Elamistoiming liikumine

Liikumisvõime on eluslooduse omadus ning oma keha vaba liigutamine on vajalik ja väga hinnatud inimtegevus. Samuti sisaldab liikumist hingamine, söömine, joomine, mängimine ja paljud muud tegevused. Isegi magades on organismi süsteemid pidevalt aktiivsed. Igapäevane elamine sisaldab palju keerukaid kehaliigutusi sadades eri kombinatsioonides, paljud neist toimuvad organismis ega ole nähtavad ja paljud pole ka teadvuse poolt kontrollitavad. (Roper jt 1999)

Bioloogilised tegurid 
Füüsilise aktiivsuse ilmutamisega seotud oskuste omandamiseks on eluliselt vajalik lihas-luukondliku süsteemi ja paljude teiste süsteemide täielik talitlus. Selle mõistmiseks on abi teatud füüsikalistest printsiipidest:
 Kokkutõmme ja lõtvumine -  tervel inimesel on lihaskiud toonuses, mis tagab valmisoleku kohesteks sujuvateks liigutusteks. Lihaste kokkutõmme tekitab soovitud liikumise.
 Tõstejõud - kangiprintsiibi kasutamine suurendab inimese tõstmis-, liigutamis- ja käsitsemisjõudu. Näiteks kui kaks last on üheraskused ja samal kaugusel kiige keskpunktist, on kiik tasakaalus. Kui aga üks lastest nihkub kiigelaua otsale, liigub temapoolne kiigeots maa raskusjõu toimel allapoole ning lapsel on kiigelauda kangina kasutades kaaslast palju lihtsam kõrgele tõsta kui ainult oma käsi kasutades.
 Raskusjõu seadus - Igal objektil on raskuskese (inimestel umbes teise nimmelüli kõrgusel) ning on võimalik tõmmata kujutletav joon raskuskesemest eseme toetuspinna keskpunkti. Mida laiem on toetusalus ja madalam raskuskese, seda stabiilsem on ese. Näiteks kõndimaõppimisel ajab väikelaps jalad harki, et tema toetusalus oleks laiem. (Roper jt 1999)

Psühholoogilised tegurid 
Inimesed kasutavad füüsilist aktiivsust emotsioonide väljaelamiseks väga erinevatel põhjustel. Paljud ütlevad, et teevad seda nn "auru välja laskmiseks", teised räägivad, et liikumine on neile puhkuseks ja lõdvestuseks. Esmased liikumise oskused algavad juba väikelapse eas kodus, kus on oluline luua lapsele turvaline ning vaba keskkond liikumiseks. Lapsele on ümbritseva keskkonna tundmaõppimine äärmiselt oluline ning selle puudumine võib mõjutada tema võimet täiskasvanuna tõhusalt ühiskonnas läbi lüüa. (Roper jt 1999)

Sotsiokultuurilised tegurid 
Töökohast sõltub palju, milline on inimese füüsiline aktiivsus. Inimesed, kes töötavad ehitustel, kaevandustes ja taludes omavad suuremat füüsilist koormust, kui istuva tööviisiga inimesed. Seetõttu peavad istuva tööviisiga inimesed oma vaba aega aktiivsemalt kasutama. Vaba aja harrastuste kui ka töö osas determineerivad majanduslik seisund ja sotsiaalne klass. Sellest sõltub, kuidas inimene liikleb: käib jala, kasutab ühistransporti, sõidab oma auto või lennukiga. Tänapäeval on suur probleem, et tänu mehhaniseerimise kasvule on inimesed vähem aktiivsed. Sellest tulenevad järgmised terviseprobleemid: kõrgvererõhk, südame-veresoonkonna haigused ja ülekaalulisus. (Roper jt 1999)

Keskkonna tegurid 
Elukohast sõltuvad palju inimeste liikumisvõimalused. Näiteks kui vanainimene, kellel on liikumisraskused, elab kolmandal korrusel ja majas pole lifti, siis see on põhjus, miks vanainimene iga päev väljas ei käi. Väikeste laste puhul, kes elavad kõrgelamus, sõltub väljas käimine nende vanematest. Maja taga võib olla väga hea mänguväljak, kuid kui vanematel pole aega lapsega sinna minna, siis võib laps seda ainult aknast vaadata.
Kindlasti ei tohi unustada kliimat, sest ka sellel on mõju inimeste liikumisele. Ilmast sõltub, milliste tegevustega inimesed saavad tegeleda. Kui on väga kuum päev, siis tihti eelistatakse jooksmise asemal ujuma minna. (Roper jt 1999)

Poliitilis-majanduslikud tegurid 
Majanduslikud tegurid mõjutavad liikumisvõimalusi. Suurlinnadel on slummid ja vaestekvartalid, mille ümbrus on sageli halvasti valgustatud ja korrastatud. Seetõttu on seal füüsilise aktiivsusega tegelemiseks piiratud võimalused, see kehtib eriti laste puhul. Linnavalitsuste ja linnaosade valitsuste suhtumine spordiväljakute ja -rajatiste, parkide, puhkealade, ujumisbasseinide, mänguväljakute ja vaba aja keskuste asutamisesse on väga erinev, kuigi nendest rajatistest sõltuvad oluliselt rahvastiku füüsilise aktiivsusega seotud harjumused. Kohalikud omavalitsused vastutavad kõnniteede eest, et jalakäijatel oleks võimalik turvaliselt liigelda. (Roper jt 1999)

Viited  
Roper, N., Logan, W. W., Tierney, A. J. (1999).

Elamistoimingud