joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hallitus

Hallitus on rahvalik nimetus hallitusseente palja silmaga nähtava osa kohta, mis kasvab sobival orgaanilisel ainel. Seente lenduvad eosed võivad põhjustada ärritusi ja allergiat. Tavalisemad ruumiõhus ja pindadel esinevad hallitusseened kuuluvad perekondadesse: Aspergillus, Penicillium ja Cladosporium.

Penicillium on seeneperekond. Mitmed perekonda liigitatud seened on olulised organismid juustude ja antibiootikumide tootmisel.  

Perekonda Penicillium liigitatakse ligi 300 seeneliiki. 
 Penicillium aurantiogriseum
 Penicillium bilaiae 
 Penicillium brevicompactum
 Penicillium chrysogenum
 Penicillium camemberti
 Penicillium candida 
 Penicillium digitatum
 Penicillium citrinum
 Penicillium commune
 Penicillium corylophilum
 Penicillium crustosum
 Penicillium cyclopium
 Penicillium expansum
 Penicillium funiculosum
 Penicillium glabrum
 Penicillium glaucum
 Penicillium griseofulvum
 Penicillium italicum
 Penicillium marneffei
 Penicillium nalgiovense
 Penicillium notatum
 Penicillium nordicum
 Penicillium vanoranjei
 Penicillium maximae
 Penicillium alexiae
 Penicillium alamiae
 Penicillium arianeae
 Penicillium palitans
 Penicillium purpurrescens
 Penicillium purpurogenum
 Penicillium olsonii
 Penicillium roqueforti
 Penicillium variabile
 Penicillium viridicatum 
 Penicillium verrucosum ...

Seened
Ene Kaups

Ene Kaups (sündinud 13. veebruaril 1963 Kärdlas) on Eesti poliitik.

Haridus 
Ene Kaups on lõpetanud 1981. aastal Kärdla Keskkooli, 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna ja 1999. aastal Estonian Business Schooli rahvusvaheline ärijuhtimise erialal.

Töökäik ja tegevus ühingutes 
Kaups on töötanud Hiiumaa Tarbijate Ühistus pearaamatupidaja asetäitjana, peaökonomistina, rahandusdirektorina ja kaubandusjuhina 1985–2003 ning SA Tuuru konsultandina 2003–2005.

Ta on ASi Eesti Loots nõukogu liige ning Eesti Ettevõtlike Naiste Assotsiatsiooni Hiiumaa klubi liige.

Poliitiline tegevus 
Ene Kaups oli Kärdla Linnavolikogu liige 1999–2005, Kärdla linnapea 2005–2007 ning ta on XI Riigikogu liige. Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 1997. Kaups kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai 307 häält ja valituks ei osutunud.

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel

XI Riigikogu liikmed
Sündinud 1963
Alan Shepard

Alan Bartlett Shepard (18. november 1923 Derry, New Hampshire – 21. juuli 1998 Pebble Beach, California) oli Ameerika Ühendriikide mereväe kontradmiral ja NASA astronaut. Ta oli Juri Gagarini järel teine inimene, kes lendas kosmosesse. Apollo 14 komandörina oli Shepard viies inimene, kes astus Kuu pinnale.

Alan Shepard lõpetas 1944. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia. Teise maailmasõja ajal teenis ta Vaiksel ookeanil hävitajal USS Cogswell. Seejärel läbis ta lennukoolituse ja sai piloodipaberid aastal 1947. Pärast katselenduri kutse omandamist aastal 1950 teenis ta katselendurina.

Alan Shepard osales ühena paljudest 1959. aastal korraldatud Ameerika Ühendriikide esimeste astronautide valimisel. 9. aprillil 1959 valis NASA ta seitsme esimese astronaudi hulka. 

5. mail 1961 sai Alan Shepardist esimene ameeriklane kosmoses. Juri Gagarin jõudis temast vaid 23 päeva võrra ette. Shepardi lend ballistilisel trajektooril kosmoselaeva Freedom 7 pardal kestis veidi üle 15 minuti. Erinevalt Gagarinist osales ta ka ise kosmoselaeva juhtimisel.

Aastal 1964 diagnoositi Shepardil Ménière'i tõbi ning tal tuli kosmoseprogrammist kõrvale jääda. Temast sai NASA astronaudibüroo juht ning ta vastutas astronautide väljaõppe eest ja abistas missioonide planeerimist.

1969. aastal, pärast kõrvaoperatsiooni, andsid arstid talle uuesti lennuloa ning esialgu määrati ta Apollo 13 komandöriks. Kuna Shepardile jäi ettevalmistusteks liiga vähe aega, otsustati Apollo 13 ja Apollo 14 meeskonnad omavahel ära vahetada. 47-aastasena lennul osaledes sai temast vanim Apollo programmis osalenud ja Kuu pinnale astunud astronaut. Lisaks on ta ainus Mercury Seveni liige, kes astus Kuu pinnale.

Kokku veetis ta kosmoses 216 tundi ja 57 minutit.

Alan Shepard tegeles äriga juba astronaudina ning osales ka hiljem paljude ettevõtete juhtimises. Koos Jay Barbree and Howard Benedictiga andis ta 1994. aastal välja raamatu "Moon Shot: The Inside Story of America's Race to the Moon".

Alan Shepard suri 74-aastasena leukeemiasse.

Viited

Välislingid

Kuul käinud astronaudid
Apollo programm
Sündinud 1923
Surnud 1998
Boriss Parsadanjan

Boriss Parsadanjan (ka Boriss Parsadanov; 14. mai 1925 Kislovodsk – 14. mai 1997 Tallinn) oli armeenia päritolu Eesti helilooja.

Haridus 
Boriss Parsadanjan lõpetas Gnessinite-nimelise Muusikakooli Moskvas viiuli erialal 1950 ning Tallinna Riikliku Konservatooriumi Heino Elleri kompositsiooniklassi 1959.

Töökäik 
Parsadanjan oli viiuldaja Eesti Raadio Sümfooniaorkestris 1953–1968, Moskvas Kesktelevisiooni muusikasaadete peatoimetaja asetäitja 1968–1970, EKP Keskkomitee kultuuriosakonna instruktor 1970–1973, Eesti Heliloojate Liidu konsultant 1973–1975 ning Eesti NSV Riikliku Filharmoonia kunstiline juht 1975–1986.

Boriss Parsadanjan suri 14. mai 1997 Tallinnas ja ta maeti 20. mai 1997 Metsakalmistule.

Teoseid 
 "Sassuuni Davith", eepiline poeem sümfooniaorkestrile, 1949
 1. sümfoonia (pühendatud Bakuu 26 komissari mälestuseks), 1958
 2. sümfoonia, 1962
 keelpillikvartett, 1974
 sonaat viiulile ja tšellole, 1975
 kontsert flöödile ja kammerorkestrile, 1977
 6. sümfoonia (kontsertsümfoonia sooloviiuliga),1978
 7. sümfoonia, 1980
 8. sümfoonia ("Eesti sümfoonia"), 1982
 11. sümfoonia , 1987

Tunnustus 
 Eesti NSV teeneline kunstitegelane 1967
 Eesti NSV muusika aastapreemia 1973, 1979 ja 1982
 Eesti NSV rahvakunstnik 1984

Isiklikku 
Ta oli abielus Virve Kiplega.

Viited

Välislingid 
 Boriss Parsadanjan Eesti Muusika Infokeskuses

Eesti heliloojad
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Eesti NSV rahvakunstnikud
Eesti armeenlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 1997
Nahkehistöö

Nahkehistöö ehk nahakunst on käsitöö või tarbekunsti haru, milles valmistatakse nahast kunstiteoseid või tarbeesemeid.

Tüüpilised nahakunstiteosed on näiteks kotid, karbid, käevõrud, kaelaehted, kõrvarõngad, vööd ja raamatukaaned. Nahakunstil on suur ühisosa raamatu- ja ehtekunstiga.

