joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Endel Inglist

Endel Inglist (23. september 1906 Ambla vald, Järvamaa – 4. oktoober 1945 Tallinn) oli Eesti Vabariigi Rahvuskomitee liige ja Otto Tiefi valitsuse kaastööline. 

Ta lõpetas 1925. aastal Ambla Gümnaasiumi. Ta õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1925–1926 õigusteaduskonnas ja aastatel 1929–1931 õigusteaduskonna majandusosakonnas. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Ühendusse.

Töötas Eesti Tarvitajateühisuste Keskühisuse (ETK) ametnikuna Tallinnas. Elas 1939. aastast Valingul.

Teise maailmasõja ajal
Töötas Saksa okupatsiooni ajal Eesti Tarbijate Kooperatiivi tööstuskaupade osakonna ja keskbaasi juhatajana.

Ta oli alates 1942. aastast rahvusliku vastupanuorganisatsiooni "Vaba Eesti Võitlusrühm" (VEVR) liige. Ta oli märtsis 1944 Eesti Vabariigi Rahvuskomitee (EVR) asutajaliige, septembris 1944 Otto Tiefi valitsuse riigisekretäri asetäitja ja 20. septembrist 1944 sisekaitseülema asetäitja. 

Alates oktoobrist 1944 varjas end Nõukogude okupatsioonivõimude eest. Koju pöördumisel arreteeriti detsembris 1944 varitsuse poolt. Mõisteti 28. augustil 1945 erinõupidamise otsusega surma.

Kirjandus
"Tõotan ustavaks jääda... Eesti Vabariigi Valitsus 1940-1992". Koostanud ja toimetanud Mart Orav ja Enn Nõu; eessõna Lennart Meri. Eesti Kirjanduse Selts. Tartu 2004

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Riigikantselei koosseis
Eesti ametnikud
EÜS Ühenduse liikmed
Eesti vabadusvõitlejad
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1906
Surnud 1945
Bischofshofen

Bischofshofen on linn Austria Salzburgi liidumaa Sankt Johann im Pongau ringkonnas. See on oluline liiklussõlm nii Salzburgi–Tirooli raudteeliinil kui ka Tauern Autobahnil, mis on üle Alpide peaaheliku kulgev suur maantee. Linn asub 547 meetrit üle merepinna.

Bischofshofen asub Põhja-Lubjakivialpides Salzachi jõe orus u 50 km Salzburgist lõunas. Seda ümbritsevad Hochkönig massiiv (läänes), osa Berchtesgadeni Alpidest (Tenneni mäed) (kirdes) ja Salzburgi Kiltkivialpid (kagus).

Linnaosad on Alpfahrt, Bischofshofen, Buchberg, Gainfeld, Haidberg, Kreuzberg, Laideregg, Mitterberghütten, Winkl, Asten.

Ajalugu 

Neoliitikumis kaevandasid kohalikud keldi hõimud lähedalasuvates mägedes vaske ja soola. Hiljem vallutati või assimileeriti keldid laienevasse Rooma riiki, kui ala liidendati Noricumi provintsi. 3./4. sajandil viis Rooma tee Salzachi orust Radstadti Ennsi jõel.

8. sajandil asusid piirkonda Baieri hõimud, mida soodustasid Agilolfingi hertsogid ja piiskop Rupert von Salzburg. Pongau (pongowe) ala on esmakordselt mainitud 711. aasta dokumendis, kui Salzburgi peapiiskoppide ja Oberalmi aadliperekonna armust asutati klooster (Cella Maximiliana). Slaavi hõimud purustasid selle kloostri hiljem. Hoveni küla ise ilmus esmakordselt 1151. aastal. 12. sajandil kinkis Salzburgi peapiiskop tänapäevasele Püha Maxmilliani kirikule kulla ja kalliskividega kaetud reliikvia Püha Ruberti krutsifiksi.

Salzburgi Werfeni orust lõuna pool asuvale Bischofshofenile anti 14. sajandil turuõiguse ning sellest sai halduskeskus ja Chiemsee piiskoppide residents. See langes läbi rahutu 16. sajandi koos oma loodusõnnetuste, majanduslanguse ja ususõjaga, mis kulmineerus Saksa talurahvasõjaga (1525–1526). Rohkem kui 2/3 kohalikust rahvastikust saadeti vürstliku peapiiskopi Leopold Anton von Firmiani algatatud vastureformatsiooni meetmete käigus alates 1731. aastast välja. Paljud Salzburgi protestandid leidsid uue kodu Ida-Preisimaal.

Lõpuks tõusis Bischofshofen 19. sajandi lõpul Salzburgi–Tirooli raudteeliini ehitamisega raudteesõlmeks. See ülendati 1900. aastal turulinna staatusesse ja sai 24. septembril 2000 linnaõiguse.

Sport 

Traditsioonilise suusahüpete Nelja hüppemäe turnee lõppvõistlus peetakse igal aastal 6. jaanuari paiku Bischofshofenis Paul-Ausserleitner-Schanzes. 1999. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistluste suusahüpete suure mäe võistlus toimus Bischofshofenis.

Sõpruslinnad 

 Unterhaching, Baieri, Saksamaa, 1979. aastast
 Adeje, Santa Cruz de Tenerife, Kanaari saared, Hispaania

Tuntud inimesi 

 Hannes Schroll (1909–1985), Austria mäesuusataja
 Paul Außerleitner (1925–1952), suusahüppaja
 Heinz Oberhummer (1941–2015), füüsik 
 Elisabeth Pall (* 1951), mäesuusataja
 Patrick Reiter (* 1972), judoka

Viited

Välislingid 

 Bischofshofeni koduleht

Austria linnad
Salzburgi liidumaa vallad
Pauline Bonaparte

Pauline Bonaparte (20. oktoober 1780 Ajaccio – 9. juuni 1825 Firenze), neiupõlvenimega Maria Paola Buonaparte (hiljem Marie-Pauline Bonaparte; abielus Leclerc ja Borghese), Guastalla hertsoginna, oli Napoleon I õde.

Elulugu
Pauline oli perekonna 6. laps. Isa suri 1785. Pauline ei saanud formaalset haridust ja pärast isa surma elas perekond vaesuses. Alles Napoleoni tõus Prantsusmaa juhtkonda aitas perekonna vaesusest välja.

Pauline abiellus 14. juunil 1797 Charles Leclerciga. Sellest abielust sündis 20. aprillil 1798 poeg. Leclerc oli kindral, kelle Napoleon saatis maha suruma Haitil toimunud ülestõusu Prantsusmaa võimu vastu. Ülestõusu oli põhjustanud Napoleoni otsus taastada Haitil orjus. Selleks nimetas Napoleon Leclerci Haiti kindralkuberneriks. Prantsuse laevastik sõitis ülestõusu maha suruma ja Pauline sõitis koos pojaga kaasa. Leclerci laevastikus oli 74 laeva ja kindralkuberneri perekond hõivas kogu lipulaeva "l'Océan". Laevastik asus Brestist teele 14. detsembril 1801 ja jõudis Haitile 54 päeva pärast. Leclerci sõjakäik ebaõnnestus mitte sõjaliste lüüasaamiste tõttu, sest relvastuselt olid Prantsuse väed ülestõusnutest tugevalt üle, vaid kollapalaviku tõttu, millesse suri Prantsuse sõdureid tuhandete kaupa. 1. novembril 1802 suri kollatõppe ka Charles Leclerc ja järelejäänud väed sõitsid tagasi koos Pauline'i ja tema pojaga, kes olid samuti tõsiselt haiged. Nad jõudsid Prantsusmaale 1. jaanuaril 1803.

28. augustil 1803 abiellus Pauline Camillo Borghesega, kelle Napoleon nimetas Guastalla vürstiks ja hertsogiks. Napoleon lootis, et see abielu vähendab itaallaste vaenulikkust Prantsusmaa vastu. Varsti müüsid Borghesed hertsogitiitli 6 miljoni frangi eest Parmale, säilitades üksnes vürstitiitli. Nad elasid Roomas.

