joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Yrsa Sigurðardóttir

Vilborg Yrsa Sigurðardóttir (sündinud 24. augustil 1963 Reykjavíkis) on islandi kirjanik, kes kirjutab nii lasteraamatuid kui ka kriminaalromaane. 

Tema teoste tuntuim tegelaskuju on noor advokaat Thora Gudmundsdottir (islandi keeles Þóra Guðmundsdóttir).

Elulugu 
Ehitusinseneri haridusega Yrsa Sigurðardóttir on lõpetanud Islandi ülikooli (Háskóli Íslands; 1988) ja Concordia ülikooli (Concordia University) Montréalis 1997. aastal. 

Elab koos abikaasa ja kahe lapsega Reykjavíki lähistel Seltjarnarnes ning töötab insenerina Kárahnjúkari hüdroelektrijaamas.

Looming 
Lasteraamatuid hakkas kirjutama 1998. aastal. Yrsa esikteos "Við viljum jólin í júlí" kuulub IBBY 2000. aasta aunimekirja (IBBY Honour List, Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu).

Eesti keeles ilmunud

Thora Gudmundsdottiri sari 
 "Kolmas märk" – "Þriðja táknið", 2005; eesti keeles: Varrak 2011 (tõlkinud Askur Alas)
 "Kes teisele hauda kaevab" – "Sér grefur gröf", 2006; eesti keeles: Varrak 2014 (tõlkinud Mart Kuldkepp)
 "Tuhk" – "Aska", 2007; eesti keeles: Varrak 2015 (tõlkinud Mart Kuldkepp)

Freyja ja Huldari sari 
 "Pärand" – "DNA", 2014, (Freyja & Huldar #1); eesti keeles: Varrak 2017 (tõlkinud Peeter Villmann) ISBN 978-9985-3-4198-8
 "Lõpparve" – "Sogid", 2015, (Freyja & Huldar #2); eesti keeles: Varrak 2018 (tõlkinud Peeter Villmann) ISBN 978-9985-3-4386-9
"Lunastus" – "Aflausn", 2016, (Freyja & Huldar #3); eesti keeles: Varrak 2019 (tõlkinud Peeter Villmann) ISBN 978-9985-3-4783-6
"Lüllikivi" – "Gatið", 2017, (Freyja & Huldar #4); eesti keeles: Varrak 2020 (tõlkinud Peeter Villmann) ISBN 9789985350171

Viited

Välislingid 
 Yrsa Sigurðardóttir Facebookis
 Yrsa Sigurðardóttir kirjandusportaalis literature.is
 Yrsa Sigurðardóttir ja Skandinaavia kriminaalkirjandus
 Yrsa Sigurðardóttir kirjastuse Veröld veebilehel 

Islandi kirjanikud
Lastekirjanikud
Kriminaalkirjanikud
Islandi Ülikooli vilistlased
Sündinud 1963
The Coca-Cola Company

The Coca-Cola Company on Ameerika Ühendriikide päritolu rahvusvaheline joogitööstuse ettevõte, mis on tuntud Coca-Cola tootjana.

Coca-Cola Company aktsiad on noteeritud New Yorgi börsil, aktsia hind kuulub Dow Jonesi tööstuskeskmise indeksisse.

Ettevõtte peakontor asub Georgia osariigis Atlantas.

Vaata ka
AS Coca-Cola HBC Eesti

Ameerika Ühendriikide toiduainetööstuse ettevõtted
Börsiettevõtted
New Yorgi börsil noteeritud ettevõtted
Georg Vestel

Georg Hugo Vestel VR I/2 (ka Georg Westel; 11. november (ukj) (30. oktoober) 1882 Saadjärve vald – 5. veebruar 1933 Tallinn) oli Eesti poliitik, ettevõtja ja sõjaväelane (kapten).

Elulugu
Georg Vestel õppis Tartu I algkoolis ja reaalkoolis aastail 1892–1900 ning Riia polütehnikumi kaubandusosakonnas aastail 1900–1905. Ta kuulus korporatsiooni Vironia, oli selle esimees aastal 1904 ja hiljem vilistlaskogu esimees. 

Vestel teenis sõjaväes aastail 1904–1905 ja läks reservi suurtükiväelipniku auastmes.

Ta oli Gustav Narusbeki kaubanduskooli õpetaja Tallinnas aastail 1906–1908, Tallinna Vastastikuse Krediidiühisuse (Tallinna Krediitpanga) ärijuhi abi aastail 1909–1912. 

Vestel teenis sõjaväes Esimese maailmasõja ajal aastail 1914–1917. Ta teenis 13. raskesuurtükiväebrigaadi patareiülemana aastail 1916–1917. 

Vestel kuulus aastal 1917 Eesti Sõjaväelaste Ülemkomiteesse. Ta vangistati Saksa okupatsiooni ajal novembris 1918. 

Alates 11. detsembrist 1918 teenis Georg Vestel sõjaväes. Ta oli Eesti Vabadussõjas 2. kindluse raskesuurtükiväe divisjoni ülem 24. jaanuarist 1919 kuni aastani 1920. Sai kapteni auastme ja läks reservi 22. märtsil 1920.

Ta oli Eesti Olümpiakomitee liige.

Tegevus poliitikas

Georg Vestel oli Eesti Panga direktor aastail 1920–1921.

Ta oli Eesti rahaminister ja riigivanema asetäitja aastail 1921–1924 Konstantin Pätsi esimeses valitsuses, Juhan Kuke valitsuses ja Konstantin Pätsi teises valitsuses. Oli Eesti kaubandus- ja tööstusminister novembrist 1922 augustini 1923.

Äritegevus

Georg Vestel oli Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse asutaja 1908 ning juhatuse liige, samuti Tallinna Laenu- ja Hoiuühisuse (Laenu Panga) nõukogu esimees.

Ta asutas koos Konstantin Pätsi, Madis Jaaksoni, Konstantin Koniku ja August Peediga 1919. aasta augustis Harju Panga. Samal aastal asutas koos Pätsi ja Jaaksoniga kindlustusaktsiaseltsi Eesti Lloyd. Eesti Lloydi juhatuse liige oli Georg Vestel aastail 1924–1933.

Georg Vestel oli Tallinna Krediitpanga direktor juulist 1924 ja Tallinna pankade nõukogu esimees septembrist 1925 ning Eesti Panga nõukogu liige jaanuarist 1928 kuni aastani 1933.

Viited

Välislingid
 Eesti biograafiline andmebaas ISIK
G. Westel pandi kirstu., Päewaleht, nr. 38, 8 veebruar 1933

Eesti ettevõtjad
Kaubandus-Tööstuskoja liikmed
Eesti suurtükiväeosade koosseis
Eesti Olümpiakomitee liikmed
Eesti ajakirjanikud
Eesti sõjaväelased
Tallinna Toompea Kaarli koguduse liikmed
Korporatsioon Vironia liikmed
Vabadusristi I liigi 2. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Maarja kalmistule maetud
Sündinud 1882
Surnud 1933
Õpetajate Leht

Õpetajate Leht (lühend ÕL) on Eestis ilmuv ajaleht.

Ajalehe esimene number – nimega "Õpetajate Leht" – ilmus 26. septembril 1930. 25. oktoobril 1940 hakkas ilmuma Nõukogude Õpetaja (lühend NÕ või NÕpet). 27. maist 1989 on see õpetajate väljaanne jälle Õpetajate Leht.

Vaata ka
 Haridus (ajakiri)
 Kasvatus (ajakiri)

Viited

Välislingid
Ajalehe koduleht

Eesti nädalalehed
Eesti haridus
Eesti kultuurilehed
Dan Asplund

Dan Asplund (1. veebruar 1948, Helsingi – 24. september 2020, Jyväskylä) oli Soome tehnikateadlane, bioenergeetika asjatundja ja eestkõneleja.

Aastal 2008 sai ta Põhjamaade Nõukogu bioenergiaauhinna.

Ta oli ettevõtte Benet Oy juhatuse esimees.

Viited

Soome teadlased
Sündinud 1948
Surnud 2020
Haridus (ajakiri)

Haridus oli Eestis ilmuv pedagoogikaajakiri. 1940. aastal ilmuma hakates kandis see nime Nõukogude Kool, 1989. aastal nimetati väljaanne ümber Hariduseks. Ajakiri suleti 2012. aastal.

