joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tõstamaa mõis

Tõstamaa mõis (saksa keeles Testama) oli rüütlimõis (fideikomiss) Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõisasüda Pärnu maakonna Pärnu linna maadele.

Ajalugu
Tõstamaa mõisa on esmakordselt mainitud 1553. aastal, mil see kuulus Saare-Lääne piiskopile.

Liivi sõja järel said mõisa omanikeks Kursellid.

17. sajandil läks mõis Helmersenide omandusse, kelle kätte see jäi rohkem kui kahesajaks aastaks. Helmersenide ajal ehitati ka mõisa peahoone.

1831. aastal omandasid mõisa Staël von Holsteinid. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli maailmakuulus orientalist ja sanskriti keele tundja Alexander Wilhelm Staël von Holstein.

Alates 1921. aastast tegutseb mõisahoones kool - tänapäeval Tõstamaa Keskkool. Lisaks koolile asub peahoones alates 2016. aastast ka Tõstamaa muuseum. Hoones asub ka maailmakuulsa kunstniku ja filosoofi Nikolai Roerichi maalireproduktsioonide püsinäitus. 

Mõisahoonet remonditi põhjalikumalt esimest korda 1970. aastate teisel poolel, sest 1979. aastal toimusid seal filmi "Jõulud Vigalas" (režissöör Mark Soosaar) mõisa sisevõtted. Suuremad restaureerimistööd toimusid aga aastatel 1996-2004.

Mõisaansambel

Peahoone
Kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone valmis 1804. aastal Helmersenide ajal. 1860. ja 1870. aastatel lasi tollane mõisaomanik Wilhelm Fromhold Staël von Holstein selle põhjalikult historitsistlikus stiilis ümber ehitada: hoone sai lameda plekk-katuse, keskosa kaunistavad kuus joonia kapiteeliga sammast ja kaaraknad. Sellest ajast pärinevad ka hiljuti restaureeritud laemaalingud.

Kõrvalhooned ja park
Kokku oli mõisakompleksis üle 60 hoone ja ehitise (sealhulgas sisehooviga tall-tõllakuur). Häärberit ümbritseb Tõstamaa mõisa park.

Pildid

Vaata ka
Tõstamaa mõisa kalmistu

Kirjandus
Hagemeister, Heinrich von. Materialen zu einer Geschichte der Landgüter Livlands. Zweiter Theil. Riga: Eduard Frantzen´s Buchhandlung, 1837. Lk 151 .
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der ehstnische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1877. Lk 332-333 .

Välislingid

Tõstamaa mõis Eesti mõisaportaalis
Eesti Mõisakoolide Ühendus
Panoraampildid Tõstamaa mõisast

Liivimaa fideikomissmõisad
Pärnumaa mõisad
Pärnu linn
Tõstamaa kihelkond
Staël von Holsteinide mõisad
Alavere (Anija)

Alavere on küla Harju maakonnas Anija vallas Kose ja Kehra vahel. 

Elanike arv on ligikaudu 360.

Külakeskus on tekkinud ajaloolise Alavere mõisasüdame baasil. 

Alavere mõis rajati 1620ndatel, historitsistlik peahoone püstitati  1850ndatel. Mõisahoone põletati 1905 talumeeste vastuhaku käigus (hiljem lasid karistussalklased selle eest maha 11 vastuhakust osavõtnud talumeest), seejärel aga taastati. Pärast Eesti iseseisvumist müüdi mõisamaja eraomanikule, kes lammutas selle 1938 ehitusmaterjaliks ning müüs enamuse saadud väärtuslikku kivimaterjali Tallinna ehitustele. Alavere mõisahoone tahutud graniitplokkidest ehitati nii mõnegi uhke Tallinna maja sokkel. 

Nõukogude ajal oli Alaveres sovhoosikeskus, sellest ajast pärineb ka hulk hooneid endises mõisasüdames ja selle vahetus läheduses.

Alavere mõisa park on võetud kaitse alla.

Alavere mõisakeskust läbisid Perila–Jäneda ja Kose–Jägala maantee. 1970ndatel viidi teeõgvenduste tagajärjena mõlemad maanteed asulakeskusest eemale.

1982 avastati külast muistne asulakoht.

Pilte

Vaata ka
Alavere vald (Kose kihelkond)
Alavere sovhoos

Viited

Välislingid

Anija vald
Harju maakonna külad
Pirmasens

Pirmasens on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal.

Ajalugu 

Pirmasensi mainitakse esmakordselt 860. aastal (Pirminiseusna) Hornbachi kloostri juures oleva asulana.

