joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Dreiliņi mõis (Katriņa kihelkond)

Dreiliņi mõis (saksa keeles Badenhof, läti keeles Dreiliņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Katriņa kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Pāle valda Drieliņi küla aladele.

Mõisa uksed on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Ajalugu
Esimesed teated mõisast pärinevad 1518. aastast, mil Diedrich Uexküll müüs selle hilisemale Läänemaa stiftifoogtile ja oma õe abikaasale Klaus Hastferile. Johann Hastfer pani mõisa aastal 1796 Reinhold Friedrich von der Ostenile panti ja viimane omandas aastal 1821 mõisa pärusvaldusena. Aastal 1845 ostis Georg Friedrich von der Osten-Sacken Dreiliņi ja Āstere mõisad teistelt pärijatelt välja, ent kaks aastat hiljem müüs ta need Vegesackidele.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 51 mees- ja 56 naishinge. Aastal 1725 kuulus mõisale 3/4 adramaad maad, aastal 1734 oli adramaid üks. Aastal 1738 oli adramaid 1 ja 1/9, aastal 1744 aga 1 ja 1/2. Aastal 1757 oli mõisa valduses 2 ja 1/2 adramaad maad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 2 ja 16/20, aastal 1881 aga 2 ja 17/80, lisaks 2 ja 53/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.

Viited

Limbaži piirkonna mõisad
Katriņa kihelkond
Volmari kreis
Läti presidendi karikavõistlused

Läti presidendi karikavõistlused (ka Balti võistkondlikud meistrivõistlused) on Lätis igal aastal toimuv Balti riikide maavõistlus, kus võisteldakse 20 kergejõustikualal. Igast riigist osaleb igal alal 2 meest ja 2 naist. 

2012. aastal taaselustatud võistlused oli kuni 2017. aastani igal aastal koondpunktidega võitnud Läti. 2018. aastal võitis Leedu 2019. ja 2020. aastal Eesti.

Viited

Välislingid
athletics.lv

Läti üritused
Baltimaade kergejõustikuvõistlused
Euroopa aasta muuseum

Euroopa aasta muuseum (inglise European Museum of the Year Award) on auhind, mida igal aastal annab välja Euroopa Nõukogu moodustatud Euroopa Muuseumifoorum (inglise European Museum Forum).  

Auhind antakse muuseumile, millel on tähelepanuväärseid saavutusi oma näitustega seotult. 

Auhinna asutas 1977 Kenneth Hudson.

Laureaadid
1977 Ironbridge Gorge Museums
1978 Rheydti loss
1979 Camargue'i Muuseum 
1980 Museum Catharijneconvent
1981 Peloponnesose rahvakunstimuuseum
1982 Saint-Denis' kunsti- ja ajaloomuuseum
1983 Museum Sarganserland
1984 Zuiderzee muuseum
...
1987 Beamishi muuseum
...
1992 Technoseum
1993 Alta muuseum
1994 Taani Rahvusmuuseum
...
1996 Rumeenia talurahvamuuseum
1997 Anatoolia tsivilisatsioonide muuseum
...
2001 Briti Riiklik Raudteemuuseum
...
2003 Victoria ja Alberti muuseum
2004 Alicante arheoloogiamuuseum
2005 Hollandi vabaõhumuuseum
2006 CosmoCaixa Barcelona
2007 Saksa Emigratsiooni Keskus
...
2009 Salzburg Museum
2010 Ozeaneum Stralsund
2011 Gallia-rooma muuseum
...
2013 Riverside'i muuseum
2014 Süütuse muuseum
...

Auhinnad
Muuseumid
Euroopa
Witrivier

Witrivier (inglise keeles White River) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Mbombela vallas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Witrivieri elanikest valgeid 60,25%, mustanahalisi aafriklasi 32,50%, värvilisi 4,30%, India või Aasia päritolu inimesi 2,51% ja teisi 0,44%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 42,16%, inglise keelt 28,71%, svaasi keelt 16,08%, tsonga keelt 3,00%, suulu keelt 2,36%, sotho keelt 1,64% ja pedi keelt 1,42%.

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Graskop

Graskop on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Thaba Chweu vallas.

Graskop on asutatud 1880. aastal kullakaevanduse laagrina. Tänapäeval on linnas peamiseks tegevusalaks turism.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Graskopi elanikest mustanahalisi aafriklasi 61,25%, valgeid 22,89%, värvilisi 12,99%, India või Aasia päritolu inimesi 0,85% ja teisi 2,03%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 29,39%, pedi keelt 22,03%, sotho keelt 14,85%, inglise keelt 10,89%, svaasi keelt 9,74%, tsonga keelt 6,65% ja suulu keelt 2,30%.

Galerii

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Malalane

Malalane (kuni 2007. aastani Malelane) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas, Nkomazi valla halduskeskus.

Malalane on asutatud 1949. aastal. Linn asub Krügeri rahvuspargi vahetus läheduses.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Malalane elanikest mustanahalisi aafriklasi 43,26%, valgeid 43,23%, India või Aasia päritolu inimesi 10,67%, värvilisi 2,55% ja teisi 0,32%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 41,23% inimestest, svaasi keelt 25,64%, inglise keelt 17,89%, tsonga keelt 3,42% ja suulu keelt 1,71%.

Galerii

Viited

Mpumalanga provintsi linnad
Springfontein

Springfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas Kopanongi vallas.

Springfontein on asutatud 1904. aastal, linnaõigused sai 1912. aastal. Springfontein on tähtis raudteesõlm.

Teise buuri sõja ajal asus Springfonteini lähedal buuri tsiviilelanikkonna koonduslaager.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Springfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 75,1%, värvilisi 21,1%, valgeid 3,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 0,1%. Koosa keelt pidas emakeeleks 41,5% inimesi, afrikaani keelt 28,9%, sotho keelt 22,8%, tsvana keelt 3,1% ja teisi keeli 3,8%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Philippolis

Philippolis on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Xhariepi ringkonnas Kopanongi vallas.

1823. aastal rajatud Philippolis on vanim linn Free State'i provintsis. Philippolis asutati Londoni Misjoniseltsi misjonijaamana, linnaõigused sai 1861. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Philipolise elanikest mustanahalisi aafriklasi 65,1%, värvilisi 27,6%, valgeid 5,9%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 0,9%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 41,2% inimesi, koosa keelt 29,3%, sotho keelt 25,7%, inglise keelt 1,3% ja teisi keeli 2,3%.

Galerii

Viited

Free State'i provintsi linnad
Hobhouse

Hobhouse on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Thabo Mofutsanyana ringkonnas Mantsopa vallas.

Houbhouse on asutatud 1912. aastal, linnaõigused sai 1913. aastal. Linn on saanud nime Briti filantroobi ja ühiskonnategelase Emily Hobhouse'i (1860–1926) järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hobhouse'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,5%, valgeid 2,8%, värvilisi 2,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,2%. Sotho keelt pidas emakeeleks 91,7%, afrikaani keelt 3,9%, inglise keelt 1,7%, viipekeelt 1,4% ja teisi keeli 1,3%.