Haridus ilmus neli korda aastas. Sel oli Õpetajate Lehega ühine toimetus, mida juhtis peatoimetaja Tiia Penjam.

Ajalugu
Väljaande järelehüüdes 2011. aasta 4. novembri Õpetajate Lehes nimetas toimetus Hariduse eellastena järgmisi ajakirju:
 Kasvatus ja Haridus – 1917–1919 ilmus Peeter Põllu toimetusel 7 numbrit;
 Eesti Kool – 1918–1919 ilmus Artur Vallneri toimetusel 13 numbrit;
 Kasvatus – 1919–1940, õpetajate liidu häälekandja;
 Eesti Kool – 1935–1040, Eesti Vabariigi haridusministeeriumi ametlik ajakiri, sai Nõukogude võimu tulekul uue nime Nõukogude Kool;
 Nõukogude Kool – 1940–1989 (katkestustega sõja ajal) kirjastuse Perioodika väljaandel, nimetati juulis 1989 ümber Hariduseks.

Nõukogude ajal kuukirjana ilmunud väljaande ilmumissagedus vähenes 1994 kuuele numbrile aastas, suurenes mõne aja pärast 11 korrale ning vähenes siis taas. 2010–2011 ilmus Haridus kvartalikirjana.

Sulgemine
2011. aasta novembri alguses teatas sihtasutus Kultuurileht, et on otsustanud Hariduse 2012. aastast sulgeda. Sihtasutuse juhatuse esimehe Toomas Väljataga sõnul leiti, et mõistlikum on kirjastada vaid üht haridusteemalist väljaannet, milleks võiks jääda kord nädalas ilmuv Õpetajate Leht. Tühimiku pidi täitma Tallinna Ülikooli kasvatusteaduste instituudis kavandatud teadusajakiri Haridusteadus. (Ajakirja Haridusteadus lõpuks siiski ei sündinud, kuid Tartu Ülikoolis hakkas 2013. aasta novembris ilmuma Eesti Haridusteaduste Ajakiri.)

Peatoimetaja Tiia Penjam kritiseeris sulgemisotsuse langetajaid muuhulgas ajakirja kollektiivi ignoreerimise pärast: "Ajakirja nüüdse sulgemise puhul seisin samuti lihtsalt fakti ees, et jutud on juba räägitud ja asi otsustatud. Ühegi arutluse juurde meid ei kutsutud ning mingit võimalust asjade käiku mõjutada toimetusel ei olnud." Ka rõhutas ta haridusväljaannete püsivat populaarsust, tuues võrdluseks tõiga, et Õpetajate Lehe loetavus on viimasel kahel aastal tõusnud 40%. Sulgemisotsuse langetamise ajal oli Haridus Kultuurilehe kirjastatava kaheksa ajakirja seas tellijate arvult neljas, jäädes alla Akadeemiale, Loomingule ja Loomingu Raamatukogule. Haridusest tahapoole jäid Vikerkaar, Keel ja Kirjandus, Muusika ja kunst.ee.

Sulgemise positiivsete mõjudena tõi Väljataga esile, et Haridusega võrreldes kahaneb Õpetajate Lehes artiklite avaldamistsükkel ning et kuna rangelt teaduslikud artiklid koonduvad Tallinna Ülikooli ajakirja Haridusteadus, millele taotletakse ETIS-es klassifikatsiooni 1.2., muutub see "uurijatele ahvatlevamaks avaldamiskanaliks".

Vaata ka
Eesti Haridusteaduste Ajakiri

Viited

Välislingid
 Ajakirja veebisait
 "Ajakiri Haridus lõpetab ilmumise" Postimees, 04.11.2011
 Tiia Penjam "Alati saab paremini. Aga alati saab ka veel kehvemini" Õpetajate Leht, 4. november 2011, lk 2
 Toomas Väljataga "Miks Haridus lõpetab ilmumise?" Õpetajate Leht, 4. november 2011, lk 1
Eesti endised ajakirjad
Eesti kultuuriajakirjad
Pedagoogika
Eliteserien

Eliteserien on Norra jalgpalli kõrgeim liiga.

Enne 1937. aastat tegutsesid Norras ainult piirkondlikud liigad ja Norra karikas. Aastal 1937 hakkasid ühte meistrit omavahel välja selgitama Lõuna-Norra kaheksa piirkondliku liiga klubid. Kuigi üleriigilisi meistrivõistlusi taheti hakata pidama juba 1930. aastate lõpus, lükkusid need plaanid Teise maailmasõja tõttu edasi.

1948. aastal loodi Hovedserien, kus mängisid piirkondlike liigade 16 parimat klubi, mis olid jagatud kahte gruppi ning kahe grupi võitjad selgitasid omavahel meistri. Alates hooajast 1961–1962 kahte gruppi enam klubisid ei jagatud ning 16 kõrgliiga klubi pidasid ühe hooaja jooksul 30 mängu (15 kodu- ja 15 võõrsilmängu).

1963. aastal loodi 1. divisjon, kus mängis kümme klubi ning alates 1972. aastast 12 klubi. Põhja-Norra klubid ei saanud pääsenud riigi kõrgliigasse kuni 1972. aastani ning veel kuni 1979. aastani oli Põhja-Norra klubidele karmimad reeglid kõrgliigasse pääsemiseks. 1990. aastal sai liiga nimeks Tippeligaen. 1995. aastast mängis liigas 14 klubi ning alates 2009. aastast mängib 16 klubi. 2017. aastast on liiga tuntud nime all Eliteserien.

Alates 1938. aastast on ülekaalukalt kõige enam kordi Norra meistriks tulnud Rosenborg (26 korda). Üheksa korda on võitnud Fredrikstad ja kaheksa korda Viking. Kokku on Norra meistriks tulnud 17 klubi.

Nils Arne Eggen on peatreenerina Norra meistriks tulnud koguni 15 korral (14 korda Rosenborgiga ja ühe korra Mossiga).

Klubid 
2022. aasta hooajal mängivad liigas järgmised 16 klubi:

Meistrid

Statistika 
2021. aasta novembri seisuga

Enim mänge

Allikas

Enim väravaid

Allikas

Liigas mänginud Eesti jalgpallureid
Henri Anier – Viking FK (2012)
Aivar Anniste – Ull/Kisa, Hønefoss (2004, 2006)
Nikita Baranov – Kristiansund (2017–2018)
Alo Bärengrub – Bodø/Glimt (2008–2009)
Aleksandr Dmitrijev – Hønefoss (2008–2011)
Matvei Igonen – Lillestrøm (2018)
Enar Jääger – Aalesunds, Vålerenga (2007–2012, 2015–2019)
Ragnar Klavan – Vålerenga (2004)
Artur Kotenko – Sandnes Ulf, Viking (2008–2010)
Marek Lemsalu – Strømsgodset, Start, Bryne (1999, 2001–2005)
Joel Lindpere – Tromsø (2007–2009)
Pavel Londak – Bodø/Glimt, Rosenborg (2008–2017)
Karol Mets – Viking (2015–2017)
Henrik Ojamaa – Sarpsborg 08 (2015)
Raio Piiroja – Vålerenga, Fredrikstad (2003–2011)
Sander Post – Aalesunds (2011–2013)
Taijo Teniste – Sogndal Fotball (2011–2014, 2016–2017), Brann (2018–2020)
Sergei Terehhov – Brann (2000–2002)
Andreas Vaikla – Kristiansund (2018)
Kristen Viikmäe – Vålerenga, Fredrikstad (2000, 2002–2003, 2005)

Välislingid 

 Meistrid

Jalgpalliliigad
Norra jalgpall
Aleksandr Barõkin

Aleksandr Aleksandrovitš Barõkin (vene keeles Александр Барыкин; 18. veebruar 1952 – 26. märts 2011) oli vene rokkmuusik: laulja, helilooja ja kitarrist.

Ta sai tuntuks ansambli Karnaval (Карнавал) solistina ja laulude autorina.

Barõkini kuulsaimad laulud olid "Чудо-остров", "Букет", "Аэропорт", "Спасательный круг", "За той рекой", "Программа телепередач на завтра".