Pauline Bonaparte tekitas skandaali sellega, et poseeris Antonio Canovale marmorskulptuuri jaoks poolaktina.

Mõneks ajaks langes Pauline Napoleoni juures ebasoosingusse, sest ei saanud läbi tema abikaasa, Austria keisri Franz II tütre Marie Luisega, aga kui Napoleoni õnn pöördus, näitas Pauline end talle truumana kõigist teistest õdedest-vendadest. Pärast Napoleoni kukutamist müüs Pauline kõik oma väärtpaberid, kolis Elbale ja kasutas oma raha Napoleoni olukorra parandamiseks. Ta oli Napoleoni õdedest-vendadest ainus, kes teda Elbal külastas.

Pärast Waterloo lahingut kolis Pauline Rooma paavsti Pius VII kaitse alla, kes oli ükskord tema venna vang olnud. Seda tegid ka tema ema Letizia ja teisedki pereliikmed. Kuid Camillo Borghese kolis Firenzesse, püüdis end igati Bonaparte'idest eraldada ja elas järgmised 10 aastat oma armukesega. Ometi ei kaotanud Pauline lootust teda tagasi saada ja veel mõned kuud enne oma surma palus ta paavstil Borgheset mõjutada enda juurde tagasi tulema.

Pauline Bonaparte suri 1825 44-aastaselt tuberkuloosi. Tema esimesest abielust sündis poeg Dermide Leclerc (1798–1806). Teisest abielust lapsi ei sündinud ja seetõttu kadus Guastalla hertsogi tiitel pärast hertsogi surma 1832.

Pauline Bonaparte on maetud Santa Maria Maggiore basiilikasse.

Bonaparte'i dünastia
Sündinud 1780
Surnud 1825
Toktobolot Abdumomunov

Toktobolot Abdumomunov (Токтоболот Абдумомунов; 15. august 1922 – 1989) oli kirgiisi näitekirjanik.

Tunnustused 
Kirgiisi NSV rahvakirjanik (1986)

Välislingid
Sissekanne saidil words-info.com
Sissekanne "Suures nõukogude entsüklopeedias"
Sissekanne saidil centrasia.ru
Sissekanne saidil glossword.info

Kirgiisi kirjanikud
Näitekirjanikud
Sündinud 1922
Surnud 1989
Pilistvere kihelkond

Pilistvere kihelkond (lühend Pil; saksa keeles Kirchspiel Pillistfer) oli kihelkond Kesk-Eestis Viljandimaal, Tartu, Pärnu ja Viljandi kreisis Liivimaa kubermangus. 

Kihelkonnakirik on Pilistvere Andrease kirik.

Piirkonna ajalugu
Tõenäoliselt rajati Pilistvere kihelkond 13. sajandi alguses  Pilistvere muinaskihelkonna aladele ja see kuulus Nurmekunna maakonna koosseisu. 

1480. aastal kuulus Pilistvere Põltsamaa halduspiirkonda, sealt edasi Viljandi komtuurkonna alluvusse. Poola ajal oli taas Põltsamaa staarostkonna all, hiljem Tartu, 1773. aastast Venemaa keisririigi Pärnu kreisi koosseisus. Sellises pidevas võimude muutuse keerises olles ja sõdade tallermaana jäi Pilistvere kihelkond oma arengutasemelt muust Viljandimaast maha. 

1865. aastal algas kihelkonnas talude päriseksostmine.

Pilistvere kihelkonna mõisad
Arussaare mõis (Arrosaar) – riigimõis
Eistvere mõis (Eigstfer) – rüütlimõis
Hermani mõis (Hermannshof) – rüütlimõis
Imavere mõis (Immafer) – rüütlimõis
Jalametsa mõis (Jallametz) – Laimetsa kõrvalmõis
Kabala mõis (Kabbal) – rüütlimõis
Kihnu mõis (Kihno) - Kõo mõisa karjamõis
Kõo mõis (Wolmarshof, Wollmarshof) – riigimõis
Laimetsa mõis (Laimetz) – rüütlimõis
Loopre mõis (Loper, Kawershof) – rüütlimõis
Ollepa mõis (Ollepäh) – rüütlimõis
Pilistvere kirikumõis (Pastorat Pillistfer)  – kirikumõis
Võrevere mõis (Werrefer) – Imavere kõrvalmõis

Pilistvere kihelkonna vallad
Arusaare vald (1866–1897)
Eistvere vald (1866–1896)
Imavere vald (1866–1917)
Jalametsa-Laimetsa vald (1866–1896)
Kabala vald (1866–1917)
Kõo vald (1866–1917)
Loopre vald (1866–1899)

Pilistvere kihelkonna kalmistud
Arkma II maailmasõja matmispaik
Kabala mõisa kalmistu
Kikevere kalmistu
Pilistvere kalmistu
Pilistvere kirikuaed
Pilistvere II maailmasõja matmispaik
Pilistvere uus õigeusu kalmistu
Pilistvere vana õigeusu kalmistu

Rahvarõivad
19. saj. I poolel olid levinud järgmised tunnused.

Viited

Kirjandus

Välislingid
Pilistvere kihelkonnast Eesti mõisaportaalis
Pilistvere asulast ja kirikust 13 sajandist tänapäevani
Pilistvere kihelkonna ajaloost
Fuad Əbdürəhmanov

Fuad Həsən oğlu Əbdürəhmanov (venepäraselt Fuad Abdurahmanov (Фуад Гасан оглы Абдурахманов); 11. mai 1915 Nuxa (praegu Şəki) – 15. juuni 1971 Bakuu) oli aserbaidžaani skulptor, aserbaidžaani monumentaalskulptuuri rajaja.

Əbdürəhmanovi isa Hassan oli riigiametnik. 1929 kolis pere Yevlaxi ja pisut hiljem Bakuusse, kus üüris kahetoalise korteri.

1929 astus Fuad Bakuu maalikunstikooli. Hiljem õppis ta 1935–1940 Leningradi Kunstiakadeemias Matvei Manizeri juures.

1934 osales ta 19-aastasena poeedi Abu'l Kasim Firdausi 1000. sünniaastapäevale pühendatud näitusel väikese kompositsiooniga "Laskur", mis läks Rustam Mustafajevi nimelise kunstimuuseumi püsiekspositsiooni.

1938 hakkas Əbdürəhmanov töötama Məhəmməd Füzuli skulptuuri kallal. See oli esimene tema aseri poeetide ja kirjanike skulptuuride seeriast, mis hiljem paigaldati Bakuusse Nizami Gəncəvi muuseumi. Selle skulptuuriga võitis ta konkursi, mis korraldati Nizami 800. sünniaastapäeva tähistamiseks. Sünniaastapäev oli 1941. aastal, aga sõja tõttu ei saanud skulptuur valmis enne 1947. aastat. Skulptuur paigaldati tollasesse Kirovabadi (praegu Gəncə) ja Əbdürəhmanov sai selle eest Stalini preemia teise järgu. 1949 valmis Nez̧āmī monument Bakuus. See skulptuur avaldas suurt mõju nõukogude monumentaalkunstile, näiteks skulptuuri enese ja selle postamendi mõõtmete suhte osas.

Isikute hulka, kellest ta skulptuuri lõi, kuuluvad NSV Liidu kangelased  ja Hõdõr Mustafajev, luuletaja Səməd Vurğun, heliloojad Üzeyir Hacıbəyov ja , 7. sajandi vürst Cavanşir ning 9. sajandi rahvaülestõusu juht . Mongooliasse Ulaanbaatarisse paigaldati tema 1954 valminud rinnakujud  ja . 1955 valmis tal marmorbüst Leninist. 1960 püstitati Bakuusse tema skulptuur "Vabastamine".

Əbdürəhmanov pälvis 1949 ja 1951 ordeni "Austuse märk" ja 1951 Stalini preemia kolmanda järgu. 1966 anti talle ka NSV Liidu Kunstiakadeemia kuldmedal. Ta oli esimene aser, kes sai NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.