Nahkehistöös kasutatakse mitut päritolu nahku: lamba-, kodukitse-, sea-, lehma- ja ussinahka. Samuti on olulisel kohal mitmesugused liimid ja värvid. Levinumad tehnikad on õmblemine, värvimine, parkimine ja liimimine.

Ehkki nahakunst on väga vana ja kuulub pea kõigi rahvaste käsitöötraditsiooni, on see tehnikate arenedes palju muutunud. Eesti tänapäevase nahkehistöö rajajaks peetakse Eduard Taskat, kes oli 1916–1924 Riigi Kunsttööstuskooli nahatöökoja juhataja ning rajas 1923. aastal Tallinna oma nahaõppetöökoja. Tuntud Eesti nahakunstnike sekka kuuluvad näiteks Adele Reindorff, Adamson-Eric, Endel Valk-Falk, Elo Järv.

Eestis saab nahkehistööd õppida akadeemilise kõrgharidusena bakalaureuse- ja magistritasemel Eesti Kunstiakadeemia nahakunsti osakonnas (asutatud 1917) ja rakenduskõrgharidusena Tartu Kõrgema Kunstikooli nahadisaini osakonnas (spetsialiseerumisega disainile või restaureerimisele). Eesti nahakunstnikud on koondunud Eesti Nahakunstnike Liitu.

Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumil on ulatuslik nahakunstikogu.

Vaata ka
 Nahakunstnike loend
Köitekunstnike loend

Viited

Kirjandus
 Ene Heimvell "Eesti rahvuslik nahakunst 1918–1940 Tallinna Linnamuuseumi kogudes" Tallinn: Tallinna Linnamuuseum, 2008

Välislingid
 Eesti Nahakunstnike Liit
 Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi nahakunstikogu
 Rahvusvaheline köitekunstinäitus "Scripta manent" Tallinnas
 Kaja Roomets "Ave Hamatvalejev: "Nahakunst nõuab püsivust ja kannatlikkust."" Õhtuleht, 15. mai 2003 (intervjuu)

Kunst
Rütm (muusika)

Rütm (kreeka sõnast rhythmos 'vool, järgnevus') on muusikas helikestuste või helivältuste järgnevuse muster ehk muutumatu struktuur, mida on võimalik tuvastada selle korduval ilmnemisel.

Rütm on helikestuste või helivältuste järgnevuse omadus. Rütm võib olla näiteks:
 puuduv, sealhulgas 
 kaootiline, vt kaos;
 juhuslik
 olemasolev, sealhulgas
 meetriline (kreeka keeles metron – mõõt), vt meetrum ehk aktsenteeritud (ladina keeles accentus – rõhk), vt aktsent;
 mensuraalne ehk mõõdetud, vt mensuraalnotatsioon;
 modaalne, vt modaalrütmika;
 vaba, vt rubato (itaalia k rubato – röövitud, riisutud, paljaksvarastatud).

Meetrilise rütmiga muusika kuulamisel tajume, et teost läbib mingi keskne vältus, mille suhtes organiseeruvad ülejäänud vältused. Teost läbiva tugivältuse (pulsi) tunnetamine muusikas on seotud inimorganismis peituvate korduvate protsessidega (südame tuksumine (pulss) ja hingamine). Meetrilise muusika jälgimisel tajume, et teose tugivältustest (pulsilöökidest) ühed tõusevad esile rõhulisematena kui teised, s.t tugivältused grupeeruvad. Rõhuliste ja rõhutute pulsialade vaheldumine on tavaliselt korrapärane. Niisugust rõhuliste ja rõhutute alade perioodilist kordumist nimetatakse meetrumiks.

 
Mustrid
Hannes Rumm

Hannes Rumm (sündinud 11. novembril 1968 Rakveres) on endine Eesti ajakirjanik, poliitik ja Riigikogu liige.

Haridus 
Hannes Rumm on lõpetanud Rakvere 1. Keskkooli 1987. ja Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal 1994. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes 

Rumm on töötanud Eesti Aja toimetajana aastatel 1991–1992, Postimehe reporterina 1992–1993, Hommikulehe toimetuse juhatajana 1993–1995, Eesti Ekspressi toimetajana 1995, Eesti Päevalehe toimetajana 1991, toimetuse juhatajana ja peatoimetaja asetäitjana 1995–2001, Riigikantselei Euroopa Liidu infosekretariaadi juhatajana 2001–2004, OÜ Media Focus juhatajana 2004–2007 ning Eesti Olümpiakomitee nõunikuna 2004–2007.

Kuni 31. augustini 2016 oli Hannes Rumm Euroopa Komisjoni Eesti esinduse juht. 2017. aasta juunist 2018. aasta novembrini oli ta Välisministeeriumis strateegilise kommunikatsiooni nõunik.

Ta on olnud MTÜ Eesti Doonorite Seltsi juhatuse liige, MTÜ Eesti Euroopa Liikumine nõukogu liige, Eesti Rahvusraamatukogu nõukogu liige, OÜ Media Focus omanik ning Tartu Ülikooli Sihtasutuse usalduskogu liige.

Poliitiline tegevus 
Hannes Rumm oli Tallinna Linnavolikogu liige 2005–2007 ning XI Riigikogu liige. Ta on 2002. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.

E-posti lekke skandaal
2011. aasta lõpus puhkes skandaal, kui Keskerakonna valdusest leiti Hannes Rummu erakirjavahetus, mille väidetavalt oli sinna ebaseaduslikult viinud Ivor Onksion.

Raadiosaade
Ta tegi pikka aega koos Anvar Samostiga Raadio 2 saadet "Olukorrast riigis". Alates 11. septembrist 2016 kuni 4. juunini 2017 tegi ta Vikerraadios koos Samostiga saadet "Samost ja Rumm".

Tunnustus 
 Valgetähe IV klassi teenetemärk, 2004

Isiklikku
Hannes Rummu abikaasa on Maris Jesse. Neil on kaks tütart.

Viited

Välislingid 
 Hannes Rummu blogi (2006–2013)
 Lühitutvustus Riigikogu lehel
 Hannes Rumm: intressipuhkus ja Eesti uhkus. Postimees, 14. jaanuar 2009

Eesti ajakirjanikud
XI Riigikogu liikmed
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1968
Uhaku karstiala

Uhaku karstiala asub Ida-Viru maakonnas Lüganuse ja Lüganuse vallas, jäädes Purtse ja Erra jõe vahele. 

Karstialal neeldub Erra jõgi, voolates salajõena Purtse jõe oru aladele, kus allikatena avaneb. Maa-aluse jõe vooluhulk on kuni 1300 l/s, allikate koguvooluhulk 300 l/s. 

Erra jõe sängis on hulgaliselt karstilehtreid, neist suurim on Suurhaud. Suurvee korral, kui Suurhaud "ajab üle" moodustub  1,5-meetrine Uhaku juga, mis mööda Erra jõe sängi suubub Purtse jõkke.

Karstiala kaitseks loodi 1959. aastal Uhaku karstikaitseala (pindala 33 ha).

Viited 

Eesti karstialad
Lüganuse vald
Ühtne Venemaa

Ühtne Venemaa (vene keeles Единая Россия) on Venemaa suurim partei. Parteil on Riigiduumas konstitutsiooniline enamus.

Ühtne Venemaa loodi 2001. aasta aprillis. Partei eelkäijaks oli valimisliit Ühtsus ja selle fraktsioon Riigiduuma 1999. aastal valitud koosseisus.

2013. aastal oli erakonnal 2 073 772 liiget.

Ühtse Venemaa noorteorganisatsioon on Noor Kaardivägi.

Välissuhted
2004. aastal sõlmis Ühtne Venemaa koostööleppe Eesti Keskerakonnaga. 2008. aastal avas partei Iisraelis oma ametliku esinduse.