Venemaa muusikud
Sündinud 1952
Surnud 2011
Värvid

Värvid on akadeemilise organisatsiooni välismärkidel kasutatav värvikombinatsioon, mida organisatsiooni liige kasutab püsiva tunnusena. Avalikult kantavad värvid on teklil ja värvilindil. Erandlikult kantakse Soome üliõpilasorganisatsioonides värve üldmütsi voodrina.

Vanimad teated üliõpilasorganisatsiooni kasutatud värvide kohta pärinevad 1660. aastatest Rostocki Ülikoolist.

Eesti lipp ja selle värvikombinatsioon (rahvusvärvid) on ajalooliselt kujunenud Eesti Üliõpilaste Seltsi värvilipust.

Värvide kasutamisega seonduvad tavad erinevad organisatsiooniti, kuid tavaliselt lubatakse organisatsiooni värve puudutada vaid sama ja teiste organisatsioonide värvikandjatel. Enamasti laieneb keeld ka kõikidele esemetele, millel on värvid, välja arvatud mööbel.

Vaata ka 
 rahvusvärvid
 liturgilised värvid

Üliõpilastavad
A lyga

A lyga on Leedu jalgpalli kõrgeim liiga.

Liiga suurus on varieerunud aegade jooksul kuuest klubist 12-ni. Alates 2021. aastast mängib liigas kümme klubi.

Klubid
2022. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:
Banga
Jonava
Džiugas
Hegelmann
Kauno Žalgiris
Šiauliai
Panevėžys
Riteriai
Sūduva
Žalgiris

Liigas mänginud Eesti jalgpallureid
Artjom Dmitrijev
Vitali Gussev
Sergei Mošnikov
Taavi Rähn

Viited

Välislingid 
 Koduleht
 lietuvosfutbolas.lt (A lyga)

Jalgpalliliigad
Leedu jalgpall
Nõmme Kalju FC U21

Nõmme Kalju FC on Eesti jalgpalliklubi Nõmme Kalju FC duubelmeeskond.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad ja karikavõistlused

Vaata ka
Eesti jalgpalliklubide loend

Viited

Välislingid
Nõmme Kalju FC U21 EJL-i kodulehel

Nõmme Kalju FC
Eesti jalgpalliklubide duubelmeeskonnad
JK Sillamäe Kalev U21

JK Sillamäe Kalev U21 on Eesti jalgpalliklubi JK Sillamäe Kalev duubelmeeskond.

Saavutused
Esiliiga B 
3. koht (2): 2013, 2015

II liiga ida/põhi
3. koht (1): 2011

III liiga ida
Võitjad  (1): 2010

IV liiga ida
Võitjad (1): 2009

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad ja karikavõistlused

Vaata ka
Eesti jalgpalliklubide loend

Viited

JK Sillamäe Kalev
Eesti jalgpalliklubide duubelmeeskonnad
Tallinna JK Legion II

Tallinna JK Legion II on Eesti jalgpalliklubi Tallinna JK Legion duubelmeeskond, mis mängib II liigas.

Statistika ja loendid

Mängijad

Varasemad liigahooajad

Tallinna jalgpalliklubid
Eesti jalgpalliklubide duubelmeeskonnad
Wismari staadion

Wismari staadion on jalgpallistaadion Tallinnas Kesklinna linnaosas Wismari tänaval. 

Staadionil peab oma Esiliiga mänge jalgpalliklubi TJK Legion.

Jalgpalliväljak on kunstmurukattega ja mõõtmetega 100 × 63 m. 2014. aasta sügisel pandi väljakule uus kunstmurukate ja uued jalgpalliväravad.

Ajalugu
1916. aastal rentis Tallinna VS Sport endale Saksa vaestekooli karjamaa ning rajas sinna kergejõustiklastele jooksuraja ja hüppepaikadega väljaku ning paviljoni-garderoobi. Talvel paiknes seal üldkasutatav liuväli ja puust kelgumägi. Mõne aasta pärast aga kelgumägi lammutati ning vabaks jäänud maale rajati normaalmõõtmetes jalgpalliväljak, kus suviti mängiti jalgpalli, talvel jääpalli ja -hokit.

1932. aastal ehitas Eestimaa Spordiselts ümber Vaestekooli tänaval asunud endise VS Spordi väljaku, mida tunti nimega Tallinna Velodroom ja mis lammutati 1935. aastal.

Viited

Eesti jalgpallistaadionid
Eesti staadionid
Tallinna spordiehitised
20. sajand Tallinnas
Kohtla-Järve JK Alko

Kohtla-Järve JK Alko oli Eesti jalgpalliklubi. Klubi kodustaadion oli Kohtla-Järve linnastaadion.

2012. aastal ühines ta klubiga Kohtla-Järve FC Lootus ning moodustati Kohtla-Järve JK Järve.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Eesti jalgpalli karikavõistlused 

Eesti endised jalgpalliklubid
Kohtla-Järve sport
Jan Erik Holst

Jan Erik Holst (sündinud 10. aprillil 1949) on norra filmindustegelane ja produtsent.

Jan Erik Holst õppis Stockholmi Ülikoolis filmiteooriat ja -ajalugu ning Stockholmi draamakoolis produtseerimist.

Ta on filmifestivali PÖFF üks asutajatest. 

Aastatel 1988–2014 oli Jan Erik Holst Norra Filmiinstituudi juhataja ja 1992. aastast ühenduse Scandinavian Films juhatuse esimees.

Viited

Välislingid 
Tiit Tuumalu, "Eesti filmi valulaps on stsenaristika, nendib norrakas ", Postimees.ee, 11.12.2006
Tristan Priimägi, "Meie mees Norras", Sirp, 12.12.2014

Norra inimesed
Filmiprodutsendid
Sündinud 1949
Lõuna päästekeskus

Lõuna päästekeskus on Päästeameti allüksus, mis tegeleb päästetööde, riikliku tuleohutusjärelevalve, päästealase ennetustöö ja kriisireguleerimisega Jõgeva-, Põlva-, Tartu-, Valga-, Viljandi- ja Võrumaal.

Keskuse kontor asub Tartu Annelinnas Jaama tänaval. 2014. aasta lõpuni oli see Tartu kesklinnas Vanemuise tänaval.

Lõuna päästekeskuse alla kuulub 22 päästekomandot, sh:
Elva päästekomando Kirde tänav 14, Elva, Tartumaa
Abja-Paluoja päästekomando Kooli tänav 1, Abja-Paluoja
Alatskivi päästekomando Lossi tänav 4, Alatskivi
Tartu Annelinna päästekomando Jaama tänav 207, Tartu
Antsla päästekomando Meistripunkti, Kraavi küla, Antsla
Jõgeva päästekomando Aia tänav 36, Jõgeva
Mustla päästekomando Posti tänav 52C, Mustla
Mustvee päästekomando Narva tänav 20, Mustvee
Mõniste päästekomando Mõniste, Mõniste vald
Otepää päästekomando Lipuväljak 22, Otepää, Valgamaa
Põltsamaa päästekomando Pajusi maantee 37A, Põltsamaa
Põlva päästekomando Lao tänav 17, Põlva
Räpina päästekomando Rahu 1, Räpina linn, Põlvamaa
Suure-Jaani päästekomando Oja tänav 2b, Suure-Jaani
Tabivere päästekomando Same tee 1, Tabivere
Tartu päästekomando Aleksandri tänav 11a, Tartu
Tõrva päästekomando Metsa tänav 1A, Tõrva
Valga päästekomando Karja tänav 16, Valga
Vastseliina päästekomando Pätisilla tee 6, Vastseliina alevik
Viljandi päästekomando Riia maantee 6, Viljandi
Võru päästekomando Räpina maantee 20a, Võru
Värska päästekomando Järvesuu tänav 11, Värska alevik

2006. aastani oli tegutsev Harjumaa Päästeteenistus, mis nimetati siis ümber ümber Päästeameti kohalikuks täidesaatvaks riigivõimu volitusi omavaks asutuseks Põhja-Eesti Päästekeskuseks.  Tartumaa Päästeteenistus, Võrumaa Päästeteenistus, Valgamaa Päästeteenistus, Viljandimaa Päästeteenistus, Põlvamaa Päästeteenistus ja Jõgevamaa Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti  Lõuna-Eesti Päästekeskuseks. Päästeameti kohalikud täidesaatva riigivõimu volitusi omavad asutused Ida-Viru Päästeteenistus ja Lääne-Viru Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti  Ida-Eesti Päästekeskuseks. Päästeameti kohalikud täidesaatva riigivõimu volitusi omavad asutused Hiiumaa Päästeteenistus, Järvamaa Päästeteenistus, Läänemaa Päästeteenistus, Pärnumaa Päästeteenistus, Raplamaa Päästeteenistus ja Saaremaa Päästeteenistus korraldati ümber Päästeameti Lääne-Eesti Päästekeskuseks.