Pirmasens sai linnaõigused 1763. 

Aastatel 1793–1815 kuulus linn Prantsusmaale.

Pirmasensis on sündinud kirjanik Hugo Ball.

Viited

Välislingid 
Pirmasensi koduleht

Rheinland-Pfalzi linnad
Speyer

Speyer on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal. Asub Reini vasakul kaldal.

Ajalugu 

Speyeri kohal asus 1. sajandil roomlaste asula.

1030. aastal hakati rajama toomkirikut, mis valmis 1061. aastal. Toomkirikusse maeti mitmed Saksa-Rooma keisrid. Speyeri toomkirik kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

1294. aastal sai Speyer linnaõigused.

Vaata ka 

Speyeri protestatsioon

Viited

Välislingid 

Speyeri koduleht

Rheinland-Pfalzi linnad
Vana-Rooma asulad
Ain Kull

Ain Kull (sündinud 1973) on eesti geograaf (PhD). 

Tema uurimisvaldkonnad on tuulekliima ja -energeetika, kliima mõju aineringetele ja sotsiaal-majanduslikele protsessidele.

Eesti geograafid
Sündinud 1973
Linkuva

Linkuva () on linn Põhja-Leedus Pakruojise rajoonis. Linn on Linkuva valla halduskeskuseks. Linkuva asub merepinnast 70-80 (kohati ka 98) meetri kõrgusel.

Haridust annab vaimse puudega lastele mõeldud gümnaasium. Linnas on kultuurimaja ja raamatukogu.

Gümnaasiumi juures asub muuseum. Vaatamisväärsusteks on veel aastal 1593 ehitatud ja  aastal 1745 taastatud katoliku kirik, aastal 1773 rajatud karmeliitide klooster, kalmistul asuv puidust kabel aastast 1799, aastal 1890 ehitatud sünagoogi hoone ja skulptuuride park.

Elanikkond

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Linkuva elanikest leedulasi 98,97% ja teiste rahvaste esindajaid 1,03%.

Ajalugu 

Asulat on mainitud esmakordselt 1371. aastal Wartberge Hermanni kroonikas. Aastal 1500 on esmakordselt mainitud sealset mõisa. Aastal 1501 püstitati sinna esimene kirik, millest sai kohaliku kihelkonna keskus. Aastail 1506-1520 sai Linkuvast alev. Aastal 1605 püstitasid sinna kiriku ka protestandid. XVI sajandi teisel poole rajati sinna kihelkonnakool. Aastal 1634 rajasid sinna kloostri karmeliidid, aga aastal 1832 see suleti. Aastal 1690 sai asula omale turu ja kaubandusprivileegid.

Aastail 1915-1916 valmis asulat läbiv Šiauliai ja Pasvalyse vaheline kitsarööpmeline raudtee. Aastal 1919 hõivasid linna Pavel Bermondt-Avalovi sõjajõud, kuid Leedu partisanid lõid nad linnast välja. 

Aastal 1941 hukkasid saksa okupatsiooniväed asulas 614 Linkuvas või selle ümbruskonnas elanud juuti. Peale sõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Linnaõigused sai Linkuva 1950. aastal, samal aastal sai sellest kohaliku kolhoosi keskasula. Raudtee suleti aastal 1996.

Pilte

Tuntud elanikke 
Aleksandras Dičpetris – Leedu luuletaja
Vladas Garastas – Leedu korvpallitreener
Stasys Tumėnas – Leedu ajakirjanik
Kęstutis Juknis – Leedu poliitik
Vilija Blinkevičiūtė - Leedu poliitik

Viited

Välislingid 

 http://www.linkuva.net
Linn portaalis vietoves.Lt

Leedu linnad
Pakruojise rajoon
Plungė

Plungė () on linn Leedus, Plungė rajooni halduskeskus. Linna läbib Šiauliai–Klaipėda raudtee. Plungė asub merepinnast 119 meetri kõrgusel Babrungase jõe kaldal. Linna poolakeelne nimi on Płungiany, vene keeles on aga kasutusel olnud nimekuju Плунгяны. Halduslikult moodustab linn omaette valla.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Plungė elanikest leedulasi 98,34%, venelasi 0,62% ja ukrainlasi 0,16%.

Linna järgi on nimetatud Oandu lademe Plunge kihistik.