Viited

Free State'i provintsi linnad
Mmabatho

Mmabatho on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Mahikengi vallas.

Mmabatho oli aastatel 1977–1994 Bophuthatswana bantustani pealinn. 1994. aastal oli Mmabatho lühikest aega Loodeprovintsi halduskeskus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mmabatho elanikest mustanahalisi aafriklasi 95,89%, värvilisi 2,04%, India või Aasia päritolu inimesi 0,98%, valgeid 0,96% ja teisi. Tsvana keelt pidas emakeeleks 73,66%, inglise keelt 9,01%, sotho keelt 3,61%, koosa keelt 2,81%, afrikaani keelt 2,02%, suulu keelt 1,92%, pedi keelt 1,26% ja ndebele keelt 1,21%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Dzanani

Dzanani on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Vhembe ringkonnas Makhado vallas.

Dzanani oli aastatel 1979–1994 Venda bantustani koosseisus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dzanani elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,07%, India või Aasia päritolu inimesi 0,58%, valgeid 0,05%, värvilisi 0,02% ja teisi 0,28%. Venda keelt pidas emakeeleks 92,86%, inglise keelt 1,35%, tsonga keelt 0,52%, afrikaani keelt 0,43% ja pedi keelt 0,43%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Groblersdal

Groblersdal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis, Sekhukhune ringkonna ja Elias Motsoaledi valla halduskeskus.

Linn on saanud nime kohaliku farmeri W. J. Grobleri järgi. Põhiline tegevusala Groblersdalis on põllumajandus. Groblersdali lähedal asub Loskopi tamm.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Groblersdali elanikest valgeid 47,61%, mustanahalisi aafriklasi 47,29%, India või Aasia päritolu inimesi 3,58%, värvilisi 0,79% ja teisi 0,74%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 50,08% inimesi, pedi keelt 25,32%, inglise keelt 6,96%, suulu keelt 3,46%, ndebele keelt 2,79%, tsonga keelt 1,88%, tsvana keelt 1,86%, sotho keelt 1,74% ja venda keelt 1,17%.

Galerii

Viited

Limpopo provintsi linnad
Amanzimtoti

Amanzimtoti on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis eThekwini linnaringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul, Durbanist ligikaudu 25 km edelas.

Asula on rajatud 1928. aastal, linnaõigused sai 1939. Praegustes piirides on Amanzimtoti alates 1961. aastast.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Amanzimtoti elanikest valgeid 67,26%, mustanahalisi aafriklasi 22,10%, India või Aasia päritolu inimesi 8,20%, värvilisi 1,89% ja teisi 0,54%. Inglise keelt pidas emakeeleks 50,92% inimesi, afrikaani keelt 30,63%, suulu keelt 14,02% ja koosa keelt 1,33%.

Galerii

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
David Rubenstein

David Mark Rubenstein (sündinud 11. augustil 1949 Baltimore'is) on USA finantsist ja filantropist, Carlyle Group kaasasutaja ja -juht.

1987. aastal asutas ta koos William E. Conway Jr. ja Daniel A. D'Anielloga ettevõtte Carlyle Group, mis on kasvanud üheks maailma suurimaks varahaldusfirmaks ja muutnud Rubensteini üheks USA rikkamaks inimeseks. Ajakiri Forbes hindas 2018. aastal tema vara väärtuseks 2,8 miljardit USA dollarit, millega ta paigutus 300 rikkama inimese sekka USAs.

Ta osaleb kampaanias The Giving Pledge ja plaanib valdava osa oma varast annetada heategevuseks. Seni on ta toetanud enim kõrgharidust ja meditsiiniuuringuid, aga panustanud ka kultuuripärandi säilitamisse ja mitmetesse teistesse valdkondadesse. Näiteks on ta toetanud Washingtoni monumendi renoveerimist, Smithsoniani loomaaia hiidpandade programmi ja John F. Kennedy Keskuse laiendamist.

Viited

Välislingid 
 Urmo Kübar: "David Rubenstein: tahan elada piisavalt kaua, et oma raha ära annetada. Kui see õnnestub, olen õnnelik" edasi.org, 24. mai 2018 

Filantroobid
Ameerika Ühendriikide ettevõtjad
Sündinud 1949
Margate (LAV)

Margate on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Ugu ringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul.

Margate on kuurortlinn.

Margate on asutatud 1908. aastal. Linn on saanud nime Suurbritannias Kentis asuva Margate linna järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Margate'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 47,27%, valgeid 46,90%, India või Aasia päritolu inimesi 3,05%, värvilisi 2,21% ja teisi 0,56%. Inglise keelt pidas emakeeleks 35,83% inimesi, koosa keelt 22,53%, afrikaani keelt 19,83% ja suulu keelt 18,35%.

Galerii

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Port Shepstone

Port Shepstone on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis, Ugu ringkonna ja Ray Nkonyeni valla halduskeskus. Linn asub India ookeani rannikul Umzimkulu jõe suudmes.

Port Shepstone on asutatud 1867. aastal. Linn on saanud nime Natali asumaa riigitegelase Sir Theophilus Shepstone'i järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Port Shepstone'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 39,71%, India või Aasia päritolu inimesi 32,12%, valgeid 21,33%, värvilisi 6,33% ja teisi 0,50%. Inglise keelt pidas emakeeleks 55,34% inimesi, suulu keelt 21,37%, koosa keelt 10,51% ja afrikaani keelt 9,28%.

Galerii

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Vudila mängumaa

Vudila mängumaa (ametlikult OÜ Vudila Mängumaa) on meelelahutuskeskus Tartu maakonnas Tartu vallas Kaiavere külas endise Kaiavere vutifarmi alal. 

Keskus avati 1. juunil 2010.

Viited

Välislingid
Keskuse koduleht

Eesti meelelahutus
Tartu vald
Kummel

Kummel (Matricaria L.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.

Kimmel sarnaneb õisiku poolest härjasilma ja valge karikakraga, ent erineb selgesti lehtede poolest. Kummeli lehed on niitjate harudega, karikakral jagused, ent siiski selge lapiku lehelabaga, härjasilma lehed on aga jämesaagja servaga ning talbja või äraspidimunaja lehelabaga.

Kummel on tavaline taim Euroopa, Aasia ja Ameerika parasvöötmes, neid kasvab nii Põhja- kui ka Lõuna-Aafrikas ning mõned liigid on naturaliseerunud Austraalias.

Eesti liigid
Eestis on levinud kaks liiki:
Matricaria chamomilla (sünonüümid Chamomilla recutita, Matricaria recutita) – teekummel
Matricaria discoidea (sünonüümid Chamomilla suaveolens, Matricaria suaveolens, Matricaria matricarioides) – lõhnav kummel

Muid liike

Vaata ka

härjasilm
karikakar
kesalill

Korvõielised
Scottburgh

Scottburgh on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis Ugu ringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul, 58 km Durbanist edela pool.

Scottburgh on asutatud 1860. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Scottburghi elanikest valgeid 46,76%, mustanahalisi aafriklasi 27,69%, India või Aasia päritolu inimesi 21,98%, värvilisi 3,02% ja teisi 0,56%. Inglise keelt pidas emakeeleks 68,02% inimesi, suulu keelt 15,98%, afrikaani keelt 11,20% ja koosa keelt 2,08%.