2011. aastani oli päästekeskus eraldi asutus väljaspool Päästeameti struktuuri ja see kandis nime Lõuna-Eesti Päästekeskus.

Viited 

Päästeamet
Jõgeva maakond
Põlva maakond
Tartu maakond
Valga maakond
Viljandi maakond
Võru maakond
Tabasalu Jalgpalliklubi

Tabasalu Jalgpalliklubi on endine Eesti jalgpalliklubi.

Tabasalu JK õigusjärglane on Tabasalu JK Charma.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Eesti jalgpalli karikavõistlused 

Eesti endised jalgpalliklubid
Harku vald
Tallinna FC Olympic

Tallinna FC Olympic on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Tallinnas.

Statistika ja loendid

Mängijad

Varasemad liigahooajad

Eesti jalgpalli karikavõistlused

Välislingid
Koduleht

Tallinna jalgpalliklubid
Irma Truupõld

Irma Truupõld (kodanikunimega Johanna Wilhelmine Irmgard Treufeldt, hiljem abielus Pihlak; 29. juuli 1903 Tallinn – 26. november 1980 Tallinn) oli eesti kirjanik.

Teosed

 "Rohelise Päikese Maa" (Loodus 1936, 2. tr Ilukirjandus ja Kunst 1946, 3. tr Eesti Raamat 1980, 4. tr Postimees Kirjastus 2022, soome k 1938, inglise k 1985, saksa k 1985)
 "Öömori okaslinn" (Loodus 1936, 2. tr Perioodika 1992, soome k 1943)
 "Aadi esimene armastus" (Loodus 1937)
 "Kuidas jõuluvana leidis endale ameti" (Loodus 1937, ümbertr Eesti Raamatuühing 1989, 1990)

Lisaks avaldanud perioodikas mitukümmend lühijuttu ja luuletust nii lastele kui ka täiskasvanutele ning kirjutanud libreto Priit Ardna operetile "Kalurineiu" (esietendus 18. jaanuaril 1941 Estonia teatris, lavastaja Agu Lüüdik).

Isiklikku
Abiellus 1932. aastal arst Oskar Pihlakuga (1901–1968). Neil oli kolm last: Õie (1933–1946), Ilmar (1936–2022) ja Ülo (1940–2013).

Välislingid

Pihlak, Johanna Wilhelmine Irmgard Eesti biograafilises andmebaasis ISIK
Truupõld, Irma Valgamaa koduloolises andmebaasis ISIK
Janika Läänemets "Irma Truupõllu looming" (magistritöö, Tartu Ülikool 2016)
Janika Läänemets "Nõukogude aja keerises. Irma Truupõllu lugu" – Keel ja Kirjandus 2017, nr 1, lk 8–21

Eesti kirjanikud
Eesti lastekirjanikud
Eesti libretistid
Eesti luuletajad
Sündinud 1903
Surnud 1980
Supernoova (film)

"Supernoova" on 1965. aastal valminud režissöör Veljo Käsperi esimene täispikk mängufilm.

Süžee 
Noor, 24-aastane astrofüüsika diplomand Erik Kruus (Ago-Endrik Kerge) peaks minema kooli õpetajapraktikale, kuid ta soovib asuda tööle hoopis observatooriumis. Selle juht professor Kanne (Ants Eskola) tavaliselt üliõpilastega ei tegele, kuid Erik on kursis uuemate teadustöödega, lisaks kostab tema eest professori tütar Ilona (Agnessa Peterson), kes on Erikuga viimase ülikooliajast põgusalt tuttav. Professor Kanne võtab Eriku oma uurimisrühma, ent peagi selgub, et nende arusaamad teadusest on väga erinevad: professorile on see järjekindel pingutus eesmärgile jõudmise nimel, Erikule pigem romantiline seiklus. Ühel ööl avastab Erik supernoova ja otsustab seda koos laborant Mallega (Liina Orlova) tähistada, samal ajal kui uurimisrühm ootab, et ta teeks kontrollmõõtmisi ja -arvutusi. Pärast seda saadab professor ta Venemaale inventari järele. Kui Erik observatooriumisse naaseb, saab ta teada, et tema avastatud täht osutus hoopis noovaks.

Stsenaarium 
1962. aasta augustis sõlmiti leping filmi "Helendav komponent" stsenaariumi kirjutamiseks Aigar Vahemetsaga, kes kirjutas sellest kolm varianti, teise ja kolmanda pealkirjad muutusid vastavalt “Noovaks” ja “Super Novaks”. Moskvas lükati stsenaarium tagasi, ent 1964. aastal ostis Tallinna Kinostuudio Aigar Vahemetsalt ikkagi "Super Nova" stsenaariumi ideekavandi ja sõlmis lepingu uute stsenaristide Ilja Averbachi ja Anatoli Romoviga.

Võtted 
Filmi välisvõtted toimusid Tõraveres Tartu Observatooriumis. Äsjavalminud observatooriumi filmiti nii seest kui väljast, selle vaatlustorni ja lähiümbrust. Võtted heinaveost, talvisest teest ja Volgaga sõidust toimusid Pangodis, vesiveski stseenid filmiti Kongutal ja Mosinas.

Pannoo "Galaktikad" 
Filmis näidatakse mitu korda Tõraveres observatooriumi teise korruse fuajees eksponeeritavat Maie-Ann Rauna pannood "Galaktikad" (1964), mis on 1998. aastast Eesti Vabariigi kunstimälestiste nimekirjas.

Osatäitjad
 Ago-Endrik Kerge – Erik Kruus
 Ants Eskola – professor A. Kanne
 Agnessa Peterson – Ilona 
 Liina Orlova – Malle
 Mati Klooren – Valdre
 Einari Koppel – Lang
 Heino Mandri – Paalman

Välislingid

"Kommentaare Eesti filmile: Supernoova"

Eesti filmid
1965. aasta filmid
Egon Kaur

Egon Kaur (sündinud 20. augustil 1987) on Eesti autorallisõitja. 

2011. aastal sõitis ta autoralli maailmameistrivõistlustel WRC Akadeemia klassis. Oma võiduga Portugali rallil võitis ta esimese WRC Akadeemia etapi. Egon Kaur võitis ka teise ja kolmanda ralli Sardiinias ja Soomes, kus ta mõlemas võitis 5 kiiruskatset. Hooaeg lõpetati siiski teisel kohal, kuigi võitja Craig Breeniga saadi võrdne arv punkte. Otsustavaks said kiiruskatsete võidud, mis olid iirlase kasuks.

2016. aastal tuli Egon Kaur koos toonase kaardilugeja Silver Simmiga absoluutarvestuses ja klassis N4 Eesti meistriks.

Rallitiim
Egon Kaur on Kaur Motorspordi tiimi juht.

2017. aastal tegeles Kaur Motorsport uute Ford Fiesta Proto autode arendamise ja testimisega. Nendega osaleti ka Lõuna-Eesti Rallil ja Saaremaa rallil.

Viited

Välislingid

kaurmotorsport.com
Statistika ewrc-results.com-i lehel

Eesti autorallisõitjad
Sündinud 1987
Rosanna Lints

Rosanna Lints (sündinud 5. mail 1995) on eesti poplaulja. Ta oli telesaate "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja finalist ja sai kolmanda koha. 

Superstaarisaate läbi aegade noorim finalist, 15-aastane Rosanna jõudis lõppvõistlusele Pärnus toimunud eelvoorust. Finaali saatsid kohtunikud ta 27. märtsil 2011 "tütarlaste nädala" 1. stuudiovoorust, kus ta esitas Christina Aguilera laulu "Ain't No Other Man". Loo juures meeldis kohtunikele Lintsi hääle ja esituse võimsus.

Rosanna Lints on tegelenud laulmisega Pärnu Kunstide Majas.

