joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Nele Kirsipuu

Nele Kirsipuu (sündinud 21. oktoobril 1990 Tallinnas) on Eesti filmirežissöör ja videoblogija.

Kirsipuu on tegelenud aastaid ka laulmise ja tantsimisega, kuulunud tantsutruppi Palestra ja osalenud muusikalides. 2007. aastal oli ta üks telesaate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja üheksast finalistist.

Ta lõpetas 2010. aastal Tallinna Ühisgümnaasiumi ning 2014. aastal Balti Filmi- ja Meediakooli režii erialal. Lisaks on ta õppinud Praha Etenduskunstide Akadeemia Filmi- ja Telekoolis.

Kirsipuu käe all on valminud lühimängufilmid "Pealt kullakarvaline" (2011), "Võlutari Leivapätsid" (2012), "Roll of the Die" (2013) ja "Hiis" (2014).

"Võlutari Leivapätsid" sai 2014. aastal 76. ülemaailmsel UNICA filmifestivalil pronksmedali ja 49. Eesti amatöörfilmide festivalil esikoha filmiüliõpilaste grupis. See on võitnud auhindu ka muudel filmifestivalidel.

Näitlejana on Nele Kirsipuu osalenud Tervise Arengu Instituudi eestvedamisel valminud HIV-teemalises õppefilmis "Die Young 2" (2007), olles üks peaosalisi.

2014. aasta lõpus hakkas ta pidama videoblogi.

Välislingid 
 Nele Kirsipuu videoblogi
 Tikker Produktsioon OÜ

Eesti lauljad
Eesti filmilavastajad
Eesti otsib superstaari
Videoblogijad
Sündinud 1990
Abakus

Abakus (ladina keeles abacus 'plaat', kreeka keeles αβαξ 'arvutuslaud') on kivikeste või pulgakestega arvutuslaud, arvelaua eelkäija. 

Seda on Vana-Kreekas ja Vana-Roomas kasutatud umbes 4. sajandist eKr. Euroopas kasutati seda 18. sajandini. Alates 14. sajandist hakkas araabia numbritega kirjalik arvutamine järk-järgult abakusega arvutamist välja tõrjuma.

Abakuse laual olid parallealsed uurded. Arvutati uuretesse liigutatavate kivikeste, luutükikeste, pulgakeste vms esemete abil. Kivikeste read ja veerud vastasid kindlatele mõõdu-, kaalu- või rahaühikutele.

Mõned antiiksed abakused on säilinud.

Abakuse analoogid

Venemaal võeti 14. sajandil kasutusele abakuse analoog arvelaud, millest pole tänini päriselt loobutud. Eestis oli arvelaud kasutusel veel 1980. aastate lõpus. Kasutuses olid ka mehaanilised arvutid, kus järkude ülekanne toimus võllide ja vända abil, Venemaal oli tuntud mehaaniliseks mudeliks "Felix". Arvutati ka logaritmilise skaalaga arvutuslükatitega. Elektroonilised kalkulaatorid, kassaaparaadid ja elektronarvutid tõrjusid lõpuks arvelaua kasutuselt välja.

Asteegid võtsid umbes 10. sajandil kasutusele arvelauataolise arvutuslaua: puuraamile olid tõmmatud keeled, millele olid lükitud maisiterad. 

Hiinas on olnud kasutusel suanpan ehk hiina abakus, Jaapanis soroban.

Viited

Kirjandus 
 Rafail Guter, Juri Polunov, "Abakusest raalini". Vene keelest tõlkinud Madis Järv, järelsõna: Ustus Agur. Sari Mosaiik, nr 28, Valgus, Tallinn 1980, 170 lk

Matemaatika
Arvelaud

Arvelaud on arvutuslaud, mille puhul raamile on paigaldatud vardad, millele on lükitud nupud.  

Sellega sooritatakse aritmeetikatehteid.

Arvelaual on tavaliselt üks väli (ta ei ole pikuti osadeks jaotatud). Igal traadil on kümme nuppu. Erandiks on üks (tavaliselt kasutaja pool asuv) traat, millel on neli nuppu, mis tähistavad rubla veerandeid). Varem oli kasutusel veel teine nelja nupuga traat veerandkopikate märkimiseks.

Arvelaud paigutatakse sageli vertikaalselt, nii et traadid paiknevad vasakult paremale nagu raamatus. 

Tavaliselt on traadid keskelt kumerad,  nii et nupud hoiduvad ühele või teisele poolele.  

Algasendis on kõik nupud paremal. Arvutamisel liigutatakse neid vasakule.  Ülevaatlikkuse huvides on igal traadil keskmised kaks nuppu (viies ja kuues nupp) tavaliselt teist värvi kui ülejäänud. Teist värvi võib olla ka tuhandeliste traadi (ning nüüd ka miljoniliste traadi) vasakpoolne nupp. 

Arvelaud on üks vanemaid arvutusseadmeid. 

Arvelaud võeti Venemaal kasutusel 14. sajandil. Eestis kasutati seda näiteks kassaaparaadi asemel veel 20. sajandil. Praegu on see kasutusel paljudes Venemaa ja SRÜ riikide poodides ja turgudel. Koolis arvelaual arvutamist enamasti ei õpetata.

Vaata ka
Arvutuslaud
Abakus
Kassaaparaat
Kalkulaator
Arvuti

Välislingid

 Arvutustehnika areng, Tartu Kutsehariduskeskus, vaadatud 25.06.2019

Matemaatika

en:Abacus#Russian abacus
Astrid Böning

Astrid Böning-Nõlvak (sündinud 30. aprillil 1980 Pärnus) on eesti rahvamuusik ning rahvamuusikaõpetaja.

Ta on õppinud Pärnu muusikakoolis ja aastatel 1997–2002 Viljandi Kultuurikolledži rahvamuusika erialal. 

Aastast 2002 on ta Käina Kaunite Kunstide Koolis rahvamuusikaõpetaja. 

Ta algatas 2005. aastal pärimusmuusikafestivali Hiiu Folk ning on selle peakorraldaja ja programmijuht.

Böning on kuulunud ansamblisse Neiokõsõ ja osalenud 2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel İstanbulis.

Helikandjad
"Las jääda saladuseks.." /Astrid Böning, Olavi Kõrre, Aivar Teppo (2005)
"Laulud ja pillilood", Astrid ja hiidlased (2008)
"Mõisnik ja lambrine" / Astrid Böning-Nõlvak ja Eike Vellend (2012)
"Jõulud jõudvad" / Astrid Böning-Nõlvak, Eike Vellend, Enno Lepnurm (2014)

Eesti rahvamuusikud
Eesti esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1980
Alvo Aabloo

Alvo Aabloo (sündinud 24. novembril 1965 Jõhvis) on eesti materjaliteadlane, füüsik, robootik ja informaatik. Ta töötab Tartu Ülikooli tehnoloogiainstituudi arukate materjalide ja seadmete laboris.

Elulugu
Alvo Aabloo isa oli insener.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli 1989. aastal füüsika erialal ning 1994 kaitses doktorikraadi tahke keha füüsikas väitekirjaga "Tselluloosi kristalsete faaside struktuuri uurimine, kasutades energeetilisi arvutusi".