Koostöölepped

Vaata ka
 Isamaa – Kogu Venemaa

Viited

Välislingid 
Ühtse Venemaa koduleht
Holger Roonemaa: Petseri metsades korraldatakse Anti-Erna, EPL.ee, 26. november 2008
 Heiki Suurkask. Kas Vene võimupartei kaotab tõesti hääli? EPL.ee, 3. märts 2009

Venemaa parteid
2008. aasta Eurovisiooni tantsuvõistlus

Eurovisiooni tantsuvõistlus 2008 oli teine Eurovisiooni tantsuvõistlus. See toimus 6. septembril 2008 Glasgow's Suurbritannias. 

Võistluse korraldas BBC Scotland. Õhtujuhid olid Graham Norton ja Claudia Winkleman. 

Osales 14 riiki. Võitjaks tuli Poola 154 punktiga. Teise koha sai Venemaa, kolmanda Ukraina, neljanda Leedu ja viienda Aserbaidžaan.

Uuendusena reeglites ei võinud võistelda elukutseliste tantsupaarid. Vähemalt üks paariline pidi olema esindatavas riigis tuntud muul alal ja mitte treenitud tantsijana. Teine uuendus oli, et iga paar tantsis vaid ühe korra. 2007. aasta võistlusel oli iga paar esitanud ühe Ladina-Ameerika või standardtantsu ja vabastiilis rahvusliku iseloomuga tantsu, 2008. aastal oli kavas vaid viimane.

Esmakordselt kasutati ekspertidest koosnevat žüriid, mille otsus moodustas umbes 23% lõpptulemusest, ülejäänu otsustas telefonihääletus (žürii kõrgeim võimalik punktisumma oli 48, telefonihääletusel 156). Kui otsuse oleks teinud ainult publikuhääletus ilma žüriita, oleks Poola ikkagi võitnud.

Eurovisiooni tantsuvõistlus
2008
Kristiina Piperal

Kristiina Piperal (sündinud 7. veebruaril 1992) oli üks TV3 2008. aasta "Eesti otsib superstaari" saate finalistidest. Ta sai finaali lohutusvoorust ja saavutas 3. koha. 

2008. aastal lõpetas ta Pirita Majandusgümnaasiumi üheksanda (inglise keele kallakuga) klassi ja jätkas sügisel õpinguid samas koolis.

Kristiina Piperal oli kuuene, kui hakkas vanema õe eeskujul klaverimängu õppima. Ta lõpetas klaveri erialal Tallinna Muusikakooli, sealsamas õppis ta ka kitarrimängu. Laulmisega hakkas Piperal tõsisemalt tegelema alles 2008. aasta jaanuaris. 10.–20. juulil 2008 astus ta üles Dagö üle-eestilisel suveturneel koos Chalice'i ja Lenna Kuurmaaga.

Kristiina Piperalile meeldib rokkmuusika. Tema lemmikud on näiteks Dagö, Suzanne Vega, Coldplay, Annie Lennox ja Cranberries.

Välislingid
Harro Puusild, "Ei mõtle võidule" – Nädal
Katrin Pauts, "Staarjuuksuri soengumodell" – SL Õhtuleht 29. aprill 2008 
Katrin Pauts, "Staarihakatis, kellele ei meeldi tähelepanu" – SL Õhtuleht 29. aprill 2008 
Ilona Talumets, "Moositamine mulle ei istu!" – Kroonika 19. mai 2008
Kais Allkivi, "Superstaarisaate Kristiina oma lõpuaktusel Pirita majandusgümnaasiumis ei laulnud" – SL Õhtuleht 21. juuni 2008

Eesti otsib superstaari
Sündinud 1992
Hallhaigur

Hallhaigur (Ardea cinerea) on haigurlaste sugukonda kuuluv suur lind.

Levila ja arvukus

Linnu looduslik levila hõlmab Euraasia parasvöötme ja osaliselt ka Aafrika. Eestis on ta vähearvukas haudelind, vähesed ka talvituvad. Hallhaigru pesitsusaegset arvukust hinnatakse 1500–2000 paarile, talvist arvukust 30–300 isendile.  

24. mail 1990 võeti Marek Vahula ettepanekul esmakordselt Eestis kaitse alla Kadrina valla Vandu koloonia, kuid 2001. aasta kevad-talvel raiuti seal kaitse-eeskirja eirates maha kõik haigrutele sobilikud pesapuud. Sellest ajendatuna käivitati 2007. aasta märtsis Eesti haigrute kaitse- ja uurimisprojekt "Haigruotsija", et uurida Eestimaa haigrute eluolu ja anda välja "Haigruotsija Haigruraamat". Seitsme aastaga (2007–2014) kaardistati pea kõik Eesti kolooniad ja toitumispaigad ning kaitsti neli teadustööd. Haigruotsija andmebaasi põhjal on Eestis 60–65 pesitsuskolooniat.

Välimus 
Linnu üldpikkus on 90–98 cm, tiibade siruulatus 175–195 cm. Linnud kaaluvad 1–2 kg. Nende sulestik on valdavalt hallikasvalge. Täiskasvanutel hallhaigrutel on valge pea, mille tipuosa on must. Juveniilsetel lindudel on tuhmikas hall pea. Lindude nokk on tugev ja roosakaskollane. Hallhaigrud lendavad aeglaselt ning lennul hoiavad pikka kaela S-kujuliselt – see omapära eristab neid toonekurgedest, ruiklastest ja teistest suurtest lindudest.

Eluviis ja -paik 
Hallhaigrud toituvad putukatest, kaladest ja muudest veekogu lähedal elavatest selgrootutest. Nad pesitsevad sageli veekogude lähedal ja metsades.

Alamliigid 
Hallhaigrul eristatakse neli alamliiki:
 Ardea cinerea cinerea Linnaeus, 1758; esineb Euroopas, Aafrikas, Lääne-Aasias
 Ardea cinerea jouyi Clark, 1907; Ida-Aasias
 Ardea cinerea firasa Hartert, 1917; Madagaskaril
 Ardea cinerea monicae Jouanin & Roux, 1963; Mauritaanias

Viited

Kirjandus
 Galina Oskar. Hallhaigru (Ardea cinerea) kolooniakoha valikust. (Juhendajad Egle Tammeleht ja Marek Vahula) Magistritöö. Tartu 2014.
 Marek Vahula. Haigruotsijad ja Hallhaigur. (voldik). Tallinn, 2014. 
 Ain Alvela. Põnev kooslus Kakumäel - haigrukoloonia ja uhked villad. Maaleht nr 26(1446), 25.06.2015.
 Kaarel Lauk. Hallhaigur Eestis 1980-1993. (Raamat). Pärnu, 1994. 
 Marek Vahula. Haigruotsija Haigruraamat. Tallinn, 2019. (ISBN 978-9949-88-820-7).

Välislingid 

 

Haigurlased
Eesti linnud
Kalev Kotkas

Kalev Kotkas (sündinud 10. aprillil 1960 Tallinnas) on Eesti poliitik, endine Riigikogu liige ja Emmaste vallavanem.

Haridus 
Kalev Kotkas on lõpetanud Tallinna 4. Keskkooli 1978 ja Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse tehnoloogia erialal 1983.

Töökäik ja tegevus ühingutes 
Kotkas on töötanud Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehitustehnoloogia kateedris pulbermetallurgia laboratooriumi assistendina 1981–1982, insenerina, vaneminsenerina, labori juhatajana ja aspirandina 1983–1988, Sotsiaalhooldusministeeriumi ehitus- ja varustusosakonna juhatajana ning Hoolekandeasutuste Valitsuse juhataja asetäitjana 1988–1992, AS Kapa tegevdirektorina 1993–1994, Hiiu Maavalitsuse majandusosakonna juhatajana 1994–1996, Emmaste Vallavalitsuses projektijuhina 2003–2005.