Saates "Eesti otsib superstaari" esitatud laulud

2011

Pärast saadet sai Rosanna tuule tiibadesse. Ta asus õppima Georg Otsa nimelisse Tallinna Muusikakooli.

Rosanna mängis peaosa ka muusikalis "Valge laev"

Alates 2011. aastast on ta bändi POP Maniacs üks lauljatest.

2012

15. jaanuaril 2012 ilmus Rosannal esimene singel "Tuli aknas", mille autor on Jaagup Kreem.

1. märtsil alanud telesarja "Ühikarotid" uuel hooajal mängis ta Lottat.

3. märtsil toimunud konkursi "Eesti Laul 2012" finaalis sai ta koos POP Maniacsiga neljanda koha.

Aprillis ilmus koostöös POP Maniacsiga singel "Lying in the Lies". 28. mail ilmus Rosanna teine soolosingel "Soovin, et sa oleksid siin", mille autor on taas Jaagup Kreem.

Juunis esines Terminaatori 25. aastapäeva turneel koos Trafficuga.

2013

Jaanuaris ilmus Rosanna kolmas singel "Follow Me", mis pälvis konkursi "Eesti Laul 2013" esimeses poolfinaalis 6. koha. 

2013. aasta novembris osales Rosanna Eesti eri paigus Karavani 30. aastapäeva turneel. Kontserdisarja raames taaselustati Karavani aastatetagune hitt "Vaikselt" .

Detsembris osales jõuluturneel "Jõulumüsteerium" koos Alen Veziko, Koit Toome, Luisa Värgi ja C-Jamiga.

2014

Kevadel liitus Rosanna bändiga Würffel, vahetades lauljana välja lapsepuhkusele jäänud Marvi Vallaste. Esimene singel "Shake it out" koos Rosannaga anti välja juunis.

Singlid

Albumid

Viited

Välislingid 

 Ametlik Facebooki leht
 Viljar Voog. Superstaarisaate pesamuna Rosanna: "Vanus konkurentidele eelist ei anna!" Õhtuleht, 28. märts 2011

Eesti lauljad
Eesti otsib superstaari
Sündinud 1995
Stockmann

Stockmann Oyj Abp on Soome ettevõte, mille aktsiad on noteeritud Helsingi börsil. Stockmann asutati 1862. aastal. 

Stockmannil on kaubamajad Soomes, Eestis, Lätis ja Venemaal. Lisaks tegutseb ta Rootsis, Norras, Poolas, Tšehhis, Slovakkias, Bosnias ja Hertsegoviinas, Ukrainas ning Lähis-Idas.

Stockmanni kontserni kuulub ka rõivakauplus Lindex. Lisaks kuuluvad Stockmannile ka Stockmann beauty, Zara, Stockmann Outlet ja Akateeminen Kirjakauppa.

Stockmanni ajalugu
Saksamaa kaupmees Georg Franz Heinrich Stockmann asutas ettevõtte aastal 1862. Samal aastal avati Stockmanni esimene kauplus Helsingis Senati väljakul. Stockmanni kaubamaja, mis asub Helsingi kesklinnas Kluuvi linnaosas, avati aastal 1930. Stockmanni teised kaubamajad avati Tamperes 1957, Espoo Tapiolas 1981, Turu Hansakorttelis 1982, Helsingi Itäkeskuses 1992, Oulus 2001 ja Vantaa Jumbos 2005.

Venemaa esimene Stockmanni kaubamaja avati 1998 Moskvas. Lätis avati aastal 2003.

Stockmann Eestis
Esimene Stockmanni kauplus avati Eestis aastal 1993. Tallinna keskuse kaubamaja avati aastal 1996. Kaubamaja aadress on Liivalaia 53.

Stockmanni kaubamajade asukohad

Vaata ka
Hullud Päevad

Viited

Välislingid
Eesti Stockmanni kodulehekülg

Soome ettevõtted
Börsiettevõtted
Kaubandusettevõtted
Anu Pallas

Anu Pallas (sündinud 12. septembril 1960 Pallasmaa külas Muhumaal) on eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna žurnalistikaosakonna. Ta sai 2000. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi väitekirjaga "Harrastusest elukutseks. Ajakirjaniku ameti kujunemine Eestis 1878-1940" (juhendaja Epp Lauk).

Oli 1987–1989 ajaleht Nõukogude Hiiumaa ja 1989–1993 ajaleht Hiiumaa korrespondent, 1993–1995 ajaleht Hiiumaa peatoimetaja, 1995–1997 ajaleht Pühalepa Teataja toimetaja, 1997–2001 ajaleht Hiiu Lehe toimetaja. 

Alates 2005. aastast on ta ajalehe Muhulane toimetaja, kui Vassili Auväärt toimetamisest loobus.

Ta on alates 2001. aastast olnud Tartu Ülikoolis erineva koormusega teadur.

Teoseid
"Muhu. Saaremaa. Hiiumaa" (koos Kadri Tüüri ja Bruno Paoga). 2005

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Sündinud 1960
Eeva Park

Eeva Park (kuni 1970. aastani Eeva Hint; sündinud 9. septembril 1950) on eesti kirjanik.

Aastatel 1958–1967 õppis ta Tallinna 10. Keskkoolis, lõpetas 1970. aastal Tallinna 16. Keskkooli. Töötas ametnikuna 1970. aastal Tallinnas Eesti NSV Oktoobrirevolutsiooni ja Sotsialistliku Ülesehitamise Keskarhiivis, batikamaalijana 1973–1975 vabrikus Tekstiil, portselanimaalijana 1975–1980 kunstikombinaadis Ars, laborandina 1981–1985 Sakus Eesti Maaviljeluse Instituudis. Hiljem on ta olnud vabakutseline literaat.

Tunnustus
1994 Friedebert Tuglase novelliauhind ("Juhuslik")
2004 Eduard Vilde nimeline kirjandusauhind ("Lõks lõpmatuses")
2004 stipendium "Ela ja sära"
2017 Elise Rosalie Auna nimeline Võtikvere raamatuküla kirjanduspreemia
2018 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia („Minu kuninglikud kaelkirjakud“)

Isiklikku
Ta on kirjanike Aadu Hindi ja Minni Nurme tütar.

Viited

Välislingid
Eeva Park: Eestlane, Euroopa kodanik, Delfi, 26. oktoober 2007
Eeva Park: Gruusia kaugel, Eesti kaugemal veel, Delfi, 15. september 2008
Eeva Park: eurooplaseks olemine, Postimees, 2. mai 2009

Sirje Piirsoo, Eeva Park: kas kirjanik või luuletaja või hoopis Eeva lihtsalt?, Saku Sõnumid, 12. detsember 2005
Eeva Park esines Berliinis, Eesti Päevaleht, 24. oktoober 2008
Kärt Hellerma, Vaateid Eeva Pargi proosasse, Sirp, 26. november 2010 
Erlend-Ferdinand Vennola. Raamatusse raiutud raev. Ptk "Eeva" (2014) 

Eesti kirjanikud
Sündinud 1950
Agu Kask

Agu Kask (22. november 1906 Vana-Tänassilma vald – 24. juuli 1977 Stockholm) oli eesti prosaist.

Ta sündis Viljandimaal Vana-Tänassilma vallas ning õppis Viljandis.

Töötas ajakirjanikuna Tallinnas Päevalehe toimetuses ja Riigi Ringhäälingus. Teise maailmasõja ajal oli ta sõjakirjasaatjana idarindel.

1944. aastast elas ta sõjapõgenikuna Saksamaal, 1950. aastast aga Rootsis – algul Olofströmis, hiljem Stockholmis.

Looming 
Temalt on paguluses ilmunud järgmised romaanid:
"Võõra risti all" (1950, kirjastus ORTO)
"Unustatud sugupõlv" (1951, kirjastus ORTO) 
"Kartuse ja lootuse vahel" (1952, kirjastus ORTO)
"Varjud udus" (1956, Eesti Kirjanike Kooperatiiv)

Romaanis "Varjud udus" jutustab ta eestlasest saksa sõjavangi katsumustest nõukogude vangilaagrites, kus elu nimel tuli maha salata oma rahvus ja kodumaa.