Alvo Aabloo on Tartu Ülikoolis töötanud aastail 1991–1994 (ETBLi andmeil 1989–95 eksperimentaalfüüsika kateedri stažöör-uurija, doktorant ja teadur) ning taas alates 1997. aastast. Alates 2004. aastast on ta tööl dotsendina ning 23. veebruaril 2007 valiti ta polümeersete materjalide tehnoloogia professoriks. Lisaks Eestile on ta töötanud ka Moskvas, New Orleansis ja mujal.

Tunnustus
2014 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Teoseid
Miniature crystal models of cellulose polymorphs and other carbohydrates (kaasautor) // Int. J. biol. Macromol. 15 (1993) 1
Molecular dynamics simulations of polyethylene oxide (kaasautor) // Computat. Theor. Polymer. Sci. 7 (1997) 1

Viited

Kirjandus
Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995
, lk 13

Välislingid

Alvo Aabloo

"Alvo Aabloo: Robotid rabavad meie keskkonna heaks" Roheline Värav, 15. jaanuar 2009

Eesti füüsikud
Eesti informaatikud
Eesti materjaliteadlased
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Revelia liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1965
Mikk Murdvee

Mikk Murdvee (kirjanikunimi Mihkel Bravat; sündinud 20. märtsil 1980 Tallinnas) on eesti viiuldaja, dirigent ja kirjanik.

Haridus
Aastal 1998 lõpetas Tallinna Muusikakeskkooli kiituskirjadega viiuli erialal Niina Murdvee ning Harald Aasa juhendamisel. Õppinud viiulit 1998–1999 Eesti Muusikaakadeemias, 1999–2005 Sibeliuse Akadeemias Helsingis, õppejõuna Mari Tampere-Bezrodny. 

Dirigeerimisõpingutega alustas Atso Almila juhendamisel aastal 2000. 2002–2007 õppis Murdvee Sibeliuse Akadeemia dirigeerimisklassis, kus teda juhendasid Leif Segerstam, Jorma Panula, Atso Almila, Hannu Lintu, Markus Lehtinen, Peter Gülke jt. Koorijuhtimise alal täiendanud end alates aastast 2005 Matti Hyökki juhendamisel.

Töökäik
Dirigeerinud ERSO-t, Tallinna Kammerorkestrit, Sibeliuse Akadeemia Sümfooniaorkestrit, Pärnu, Haapsalu, Oulu, Lappeenranta, Seinäjoki, Vaasa ja Pori Linnaorkestreid ja Heinola Sinfoniettat. Lisaks sellele on ta osalenud Neeme Järvi, Paavo Järvi, Eri Klasi, Leonid Grini, Jorma Panula ja Leif Segerstami meistrikursustel, dirigeerinud ka Soome Raadio Sümfooniaorkestrit, teater Vanemuine sümfooniaorkestrit ning Peterburi Akadeemilist orkestrit.

Kerava Ooperis debüteeris Murdvee aastal 2005, Pori Ooperis 2006, Rahvusooperis Estonia jaanuaris 2007. Tampere Ooperis on ta töötanud Eri Klasi, Andris Nelsonsi ja Giancarlo Andretta assistendina 2005–2007.

Juunis 2010 juhatas Murdvee Ilkka Kuusisto uue ooperi "Taipaleenjoki" maailmaesiettekande festivalil Ilmajoen Musiikkijuhlat.

Sügisest 2007 on Mikk Murdvee Ylioppilaskunnan Soittajat (pea)dirigent.

Esinenud ERSO, Tallinna Kammerorkestri, Sibeliuse Akadeemia Sümfooniaorkestri ja teiste orkestrite solistina, samuti kammermuusikuna. Töötanud ka mitme orkestri kontsertmeistrina.

Looming

Kirjanduslik tegevus
Mihkel Bravat kuulus aastail 1998–2000 tegutsenud Tallinna noorte kirjanike rühma 
Tallinna Noored Tegijad. 

Üllitas kolm oma kirjastatud raamatut, samuti palendas teiste TNT liikmete omakirjastatud luulekogud: Monaco "Hingetõmme", Neeme Põder "Baile Átha Cliath" ja Siutsu "Öö". Pidas üleval TNT kodulehte.

Teosed
 "Kõverpeegelpilte" (1999, luulekogu)
 "järgmine" (2000, luule- ja lühiproosakogu)
 "kolm" (2001, luule- ja lühiproosakogu)

Tema luulet on avaldanud ka TNT almanahh "Mõned ei tahtnudki", ajaleht Sirp, samuti isekirjastatud ajakirjad URDU, Hoi., ,et jt.

Isiklikku
Tema ema on viiuldaja ja viiuliõpetaja Niina Murdvee, isa õpetaja ja psühholoog Mart Murdvee, vanaisa viiuldaja Vladimir Alumäe.

Välislingid
Mikk Murdvee koduleht. Inglise keeles

Eesti dirigendid
Eesti viiuldajad
Eesti kirjanikud
Soome dirigendid
Eestlased Soomes
Sündinud 1980
Vulkaan (planeet)

Vulkaan on hüpoteetiline planeet, mille orbiit on Merkuuri omast seespool, Päikesele lähemal.

Tema väidetava olemasolu põhjendas 19. sajandi prantsuse matemaatik Urbain Le Verrier, püüdes sellega seletada Merkuuri orbiiti. Väidetavalt vaatles seda esmakordselt Edmond Modeste Lescarbault 26. märtsil 1859. Albert Einsteini üldrelatiivsusteooria tõestas, et Merkuuri orbiidi seletamiseks ei ole täiendava planeedi olemasolu vajalik. Osa astronoome (teiste hulgas Henry C. Courten) jätkasid siiski Vulkaani otsingut.

Välislingid 
 Vulcan - planeet mida siiski ei leitud Merkuuri ja Päikese vahel 
 26. märtsil 1859 nähti Vulcanit ERR teadus

Astronoomia
AK

AK või Ak või ak on lühend, mis võib tähendada järgmist:
"Aktuaalne kaamera" (ETV uudistesaade)
Arvamus, Kultuur (Postimehe kultuurilisa)
Arvutikolledž
Kalašnikovi automaat (Автомат Калашникова): AK-47, AKM, AK-74, AK-101, AK-103, AK-107
Automatkarabiin: AK 4, AK 5
Alaska (USA postiteenistuse lühend)
asutusesiseseks kasutamiseks
Ak (ansambel)

Vaata ka
a/k (aianduskooperatiiv)
Zgierzi maakond

Zgierzi maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Välislingid 

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Bełchatówi maakond

Bełchatówi maakond on 2. järgu haldusüksus Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Brzeziny maakond

Brzeziny maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Kutno maakond

Kutno maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Łaski maakond

Łaski maakond on 2. järgu haldusüksus Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Viited 

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Łęczyca maakond

Łęczyca maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Makijivka

Makijivka (Макіївка, vene Макеевка, Makejevka) on linn Ukrainas Donetski oblastis. Makijivka on Donetski naaberlinn ja on sellega kokku kasvanud.

Makijivka on tähtis tööstuskeskus. Arenenud on terasetööstus ja söekaevandamine.

1931. aastani oli linna nimi Dmõtriivsk (venepäraselt Dmitrijevsk).