Ta on Ernst Jaaksoni Sihtasutuse juhataja, MTÜ Sõru Jahtklubi liige, MTÜ Sõruotsa Külaselts liige, MTÜ Hiiumaa Tenniseklubi liige, MTÜ Emmaste Spordiklubi liige, MTÜ Eesti Rukkiselts liige, EMÜ Majandus- ja Sotsiaalinstituudi nõukogu liige, Hasartmängumaksust toetuste määramise nõukogu liige ja Eesti Ajalooliste Laevade Seltsi liige.

Poliitiline tegevus 
Kalev Kotkas oli Emmaste vallavanem 1996–1999 ja 2005–2007, Emmaste Vallavolikogu liige 1999–2005, IX Riigikogu liige ning ta oli XI Riigikogu liige ja Riigikogu maaelukomisjoni esimees. Ta on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige alates 1997.

XI riigikokku pääses ta Andres Tarandi asendusliikmena, kui Tarand polnud nõus loobuma Euroopa Parlamendi liikme kohast ja loobus selle asemel riigikogu liikme kohast.

Kotkas kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel. Ta sai Hiiu, Lääne ja Saare maakonnas 1565 häält ning osutus valituks. Ta oli XII Riigikogu liige.

Ta oli XIII Riigikogu liige 16. septembrist 2015 23. novembrini 2016.

Viited

Välislingid 
 Lühitutvustus Riigikogu lehel
 Hiiu Lehe intervjuu: Kalev Kotkas

IX Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
XIII Riigikogu liikmed
Eesti vallavanemad
Sotsiaaldemokraatliku Erakonna poliitikud
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1960
Image Space Incorporated

Image Space Incorporated (ISI) on USA arvutimängude arendamisega tegelev ettevõte, kes on loonud järgmised mängud:

Zone Raiders
Hot Rod Monster Squad
Shadowgate Rising
Sports Car GT
F1 2000
F1 Championship Season 2000
F1 2001
F1 2002
F1 Challenge '99-'02
NASCAR Thunder 2003
NASCAR Thunder 2004
Trazer
rFactor
rFactor2

Välislingid
Image Space'i Ametlik kodulehekülg

arvutimängud
Reekviem (muusika)

Reekviem on liturgilise muusika vorm ja žanr, mis põhineb katoliku kiriku leinamissal reekviemil.

Reekviemis on 11 osa. 

Katoliku kiriku matuseteenistusena lauldakse reekviemi ühehäälselt ladina keeles gregooriuse koraali viisidega. Viimasel ajal kasutatakse ka tõlkeid.

Reekviemi esitab koor ning kaastegevad võivad olla solistid, orkester ja orel.

Reekviem koosneb kindlakskujunenud ladinakeelsete tekstidega lauludest, kuigi iga teos neid kõiki ei sisalda. Reekviemi laulud langevad osaliselt kokku tavalise missa osadega, ära jäävad Gloria ja Credo. 

Requiem aeternam dona eis, Domine (Igavest rahu anna neile, Issand) on reekviemi avalaul, mis annab zanrile nimetuse.

Dies irae (Viha päev) sisuks on viimsepäevakohus ja maailmalõpp. Selle osa tekst loodi XIII sajandi keskel.

Confutatis (Äraneetud) kirjeldab patuste hirme ja piinasid.

Lacrimosa (Pisarad) annab edasi kurbust ja hingevalu.

Sisuliselt kuuluvad Confutatis ja Lacrimosa Dies irae juurde, kuid on heliloojaid, kes kõiki kolme muusikaliselt eraldi kujutavad.

Esimese polüfooniliselt mitmehäälse reekviemi komponeeris Johannes Ockeghem (1410–1497).

Reekvieme on kirjutanud paljud heliloojad:
Johannes Ockeghem (1410–1497)
Orlando di Lasso (1532–1594)
Giovanni Pierluigi da Palestrina (1525/1526–1594)
 
 Hector Berlioz
 Johannes Brahms
 Charles Gounod
 Cyrillus Kreek
 Ferenc Liszt
Reekviem – Wolfgang Amadeus Mozart (lõpetas Süssmayer)
 Camille Saint-Saëns
 Franz Schubert
 Robert Schumann
 Igor Stravinsky
Reekviem – Erkki-Sven Tüür
 Giuseppe Verdi
 Andrew Lloyd Webber

Kasutatud kirjandus

 Karp, Eve.  "Muusika IX klassile" Tallinn, 1998
Gudermess

Gudermess (Gümse) on linn Tšetšeenias, Gudermessi rajooni halduskeskus. 

Linn asub Gudemessi aheliku põhjaosas Tšetšeenia tasandiku idaosas Sunža ja Gumsi jõe ääres, 36 kilomeetrit Groznõist idas. 

Gudermess sai linnaks 1941. aastal. 

Gudermessi rahvaarv on 2006. aasta andmetel 39 000, 2002. aasta andmetel oli 33 756. 

Linn on tähtis raudteetranspordisõlm.

Viited

Tšetšeenia
Venemaa linnad
Põhja-Korea vapp

Põhja-Korea vapp (korea keeles 조선민주주의인민공화국문장) on Põhja-Korea (Korea Rahvademokraatliku Vabariigi) vapp.

Põhja-Korea sümboolika
Vapid riigiti
Saudi Araabia vapp

Saudi Araabia vapp (araabia keeles شعار السعودية‎) on Saudi Araabia riigivapp. Vapp on kasutusel alates 1950. Saudi Araabia põhiseaduse järgi koosneb see ristatud mõõkadest ja palmipuust mõõkade ristumiskoha peal. Mõõgad tähistavad Al-Ḩijāzi ja Najdi, mis ühendati ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūdi poolt 1926. aastal. Palmipuu tähistab riigi põllumajandust ja on kõrbeoaasi sümboliks.

Viited 

Saudi Araabia sümboolika
Vapid riigiti
Iraagi vapp

Iraagi vapp on Iraagi Vabariigi riigivapp. Nüüdne vapp on kasutusel alates 2007. aastast.

Iraagi sümboolika
Vapid riigiti
Lembit Kaljuvee

Lembit Kaljuvee (sündinud 29. detsembril 1952 Raja külas Jõgevamaal) on Eesti poliitik ja ettevõtja.

Haridus 
Lembit Kaljuvee on lõpetanud Kohtla-Järve 4. 8-klassilise kooli 1969, Tallinna Ehitus-Mehaanika Tehnikumi tööstus- ja tsiviilehituse erialal 1973 ning Tallinna Polütehnilise Instituudi ehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal 1986.

Töökäik ja tegevus ühingutes 
Kaljuvee on töötanud Rakvere MEKi juhatajana 1980–1986, Rakvere rajooni Täitevkomitee esimehena 1987–1990, Lääne-Viru maavanemana 1990–1992, Kunda Nordic Tsemendi juhatuse liikmena 1992–1994 ja nõukogu esimehena 1994–1999, Eesti Hoiupanga Ida regiooni direktorina ja peadirektori asetäitjana 1994–1998 ning Eesti Põlevkivi juhatuse liikmena 1999–2006 ja juhatuse esimehena 2006–2007.

Ta on AS Kunda Trans nõukogu esimees, SA Kõnnu Dendropark nõukogu liige, Tallinna Tehnikaülikooli kuratooriumi liige, Eesti Jahimeeste Seltsi liige, Haljala Lions Clubi liige ning Wesenbergi klubi liige.

Poliitiline tegevus 
Lembit Kaljuvee kuulus NLKP-sse aastail 1984–1989. Ta oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige 1990–1992 ja Eesti Kongressi liige. Ta oli XI Riigikogu ja XII Riigikogu koosseisu liige. Kaljuvee oli Eesti Keskerakonna asutajaliige.

Riigikogu juhatus registreeris Lembit Kaljuvee lahkumise Eesti Keskerakonna fraktsioonist 2012. aasta 9. aprillil. Ta lahkus fraktsioonist koos Rainer Vakra, Deniss Boroditši ja Inara Luigasega.