Əbdürəhmanovi järgi on nimetatud tänav Bakuus ja Şəkis. Majadele, kus ta elas, on paigaldatud mälestustahvlid. Tema nime kannab laste maalikunstikool Şəkis.

Aserbaidžaani kunstnikud
Sündinud 1915
Surnud 1971
Skulptorid
Carl-Olof Jacobson

Carl-Olof Jacobson (24. aprill 1929 – 4. juuni 2018) oli rootsi zooloog, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige. 

Carl-Olof Jacobson on sündinud Öri linnas Edela-Rootsis. Ta lõpetas 1948. aastal Vänersborgis keskkooli ning asus õppima Uppsala Ülikoolis, kus omandas 1952. aastal magistrikraadi zooloogia alal. Ka järgmised teaduskraadid (1958 – litsentsiaat, 1964 – doktor) kaitses Carl-Olof Jacobson Uppsala Ülikoolis.

Doktorikraadi omandamise järel jätkus Carl-Olof Jacobsoni teadlasetee Uppsala Ülikoolis, kus ta on enam kui nelikümmend aastat töötanud õppejõuna (sh 1970–1994 zooloogilise morfoloogia professorina), olles aastatel 1977–1989 tehnika- ja loodusteaduste teaduskonna dekaan ning ülikooli juhatuse liige. 1994. aastast jätkus Carl-Olof Jacobsoni akadeemiline tegevus emeriitprofessorina arengu ja geneetika osakonnas. Aastatel 1989–1997 oli Carl-Olof Jacobson Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia peasekretär, kuuludes samal ajal ka Nobeli Fondi direktorite kogusse. Ta on töötanud külalisteadlasena Wistari Bioloogiainstituudis Philadelphias ja külalisprofessorina Texase Ülikoolis Austinis. Tema põhilised teadustööd on rakendusliku neurobioloogia ja puhta vee ökoloogia vallast. Vähemalt samavõrra tulemuslik kui erialases uurimistöös oli Carl-Olof Jacobsoni tegevus teaduskorralduse, teaduse tutvustamise ja teaduskoostöö edendamise valdkonnas. Ta oli ka kõrgelt hinnatud lektor Rootsi Rahvaülikoolis.

Carl-Olof Jacobson oli Rootsi Linné ühingu esimees. Ta kuulus Ameerika Teaduse Edendamise Assotsiatsiooni ning oli tegev mitmes erialaühingus, nagu Rahvusvaheline Rakendusbioloogide Selts jt.

Tunnustus
1979 – valiti Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks
1992 – valiti Rootsi Kuningliku Inseneriteaduste Akadeemia liikmeks
1995 – valiti Lundi Kuningliku Füsiograafia Seltsi liikmeks
1995 – valiti Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks
2001 – Baltimaade akadeemiate medal, pikaajalise töö eest Balti- ja Põhjamaade akadeemiate vahelise koostöö edendamisel

Jacobson oli valitud ka Kuningliku Teaduste Selts Uppsalas ja Euroopa Teaduste, Kunstide ja Kirjanduse Akadeemia liikmeks.

Välislingid
Tutvustus Eesti Teaduste Akadeemia lehel

Rootsi bioloogid
Zooloogid
Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmed
Sündinud 1929
Surnud 2018
Sergei Eisenstein

Sergei Mihhailovitš Eisenstein [aisenštain] (vene keeles Сергей Михайлович Эйзенштейн; 22. jaanuar (vkj. 10. jaanuar) 1898 Riia – 11. veebruar 1948 Moskva) oli vene filmilavastaja, -stsenarist ja -teoreetik.

Sergei Eisensteini tuntumad filmid on "Soomuslaev "Potjomkin"" (1925), "Oktoober" (1927), "Aleksander Nevski" (1938) ja "Ivan Julm" (1944).

Elukäik 
Sergei Eisenstein sündis 22. jaanuaril (vkj. 10. jaanuaril) 1898 Riias saksa-juudi päritolu inseneri ja arhitekti Mihhail Eisensteini ja vene rahvusest Julija Eisensteini (neiupõlvenimi Konetskaja) ainsa lapsena. Tema vanemad lahutasid 1909. aastal.

Eisenstein õppis Riia Humanitaargümnaasiumis süvendatult saksa, inglise ja prantsuse keelt. Hiljem õppis Petrogradi Arhitektuuriinstituudis.

1918. aastal astus vabatahtlikuna Punaarmeesse. 

1920. aastal suunati Eisenstein õppima Kindralstaabi Akadeemiasse jaapani keelt. Seejärel läks ta tööle Proletkulti I töölisteatrisse, kus ta esialgu töötas kunstnikuna, hiljem lavastajana. 

Aastail 1921–1922 õppis lavastamist Vsevolod Meierholdi käe all. 1924. aastal valmis tema esimene täispikk mängufilm "Statška", mis võitis 1925. aasta Pariisi kunstinäitusel (Exposition Internationale des Arts Décoratifs et Industriels Modernes) hõbemedali.

1925. aastal valmis filmistuudios Mosfilm tema teine film "Soomuslaev "Potjomkin"".

Sergei Eisenstein suri 11. veebruaril 1948 Moskvas, olles 50-aastane.

Lavastatud filme

Tunnustus 
1935 – Vene SFNV teeneline kunstitegelane
1941 – Stalini preemia filmi "Aleksandr Nevski" eest
1944 – Stalini preemia filmi "Ivan Julm" esimese osa eest

Viited

Välislingid 
 

Venemaa filmilavastajad
Lenini ordeni kavalerid
Ordeni "Austuse märk" kavalerid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1898
Surnud 1948
Põltsamaa kihelkond

Põltsamaa kihelkond (lühend Plt; saksa keeles Kirchspiel Oberpahlen) oli kihelkond  Viljandimaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi enamikus jääb kihelkonna maid Jõgeva maakonda, vaid loodeosas Rutikvere mõisa ümbruses kuulub väike maa-ala Järva valda tänapäevases Järva maakonnas. 

Kihelkonnakirik on Põltsamaa kirik.

Kihelkonna ajalugu
Esimest kirikut mainitakse esmakordselt 1234. aastal, kui on nimetatud preester Eggehardus.

Kirik hävis 17. sajandi alguse Poola-Rootsi sõdades. Uue kiriku ehitamise algatas 1630. aastatel Põltsamaa linnuse ja mõisa uus omanik Herman Wrangel.

Põltsamaast  lahutati 1630. aastal Pilistvere kihelkond ja  1639. aastal Kolga-Jaani kihelkond. 

1773. aastal ühendati Tartu kreisist lahutatud Põltsamaa kihelkond, Pilistvere ja Kolga-Jaani kihelkond Pärnu kreisiga.

Põltsamaa kihelkonna mõisad
Põltsamaa kirikumõis (Pastorat Oberpahlen) – kirikumõis
Adavere mõis (Addafer) – rüütlimõis
Kaavere mõis (Kawershof) – Kurista kõrvalmõis
Lustivere mõis (Lustifer) – rüütlimõis
Kaliküla mõis (Kalliküll) – Lustivere kõrvalmõis
Pajusi mõis (Pajus) – rüütlimõis
Vorsti mõis (Worsti) – Pajusi karjamõis
Põltsamaa mõis (Schloß Oberpahlen) – rüütlimõis
Rutikvere mõis (Ruttigfer) – rüütlimõis
Tapiku mõis (Tappik) – rüütlimõis
Uue-Põltsamaa mõis (Neu-Oberpahlen) – rüütlimõis
Mällikvere mõis (Melligfer) – Uue-Põltsmaa kõrvalmõis

Põltsamaa kihelkonna vallad
19. sajandi keskpaiku oli Põltsamaa kihelkonnas üheksa valda: 
Adavere vald 
Kaavere vald 
Kurista vald 
Lustivere vald 
Pajusi vald 
Rutikvere vald 
Tapiku vald
Uue-Põltsamaa vald
Vana-Põltsamaa vald

Kihelkonnakool
Põltsamaa kihelkonnakool

Põltsamaa kihelkonna kalmistud
Adavere mõisa kalmistu
Ficki kabel
Kütimäe kalmistu
Lustivere II maailmasõja matmispaik
Maandi talu kalmistu
Pajusi mõisa kalmistu
Põltsamaa kalmistu
Põltsamaa kesk- ja uusaegne kalmistu
Põltsamaa saksa kalmistu
Põltsamaa II maailmasõja matmispaik
Põltsamaa uus õigeusu kalmistu
Põltsamaa vana õigeusu kalmistu
Pärnassaare kalmistu
Riivli II maailmasõja matmispaik
Uue-Põltsamaa mõisa kalmistu
Võisiku hooldekodu kalmistu

Vaata ka
Mõhu

Viited

Kirjandus

Rudolf Stokeby. Ajalooline traditsioon Põltsamaa kihelkonnast 1926/27. aastal Eesti Kirjandusmuuseum. Folkloristika osakonna e-raamat. 2017.
Agate Laurson. Ajalooline traditsioon Põltsamaa kihelkonnast 1926. aastal Eesti Kirjandusmuuseum. Folkloristika osakonna e-raamat. 2017.

