joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lehe tänav (Pärnu)

Lehe tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab A. H. Tammsaare puiesteelt ja kulgeb kagusse kuni ristub Ranna puiesteega ja suundub seejärel lõunasse kuni lõpeb Pärnu rannapromenaadil. Tänav ristub ka Papli tänavaga (paremalt) ja külgneb Pärnu rannapargiga.

Tänav on ligikaudu 470 m pikk. A. H Tammsaare puiestee ja Ranna puiestee vahel on tänav ühesuunaline. Sõita saab vaid A. H. Tammsaare puiestee suunas. Lõik Ranna puiesteest rannapromenaadini on mootorsõidukitele suletud.

Nimi 
Tänav on kandud ka Lehise tänava (saksa keeles Lärchenstraße) nime, kuid alates 1930. aastatest on tänava nimeks olnud Lehe.

Viited 

Pärnu tänavad
Toomas Tamm

Toomas Tamm (sündinud 16. oktoobril 1965 Tartus) on eesti keemiateadlane ja professor.

Haridus
Lõpetas Tartu 2. Keskkooli hõbemedaliga 1983; õppis vahetusüliõpilasena Lafayette College’is (Easton, PA, USA); lõpetas TÜ keemiaosakonna keemia (orgaanilise keemia) eriala cum laude 1990 ; aspirantuur ja doktorantuur TÜ keemiaosakonnas 1990–1993.
Järeldoktorantuur Florida Ülikoolis (Gainesville, USA) 1994–1996 ja Helsingi Ülikoolis 1996–1998.

Teaduskraad ja kutse
Keemiadoktor (Quantum-Chemical Simulation of Solvent Effects, juh Mati Karelson) Tartu Ülikool, füüsika-keemiateaduskond 1993; professor 1998. ,

Teenistus
TÜ laborant (osalise koormusega) 1981–1984, 1986–1989; nooremteadur (osalise koormusega) 1990–1992, teadur 1993–1994; Post-doctoral Associate (teadur) Florida Ülikoolis 1994–1996; Helsingi Ülikooli keemiaosakonna laboratooriumi teadur 1996–1998;
TTÜs 1998 –…: matemaatika-loodusteaduskonna alus- ja rakenduskeemia instituudi anorgaanilise keemia professor ja õppetooli juhataja 1998–2002; keemiainstituudi anorgaanilise keemia professor ja õppetooli juhataja 2002–2014; matemaatika-loodusteaduskonna teadus- ja arendusprodekaan 2002–2007; matemaatika-loodusteaduskonna õppeprodekaan 2012–2016; matemaatika-loodusteaduskonna keemiainstituudi anorgaanilise keemia õppetooli dotsent 2014–2016; loodusteaduskonnna õppeprodekaan 2017–…; loodusteaduskonna keemia ja biotehnoloogia instituudi dotsent 2017, professor 2017–…; loodusteaduskonna dekaani kt 2020.,

Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika. Keemia ja keemiatehnika. Teoreetiline ja kvantkeemia. Arvutuskeemia.
Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 7 magistri- ja 3 doktoritööd.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Kvantkeemia programmipaketi ZINDO arendus- ja testimistööde koordineerimine Florida Ülikoolis (USA, 1994–96). Osalenud rahvusvaheliste konverentside läbiviimisel; TTÜ matemaatika-loodusteaduskonna teadus- ja arendusprodekaan 2002–2007; Eesti Keemia Seltsi liige. ,

Harrastused ja huvialad
Fotograafia. Toomas Tamm on aktiivne juutuuber. YouTube´is on ta omanimelisele kanalile laadinud palju loenguid ja teisi õppematerjale.

Viited

Välislingid 
Toomas Tamm Eesti Teadusinfosüsteemis
 Toomas Tamm YouTube`is

Eesti keemikud
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1965
Perkal

Perkal (prantsuse, pärsia k. percale) on eriti kvaliteetsest puuvill-lõngast kootud peen tihe labase sidusega tavalisest tugevam kergem riie.

Kasutusalad
Kasutatakse seal kus vajatakse kerget tugevat kattematerjali. Lennunduse esimestel aastakümnetel kasutati lakitud perkali lennuki tiiva, kere ja tüürpindade katteks. Perkaliga kaetud lennuki pinnad muutusid emaliidiga lakitult ilmastikukindlaks, pingutatuks, siledaks ja õhutihedaks, samuti õmmeldi sellest riidest langevarje.

Viited
Tekstiilid
Oscar Fantenberg

Oscar Fantenberg (sündinud 7. oktoobril 1991 Ljungbys) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Peterburi SKA.

Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 HV71 meeskonnas.

Aastatel 2014–2016 mängis ta Rootsi kõrgliigas Frölunda HC ridades. 2016. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks ja võitis samal aastal veel ka Jäähoki Meistrite Liiga.

Hooajal 2016–17 mängis Fantenberg KHL-is HK Sotši ridades. 2017. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule.

2017. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Los Angeles Kings. NHL-is debüteeris ta 5. oktoobril 2017 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 9. novembril mängus Tampa Bay Lightningu vastu. 2019. aasta veebruaris siirdus ta Calgary Flamesi. Hooajal 2019–20 mängis ta Vancouver Canucksis.

2020. aasta oktoobris naasis Fantenberg KHL-i, sõlmides üheaastase lepingu Peterburi SKA-ga.

Fantenberg kuulus Rootsi jäähokikoondisse 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid 
 Oscar Fantenberg KHL.ru lehel
 Oscar Fantenberg NHL.com lehel
 Oscar Fantenberg hockeydb.com lehel

Rootsi jäähokimängijad
Los Angeles Kingsi mängijad
Calgary Flamesi mängijad
Vancouver Canucksi mängijad
HK Sotši mängijad
Peterburi SKA mängijad
Sündinud 1991
Tadeusz Reichstein

Tadeusz Reichstein (20. juuli 1897 – 1. august 1996) oli poola-šveitsi keemik ja Nobeli meditsiiniauhinna laureaat.

Reichstein sündis Włocławeki linnas ja veetis oma varase lapsepõlve Kiievis. Kooliteed alustas ta Saksamaal Jenas ning 8-aastaselt kolis ta oma vanematega elama Šveitsi Baselisse. Reichstein õppis ETH Zürichis keemiat ja lõpetas selle 1920. aastal.

1933. aastal õnnestus tal Walter Norman Haworthist sõltumatult sünteesida C-vitamiini, kasutades meetodit, mis sai nimeks Reichsteini meetod. 1950. aastal sai Reichstein koos Edward Calvin Kendalli ja Philip Showalter Henchiga Nobeli meditsiiniauhinna neerupealise koore hormoonidega tehtud töö eest, millega eraldati esmakordselt kortisoon.

Viited

Poola keemikud
Šveitsi keemikud
Sündinud 1897
Surnud 1996
Leutaschklamm

Leutaschi kuristik (saksa: Leutaschklamm või Leutascher Geisterklamm) on kanjon Mittenwaldi ja Unterleutaschi lähedal Baieri-Tirooli piirialal, läbi mille voolab Leutascher Ache jõgi. See on väga järskude külgedega ja turistidele avati see alles 2006. aastal. Selleks tehti 1,4 miljoni euro suuruse Euroopa Liidu toetatud Austria-Saksa projekti abil üle 970 m pikkused terasest käiguteed ja sillad. Kogupikkusega 1650 m on see pikim ligipääsetav kuristik Ida-Lubjakivialpides. Kuristik avati 24. mail 2006.