Autasud 
 Riigivapi IV klassi teenetemärk, 2002
 Riigivapi III klassi teenetemärk, 2006

Viited

Eesti ettevõtjad
Eesti Keskerakonna poliitikud
Eesti Kongressi liikmed
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Lääne-Viru maavanemad
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
XI Riigikogu liikmed
XII Riigikogu liikmed
Riigivapi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1952
Junko Tabei

Junko Tabei (jaapani keeles 田部井 淳子 Tabei Junko; 23. mai 1939 Fukushima prefektuur – 20. oktoober 2016 Kawagoe, Saitama prefektuur) oli jaapani alpinist ja esimene naine, kes jõudis Džomolungma ja Xixabangma tippu.

Haridustee 
Ta lõpetas 1962. aasta ülikooli Tōkyōs (Shōwa Joshi Daigaku).

1969. aastal sai ta teaduskraadi inglise kirjanduse alal.

Mägironimine 

Huvi alpinismi vastu tekkis tal juba noores eas, kuid tõsisemalt hakkas ta mägironimisega tegelema 20-aastaselt. 

1969. aastal loodi tema eestvedamisel Jaapani naisalpinistide klubi (klubi ingliskeelne nimi Ladies Climbing Club Japan). 

1970. aastal tõusis ta Himaalajas Annapurna III tippu (7555 m). 

Junko Tabei jõudis Džomolungma tippu 16. mail 1975. Kokku on ta teinud tipputõusud kolmele kaheksatuhandelisele, lisaks Džomolungmale ka 1981. aastal Xixabangmale (8027 m) ja 1996. aastal Cho Oyule (8188 m).

1985. aastal tõusis ta Pamiiris kolmele üle 7000 m kõrguse mäe tippu (Lenini mäetipp, Korženevskaja, Ismoili Somoni mäetipp). 1985. aastal ajalehes Sovetski Sport avaldatud intervjuus meenutas ta soojade sõnadega treenereid-alpiniste Ilmar Priimetsa, Jaan Künnapit, Alfred Lõhmust ja Kalev Muru, kes rahvusvahelises alpilaagris aitasid kolmest jaapanlannast koosneval grupil laskumisel baaslaagrisse mööda Fortambeki liustikku osa nende varustusest alla kanda.

1992. aastal sai Tabeist esimene naine, kes on tõusnud Seitsme tipu klubi kõigi 7 eri paigus asuva mäe tippu. 

1999. aastal sooritas ta tipputõusu Tian Shanis asuva Džengiši (7439 m) tippu. 

Ta on tõusnud 56 riigi kõrgeima mäe tippu, sealhulgas 2007. aastal Eestis Suure Munamäe (318 m) tippu.

Haigus 
2012. aastal diagnoositi tal vähk.

2016. aasta juunis tõusis ta oma alpinstikarjääri viimase mäe tippu. Sümboolne on, et selleks sai Fuji, jaapanlastele kõige püham mägi.
 
20. oktoobril 2016 suri ta Kawagoe haiglas kõhukelmevähki.

Tunnustus 
1995 – aunimetus "Lumeleopard"

Viited

Välislingid 
Junko Tabei koduleht

Alpinistid
Jaapani inimesed
Sündinud 1939
Surnud 2016
Magnus von Essen (1796–1869)

Heinrich Magnus Wilhelm von Essen (vene: Максим Максимович Эссен; 8. oktoober (vkj 27. september) 1796 Malla mõis – 8. oktoober (vkj 26. september) 1869 Porkuni mõis) oli baltisaksa poliitik.

Heinrich Magnus Wilhelm von Essen sündis Liivi, Ubasalu ja Malla mõisniku, Eestimaa tsiviilkuberneri Otto Wilhelm von Esseni ja Gertrude Margarethe Stael von Holsteini pojana.

Ta teenis Venemaa ratsakaardiväes, kus sai rittmeistri auastme.

Aastatel 1845–1848 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Liivimaa tsiviilkuberner. Ta oli salanõunik ja kammerhärra.

Talle kuulusid Porkuni, Salla, Tammiku ja Mõisamaa mõis.

Perekond

Heinrich Magnus Wilhelm von Essen abiellus 1823. aastal Elise Franziska Guillemot de Villebois'ga (1805–1891). Abielust sündis:

Stephanie Gertrude Ottilie Eleonore von Essen (1834–1910), abiellus Ludwig Otto von Rennenkampffiga.

Esivanemad

Vaata ka
Essen

Viited

Baltisaksa poliitikud
Heinrich Magnus Wilhelm
Sündinud 1796
Surnud 1869
Irakli Okruašvili

Irakli Okruašvili (ირაკლი ოქრუაშვილი; sündinud 6. novembril 1973 Tshinvalis Lõuna-Osseedi autonoomses oblastis) on Gruusia poliitik ja poliitpagulane. Okruašvili jõudis Mihheil Saakašvili esimese presidendiaja jooksul teenida mitmel võimupostil. 2004–2006 oli Okruašvili Gruusia kaitseminister.

Valitsuses 
2000–2001 oli Okruašvili Gruusia asejustiitsminister. Liitunud Saakašvili Ühinenud Rahvusliku Liikumisega, valiti ta 2002. aastal Tbilisi kohalikku omavalitsusse. Rooside revolutsiooni järel 2003. aasta novembris määrati Okruašvili Gruusia presidendi esindajaks Šida Kharthlis.

2003. aasta lõpust 2004. aasta maini pidas Okruašvili peaprokuröri ametit. Maikuus nimetati ta siseministriks, detsembris kaitseministriks. Kaitseministrina paistis Okruašvili silma sõjaliste aktsioonide toetajana Lõuna-Osseetia separatistide vastu. 2006. aasta novembris määrati Okruašvili majandusarengu ministri kohale, millest ta nädal hiljem loobus.

Opositsiooniline tegevus 
2007. aasta septembris teatas Okruašvili uue opositsioonijõu (Liikumine Ühtse Gruusia Eest) moodustamisest ning süüdistas Saakašvilit korruptsioonis, ebakompetentsuses ja inimõiguste rikkumises. Aga ka mõjuka ärimehe Badri Patarkatsišvili tapmise kavades. Okruašvili vihjas ka ekspeaminister Zurab Žvania surma hämaratele asjaoludele.

27. septembril Okruašvili arreteeriti süüdistatuna korruptsioonis, rahapesus ning ametipositsiooni kuritarvitamises.

8. oktoobril avaldas peaprokuratuur Gruusia telekanalites Okruašvili videotunnistuse, milles ta võttis omaks esitatud süüdistused ning taganes Saakašvilile esitatutest, teatades, et tema eesmärk oli presidenti diskrediteerida ning hankida poliitilisi dividende endale ja Badri Patarkatsišvilile.

Pärast tunnistust vabastati Okruašvili 10 miljoni larise kautsjoni vastu. Okruašvili süüdistuste toel üles köetud opositsiooni tänavaprotestide taustal lubati Okruašvilil väidetavalt tervislikel põhjustel Euroopasse siirduda. Okruašvili esines Münchenis ajakirjanikele teadaandega, et prokuratuuri avaldatud videosalvestises esitatud tunnistused olid antud surve all ja kordas oma süüdistusi president Saakašvili aadressil. Kaks päeva hiljem, 7. novembril, ajas politsei jõuga laiali opositsiooni tänavameeleavaldused, mis olid selleks ajaks kestnud juba nädala. President kuulutas riigis välja erakorralise seisukorra, sulgedes opositsioonilised meediakanalid.

Valitsusmeelsed jõud kuulutasid Okruašvili instrumendiks riigipöördeplaane hauduva Patarkatsišvili käes. 14. novembril kohustati Okruašvilit vahi alla naasma, kuid ta otsustas Gruusiasse mitte tagasi pöörduda.

Gruusia võimude esitatud väljaandmistaotlusele reageerides vahistasid Saksa võimud detsembris Okruašvili, andes ta peagi viisa väljastanud Prantsusmaa käsutusse. 2008. aasta märtsi lõpus mõisteti Okruašvili tagaselja väljapressimissüüdistustega 11 aastaks vangi.
Aprillis rahuldas Prantsusmaa Okruašvili poliitilise varjupaiga taotluse.