Välislingid
Põltsamaa kihelkonnast Eesti mõisaportaalis

Viljandimaa kihelkonnad
Karel Tammjärv

Karel Tammjärv (sündinud 25. mail 1989 Tartus) on endine eesti murdmaasuusataja.

2010. aasta kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Hinterzartenis Saksamaal sai ta 15 km klassikastiilis sõidus viienda koha.

Ta on osalenud kolmedel olümpiamängudel ja neljadel maailmameistrivõistlustel.

2011. aasta Otepää maailma karikavõistluste etapil sai Karel klassikasprindis 22. koha ja teenis oma karjääri esimesed MK-punktid.

2019. aasta veredopinguskandaal 

2019. aasta 27. veebruaril korraldas Austria kriminaalpolitsei suusaalade MM-i võistluslinnas Seefeldis dopinguga seotud läbiotsimise, mille käigus peeti kinni Karel Tammjärv. Kokku vahistati Seefeldis viis sportlast, sealhulgas teine eestlane Andreas Veerpalu, kasahh Aleksei Poltaranin ning kaks austerlast – Dominik Baldauf ja Max Hauke. Samal päeval vahistati Saksamaal Erfurdis veel kaks inimest, kellest üks oli spordiarst Mark Schmidt. Viimast on juba varem kahtlustatud veredopingu vahendamises. Tammjärv ja Veerpalu vabanesid vahi alt 28. veebruaril, olles tunnistanud seotust dopinguga. Tammjärv tunnistas 1. märtsil, et ta on veredopingut tarvitanud alates 2016. aasta suvest ja et spordiarst Mark Schmidti kontakti andis talle endine Eesti suusakoondise peatreener Mati Alaver.

Saavutused

Olümpiamängudel 
2010  Vancouveris
 46. koht suusavahetusega sõidus
 67. koht 15 km vabatehnikas
2014  Sotšis
 49. koht 50 km vabatehnikas
 51. koht 15 km klassikas
 10. koht teatesõidus
2018  Pyeongchangis (dopingu abiga)
 22. koht 15 km vabatehnikas
 32. koht suusavahetusega sõidus
 52. koht klassikatehnikasprindis
 12. koht 4×10 km teatesõidus
 17. koht sprinditeates (koos Marko Kilbiga)

Maailmameistrivõistlustel 
2011  Oslos
26. koht 15 km klassikas
38. koht suusavahetusega sõidus
49. koht 50 km vabatehnikas
10. koht teatesõidus
2013  Val di Fiemmes
39. koht 50 km klassikas
58. koht suusavahetusega sõidus
15. koht teatesõidus
2015  Falunis
43. koht suusavahetusega sõidus
2017  Lahtis (dopingu abiga)
36. koht suusavahetusega sõidus
58. koht vabatehnikasprindis

Viited

Välislingid 
 Tutvustus FIS-i lehel
 Tutvustus Postimehes, veebiarhiiv
 

Eesti murdmaasuusatajad
Sündinud 1989
Indrek Tobreluts

Indrek Tobreluts (sündinud 5. aprillil 1976 Tartus) on eesti laskesuusatamistreener ja endine laskesuusataja. 

Ta on osalenud olümpiamängudel viis korda alates 1998. aasta Nagano olümpiamängudest. Sotši olümpiamängude avatseremoonial oli ta Eesti lipukandja.

Tobreluts esindas Elva Suusaklubi, tema treeneriteks olid Rein Pedaja, Anatoli Hovantsev ja Jüri Käen.

2016. aastal sai Eesti laskesuusatamise koondise lasketreeneriks ja 2018. aastal koondise peatreeneriks. 

Eesti kaitseväes on tal kaprali auaste ning on töötanud kaitseväe staabi- ja sidepataljoni allohvitser-instruktorina.

Viited

Välislingid 
 
 
 Indrek Tobreluts sai sõjaväelaste MMil viienda koha, Postimees, 2. aprill 2008

Eesti laskesuusatajad
Sündinud 1976
Eesti Kunstnike Liit

Eesti Kunstnike Liit on Eesti kunstnikke koondav organisatsioon, mis kaitseb oma liikmete erialaseid, sotsiaalseid ja majanduslikke huve.

4. jaanuaril 1943 asutati Jaroslavlis Eesti Nõukogude Kunstnike Liit, mis aastatel 1957–1990 kandis nime Eesti NSV Kunstnike Liit ning seejärel nimetati ümber Eesti Kunstnike Liiduks.

Eesti Kunstnike Liit annab igal aastal koos Tallinna linnavalitsusega välja Kristjan Raua preemiat ning koos Eesti Kultuurkapitali ja Eesti Maalikunstnike Liiduga Konrad Mäe medalit.

Eesti Kunstnike Liidu kontor asub Tallinnas aadressil Vabaduse väljak 6. Aastatel 1957–1992 oli liidul osakond Tartus. Eesti Kunstnike Liidul on 20 alaliitu. 

Eesti Kunstnike Liidule kuuluvad muu hulgas Hobusepea Galerii ja HOP galerii Tallinnas Hobusepea tänaval, Vabaduse galerii Vabaduse väljakul ja Draakoni galerii Pikal tänaval. Samuti ARS Kunstilinnak Pärnu mnt 154 Tallinnas.

Juhatus 
1943–1944 oli esimeheks Adamson-Eric, 1944–1945 Ferdi Sannamees, 1945 Richard Sagrits, 1945–1947 Priidu Aavik, 1948–1950 Boris Lukats, 1950–1957 Eduard Einman, 1957–1962 Arnold Alas, 1962–1967 Jaan Jensen (kuni surmani), 1967–1985 Ilmar Torn (läks pensionile), 1985–1989 Enn Põldroos. Kuni 2013. aasta kevadeni oli Eesti Kunstnike Liidu president Jaan Elken. 2013–2019 oli liidu president Vano Allsalu. 30. aprillil 2019 valiti Eesti Kunstnike Liidu presidendiks kolmeks aastaks senine asepresident Elin Kard, asepresidendina jätkab Vano Allsalu.

Alaliidud
 AICA Eesti sektsioon
 Eesti Akvarellistide Ühendus
 Eesti Keraamikute Liit
 Eesti Klaasikunstnike Ühendus
 Eesti Kujundusgraafikute Liit
 Eesti Kujunduskunstnike Ühendus
 Eesti Kujurite Ühendus
 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühing
 Eesti Lavastuskunstnike Liit
 Eesti Maalikunstnike Liit
 Eesti Metallikunstnike Liit
 Eesti Moekunstnike Ühendus
 Eesti Nahakunstnike Liit
 Eesti Tekstiilikunstnike Liit
 Eesti Vabagraafikute Ühendus
 Fotokunstnike Ühendus
 ON-Grupp
 STUUDIO 22
 Sõltumatute Ühendus
 Tartu Kunstnike Liit

Vaata ka
 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühing (EKKKÜ)
 Eesti Kunstnikkude Liit
ARS Kunstilinnak

Viited

Välislingid
 Koduleht

Eesti kunst
Eesti mittetulundusühingud
Eesti kutseühingud
Keskkonnajuhtimise ja -auditeerimise süsteem

Keskkonnajuhtimise ja -auditeerimise süsteem (sageli kasutatud ingliskeelset akronüümi EMAS, Eco-Management and Audit Scheme) on Euroopa Liidu välja töötatud vabatahtlikele organisatsioonidele mõeldud keskkonnajuhtimissüsteem. EMASi abil saab organisatsioon süsteemselt hinnata organisatsiooni tulemuslikkust, täiustada juhtimist ja anda avalikkusele keskkonnaaruande kaudu asjakohast infot.  