Turundus 

Turismiprojektina turustati kuristikku niinimetatud Geisterklammina ("vaimne kuristik") koos Koboldpfadiga ("Koboldi tee") kui peresõbralikku vaba aja paradiisi. Ümbruskonnas on 40 tahvlit infoga müütide, geoloogia, taimestiku ja loomastiku kohta, samuti pilkuvate silmadega vaim ja värvilised, helile orienteeritud mängud. Käiguteed on igal võimalusel horisontaalsed ja on ehitatud nii, et neid saaks ületada ilma ronimisvarustuseta. Igasuguse ärevuse, mis põhjustatud kohati rohkem kui 50 m kõrguste vahest käigutee ja kuristiku põhja vahel, peaks neutraliseerima käigutee kindel kujundus.

Lisaks on kuristikus lühike rada koseni.

Leutaschi kuristik on põhimõtteliselt avatud aastaringselt, välja arvatud siis, kui on tugevad lumesajud, mil see on suletud. Jalutuskäik läbi kuristiku on tasuta; ainult tee kose juurde on tasuline.

Õnnetused 

7. juulil 2007 paiskus käiguraja kohalt üle mitmesaja kilogrammine rahn ootamatult terasest käiguteele ja hävitas selle osaliselt. Keegi vigastada ei saanud, kuid kuru suleti kaheks nädalaks remondiks.

Ederkanzel 

Ederkanzeli restoran (1184 m) mäeharjal Leutaschi kuristiku kohal ja lääne pool on geograafiline ja poliitiline kurioosum. Kui söögisaal ja tualettruumid on Saksamaal, on restorani terrass Austria pinnal. Ametlik piirikivi, mis tähistab piiri kahe riigi vahel, on hoone välisseinal terrassiukse juures. Terrassil pakutavaid jooke ja toitu müüakse aga Garmisch-Partenkircheni ja Innsbrucki vastutavate finantsosakondade vahelise kokkuleppe alusel Saksamaa maksueeskirjade kohaselt.

Muud läheduses asuvad kuristikud 

Teised märkimisväärsed kuristikud Garmisch-Partenkircheni kreisis on Partnachi kuristik Zugspitze lähedal ja Höllentali kuristik Grainau-Hammersbachi lähedal.
Silli jõgi

Sill on 43 km pikkune jõgi Tiroolis Austrias. See on üks suuremaid Inni lisajõgesid Tiroolis. See voolab läbi Wipptali põhja poole Innsbrucki. Selle lähe asub Brenneri mäekurust idas. Sillzwickelis – kohas, kus see Innsbruckis Inni suubub – on puhkeala koos jalgrattaradadega.

Viggarbach suubub sellesse Schönberg im Stubaitalis.

Jõe valgla on 853 km²; 31,6 km² on kaetud liustikujääga.

Jõevoolu tekitatud veejõudu kasutavad kolme elektrijaama.

Jõe koskede hulka kuulub Silli langus, mille kõrgus on umbes 4 m ja kust võetakse vett linnakasutuseks. Languse basseinis elavad kalad nagu forellid. Bretterkelleri kosk asub Paschbergi jalamil Innsbruckis.

Sill on silmapaistvalt esindatud Austria kirjaniku Thomas Bernhardi lugudes Amras ja Der Wetterfleck.

Austria jõed
Weißenbach (Inn)

Weißenbach on jõgi Tiroolis Austrias, Inni lisajõgi.

Weißenbach algab Halltali orus ja voolab Absami lähistel Gnadenwaldist lõunasse Milsi külla, mis asub 12 km Innsbruckist idas. Milsis suubub see kohe pärast Alam-Inntali raudtee silda Inni. Jõe kallak on 8-9 %. See jaguneb kolmeks osaks:

 Põhiosa läbib Milsi suures kruusakihis, vee kvaliteet on vahemikus A ja B. Jõge on juba mitu korda kanaliseeritud, kuid on siiski küla jaoks ohtlik.

 Külgharu 1: Amtsbachina voolab see haru läbi Absami kuni Hall in Tiroli Münzturmini, kus see pöördub ida suunas Milsi. See on kahest harust suurem ja annab Absamile joogiveevarustuse, samuti vee saeveskile. Hinne kõigub A- ja B-klassi vahel.

 Külgharu 2: Baubachina voolab teine haru läbi Eichati Hall in Tirolisse, kus see ühineb Amtsbachiga ja voolab siis edasi itta, et ühineda põhiosaga. Eichatis kasutatakse jõge sageli valesti prügimäena, mis vähendab vee kvaliteeti B-klassini.

Hall in Tirolist Milsini on vee kvaliteet linna reovee ja vett kasutavate rajatiste tõttu B-klassist. Suuremates allhoovustes on kala niikuinii vähe.
Muttereralmbahn

Muttereralmbahn on trosstee Muttersis Tiroolis Austrias.

1954. aastal avati esimene trosstee, mis viis Muttersist populaarsesse Mutterer Almi suusakeskusesse. See rajatis, mis oli tuntud oma iseloomulike munakujuliste kabiinide poolest, suleti 2000. aastal.

Uus 8-inimese kabiinidega trosstee avati 5. jaanuaril 2006.
Papli tänav (Pärnu)

Papli tänav on tänav Pärnu rannarajoonis.

Papli tänav algab Lehe tänavalt ja kulgeb ida suunas kuni lõpeb ristumisel Kanali tänavaga. Papli ristub veel Kuuse ja Side tänavaga.

Tänav on ligikaudu 910 m pikk.

Papli tänav on tuntud kui üks peamisi villade piirkondi Pärnus.

Nimi 
Tänava ajalooline saksakeelne nimi oli Pappelstraße.

Ajalugu 
Papli tänava piirkonda planeeriti villasid juba 19. sajandi lõpus, et siduda supelrand paremini kesklinnaga. Linnavalitsus soosis eramuehitust ka seetõttu, et linnas tekkisid raskused suvitajate majutamiseks. Villad Lehe ja Kuuse tänava vahel ehitatigi sellel perioodil eesmärgiga need suvel välja üürida.

Villad Kuuse ja Side tänava vahelisel lõigul rajati 1930. aastatel vastavalt linnaarhitekt Olev Siinmaa nõudmistele. Seetõttu moodustab piirkond koos Kaarli tänavaga tänaseni harvanähtavalt ühtse ja tervikliku ansambli.

Papli tänava viimane osa Side ja Kanali tänava vahel ehitati välja 2003. aastal. Samal ajal on ehitatud tänavalõigul asuvad eluhooned ja tänavaga külgnev hotell-veekeskus Tervise Paradiis.

Viited 

Pärnu tänavad
Kaarli tänav (Pärnu)

Kaarli tänav on tänav Pärnu rannarajoonis.

Kaarli tänav algab Kuuse tänavalt ja suundub itta. Tänav lõpeb ristumisel Side tänavaga.

Tänava pikkus on ligikaudu 260 meetrit.

Nimi 
Tänava ajalooline saksakeelne nimi on Karlstraße.

Ajalugu 
Kaarli tänava villad rajati 1930. aastatel vastavalt linnaarhitekt Olev Siinmaa nõudmistele. Seetõttu moodustavad Kaarli ja Papli tänava elamud tänaseni harvanähtavalt ühtse ja tervikliku ansambli.