Ajalugu 
Asulat on esmakordselt mainitud 1567. aastal, toona oli see juba alev. Linnaõigused sai 1792. Aastal 1806 läks linn Platon Zubovi valdusse; Zubovitele kuulus see aastani 1873. Hiljem kuulus linn Ogińskite valdusse, nemad ehitasid välja ka Plungė mõisa keskuse. Aastal 1932 valmis linna läbiv raudtee.

Linnas asus suur juutide kogukond. Aastal 1928 elas seal 1815 juuti, neid oli Plungė elanikest 44%. Esimene sünagoog valmis aastal 1719. Kokku ehitati linna viis sünagoogi. Sealne juutide kogukond hävis Teise maailmasõja ajal.

Nõukogude ajal muudeti Plungė tööstuslinnaks. Hakati valmistama kunstnahka, jõusööta, linast riiet.

Linn oli aastal 2009 Leedu kultuuripealinnaks.

Pilte

Tuntud elanikke

Mikalojus Konstantinas Čiurlionis – Leedu helilooja
Sofija Kymantaitė-Čiurlionienė – Leedu kirjanik
Yosef Yozel Horwitz – juudi kirjanik
Chaim Yitzchak Bloch Hacohen – juudi rabi
Lazarus Goldschmidt – juudi kirjanik
Lippy Lipshitz – Lõuna-Aafrika Vabariigi kunstnik
Zenonas Ivinskis – Leedu ajaloolane
Wanda Rutkiewicz – Poola alpinist
Petras Vyšniauskas – Leedu saksofonist
Olga Rajecka – Läti muusik
Žilvinas Kempinas – USA kunstnik
Jurgita Jurkutė – Leedu modell
Mantas Armalis – Leedu modell
Bronislovas Lubys – Leedu ärimees ja poliitik

Viited

Välislingid 

Linn portaalis vietoves.Lt

Leedu linnad
Plungė rajoon
Görlitz

Görlitz on linn Saksamaa idaosas Saksimaal, Görlitzi kreisi keskus. Asub Neisse jõe ääres. 1. augustini 2008 oli kreisivaba linn.
Görlitz on Saksamaa idapoolseim linn.

Ajalugu 

Görlitzit on mainitud esmakordselt 1071. aastal (Gorelic). 13. sajandil kasvas asula linnaks.

1945. aastal liideti väiksem osa linnast, mis asus Neisse paremkaldal, Poolaga ja moodustati Zgorzeleci linn.

1950. aastatel jõudis linna elanike arv üle 100 000 seoses sakslaste ümberasumisega Poolale antud aladelt. Hiljem elanike arv vähenes. Aastal 2005 oli linnas 57 900 ja 2008. aastal 56 500 elanikku.

Görlitzis on sündinud filosoof Jakob Böhme.

Viited

Välislingid 
 Görlitzi koduleht

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Görlitzi kreis
Yūji Ide

Yūji Ide (井出 有治; sündinud 21. jaanuaril 1975) on jaapani mootorisportlane, endine Vormel 1 piloot.

2006. aasta Vormel 1 hooajal pidi ta sõitma Super Aguri meeskonna eest, kuid mais tema sõidulitsents tühistati  liiga ohtliku sõidu pärast hooaja alguses.

Ide, Yuji
Ide, Yuji
Ide, Yuji
PromFest

PromFest (lühend nimest Pärnu Rahvusvaheline Ooperimuusika Festival) on Pärnus toimuv rahvusvaheline ooperimuusika festival. Festival toimub alates 2005. aastast igal paaritul aastal ja selle kunstiline juht on Erki Pehk. Festivali korraldab MTÜ PromFest. Peamised koostööpartnerid on Endla Teater, Pärnu Linnaorkester, Pärnu Kontserdimaja, Ammende Villa.

Festivali peamised sündmused on Klaudia Taevi nimeline noorte ooperilauljate konkurss ning spetsiaalselt festivali jaoks produtseeritud ooperilavastused, paljud neist on valminud rahvusvahelises koostöös Kaunase Riikliku Muusikateatriga (2011, 2013, 2017, 2019, 2021), aga ka Vanemuise teatriga (2015).

Klaudia Taevi nimeline rahvusvaheline noorte ooperilauljate konkurss 

Ajendatuna Pärnu kultuuritegelase Toomas Kuteri ideest mälestada Pärnu vokaalpedagoogi Klaudia Taevi, toimus 1996. aasta mais esimene Klaudia Taevi nimeline konkurss noortele ooperilauljatele. Järgmine konkurss toimus 2001. aastal ja sellest ajast on konkurss toimunud PromFesti raames iga kahe aasta tagant.