Viited

Välislingid 
 14. november 2014. Ukrajinska Pravda. Valitsus kinnitas riigi kontrolli all mitteolevate asulate nimekirja (ukraina keeles)
 Makijivka koduleht
 makeyevka.ru: Makijivka de facto võimude koduleht

Meediakajastus
 МАКЕЕВКА. Колонна боевиков. Танки (Venemaa lipuga veoautod terroristidega ja tankid Maijivka tänaval), YouTube, 12. juuni 2014, vaadatud 2014-06-12
 8. august 2014. Infovastupanu. «Гуманитарная» помощь от РФ боевикам в Макеевке – колонна «Градов». VIDEO
 7. november 2014. Ukrajinska Pravda. "Народный мэр" Макеевки был криминальным авторитетом и живет в доме за 10 млн (vene keeles)
 13. mai 2015. Infovastupanu. Украинские разведчики нашли ракетные комплексы боевиков Точка-У (vene keeles)
 24. september. Infovastupanu. "DNR"-i karm argipäev: Makijivka tanklasse parkis tank. FOTO

Donetski oblasti linnad
Pabianice maakond

Pabianice maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Maakond moodustati 1. jaanuaril 1999.

Maakonnas on kaks linna: keskus Pabianice ja Konstantynów Łódzki.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Pajęczno maakond

Pajęczno maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Poddębice maakond

Poddębice maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Radomsko maakond

Radomsko maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Rawa Mazowiecka maakond

Rawa Mazowiecka maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Piotrków Trybunalski

Piotrków Trybunalski (saksa keeles Petrikau) on maakonnaõigustega linn Poolas Łódźi vojevoodkonnas, Piotrków Trybunalski maakonna halduskeskus.

Välislingid 

 Piotrków Trybunalski koduleht

Łódźi vojevoodkonna linnad
Sieradzi maakond

Sieradzi maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Skierniewice maakond

Skierniewice maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Zduńska Wola maakond

Zduńska Wola maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Tomaszów Mazowiecki maakond

Tomaszów Mazowiecki maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Wieluńi maakond

Wieluńi maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Välislingid 

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Wieruszówi maakond

Wieruszówi maakond on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Łódźi vojevoodkonnas.

Łódźi vojevoodkonna maakonnad
Peter Singer

Peter Albert David Singer (sündinud 6. juulil 1946 Melbourne'is) on Austraalia filosoof. Ta on Princetoni ülikooli Ira W. DeCampi õppetooli professor. Ta on ateist. Filosoofias on ta erialaks praktiline eetika, millele läheneb utilitaristlikult.

Tema tuntumate teoste hulka kuuluvad "Loomade vabastamine" ("Animal Liberation" 1975, eesti keeles 2021) ja "Practical Ethics" (1980).

Singeri teooriad üritavad ühelt poolt laiendada mõningaid inimõigusi loomadele (ta on Great Ape Projecti asutajaliige) ning samas omistavad vähem õigusi näiteks puuetega inimestele. Ta on abordi ja eutanaasia pooldaja. Hoolimata sellest palkas Singer oma emale, kellel oli Alzheimeri tõbi, hulga hooldajaid, kommenteerides seda: "Asjad on teistsugused, kui tegemist on su enda emaga."

Singer on efektiivse altruismi pooldaja ning üks tuntumaid selle mõtteviisi levitajaid.

Publikatsioonid
Practical Ethics, 1980, 2. trükk 1993, 3. trükk 2011.

Artiklid Eesti Päevalehes
Kes maksab linnugripi eest?, EPL 16.11.2005
Embrüouurimise revolutsiooniline eetika, EPL 19.01.2006
Söömise eetika, EPL 26.06.2006
Õnn, raha ja selle laialijagamine, EPL 17.07.2006
Geneetiline valik – õnn või õnnetus?, EPL 03.10.2006
Homoseksuaalsus ei ole amoraalne, EPL 14.11.2006
Madonna ja laps, EPL 11.12.2006
Sead, vasikad ja Ameerika demokraatia, EPL 20.12.2006
Õigus surra, EPL 05.03.2007
Silmakirjalik USA, EPL 20.03.2007
Kas otsustajate eraelu peaks meile huvi pakkuma?, EPL 17.05.2007
Kui kalad suudaksid karjuda epl.ee, 14. september 2010
Ravimatu surmahaigus ja surra aitamine epl.ee, 18. juuli 2012
 Brexiti tõestus: vähe haritud inimeste otsus ei peaks olema siduv, epl.delfi.ee, 27. juuli 2016

Viited

Välislingid
Peter Singeri koduleht

Austraalia filosoofid
Sündinud 1946
Eetikud
Teenistusastmete tabel

Teenistusastmete tabel (vene keeles "Табель о рангах") reguleeris Venemaa Keisririigil sõjaväelaste ning õukonna- ja tsiviilametnike positsiooni ja staatust. Teenistusastmete tabeli ("Табель о рангах всех чинов воинских, статских и придворных, которые в котором классе чины") kehtestava seaduse esialgsel kujul kehtestas Peeter I ning seadus jõustus 24. jaanuaril 1722.

Seadus määratles ametnike omavahelised suhted, seaduses määratletud teenistusredeli aluseks olid sõjaväelised auastmed. Teenistusastmete võrdsuse korral eelistati sõjaväelasi, tsiviil- ja õukonnaametnike ees. Teenistusastmeid omasid alguses Teaduste Akadeemia õpetlased, vaimulikkonna liikmed, teenistujate abikaasad, samuti keisri õukonnas olevad daamid ja neiud. Aja jooksul tehtud muudatustega kehtis tabel kuni 1917. aasta veebruarirevolutsioonini.

Teenistusastmete tabel jaotas teenistusviisid sõjaväe-, tsiviil- ja õukonnateenistuseks, teenistusaste annetamine andis isikule peale selguse palgasüsteemis õiguse aadlitiitlile ja aadlikuseisusele.

Sõjaväeteenistus omakorda jagunes maa- ja mereväe­teenistuseks (eraldi oli esile tõstetud kaardivägi). Kõik auastmed jaotati neljateistkümnesse klassi, millest viis esimest moodustasid kindralkonna (maaväe sõjaväeliste auastmete V klassi kuulusid brigadirid – hiljem see auaste kaotati). VI–VIII klassi moodustasid staabiohvitseri- ja ülemohvitseriauastmed. Eelisolukorda pani teenistusastmete tabel sõjaväeteenistuse. See väljendus eriti asjaolus, et sõjaväeteenistuses andsid kõik 14 klassi õiguse päritavale aadliseisusele, alama astme ohvitseridele mittepärandatava aadliseisuse, XIV astmest – praporštšiku auastmest juba aga pärandatava aadlikutiitli.

Tsiviilametnikele oli vajalik välja teenida teenistusaste kuni VII astmeni, mis andis õiguse saada ainult isikliku aadliseisundi, peale seda aga saadud teenistusaste (kolleegiumiassessor või õuenõunik) aadlikutiitel oli pärandatav ühele meessoost järglastele. Samas oli ka riigiametnike personalipoliitikas piirangud, nii ei võinud 1724. aastast X astmest, st kolleegiumisekretäri kohale võtta mitteaadlikke.

1790. aastal Katariina II tehtud paranduse alusel oli vaja VIII astmele järgmisele tõusmiseks mitte enam 3, vaid 12 aastat teenistust. 1856. aastal võisid saada päriliku aadliseisuse ainult isikud, kes olid saanud teenistuses tõeline salanõuniku astme (IV aste), sõjaväeteenistuses aga 1. järgu kapteni astme (VI aste).

Klassikalisel kujul on teenistusastmete tabelis 14 astet.