Galerii

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Umkomaas

Umkomaas on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis eThekwini linnaringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul.

Umkomaas on asutatud 1861. aastal. Kuni 1924. aastani oli linna nimi South Barrow.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Umkomaasi elanikest valgeid 64,21%, mustanahalisi aafriklasi 19,29%, India või Aasia päritolu inimesi 13,99%, värvilisi 1,91% ja teisi 0,63%. Inglise keelt pidas emakeeleks 61,45% inimesi, afrikaani keelt 22,64% ja suulu keelt 11,93%.

Galerii

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Sterkspruit

Sterkspruit on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Joe Gqabi ringkonnas Senqu vallas. Linn asub Lesotho piirist ligikaudu 20 km kaugusel.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sterkspruiti elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,20%, India või Aasia päritolu inimesi 2,11%, värvilisi 0,90%, valgeid 0,42% ja teisi 0,37%. Koosa keelt pidas emakeeleks 73,46% inimesi, sotho keelt 14,23%, inglise keelt 4,29% ja afrikaani keelt 1,03%.

Viited

Ida-Kapimaa provintsi linnad
Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee

Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee on tegutsev 33 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudteeliin Lätis Alūksne ja Gulbene vahel. Liini haldab SIA "Gulbenes-Alūksnes bānītis", mis omakorda kuulub Läti raudteele.

Ajalugu
Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee oli üks esimesi kitsarööpmelisi raudteeliine Liivimaal. Esimesed plaanid tehti aastal 1890. Valga–Pļaviņase raudtee ise avati aastal 1903.

Aastal 1916. ehitati Pļaviņase–Gulbene lõik sõjalisel otstarbel laiarööpmeliseks. Kitsarööpmelise raudtee lõppjaamaks jäi seejärel Gulbene. Allesjäänud Gulbene–Valga liinil oli kaubavedude maht väga väike ja 1918. aastal Liivimaa Juurdeveoraudtee Selts pankrotistus.

Raudtee võeti kasutusele taas Vabadussõja ajal, mil seda kasutasid Eesti soomusrongid ja sõjaväeešelonid. Reisiliiklus taastati Alūksne ja Gulbene vahel 1920. Teise maailmasõja ajal rajati Gulbenesse depoo. Aastaks 1945 oli raudtee muutunud kasutuskõlbmatuks, kuna Gulbene raudteesõlm oli pommituslennukitele tähtsaks sihtmärgiks ja taanduvad Saksa väed lasid õhku sealse depoo; liiklus sellel raudteel taastati taas aasta 1945 viimastel kuudel.

Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee tekkis 1. jaanuaril 1973, mil suleti liiklus Lätis Eesti piiri lähedal paikneva Ape ja Alūksne raudteejaama vahelisel teel, mis peatselt demonteeriti (Alūksnes paiknenud Nõukogude sõjaväeosa jaoks polnud senist kivisöe ümberlaadimispunkti enam vaja). 1984. aastal võeti säilinud Alūksne–Gulbene raudteelõik tehnikamälestisena kaitse alla.

1987. aasta alguses suleti raudtee tehnilisel põhjusel. Aasta lõpuks liiklus taastati. 1988. aastal võeti kasutusele kaks uut TU7A tüüpi vedurit numbritega 2994 ja 3018.

Aastal 2002 loodi raudtee paremaks haldamiseks Läti Raudteele alluv sihtasutus Gulbenes-Alūksnes bānītis. Sellele kuuluvad üks auruvedur, kaks diiselvedurit TU7A, kaks vanemat diiselvedurit TU2, mis pärinevad Riia lasteraudteelt, seitse reisivagunit, viis kaubavagunit ja üks lumesahk.

2005. aastal toodi liinile Lavassaare raudteemuuseumis restaureeritud auruvedur Kc4-332. See sai omale Škoda poolt Plzeňis valmistatud vagunid ja aastal 2006 alustas liinil diiselrongide kõrval tegutsemist ka aururong Marisa.

Aastast 2010 on mitmed peatused sellel raudteel nõudepeatused. Ka vähendati rongiliiklust, nii Gulbenest kui ka Alūksnest väljub päevas kaks rongi.

Peatused

Alūksne 
Vējiņi*
Umernieki
Paparde*
Dunduri*
Kalniena
Stāmeriene
Pūriņi*
Birze*
Gulbene raudteejaamadega ja nendevaheliste peatustega (vt Alūksne–Gulbene muuseumiraudtee).

 
Tärniga on märgitud nõudepeatused.

Viited

Välislingid
Raudtee koduleht

Läti raudteed
Gulbene
Liivimaa
Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool

Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool (lühemalt Ehitus- ja Kergetööstuskool) oli kutsekool Tartus, mis tegutses 1956–2002. Kool asus aadressil Vanemuise tänav 35.

Aastal 2002 liideti Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool, Tartu Teeninduskool, Tartu Tööstuskool ja Tartu Õppekeskus Tartu Kutsehariduskeskuseks.

Kooli nimed
Kool on kandnud järgmisi nimesid:
12.1956–1957 Ehituskool nr 21
08.06.1957–1960 Tööstuskool nr 13
12.05.1960–1963 Ehituskool nr 25
01.09.1963–1972 Linnakutsekool nr 16
1972–1990 H. Kullmani nimeline Kutsekeskkool nr 16
1990–15.10.1991 Kutsekeskkool nr 16
15.10.1991–31.08.2002 Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool.

Viited

Välislingid

Tartu endised koolid
Eesti endised kutsekoolid
Eesti ehitus
Sutherland (LAV)

Sutherland on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Karoo Hooglandi vallas.

Sutherland asub Roggeveldi mäestikus, keskmiselt 1450 meetri kõrgusel merepinnast.

Sutherland on asutatud 1858. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sutherlandi elanikest värvilisi 78,24%, valgeid 12,69%, mustanahalisi aafriklasi 7,97%, India või Aasia päritolu inimesi 0,81% ja teisi 0,28%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,90% ja inglise keelt 1,91%.

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Tartu Tööstuskool

Tartu tööstuskool oli kutsekool Tartus. Kool tegutses 1944–2002.

Aastal 2002 liideti Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool, Tartu Teeninduskool, Tartu Tööstuskool ja Tartu Õppekeskus Tartu Kutsehariduskeskuseks.

Kooli nimed
Kool kandis järgmisi nimesid:
01.10.1944–07.10.1949 Tööstuskool nr.12
07.10.1949–28.01.1954 Eritööstuskool nr 12
28.01.1954–30.09.1960 Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tööstuskool nr 3
01.10.1960–01.10.1963 Tööstuskool nr 17
01.10.1963–1970 Kutsekeskkool nr 17
1970-06.1992 Tartu Kutsekeskkool nr 17
10.06.1992–31.08.2002 Tartu Tööstuskool.

Direktorid 

 Vladimir Šokman ...

Viited

Välislingid

Tartu endised koolid
Eesti endised kutsekoolid
Douglas (LAV)

Douglas on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas, Siyancuma valla halduskeskus.