Ooperid 

PromFesti raames tuuakse Endla Teatri lavale originaal-ooperilavastus. 2003. aastal lavastas Linnar Priimägi Giuseppe Verdi "Rigoletto", 2005. aastal Mati Unt Anton Rubinsteini "Deemoni", 2007. aastal tõi Marko Matvere lavale Georges Bizet' ooperi "Carmen". 2009. aastal lavastas Mai Murdmaa Jules Massenet' ooperi "Thais" ja 2011. Üllar Saaremäe Giuseppe Verdi "Attila". 2013. aastal lavastas Teet Kask Nikolai Rimski-Korsakovi "Tsaari mõrsja" ja 2015. aastal lavastas Madis Nurms Giuseppe Verdi "Aida". 2017. aasta ooperiprodutsiooni Giuseppe Verdi "Traviata" lavastas Anu Lamp. 2019 toodi lavale Vincenzo Bellini ooper "I Capuleti e i Montecchi" nime all "Romeo või Julia", mille lavastas Katrin Tegova.  PromFesti esimene koomiline ooper - Gioacchino Rossini "Türklane Itaalias" toodi välja 2021. aastal ja lavastas selle Andrus Vaarik.

Muu 

Lisaks konkursile ja ooperite lavastamisele toimuvad erinevad kontserdid ja meistriklassid noortele lauljatele.

Ajalugu

Viited

Välislingid 

Festivali koduleht
Festivali videokanal
Facebooki fännileht

Pärnu üritused
Eesti muusikafestivalid
Klaudia Taev

Klaudia Taev (13. aprill 1906 Saaremaa – 7. juuni 1985 Pärnu) oli eesti lauluõpetaja.

Klaudia Taev sündis õpetaja perekonnas. Huvi laulmise ja muusika vastu tekkis tal juba lapsepõlves. Tallinna Konservatooriumis õppis ta laulmist esimese eesti soost kutselise laulja Aino Tamme käe all, Varvara Malama, Armanda Abbati ja Aleksander Arderi juures. Tema lauljakarjäär jäi lühikeseks. Haiguse tagajärjel kaotas ta hääle ning pühendas oma edasise elu teiste õpetamisele.

II maailmasõja päevil tegutses Taev hääleseadja-lauluõpetajana Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites Jaroslavlis, kus temalt võttis tunde ka Georg Ots. Eestisse naasnuna asus Taev elama Pärnusse. 1944–1950 oli ta Endla operetitrupi vokaalpedagoog ning kuni 1954 ka Pärnu muusikakooli lauluõpetaja. Pärast lauluklassi sulgemist Pärnu muusikakoolis andis ta eratunde ning tegutses kultuurikeskustes, õpetades laulmist solistidele, ansamblitele ja hääleseadjana kooridele. 

Klaudia Taevi õpilaste arvu ei tea keegi, sest tema juures õppisid ka suviti Pärnus puhanud välismaalased ja nende lapsed. Tema õpilased on ka Rein Veidemann, Urve Tauts, Viktor Gurjev, Hans Miilberg, Asta Vihandi, Eve Neem, Silvia Vestmann, Toomas Kuter, Marvi Taggo, Malle Raid, Peeter Kaljumäe ja teised. 

Tema auks korraldatakse Pärnus alates 1996. aastast Klaudia Taevi nimelist rahvusvahelist noorte ooperilauljate konkurssi.

Viited 
 

Eesti muusikapedagoogid
Pärnu Alevi kalmistule maetud
Sündinud 1906
Surnud 1985
Prienai

Prienai () (poola keeles Preny, saksa keeles vanasti Prenn või Prenen) on linn Leedus, Prienai rajooni keskus. Asub merepinnast 75 meetri kõrgusel Nemunase jõe mõlemal kaldal, Kaunasest 39 km lõunas. Suurem osa linnast asub jõe vasakul kaldal, paremal kaldal asub Paprienė mikrorajoon, kus asub ka rajooni keskhaigla. Linna ühendab lähedalasuva Birštonasega asfalteeritud jalgrattatee.

Linnas on raamatukogu, kultuurikeskus ja postkontor. Haridust annavad gümnaasium, progümnaasium ja põhikool, seal asub ka vaimse arengu häiretega lastele mõeldud erikool. Tööstusettevõtetest tähtsaim on aastal 1969 rajatud AB „Sportinė aviacija“, mis oli suurim purilennukeid valmistav ettevõte Nõukogude Liidus. Teine tähtsam ettevõte on AB „Nerka“, mis tegeleb õhusõidukite remondiga. 

Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, Mačiūnai linnamägi, Prienai mõisa hoonetekompleks, aastal 1750 valminud katoliku kirik ja vana paberivabriku hooned.

Ajalugu

Linna piiridesse jääb esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses kasutusel olnud Mačiūnai linnamägi.

Esmakordselt mainitud 1502. aastal. Toona andis suurvürst Aleksander sealse mõisa Mihhail Glinskile. Aastal 1604 rajati Prienaisse esimene kirik. Prienai sai linnaõigused 1609. aastal, toona ehitati asula ka ümber – senise ühe tänava asemel omandas see nüüd nelinurkse põhiplaani. Aastal 1782 elas seal 27 juudi peret, toona oli linnas ka sünagoog.

Aastal 1785 rajas sakslane G. Thierbach linna juurde paberivabriku, mis oli XIX sajandini Leedu suurimaks paberivabrikuks. Aastal 1861 rajati sinna pruulikoda, mis suleti aastal 1941. Vene riigis kandis linn nime Прены. 27. augustil 1941 hukkasid linna vallutanud Saksa väed Prienais ja selle ümbruskonnas 1078 juuti. Aastal 1954 laastas linna tulekahju.

Elanikkond

1923. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prienai elanikest leedulasi 61,5%, juute 29,26%, sakslasi 5,21% poolakaid 3,13%, valgevenelasi 0,09% ja venelasi 0,09%.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prienai elanikest leedulasi 97,62%, venelasi 0,92%, mustlasi 0,3%, ukrainlasi 0,27% ja poolakaid 0,16%.

Sõpruslinnad 

  Lubań, Poola

  Talsi, Läti

Prienai kuulub Douzelage sõpruslinnastusse.

Tuntud elanikke

Aleksander Butler – Rzeczpospolita aegne administraator
Marek Antoni Butler – Rzeczpospolita aadlik
Gotthard Wilhelm von Buttlar – Pärnu linnapea
Michał Butler – Rzeczpospolita aadlik
Maksimilijanas Tareiva – Leedu jurist
Nikadzim Silivanovič – Valgevene kunstnik
Bernard Revel – juudi rabi
Matas Šalčius – Leedu ajakirjanik ja kirjanik
Joseph Gottfarstein – Saksa filosoof
Bljuma Zeigarnik – Nõukogude psühhopatoloog
Antanas Maceina – Leedu filosoof
Jonas Kazlauskas – Leedu keeleteadlane
Justinas Marcinkevičius – Leedu luuletaja (õppis Prienais)
Vytautas Petkevičius – Leedu kirjanik
Vytautas Jurgis Bubnys – Leedu kirjanik
Aldona Klimavičiūtė – Leedu sõudja
Mantė Kvederavičiūtė – Leedu korvpallur
Algirdas Bendaravičius – Leedu sõudja
Sonata Milušauskaitė – Leedu käija

Viited

Välislingid 
 Prienai rajooni kodulehel
 Prienai Poola geograafilises sõnastikus
 Linn portaalis vietoves.Lt

Leedu linnad
Prienai rajoon
Lazdijai

Lazdijai (), poola Łoździeje) on linn Leedus Alytuse maakonnas, Lazdijai rajooni ja Lazdijai valla keskus. Linn asub merepinnast 126 meetri kõrgusel, 7 km kaugusel Poola piirist, kus asub Lazdiaji piiriületuspunkt.

Linn sai oma nime seda läbiva Lazdija oja järgi (Raišupise oja kohalik nimetus). Aastal 1965 registreeriti linnas Leedu kõigi aegade kõige paksem keltsakiht (145 cm).

Lazdijais antakse välja ajalehti Dzūkų žinios, Ryto žvaigždė ja Lazdijų reklama. Haridust annavad gümnaasium ja kaks lasteaed-algkooli. Lazdijais on kultuurimaja, aastal 2000 valminud spordikeskus ja kaks raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on aastal 1895 valminud katoliku kirik ja vanausuliste kirik.

Lazdijai on  Łukówi sõpruslinn.

Ajalugu

Lazdijai mõis rajati aastal 1532. Zygmunt II August eraldas maad alevi rajamiseks aastal 1560, samal aastal valmis ka esimene sealne kirik. Sealset asulat on esimest korda mainitud aastal 1561.