Viited 

Pärnu tänavad
Hans von Wachten

Hans Otto Wilhelm Friedrich von Wachten (Venemaal tuntud kui Otto Ivanovitš, vene keeles Отто Иванович Вахтен) (21. juuni (vkj) 1786 Hoomuli mõis − 15. juuli (vkj) 1874 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant).

Elulugu

Päritolu

Põlvnes baltisaksa aadlisuguvõsast. Tema isa oli oma teenistuse kaudu aadliseisusse tõusnud 2. järgu major Johann Reinhold von Wachten (1748−1797), kes oli Hansu sünni ajal Hoomuli mõisa rentnik. Tema ema vabapreili Friederike Elisabeth Katharina von Ungern-Sternberg (1751−?) oli pärit Hoomuli mõisnike suguvõsast.

Sõjaväeteenistus
1800. aastal kirjutati ta 13-aastaselt sõjaväeteenistusse. Ta sai alampraporštšiku aukraadi ja määrati teenima Pärnu garnisonipataljoni. 1802. aastal viidi ta üle Tauria grenaderipolku, kus teenis 1811. aastani. Osales sõjas Napoléoni vastu ja sai kaks korda haavata. 1808. aastal määrati Württembergi printsi Eugeni adjutandiks. 1809. aastal sai temast brigaadiadjutant. Järgmisel aastal osales Balkanil sõjategevuses Türgi vastu. Alates 1811. aastast teenis Izmailovski kaardiväepolgus, kus tegi kaasa 1812. aasta sõja. Osales 1813. ja 1814. aasta sõjakäikutel Napoléoni vastu. Pärast sõda oli aastatel 1816−1819 Tobolski jalaväepolgu komandör. Seejärel nimetati 2. armee VI jalaväekorpuse staabiülemaks. Osales 1829. aastal sõjategevuses Türgi vastu ja ülendati kindralleitnandiks. Seejärel oli V jalaväekorpuse staabiülem ja 2. armee staabiülema kohusetäitja. 1835. aastal läks teenistusest erru.

Hilisemad eluaastad ja surm
Pärast erustumist asus ta elama Tallinna, kus surigi kõrges vanuses. 1839. aastal 13. veebruaril (vkj) võeti ta Eestimaa rüütelkonna matriklisse.

Auastmed

Autasud

Venemaa autasud
 Püha Vladimiri ordeni IV klass (6. august 1812)
 Püha Anna ordeni II klass (26. august 1812, briljandid 22. oktoober 1812)
 Georgi mõõk (25. detsember 1812)
 Püha Georgi ordeni IV klass (4. oktoober 1813)
 Püha Vladimiri ordeni III klass (6. oktoober 1813)
 Püha Anna ordeni I klass (3. september 1828)
 Püha Georgi ordeni III klass (5. veebruar 1829)

Välismaa autasud
 Preisimaa Pour le Mérite orden (18. mai 1813)

Viited

Kirjandus
EAA, f. 854, n. 3, s. 652. Pagineerimata.
Lenz, Wilhelm. Deutschebaltisches biographisches Lexikon 1710−1960. Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1970. Lk 840.

Välislingid
Erik Amburgeri andmebaas. Nr 80307 

Baltisaksa kindralid
Baltisaksa sõjaväelased
Püha Georgi IV klassi ordeni kavalerid
Sündinud 1786
Surnud 1874
Prantsuse riiklik kosmoseuuringute keskus

Prantsuse riiklik kosmoseuuringute keskus (Centre national d'études spatiales; CNES) on Prantsusmaa riiklik kosmoseagentuur. CNESi peakorter asub Pariisis ning see allub Prantsuse relvajõudude- ja teadusministeeriumitele.

CNES asutati 19. detsembril 1961 president Charles de Gaulle'i initsiatiivil ning selle eesmärgiks sai Prantsuse kosmoseuuringute koordineerimine ja läbiviimine. 

CNES on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) liige ja sel oli 2020. aastal suurim osalus ESA eelarves, panustades 1,3 miljardit eurot. CNES panustab ESA kaudu peamiselt teadusmissioonidesse, mis tegelevad astronoomiaga, Päikesesüsteemi ja Maa uurimisega. Keskus haldab ESAga ühiselt Guajaana kosmosekeskust. CNES teostab ka sõjalise eesmärgiga missioone ning rahastab telekommunikatsiooni- ja navigatsioonisatelliitide arendamist.

Viited

Kosmoseagentuurid
Prantsusmaa teadusasutused
Fernando Marçal

Fernando Marçal de Oliveira (sündinud 19. veebruaril 1989 São Paulos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers.

Aastatel 2005–2008 kuulus ta Grêmio noorteakadeemiasse. 2010. aastal mängis ta São Paulo osariigi meistrivõistluste teise tasandi klubis Guaratinguetá.

2010. aastal liitus Marçal Portugali tugevuselt kolmanda liiga klubiga Torreense. Hooaja 2011–12 keskel liitus ta Portugali kõrgliiga klubiga Nacional.

2015. aastal sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Benfica. Klubi põhimeeskonda ei jõudnud ta kordagi, mängides hooajal 2015–2016 laenul Türgi kõrgliiga klubis Gaziantepspor ja hooajal 2016–2017 Prantsusmaa kõrgliiga klubis Guingamp.

2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubiga Lyoni Olympique. 2020. aasta septembris siirdus ta 2 miljoni euro eest Wolverhampton Wanderersi, kellega sõlmis kaheaastase lepingu.

Viited

Välislingid 

Brasiilia jalgpallurid
Lyoni Olympique'i mängijad
En Avant de Guingampi mängijad
Wolverhampton Wanderers FC mängijad
Primeira Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1989
Villane lodjapuu

Villane lodjapuu (Viburnum lantana) on kuslapuuliste sugukonda lodjapuu perekonda kuuluv puud meenutav põõsas. See jõuline heitlehine puud meenutav põõsas kasvab peamiselt teeäärtes.

Eri süstemaatikates liigitatakse villane lodjapuu kas muskuslilleliste või kuslapuuliste sugukonda.

Kirjeldus 
Villane lodjapuu võib kasvada kuni nelja meetri kõrguseks. Lehed on ovaalsed või munajad, saagja servaga, teritunud tipuga, 6–12 cm pikad, pealt tumerohelised, alt hallikasrohelised ja tihedalt karvased. Õitseb mais-juunis, õied on väikesed, kollakasvalged ja paiknevad võrsete tipul kuni 10 cm. Vili on marjataoline luuvili ühe lapiku seemnega, algul punane, valminult must ning valmib septembris. Oksad on vanalt hallikad ja rohelised, noorelt hallikad ja kaetud viltjate karvadega.

Levila
Areaaliks on Kesk- ja Lõuna-Euroopa, Väike-Aasia ja Põhja Aafrika. Villane lodjapuu on Eestisse sisse toodud võõrliigina.

Kasvutingimused 
Villane lodjapuu on külmakindel, küllaltki varjutaluv. Eelistab viljakat lubjarikast mulda.

Kasutamine
Eestis on villane lodjapuu palju haljastuses kasutatav ilupõõsas. Silmapaistvalt ilusad on tema marjad ja õied.

Viited 
Muskuslillelised
Eesti pärismaised põõsaliigid
Kuslapuulised
National Media Group

National Media Group (Национа́льная Ме́диа Гру́ппа, ЗАО) on Venemaa meediakontsern peakorteriga Moskvas.