Douglas asutati misjonijaamana 1848. aastal, linnaõigused sai 1867. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Douglase elanikest värvilisi 58,28%, mustanahalisi aafriklasi 32,12%, valgeid 7,98%, India või Aasia päritolu inimesi 0,76% ja teisi 0,86%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 93,12%, tsvana keelt 2,26% ja inglise keelt 1.53%.

Galerii

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Fraserburg

Fraserburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas.

Esimesed eurooplastest asunikud saabusid piirkonda 1759. aastal. Fraserburg on rajatud 1851. aastal, linnaõigused sai 1862. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Fraserburgi elanikest värvilisi 84,75%, valgeid 9,51%, mustanahalisi aafriklasi 4,79%, India või Aasia päritolu inimesi 0,63% ja teisi 0,30%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,73% inimesi, koosa keelt 1,27% ja inglise keelt 0,99%.

Galerii

Viited

Põhja-Kapimaa provintsi linnad
Madliena kirikumõis

Madliena kirikumõis (saksa keeles Pastorat Sissegal-Altenwoga, läti keeles Madlienas mācītājmuiža) oli kirikumõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Aderkaši mõis

Aderkaši mõis (saksa keeles Fistehlen, läti keeles Aderkašu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Taurupe vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Ungern-Sternbergide mõisad
Lakstene mõis

Lakstene mõis (saksa keeles Hohenheyde, läti keeles Lakstenes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Laubere mõis

Laubere mõis (saksa keeles Laubern, läti keeles Lauberes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Laubere vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Taurupe mõis

Taurupe mõis (saksa keeles Taurup, varem Astrau ja Asterow, läti keeles Taurupes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Taurupe vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Lembit Kandrov

Lembit Kandrov (24. detsember 1937 Ordžonikidze krai, NSV Liit – 30. märts 2017 Haapsalu) oli eesti poksija.

Poksijana
Poksis aastatel 1952–1967 Pärnu Spartakis (treener Hugo Soasepp) ja Tallinna Spartakis (treener Evald Seepere). Ta osales kokku 133 kohtumisel, millest võitis 121 kohtumist.

Ta oli kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1954 ja 1955 Eesti NSV noortemeister.

Ta oli Eesti NSV meister kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aastal ning sai Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1963 ja 1966 III koha.

Hilisem elukäik
Ta lõpetas Haapsalu Õhtukeskkooli 1979. aastal.

Ta tegutses hiljem ettevõtjana rahvameditsiini ja ravitsemise alal.

Ta kandideeris üksikkandidaadina IX Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 5 (Hiiu, Lääne ja Saare maakond), kuid ei saanud hääli ega osutunud ka valituks.

Liikmesus
Eesti Roerichi Selts (ka selle esimees)

Isiklikku
Ta oli pärit Kaukaasia eesti asunikest, kuid tema sünnikoht pole täpselt teada.

Viited

Kirjandus
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 370

Välislingid
Lembit Kandrovi sporditulemused
Haud Haapsalu Metsakalmistul

Eesti poksijad
Eesti ravitsejad
Eestlased Venemaal
Haapsalu Metsakalmistule maetud
Sündinud 1937
Surnud 2017
Plātere mõis

Plātere mõis (saksa keeles Weißensee, läti keeles Plāteres muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Zādzene mõis

Zādzene mõis (saksa keeles Saadsen, läti keeles Zādzenes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Lielāmuiža mõis

Lielāmuiža mõis (saksa keeles Essenhof, läti keeles Lielāmuiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Ķeipene mõis

Ķeipene mõis (saksa keeles Kaipen, läti keeles Ķeipenes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Ķeipene vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Madliena kihelkond
Löwis of Menarite mõisad
Staël von Holsteinide mõisad
Valdeko Viru

Valdeko Viru (13. märts 1925 Pärnu – 5. jaanuar 2006 Tartu) oli eesti dirigent ja helilooja.

Aastatel 1939–1943 õppis ta Tallinna konservatooriumis klaverit Aino Kõrbi ja Artur Lemba juhendamisel. 1944. aastal lõpetas ta Viljandi 2. Gümnaasiumi. 1949. aastal lõpetas Tartu Muusikakooli muusikateooria ja kompositsiooni eriala Johannes Bleive klassi. 1967. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni eriala Eugen Kapi klassi.

Aastatel 1944–1946 töötas Viljandis Ugala teatri orkestris ning Viljandi kultuurimajas naiskoori juhina ja klaverisaatjana.
Töötas aastaid Vanemuise teatris, 1946–1950 ja 1967–1969 kontsertmeistrina, 1950–1958 koormeistrina, 1958–1967 muusikaala juhatajana, 1969–1991 dirigendina. Aastatel 1966–1996 oli ta paralleelselt Tartu Muusikakooli muusikateoreetiliste ainete õpetaja.

Ta on kirjutanud koorimuusikat, sümfoonilist muusikat ning instrumentaal- ja vokaalkammermuusikat.

Tunnustus
1976 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Isiklikku
Tema vend oli Atko-Meeme Viru.

Viited

Eesti dirigendid
Eesti heliloojad
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 2006
Munakivitee

Munakivitee on munakivisillutisega tee.

Tuntud munakiviteesid: Võiküla munakivitee (on kultuurimälestis), Levala küla munakivitee (on kultuurimälestis).

Viited

Välislingid
 Tõnu Sepp, KAS MUNAKIVITEE EHITAMINE ON JUBA KADUNUD KUNST?

Teed
Moodle

Moodle (Modular Object-Oriented Dynamic Learning Environment ehk "modulaarne objektorienteeritud õppekeskkond") on veebipõhine õpihaldussüsteem, mille lõi Austraaliast pärit Martin Dougiamas. Võimalus töötada WebCT programmiga ajendas Dougiamasi looma alternatiivset õppimisvõimalust. 2002. aastal tuli ta välja Moodle 1.0 versiooniga.

E-õpe
E-õpe on õppevorm, mida viiakse täielikult või osaliselt läbi veebi vahendusel. Täieliku veebipõhise õppe puhul toimub kogu õppetöö veebi kaudu. Veebipõhise õpikeskkonna kaudu laaditakse üles õppematerjalid, suheldakse õpetajaga ning toimub hindamine. Osaliselt veebipõhise õppe puhul toimub alla 25% õppest auditoorselt. Auditoorne õpe veebipõhise toega eeldab üle 25% auditoorset õpet, kuid muu toimub siiski veebipõhiselt (koduste tööde esitamine, õppematerjalide üleslaadimine). Auditoorses õppes, mida toetavad e-õppe vahendid, on e-õppe osakaal väga väike, enamus õppest toimub auditoorselt. Üks e-õppe vorme on näiteks see, kui õppejpud kasutab loengus tehnoloogilisi abivahendeid.

E-õpe Eestis
Eestis võeti e-õpe esialgu kasutusele ülikoolides, kuid tänapäeval on see aktiivselt kasutatav juba ka gümnaasiumites ning põhikoolides.