Lazdijai sai linnaõigused 1597. aastal. Aastal 1795 läks linn kolmandal Poola jagamisel Preisimaa koosseisu ja hakkas kandma nime Lasdien. Hiljem hakkas see kuuluma Venemaale, kus selle venekeelne nimekuju oli Лоздзее. Linn põles aastail  1857, 1879, 1886, 1922 ja 1923.

Teise maailmasõja ajal sai Lazdijai lahinguis kannatada nii aastail 1941 kui 1944. 3. novembril 1941 hukkasid saksa okupatsiooniväed Katkiškė külas ligi 1500 Lazdijai ja selle ümbruskonna juuti. Nõukogude võimud küüditasid 186 linna elanikku. Teise maailmasõja ajal tegutsesid linna ümbruskonnas Leedu metsavennad.

Elanikkond

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lazdijai elanikest leedulasi 96,13%, venelasi 2,36% ja poolakaid 0,37%.

Tuntud elanikke
Joseph Achron – USA helilooja
Avraham Tory – juudi kirjanik
Motiejus Gustaitis - Leedu luuletaja
Salomėja Nėris – Leedu luuletaja
Valdas Vasiliauskas – Leedu ajakirjanik ja poliitik
Arūnas Valinskas – Leedu teletäht ja poliitik
Marijonas Mikutavičius – Leedu laulja
Gytis Andrulionis – Leedu  jurist ja poliitik
Valentina Karatajūtė-Talimaa - Leedu paleontoloog

Viited

Välislingid 

Linn portaalis vietoves.Lt
Linn Poola geograafilises sõnastikus

Leedu linnad
Neuss

Neuss on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Asub Reini ääres Düsseldorfi vastaskaldal.

Sõpruslinnad

Viited

Välislingid 

Neussi koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad
Vana-Rooma asulad
Albert Streckeisen

Albert Ludwig Streckeisen (8. november 1901 Basel – 29. september 1998 Bern) oli Šveitsi geoloog.

Albert Streckeisen on kõige tuntum kui Rahvusvahelise Geoloogiaühingu tardkivimite klassifikatsiooni väljatöötanud komisjoni pikaaegne esimees.

Streckeisen õppis geoloogiat, mineraloogiat ja petroloogiat Baselis, Zürichis ning Bernis. Ta on töötanud professorina Bukarestis ning Bernis. Geoloogias oli tema kitsamaks erialaks petroloogia.

1958. aastal asus Streckeisen täiendama ja revideerima Paul Niggli raamatut "Tabellen zur Petrographie und zum Gesteinsbestimmen". Streckeisen leidis, et raamatus esitatud tardkivimite klassifikatsioon vajaks hoolikat revideerimist. Samas ei olnud raamatus esitatud klassifikatsioon sugugi ainus selleks ajaks väljapakutu. Kokku oli klassifikatsioone kaksteist. Streckeisen otsustas, et pole mõtet välja mõelda kolmeteistkümnendat, vaid keskenduda tuleks olemasolevate klassifikatsioonide analüüsimisele.

1964. aastal avaldas Streckeisen ülevaateartikli, milles käsitles tardkivimite senise klassifitseerimisega seotud probleeme. Artikkel pälvis palju tähelepanu, mistõttu otsustati, et küsimusega tuleb hakata tõsisemalt tegelema. Selleks loodi Rahvusvahelise Geoloogiaühingu juurde komisjon nimega The Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks. Komisjon alustas tööd aastal 1970 ning esimeseks esimeheks sai Albert Streckeisen. Komisjoni töö tulemusena valminud tardkivimite klassifikatsiooni nimetatakse sageli Streckeiseni klassifikatsiooniks. Tänapäeval on see ülemaailmselt aktsepteeritud viis tardkivimite klassifitseerimiseks ning nimetamiseks.

Viited

Geoloogid
Šveitsi teadlased
Sündinud 1901
Surnud 1998
Ivan Kramskoi

Ivan Nikolajevitš Kramskoi (8. juuni (vkj. 27. mai) 1837 Ostrogožsk – 5. aprill (vkj. 24. märts) 1887 Peterburi) oli vene maalikunstnik ja kunstikriitik. 

Kramskoi pärines väikekodanluse hulgast. Aastatel 1857–1863 õppis ta Peterburi Kunstide Akadeemias. Ta oli üks akadeemia 14 lõpetajast, kes lahkus akadeemiast lõputööd tegemata, sest neil ei lubatud traditsioonilise mütoloogilise stseeni asemel maalida vabalt valitud teemal.