2010. aasta lõpul osales Okruašvili koos Levan Gatšetšiladze ja teistega Gruusia Partei asutamises.

20. novembril 2012 võeti ta väljapressimises süüdistatuna vahi alla.

Gruusia poliitikud
Sündinud 1973
Juhan Kallaste

Juhan Kallaste (sünninimi Johan Kree; 19. detsember 1891 Paistu kihelkond, Holstre või Paistu – 28. august 1999 Viljandi) oli eesti vaimulik ja näitleja. Ta elas 107-aastaseks. Enne oma surma oli ta ka teadaolevalt vanim Eesti elanik (et Juhan Kallaste dokumentides ei saadud 1935 toimunud nimevahetuse tõttu kohe selgust, peeti mõnda aega Eesti vanimaks elavaks inimeseks Anna Jürnast, kellest sai Eesti vanim inimene pärast Juhan Kallaste surma). On väidetud, et Teise maailmasõja ajal tegi ta end mobilisatsioonist pääsemiseks kuus aastat vanemaks, kuid tema sünd on tõestatud kirikuraamatuga. 

Ta läks 12-aastaselt Pirmastu kooli ja lõpetas seal kolm klassi.

Peapiiskop pühitses ta diakoniks. Ta oli Paistu, Kõpu ja Viljandi Pauluse koguduse hooldajaõpetaja ning Laiuse ja Tarvastu koguduse abiõpetaja. Vaimulikuna mattis ta 5254 inimest, esimese neist 15-aastaselt.

Juhan Kallaste on olnud ka kutseline naljalugude vestja ning Ugala näitleja.

Ta oli mõnda aega abielus, kuid lapsi tal ei olnud.

Paar aastat enne surma mäletas ta oma elulugu. Viimased eluaastad veetis Kallaste Viljandi hooldekodus. Viimased kaks nädalat oli ta voodis pikali, kuid valusid tal ei olnud. Ta ei olnud juba ammu ringi jalutanud, kuid tualetis käis mõni kuu enne surma ise.

Viited

Paistu Maarja koguduse vaimulikud
Viljandi Pauluse koguduse vaimulikud
Ugala näitlejad
Eestistatud nimega inimesed
Eesti üle 100-aastased
Sündinud 1891
Surnud 1999
Märt Kermon

Märt Kermon (sündinud 17. mail 1940) on eesti korvpallitreener. 

Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi, saanud treenerikoolitust lisaks Eestile ka Lätis, Leedus ja Soomes. 

Ta on olnud Eesti noorte-, juunioride- ja meeste koondise peatreener.

Tunnustus
1987 Eesti NSV teeneline treener
2007 Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (pikaajalise tulemusliku töö eest noortespordi arendamisel ja noorte korvpallurite juhendamisel)

Isiklikku
Märt Kermon on abielus, tal on kaks last.

Viited

Eesti korvpallitreenerid
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti NSV teenelised treenerid
Sündinud 1940
Ühinenud Rahvuslik Liikumine

Ühinenud Rahvuslik Liikumine (ერთიანი ნაციონალური მოძრაობა, Ertiani Natsionaluri Modzraoba) on Gruusia suurim partei. Selle rajas 2001. aastal Mihheil Saakašvili.

Parteiliidrid nimetavad endid liberaalkonservatiivideks. 2007. aasta septembrist on Ühinenud Rahvuslik Liikumine Euroopa Rahvapartei vaatlejaliige.

Partei etendas keskset osa Eduard Ševardnadze tagasiastumiseni viinud Rooside revolutsioonis.

Välislingid
 Partei kodulehekülg

Gruusia parteid
Antalya

Antalya ( kreeka Αττάλεια) on linn Türgis, Antalya provintsi keskus. Asub Vahemere rannikul. Linna ümbritsevad mäed. Vahemere ääres on liivarannad.

Kliima 

Linnas valitseb vahemereline kliima. Suvi on kuiv ja palav (juuli keskmine temperatuur 30,6 °C), talv pehme ja vihmane (veebruari keskmine temperatuur 11,1 °C).

Ajalugu 

Linna rajas hettide asula kohale Pergamoni kuningas Attalos II 158 eKr. 133 eKr läks linn Rooma riigi koosseisu ja seal asus hiljem Hadrianuse talveresidents. Linna mainitakse Uues Testamendis nimega Attalia.

1970. aastatest alates on linnast kujunenud suur rahvusvahelise turismi keskus. 2005. aastal külastas linna üle 5 miljoni turisti.

Vaatamisväärsused 

Tuntumad vaatamisväärsused on 13. sajandist pärinev Yivli-Minare mošee ja Hadrianuse värav.

Haridus

Linnas asub Akdenizi Ülikool (Vahemere Ülikool).

Sport
Linnas asub Mardani staadion, mis on jalgpalliklubi Antalyaspor kodustaadion.

Välislingid 

Antalya koduleht (türgi, inglise ja vene keeles)

Türgi linnad
Antalya provints
Sadamalinnad
Moby Dick

"Moby Dick" (algselt "Moby-Dick") on USA kirjaniku Herman Melville'i 1851. aastal ilmunud romaan, üks Ameerika romantismi tähtteoseid. Raamat sai nime ühe tegelase, valge kašeloti Moby Dicki järgi, keda teine tegelane, kapten Ahab, jälitab. Minategelane on Ishmael, vastne meeskonnaliige vaalalaeval Pequod.

Rohkete piibliallusioonidega raamat keskendub kapten Ahabi monomaanilisele ja lõpuks hukatuslikule jahile Moby Dicki kannul, kelle tõttu ta ühel varasemal retkel Jaapani lähistel jala kaotas.

Romaan algab lausega "Call me Ishmael." – "Kutsuge mind Ishmaeliks." American Book Review 2011. aasta küsitluse kohaselt on see üks tuntumaid alguslauseid kogu Lääne kirjanduses.

Melville'i eluajal arvustati "Moby Dicki" halastamatult ja see vajus unustusse, ehkki tema varasemad teosed olid menukad. Romaan saavutas praeguse kuulsuse alles pärast Esimest maailmasõda.

Raamatu ainetel on valminud palju filme:
 1926 "The Sea Beast" – romaani mitte kuigi hoolikalt järgiv tummfilm, kus kangelaslikul Ahabil on pruut ja õel vend;
 1930 "Moby Dick" – eelmise uusversioon, kus Ahab tapab vaala ja naaseb koju armastatud naise juurde;
 1955 "Moby Dick" – praeguseks kaotsi läinud salvestis Orson Wellesi lavastusest;
 1956 "Moby Dick" – režissöör John Hustoni mängufilm, Ahabi osas Gregory Peck, stsenarist Ray Bradbury;
 1962 "Tom and Jerry: Dicky Moe" – koomiline multifilm;
 1965 "The Bedford Incident" – külma sõja aega toodud mängufilm, kus Pequod' asemel on USA sõjalaev USS Bedford ning vaala asendab Nõukogude allveelaev;
 1978 "Moby Dick" – lavastaja Paul Stanley mängufilm, Ahabi osas Jack Aranson;
 1997 "Hakugei: Legend of the Moby Dick" – Jaapani animeversioon;
 1998 "Moby Dick" – miniseriaalis, kus Ahabit mängis Patrick Stewart, sai Kuldgloobuse Gregory Peck isa Mapple'i rollis;
 2011 "Moby Dick" – lavastaja Mike Barkeri miniseriaalis mängis Ahabit William Hurt ja Starbucki Ethan Hawke;
 2011 "Age of the Dragons" – režissöör Ryan Little'i fantaasiafilm, kus valget vaala asendab valge lohe.

1938. aastal kirjutas helilooja Bernard Herrmann kantaadi "Moby Dick". Sama nime kannab ka ansambli Led Zeppelin 8. lugu plaadilt "Led Zeppelin II".

