb 10 liiki makrofüüte.

Kaladest esineb ahven, haug ja särg.

Kurtna järvestik
Alutaguse valla järved
Margarete Buber-Neumann

Margarete Buber-Neumann (sündinud Margarete Thüring; 21. oktoober 1901 Potsdam – 6. november 1989 Frankfurt) oli saksa kommunist, Gulagi ja koonduslaagrivang ning publitsist.

1919. aastal õppis Buber-Neumann Berliinis lasteaiakasvatajaks, kus ta tutvus Martin Buberi poja Rafaeliga, kellega ta abiellus kas 1921. või 1922. aastal. Neil sündisid tütred Barbara (1921–2013) ja Judith (1926–2018). Pärast Buberite lahutust 1929. aastal jäid nende tütred vanavanemate Martin Buberi ja Paula Winkleri kasvatada, 1938. aastal kolisid nad Palestiinasse. 

1926. aastal sai Buber-Neumannist Saksamaa Kommunistliku Partei liige, 1929. aastal tutvus ta Kominterni Saksamaa esindaja Heinz Neumanniga. Nad elasid koos, kuid ei abiellunud. Mais 1935 kolisid nad Moskvasse.

27. aprillil 1937 suure terrori ajal vahistas NKVD Heinz Neumanni, ta hukati 26. novembril 1937. Buber-Neumann ei teadnud tema saatusest, 19. juunil 1938 arreteeriti ta ka ise, teda hoiti algselt Lubjanka ja siis Butõrka vanglates, lõpuks saadeti "rahvavaenlase abikaasana" Kasahhi NSVsse sunnitöölaagrisse.

Pärast Molotovi-Ribbentropi pakti saadeti Buber-Neumann veebruaris 1940 toimunud NKVD ja Gestapo vangide vahetuse käigus Saksamaale tagasi, kus ta saadeti Ravensbrücki koonduslaagrisse, kus ta töötas Siemensi tehases. Ta vabastati 21. aprillil 1945 ja asus elama ema juurde Baieris, hiljem elas ta kolm aastat Rootsis, kus ta kirjutas raamatu "Als Gefangene bei Stalin und Hitler", mis avaldati 1949. aastal, kus ta kirjeldas oma elu nii Nõukogude Liidu kui ka Natsi-Saksamaa vangilaagrites. Ta sai heaks sõbraks ka Arthur Koestleriga, kes oli samuti astunud Saksamaa Kommunistlikku Parteisse 1931. aastal, kuid pettununa stalinismis sealt 1938. aastal lahkunud.

23. veebruaril 1949 tunnistas Buber-Neumann Pariisis Ukraina põgeniku Viktor Kravtšenko poolt, kui üks Prantsusmaa Kommunistliku Parteiga seotud ajakiri oli Kravtšenko kohtusse kaevanud laimu eest tema Gulagi kirjelduste pärast. Buber-Neumann kirjeldas oma üleelatut, ning Kravtšenko võitis kohtuasja.

1950. aastal asus Buber-Neumann elama Frankfurti, siis juba kommunismivastasena, jätkates kirjutamist. 1975. aastal astus ta Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu.

1980. aastal anti Buber-Neumannile Saksamaa Liitvabariigi Teeneteordeni suurrist.

Kommunistid
Sündinud 1901
Surnud 1989
Io (täpsustus)

Io

Io on kreeka mütoloogia tegelane, Zeusi armuke.
Io on planeet Jupiteri kaaslane.
85 Io on asteroid.
Io on iooniumi keemiline sümbol.
 Io on programmeerimiskeel.
.io on Briti India ookeani ala Interneti tippdomeen.
Psühhotroopne aine

Psühhotroopne aine on psühhoaktiivne keemiline aine, mis mõjub (kesk)närvisüsteemile ning võib toimida taju, mõtlemist, emotsioone, käitumist mõjutavana. Muuhulgas võivad psühhotroopsed ained tekitada hallutsinatsioone.  

Psühhotroopsed ained võivad olla legaalsed, näiteks teatud ravimid, või illegaalsed. 

Sõna "psühhotroopne" aluseks on vanakreekakeelsed sõnad psychē 'hing' ja tropos 'ümberpööramine'.

Psühhotroopse toimega on paljud alkaloidid.