Viited

Välislingid 
 

Eesti kirjanikud
Eestlased Rootsis
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Sündinud 1906
Surnud 1977
Pille Minev

Pille Minev (sündinud 6. augustil 1971) on eesti ajakirjanik.

Aastatel 1996–2009 oli ta vaheaegadega telesaadete "Bingo loto" ja "Suur lotokolmapäev" saatejuht.

Ta on üks Star FM-i hommikuprogrammi saatejuhte. Suvel 2012 oli ta koos Liis Lusmäega TV3 sarisaate "Mina elan siin" juht.

Ta valiti 2016. aastal Eesti Meelelahutusauhindade jagamisel aasta naisraadiohääleks.

Isiklikku
Tal on täisealine tütar ning ta on olnud abielus Mati Undi poja Indrekuga ja režissöör Anri Rulkoviga. 2017. aastal abiellus ta Peep Kalaga.

Viited

Sündinud 1971
Eesti saatejuhid
Berliini Schönefeldi lennujaam

Berliini Schönefeldi lennujaam (IATA: SXF, ICAO: EDDB, saksa keeles ) on suletud rahvusvaheline lennujaam Saksamaal Schönefeldi linna lähedal, Berliini kesklinnast 18 km kagus. See oli reisijate arvult Tegeli lennujaama järel teine lennujaam Berliinis.

Lennujaama ehitus algas 15. oktoobril 1934, kui ehitati Schõnefeldis oleva Henscheli lennukitehase jaoks kolm 800-meetrist lennurada. Teise maailmasõja lõpuks oli seal ehitatud ligi 14 000 lennukit. 22. aprillil 1945 okupeeris lennuvälja Punaarmee ja tehas lammutati. 1946. aastal tegutses Schönefeldis Nōukogude Liidu lennuvägi, 1947 nõustus Nõukogude Liidu sõjaväeline administratioon ehitama Schõnefeldi tsiviillennujaama.

Külma sõja ajal sõlmitud kokkuleppe kohaselt oli keelatud Saksa lennufirmadel lennata Berliini, sinna tohtisid lennata ainult nelja võitjariigi - USA, Nõukogude Liidu, Suurbritannia ja Prantsusmaa lennufirmad, seetõttu ei saanud Lääne-Berliini Tegeli ja Tempelhofi lennujaamadesse lennata Lufthansa. Kuna aga Schõnefeld ei asunud Berliini halduspiirides, siis seal piirang ei kehtinud ja sellest sai Saksa DV riikliku lennufirma Interflugi baasjaam.

Tallinnast Berliini Schönefeldi lennujaama lendas easyJet aastatel 2004–2008.

Järsult tiheneva lennuliikluse tõttu Berliinis on vaja lähedalasuvaid lennujaamu suurendada. Kuna Tegel ja Tempelhof asuvad linnas, jäi ainukese variandina laiendada Schönefeldi lennujaama, mis asub linnast väljas.

25. oktoobril 2020 Schõnefeldi lennujaam suleti, lennujaamast sai 31. oktoobril 2020 avatud Berliini Brandenburgi lennujaama 5. terminal.

Viited

Välislingid 
 Lennujaama koduleht

Berliini ehitised
Saksamaa lennujaamad
Friedrich Eduard Lezius

Friedrich Eduard Lezius (6. september/18. september 1859 Tõstamaa – 5. juuni 1936 Königsberg) oli Eesti vaimulik ja saksa kirikuajaloolane.

Lezius õppis aastatel 1870–1877 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1877–1883. Prooviaastal oli ta Helme Maarja koguduses Ernst Behse juures. Ordineeriti õpetajaks (26. detsembril 1883)/7. jaanuaril 1884.

Oli aastatel 1884–1886 Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1887–1889 Valga eesti koguduse õpetaja, olles samaaegselt õpetajaks Zeddelmanni Erakoolis ja köstrikoolis. Aastal 1890 oli ta kaheks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele(õigeusus pettunutele). Nimelt laulatas ta ühe õigeuskliku pruutpaari.

Aastal 1892 kaitses ta kirikuajaloo alal mag. theol. väitekirja Tartu Ülikoolis. Aastatel 1894–1899 oli ta Greifswaldi ülikoolis kirikuajaloo eradotsent. Aastal 1894 sai ta lic. theol. astme. Aastatel 1899–1902 oli ta Kieli Ülikooli professor. Aastatel 1902–1925 oli ta Königsbergi Ülikooli professor (aastal 1907 kaitses ta Greifswaldi Ülikoolis dr. theol. väitekirja). Jäi aastal 1925 emerituuri.

Isiklikku 
Tema isa Andreas Friedrich Lezius oli Tõstamaa ja Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja, vend Hermann Arnold Lezius oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ja Mihkli Miikaeli koguduse õpetaja.

Teoseid 
 Die Anbetung Jesu neben dem Vater: ein Beitrag zu Luther's Gebetslehre (Dorpat, 1892) [magistritöö]
 Zur Charakteristik des religiösen Standpunktes des Erasmus (Gütersloh: Bertelsmann, 1895)
 Der Toleranzbegriff Lockes und Puferndorfs: ein Beitrag zur Geschichte der Gewissensfreiheit (Leipzig: Dietric, 1900; 2. Aufl. 1971)

Viited 

Eesti represseeritud isikud
Saksa teoloogid
Saksamaa vaimulikud
Eesti teoloogid
Greifswaldi ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1859
Surnud 1936
Euroopa Liidu lahingugrupp

Euroopa Liidu lahingugrupid (inglise keeles EU Battlegroups) on põhiliselt Euroopa Liidu liikmesriikide relvajõududest moodustatud kiirreageerimisüksused, mis on mõeldud tegutsema eelkõige ÜRO palvel ning on võimelised täitma humanitaar-, pääste- ja rahuvalveülesandeid ning osalema kriiside ennetamisel ja tõkestamisel. 

Alates 2007. aastast on Euroopa Liidul kuue kuu kaupa valmiduses korraga kaks lahingugruppi. Lahingugrupid võivad olla moodustatud nii ühe riigi relvajõudude baasil kui ka mitmeriigilistena. Enamik lahingugruppe on mitmeriigilised. Kokku osaleb nende moodustamisel 26 riiki. Kuna lahingugruppides osalemine ei ole piiratud Euroopa Liidu liikmesusega, osalevad lahingugruppide moodustamisel ka liitu mittekuuluvad riigid (Norra ja Türgi). 

Lahingugrupid on umbes 1500-mehelised kiirreageerimisüksused, mis on kriisi korral suutelised reageerima 15 päeva jooksul ning peavad olema valmis kuni 120-päevaseks operatsiooniks, Brüsselist kuni 6000 kilomeetri kaugusel asuvatesse kriisikolletesse.

Iga lahingugrupp on valmiduses pool aastat järjest. Kokku on Euroopa Liidu lahingugruppe 18. Seni pole Euroopa Liit lahingugruppe operatsioonidel kasutanud.

Eesti osaleb Euroopa Liidu Põhjala lahingugrupis koos Rootsi, Soome, Norra, Iirimaa ja Suurbritanniaga.

Viited

Välislingid
The Battlegroup concept. Rootsi kaitseväe kodulehekülg.

Euroopa Liit
Väeüksused
Üliõpilasühing Fraternitas Fennica

Üliõpilasühing Fraternitas Fennica on 22. oktoobril 1926 Tartus asutatud peamiselt soome üliõpilasi ühendav akadeemiline organisatsioon.

Ajalugu 
Fraternitas Fennica asutati 22. oktoobril 1926. aastal Tartu Ülikoolis veterinaariat õppivate soome üliõpilaste poolt. Ühingu tegevus katkes 1929. aastal, sest soome üliõpilased liitusid enamasti eesti akadeemiliste organisatsioonidega.

Fraternitas Fennica taasasutati 1994. aastal Tartus õppivate soome üliõpilaste poolt.

Taasasutatud organisatsiooni kombestikku on eklektiliselt ühendatud eesti üliõpilasseltside ja üliõpilaskorporatsioonide tavasid. Kuigi tegemist nais- ja meesüliõpilasi koondava üliõpilasseltsi taolise segaühinguga, järgib kombestik mõneti korporatsioonide siseelu, kaasa arvatud värviteklite kasutamine ja noorliikmete rebasteks kutsumine.