Moodle Eestis
Moodle võeti Eesti ülikoolides kasutusele 2000. aastal. Tartu Ülikoolis kasutatakse oma ülikooli keskset Moodle'i keskkonda. Sellest ajast on Moodle'i kasutamine järjest suurenenud. 2000. aastal oli Moodle'i keskkonnas kõigest 28 kursust, 2016. aastaks kasvas see arv peaaegu 4000 kursuseni.

Küsimuste tüübid
Moodle'is kasutatavate küsimuste tüübid:

 valikvastustega – küsimuse tüüp, milles tuleb etteantud valikutest valida üks või mitu õiget vastust;
 tõene/väär – küsimuse tüüp, milles tuleb valida, kas väide on tõene või väär;
 lühivastus – küsimuse tüüp, milles tuleb vastata ühe või paari sõnaga;
 arvuline – küsimuse tüüp, mille vastus on ainult arv või vajadusel ka ühik;
 arvutuslik – küsimuse tüüp, milles õpilane vastab etteantud valemi järgi;
 essee – küsimuse tüüp, milles tuleb vastata pikema vastusega, mida tuleb õpetajal ise käsitsi hinnata;
 vastavusse seadmine – küsimuse tüüp, milles tuleb etteantud variantidest leida õiged paarid;
manusvastused (lünktekst) – küsimuse tüüp, milles saab teksti tekitada lüngad, mida peab õpilane ise täitma või valima vastuse rippmenüüst;
 valikvastusega arvutusülesanne – arvutuslik küsimuse tüüp, milles tuleb valida arvutusele etteantud vastustest üks või mitu õiget vastust;
 lihtne arvutuslik küsimus – küsimuse tüüp, milles tuleb vastus valida etteantud muutujate väärtuste seast;
 lohista pildile – küsimuse tüüp, milles tuleb pildil olevatesse tühimikesse lohistada õiged lohistatavad märgised;
 tekstile lohistamine – küsimuse tüüp, milles tuleb tekstis olevatesse lünkadesse lohistada õiged lohistatavad märgised;
 valige puuduvad sõnad – küsimuse tüüp, kus teksti sisse saab tekitada lüngad, mille õige vastus tuleb täita, valides rippmenüüst õige vastuse.

Viited

Õpitarkvara
Virtuaalõppe keskkonnad
Marta (kalakajakas)

Marta (sündinud 3. juunil 1981 Kakrarahul; surnud 2015 või 2016) oli emane kalakajakas, 2015. aasta seisuga teadaolevalt maailma kõige pikaealisem oma liigi esindaja. Ta elas 34-aastaseks.

Päritolu

Marta isa sündis 1973. aastal Kakrarahul ja elas 16-aastaseks. Marta isapoolne vanaisa ja vanaema pesitsesid Kakrarahul 15 aasta vältel, aastatel 1966–1980. Marta ema päritolu pole teada, sest tavaliselt suunduvad kalakajakate emaslinnud pesitsema sünnikohast kaugemale, et vähendada lähisugulasega paaritumise ohtu.

Paarisuhted ja pesitsemine

Marta pesitses Kakrarahul kokku 33 kevadel. Tema esimene paarisuhe kestis seitse aastat, kuni kaaslase surmani. Marta teine kooselu kestis vaid aasta, tema tollane partner suri viis aastat peale lahkuminemist 24-aastasena. Marta kolmas ja viimane kooselu kalakajakas Oskariga kestis 21 aastat, kuni Marta surmani.

Järglased

2015. aasta kevadel oli Martal loendatud kümme last (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul viis: kolm isaslindu ja kaks emaslindu), üheksa lapselast (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul kaheksa lindu) ja kaks lapselapselast (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul üks lind), kes on kunagi Kakrarahul pesitsenud.

Talvitumine

Marta veetis talved Lõuna-Inglismaal, kus kohalikud linnuvaatlejad teda mitmel aastal märkasid. 2012. aastal, kui Marta ja Oskari munad tormi tõttu kahjustada said ja pesitsemine ebaõnnestus, nähti Martat Inglismaal juba 19. juunil.

Viimane pesitsemine
Viimast korda nähti Martat Kakrarahul pesitsemas 2015. aasta kevadel. Marta munes siis kolm muna, kuid neist ei koorunud ühtegi poega.

2016. aasta kevadel Marta oma pesitsuspaika Kakrarahule enam ei tulnud. Marta saabumata jäämise järel leidis Oskar endale uue, nelja aasta vanuse pesitsuskaaslase.

Ornitoloogilised vaatlused

Marta elukäiku jälgis teadur Kalev Rattiste, kes Marta 1981. aastal Kakrarahul koorumise järel rõngastas.

Pikaajalisi uuringuid, milles individuaalsete kalakajakate vanus selguda võiks, on väljaspool Eestit väga vähe tehtud. Seepärast on Eesti teadlaste kindlaks tehtud Eesti vanimad kalakajakad sageli ka "maailma vanimad kalakajakad". Enne Martat oli teadaolevalt maailma pikima elueaga kalakajakas Taanis elanud lind, kelle vanuseks loetakse 33 aastat ja 8 kuud.

Meediakajastus

Martast on eetrisse läinud saatelõik Eesti Televisiooni saates "Ringvaade", temast on kirjutanud väljaanded Lääne Elu, Läänlane, Delfi Lemmikloom, Maaleht, Õhtuleht, ERR Novaator, Postimehe Maaelu jt.

Viited

Välislingid
 Ringvaade: 1069, minutid 12.40 – 21.50, arhiiv.err.ee. Eetris 12.05.2015
 Kalakajakas Marta fotod Loodusemehe (Arne Ader) pildipangas

Tuntud loomad
Sündinud 1981
Kastrāne mõis

Kastrāne mõis (saksa keeles Kastran, läti keeles Kastrānes muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Ķeipene vallas. 

Läti mõisad
Riia kreis
Suntaži kihelkond
Marianna Skrõbõkina

Marianna Skrõbõkina (vene keeles Марианна Скрыбыкина; sündinud 1980. aastal) on jakuudi filmiprodutsent.
 
Ta on 2016. aasta veebruaris Jakuutias linale jõudnud detektiivfilmi "Minu tapja" ("Сайсары куолге") produtsent. Film pälvis 2016. aasta augustis Jakutski Rahvusvahelise Filmifestivali põhikonkursil peaauhinna "Kuldsed Lumeprillid". Kaks kuud varem näidati filmi Moskva rahvusvahelise filmifestivali konkursivälises programmis (konkursiprogrammis saavad osaleda vaid need filmid, mis suurele ekraanile pole veel jõudnud)

Skrõbõkina rajas 2011. aastal filmikompanii ART Doydu jakuudi filmide edendamiseks. ART Doydu teostab filmitootmise kõik tsüklid: alustades stsenaariumi kirjutamisest, filmi produtseerimine (filmipaikade otsimine ja valimine, casting, filmivõtete tehniline varustamine) ja lõpetades postproductioniga (filmimontaaž, helindamine, arvutigraafika jm). Auhinnatud "Сайсары куөлгэ" ('Saisarõ järve ääres'; filmirežissöör Kostas Marsan) oli stuudio kuues film ja esimene Jakuutias toodetud film, mis pääses üleriigilisse filmilevisse.