Vaata ka
Psühhoaktiivne aine
psühhedeelikum
sõltuvusaine
india kanep
LSD
võluseened
Wynton Marsalis

Wynton Learson Marsalis (sündinud 18. oktoobril 1961 New Orleansis Louisiana osariigis) on USA džässtrompetist ning -helilooja. Ta on modernse džässmuusika üks eestvedajatest, kuid samal ajal on ta ka tuntud klassikalise muusika trompetistina.

Kuulsaimad albumid

"Wynton Marsalis" (1981)
"Black Codes (From the Underground)" (1985)
"Carnaval" (1987)
"Citi Movement" (1992)
"Live at the House of Tribes" (2005)
"From the Plantation to the Penitentiary" (2007)

Välislingid

 wyntonmarsalis.com – ametlik veebileht

Ameerika Ühendriikide heliloojad
Ameerika Ühendriikide džässmuusikud
Sündinud 1961
Henry V

Henry V (16. september 1387 – 31. august 1422) oli Inglismaa kuningas 1413–1422.

Henry nimetati oma isa, Inglismaa kuningas (1399–1413) Henry IV poolt 13-aastaselt Walesi printsiks ning osales Walesis toimunud Owain Glyndwri mässu mahasurumises, mille käigus kasutati ka esmakordselt Inglismaal kahureid.

Henry V oli äärmiselt edukas väejuht, kes võitis Saja-aastases sõjas, Prantsusmaal 1415. aastal Agincourt'i lahingu ning neli aastat hiljem vallutasid inglased tema juhtimisel kogu Põhja-Prantsusmaa. 

1419. aastal võttis ta naiseks Prantsusmaa Catherine'i.

Inglismaa liitlaseks ajavahemikul 1420–1435 sai seni Prantsuse kuningale allunud Burgundia hertsogkond, kes vallutas antud perioodil suuri alasid Prantsusmaal ja Madalmaades.  Henry sundis seejärel 1420. aastal Prantsusmaa kuningat Charles VI-t sõlmima Troyes' lepingut, et tolle surma järel saab temast kogu Inglise ja Prantsusmaa monarh. Kuid sõjaleeris olles tabas Henryt surmav haigus ning ta suri mõned nädalad enne Charles VI-t. 

Tema alaealine poeg Henry VI päris ametlikult küll Inglise ja Prantsusmaa troonid, kuid pärast Henry V surma ei suutnud inglased Prantsusmaa tähtsamaid linnu enam kuigi kaua enda kontrolli all hoida.

Isiklikku ja järglased
Henry V oli Inglismaa kuninga (1399–1413) Henry IV ja tolle esimese abikaasa Northamptoni krahvinna Mary de Bohun poeg.

Henry V oli abielus Prantsusmaa kuninga Charles VI tütre Prantsusmaa Catherine'iga, kellega ainus järglane:
Henry (1421–1471), Inglismaa kuningas Henry VI aastatel 1422–1461 ja 1470–1471.

Vaata ka
Saja-aastane sõda
Inglismaa monarhid
Väejuhid
Sündinud 1387
Surnud 1422
Lancasterid
Hobby Hall

Hobby Hall on SGN Group kontserni kuuluv postimüügi turuliider Soomes.

Märkimisväärse osa Hobby Halli tootevalikust hõlmavad kodu ja vaba-aja tooted, mida turustatakse kataloogide, internetipoe ja oma kaupluste kaudu. Kolm kauplust asuvad Helsingis, Vantaas ja Tallinnas. Hobby Halli müük aastal 2008 ulatus 191 miljoni euroni. Hobby Hallis töötab ligi 650 inimest.

Välislingid 
 Eestikeelne koduleht

Soome ettevõtted
Kristo Viiding

Kristo Viiding (sündinud 27. juunil 1984 Tallinnas) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 2008. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 23. lennus näitleja erialal ja 2011. aastal Balti Filmi- ja Meediakooli magistrantuuri filmirežii erialal. 

Ta oli 2008–2013 Eesti Draamateatri näitleja, seejärel 2013–2019 vabakutseline näitleja ja režissöör. Alates 2019. aastast on taas Eesti Draamateatri näitleja.