2011. aasta seisuga Fraternitas Fennical oma konvendikorterit ei ole, koos käiakse Jaani tänaval asuvas Tampere majas.

Välismärgid 
ÜÜ Fraternitas Fennica värvid on kuldne-must-valge.

Välislingid 
 ÜÜ Fraternitas Fennica koduleht

Eesti üliõpilasorganisatsioonid
Eesti soomlased
Martin Giläus

Martin Giläus (ka Gilläus, Gylläus, Gillaeus, Gelaeus; 25. veebruar/7. märts 1610 Hudiksvall, Rootsi – 19./29. veebruar 1698 Käina) oli Rootsist pärit ja Eestis tegutsenud vaimulik kirjamees.

Ta astus 1621. aastal Uppsala ülikooli ja 1632. aastal Academia Gustavianasse.

Aastatel 1632–1634 töötas ta arvatavasti Tallinna toomkoolis õpetajana. Pärast seda oli ta pastor Räpinas, aastatel 1644–1647 Tallinna toomkirikus ja 1647–1683 Käinas.

Alates 1644. aastast kuni 1666. aastani oli ta Eestimaa konsistooriumi assessor.

Välislingid
TLÜAR rahvusbibliograafia isikud

Käina Martini koguduse vaimulikud
Räpina Miikaeli koguduse vaimulikud
Eestimaa konsistooriumi vaimulikud assessorid
Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1610
Surnud 1698
Nord Pool

Nord Pool Spot AS on ettevõte, mis peab Norra, Taani, Rootsi, Soome, Eesti ja Leedu ühist elektribörsi.

Enam kui 70 protsenti nendes riikides tarbitavast elektrist ostetakse ja müüakse Nord Pool Spoti elektribörsi kaudu. Börsil saab sõlmida elektri ostu-müügitehinguid nii päev ette kui ka samaks päevaks.

Nord Pool Spot asutati aastal 2002 ja oli maailma esimene rahvusvaheline elektrienergia börs.

Nord Pool Spoti elektribörs on maailma suurim elektrienergia vabaturg nii turul kaubeldava elektri mahu poolest (teravatt-tundides) kui ka turuosalt.

Nord Pool Spoti omanikud on Norra elektrienergia põhivõrgu ettevõte Statnett (omab 30 protsenti aktsiatest), Rootsi elektri ja gaasi põhivõrgu ettevõte Svenska Kraftnät (omab 30 protsenti aktsiatest), Soome elektripõhivõrgu ettevõte Fingrid (omab 20 protsenti aktsiatest) ja Taani elektri ja gaasi põhivõrgu ettevõte Energinet.dk (omab 20 protsenti aktsiatest).

Eesti hinnapiirkonnad 
2. veebruaril 2010 sõlmis Nord Pool Spot lepingu Eesti elektri põhivõrku haldava OÜ-ga Elering, mis pani aluse Nord Pool Spoti Estlinki hinnapiirkonna loomisele. 
Kauplemine Estlinki hinnapiirkonnas algas 1. aprillil 2010. 
Oktoobrist 2010 nimetati Estlinki hinnapiirkond ümber Eesti hinnapiirkonnaks. 
18. juunil 2012 jagunes Eesti hinnapiirkond kaheks eraldi piirkonnaks, millest NPS Eesti kirjeldab jätkuvalt Eesti hinnapiirkonna hinda aga NPS ELE (NPS Estonian Latvian Exchange) näitab hinda Eesti-Läti piiril. Põhjuseks oli ülekandevõimsuse piiratus.

Maagaasibörs 
Nord Pool Spot AS omas Põhjamaade maagaasibörsi Nord Pool Gas AS koos Taani süsteemioperaatoriga Energinet.dk kuni 17. detsembrini 2012 mil 50% osalus müüdi Taani süsteemioperaatorile Energinet.dk.

Vaata ka
 Energiaturg
 Energiabörs
 Elering
 Elektrituru andmeladu
 Estlink
 NASDAQ OMX Commodities Europe
 Nord Pool Gas

Välislingid
Nord Pool Spot AS-i võrgulehekülg

Börsid
Elekter
Rein-Karl Loide

Rein-Karl Loide (sündinud 20. märtsil 1942 Tallinn) on Tallinna Tehnikaülikooli füüsikaprofessor, matemaatika-loodusteaduskonna endine dekaan.

Haridus
Õppinud Tallinna 2. Keskkoolis (Tallinna Reaalkool) 1949–60, Tallinna Muusikakoolis 1960–62 Tallinna Muusikakool, Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonnas füüsika erialal 1962–67; TRÜ aspirant 1967–72 .

Täiendusõpe
Leningradi Riiklik Ülikool 1980; Moskva Insenerifüüsika Instituut 1984; Moskva Füüsikatehnika Instituut 1988; Helsingi Ülikool 1990; Kõrgemad riigikaitsekursused 2003.

Teaduskraad ja -kutse
füüsika-matemaatikateaduste kandidaat 1973; füüsika-matemaatikateaduste doktor 1990 (Relativistlikud lainevõrrandid suvalise spinniga väljadele ja superväljadele, ETA Füüsika Instituut)
 dotsent 1980; professor 1991.

Teenistuskäik
E. Vilde nim Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika kateederi vanemõpetaja 1973–75.
TTÜs 1972/73, 1975–…: füüsika kateedri vanemlaborant 1972, assistent 1972–73, vanemõpetaja 1975–77, dotsent 1977–91, juhataja 1982–92; füüsikainstituudi teoreetilise füüsika professor 1991–…; direktor 1992–95; teoreetilise füüsika õppetooli juhataja 1994; matemaatika-füüsikateaduskonna dekaan 1994–2002; matemaatika-loodusteaduskonna dekaan 2002–04.
Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste (KVÜÕA) Kõrgema Sõjakooli täppis- ja
loodusteadusainete õppetooli ülem 1997–2002.
ASi Eesti Post emissioonikomisjoni esimees aastast 2004.

Teadustöö põhisuunad
Teoreetiline ja matemaatiline füüsika; kõrgema spinniga väljad ja superväljad.
Avaldanud 95 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 3 magistri- ja 2 doktoritööd.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Eesti TA Toimetiste füüsika-matemaatika seeria toimetuskolleegiumi liige; Eesti Füüsika Seltsi liige.

Ühiskondlik tegevus
Alates 2002. aastast on ta ka Kaitseliidu Tallinna maleva Lääne malevkonna pealik.
Ta on ka Eesti Filatelistide Liidu juhatuse esimees.

Tunnustus
1992 TTÜ teenetemedal 1992; 
2003 Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk 
2007 Valgetähe IV klassi teenetemärk 
2009 Kaitseliidu Valgeristi II klassi teenetemärk

Harrastused ja huvialad
Muusika, filateelia (Eesti Filatelistide Liidu esimees 1992–2005), fotograafia.

Kirjandus 
EE 2000, 14.

Teoseid
Sissejuhatus kvantmehaanikasse : sissejuhatus kvantteooriasse. Kvantmehaanika alused / Rein-Karl Loide ; [toimetanud Ave Mõtt]. Kirjastus Avita, 2007; ISBN 9789985212820

Viited

Välislingid

Rein-Karl Loide 60

Eesti füüsikud
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Eesti filatelistid
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna vilistlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1942
Soome kirjanike loend

Siin on loetletud soome keeles või Soomes kirjutanud või kirjutavaid kirjanikke.