Ajalugu 
Mitteavalik aktsiaselts National Media Group (NMG) loodi 2008. aasta veebruaris AS AB Rossija, AS Surgutneftegaz, AS Severstal ja kindlustusgrupp Sogaz meediavarade ühinemise teel. AS AB Rossija omandas 54,96%, AS Surgutneftegaz ja AS Severstal kumbki 19,49% ja kindlustusgrupp Sogaz 6,06% uue kontserni aktsiatest. Uuel kontsernil oli 68% Venemaal telekanali REN-TV ja 72% TV-5 aktsiatest ning ajalehe Izvestija aktsiate kontrollpakk. NMG direktorite nõukogu esimeheks sai Ljubov Soveršajeva ja peadirektoriks Sergei Fursenko (mõlemad Vladimir Putini lähikondsed), nõukogu esimeheks olümpiavõitja, Venemaa Riigiduuma noorteasjade komitee aseesimees Alina Kabajeva (väidetav Vladimir Putini armuke). 

Märtsis 2014 omandas NMG 50% Venemaa juhtiva teleseriaalide tootja Art Pictures Vision aktsiatest. 2015 asutas NMG koos USA telekompaniiga Discovery Networks uues meediakompanii Media Alliance (MA), kus NMG-le kuulub 80% aktsiatest. 2016. aasta alguseks omandas MA Discovery 11 telekanalit (sealhulgas Discovery Channel, TLC, Animal Planet ja Eurosport), 12 Viasati telekanalite venekeelset versiooni ja 3 Turneri grupi telekanalit. Kokku omas NMG nüüd 20% Venemaa tasulisest televisioonist.

2016. aasta märtsis omandas NMG 25% suuruse osaluse ettevõttes Sport-Ekspress, mis on Venemaa ühe suurima spordilehe Sport-Ekspress omanik. 2016. aasta kevadel sai NMG 25% osalusega Riikliku Reklaamiliidu (NRA) asutajaks. 2017. aasta märtsis omandati AmberData, mis analüüsib kasutajate andmeid Internetis ja töötab välja platvormi anonüümsete kasutajate andmete haldamiseks Internetis (Data Management Platform, DMP). 2. juunil 2017 avati Izvestija multimeediakeskus, millest sai NMG telekanalite (REN TV ja TV-5) uudiste tootja. 2018. aasta algul sai NMG Sony Picturesi telekanalite peamiseks omanikuks Venemaal. Tehingu tulemusena kuulus NMG-le nüüd üle 80% Venemaa televisiooniärist. 2018. aasta augustis omandas NMG oligarh Roman Abramovitši ettevõttelt 4% Venemaa esimese telekanali (Pervõi Kanal) aktsiatest ja kontrollib nüüd 29% telekanali aktsiatest. 2018. aasta detsembris omandati 75% CYC Mediast.

Märtsist 2016 on NMG peadirektor Olga Paskina, nõukogu esimees on siiani Alina Kabajeva.

Sanktsioonid 
NMG suurosanik on Venemaa miljardär, Rossija panga juhatuse esimees Juri Kovaltšuk, kes 2014. aastat on Krimmi annekteerimise toetamise eest USA ja Euroopa Liidu sanktsioonide nimekirjas. 20. novembril 2019 keelas Läti elektroonilise meedia nõukogu (NEPLP) üheksa NMG-le kuuluva Venemaa telekanali edastamise Lätis seoses Kovaltšukile kehtestatud Euroopa Liidu sanktsioonidega. Need kanalid on Dalekoje i blizkoje, Bobjor, Dom Kino, Dom Kino PREMIUM, Muzõka Pervogo, O!, Pojehali, Telekafe ja Peterburi TV-5.

Viited
Hobune Henry unenägu

„Hobune Henry unenägu“ on Margus Karu kirjutatud soe ja fantaasiaküllane lugu, mis julgustab nii suurt kui ka väikest lugejat avastama seigeldes oma tõeline olemus ja päris sõbrad.

Farmis, kus nooruke varss Henry elab, on veel kass Aleksander, koer Polla, pullid Talis ja Pets, oinas Amon Ra, sead Kärss ja Sõrg, lehmad, kanad, lambad, sisalikud ning paljud teised toredad ja vähem toredad tegelased. Nad kehastavad erinevaid inimtüüpe, kes iga lugeja eluteele kunagi sattuda võivad.
Henryl tekib palju küsimusi ja ta hakkab vastuseid otsima. Kuidas leida enda tee maailmas, kus kõigil on oma arvamused ja tõekspidamised, hirmud ja uhkus? Väike hobune igatseb ka teada, missugune maailm jääb silmapiiri taha ja kas kõik on kaugemal ikka tõesti nii õudne, kui räägitakse.
Ent unenägudes elab Henry hoopis teistsuguses maailmas – seal on ta ükssarvik, kes sõbruneb Fööniksi, Draakoni, Lõvi, pilvede ning lainetega, õppides maailma ja elu kohta nii palju rohkem kui kodufarmis. Koos Henryga avardub ka lugeja silmaring ja süda saab julgust täis!

Raamatule on kaunid illustratsioonid joonistanud Britt Samoson. Kaunite illustratsioonidega raamat sobib ettelugemiseks nii lastele, kellele meeldib kuulata unejutte, kui ka neile, kes juba ise loevad.
Raamatu müügist saadav tulu läheb Margus Karu Sihtasutusse, mis suunab raha heategevusse.

"Hobune Henry unenägu" raamat on müügil Apollo raamatukauplustes üle eesti.
Austria Alpiklubi

Austria Alpiklubil - või täpsemalt Austria Alpiühingul - (saksa: Österreichischer Alpenverein) on 196 sektsioonis umbes 573 000 liiget (2018. aasta lõpu seisuga) ja see on Austria suurim mägironimisorganisatsioon. See vastutab Austrias ja naaberriikides üle 234 alpihüti hooldamise eest. Samuti hooldab see üle 26 000 km jalgradu ja valmistab üksikasjalikke kaarte Austria peamistest mägipiirkondadest. Suure osa sellest tööst teevad ühingu 22 000 vabatahtlikku.

Ühingul on sektsioonid ka Belgias ja Ühendkuningriigis ning rühm Poolas.

 Belgia: Vlaanderen Klim- en bergsportfederatie või Sektion Flandern - 12 300 liiget (2018. aasta lõpu seisuga)
 Ühendkuningriik: Austria Alpiklubi (UK) või Sektion Britannia - 15 200 liiget (2018. aasta lõpu seisuga)
 Poola: Alpenverein grupa polska - (Viinis asuvas) Sektion Austria võõrustatud rühm
 Slovakkia: Alpenverein Slovakia - (Viinis asuvas) Sektion Austria võõrustatud rühm  (2013. aasta lõpu seisuga)

Ehkki kõik ülalnimetatud sektsioonid vastutavad oma vastava piirkondliku tegevuspiirkonna eest, vastutab üks sektsioon Austria kaugeteede võrgustiku eest:

 Pikamaa matkajad:  - asub Austrias Grazis ja Viinis, u. 1250 liiget 2018. aasta seisuga.

1871. aastal sai ühingu sekretäriks Guido von List.

Ühingul on Innsbruckis alpinismi ajaloole pühendatud muuseum.

Vaata ka 

 Lõuna-Tirooli Alpiklubi  (Alpenverein Südtirol, AVS)
 Saksamaa Alpiklubi  (Deutscher Alpenverein, DAV)
Väino Kaldoja

Väino Kaldoja (sündinud 25. juunil 1956) on eesti ettevõtja, tippjuht ja filantroop.