Kramskoid mõjutasid teistest kunstnikest tugevamini demokraatlikud ja revolutsioonilised ideed. Ta oli peredvižnikute ühingu üks asutajaid ja ideolooge. Tema kunstikriitika oli samuti mõjukas. Tema tööde demokraatlik suunitlus, põhjalikud kriitilised arutlused kunstist ja kunsti iseärasuste objektiivsete hindamiskriteeriumide lakkamatud uuringud arendasid kunsti ja rahva suhtumist kunstisse.

Talle on iseloomulik teoste lihtne ülesehitus, selged jooned ja psühholoogiline sügavus.

Kramskoi maalis hulgaliselt tuntud inimesi, teiste seas Lev Tolstoid (1873), Ivan Šiškinit (1873), Pavel Tretjakovi (1876), Mihhail Saltõkov-Štšedrini (1879) ja Otto Wilhelm von Struvet (1886). Kogu tema loomingu paremik, sealhulgas kõik nimetatud maalid, asuvad praegu Tretjakovi galeriis.

Kunstnik suri 49-aastaselt doktor Rauchfussi portreed maalides. Korraga kummardus ta ette ja kukkus. Doktor püüdis osutada talle esmaabi, kuid oli juba hilja.

Galerii

Välislingid 

Ivan Kramskoi pildid ja elulugu (inglise keeles)
 Ivan Kramskoi pildid ja elulugu (vene keeles)
 Ivan Kramskoi pildid ja elulugu (vene keeles)
 Ivan Kramskoi looming (vene keeles)

Venemaa maalikunstnikud
Kunstikriitikud
Sündinud 1837
Surnud 1887
Pavel Tretjakov

Pavel Mihhailovitš Tretjakov (vene Павел Михайлович Третьяков; 27. detsember 1832 Moskva – 16. detsember 1898) oli vene kaupmees, metseen ja kunstikoguja, Tretjakovi galerii asutaja.

Pavel Tretjakov sündis Moskvas kaupmehe peres. Isa kõrval alustas varakult müügitööd.

Pavel Tretjakov osutas materiaalset abi peredvižnikutele, ostes nende näituste paremad tööd oma galeriile. Galerii kinkis ta Moskva linnale 1892. aastal.

Ta suri 16. detsembril 1898 Moskvas. Esialgu maeti Tretjakov Daniili kloostri kalmistule, aastal 1948 maeti ta ümber Moskva Novodevitšje kalmistule.

Venemaa keisririigi inimesed
Kunstikogujad
Sündinud 1832
Surnud 1898
Judah P. Benjamin

Judah Philip Benjamin (6. august 1811 – 6. mai 1884) oli USA ja Suurbritannia poliitik.

Ta oli teine juudist Ameerika Ühendriikide senaator ja esimene Põhja-Ameerika riigi (Ameerika Riikide Konföderatsiooni) valitsuse juudist liige.

Ta oli ainus Konföderatsiooni valitsuse liige, kes suutis vältida vangistamist ja maalt põgeneda.

Ameerika Ühendriikide poliitikud
Ameerika Riikide Konföderatsiooni poliitikud
Sündinud 1811
Surnud 1884
Ameerika Ühendriikide senaatorid
Lauri Relander

Lauri Kristian Relander VR III/1 (31. mai 1883 – 9. veebruar 1942) oli Soome president aastail 1925–1931.

1925. aastal külastas Lauri Relander Eestit. Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Tunnustus
Vabadusristi III liigi 1. järk, 1925
Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1930

Välislingid 
Soome presidendi külaskäik ja hiilgav vastuvõtt Eestis (film)

Soome presidendid
Vabadusristi III liigi 1. järgu kavalerid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1883
Surnud 1942
Algirdas Brazauskas

Algirdas Mykolas Brazauskas (22. september 1932 Rokiškis – 26. juuni 2010 Vilnius) oli Leedu poliitik, kes aastatel 1993–1998 oli Leedu president ja 2001–2006 Leedu peaminister.

Nõukogude perioodil töötas Brazauskas juhtivatel kohtadel Leedu Kommunistlikus Parteis, olles 1977–1987 partei keskkomitee sekretär ja 1988–1990 partei keskkomitee esimene sekretär.

1990 asutas ta rahvuslikult meelestatud Leedu Kommunistliku Partei liikmete baasil Leedu Demokraatliku Tööpartei ja sai selle esimeseks juhiks. Partei ühinedes Leedu Sotsiaaldemokraatliku Parteiga 27. jaanuaril 2001 valiti ta ka uue erakonna juhiks.