Tabeli klassid

Viited

Kirjandus

 Juri Lotman. Vestlusi vene kultuurist. I. Tänapäev, 2003

Välislingid
Табель о рангах. 24 января 1722
Табель о рангах всех чинов...
Renée Zellweger

Renée Kathleen Zellweger (sündinud 25. aprillil 1969 Katys  Texases) on filmiauhinnaga Oscar pärjatud USA filminäitleja. 

Tema tuntuimate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Põetaja Betty, "Jerry Maguire", "Mina, ma ise ja Irene", "Bridget Jonesi päevik", "Bridget Jones: täitsa lõpp", "Chicago", "Külmale mäele", "Preili Potter" ja "Mees, kes tõusis jalule".

Isiklikku
Rahvuselt on ta ema poolt saam.

2005. aastal abiellus ta kantrilaulja Kenny Chesneyga.

Viited

Välislingid

 
 "We Can Do Better" The Huffington Post

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Saamid
Sündinud 1969
Kaido Uduste

Kaido Uduste (sündinud 23. detsembril 1968) on Eesti vandeadvokaat, Eesti Advokatuuri liige (1992) ja Balti Rahvusvahelise Vahekohtu (Riia) vahekohtunik (2000). 

Aastast 2000 on Uduste endanimelise advokaadibüroo juht, tema advokaadibüroo kuulub aastast 2003 Eesti Kaubandus-Tööstuskotta.

Aastast 1999 osaleb Kaido Uduste ka Eesti Vabariigi valitsuse moodustatud autoriõiguse asjatundjate komisjoni töös, samuti on teda kaastatud autoriõiguse alaste õigusaktide väljatöötamisse. 

Uduste on Balti Rahvusvahelise Vahekohtu (Riia) vahekohtunik alates 2000. aastast ning International WHO's WHO liige alates 2003. aastast.

Haridus ja õiguspraktika
Uduste on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonna (1992).

Ta on praktiseerinud Londonis (advokaadibürood Sinclair Roche & Temperley, Ince & Co ning Enterprise Chambers) ja Helsingis (advokaadibüroo Borenius & Kemppinen). 

Aastate jooksul on Kaido Uduste läbi viinud koolitusi nii Eestis kui väljaspool, pidanud loenguid ja avaldanud publikatsioone nii erialases kui tava-ajakirjanduses. 

Uduste on autoriõiguste küsimuses teiste seas esindanud ka riigireetmises süüdi mõistetud Herman Simmi perekonda. (Vt Kärt Anvelt "Herman Simm: mind kasutati ära" Eesti Päevaleht, 6. märts 2010 http://www.epl.ee/artikkel/493147)

Viited

Kasutatud allikad
 (vaadatud 27.07.2012)

Välislingid
Advokaadibüroo Kaido Uduste kodulehekülg

Eesti advokaadid
Sündinud 1968
Tabamatu ilu

"Tabamatu ilu" (originaalpealkiri American Beauty) on viie Oscariga pärjatud 1999. aasta draamafilm, mille põhilisteks teemadeks on vanemlik armastus, romantika, vabadus, ilu, õnne otsingud ja pereelu modernses Ameerika eeslinnas.

Film oli suure ekraani debüüdiks nii lavastajale Sam Mendesele kui ka stsenaristile Alan Ballile, ning filmi peaosades on Kevin Spacey ja Annette Bening.

Osatäitjad
 Kevin Spacey – Lester Burnham
 Annette Bening – Carolyn Burnham
 Thora Birch – Jane Burnham
 Wes Bentley – Ricky Fitts
 Mena Suvari – Angela Hayes
 Chris Cooper – Colonel Frank Fitts
 Peter Gallagher – Buddy Kane
 Allison Janney – Barbara Fitts

Välislingid

Ametlik koduleht
 Filmi treiler

Ameerika Ühendriikide filmid
1999. aasta filmid
Auto Bild Eesti

Auto Bild Eesti oli autoalane ajakiri, mis ilmus Tallinnas 2004–2009.

Ajakirja väljaandja oli AS Ajakirjade Kirjastus. Ajakirja esimene peatoimetaja oli Toomas Vabamäe, 2005. aastast kuni 2009. aastani Tõnu Tramm.

Auto Bild Eesti esimene number ilmus 2004. aasta märtsis, viimane aga 2009. aasta mais.

Toimetuse koosseisu kuulusid Olev Toom, Margus Müil, Lauri Lepp, Marek Piliste, Urmas Vaino ja Tarmo Riisenberg.

Välislingid 
Auto Bild Eesti koduleht (suletud / arhiivist)

Eesti tehnikaajakirjad
Eesti endised ajakirjad
Autondus
Siivert

Siivert (tähis Sv) on ekvivalentdoosi mõõtühik SI-süsteemis. Siivert on tuletatud SI-süsteemi mõõtühik. See on nimetatud rootsi meditsiinifüüsiku Rolf Maximilian Sieverti järgi.

Teiste SI-ühikute kaudu väljendatuna avaldub siivert kui

 Sv = J/kg = m2·s-2.

Siivertites mõõdetakse kiirguse kahjulikku mõju bioloogilistele kudedele. Erinevalt kiirgusühikust grei, mida mõõdetakse samuti džaulides kilogrammi kohta, on siivert korrigeeritud kiirguse "kvaliteediindeksiga", mis sõltub kiirguse tüübist ja muudest asjaoludest.

Vaata ka 

 Grei
 Radioaktiivsus

Radiobioloogia
Tuumafüüsika
SI-süsteemi ühikud
Georg Henrik von Wright

Georg Henrik von Wright [vrikt] (14. juuni 1916 Helsingi – 16. juuni 2003 Helsingi) oli Soome filosoof. Tema esivanemad olid pärit Šotimaalt ning tema esiisa pälvis 17. sajandil Eestis Rootsi kuningalt aadliseisuse. 

Ta oli filosoofiaprofessor Helsingi Ülikoolis aastatel 1946–1961 ja Cambridge'i Ülikoolis aastatel 1948–1951 (Ludwig Wittgensteini ametijärglasena). Samuti õpetas ta 12 aastat Cornelli ülikoolis ja oli mitmel pool külalisõppejõud. 

Ta on kirjutanud muu hulgas loogikast (eriti modaalloogikast), teadusfilosoofiast, teadusfilosoofiast, vaimufilosoofiast ja eetikast.   

Von Wright õppis Helsingi Ülikoolis. Õpingute ajal mõjutasid teda Viini ringi loogilised positivistid, Ludwig Wittgenstein,  Jacob Burkhardt ja Oswald Spengler. Aastast 1938 jätkas ta õpinguid Cambridge'i Ülikoolis, kus temast sai Ludwig Wittgensteini õpilane, lähedane sõber, kolleeg, alaline korrespondent ja testamenditäitja. Ta kaitses doktoritöö "The Problem of Induction". 

Ta tegeles palju deontilise loogikaga, lähendas analüütilist filosoofiat ja teadusfilosoofiat moraalifilosoofia ja sotsiaalfilosoofiaga ning uuris teadusliku ja kavatsusel põhineva seletuse erinevusi ning loodusteaduse ja sotsiaalteaduse erinevusi. Ta tegeles spetsiaalselt ka poliitika ja väärtusteooriaga. 

Soomes oli ta avaliku elu tegelane, esines poliitilises debatis pessimistlike sõnavõttudega, oli skeptiline inimkonna progressi suhtes ning teaduse ja tehnika rolli suhtes poliitikas. Publitsistina kirjutas ta ka vene kirjandusest ja paljust muust. 