EMASi rakendamise ja administreerimise eeskirjad ja nõuded on kehtestatud Euroopa Parlamendi ja nõukogu 2001. aasta määrusega nr 761. 

EMASi põhiseisukohad ühtivad suuresti keskkonnajuhtimisstandardi ISO 14001 nõuetega.

Vaata ka 
ISO 14001
Keskkonnajuhtimine

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 11.02.2010)

Keskkonnakorraldus
Wolf-Rüdiger Walburg

Wolf-Rüdiger Walburg (sündinud 20. aprillil 1939 Oranienburgis Berliini lähedal) on saksa eripedagoog.

Walburg lõpetas Lübeckis 1959. aastal gümnaasiumi. Eripedagoogi kutseeksami sooritas ta Kieli Christian Albrechti ülikoolis 1967. aastal ning vaimupuudega laste õpetaja kutseeksami sealsamas 1971. aastal. 1961–1967 töötas Walburg algkooli ja erikooli õpetajana Lübeckis. Seejärel 1969–1975 oli ta Kieli Christian Albrechti ülikooli eripedagoogika osakonna assistent. 1975. aastast on ta pedagoogikadoktor (Dr Paed). Alates 2004. aasta oktoobrist on Walburg Kieli Christian Albrechti ülikooli emeriitprofessor.

1979–2004 oli Walburg Kieli ülikooli eripedagoogika osakonna õppejõud. Walburg on külastanud korduvalt ka Eestit, Tartu ülikooli ning mõningaid erikoole (sh Tartu Maarja kooli). Ta on lugenud üliõpilastele loenguid vaimupuudepedagoogikast ning nõustanud siinseid tegevõpetajaid.
   
Tunnustuseks siinse tegevuse eest pühitseti Walburg 2001. aastal Tartu ülikooli audoktoriks (Doctorem paedagogicae honoris causa).

Uurimused
 Oktoober 2004 – oktoober 2007: uurimus "Dementia of old people with mental handicaps 2007".
 Aprill 2007 – veebruar 2008: vaimupuudega inimeste kunstinäituse ettevalmistus Kielis ja Poznanis koos Poznani Ülikooliga.

Kirjandus 
 "Vaimupuudepedagoogika alused" Tartu, 1998

Välislingid
CV
TÜ eripedagoogika osakond tähistab 40. aastapäeva

Eripedagoogid
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1939
Hellenite kuningas

Hellenite kuningas (kreeka Βασιλεὺς τῶν Ἑλλήνων) oli Hellenite (Kreeka) kuningriigi valitseja tiitel 1863–1924 ja 1935–1973. Peale monarhia kaotamist 1973. aastal on viimane hellenite kuningas Konstantínos II jätkanud tiitli kasutamist.

Tiitlit on kandnud üksnes Glücksburgi dünastia liikmed.

Hellenite kuningad
1863–1913 Geórgios I
1913–1917 Konstantínos I
1917–1920 Aléxandros I
1920–1922 Konstantínos I
1922–1924 Geórgios II
1935–1947 Geórgios II
1947–1964 Pavlos
1964–1973 Konstantínos II

Vaata ka
Sparta hertsog

Kreeka ajalugu
Aadlitiitlid
Eddo Rigotti

Eddo Rigotti (sündinud 25. mail 1944) on Itaaliast pärit Šveitsi kommunikatsiooniteadlane ja semiootik.

Aastail 1981–2002 oli ta Milano Katoliku Ülikooli üldlingvistika professor. Samas oli ta ka õppinud aastail 1964–1968 ning kaitsnud kraadi vene semiootika teemal, uurides eriti Sebastian Šaumjani töid. Alates aastast 1996 töötab ta Luganos.

Ta on tegelenud argumentatsiooniteooriaga.

Teosed
Rigotti, Eddo 2005. Towards a typology of manipulative processes. In: Saussure, Louis de; Schulz, Peter (eds.), Manipulation and ideologies in the twentieth century: discourse, language, mind. Amsterdam: Benjamins, 61–83.

Välislingid
Biograafia

Šveitsi teadlased
Itaalia semiootikud
Sündinud 1944
Knut Holmgersson

Knut Holmgersson ehk Knut II ehk Knut Långe (eesti keeles Knut Pikk; suri 1234) oli Rootsi kuningas alates 1229 kuni surmani. 

Tema isa oli Holmger Filipsson ja isaisa oli Filip Eriksson, Erik Püha noorem poeg.
 
Knut Holmgersson kuulus aastatel 1222–1229 valitsusnõukogusse, mis langetas otsuseid alaealise kuninga Erik Erikssoni eest. Erik tõugati troonilt pärast mässuliste võitu Olustra lahingus 1229. aastal, misjärel haaras kuningatrooni Knut. Aastal 1230 lasi ta enda nimel vermida münte Östra Arosi linnas. Ta lasi rajada Sko kloostri Upplandis, kuhu ta on ka maetud. Ta suri aastal 1234.

Perekond

Knut Holmgersson oli abielus Helena (Helene) Pedersdotter Strangega, kes oli Taani rüütli Peter Strangessoni tütar.

Neil olid lapsed
Holmger Knutsson (hukati 1248) ja
Filip Knutsson (hukati 1251).

Mõlemad hukati Birger Jarli vastu suunatud folkungide ülestõusust osavõtmise pärast.

Rootsi monarhid
Surnud 1234
Konrad Lorenzi Instituut

Konrad Lorenzi Instituut (KLI, täieliku nimetusega Konrad Lorenz Institute for Evolution and Cognition Research) on teoreetilise bioloogiaga tegelev uurimisinstituut Austrias.

Instituut asub Viini lähedal Altenbergis, endises Konrad Lorenzi perekonna majas.

Vaata ka
Vienna series in theoretical biology

Välislingid
Instituudi koduleht

Teoreetiline bioloogia
Austria
Aav (kuu)

Aav (heebrea אָב (av), akadi sõnast abu) on juudi kalendris tsiviilaasta 11. ja sakraalaasta 5. kuu. Kuus on 30 päeva. Gregoriuse kalendris langeb ta tänapäeval enamasti juulile ja augustile. 

Nimi on pärit kaldea kalendrist, kus ab oli esimene kuu. Aav on ainus kuu, mida Piiblis ei mainita; teda on esmakordselt kirjalikult mainitud talmudis 3. sajandil. 

Judaismis peetakse seda kuud kõige saatuslikumaks, sest selle 9. kuupäeval Tisha B'Av on kaks korda hävitatud Jeruusalemma tempel (586 eKr ja 70 pKr) ning 135 pKr Bethari linn, juutide viimane kindlustus Rooma okupatsiooni vastu Bar Kochba ajal. Peale selle aeti sel kuupäeval 1290 kõik juudid peaaegu neljaks sajandiks Inglismaalt välja. 

Kuu 15. päeva peetakse paljude positiivsete ajaloosündmuste tõttu rõõmupäevaks. Mõlemad päevad on pühad.  

Juudi kalender
Paul Perron

Paul Perron (sündinud 1940 Saint Anne des Chênes'is, Manitoba provintsis) on Kanada semiootik ja narratoloog.

Ta on töötanud pikka aega Toronto Ülikoolis.