A
Uula Aapa (Akseli Olli Väänänen)
Aapeli (Simo Puupponen)
Mikael Agricola
Selja Ahava
Juhani Aho
Riikka Ala-Harja
Claes Andersson (rootsikeelne)
Helena Anhava
Tuomas Anhava
Kari Aronpuro

C
Paavo Cajander
Minna Canth
Kristina Carlson
Bo Carpelan (kirjutas rootsi keeles)

D
Elmer Diktonius
Jörn Donner (kirjutas rootsi keeles)

E
Uula Eronen

F
Monika Fagerholm (kirjutab rootsi keeles)

H
Joel Haahtela
Pentti Haanpää
Pauliina Haasjoki
Paavo Haavikko
Martti Haavio
Pietari Hannikainen
Eino Hanski
Neil Hardwick
Saima Harmaja
Satu Hassi
Jenni Haukio
Lasse Heikkilä
Reino Helismaa
Aaro Hellaakoski
Laila Hirvisaari
Pentti Holappa
Aaro Honka
Kari Hotakainen
Veikko Huovinen
Matti Hälli
Helvi Hämäläinen
Antti Hyry
Ville Hytönen

I
Santeri Ivalo

J
Tove Jansson
Eeva Joenpelto
Matti Yrjänä Joensuu
Maria Jotuni
Jaakko Juteini
Helvi Juvonen
Arvid Järnefeldt
Artturi Järviluoma
Yrjö Jylhä

K
Uuno Kailas
Anu Kaipainen
Viljo Kajava
Leo Kalervo
Aino Kallas
Daniel Katz
Sylvi Kekkonen
Katja Kettu
Ilmari Kianto
Eeva Kilpi
Volter Kilpi
Tapani Kinnunen 
Väinö Kirstinä
Marko Kitti
Aleksis Kivi
Eila Kivikkaho
Viljo Kojo
Yrjö Kokko
Siri Kolu
Jorma Korpela
V. A. Koskenniemi
Kaarlo Kramsu
Leena Krohn
Kirsi Kunnas
Mauri Kunnas
Matti Kurjensaari
Sirpa Kähkönen
Tuomas Kyrö

L 
Jarkko Laine
Martti Larni
Maiju Lassila (Algot Untola)
Tuija Lehtinen
Leena Lehtolainen
Joel Lehtonen
Eino Leino
Piia Leino
Juice Leskinen
Rakel Liehu
Rosa Liksom
Väinö Linna
Johannes Linnankoski
Eha Lättemäe
Elias Lönnrot

M
Eeva-Liisa Manner
Juha Mannerkorpi
Otto Manninen
Arto Melleri
Veijo Meri
Aila Meriluoto
Camilla Mickwitz
Marja-Leena Mikkola
Arvid Mörne
Timo K. Mukka
Hannu Mäkelä
Reijo Mäki
Esa Mäkijärvi

N
Sinikka Nopola
Tiina Nopola
Lassi Nummi

O
Sofi Oksanen
Olli
Aki Ollikainen
Hagar Olsson (rootsikeelne)

P
Arto Paasilinna
Erno Paasilinna
Olavi Paavolainen
Teuvo Pakkala
Oiva Paloheimo
Henry Parland
Timo Parvela 
Toivo Pekkanen
Jyrki Pellinen
Riikka Pelo
Juhani Peltonen
Eila Pennanen
Riikka Pulkkinen
Kalle Päätalo

R
Tuuli Reijonen
Mirkka Rekola
Ilkka Remes
Mikko Rimminen
Paavo Rintala
Johan Ludvig Runeberg (kirjutas rootsi keeles)

S
Pentti Saarikoski
Pentti Saaritsa
Pirkko Saisio 
Hannu Salama
Juhani Salokannel
Mauri Sariola
Kaarlo Sarkia
Roman Schatz
Sirkka Selja
Unto Seppänen
Raija Siekkinen
Olavi Siippainen
Juhani Siljo
Frans Emil Sillanpää
Salla Simukka
Elvi Sinervo
Helena Sinervo
Johanna Sinisalo
Lassi Sinkkonen
Anni Sinnemäki
Johan Vilhelm Snellman
Pajtim Statovci

Z
Jutta Zilliacus (kirjutab rootsi keeles)

T
Tommy Tabermann
Maila Talvio
Marko Tapio
Jari Tervo
Arja Tiainen
Ilpo Tiihonen
Esko-Pekka Tiitinen
Sakari Topelius (kirjutas rootsi keeles)
Sirkka Turkka
Arvo Turtiainen
Antti Tuuri
Aale Tynni

U
Kaari Utrio
Iris Uurto

V
Elina Vaara
Tatu Vaaskivi
Katri Vala
Nils-Aslak Valkeapää (kirjutas saami keeles)
Anja Vammelvuo
Tuula-Liina Varis
Marja-Liisa Vartio
Jukka Viikilä
Lauri Viita
Lauri Viljanen

W
Jaakko Wallenius
Mika Waltari
Caj Westerberg
Kjell Westö
Hella Wuolijoki

Vaata ka
Soome kirjandus

Kirjanikud
 
Kirjanike loendid
Eberhard Gutsleff

Eberhard Gutsleff (umbes 1690 Tallinn – 21. jaanuar 1749 Peterburi) oli Eesti vaimulik ja pietistlik kirjamees. 

Sündis Tallinnas Püha Vaimu eesti koguduse pastori Eberhard Gutsleff vanema (1654–1725) pojana. Õppis (immatrikuleeriti 22. aprillil 1711) Halle ülikooli, pidevalt viibis seal aastast 1716, usuteaduskonnas hakkas õppima aastast 1720 liitus ka pietistidega. Sai aastal 1726 isa asemel Tallinna Püha Vaimu koguduse pastoriks. 

Korraldas eestikeelsete raamatute kirjastamist ja levi Eestimaa konsistooriumi juures loodud kirjastuskassa kaudu, Eberhard Gutsleff sai kirjastuskassa tegelikuks juhiks 1730. aastail. Tema osavõtul avaldati eestikeelse Uue Testamendi teine trükk aastal 1729 ning muu hulgas kirikukäsiraamatuid, katekismusi ja aabitsaid.

Eberhard Gutsleff oli 1733. aastast alates Tallinna koolide inspektor ja Oleviste kiriku abipastor. Aastal 1738 määrati ta Saaremaa superintendendiks ja Kuressaare Laurentiuse koguduse pastoriks. Aastal 1740 pidas ta Upa külas lageda taeva all vennastekogudust toetavaid jutlusi. Vangistati 16. aprillil 1747 hernhuutlikus liikumises osalemise eest. Eberhard Gutsleff suri Peterburi vanglas ja ta maeti Peterburi Viiburi linnaosa Samsoni kalmistule. 

Eberhard Gutsleff redigeeris ja toimetas trükki Anton Thor Helle kirjutatud eesti keele grammatika ja kirjutas selle eessõna. Eberhard Gutsleff on grammatika lõpus avaldatud pastori ja surmamõistetu kahekõne autor. Sama kahekõne avaldati ka 1739 ilmunud teoses, mida on nimetatud "Hansu ja Mardi jutuks". Sama raamatu teised kahekõned ei pärine tõenäoliselt Gutsleffile.

Isiklikku
Eberhard Gutsleffi isa Eberhard Gutsleff oli Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja ja seotud Piibli uue tõlke ettevalmistamisega, vend Heinrich Gutsleffi oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja.

Viited

Kirjandus
1732 "Kurtzgefaßte Anweisung Zur Ehstnischen Sprache [Lühike sissejuhatus eesti keelde], in welcher mitgetheilet werden I. Eine GRAMMATICA. II. Ein VOCABULARIUM. III. PROVERBIA. IV. AENIGMATA. V. COLLOQUIA. Zuvörderst Denen, welche das Evangelium Christi der Ehstnischen Nation deutlich und verständlich zu predigen von GOtt beruffen werden; ... Zur Anleitung Mit Fleisz zusammen getragen; un nebst einem erwecklichen Sendschreiben Herrn D. Joh. Jacob Rambachs, ... an den EDITOREM, Auf Gutbefinden des Herrn AUTORIS Anton Thor Helle, mit einer Vorrede herausgegeben von Eberhard Gutsleff, Diacono bey der Ehstnischen Stadt-Gemeine in Reval". Tallinn: Eestimaa Konsistooriumi kirjastuskassa, 1732 (Halle:  Gedruckt bey Stephan Orban), 419 lk. (NB! Sisaldab grammatika, sõnastiku 7000 sõna ja lausenäidistega, tähtpäevade kombed saksa-eesti rööptekstiga, 595 vanasõna ja kõnekäändu, 135 mõistatust, rahvapärased taimenimetused saksa-ladina rööptekstiga ja Tallinna tänavate, hoonete jm. ning Eestimaa kubermangu mõisate nimestik eesti ja saksa keeles lk. 307–321) (Tekst lk. 371-391) (Tekst lk. 391-419) (Digitaalselt)

Välislingid 
Pitser

Kuressaare Laurentiuse koguduse vaimulikud
Saaremaa superintendendid
Eesti kirjanikud
Eesti keeleteadlased
Eesti kirjastajad
Sündinud 1690
Surnud 1749