Aastatel 1959 ja 1960 pidas ta kahe seeriana Giffordi loengud, millest kasvasid välja raamatud "Norm and Action" ja "The Varieties of Goodness".

Filosoofi 100. sünniaastapäevaks emiteeris Soome 2016. a oktoobris 2-eurose mälestusmündi. Mündi keskel on antiikne dooria sammas ja vasakul tammeoks. Vasakult paremale jookseb poolkaares kiri „GEORG HENRIK VON WRIGHT” ja paremal ülal on käibelelaskmise aasta 2016. Vasakul ülal paikneb käibelelaskva riigi tähis FI ja rahapaja tunnus. Emissiooni maht: 1 miljon münti.

Tunnustus
Georg Henrik von Wright valiti 1960. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
1993 Selma Lagerlöfi auhind

Publikatsioone
1941 The Problem of Induction (doktoritöö)
1951 Deontic Logic. – Mind.
1963 The Varieties of Goodness
Norm and Action
1971 Explanation and Understanding
1980 Freedom and Determination

Teoseid eesti keeles  
"Minerva öökull", esseed, Vagabund 1996.
"Filosoofia, loogika ja normid", koostanud ja järelsõna kirjutanud Jaan Kangilaski. Vagabund 2001.

Välislingid
 "Kahekõned: Jaan Kaplinski ja Georg Henrik von Wright", ERR arhiiv, 1991.

Soome filosoofid
Sündinud 1916
Surnud 2003
Jim Carrey

James Eugene Carrey (sündinud 17. jaanuaril 1962 Ontario provintsis Newmarketis) on Kanada päritolu ameerika filminäitleja ja koomik.

Tema tuntuimad rollid on olnud komöödiafilmides "Ace Ventura: Loomadetektiiv", "Mask", "Loll ja lollim", "Valevorst" ning "Kõikvõimas Bruce". Ta on osalenud ka draamafilmides "Trumani show", "Mees kuu pealt" ja "Karge meele igavene sära".

Kuigi Carrey mängis filmides alates 1980. aastast, ei saavutanud ta tähelepanu enne 1994. aastat, mil ta võitis mitu auhinda aasta uustulnuka kategoorias.

Tunnustus 

Carrey on tuntud eeskätt komöödianäitlejana laste- ja noortefilmides. Nickelodeoni väljaantava Laste valiku auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 12 korda ja võitnud neist 6, Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 15 korda ja võitnud neist 5. MTV filmiauhinna kandidaadiks on ta nimetatud 21 korda ja ta on võitnud neist 9.

1994 nimetati Carrey filmiga "Mask" Kuldgloobuse kandidaadiks parima muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, aga ta ei võitnud seda auhinda.

1997 nimetati ta filmiga "Valevorst" Kuldgloobuse kandidaadiks samas kategoorias ja endiselt ta ei võitnud.

1998 nimetati ta filmiga "Trumani show" Kuldgloobuse kandidaadiks parima draamanäitleja kategoorias ja parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks parima näitleja kategoorias. Ta võitis neist esimese.

1999 pälvis Carrey taas Kuldgloobuse osa eest filmis "Mees kuu pealt" parima muusikali- või komöödianäitleja kategoorias. Sama rolli eest nimetati ta Kanada aasta filminäitleja auhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias, aga ei võitnud.

2000 mängis Carrey nimiosa filmis "Kuidas Grinch jõulud varastas". Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Saturni kandidaadiks näitleja kategoorias ja Kanada aasta filmiauhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.

2004 mängis Carrey filmis "Karge meele igavene sära". Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Saturni kandidaadiks näitleja kategoorias ja Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.

2007 mängis Carrey filmis "Number 23" ja nimetati selle rolli eest halvima filmi auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks, aga ei saanud seda.

Filmid

Isiklikku

Tema tütar Jane Carrey on laulja.

Välislingid

Jim Carrey Online   

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1962
Jonathan Firth

Jonathan Firth (sündinud 6. aprillil 1967) on Briti filminäitleja.

Jonathan Firth on Kate Firthi ja tuntud filminäitleja Colin Firthi noorem vend.

Välislingid 

Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1967
Kahekümnesendine münt (1935)

Eesti Vabariigi 20-sendine metallvahetusraha lasti käibele 15. oktoobril 1935. 1935/36. eelarveaastal vermiti 4 254 000 ja 1936/37. 355 000 kahekümnesendist münti.

Majandusministeeriumi rahandusosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 20-sendilise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus. 

RTL 1935, 80.

Rahaseaduse muutmise seaduse (RT 30 - 1933) põhjal Majandusministeeriumi rahandusosakond laseb käibele, alates 15. oktoobrist 1935, Vabariigi Valitsuse 14. augusti 1935 otsuses määratud nõuete kohaselt münditud 20-sendilised metallvahetusrahad.

20-sendilise metallvahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number “20”, numbri kohal kaares tekst “Eesti Vabariik”, mille algul ning lõpul punkt ja numbri all sirge reana sõna “senti”; tagakülje joonistuseks on reljeefis: väikse riigivapi kujutis ja vahetusraha väljaande aastaarvu number “1935”. Vahetusraha mõlema külje reljeefe ümbritseb sõõrina pärlinöör. Vahetusraha ääred on reljeefist kõrgemad; raha ringpind on sile.

30. septembril 1935. Nr. 57/L.

Majandusministeeriumi rahandusosakonna direktor A. Keller.

Laenude büroo juhataja eest Fr. Teisker.

Välislink

Eesti Vabariigi mündid
Filister

"Filister" on väikekodanlik, kitsarinnaline ja enesega rahulolev, konservatiivne, madala kohanemisvõimega, kultuurivaenulik ja rutiini armastav inimene.

Seda sõna kasutatakse ka psühholoogiaterminina.

Kierkegaard
Filosoof Søren Kierkegaardi järgi on filister inimene, keda iseloomustab olemasolu ilma eksistentsita.
 
Kierkegaard võrdles filistrit mutriga suures masinavärgis. 
 
Filistrite puhul on tegemist erilise eksisteerimisvormiga, mida Kierkegaard ei liigitanud kolme põhitüübi alla (esteetiline, eetiline ning religioosne). Küll aga võib tema arvates toimuda üleminekuid filisterlikust eksisteerimisvormist mõnda kolmest põhistaadiumist ning vastupidi.
 
Kellegi filistriks olemist on võimalik tuvastada vaid analüüsi kaudu, kuna filistril puuduvad ainuomased välised tunnused.

Lisaks sellele pole filister oma filistriks olemisest teadlik, kuna ei tunneta sotsiaalset survet, mis tema tõelist Mina hävitab.
 
Filister usub end kontrollivat oma tegusid ja mõtteid, olemata tegelikult oma tahtes vaba – alateadlikult juhindub ta sotsiaalse surve juurutatud ideaalnägemustest, kuidas õigesti elada ja mida uskuda.

Vaata ka
Vilistid
Väikekodanlane

Psühholoogia
Lüükia

Lüükia oli vanaaja riik Väike-Aasia lõunaosas, tänapäeva Türgi lõunaosas.
Esimesed teated Lüükia kohta pärinevad Homeroselt.

Umbes 600 eKr langes see Pärsia ning seejärel Ptolemaioste võimu alla.
Aastal 197 eKr liideti Lüükia Seleukiidide riigiga, seejärel valitses seda Rhodos. 

Aastal 169 eKr iseseisvus riik uuesti, kuid 43 eKr muudeti Lüükia koos Pamfüüliaga Rooma riigi provintsiks.