Teosed eesti keeles
Danesi, Marcel; Perron, Paul 2005 [1999]. Kultuuride analüüs. (Tõlkinud Ene-Reet Soovik.) Tallinn: Valgus.

Välislingid
Biograafia

Kanada teadlased
Kanada semiootikud
Sündinud 1940
Andy Murray

Sir Andrew Barron Murray (sündinud 15. mail 1987 Glasgow's) on Suurbritannia tennisist.

2016. aasta novembris tõusis Murray esmakordselt ATP edetabeli esimeseks. 

Murray võitis 2012. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali üksikmängus ja hõbemedali koos Laura Robsoniga segapaarismängus ning 2016. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali üksikmängus.

Tema treenerid on Ivan Lendl ja Jamie Delgado.

2017. aastal löödi ta rüütliks.

Suure slämmi turniirid

Šotimaa sportlased
Suurbritannia tennisistid
Sündinud 1987
Holmger Filipsson

Holmger Filipsson (suri 1209) oli Rootsi rüütel ja riiginõunik. Mainitakse esmakordselt kirjalikes allikates aastal 1191. 

Holmger Filipsson oli prints Filip Eriksson poeg ja kuningas Erik Püha lapselaps.

Lapsed
Knut Pikk, kuningas, (- 1234)

Rootsi inimesed
Rüütlid
Sündinud 12. sajandil
Surnud 1209

sv:Holmger Filipsson
Lejasciems

Lejasciems () (teise nimega Lejasmuiža, eesti keeles ka Alamõisa, kohalikus murdes Lajasmuiža) on küla (lielciems) Lätis Gulbene piirkonnas, Lejasciemsi valla halduskeskus. Asub Koiva jõe ääres Tirza suubumiskohas, 22 km Gulbenest loode pool.

1873. aastast oli Lejasciems alev, 1928–1939 oli Lejasciems linn.

Küla ajalooline saksakeelne nimi on Aahof.

Külas on keskkool ja raamatukogu. Varem asus seal ka uhke Konstantīns Pēkšēnsi projekteeritud kirik, kuid Punaarmee pealetungi käigus hävis aastal 1944 suur osa Lejasciemsi ajaloolisest keskusest, sealhulgas ka Lejasciemsi kirik. Asulas on Lejasciemsi ja Miera iela bussipeatused. 

Seal asuvad Ceļmalnieki muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Kohaliku kaitse all on muinaskalmed Lejasciemsi meierei juures, Alamõisa kirikumõisa elumaja ja elumaja aadressil Rīgas iela 3.

Lejasciemsis on sündinud kirjanikud Zenta Mauriņa ja Anna Sakse, NSV Liidu sõjaväelane Roberts Eidemanis ja Riia peapiiskop Zbigņevs Stankevičs.

Aastal 2015 oli külas 514 elanikku, aastal 2017 oli elanikke 493. Aastal 2022 oli seal 437 elanikku.

Viited

Välislingid

Gulbene piirkonna külad
Läti endised linnad
TV3 (Taani)

TV3 Taani on Taani telekanal.

Telekanali omanik on Viasat, mis kuulub Rootsi meediakontsernile Modern Times Group. Sõsarkanalid on TV3+ ja TV2 Sport.

Näidatava programmi hulgas on palju USA ja Suurbritannia telesaateid ja -sarju. Näiteks "Extreme Makeover: Home Edition", "NCIS: Kriminalistid", "Las Vegas", "Kondid", "Kaks ja pool meest", "Põgenemine", "American Idol" ja "Dr. Phil". Eetris on ka mõned Taani omasaated, näiteks äsja alanud seebiooper "2900 Hapiness" ja komöödiasari "Gu'skelov du kom".

Välislingid
TV3 Taani ametlik kodulehekülg

Telekanalid
Taani meedia
Nowy Dwór Królewski

Nowy Dwór Królewski (saksa Königlich Neudorf) on küla Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Chełmno maakonnas Papowo Biskupie vallas.

2011. aastal elas seal 172 inimest.

Kujawy-Pomorze vojevoodkonna külad
Werner von Fritsch

Werner Freiherr von Fritsch (4. august 1880 – 22. september 1939) oli nimekas Wehrmachti ohvitser, Saksa ülemjuhatuse liige ja teine Saksa kindral, kes sai surma Teises maailmasõjas.

Vaata ka 
Blombergi-Fritschi afäär

Kirjandus 
 Saksa väejuhi suured matused. Uus Eesti, 27. september 1939, nr. 263, lk. 3.

Saksamaa sõjaväelased
Preisi sõjaväelased
Sündinud 1880
Surnud 1939
Anastassija Kuzmina

Anastassija Vladimirovna Kuzmina (slovaki keeles Anastasia Vladimirovna Kuzminová, vene keeles Анастасия Владимировна Кузьмина, sünninimi Šipulina slovaki keeles Šipulinová, vene keeles Шипулина), sündinud 28. augustil 1984 Tjumenis, Vene NFSV-s, endises Nõukogude Liidus) on Slovakkia laskesuusataja, kahekordne olümpiavõitja. Alates 2008. aastast esindab ta Slovakkiat.

Kuzmina tuli Venemaa koondise koosseisus juunioride maailmameistrivõistlustel nii 2003. aastal kui ka 2005. aastal 3x6 km teatevõistluses maailmameistriks. Lisaks sai ta neli hõbemedalit: 2003. aastal nii 10 km eraldistardiga sõidus kui ka 7,5 km jälitussõidus ning 2002. ja 2004. aastal teatevõistluses. 2005. aastast on tal pronksmedal 7,5 km sprindis.

Täiskasvanute rahvusvahelisel tippvõistlusel võistles Kuzmina esimest korda 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Pyeongchangis, kus sai 12,5 km ühisstardiga sõidus Olga Zaitseva järel hõbemedali. Enne seda oli tema parim tulemus olnud maailma karikavõistlustel saadud 13. koht. Detsembris 2009 MK-etapil Pokljukas jõudis ta esimest korda poodiumile 15 km eraldistardiga sõidus, kui oli kolmas.

2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris tuli Kuzmina 7,5 km sprindis olümpiavõitjaks. See kuldmedal oli Slovakkiale esimene taliolümpiamängudel.

Kuzminal on üks poeg. Tema vend Anton Šipulin on ka laskesuusataja.

Saavutused

Olümpiamängudel 
 2010  Vancouveris
  olümpiavõitja 7,5 km sprindis
  hõbemedal 10 km jälitussõit
 2014  Sotšis
  olümpiavõitja 7,5 km sprindis
 2018  Pyeongchangis
  olümpiavõitja 12,5 km ühistardist
  hõbemedal 15 km eraldistardist
  hõbemedal 10 km jälitussõit

Maailmameistrivõistlustel 
 2009  Pyeongchangis 
  hõbemedal 12,5 km ühisstardist

Maailma karikavõistlustel

Maailma karikavõistluste etapivõidud

Anastazia Kuzmina on (seisuga 20. jaanuar 2018) maailma karikavõistluste etapil jõudnud poodiumile 26 korda, millest 9 korral kõige kõrgemale astmele.

Viited

Välislingid 
 

Laskesuusatajad
Slovakkia sportlased
Sündinud 1984
Slovakkia laskesuusatajad
Bryan Adams

Bryan Guy Adams (sündinud 5. novembril 1959 Kingstonis) on Kanada laulja, kitarrist, muusikaprodutsent ja fotograaf. 

Veebruaris 2002 esines ta Saku Suurhallis. Ta külastas Eestit ka 5. detsembril 2007.

Muusika alal on ta olulise auhinna kandidaadiks nimetatud 2010. aasta juuli seisuga nimetatud 94 korda ja 23 korral on ta selle auhinna ka võitnud.