Ta on lõpetanud 1974. aastal Nõo Keskkooli ja 1979. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.

Ta oli üks viiest Silberauto AS asutajast, selle juht ja kauaaegne enamusomanik, kuni müüs oma osaluse 2019. aastal Soome päritolu ettevõttele Veho. Aastast 2015 on ta Eesti Energia nõukogu liige ja aastast 2017 selle esimees. Väino Kaldoja rahastab 2010. aastast noore teadlase preemiat suurusega 5000 eurot.

Tunnustus
 2004 Valgetähe IV klassi teenetemärk
 2013 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited

Eesti ettevõtjad
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1956
Vilsandi inimesed
Kilpkonnavärvi kass

Kilpkonnavärviks või kilpkonnaluuvärviks nimetatakse kassi karvkatte värvust, mis on saanud oma nime sarnasuse tõttu kilpkonnakilbi materjaliga ja milles põhivärvuse tumedad karvad ning punased karvad koos moodustavad kirjalise pinna üksikute valgete laikudega. Nagu kalingurmustriga kassid, on ka kilpkonnavärvi kassid peaaegu eranditult emased, isased kilpkonnavärvi kassid on väga haruldased ja tavaliselt viljatud.

Teist värvi laigud kerel ja jäsemetel on kindlapiirilised ja selgelt eristuvad. Kilpkonnavärvi kasside tume põhivärv võib olla must, sinine, šokolaadpruun või lilla, teist värvi (punased) karvad võivad olla oranžid, kollased, beežid või kreemikad.

Siniseks kilpkonnavärviks võidakse nimetada kilpkonnavärvi helenenud varianti, mille puhul sinises kasukas on kreemid laigud (inglise keeles blue cream).

Pildid

Viited 

Karvavärvused
Tuttmakaak

Tuttmakaak (Macaca nigra) on pärdiklaste sugukonda makaakide perekonda kuuluv imetaja.

Ta elab Indoneesias Sulawesi saare kirdeosas ja paaril lähedal asetseval saarel. Tuttmakaak on äärmiselt ohustatud liik. Tema arvukuse vähenemises on põhilisteks süüdlasteks kohalikud elanikud, kes teda liha pärast kütivad.

Viited 

Pärdiklased
Obernbergi järv

Obernbergi järv (saksa Obernberger See) on järv Tiroolis Austrias, Tirooli lõunaosa suurim järv.

Järv asub 1590 m kõrgusel Obernberg am Brenneri vallas Brenneri mäekuru lähedal. Värsket vett annavad Obernberger Seebachi maa-alused allikad. Ümber järve on matkarajad.

Eelajaloolisel ajal toimunud kivilaviin järve põhjaküljel asuvalt Obernberger Tribulaunilt tipult jagas järve kahte ossa, kuid hiliskevadel ja varasuvel veetase tõuseb ning osad ühinevad. Sealsetele varisenud kividele ehitati 1935. aastal neitsi Maarjale pühendatud kabel (Maria am See).

Järve pindmises osas on vee kvaliteet kõrge. Järve põhjas kasvavad aga vetikad, mis muudavad vee 13 meetri sügavusest alates sogaseks. Suplemine on keelatud, et mitte mõjutada kalade populatsiooni ja vee kvaliteeti. Järves elavad forell ja muud kalad.

Järve veetase kõigub 7 meetri ulatuses. Vee temperatuur püsib vahemikus 11–14 °C.

Välislingid
 

Austria järved
Obernberger Seebach

Obernberger Seebach, varem Obernberger Ache, on jõgi Tiroolis Austrias, Silli lisajõgi.

Obernberger Seebach algab Brenneri mäekurust edelas Stubai Alpides ja voolab sealt suudmeni kirde suunas. Oma teel voolab see läbi Obernberger See. Oru keskel läheb jõgi läbi Obernberg am Brenneri küla. See suubub Silli Gries am Brenneri juures.

Lähtest Silli suubumiseni langeb see V-kujulises orus rohkem kui 200 m. See annab tänu oma A-klassi kvaliteedile külale joogivee. Alamjooksul elavad kalad nagu vikerforell ja lepamaim.

Ehkki jõgi on väike, on selle vooluhulk suur (u. 10–15 m³/s). Varem kardeti seda suure vee tõttu. Seda leevendati ohtlikes kohtades, kuid selle looduskeskkond on üsna muutumatu.
Kalingurmustriga kass

Kalingurmustriks (calico) või kalingurmustriliseks nimetatakse kassi karvkatte värvust, milles valgel karvastikul on suured mustad ja oranžid selgepiirilised laigud (erinevalt kilpkonnavärvi kassist, kelle karvakiri on enamjaolt kahes värvis ja valged karvad on hajusalt või väikeste laikudena). Nimi tuleneb suuremustrilise trükikanga nimetusest (calico).

Valge karvaga ala on kalingurmustrilisel kassil 25%–75% kogukarvast, oranžid ning tumedad laigud on ühtlased ja selgepiirilised. Kere allosal ja jäsemetel on ülekaalus valge. Kolmevärvilisust tekitava geeni suguliitelisus tingib, et kalingurmustrilised kassid on peaaegu eranditult emased.

Kalingurmustrit võidakse nimetada ka valgekirjuks kilpkonnavärviks (tortoiseshell-and-white). Quebeci provintsis on nimetatud kalingurmustrilist chatte d'Espagne ('hispaania (emane) kass'). Veel võib sellise kasukaga kassi nimetada pugalaks (brindle), kolmevärviliseks kassiks, jaapani keeles on ta mike neko (三毛猫) ('kolmikkarvkasukas') ja hollandi keeles lapjeskat ('lapikass').

Helenemisgeeniga kalingurmustrilistel kassidel (calimanco) on laigud vastavalt hallid/sinised ja kollakad või beežid.

Pildid

Viited 

Karvavärvused
Eebenmust

Eebenmust ehk eebenimust on eebenipuu värvi soojatooniline sügavmust värvitoon.

Värvinimetust kasutatakse sageli juuksevärvi kirjeldamiseks, nii loomuliku värvuse jaoks kui ka tooni märkimiseks, milliseks on võimalik juuksed värvida.

Pildid

Karvavärvusena 
Eebenmust on ka üks karvavärvuse toone:
 eebenmustana kirjeldatakse musta lühikarvalise orientaali karvkatte värvi
 eebenmusta karvkatet esineb kodustatud tšintšiljal kahes variandis: tavaline eebenmust musta seljakarvaga, külgedelt tumehall ja kõhu alt helehall, ning ekstratume eebenmust üleni musta karvaga, kaasa arvatud kõhualune.

Muud 
Eino Tambergil on laulutsükkel "Mu armastus, sa oled eebenmust" (op. 95).

Viited 

Mustjad värvitoonid
Karvavärvused
Ponice

Ponice on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Rabka-Zdrój vallas. Ponice asub Rabka-Zdrój kesklinnast umbes 5 km lõunakagus.

Väike-Poola vojevoodkonna külad
Johannes Helila

Johannes Helila (aastani 1923 Johannes Muda; 14. mai 1890 Narva – 18. veebruar 1947 Tallinn) oli eesti muusik (tuubamängija) ja muusikapedagoog. 