Lähis-Ida ajaloolised riigid‎
Väike-Aasia
Vana-Rooma provintsid
Kaaria

Kaaria oli vanaaja maakond ja riik Väike-Aasia edelaosas, kus elasid kaarialased (oletatavasti indoeuroopa päritolu). 

Vana-Kreeka pärimuse järgi asustasid 2. aastatuhandel eKr kaarialased kogu Egeuse mere piirkonda. Sama aastatuhande lõpul vallutasid kreeklased Kaaria rannikualad ja rajasid sinna mitmed linnad, Halikarnassos, Mileetos, Knidos, jt. 

6. sajandil eKr läks Ahhemeniidide Pärsia võimu alla, kuid umbes 377–353 eKr Mausolose valitsemisajal saavutas faktilise iseseisvuse. Hiljem langes Seleukiidide võimu alla.

Lähis-Ida ajaloolised piirkonnad
Vana-Kreeka
Vana-Pärsia
Väike-Aasia‎
Meedia riik

Meedia riik oli kunagine riik Iraani kiltmaa loodeosas.

Esimesed teated pärinevad meedlastest 9. sajandist eKr, alates 7. sajandist eKr muutus kuningriigiks, siis sattus mõneks ajaks sküütide võimu alla. Meedlased kuulusid indoeurooplaste hulka.

Suurvõimuna tõusis Meedia esile 7. sajandi eKr lõpukümnendeil, kui Assüüria oli purustanud Eelami. Hiljem, liidus Babülooniaga, purustas Meedia Assüüria ning vallutas Pärsia, Urartu ja Väike-Aasia kuni Halyse jõeni.

614. aastal eKr ründas meedlaste kuningas Kyaxares liidus Babülooniaga Assüüriat, vallutas 612. aastal eKr Ninive ja viis 609. aastal eKr Assüüria purustamise lõpule.

Meedia võimu alla langesid seni Assüüriast sõltunud alad Mesopotaamiat põhja poolt piiravas mäestikuvööndis. Meedia  valdused ulatusid Iraanist Anatoolia keskosani, riigi pealinn Ekbatana asus meedlaste tuumikaladel Lääne-Iraanis.

Meedia vasalli pärslaste kuningas Kyros II koondas 553 eKr oma väed Meedia kuninga Astyagese vastu. Lahingus Pasargadai all aastal 550 eKr võitsid pärslased meedlasi, edasi vallutas Kyros Meedia pealinna Ekbatana ja purustas Meedia sõjaväe.

Meedia kuningriik lakkas olemast, Kyros tõusis nii Pärsia kui ka Meedia valitsejaks ja liitis Meedia Ahhemeniidide riigiga. Kyros rajas oma uue riigi esimese pealinna võiduka lahingukoha lähedale Pasargadaisse.
, Kyros II

4. sajandil eKr iseseisvus Meedia uuesti, kuid tunduvalt väiksema riigina (vaata Atropatene).

Ajaloolised riigid
Ahhemeniidide riik
Aserbaidžaani ajalugu
Iraani ajalugu
Afganistani ajalugu
Türgi ajalugu
Armeenia ajalugu
Aasia vanaaeg
Barbara Cartland

Barbara Cartland (Dame Mary Barbara Hamilton Cartland) (9. juuli 1901 – 21. mai 2000) oli inglise kirjanik, väidetavalt 723 romaani autor. 

Cartland sai hariduse Alice Ottley koolis ja Malverni tütarlastekolledžis. Elatist teenis algul pühapäevakoolis õpetajana ja siis seltskonnalehe Daily Express ajakirjanikuna. 1923. aastal avaldas ta eduka esikromaani "Jigsaw".

Barbara Cartland oli äärmiselt viljakas armastusromaanide autor, kuid ta kirjutas ka elulooraamatuid, lastejutte, kuuldemänge, ilu- ja majapidamisnõuandeid ning etiketiraamatuid. 1983. aastal kanti ta Guinnessi rekordite raamatusse, kuna tal ilmus ühe aasta jooksul 26 teost. Elu jooksul avaldas ta 723 raamatut, mida müüdi 38 keeles enam kui miljard eksemplari. Pärast surma jäi Cartlandist maha 160 käsikirja, mida tema poeg Ian on hiljem kirjastanud. Barbara Cartland on maailmas enim tõlgitud autoritest kuues ning müüginumbritelt kolmas; temast eespool on vaid William Shakespeare ja Agatha Christie. Ehkki algul julgemad, muutusid Cartlandi romaanid ajapikku üha leebemaks ning vaated konservatiivsemaks. Enamik ta teostest on ajaloolised, mis võimaldas tal kujutada sugulist karskust usutavamalt. Ta võttis korduvalt sõna abielurikkumise ja lahutuste vastu, ehkki tunnistas, et on ise mõlemaga kokku puutunud.

Abielus oli Cartland kaks korda: aastatel 1927–1933 Alexander McCorquodale'iga, kellega sai tütre Raine (1929), ning hiljem oma esimese mehe nõo Hugh McCorquodale'iga, kellega sai kaks poega: Iani (1937) ja Gleni (1939). Cartlandi tütar oli Briti printsessi Diana kasuema.

Kirjutamise kõrvalt tegeles Cartland ka heategevuse ja sotsiaalteemadega, võideldes näiteks mustlaste õiguste eest ja nõudes meditsiiniõdedele palgatõusu. 1978. aastal lindistas ta koos Kuningliku Sümfooniaorkestriga plaaditäie armastuslaule. Ta oli üks Londoni silmapaistvamaid seltskonnategelasi ja Suurbritannia populaarsemaid meediapersoone. Silmatorkavalt roosasse rõivastatuna esines ta sageli avalikel üritustel ja televisioonis armastuse, tervise, ühiskonna ja poliitika teemadel.

Teoseid
 "Armastus lõpeb keskööl"
 "Armastus võidab kõik"
 "Armastuse jõgi"
 "Armuleek"
 "Auvõlg"
 "Hurm Prantsusmaal"
 "Imeline unelm"
 "Kahevõitlus saatusega"
 "Kättemaks on magus"
 "Lukustatud süda"
 "Mägede kutse"
 "Sfinks kuukiirtes"
 "Suudlus Roomas"
 "Võrratu"

Viited

Kirjandus
 Marlen Rein "Lemberomaanide kuninganna". Postimees, Arter, 19. november 2011, lk 22

Inglise kirjanikud
Sündinud 1901
Surnud 2000
Galaatia

Galaatia oli riik ja vanaaja maakond Väike-Aasia siseosas. 

Galaadid (keldid), keda oli kolm hõimu, tungisid neile aladele üle Balkani 278.–277. aastal eKr ning rüüstasid piirkonda kuni Pergamoni kuningas Attalos I sundis nad 230. aasta paiku eKr sisealadele paigale. 

2. sajandil eKr. sattus Galaatia Rooma vabariigi mõju alla ja muudeti 25. aastal eKr Aasia provintsiks, mille keskuseks sai Ancyra (tänapäeval Ankara). Galaatide keel säilis veel umbes 5. sajandini.

Vana-Rooma provintsid
Väike-Aasia
Navassa saar

Navassa (prantsuse keeles La Navase) on asustamata saar Kariibi meres pindalaga 5,2 ruutkilomeetrit. Saar kuulub inkorporeerimata alana Ameerika Ühendriikidele, kuid sellele pretendeerib ka Haiti.