Enamik nendest nominatsioonidest ja auhindadest on seotud Kanada muusikaauhinnaga Juno. Selle kandidaadiks nimetati ta esimest korda 1980 ja 1981, mõlemal korral aasta kõige lootustandvama meeslaulja kategoorias. Esimest korda võitis ta Juno auhinna 1983 aasta parima meeslaulja kategoorias. Aasta meeslauljaks valiti Adams 5 korda järjest (1983–1987). Ta on Kanada aasta parima laulja kandidaadiks nimetatud 10 korda, viimati 2009, ja 7 korda on ta selle tiitli ka võitnud. Kokku on ta Juno auhinna kandidaadiks nimetatud 56 korda rohkem kui 10 kategoorias (aasta laulja, album, singel, helilooja, produtsent, laulukirjutaja, meelelahutaja, saavutus jne) ja võitnud selle 18 korda.

Oscari kandidaadiks on ta nimetatud kolm korda, alati parima laulu kategoorias: 1992 lauluga "(Everything I Do) I Do It for You", 1996 lauluga "Have You Ever Really Loved a Woman?" ja 1997 lauluga "I Finally Found Someone". Ta ei võitnud neist ühtki.

Kuldgloobuse kandidaadiks nimetati ta viis korda, alati parima laulu kategoorias: lisaks neile kolmele, millega ta Oscari kandidaadiks nimetati, 2003 lauluga "Here I Am" ja 2007 lauluga "Never Gonna Break My Faith". Ta ei võitnud neist ühtki.

Grammy kandidaadiks on ta nimetatud 15 korda, neist 7 korda aastal 1992 ja neist omakorda 4 korda lauluga "(Everything I Do) I Do It for You": aasta salvestise, aasta laulu, aasta meeslaulja ning parima filmi- või telelaulu kategoorias. Neist viimase ta võitis ja see ongi ta ainus Grammy.

MTV videomuusika auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 10 korda, neist 6 korda aastal 1985 ja neist omakorda 5 korda lauluga "Run to You". MTV videomuusika auhinna on ta võitnud ühel korral: 1986 lauluga "It's Only Love" parima lavalise esituse video kategoorias.

Ameerika muusikaauhinna kandidaadiks on ta nimetatud kolm korda: 1992 ja 1997 pop-rokk-meesmuusiku kategoorias (ei võitnud kummalgi korral) ja 1992 pop-rokk-singli kategoorias lauluga "(Everything I Do) I Do It for You" (selle ta võitis).

Adamsi laul "(Everything I Do) I Do It for You" kirjutati filmi "Robin Hood: varaste prints" jaoks. Seda laulu saatis tohutu rahvusvaheline menu. Suurbritannia singlite edetabelis püstitas ta rekordi, juhtides seda pretsedenditult 16 nädalat järjest. USA Billboardi edetabeli tipus oli ta 9 ja Kanada edetabeli tipus 7 nädalat. Euroopas tõusis ta tippu vähemalt 13 riigis, sealhulgas kõigis Skandinaavia maades.

2006 autasustati Adamsit Kanada ordeni keskmise, ohvitseri klassiga. Kanada ordeniga autasustatakse aastas keskmiselt 132 inimest. Samal aastal pälvis ta Briti Columbia ordeni. Selle ordeniga autasustatakse aastas keskmiselt 1,5 inimest ja tegevpoliitikuid ei autasustata.

Viited 

Kanada lauljad
Poplauljad
Sündinud 1959
Vigursuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

Vigursuusatamine 2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris toimus 13. - 25. veebruarini.

Vigursuusatamises oli olümpial mängus kuus medalikomplekti. Küngaslaskumisele ja vigurhüpetele lisaks tegi olümpiadebüüdi suusakross.

Medalitabel 

Vigursuusatamises jagatud medalid riigiti.

Tulemused

Mehed

Küngaslaskumine 

     
Finaal: 14. veebruar  
Osavõtjaid: 30
Olümpiavõitja 2006: Dale Begg-Smith,  Austraalia    

Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon -Finaal

Vigurhüpped 

 
Finaal: 25. veebruar  
Osavõtjaid: 25
Olümpiavõitja 2006: Han Xiaopeng, Hiina     

Ametlikud tulemused

Suusakross 

  
Finaal: 21. veebruar  
Osavõtjaid: 33   

Ametlikud tulemused

Naised

Küngaslaskumine 

Finaal: 13. veebruar  
Osavõtjaid: 27 
Olümpiavõitja 2006: Jennifer Heil, Kanada   

Ametlikud tulemused: Kvalifikatsioon-Finaal

Vigurhüpped 

 
Finaal: 24. veebruar  
Osavõtjaid: 23
Olümpiavõitja 2006: Evelyne Leu, Šveits      

Ametlikud tulemused

Suusakross 

     
Finaal: 23. veebruar  
Osavõtjaid: 35     

Ametlikud tulemused

Välislingid 

 Vigursuusatamine OM-i kodulehel

2010. aasta taliolümpiamängud
Vigursuusatamine olümpiamängudel
Alsergrund

Alsergrund on Austria pealinna Viini omavalitsuslikult IX ringkond (Bezirk). Asub kesklinna põhjaosas.

Piirneb Döblingiga põhjas, Währingi ja Hernalsiga läänes ning Josefstadti ja Innere Stadtiga lõunas. Idas eraldab Alsergrundi Donaukanal Brigittenaust ja Leopoldstadtist.

Alsergrundi linnarajoon moodustati 1850. aastal 7 eeslinnast, mis on tänapäeval linnaosad: Alservorstadt, Althangrund, Himmelpfortgrund, Lichtental, Michelbeuern, Roßau ja Thurygrund.

2005. aastal oli 22,5% elanikest mitteausterlased.

Alsergrundis asuvad Votivkirche kirik, Viini Volksoper, Liechtensteini muuseum ja Austria keskpank Oesterreichische Nationalbank. Seal asuvad ka mitmed Viini Ülikooli teaduskonnad.

Alsergrundis majas Berggasse 19 elas Sigmund Freud.

Vaata ka
Innere Stadt

Välislingid 

 Alsergrundi koduleht

Viini ringkonnad
Johan Sverkersson

Johan Sverkersson (ka Johan I, vanemates allikates tihti Jon; 1201 – 10. märts 1222) oli Rootsi kuningas 1216–1222. 

Johan oli kuningas Sverker Karlsson noorema ja Ingegärd Birgersdotteri poeg. 

Johani ema oli mõjuvõimsa Bjälbo suguvõsast pärineva jarl Birger Brosa tütar. See oli ilmselt ka põhjuseks miks Johan Erik Knutssoni surma järel 1216. aastal kuningaks valiti. Johan krooniti 1219. aastal Linköpingis. 

"Västgötalagens kungalängd" kirjutab Johani kohta, et oma vanuse kohta oli ta lapsik ja heatahtlik. Samuti, et ta valitses kolm talve ja suri 1222 aastal "loomulikku" surma Visningsöl ning maeti Alvastra kloostrisse. 

Johan jõudis oma lühikesel valitsemisajal korraldada sõjaretke ka Eestisse. Johani vägi suutis 1220. aasta suvel enda kätte saada Lihula linnuse ja selle ümbruse. Varsti pärast Lihula vallutamist lahkus Johan tagasi Rootsi, kuid seejärel tungisid linnuse alla saarlased ning järgnenud Lihula lahingus 8. augustil 1220 said rootslased lüüa ning langesid ka Johani sugulane jarl Karl Kurt ja tema kantsler, Linköpingi piiskop Karl Magnusson.

Johan oli heades suhetes kirikuga ja laiendas kiriklike institutsioonide privileege, kuigi paavst soovis Rootsi troonil näha Erik Erikssoni.

Vallalise ja lastetu Johan Sverkersoni surmaga hääbus ka Sverkeri kuningasuguvõsa.

Vanemates allikates kasutati Johani kohta nime Jon, mistõttu on teda tihti segi aetud Jon jarliga.

Vaata ka
 Eestlaste muistne vabadusvõitlus#Taani ja Rootsi sõtta sekkumine, Lihula lahing

sündinud 1201
surnud 1222
Rootsi monarhid
Goldie Hawn

Goldie Jeanne Hawn (sündinud 21. novembril 1945 Washingtonis) on USA filminäitleja.