Teatrirollid

Eesti Draamateater   
 Mati Unt "Tinasõdur, baleriin ja siga" (Kindral; 2006)  
 Jim Ashilevi "Portselansuits" (Ike; 2007)
 Uusberg, Shakespeare "Head ööd, vend" (Hamlet; 2008) 
 Boguslaw Shaeffer "Loojang" (Adolf; 2008) 
 Juan Rulfo "Pedro Páramo" (Miguel Páramo; 2008)
 Edna Mazja "Mängud tagahoovis ehk Because" (Sela Borohov; 2009)
 Lagle, Liivak "Sinul on meretäis hirmu" (Mattias; 2009)
 Anton Tšehhov "Kirsiaed" (Pjotr Sergejevitš Trofimov; 2010)
 Uku Uusberg "Kuni inglid sekkuvad" (Taksojuht; 2011)
 Hendrik Toompere jr "Väljaheitmine. Ühe õuna kroonika" (Ben; 2016)

Rollid mujal 
 Anton Tšehhov "Kajakas" (Treplev; 2006)
 William Shakespeare "Eksituste komöödia" (Atipholus Sürakuusast; 2007)

Filmirolle
"Obsession" (2008)
"Tuulepealne maa" (2008), Franz Kallaste (12. episood)
"Legend vägevast seebist" (2011)
"Imelise ajastu lõpp" (Конец прекрасной эпохи) (2015), üks ajakirjanikke
"Ameerika suvi" (2016), Norris
"Tuliliilia" (2018), Ivo

Tunnustus
 2006 Voldemar Panso nimeline auhind
 2010 Kristallkingakese auhind

Viited

Välislingid 
Kristo Viiding Draamateatri kodulehel

Eesti Draamateatri näitlejad
Viiding, Kristo
Viiding, Kristo
Viiding, Kristo
Paul Berg

Paul Berg (sündinud 30. juunil 1926 New Yorgis Brooklynis) on USA biokeemik, Nobeli auhinna laureaat.

Paul Berg pälvis 1980. aastal panuse eest nukleiinhapete uurimisse Nobeli keemiaauhinna koos Walter Gilberti ja Frederick Sangeriga. Berg sai 50% auhinnarahast, teised 25%.

Tunnustus
1966 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks
1966 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks  (raku- ja arengubioloogia sektsioon) 
1983 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks
1983 – National Medal of Science
1992 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Nobeli keemiaauhinna laureaadid
Sündinud 1926
Lynn Margulis

Lynn Margulis (sündinud Lynn Petra Alexander, esimeses abielus Lynn Sagan, 5. märts 1938 – 22. november 2011) oli bioloog, Massachusettsi Ülikooli (Amherst) professor.

Ta on tuntud eeskätt eukarüootide organellide päritolu teooria esitaja ja arendajana. Tema panus endosümbioosi teooriasse on aidanud välja selgitada, kuidas rakuorganellid (mitokonder ja plastiidid) kujunesid organismide evolutsioonis.

Ta oli neodarvinismi kriitik, põhjendades sümbioosi tähtsust peamise adaptiivseid uuendusi võimaldava evolutsiooni tegurina.

Pere

Margulis abiellus 1957 astronoom Carl Saganiga, kes oli siis Chicago ülikooli füüsikatudeng. Neil sündis kaks last: poeg Drion Sagan (1959), kellest sai teaduskirjanik, ja Jeremy Sagan (1960), kellest sai tarkvaraarendaja ja ettevõtte Sagan Technology asutaja. Abielu lahutati 1964.

1967 abiellus ta teist korda, seekord kristallograaf Thomas Margulisega. Sündis kaks last: poeg Zachary Margulis-Ohnuma, kellest sai New Yorgi vandeadvokaat, ja tütar Jennifer Margulis, kellest sai õpetaja ja kirjanik. Seegi abielu lõppes 1980 lahutusega.

Margulis ise kommenteeris seda nii: "Ma lahkusin töölt abikaasana kaks korda. Inimlikult pole võimalik olla korraga hea ema, hea abikaasa ja esmaklassiline teadlane. Millestki tuleb loobuda."

Lynni õde Joan Alexander abiellus Sheldon Lee Glashow'ga, kes 1979 pälvis Nobeli füüsikaauhinna. Teine õde Sharon abiellus matemaatik Daniel Kleitmaniga, kellel on teadaolevalt kõige väiksem Erdősi-Baconi arv (kõigest 3).

Välislingid

 Kalevi Kull Sümbioos on meid loonud, mitte võitlus Sirp, 1.12.2011

Ameerika Ühendriikide bioloogid
Sündinud 1938
Surnud 2011