Lõpetas Narva Muusikakooli, õppis Peterburi konservatooriumis trombooni ja tuubat. Mängis aastatel 1910–20 Peterburi orkestreis ning aastail 1920–47 Estonia teatri orkestris, tegutsedes aastast 1918 ühtlasi muusikaõpetajana. Oli Peeter Süda Mälestuse Jäädvustamise Ühingu ja alates 1931. aastast Muusikamuuseumi Ühingu esimees.  Tänu tema tegevusele on Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis küllaltki hea sõjaeelne muusikakogu.

Viited 

Eesti muusikud
Eesti puhkpillimängijad
Eesti muusikapedagoogid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1890
Surnud 1947
Läbi sahiseva lume

"Läbi sahiseva lume" on üks Eesti tuntumaid jõululaule. Selle algsete, 1912. aastal ajakirja Lasteleht novembrinumbris pseudonüümi Juku Janson all avaldatud sõnade autor on Johannes Jaanisto. Viisi seadja Eesti rahvalaulu motiivil on Juhan Aavik.

Välislingid
 “Läbi sahiseva lume” tekstist, selle autorist Johannes Jaanistost ja viisist "Huvitaja" saatelõigus "Päritud laul" (alates 41:30)
Johannes Jaanisto

Johannes Jaanisto (kuni 1932. aastani Johannes Janson-Johanson; 15. märts 1898 Tartu – 9. august 1969 Tartu) oli eesti proosakirjanik, luuletaja, tõlkija ja esperantist.

Eesti esperantistid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1898
Surnud 1969
Edmund Kinkmann

Aleksander-Edmund Künkmaa ka Aleksander Künkmaa (enne nimemuutmist) Edmund Kinkmann; 27. august 1859 – 1. juuli 1938) oli eesti kultuuritegelane, kupletist, näitleja, kirjanik ja luuletaja. 

Künkmaa oli Peterburi eestlaste seltsielu aktiivne tegelane. 1880. aastate algul astus seltsi piduõhtutel üles "kentsakate lauludega", lõi kaasa näitemängus ja on ise vähemalt ühe näidendi autor. 

1890-datel taandus kultuurist äriteevusse, omades Peterburis kaubamaja Gorohhovaja ja Moika nurgal ("Торговый дом Э.Кинкман и Ко", С.Петербург, Гороховая № 17).
Eesti Vabariigi ajal jätkab äritegevust Tallinnas äriühingu Drommeter & Co ühe asutajana. Samuti on osanik Kopenhaageni "Nord-Ost Kompagniet" ning "Atlanta" aktsiaseltsides.
1936 astutab Tallinnas Nõmmel koos oma naise Emma-Vilhelminega kino.

Osa Künkmaa laule ilmus J. M. Sommeri laulukogumikus "Naljakad laulud Eesti meestekooridele".

28. veebruaril 1935 mõistis Tallinna ringkonnakohus Aleksander-Edmund Kinkmanni liigkasuvõtmise eest kaheksaks kuuks vangi ühes õiguste täielise kaotamisega.
Hinterautal

Hinterau org (saksa: Hinterautal) on org Tiroolis Austrias, mis läbib Karwendeli ahelikku idast läände. Isari ametlik läte on Hinterau orus.

Org ulatub oma läänepoolsest otsast Scharnitzis (970 m merepinnast) ülemisse idapoolsesse otsa nimega Rossloch (1500 m merepinnast), üle 14 km läänest itta. Alates Scharnitzist piiravad orgu põhjast Põhja-Karwendeli ahelik ja Hinterautal-Vomperi ahelik, neid katkestab Karwendeli org. Lõunas piirab orgu Gleirsch-Halltali ahelik.

Läänepoolses küljes on Isari jõe veed esialgu orgu sügavalt sisse lõikunud, pärast seda kulgeb org kuni Isari jõe lätteni sujuvamalt. Pärast seda lõpeb org alpikaussi nimega Rossloch.

Hütid 

Pärast Scharnizer Almi ja Wiesenhofi talumajapidamisi oru lääneosas ei ole rohkem hütte, enne kui Kastenalm idaosas. Siit edasi pakub ulualust vaid Hallerangeri hütt. Kõik muud hütid nõuavad kohalejõudmiseks vähemalt alpimatku.

Tegevused 

Org on avalikule liiklusele suletud. Oma pikkuse ja väikese keskmise kalde tõttu on marsruut Kastenalmini klassikaline Karwendeli mägirattamatk. Idapoolsest otsast võib jõuda paljude Karwendeli tippudeni, näiteks lõunast Birkkarspitzeni. Mägironijad kasutavad kiireks läbi oru pääsuks sageli mägirattaid.

Süstasõit on orus Isari jõel ka levinud.

Galerii
Natsuo Kirino

Natsuo Kirino (jaapani 桐野 夏生 Kirino Natsuo, pärisnimi Mariko Hashioka, sündinud 7. oktoobril 1951 Kanazawas) on jaapani (nais)kirjanik. 

Kirino on lõpetanud Seikei ülikooli õigusteaduse alal. Ta hakkas ilukirjandust kirjutama 30-aastaselt. 1993. aastal ilmunud kriminaalromaan "Kao ni furikakeru ame" ("Näkku sadav vihm") pälvis Edogawa-Rampo auhinna. Selle peategelane naisdeketiiv Miro Murano on ka mitme tema teise romaani peategelaseks. Kirjandusliku läbimurde saavutas ta 1997. aastal romaaniga "Välja" ("OUT", eesti tõlkes 2016. aastal). Selle eest sai ta Jaapani Krimikirjanikeseltsi Auhinna. 1999. aastal ilmunud romaani "Yawarakana" eest sai ta Naoki auhinna.

Jaapani kirjanikud
Kriminaalkirjanikud
Sündinud 1951
Clairo

Claire Elizabeth Cottrill (sündinud 18. augustil 1998 Atlantas) on Ameerika Ühendriikide laulja ja laulukirjutaja. Artist on tuntud nime all Clairo. Nooruk hakkas sotsiaalmeediasse muusikat postitama juba 13- aastasena.

Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1998
Charles Richet

Charles Robert Richet (25. august 1850 – 4. detsember 1935) oli prantsuse arst. 

Richet õppis meditsiini Pariisi Ülikoolis. 1887. aastal sai ta Collège de France'i professoriks ja uuris mitmeid valdkondi, näiteks neurokeemiat, seedimist ja hingamist. Ta uuris ka paranormaalseid ja spirituaalseid nähtusi. 1913. aastal sai Richet Nobeli meditsiiniauhinna panuse eest anafülaksia uurimisse.

1898. aastal sai Richet Prantsuse riikliku meditsiiniakadeemia liikmeks ja 1914. aastal sai ta Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks.

Viited

Prantsusmaa arstid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1850
Surnud 1935
Munir El Haddadi

Munir El Haddadi Mohamed (tuntud lihtsalt ka kui Munir; sündinud 1. septembril 1995 San Lorenzo de El Escorialis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla.

Ta alustas klubikarjääri FC Barcelonas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2011. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 24. augustil 2014 mängus Elche vastu ja lõi selles mängus ka värava. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 tuli ta Barcelonaga Hispaania meistriks. Hooajal 2016–17 mängis Munir Barcelonast laenul Valencias ja hooajal 2017–18 Deportivo Alavésis.

2019. aasta juunis siirdus ta Sevilasse. Hooajal 2019–20 võitis ta Sevillaga UEFA Euroopa Liiga.