"Moby Dickist" on suuresti mõjutatud China Miéville'i 2012. aastal ilmunud ulmeromaan "Railsea" ("Rööpameri"). Selle tegevus toimub maailmas, kus merd asendab raudteede ookean, vaala asemel on aga hiiglaslik mutt. Romaani on nimetatud "Moby Dicki" "südamlikuks paroodiaks".

Eestikeelsed väljaanded 
 "Moby Dick, ehk, Valge Vaal". Eesti Raamat, 1974.
 "Moby Dick". Eesti Päevaleht, 2007. ISBN 9788498198812

Viited

Kirjandus 
 Tim Severin, "Moby Dicki otsinguil: valge vaala otsimisretk". Varrak, 2001. ISBN 9985304330

Välislingid 

 Peeter Olesk, "Romaaniülikool: Herman Melville "Moby Dick"" – Eesti Päevaleht 10. august 2007.

Ameerika Ühendriikide romaanid
1851
182. Eesti Laskurdiviis

182. Eesti Laskurdiviis (lõunadiviis; vene keeles 182-я стрелковая дивизия) oli 1940. aastal moodustatud NSV Liidu Punaarmee 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse üksus. 

182. Eesti Laskurdiviisi staap asus Tartus. 

Diviisiülemaks oli kindralmajor Jaan Kruus. Korpus kui selline lakkas olemast 10. juulil 1941.

Diviisi moodustamine
Pärast Eesti NSV vastuvõtmist NSV Liidu koosseisu liiduvabariigina 6. augustil 1940 andis Nõukogude Liidu kaitse rahvakomissar Semjon Timošenko 17. augustil 1940 välja direktiivi nr 0/2/105022, mille kohaselt tuli Eesti sõjavägi reorganiseerida septembri keskpaigaks Punaarmee koosseisus olevaks territoriaalseks laskurkorpuseks. Diviiside moodustamisel saadeti 182. diviisi peamiselt endiste 2. ja 4. diviisi sõdurid.

Eesti rahvaväest moodustatud 182. Eesti Laskurdiviis kuulus moodustatud 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse koosseisu, ühena kahest Eesti laskurdiviisist (180. ELD ja 182. ELD) ja korpuse eriüksustest.

Diviis Teises maailmasõjas

Viited

Välislingid
Punaarmee laskurdiviisi koosseisutabel ja skeem, PA kk 04/400-416

Eesti väeosad Teises maailmasõjas NSV Liidu sõjaväes
Nõukogude Armee
Nõukogude Liidu relvajõud Eestis
Friedrich S. Rothschild

Friedrich Salomon Rothschild (ka Shlomo Rothschild, 17. detsember 1899, Giessen, Saksamaa – 6. märts 1995, Iisrael) oli juudi psühhiaater ja semiootik. Ta oli arvatavasti esimene, kes kasutas oma töös terminit biosemiootika – aastal 1962.

Ta töötas Heidelbergis (1925–1928) koos psühhoterapeudi Frieda Fromm-Reichmanniga (1889–1957) and psühhoanalüütiku Erich Frommiga (1900–1980), ning seejärel Frankfurdis (1928–1933) koos Kurt Goldsteiniga (1878–1965). Ta sai mõjutusi Ludwig Klagese (1872–1956) filosoofiast, kellega ta oli kirjavahetuses.

Aastal 1935 ilmus tema raamat "Symbolik des Hirnbaus: Erscheinungswissenschaftliche Untersuchung über den Bau und die Funktionen des Zentralnervensystems der Wirbeltiere und des Menschen". Ta arendas kommunikatiivset lähenemist bioloogias.

Teoseid
Rothschild, Friedrich Salomon 1968. Concepts and methods of biosemiotic. Scripta Hierosolymitana 20: 163–194.
Rothschild, F. S. 1973. Biosemiotic analysis of the body-mind relation. World Futures 14(1): 33–51.

Viited 

Psühhiaatrid
Iisraeli semiootikud
Sündinud 1899
Surnud 1995
Vööthüään

Vööthüään (Hyaena hyaena; eesti keeles ka tava-vööthüään) on hallikaspruun mustade vöötidega loomaliik hüäänlaste sugukonnast.

Levila

Vööthüään on levinud Aafrika põhjaosas, Lähis-Idas ja Hindustani poolsaarel. Kunagi on vööthüäänid elanud ka Euroopas, kuid sealt on nad välja surnud. Aeg-ajalt võib neid näha Türgis Anatoolias.

Alamliigid 

Võib eristada viit alamliiki:
 Hyaena hyaena syriaca Lähis-Idas
 Hyaena hyaena sultana Araabia poolsaarel
 Hyaena hyaena dubbah Aafrika kirdeosas
 Hyaena hyaena barbara (de Blainville, 1844); Aafrika loodeosas
 Hyaena hyaena hyaena (Linnaeus, 1758); Indias

Välimus

Vööthüäänidel on üle kogu keha hallikaspruun karvkate, mida katavad valdavalt mustad triibud. Koon ja kõrvad on üleni mustad.

Kui ähvardab oht, siis vööthüäänil on võime lakk turri ajada; nii näib ta kolmandiku võrra suuremana.

Vööthüäänile välimuselt sarnane liik on pruunhüään, kes elab Aafrika lõunaosas, põhiliselt Kalahari ja Namiibia kõrbetes.

Eluviis

Vööthüäänid elavad troopilistes savannides, rohumaadel, poolkõrbetes, samuti metsasel või võsastunud maastikul.

Reeglina liiguvad vööthüäänid üksikult, harva võib näha mitut looma korraga. Urgudes elavad nad siiski mitmekesi.

Vööthüäänid on raipesööjad, kuid püüavad ka väiksemaid loomi, söövad puuvilju ja putukaid.

Ainsa hüäänlasena on vööthüään esindatud Tallinna loomaaias.

Vaata ka
Tähnikhüään

Välislingid
Pilt koljust

Hüäänlased
Õiglane Venemaa

Õiglane Venemaa (Справедливая Россия: Родина/Пенсионеры/Жизнь) on vasakpoolse suunitlusega Venemaa partei, mis loodi 2006. aastal kolme partei – Rodina, Venemaa Pensionäride Partei (Российская партия пенсионеров) ja Eluerakonna (Российская партия жизни) liitumisel. Parteid loetakse Venemaa Regioonide partei ja Rodina õigusjärglaseks. Õiglane Venemaa on Sotsialistliku Internatsionaali liige.

Partei kogus 2007. aasta valimistel ametlike tulemuste kohaselt 7,7 protsendi häältest ja sai Riigiduumas 38 kohta.

Partei esimees on Sergei Mironov.

Venemaa kaasaegses poliitžargoonis kutsutakse selle partei liikmeid esseerideks.

Välislingid 
http://www.spravedlivo.ru/

Venemaa parteid
Sotsialistlikud parteid
Sodankylä vald

Sodankylä (põhjasaami keeles Soađegilli, Inari saami keeles Suáđigil, koltasaami keeles Suäˊđjel) on vald Soome Lapi maakonnas. Naabervallad on Inari vald, Kemijärvi, Kittilä vald, Pelkosenniemi vald, Rovaniemi ja Savukoski vald.

Valla keskus on Sodankylä.

Külad 
Aska, Jeesiö, Kelujärvi, Kersilö, Kierinki, Lokka, Luusua, Madetkoski, Moskuvaara, Mutenia, Orajärvi, Petkula, Puolakkavaara, Rajala, Riesto, Riipi, Sassali, Sattanen, Seipäjärvi, Siurunmaa, Sompio, Syväjärvi, Tankavaara, Torvinen, Uimaniemi, Unari, Vaalajärvi, Vaiskojärvi, Vuojärvi, Vuotso ja Välisuvanto.

Viited

Välislingid 
 Sodankylä koduleht

Lapi maakonna vallad
Kosovo vapp

Kosovo vapp on Kosovo Vabariigi riigivapp. Vapp võeti kasutusele 17. veebruaril 2008.