Produtseeritud filme
2013 – "Подснежники"  (jakuudi keeles "Ньургуhуннар")
2014 – "Посланник небес" ("Айыы уола")
2016 – "Мой убийца" ("Сайсары күөлгэ")
2018 – "Глаза ночи"

Viited

Välislingid
Марианна Скрыбыкина. kino-teatr.ru
Filmi "Minu tapja" treiler. youtube.com, 13. oktoober 2016
Марианна Скрыбыкина на прямом эфире Вести 23:00 на канале Россия 24. youtube.com, 25. detsember 2017

Sahha filmitegijad
Venemaa filmiprodutsendid
Sündinud 1980
Kostas Marsan

Kostas Marsan, kodanikunimega Konstantin Viktorovitš Danilov (vene keeles Костас Марсан; Константин Викторович Данилов; sündinud 1976), on jakuudi filmilavastaja.
 
Ta lõpetas 1998. aastal Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli ajalooteaduskonna ja 2005. aastal Moskvas Kõrgemate Stsenaristide ja Režissööride Kursuste režiiteaduskonna.

Marsan on 2016. aasta veebruaris Jakuutias linale jõudnud detektiivfilmi "Сайсары куөлгэ" ('Saisarõ järve ääres'; produtsent Marianna Skrõbõkina) režissöör. Film pälvis 2016. aasta augustis Jakutski rahvusvahelise filmifestivali põhikonkursil peaauhinna "Kuldsed Lumeprillid". 

2020. aastal valmis triller "Itšši".

Viited

Välislingid
Режиссер «Сайсары Куелгэ» Константин Данилов: «Это рекорд!». bloknot-yakutsk.ru, 17. märts 2016
Режиссер из Якутии Костас Марсан. otr-online.ru, 28. juuni 2016
Filmi "Сайсары куөлгэ" (venekeelse pealkirjaga "Мой убийца") treiler. youtube.com, 13. oktoober 2016
За кадром съемок фильма "Мой убийца" (Сайсары куелгэ).23. jaanuar 2017
 

Sahha filmilavastajad
Sündinud 1976
Nikita Aržakov

Nikita Aržakov (vene keeles Никита Иннокентьевич Аржаков; sündinud 10. septembril 1962 Ožoginos Abõi rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi filmilavastaja.
 
Ta on 1992. aastast Jakuutia rahvusliku filmikompanii Sahhafilm pearežissöör.

Aržakov lõpetas 1985. aastal Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli näitekunsti teaduskonna ja 2004. aastal Kõrgemate Stsenaristide ja Režissööride Kursuste režiiteaduskonna.

Ta on Venemaa Filmilavastajate Gildi liige.

Tunnustus
2005 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi Oiunski-nimeline riiklik preemia mängufilmi "Žuravli nad Ilmenem" ("Журавли над Ильменем") loomise eest (koos Jegor Neimohhovi, Innokenti Ammossovi ja Stepan Sivtseviga) 
2010 – Sahha (Jakuutia) Vabariigi teeneline kunstitegelane
2012 – Monaco Heategevusliku Filmifestvali (Monaco Charity Film Festival) parima režissööri auhind ja Notre Dame'i ülikooli eriauhind filmi "Snaiper Sahha" ("Снайпер Саха") eest.

Mängufilme (lavastaja)
2003 – "Черная маска"
2005 – "Журавли над Ильменем"
2010 – "Снайпер Саха"
2020 – "Tõgõn Darhan"

Viited

Välislingid
Mängufilm "Снайпер Саха". youtube.com

Sahha filmilavastajad
Sündinud 1962
Tartu linnakirjaniku stipendium

Tartu linnakirjaniku stipendium on Tartu linna ja Tartu Kultuurikapitali välja antav stipendium kultuuriväärtusega ilukirjanduse või publitsistikaga tegelevale füüsilisele isikule, kes elavdab Tartu kirjanduselu ja aitab kujundada Tartu linna mainet rahvusvaheliselt tuntud kirjandussõbraliku linnana.

Stipendiumi asutamisega soovis Tartu linn ellu viia 2015. aastal UNESCO kirjanduslinnaks saamisel seatud eesmärke ning parandada tartlastest kirjanike loomevõimalusi. Stipendiumi antakse aastast 2017. 

Väljamakstava stipendiumi suurus oli 2017. aastal 860 eurot, 2018. aastal 940 eurot ning 2019. ja 2020. aastal 1080 eurot kuus.

Stipendiumi saajad
2017 Kristiina Ehin
2018 Mika Keränen
2019 Vahur Afanasjev
2020 Carolina Pihelgas
2021 Juhan Voolaid 
2022 Paavo Matsin

Viited

Välislingid
Tartu linnakirjaniku stipendium. Tartu Kultuurkapitali veebisait

Eesti kirjandusauhinnad 
Tartu
Kinžall

Kama (pistoda)
 Kh-47M2 Kinzhal — hüperhelikiirusega ballistiline õhk-maa rakett, mida Vene relvajõud kasutasid Vene-Ukraina sõjas 2022. aasta 18. märtsil
MacOS Mojave

macOS Mojave (versioon 10.14) on operatsioonisüsteemi macOS 15. väljalase, mis avalikustati 4. juuni 2018 ning ilmus 24. september 2018.

macOS Mojave on macOS High Sierra järglane ning see on nimetatud Ameerika Ühendriikide mäestiku järgi Californias.

macOS Mojave järglane on macOS Catalina.

Operatsioonisüsteemi on lisatud tume teema, mis muudab operatsioonisüsteemi värvid tumedaks. 

Lisatud on rakendused Home, Voice Memo ja News (töötab ainult Ameerika Ühendriikides, Suurbritannias ja Austraalias), mis on juba varem iOS operatsioonisüsteemis olnud.

Operatsioonisüsteem on tehtud turvalisemaks. Kui rakendus tahab kasutada veebikaamerat, mikrofoni või kasutaja andmeid, küsitakse selleks kasutajalt luba.

Toetatud süsteemid 
Kõik Macintoshi arvutid, mis on valmistatud 2012 või hiljem, väljaarvatud 2010. aasta Mac Pro.

Vaata ka 
 iOS 12
 macOS High Sierra

Viited 

Apple'i operatsioonisüsteemid
Nikolai Pavlov

Nikolai Nikolajevitš Pavlov (vene keeles Николай Николаевич Павлов; sündinud 31. juulil 1969 Verhneviljuiskis Verhneviljuiski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi ühiskonnategelane, arst ja ettevõtja, meditsiinikandidaat.
 
Ta on veebipõhise vaba sisuga entsüklopeedia Vikipeedia sahhakeelse versiooni looja (2007) ja tänini aktiivne kaastööline, administraator ja bürokraat. 2014. aastast on ta partnerühingu Vikimedija RU (WMF-i ametlikult tunnustatud haruorganisatsioon Venemaal) liige (kokku on partnerliikmeid 22).

Haridus ja töökäik
Pavlov sai 1996. aastal arstidiplomi (arst-immunoloog) ja 2004. aastal ärijuhi diplomi. Paralleelselt Vikipeediale kaastöö tegemisega tegeleb Pavlov sahha keele uurimisega. Sellealane uurimine viis ta magistriõppesse.