Navassa avastati 1504. aastal Christoph Kolumbuse meeste poolt, kelle maadeavastaja oli saatnud Jamaicalt Haiti saarele abi järele. Saar jäi siiski asustamata ja meresõitjad vältisid seda järgmised kolmsada viiskümmend aastat.

Aastal 1857 kuulutas Ameerika Ühendriikide kapten Peter Duncan saare oma riigile kuuluvaks. Haiti vaidlustas ameeriklaste anneksiooni ja pretendeerib tänaseni õigusele saare üle.

Saar on olnud oluline peamiselt kahel põhjusel. 1850. aastatel avastati saarel rikkalikud guaano varud ja aastatel 1865 kuni 1898 tegelesid ameeriklased seal peamiselt guaano kaevandamisega. Uue tähtsuse omandas Navassa pärast Panama kanali avamist. Aastal 1917 ehitati saarele majakas, mis juhatas kanali kaudu liiklevatele laevadele teed. See oli kasutuses aastani 1996.

Navassal on ka sõjaline tähtsus, sest saar asub kolmnurgas Jamaica, Haiti ja Kuuba vahel ning vaid saja kuuekümne kilomeetri kaugusel Ameerika Ühendriikide Guantánamo lahe sõjaväebaasist.

Tänapäeval on Navassa puhul tegu looduskaitsealaga, mida haldab Ameerika Ühendriikide siseministeeriumi kalanduse ja looduse teenistus (United States Fish and Wildlife Service).

Navassa koosneb peamiselt lubjakivist ja korallist. Valdavas osas on saar lage ja kivine, kuid seal on piisavalt rohumaid kodukitsede karjatamiseks. Saarel on ka mõned viigipuud ja kaktused. Ainus loodusvara on guaano.

Kariibi mere saared
Ameerika maad
Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata alad
Asustamata saared
De Clérambault' sündroom

De Clérambault' sündroom ehk erotomaania on haruldane luululine häire, mille puhul inimene usub, et mõni teine isik, tavaliselt kõrgema sotsiaalse klassi esindaja, on temasse armunud. See on lembeluulu variant. 

Sündroom on saanud nime prantsuse psühhiaatri Gaëtan Gatian de Clérambault' (1872–1934) järgi, kes avaldas 1921. aastal sel teemal teadusteose "Les Psychoses Passionelles" ("Kirglikud psühhoosid").

Ajalugu
Varajasi viiteid säärasele vaimuseisundile võib leida Hippokratese, Erasistratuse, Plutarchose ja Galenose töödest. Seda nähtust mainiti esmakordselt psühhiaatriakirjanduses Jacques Ferrandi teadusteoses "Maladie d'amour ou Mélancolie érotique" ("Armastuse haigus või erootiline melanhoolia"). Kuni de Clérambault' sündroomi ja erotomaania mõistete kasutuselevõtuni nimetati seda vanatüdrukupsühhoosiks, erootiliseks paranoiaks või erootiliseks enesetekitatud luuluks.

Kaasaegne sündroom
Sündroomist mõjutatud inimesel on luululine uskumus, et teine inimene, tavaliselt kõrgemast sotsiaalsest klassist, on temasse salaja armunud. Kannataja võib ka uskuda, et see isik suhtleb temaga salaja selliste peente signaalide abil nagu keha asend, koduste esemete paigutus või muud näiliselt tühised märgid või teod (või kui kannataja tähelepanu all olev isik on meediategelane, siis erinevate vihjete kaudu meedias). Tavaliselt on kannataja ja tema luulus esineva isiku vahel olnud vaid põgus kontakt või puudub see üldse. Kannataja usub tihti, et väljamõeldud suhte on algatanud mitte kannataja ise, vaid tema luulu objekt.
Sageli on erotomaanilised luulud üheks skisofreenia sümptomiks. 

Vahel võib luulude objekti reaalselt mitte eksisteerida, kuid üldjuhul on objektideks siiski avaliku elu tegelased, näiteks populaarsed lauljad, näitlejad või poliitikud.

Erotomaaniat peetakse ekslikult üheks põhiliseks jälitamise ja ahistamise (stalking) põhjuseks .

John Hickley juuniori atentaat Ronald Reaganile oli põhjustatud erotomaanilisest luulust, et presidendi mõrvamise järel näitab näitleja Jodie Foster avalikult oma armastust tema vastu.

Mõtlemise häired
Polykarpos

Smyrna Polykarpos (69–155) oli kristlik piiskop Smyrnas (İzmir tänapäeva Türgis) 2. sajandil.  

Ta suri 86-aastasena märtrina. Teda pussitati pärast seda, kui teda ei õnnestunud põletada. Nii katoliiklased kui ka õigeusklikud tunnistavad teda pühakuna. Pärimus räägib, et ta olevat olnud Johannese jünger. Apostel Johanneseks on enamasti peetud Johannest, Sebedeuse poega, neljanda evangeeliumi autorit, nagu väitis Caesarea Eusebius. Külastas piiskop Anicetust Roomas. Kirjutas kirja kogudusele Philippis. 

Teda peetakse kõrvavalu ja düsenteeria vastu abi andvaks pühakuks. Temale on pühendatud 23. veebruar. 

Kirikuisad
Katoliku pühakud
Õigeusu pühakud
Varakristlus
Sündinud 69
Surnud 155
Bulla

Bulla (ladina 'kapsel') on üriku külge kinnitatud metallist pitser. Bulla võib tähendada ka pitseriga ürikut.

Bullade kogumit nimetatakse bullaariumiks.

1. metallpitseri hoiukapsel, 2. üriku külge kinnitatud metallist pitser, 3. metallpitseriga ürik. Tuntuimad on paavsti ladinakeelsed läkitused, mis kehtestasid dogmasid, kuulutasid pühakuks, asutasid ordusid.

Ajalugu
Dokumendid
Nikolaus Ludwig von Zinzendorf

Nikolaus Ludwig von Zinzendorf (26. mai 1700 – 9. mai 1760) oli herrnhuti vennastekoguduse looja. Pärit Austria aadlist, kasvatatud üles pietistliku vanaema (Henriette Catharina von Gersdorffi (1648–1726)) poolt. 1710–1716 õppis August Hermann Francke juures Halle ülikoolis, hiljem ka teistes ülikoolides õigusteadust. 

Alates 1722 lubas von Zinzendorf luterlikel usupõgenikel tulla elama oma maadele. Nii tekkis Herrnhuti asustus.

Kogukond jagati "kooridesse" ja "liitudesse". Toimus ka spontaanne misjoniliikumine: kuulutati otseselt kristlust, kohalikke tsiviliseerimata. Oldi sõltumatud koloniaalvõimudest.

Hernhuutlased uskusid, et kristlikud konfessioonid ja grupid on jumala kasvatusviisid ning Jumalat saab tunnetada vaid läbi Kristuse kannatuse ja ristisurma. Herrnhuti vennaskond ühendas eri konfessioone.

Sündinud 1700
Surnud 1760
Hernhuutlus
Saksa teoloogid
Elizabeth Fry

Elizabeth Fry (neiupõlvenimi Gurney; 21. mai 1780 – 12. oktoober 1845) oli inglise vanglareformija ja heategija. 

Kuna teda toetas valitsev monarh, muudeti Fry eestvõttel vangide elu seaduslikult humaansemaks.

Teda on kujutatud aastatel 2001–2016 trükitud Suurbritannia 5-naelasel rahatähel.

Biograafia 
Elizabeth sündis kveekerist rikka pankuri perekonnas.