8. septembril 2014 debüteeris Munir Hispaania jalgpallikoondises mängus Makedoonia vastu. Hiljem soovis ta hakata koondises esindama Marokot, et osaleda 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, kuid tema taotlus lükati tagasi.

Saavutused 
Barcelona
La Liga: 2014–15, 2015–16
Copa del Rey: 2015–16
Supercopa de España: 2016, 2018

UEFA Superkarikas: 2015
Klubide maailmameistrvõistlused: 2015
Sevilla
UEFA Euroopa Liiga: 2019–20

Viited

Välislingid 

Hispaania jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
Valencia CF mängijad
Deportivo Alavési mängijad
Sevilla FC mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1995
Juuksevärvus

Inimese loomulik juuksevärvus sõltub melaniini, täpsemalt kahe pigmendi eumelaniini ja feomelaniini sisalduse määrast juuksekarva korteksis.
 Eumelaniini sisaldus annab mustad ja pruunid naturaalsed juuksetoonid.
 Feomelaniini sisaldus määrab punased ja kollased/blondid naturaalsed juuksetoonid.
Kõik loomulikud juuksetoonid on nende pigmentide sisalduse ja suhte tulemus. Kui pigment puudub täielikult, on juuksed kahvatut ebamäärast värvi (esineb albinismi puhul).

Pigmendid 
Juuksevärvuse geneetiline alus on keerukas ja veel täielikult selgitamata. Juuksevärvust reguleeriv DNA arvatakse olevat tihedalt seotud inimese üldist pigmentatsiooni määravaga. Üks 2011. aasta uurimus identifitseeris 13 DNA variatsiooni kokku 11 geenis, mis võivad määrata kandja juuksevärvust.

Juustele annavad värvi kaks pigmenti, must või pruun eumelaniin ja punakaspruun või punakaskollane feomelaniin, mida mõlemat sünteesivad melanotsüüdid. Melanotsüütides muudetakse türosiin L-dihüdroksüfenüülalaniiniks (DOPA) ja seejärel L-dopakinooniks, millest kordamööda sünteesitakse kas eumelaniin või feomelaniin.

Erinevad juuksevärvused tekivad nende kahe pigmendi koguste varieerumisel inimpopulatsioonis, kusjuures eurooplaste hulgas on enim eri variante, sama varieeruvus kehtib üldise pigmentatsiooni kohta. Lisaks võivad juuksevärvust mõjutada muud geneetilised ja keskkonnategurid. Näiteks võib melanokortiini 1 retseptori (MC1R) mutatsioon anda punased või pruunikaspunased juuksed Ultraviolettkiirgus võib juukseid kahjustada ja muuta nende pigmentatsiooni. Ultraviolettkiirgus vallandab teatud ühendite sünteesi, mille tulemuseks on eumelaniini tootmise kasv. Enamasti on UV-kiirguse allikaks päike ja seetõttu on ekvaatorile lähemal paiknevates inimpopulatsioonides reeglina tumedamad juuksed, sest eumelaniinil on ka paremini valguse eest kaitsvad omadused kui feomelaniinil.

Feomelaniin värvib juuksed oranžiks ja punaseks. Eumelaniin, millel on kaks vormi, pruun ja must, määrab juuksevärvuse tumeduse. Suurem musta eumelaniini sisaldus annab mustema värvusega juuksed ja pruuni eumelaniini ülekaal pruunimad juuksed. Iga inimese juustes on teatud kogus mõlemat pigmenti. Mustades ja pruunides juustes on üle 95% melaniinist eumelaniin. Suuremas suhtelises koguses feomelaniini on leitud blondides ja punastes juustes, ku see moodustab umbes kolmandiku kogu melaniinikogusest. Kui must eumelaniin puudub üldse, saadakse maasikablond. Heleblondides juustes on väike kogus pruuni eumelaniini ja must eumelaniin puudub täielikult.

Värvused

Pildid

Viited

Välislingid 
 Is hair color determined by genetics? - Genetics Home Reference. US National Library of Medicine

Juuksed
Värvused
Värvuste loendid
Cirms

Cirms (ka Cirmsi järv, Cirma järv või Cirme järv, latgali keeles  Cyrms) on järv Lätis Ludza piirkonna Cirma vallas. Järve kallastele jäävad veel Cibla piirkonna Zvirgzdene vald ja  Rēzekne piirkonna Lendži vald.

Järv asub Velikaja jõgikonnas. Sellest voolab välja Stavka oja, mis on tegelikult XIX sajandil Zvirgzdene järve kaevatud kraav. XX sajandi kolmekümnendatel aastatel süvendati seda kraavi järve veetaseme alandamiseks, misjärel tekkis järve ümber ligi 50 meetri laiune võsa riba. Järve kaldad on valdavalt madalad, kohati ka järsud.

Cirms jääb merepinnast 137,8 meetri kõrgusele. Suurim asula selle kaldal on Tutini. Järve põhjakaldal asuvad kaitsealused Kivti muinaskalmed. Järves elab 12 liiki kalu.

Viited

Läti järved
Ludza piirkond
Rdzawka

Rdzawka on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Rabka-Zdrój vallas. Rdzawka asub Rabka-Zdrójst umbes 5 km lõunas.

Väike-Poola vojevoodkonna külad
Robert Bárány

Robert Bárány (22. aprill 1876 – 8. aprill 1936) oli austria kõrvakirurg ja füsioloog.

Bárány õppis meditsiini Viini Ülikoolis, mille lõpetas 1900. aastal. I maailmasõja ajal teenis ta Austria maaväes kirurgina ning langes Vene vägede kätte vangi. 1914. aastal, viibides Vene vangilaagris, sai Bárány Nobeli meditsiiniauhinna sisekõrva patoloogia ja füsioloogia uurimise eest. Bárány vabanes vangilaagrist pärast diplomaatilisi läbirääkimisi, millel osalesid Rootsi prints Carl ja Punane Rist.

1917. aastast kuni oma surmani oli ta Uppsala Ülikooli meditsiiniteaduskonna professor.

Viited

Austria inimesed
Rootsi arstid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1876
Surnud 1936
Odisseas Vlachodímos

Odisseas Vlachodímos (kreeka keeles Οδυσσέας Βλαχοδήμος; sündinud 26. aprillil 1994 Stuttgardis) on Kreeka jalgpallur, kes mängib väravavahina Portugali kõrgliiga klubis Lissaboni Benfica ja Kreeka jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri VfB Stuttgardis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. Aastatel 2012–2015 mängis ta Stuttgardi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt kolmandas liigas. Stuttgardi põhimeeskonnas debüteeris Vlachodímos 2015. aastal.

Aastatel 2016–2018 mängis ta Kreeka kõrgliiga klubis PAE Panathinaikόs.

2018. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Benficaga. Hooajal 2018–19 tuli ta klubiga Portugali meistriks.

Tema vanem vend Panayótis Vlachodímos on samuti jalgpallur.

Vlachodímos mängis Saksamaa noortekoondistes. 2011. aastal võitis ta Saksamaa kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja omavanuste Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. 2017. aastal tuli ta Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Kreeka jalgpallikoondises debüteeris ta 15. novembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Soome vastu.