Pavlov elab Jakutskis ja teenib elatist ettevõtjana tervishoiu valdkonnas. Tema sõnul on meditsiin see, mis teda toidab. Ta on väikefirma (immuunsüsteemi tugevdamise keskuse) omanik ja peadirektor. See annabki talle rahalise võimaluse tegeleda meelisaladega, sealhulgas lingvistikaga.

Artikleid
2007 – Николай Николаевич Павлов. "Будет ли существовать якутский язык?"

Viited

Välislingid

Николай Павлов (якутская Википедия): «Пока справляемся». encyclopedia.ru, 7. november 2014
Nikolai Pavlov räägib SVFU kanalil meediaprojekti "Minu lugu" saates oma uutest internetiprojektidest, samuti põhjustest, miks on nii tähtis sahha keel integreerida internetikeskkonda. salda.ws, 4. märts 2018 (sahha keeles)

Sahha arstid
Sahha teadlased
Venemaa ettevõtjad
Venemaa arstiteadlased
Vikipedistid
Sündinud 1969
Carnikava kihelkond

Carnikava kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Zarnikau, läti keeles Carnikavas draudzes novads) oli haldusüksus Liivimaal Riia kreisis.

Ajalugu
XVII sajandi alguses asus Carnikavas Bartholomäuse kabel. 1637. aastal oli Carnikava Krimulda kihelkonna osa. 1657. aastal liideti see Daugavgrīva kihelkonnaga. XVII sajandi lõpul oli Carnikavas ametis omaette pastor, kuid seejärel ühendati see taas Daugavgrīva kihelkonnaga. 1728. aastal rajati kivist kirik, mis ehitati ümber 1851. aastal. 1849−1882 oli Carnikava Ādaži, seejärel Pēterupe kihelkonna osa. Kuna siin oma pastorit ei olnud, puudus kihelkonnas ka pastoraat. Patronaadiõigus kuulus Carnikava rüütlimõisa omanikule.

Carnikava kihelkonna mõisad
Carnikava (Zarnikau) rüütlimõis

Vaata ka
Ādaži kihelkond
Daugavgrīva kihelkond
Pēterupe kihelkond

Kirjandus
Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). − Quellen und Studien zur baltischen Geschichte. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 723.
Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909. Veerg 331-332.
Joosep Matjus

Joosep Matjus (sündinud 14. juunil 1984 Elvas) on eesti dokumentaalfilmirežissöör, filmioperaator ja stsenarist. 

Aastatel 2004–2009 õppis Matjus Balti Filmi- ja Meediakoolis filmikunsti (MA). Ta on spetsialiseerunud loodusfilmide ja dokumentaalfilmide tegemisele.

Peale Eesti on ta teinud loodusfilme ka Skandinaavias, Venemaal, Arktikas kui ka Ameerika Ühendriikides.

Filmograafia

Operaatorina 

2020 "Fred Jüssi. Olemise ilu" (režissöör Jaan Tootsen)
2017 "Valged hundid: Arktika kummitused" (režissöör Oliver Goetzl)
2012–2014 "Ameerika loodusimed" (režissöör Oliver Goetzl)
2010 "Metsik Skandinaavia" (režissöör Oliver Goetzl)
2010 "Teekond Araratile" (režissöör Riho Västrik)
2008 "Lehelapse suvi" (režissöör Katri Rannastu)
2006 "Põdra kuningriik" (režissöör Rein Maran)

Režissöörina 

2020 "Pingeväljade aednik"
2018 "Tuulte tahutud maa"
2014 "Kajaka teoreem"
2009 "Vanamees ja põder"
2007 "Uuestisünd"
2006 "Suvine dokumentaal"

Tunnustus 

 2020 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (koos Jaan Tootseniga; parim dokumentaalfilm – „Fred Jüssi. Olemise ilu”)
 2018 -  Eesti filmi- ja teleauhinnad parim operaatoritöö (Tuulte tahutud maa)
 2018 -  Matsalu Loodusfilmi Festivali parim operaatoritöö  (Tuulte tahutud maa)
 2014 – stipendium "Ela ja sära"
 2014 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (parim dokumentaalfilm „Kajaka teoreem“)
 2014 - Eesti Dokumentalistide Gild (dokumentaalfilm „Kajaka teoreem“)
 2010 -  Eesti Kinoliidu aastapreemia 
 2011 -  Jaapani Loodusfilmide Festival (JWFF) Parim uustulnuka auhind 
 2009 -  Neitsi Maali ehk Eesti Filmiajakirjanike Ühingu nominent ("Vanamees ja põder") ;
 2009 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemia (parim dokumentaalfilm "Vanamees ja põder")
 2009 -  Matsalu Loodusfilmi Festivali Grand Prix  ("Vanamees ja põder")
 2009 -  Peterburi Filmifestival Green Vision Grand Prix  ("Vanamees ja põder")
 2007 - Wiesbaden - GoEast festival – Grand Prix 2007
 2007 - Sleepwalkers Parim tudengifilm ("Suvine dokumentaal")
 2006 - Eesti filmipäevade Parim tudengifilm ("Suvine dokumentaal")

Viited 

Eesti filmilavastajad
Eesti stsenaristid
Eesti filmioperaatorid
Sündinud 1984
Loodusfilmid
Dokumentalistid
Eeta Carinae

Eeta Carinae (η Carinae, lühend η Car) on 4. magnituudi täht ja ühtlasi ka kõige kaugem täht, mida on võimalik palja silmaga näha.

Eeta Carinae asub umbes 7800 valgusaasta kaugusel ja kuulub Kiilu tähekogusse.

Avastamine ja nimetamine 
Eeta Carinae avastas ajavahemikus 1595-1596 navigaator Pieter Keyser.

Tähed
Õilme Võro

Õilme Võro (sündinud 2. jaanuaril 1996) on eesti sprinter.

Ta on kahekordne Eesti meister 100m jooksus (2018 ja 2019) ning 200m jooksus (2017 ja 2019).

Välislingid 

Eesti sprinterid
Sündinud 1996
Andi Noot

Andi Noot (sündinud 14. septembril 1993) on eesti keskmaajooksja.

Tema nimel on 3 Eesti kergejõustiku siserekordit: 1500 m jooksus (3.44,34), 1 miili jooksus (4.02,42) ja 2000 m jooksus (5.07,22).

Välislingid
 

Eesti keskmaajooksjad
Sündinud 1993
Veloergomeeter

Veloergomeeter on jalgrattataoline või ka muukujuline jalgadega käitatav seade jalgade poolt arendatava kehalise võimsuse või ka tehtud füüsilise töö hulga mõõtmiseks (mis on integraal võimsusest üle töö tegemise aja). 

Universaalsete veloergomeetrite puhul on olulisemad füüsilise tegevuse/töö parameetrid (liigutuste kiirus, arendatav jõud jm) seadistatavad. Arendatavat võimust mõõdetakse ja näidatakse indikaatoril (analoog- ja/või digitaalkujul).