Aastal 1800 naitus ta kaupmees Joseph Fryga.

Välislingid 

Suurbritannia inimesed
Sündinud 1780
Surnud 1845
Jacques Gaillot

Jacques Jean Edmond Georges Gaillot (sündinud 11. septembril 1935) on Prantsuse vaimulik, ajaloolise Partenia diötseesi titulaarpiiskop.

Kirjandus 
Christophe Wargny: Die Welt schreit auf, die Kirche flüstert. Jacques Gaillot, ein Bischof fordert heraus. Herder, Freiburg 1993, ISBN 978-3451230752 (de)
Christophe Wargny: Jacques Gaillot : Biographie, Syros, 1.4.1995, ISBN 978-2841461899 (fr)
Jean-Marie Muller: Guy Riobé, Jacques Gaillot : Portraits croisés. Desclée de Brouwer, 1.5.1996, ISBN 978-2220038018 (fr)
Pierre Pierrard: A nous la parole : Partenia, dix ans. Harmattan 17.10.2012, Kindle Edition, ASIN B00814BKFQ (fr)

Prantsusmaa katoliku piiskopid
Sündinud 1935
Flaschenhalsi vabariik

Flaschenhalsi vabariik (saksa keeles Freistaat Flaschenhals, sõna-sõnalt pudelikaela vabariik) oli lühiealine riiklik moodustis Saksamaal aastail 1919–1923.

Riik tekkis Prantsusmaa ja USA okupatsioonitsoonide vahelisele pudelikaela kujuga alale, mis oli Saksamaa ülejäänud territooriumist ära lõigatud.

Saksamaa ajaloolised riigid
Greg Grunberg

Gregory Phillip Grunberg (sündinud 11. juulil 1966 Los Angeleses  Californias) on USA näitleja. 

Ta on tuntud eelkõige  Sean Blumbergi rolliga seriaalist "Felicity" (1998–2002) ja Eric Weissi osatäitjana aastatel 2001–2006 toodetud telesarjas "Alias". Mõlema sarja autor on tema kauaaegne sõber J. J. Abrams.

Alates 2006. aasta sügisest kehastab ta teiste inimeste mõtteid lugevat endist politseiniku Matt Parkmani teleseriaalis "Kangelased".

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1966
Evelin Võigemast

Evelin Võigemast (neiupõlvenimi Evelin Pang; sündinud 22. mail 1980 Tallinnas) on eesti näitleja.

Ta õppis Tallinna 21. Keskkoolis ja lõpetas Tallinna 49. Keskkooli. Tallinna Lastemuusikakooli lõpetas ta klaveri erialal. 

Näitlejahariduse sai ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis (XX lend; 1998–2002, kursuse juhendaja oli Elmo Nüganen). Seejärel asus 2002. aastal tööle näitlejana Tallinna Linnateatris. 

2013. aasta kevadel osales Võigemast TV3 telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt" ja võitis selle esimese hooaja. Lisaks sellele valisid kohtunikud tema Edith Piafi kehastamise oma lemmikuks, sest etteaste jättis neile saatesarja jooksul kõige sügavama mulje.

Rollid Linnateatris

 Esitaja – Eesti teatri laulud, 2005 
 Laulja – "Tallinna Linnateater laulab. Õnnelik õhtu", 2010

Rollid mujal

Teatrilavastused

Filmid ja teleseriaalid

Filmid

Televisioon

Muusika 
 "... (album)" (debüütalbum, 2009)

Tunnustus 
 Elmari raadio kuulajate antav Eesti noore näitleja preemia
 2005 AS ESPAK näitlejapreemia
 2005 Publikupreemia – parim näitleja
 2007 Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali preemia 30 000 krooni parima naiskõrvalosa eest ("Karin. Indrek. Tõde ja õigus. 4." – Tiina. Tallinna Linnateater)
 2007 Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind
 2013 Linnateatri kolleegipreemia – parim naisosatäitja – Ophelia rolli eest lavastuses "Hamlet" 
 2020 Leida Rammo Linnateatri fondi stipendium

Isiklikku 
Ta abiellus 29. juulil 2005 kursusekaaslase ja Tallinna Linnateatri näitleja Priit Võigemastiga. 2007. aastal sündis tütar Loviise ja 2009. aastal poeg Lennart. Alates 2011. aastast on Evelini näitlejanimi Evelin Võigemast. 29. detsembril 2016 kinnitas Priit Võigemast, et paar on otsustanud abielu lahutada.

Viited

Välislingid

 Tutvustus Linnateatri kodulehel
 Tiiu Laks, "Evelin Pang – mitu ühes", EPL Laupäev, 17. mai 2008
 Margus Mikomägi. Evelin Pang: Küpsemine on mõnus, Maaleht, 12. november 2009

Eesti näitlejad
Eesti dublaažinäitlejad
Tallinna Linnateatri näitlejad
Eesti filminäitlejad
Eesti Muusikaauhinnad
Eesti Popmuusika Aastaauhinnad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1980
Kadrioru administratiivhoone

Kadrioru administratiivhoone on uusbarokkstiilis ehitis Tallinnas Kadrioru lossi juures, mis on valminud 1938. aastal Alar Kotli projekti järgi.

Tänapäeval on see Eesti Vabariigi presidendi ametiresidents.

Ajalugu
Nurgakivi pani administratiivhoonele riigivanem Konstantin Päts 12. augustil 1937, öeldes: "See hoone peab kestma kaua aastaid ja see võim, mis uue põhiseaduse põhjal siia üle tuuakse, olgu igavene." 19. septembril 1938 asus ta valminud tööruumidesse.

Kadrioru administratiivhoone ja selle sisustus on üks tähtsamaid ja ilmekamaid Eesti 1930. aastate kunsti näiteid.

Algselt ehitati administratiivhoone Vabariigi Presidendi, Vabariigi Presidendi Kantselei, õiguskantsleri ja Teenetemärkide Komitee tööruumideks ja nende koosseisu ametikorteriteks (Vabariigi Presidendi Konstantin Pätsi residentsiks jäi Kadrioru loss).

Nõukogude okupatsiooni ajal asus administratiivhoones Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium ning hoone ees Johannes Vares-Barbaruse mälestussammas, mille autor oli skulptor August Vomm.

Vaata ka
Kadriorgia

Kirjandus 
 Kadrioru lossil oli veevärk juba Katariina Suure päivil. Uus Eesti, 12. mai 1938, nr 130, lk 6.
 Kõrgem valitsemise tsentrum tänasest peale Kadriorus. Uus Eesti, 19. september 1938, nr 257, lk 1.

Välislingid

Vabariigi Presidendi Kantselei hoone
 
Riigivanem pani nurgakivi Vabariigi Presidendi tööhoonele
Nurgakivi asetamine uuele valitsushoonele
President Ilves: Ma ei ela lossis

Kesklinna linnaosa ehitised‎
Kadriorg
Kadrioru park
Konstantin Päts
Halle Berry

Halle Maria Berry  (sündinud 14. augustil 1966 Clevelandis  Ohios) on filmiauhinnaga Oscar pärjatud  USA filminäitleja. 

Tema tuntuimate filmirollide hulka kuuluvad osatäitmised filmides "Koletise ball", "X-mehed", "Agent 007: Surra veel üks päev", "Gootika" ja "Kassnaine".

Välislingid

 Ametlik koduleht
 
 Lisainfo filmiveeb.ee-st

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1966