Härjapea jõgi

Härjapea jõgi on endine jõgi Tallinna Kesklinnas.

Asukoht

Härjapea jõgi oli keskaegse Tallinna veerikkaim jõgi. See algas Ülemiste järvest ja voolas mööda Siselinna kalmistu linnapoolset piiri ning pöördus kalmistu apostliku õigeusu väravate lähedal kaarega Juhkentali tänava poole, moodustades selle äärde Tiigiveski paistiigi (praeguse Tiigiveski pargi piirkonnas). Juhkentali tänava piirkonnast kulges jõgi rööbiti Veski tänavaga Lennuki tänavani ja sealt üle Liivalaia tänava praeguse Maakri tänava kohal (Stockmanni kaubamaja tagant) ja Kivisilla tänava kaudu (uuest SEB Panga hoonest mööda), edasi Tartu maantee algusest diagonaalselt üle Gonsiori tänava Narva maantee ja Pronksi tänava ristumiskohani, kust jätkas mööda Jõe tänavat. Lootsi ja Ahtri tänava nurgalt käänas jõgi järsult paremale ning vähem kui 100 meetrit teisel pool Uus-Sadama tänavat suubus Tallinna lahte.

Ajalugu

Uus-Sadama tänaval enne lahte suubumist ületas "tõtakat jõge" kivisild, mille kaudu jõuti linnasüdamesse. Härjapea jõel oli mitmeid lisajõgesid, nendest veerohkeim oli allikatest toituv Mardi oja mis tänapäeval on samuti suletud allmaakollektorisse.

Härjapea jõel tekkis Kivisilla eeslinn ja paiknesid soodsa languse tõttu mitmed vesiveskid (sh Ülemiste veski, Jaaniveski, Tiigiveski), millest nii mõnestki kujunes hiljem suurem tööstus. 1300. aasta paiku oli Tallinnas 5-6 Härjapea jõe veejõul töötavat veskit.  Tiigiveski rajati juba 13. sajandil ja kuulus algselt Mihkli nunnakloostrile.  Veski töötas Tiigiveski/Liivaoru veski paistiik veevarudel.

29. septembril 1345 andis  Taani kuningas Valdemar IV  loa Tallinna raele ja Tallinna linna kodanikele õiguse juhtida vett Tallinna vallikraavidesse Härjapea jõest, ojadest ja allikatest ja samuti lubati rajada veskeid. Tingimuseks oli, et ei kannataks Ülemiste veski veerežiim.

Alates 1345. aastast toitis jõe vesi spetsiaalselt tehtud kanali kaudu ka Tallinna linnamüüri lõuna- ja idapoolset vallikraavi. Härjapea jõgi vuliseb maa all praegugi: sellest annavad märku Maakri tänava üleujutused sula ja suurvihmade aegu.

Härjapea jõgi oli kasutusel juutide palvetuskohana, kuna Tallinnas ei olnud teist vooluveekogu.

Härjapea jõe suudmealal asus 13. sajandist Jaani seegi leprosoorium.

Tõenäoliselt on Härjapea jõgi saanud nime muistse Härjapea (Härjänpää) nime kandnud neeme järgi, mis 15.–16. sajandil hakkas kandma Toompea nime. 

1688. aasta Samuel Waxelbergi  linnaplaanil on Härjapea jõel näidatud 8 vesiveskit. Lähtudes ülemjooksult: Juhkentali piirkonnas 1) Ülemiste veski; 2) Vase-Paberiveski; 3) Suru-seemisnahaveski; 4) Vaseveski; 5) Suru-Tiigiveski ja alamjooksul 6) Jaaniveski; 7) Suruveski; 8) Saeveski. 

1867. aasta kevadel toimus Tallinnas suur üleujutus, kui tormi tekitatud lained murdsid läbi muldtõkke, mis oli rajatud kaitseks Ülemiste järve üleujutuste eest. Ülemiste mäel oli lahtine linna suubuv magistraaltoru, kust Härjapea jõgi voolas Suur-Tartu maantee kohalt paesse raiutud kanalit mööda mäest alla. Jõe vesi täitis ääreni veskitiigi Juhkentalis (praegu asub sel kohal Tiigiveski park ja Kalevi spordihall), mis peagi üle ajas, ujutades üle Tartu maantee ja Maakri tänava lähikonna. Tartu maantee oli Mõigust kuni seegini järvelaadseks veekoguks muutunud, Narva maanteed mööda voolas suur jõgi. Lühikese ajaga oli Tartu maantee kuni Kivisillani vee all. Pärast üleujutustest rikutud Tartu maantee parandamist ja veemagistraali kraavi katmist paigaldati 1867. aastal Tartu maanteele 10 kilomeetri pikkune malmtorustik.

Praegusel Juhkentali tänaval, Kalevi spordihalli ja pargi piirkonnas paisutagune mülkaks muutunud Tiigiveski/Liivaoru veski paistiik aeti täis 1910–1911 Estonia teatri alt kaevatud mullaga. ja  Tiigiveski tiigi kohale rajati Tiigiveski park.

Kuna 13. sajandist saadik veskeid ja tööstusi tööle pannud jõgi oli lõpuks vägagi reostatud ja kinni kasvamas (sinna suubusid ka käimlate ülevoolurennid), kaeti ta 1914. aastal plaatidega ja suunati lõplikult kanalisatsioonitorusse 1937. aastal. Hinnanguliselt oleks Härjapea vesi Kalaranna muutnud täiesti haisvaks 50 aasta pärast, millise aja jooksul loodeti ehitada kollektorisse filter ja kasutada orgaaniline sete väetiseks. Eeslinnade elanikud tarvitasid jõe vett kuni 1880. aastateni.

Härjapea jõgi varustas veega Tallinna äärelinnade inimesi ja keskajal Tallinna vallikraave, kuid sinna voolasid kokku ka kõikvõimalikud heitveed, mistõttu 20. sajandi alguses oli see liiga haisev koht, et selle pervel lihtsalt jalutamas käia. Haisu tõttu otsustatigi ta 1936. aastal torudega maa sisse suunata.

Viited

Kirjandus 
 Tallinna Härjapea. Vaba Maa, 11. juuli 1929, nr 157, lk 8.
 Härjapea jõe asemik. Vaba Maa, 24. märts 1934, nr 70, lk 7.
 Härjapea kollektor avati. Uus Eesti, 30. jaanuar 1936, nr 29, lk 3.
Jüri Muttika. Jõgi Tallinna Kesklinnas?!?, Eesti Ekspress, 22. juuni 2004

Välislingid 

Harju maakonna jõed
Tallinna veekogud
Tallinna ajalugu
Endised jõed
Harju alamvesikond