Tehniliselt on enamiku veloergomeetrite puhul kasutusel elektromagnetiline pidurdus (pöörisvoolud). Mõnel juhul kasutatakse ka paremat kontrolli võimaldavat koormatud elektrigeneraatori lahendust. Üksikutel juhtudel on kasutatud ka mehaanilist pidurdust.

Treeninguvahendina

Veloergomeetrite kasutusala ei piirdu ainult veloergomeetriaga ehk füsioloogiliste mõõtmistega.

Peale füsioloogiliste mõõtmiste kasutatakse analoogilisi seadmeid väga laialdaselt ka kehalise treenimise otstarbel. Need seadmed on mõeldud pigem füüsilise koormuse (jalgadega arendatava võimsuse) kindlal tasemel (näiteks 200 W) etteandmiseks kui tegelikult arendatava võimsuse mõõtmiseks. Nende puhul ei ole seetõttu veloergomeetri mõiste kasutamine päris õige.

Sporditarbed
Seadmed
Jaan Parker

Jaan Parker (sündinud 24. septembril 1993 Raplas) on eesti muusik ja laulukirjutaja.

Lapsepõlv möödus Kuimetsa külas, seejärel kolis Kehtnasse.

Õppis Kuimetsa algkoolis, Juuru gümnaasiumis (lõpetas seal põhikooli) ja Kehtna Kutsehariduskeskuses.

Liitus bändiga Faraday aastal 2019

Sündinud 1993
Nõmmeküla

Nõmmeküla on mitme Eestis eksisteeriva või eksisteerinud küla nimi või nimevariant:
Nõmmeküla on Nõmmeri küla varasem nimi, Harju maakonnas
Nõmmeküla on Nõmme variantnimi, Harjumaal Hageri kihelkonnas
...

Vaata ka
Nõmme
Nõmme (täpsustus)
Nõmmküla
Osteel

Osteel on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.

Valla pindala on 19,9 km². 31. detsembril 2015 elas seal 2211 inimest.

Kuulub valdade ühendusse Brookmerland.

Ajalugu 

Küla on esmakordselt mainitud aastal 1164. Varajane asula oli raba servas.

Vaatamisväärsused 

Küla maamärk on Warmfriedi kirik, mis pärineb 12. sajandist. Kiriku pikkus on 63 m ja see on pühendatud Werenfriedile. Kiriku orel on vanuselt teine Ida-Friisimaal. Selle ehitas aastal 1619 meister Edo Evers.

Kiriku kõrval seisab mälestusmärk astronoomidele David ja Johannes Fabriciusele. David dokumenteeris esimesena mitu tähte ja joonistas ühe esimestest Ida-Friisimaa kaartidest. Tema poeg Johannes avastas esimesena teleskoobi abil päikeseplekid.

Transport 

Peamine linn on Osteeli liidumaanteel 72 umbes 10 km vanalinnast lõunas. Raudteeliinid ühendavad selle Emdeniga. Pärast jaama sulgemist aastal 1978 on lähim jaam nüüd 3 km lõunas Marienhafes.

Tuntud inimesi 

 David Fabricius (1564–1617), astronoom
 Johannes Fabricius (1587–1617), astronoom
 Friedrich Vissering (1826–1885), Reichstagsabgeordneter
 Dirk Agena, (1889–1934), poliitik ja Reichstagsabgeordneter
 Siemen Rühaak (1950–), näitleja

Viited 

Alam-Saksi vallad
Aurichi kreis
Upgant-Schott

Upgant-Schott on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.

Valla pindala on 24,78 km². 31. detsembril 2015 elas seal 3845 inimest.

Kuulub valdade ühendusse Samtgemeinde Brookmerland.

Nime päritolu 

Upgant-Schotti on esmakordselt kirjalikult mainitud 945. aastal kui Cuppargent Fulda kloostri rahaliste vahendite registris. Nimi Upgant viitab tõenäoliselt väikesele ojale nimega Gant, mille voolus on erinevate teooriate teema. Näiteks võis see tulla Siegelsumist (1969. aastal liidendatud küla) Bollandswateri kaudu Schottjer Grodest läänes Abelitzi jõkke; kuid see võis tulla ka rabast, mis asub Upgantist idas ja on sama, mis tänapäeva Upganter Zugschloot. Seda toetab sõna Upgant (idafriisi: up de Gant, saksa: auf/über der Gant s.t. Ganti kohal või peal). Sõna Schott tuleb alamsaksa sõnast scheten ("viskama"). Kraavist väljavisatud pinnas toimis mingi muldkehana piki kallast ja varem kutsuti seda Schott.

Viited 

Alam-Saksi vallad
Aurichi kreis
Polaarhunt

Polaarhunt (Canis lupus arctos) ehk valge hunt või arktika hunt on halli hundi üks alamliike. Alates 1930. aastast on nende arvukus järk-järgult vähenenud.

1935. aastal kinkis Briti zooloog Reginald Pocock Kuninganna Elisabethi saartele (endised Parry saared Arktika saarestikus) polaarhundi. Ta lisas, et seda liiki leidub ka Ellesmere saartel.

Käitumine
Polaarhundid ei ole inimeste suhtes kuigi kartlikud ning elavad paljudes kohtades inimasustusele väga lähedal. Julgeks muutudes võivad polaarhundid ka inimesi rünnata. Näiteks on Kanadas Nunavutis Alerti asulas esinenud palju ründamisjuhtumeid, sest hundid on elanud aastakümneid inimestele liiga lähedal. Ühel aastal saadi kätte kolm marutaudi nakatunud hunti.

Välimus
Polaarhundid on värvuselt valged. Emased hundid on väiksemad, kuid nendegi kehapikkus võib ulatuda 1 meetrini ning kõrgus 70 sentimeetrini. Polaarhuntide keskmine kehakaal on 45 kg, kuid isased võivad kaaluda kuni 80 kg. Polaarhundi eluiga on keskmiselt 7–10 aastat, kuid vangistuses võivad polaarhundid elada kuni 18 aastat.

Toitumine
Polaarhundid toituvad peamiselt jänestest, kuid söövad ka polaarrebaseid, mardikaid ja linde.

Viited

Koerlased
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitseala kategooriad

Rahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitseala kategooriad on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) poolt välja töötatud süsteemis kaitsealade liigitamiseks kasutatavad kategooriad.

Eestis on viis II kategooria kaitseala ehk rahvusparki (inglise keeles National Park): Lahemaa, Karula, Soomaa, Vilsandi ja Matsalu.

Viited

Välislingid
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu ametlik veebisait (inglise, prantsuse ja hispaania keeles)
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu andmebaasid
Kaitseala kategooriad:

A-Z of Areas of Biodiversity Importance: IUCN Category Ia – Strict Nature Reserve
A-Z of Areas of Biodiversity Importance: IUCN Category Ib – Wilderness Area
A-Z of Areas of Biodiversity Importance: IUCN Category II – National Park
A-Z of Areas of Biodiversity Importance: IUCN Category III – Natural Monument or Feature
A-Z of Areas of Biodiversity Importance: IUCN Category IV – Habitat / Species Management Area

A-Z of Areas of Biodiversity Importance: IUCN Category VI – Protected Area with sustainable use of natural resources

Looduskaitse