Kosovo sümboolika
Vapid riigiti
Ü

Ü (ü) on ladina kirja täht, mis esineb muu hulgas eesti keeles, aserbaidžaani keeles, karjala keeles, saksa keeles, ungari keeles, tatari keeles, türgi keeles ja türkmeeni keeles.

Eesti keel 

Arvutikasutajad asendavad selle vajaduse korral sümboliga y.

Vaata ka
Y#Y-täht ü asemel eesti keeles

Välislingid

Tähestikutähed
Jõehobu

Jõehobu (Hippopotamus) on sõraliste seltsi jõehobulaste sugukonda kuuluv poolveelise eluviisiga taimtoiduline imetaja. Jõehobu perekonda kuulub kaks liiki: harilik jõehobu (Hippopotamus amphibius) ja kääbusjõehobu (Hexaprotodon liberiensis). Kehaehituselt sarnanevad jõehobud pigem sigalastega, aga molekulaarsete andmete põhjal on nad lähedasemas suguluses vaalalistega .

Kirjeldus

Ta on umbes nelja meetri pikkune ja kaalub umbes 1,5 kuni 4 tonni. Jõehobu tohutud alumised lõike- ja silmhambad paiknevad hõredalt, on suurenenud nagu elevandivõhad ja pideva kasvuga. Täiskasvand jõehobu naha paksus on umbes 3,8 cm ja nahk eraldi kaalub ca 1 tonni.

Eluviis

Jõehobud elavad Aafrikas 2-100 isendist koosnevate karjadena. Karja valitseb isasloom.

Päev möödub jõevees lamades või magades. Jõehobu võib üleni vee alla peituda, jättes välja ainult ninasõõrmed, silmad ja kõrvad. Öösel tuleb ta kaldale ümberkaudsete rohumaade värskeid taimi sööma. Kuival maal suudab joosta kiirusega 30 km/h. Jõehobu peetakse Aafrika kõige ohtlikumaks imetajaks kuna tema rünnakute läbi hukkub Aafrikas kõige rohkem inimesi.

Sigimine

Kihvad on tohutud relvad, mida isasloomad kasutavad jooksuajal omavahelises võitluses. Paaritumine toimub vees, emasloom poegib, kas vees, või ka kuival maal. Üsna pea aga tuleb ema koos pisikestega vette tagasi ning poega imetab jõehobu vees. Kui jõehobu vahetab asupaika, siis tõstab ta poja endale selga, et teda krokodillide eest kaitsta. Ta õpetab poega pea aasta.

Viited

Välislingid

http://www.miksike.ee/docs/referaadid2006/joehobu_annesulg.htm

Jõehobulased
Märt Väljataga

Märt Väljataga (sündinud 30. märtsil 1965) on eesti kirjandusteadlane ja -kriitik, tõlkija ning luuletaja. 

Ta on ajakirja Vikerkaar peatoimetaja ning Eesti Humanitaarinstituudi õppejõud. Ta on tõlkinud peamiselt filosoofilist kirjandust, ingliskeelset luulet ja ühiskondlik-poliitilisi artikleid. 

Väljataga eestvedamisel on välja antud sarja "Avatud Eesti raamat". Ta oli Wellesto liige.

Kirjandusse tuli Väljataga aastal 1989 luulekoguga "Teine keel", mis ilmus luulekassetis "Kassett '88" koos Karl Martin Sinijärve, Tõnu Trubetsky ja Ringo Ringveega.

Väljataga on retsenseerinud Zbigniew Herberti raamatuid "Valitud luuletused" ja "Luuletused".

Tunnustus
 2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk
 2009 – Kultuurivedur
 2012 – Tallinna Ülikooli kirjandusauhind (Vladimir Nabokovi novellide "Õed Vane'id" ja "Märgid ja sümbolid" tõlked)
 2012 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (ilukirjanduslik tõlge võõrkeelest eesti keelde: Wystan Hugh Audeni „39 luuletust ja 5 esseed“ tõlkimine inglise keelest)
2012 – stipendium "Ela ja sära"
 2018 – Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia („Väikese inglise luule antoloogia“ ja luulekogu „Gladioolid“ eest)
2020 – Ants Orase nimeline kirjanduskriitika auhind ("Johanneste ilmutused" (Johannes Semperi ja Johannes Barbaruse kirjavahetus ("Euroopa, esteedid ja elulähedus. Semperi ja Barbaruse kirjavahetus 1911–1940" (I–II) Koostanud Paul Rummo, Sirp, 25. september 2020))
2021 – August Sanga nimeline luuletõlke auhind (Philip Larkini inglise keelest tõlgitud luuletuse "Vers de société" eest (ajakirjast Vikerkaar 2021, nr 1–2))

Teoseid
 "Väike inglise luule antoloogia" (2018, tõlked)
 "Gladioolid: sonetid, luuletused, juhuluuletused, järelluuletused" (kujundanud Piia Ruber; Tallinn: EKSA, 2018)
 "Kirjandus ja selle liigid: gümnaasiumiõpik" (küsimused ja ülesanded koostanud Märt Väljataga ja Maarja Valk, toimetanud Maarja Valk, kujundaja Riina Uisk; Tallinn: Maurus, 2014)
 "Sada tuhat miljardit millenniumisonetti" (kujundus: Jüri Kaarma, köite kujundus: Lennart Mänd; Tallinn: Vagabund, 2000)
 "Teine keel" (1989, luulekogu; koostanud Joel Sang, kujundanud Andres Tali; Tallinn: Eesti Raamat, 1989)

Artikleid
 "Luule- ja pärislugude eristus teoorias ja praktikas. I-III. (Fiktsionaalsusest kirjanduses.) Keel ja Kirjandus 2009, nr. 6, lk 401–411; 7, lk 505–526; 11, lk 818–829. I osa ; II osa ; III osa

Isiklikku
Tema vend on kirjastaja Toomas Väljataga.

Viited

Välislingid

 
 Suri Claude Lévi-Strauss, lääne ülbuse korrigeerija, Eesti Päevaleht, 5. november 2009
 Märt Väljataga: isegi kui kõnelejad käivad alla, jääb keele ilu puutumata ERR, 01.02.2019 (intervjueeris Valner Valme)

Eesti esseistid
Eesti kirjanduskriitikud
Eesti kirjandusteadlased
Eesti luuletajad
Eesti tõlkijad
Eesti toimetajad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1965
Rupert Grint

Rupert Alexander Lloyd Grint (sündinud 24. augustil 1988 Harlow's Essexi krahvkonnas Inglismaal) on inglise filmi- ja seriaalinäitleja ning teatriprodutsent.

Ta on mänginud alates 2001. aastast Harry Potteri filmides Ronald Weasleyt ning alates 2007. aastast lugenud dublaaži Harry Potteri teemalistele videomängudele. Enne Harry Potteri filme oli ta mänginud ainult koolinäidendites ja kohalikus rahvateatris, kuid pärast Potteri filme sai temast nõutud filmi- ja seriaalinäitleja. 

Eesti televaataja tunneb teda ka inglise seriaalist "ABC mõrvad" (2018), kus ta mängib inspektor Crome'i.

Aastatel 2017–2018 mängis ta inglise seriaali "Snatch" 21 jaos Charlie Cavendishi ja aastatel 2019–2021 inglise seriaali "Servant" 20 jaos Julian Pearce'i. 2022. aastast mängib ta Guillermo del Toro õudusseriaalis "Guillermo del Toro's Cabinet of Curiosities".

Isiklikku

Rupert Grintil on üks vend ja kolm õde. Tema elukaaslane on 2011. aastast inglise näitleja Georgia Groome, neil on ühine tütar. 

Ta mängib kitarri, talle meeldib igasugune muusika, kuid lemmik on klassikaline rokk. Üks ta lemmikbände on Arctic Monkeys.

Viited

Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1988