Tema isa Edward Rutledge Hawn põlvnes Edward Rutledge'ist, kes oli üks USA iseseisvusdeklaratsioonile allakirjutanutest. Tema emale Laurale (sündinud Steinhoff) kuulusid juveelipood ja tantsukool. Goldiel oli vend Edward, kes suri enne tema sündimist, ja õde Patricia.

Isa oli presbüterlane ja ema oli Ungarist pärit juut. Lapsi kasvatati judaismi vaimus.

Goldie hakkas tantsimist õppima kolmeaastaselt. 1955 debüteeris ta tantsijana balleti "Pähklipureja" taustatantsijana. Näitlejana debüteeris ta 1961 Julia rollis Shakespeare'i Romeos ja Julias". 1964 hakkas ta elukutseliseks tantsijaks, debüteerides muusikalis "Kankaan". 1967 hakkas ta näitlejaks, debüteerides läbivas kõrvalosas teleseriaalis "Good Morning, World" ("Tere hommikust, maailm"). Filmis debüteeris ta 1968 muusikalfilmis "The One and Only, Genuine, Original Family Band".

Tunnustused 

Hawn on nimetatud Oscari kandidaadiks kahel korral: 1970 parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmiga "Kaktuslill" ja 1980 parima naispeaosatäitjana kategoorias filmiga "Reamees Benjamin". Neist esimese ta võitis.

Kuldgloobuse kandidaadiks on ta nimetatud kaheksa korda: ühe korra parima naiskõrvalosatäitja kategoorias filmiga "Kaktuslill" (1970, selle ta võitis) ning seitse korda parima komöödia- või muusikafilmi naisnäitleja kategoorias filmidega "Liblikad on vabad" (1972), "Shampoo" (1975), "The Duchess and the Dirtwater Fox" (1976), "Foul Play" (1978), "Reamees Benjamin" (1980), "Best Friends" (1982) ja "Õed metsikud" (2002), neist ei võitnud ta ühtki).

1968–1970 mängis ta televisioonis komöödiasõus "Rowan & Martin's Laugh-In" naeru kihistavat lolli blondiini. Selle rolli eest nimetati ta 1969 ja 1970 Emmy kandidaadiks väljapaistva individuaalse saavutuse kategoorias. Ta ei võitnud kummalgi korral.

2001 nimetati ta auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks kõige halvema naiskõrvalosatäitja kategoorias rolli eest filmis "Town & Country". Ta ei võitnud seda.

Isiklikku 

Goldie Hawn oli abielus kaks korda. Teisest abielust Bill Hudsoniga on tal kaks last: Oliver Hudson ja Kate Hudson. Mõlemad lapsed on filminäitlejad. Kooselust Kurt Russelliga on tal poeg Wyatt Russell.

Filmid

Välislingid 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1945
Amadeus

"Amadeus" on 1979. aastal kirjutatud Peter Shafferi näidend. 

Mozarti elust ja tema suhetest rivaal Antonio Salieriga rääkivat näidendit innustas autorit kirjutama Aleksander Puškini lühinäidend "Mozart ja Salieri".

1984. aastal vändati näidendi põhjal film.

Näidendid
Wolfgang Amadeus Mozart
1979. aasta kirjandusteosed
Vainurästas

Vainurästas (Turdus iliacus) on rästaslaste sugukonda rästa perekonda kuuluv lind.

Rahvasuus on vainurästast kandnud nimetusi viinrästas, täristilind, rägistaja.

Levila 

Vainurästas on levinud Euraasia põhjaosas alates Islandist ja Šotimaast kuni Kolõmani Kirde-Siberis. Ta on tundras tavaline lind.

Eestis on ta üldlevinud tavaline haudelind. Üksikud isendid võivad Eestis talvitada. Vainurästa pesitsusaegset arvukust hinnatakse 150 000 – 200 000 paarile, talvist arvukust 0–25 isendile.

Välimus 

Vainurästa üldpikkus on 19–23 cm. Ta on Eesti väikseim rästas. Sugupooled on sarnased. Muidu on vaimurästas üsna laulurästa moodi, kuid sellest eristavad teda valge või ruuge kulmutriip, rusked tiivaalused ja roostepunased kehaküljed. Vanalinnu ülapool on ühtlaselt tumepruun, alapool on põhiliselt valge, laiade tumepruunide triipudega rinnal ja kõhu külgedel. Tiivad ja saba on tumepruunid. Nokk on tumepruun, alanoka tüvik on kollane, jalad pruunid. Lennul eristavad teda laulurästast roostepunased tiivaalused ja kõrge venitatud häälitsus tzii.

Vainurästa laul koosneb kahest osast – kõlavast vilereast ja kriginast. Laul varieerub piirkonniti. Hommikul alustab ta laulmist ühe esimese laululinnuna lepalinnu järel. Tundras annab see valju, ehkki lühida lauluga lind endast juba kaugelt teada.

Elupaik 

Eestis asustab ta igasuguseid lehtmetsi, puisniite, salukuusikuid, parke ja kalmistuid.

Pesitsemine 
Vainurästas ehitab pesa igasuguste puude-põõsaste otsa. Pesakoha valimisel on ta kohanemisvõimeline: pesi on leitud ka puuriidas, taral ja redelil. Eestis on vainurästa pesi leitud ka heinaküünides. Mõnikord on pesa lihtsalt maapinnal.

Pesa väliskiht koosneb kõrtest, kuivadest puulehtedest ja vähestest raagudest, keskkihis on kõvendatud muld ja sisekihis on peenematest kõrtest vooderdus.

Kurnas on keskmiselt 4–5 muna, mida hauvad mõlemad vanemad. Poegi toidetakse peamiselt putukate, vihmausside, nälkjate ja marjadega.

Toitumine 

Vainurästas on segatoiduline. Putukate ja vihmausside kõrval toitub ta marjadest, süües talvel eriti pihlaka ja viirpuu marju.

Viited

Välislingid
 

Norras leiti jääst 4200 aasta vanune vainurästas, Atlas, 7. august 2017

Rästaslased
Eesti värvulised
Teeme ära!

"Teeme ära!" oli 3. mail 2008 alguse saanud üle-eestiline koristusaktsioon, mille käigus koristasid ligikaudu 50 000 vabatahtlikku kogu Eesti territooriumilt ära ligi 10 000 tonni prügi.

Eesti aktsiooni eeskujul on järgnevalt toimunud analoogsed ühiskondlikud koristusaktsioonid enam kui sajas maailma riigis ning aktsioonides on osalenud ligi 20 miljonit inimest. Sellest on kujunenud rahvusvaheline aktsioon "Let's Do It! World". 15. septembril 2018 toimus esimene World Cleanup Day 2018, mille eestvedajaks oli Teeme Ära SA. 

"Teeme ära!" eestvedaja oli Rainer Nõlvak.

David Vseviov andis 12. augustil Arvamusfestivalil korraldajatele üle 2017. aasta Euroopa kodaniku auhinna.

Peakorraldajad
Initsiatiivgrupis, kes alustas 29. augustil 2007, olid
 Rainer Nõlvak
 Toomas Trapido
 Kadri Allikmäe
 Henri Laupmaa

Peakorraldajate hulka kuulusid veel
 Ahti Heinla
 Eva Truuverk
 Tiina Urm – aktsiooni meediajuht
 Eneli Kristenbrun – meediajuht
 Anneli Ohvril – aktsiooni turundusjuht
 Jüri-Ott Salm

Vaata ka
Teeme ära maailmakoristus

Viited

Välislingid 
 Teeme ära lähtekood - esimese kohtumise protokoll
 Teeme ära: Koristuspäeval osales 50 000 eestimaalast, ilm.ee
 Teeme Ära 2008 numbrites, ilm.ee
 Teeme Ära 2008 koduleht
 Nationwide Clean-Up Campaign in Estonia (Reuters news)
 Effluence of affluence: Collecting global garbage. Economist, Jan 7th 2012. 
 Global cyber anti-garbage drive aims to muster millions. AFP, 12.01.2011.

Keskkonnakaitse
2008. aasta Eestis