Saavutused 
Benfica
Primeira Liga: 2018–19
Supertaça Cândido de Oliveira: 2019

Kreeka jalgpallurid
VfB Stuttgardi mängijad
PAE Panathinaikόse jalgpallurid
Lissaboni Benfica jalgpallurid
Bundesliga mängijad
Primeira Liga mängijad
Sündinud 1994
Luca Waldschmidt

Gian-Luca Waldschmidt (sündinud 19. mail 1996 Siegenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis VfL Wolfsburg ja Saksamaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Eintracht Frankfurtis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. 2014. aastal sõlmis ta klubiga oma esimese profilepingu. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 25. aprillil 2015 mängus Dortmundi Borussia vastu.

2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu Hamburger SV-ga. 20. mail 2017 lõi Waldschmidt mängus VfL Wolfsburgi vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas.

2018. aasta mais siirdus ta SC Freiburgi. Hooajal 2018–19 lõi Waldschmidt Saksamaa kõrgliigas üheksa väravat.

2020. aasta augustis siirdus ta 15 miljoni euro eest Portugali kõrgliigaklubisse Lissaboni Benfica, kellega sõlmis viieaastase lepingu, kuid juba aasta hiljem naasis ta Saksamaa kõrgliigasse, kui sõlmis nelja-aastase lepingu Wolfsburgiga.

2019. aastal võitis ta Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Seitsme väravaga oli Waldschmidt turniiril suurim väravakütt. Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 9. oktoobril 2019 sõprusmängus Argentina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. oktoobril 2020 sõprusmängus Türgi vastu.

Viited 

Saksamaa jalgpallurid
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
Hamburger SV mängijad
SC Freiburgi mängijad
Lissaboni Benfica jalgpallurid
VfL Wolfsburgi mängijad
Bundesliga mängijad
Primeira Liga mängijad
Sündinud 1996
Jules Bordet

Jules Jean Baptiste Vincent Bordet (13. juuni 1870 – 6. aprill 1961) oli Belgia immunoloog ja mikrobioloog.

Bordet õppis meditsiini Brüsseli Vabaülikoolis, mille lõpetas 1892. aastal. 1894. aastal alustas ta tööd Pariisi Pasteuri instituudis. 1901. aastal naasis ta Belgiasse ja asutas Brüsselisse kohaliku Pasteuri instituudi. Aastatel 1907 kuni 1937 oli ta Brüsseli Ülikooli bakterioloogia professor.

1916. aastal sai ta Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks. 1919. aastal sai ta Nobeli meditsiiniauhinna panuse eest immunoloogiasse.

Bordet suri 1961. aastal ja on maetud Brüsseli Ixellesi kalmistule.

Viited

Belgia inimesed
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1870
Surnud 1961
Berest

Berest on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Targi maakonnas Krynica-Zdrój vallas. Berest asub Slovakkia piirist 11 km kagusel, Krynica-Zdrójst umbes 9 km põhjas.

Viited

Väike-Poola vojevoodkonna külad
Skaņkalne

Skaņkalne (vanasti ka Skulberģi) on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas Skaņkalne vallas. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel Salatsi jõe kaldal.

Külas asub endise Skulberģi mõisa (Kolberg) keskus. Külas on raamatukogu ja vabaõhulava. Küla kujunes välja nõukogude perioodil kui külanõukogu ja Skaņaiskalnsi kolhoosi keskasula. Sealne õigeusu kirik tegutses XX sajandi kuuekümnendate aastateni. Skaņkalne valla halduskeskus asus seal aastani 2012. Aastail 2009-2021 kuulus küla Mazsalaca piirkonda.

Skaņkalne ehk Kolbergi linnamägi on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Sealses pargis asub ühe hukkunud partisani hauatähis.

Külas kasvav metsõunapuu, Bezdelīgi paljand ja koopad on looduskaitse all.

2000. aastal elas külas 364 inimest, aastal 2020 oli elanikke aga 250.

Viited

Valmiera piirkonna külad
Epp Siimo

Epp Siimo (aastani 1937 Elfriede Marie Wilhelmine Simenson; 3. veebruar 1904 Narva – 21. august 1991 Tallinn) oli Eesti arhivaar, Tallinna linnaarhiivi juhataja (1944–1950). 

Lõpetas Narva I Reaalgümnaasiumi. Õppis 1921–1927 Tartu ülikooli filosoofiateaduskonnas kunstiajalugu. 1928 aastal kaitses Tartu ülikoolis magistritöö "Narva Hermanni kindlus. Kirjeldus ja ehitusajalugu". 

Pärast ülikooli lõpetamist töötas Rakvere õpetajate seminaris, seejärel 1929–1939 õpetajana Põltsamaa gümnaasiumis.

1940. aasta jaanuaris tuli Tallinna Linnaarhiivi mittepalgalisele praktikandikohale, et omandada teadmisi arhiivinduses. Sama aasta septembrist oli ta samas teaduslik töötaja ja septembrist 1941 linnaarhivaari asetäitja. 

1944. aastal päästis Siimo viis kastitäit Eesti ajaloo jaoks olulisi dokumente (sh. Lübecki õigused aastatest 1257 ja 1282, Wanradt-Koelli katekismuse 11 lehefragmenti jm.) Saksamaale viimisest, viies need varjule Toompeale Riigi Keskarhiivi keldrisse. 

1. novembrist 1944 sai Siimo Linnaarhiivi juhataja kohusetäitjaks ja 1. oktoobrist 1947 Tallinna linna ja Harju maakonna arhiivi juhataja.

1950. aastal pärast EK(b)P Keskkomitee VIII pleenumit kaotas Siimo oma koha. Kuigi tal õnnestus "mittekoosseisulisena" teataval määral jätkata erialast tööd, ei piisanud sellest äraelamiseks. Nii töötas ta 1951–1952 Põhja Kõrgepinge Elektrivõrkudes sekretärina, 1952–1954 Tallinna 17. keskkooli laborandina ning 1954–1957 artellis "Täht" köitetöölise ja arhiivitöölisena. 

1957. aasta veebruaris sai Siimo taas erialasele tööle Eesti NSV Riiklikus Ajaloomuuseumis, kus töötas vanemteadurina kuni pensioneerumiseni 1965. aastal. 

Tallinna Linnaarhiivis loodi juba Siimo eluajal tema personaalfond R-203, kus on 121 säilikut. 

Epp Siimo on maetud Metsakalmistule.

Viited 

Eesti arhivaarid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 1991
Jānis Vagris

Jānis Vagris (sündinud 17. oktoobril 1930 Naudīte vallas) on endine Läti NSV partei- ja riigitegelane.

Jānis Vagris lõpetas 1955. aastal Läti Ülikooli mehaanikateaduskonna. 

1955–1958 töötas ta Jelgava Masinaehitustehases. 

1958. aastal astus ta NLKP-sse. 1958–1961 töötas ta Jelgava Linna Töörahva saadikute nõukogu esimehe asetäitjana. 1962–1964 oli ta NLKP Jelgava Linnakomitee teine sekretär. 1966–1973 oli ta NLKP Liepāja Linnakomitee teine ja seejärel esimene sekretär. 1973–1978 oli ta Lätimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee osakonnajuhataja. 1978–1985 oli ta NLKP Riia Linnakomitee esimene sekretär. 1986–1990 oli ta NLKP Keskrevisjonikomisjoni liige. 1979–1989 oli ta Nõukogude Liidu Ülemnõukogu 10. ja 11. koosseisu liige.

22. juulist 1985 kuni 6. oktoobrini 1988 oli ta Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees. 4. oktoobrist 1988 kuni 7. aprillini 1990 oli ta Lätimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee I sekretär.

Viited 

Läti poliitikud
Läti kommunistid
Sündinud 1930