25. novembril 1992 sai Brazauskasest presidendi kohusetäitja ja 25. veebruaril 1993 vannutati ta presidendi ametisse. 1998. aastal ei osalenud ta uutel presidendivalimistel ja andis 25. veebruaril 1998 ameti üle Valdas Adamkusele.

Brazauskas põdes peaministrina töötamise ajast lümfogranulomatoosi. Ta suri 77-aastasena vähki oma kodus. Brazauskas maeti Vilniuse Antakalnise kalmistule.

Tunnustus
1997 Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk
2004 Valgetähe I klassi teenetemärk

Viited

Leedu peaministrid
Leedu presidendid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1932
Surnud 2010
Saare vald

Saare vald oli vald Jõgeva maakonnas.

Naabervallad olid Pala, Kasepää, Torma, Palamuse ja Tabivere vald.

Saare viimane vallavanem oli Hannes Soosaar.

Ajalugu
Vald moodustati 1992. aasta 10. septembril.

2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustati Avinurme valla, Kasepää valla, Lohusuu valla, Mustvee linna ja Saare valla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Jõgeva maakonnas asuv Mustvee vald.

Asulad

Külad
Saare vallas oli 22 küla (sulgudes elanike arv 2007): Halliku (54), Jaama (70), Kallivere (27), Kiisli (33), Koseveski (46), Kääpa (206), Levala (32), Maardla (37), Nautrasi (20), Odivere (82), Pedassaare (15), Putu (52), Pällu (63), Ruskavere (59), Saarjärve (33), Sirguvere (48), Tarakvere (15), Tuulavere (20), Vanassaare (46), Vassevere (45), Veia (47), Voore (341).

Viited

Eesti endised vallad
Oasis

Oasis on Inglismaa rokkansambel, mis asutati aastal 1991 Manchesteris. Bändi tuumiku moodustavad vennad Liam ja Noel Gallagher. Oasis on Britpopi liikumise tuntuim esindaja.

Liikmed
Liam Gallagher: vokaal
Noel Gallagher: kitarr
Gem Archer: kitarr
Andy Bell: basskitarr
Chris Sharrock: trummid

Endised liikmed
Alan White: trummid
Paul Arthurs: kitarr
Paul McGuigan: basskitarr
Tony McCarroll: trummid

Diskograafia

Albumid
Definitely Maybe (1994) nr 1 UK, nr 1 IRL, nr 58 US (maailmas müüdud 7,5 miljonit eksemplari)
(What's the Story) Morning Glory? (1995) nr 1 UK, nr 1 IRL, nr 1 SWI, nr 3 AUT, nr 4 US (20 miljonit)
Be Here Now (1997) nr 1 UK, nr 2 US, nr 1 FRA, nr 1 CAN, nr 1 AUS, nr 1 JPN, nr 2 GER, nr 1 IRL (8 miljonit)
Standing on the Shoulder of Giants (2000) nr 1 UK, nr 24 US (3 miljonit)
Heathen Chemistry (2002) nr 1 UK, nr 1 SWI, nr 23 US (4 miljonit)
Don't Believe the Truth (2005) nr 1 UK, nr 12 US (2,5 miljonit)
Dig Out Your Soul (2008) nr 1 UK, nr 5 US

Kogumikud
The Masterplan (1998) nr 2 UK, nr 51 US, nr 1 IRL Märkus: B-poolte kogumik (2 miljonit)
Stop the Clocks (2006)

Singlid
Supersonic (18/4/1994) UK nr 31
Shakermaker (27/6/1994) UK nr 11
Live Forever (15/8/1994) UK nr 10
Cigarettes & Alcohol (17/10/1994) UK nr 7
Whatever (26/12/1994) UK nr 3
Some Might Say (1/5/1995) UK nr 1
Roll With It (21/8/1995) UK nr 2
Wonderwall (6/11/1995) UK nr 2 US nr 8
Don't Look Back In Anger (26/2/1996) UK nr 1
D'You Know What I Mean? (12/7/1997) UK nr 1
Stand By Me (29/9/1997) UK nr 2
All Around The World (19/1/98) UK nr 1
Go Let It Out (12/2/2000) UK nr 1
Who Feels Love? (24/4/2000) UK nr 4
Sunday Morning Call (10/7/2000) UK nr 4
The Hindu Times (22/4/2002) UK nr 1
Stop Crying Your Heart Out (24/6/2002) UK nr 2
Little By Little / She Is Love (30/9/2002) UK nr 2
"Songbird" (10/2/2003) UK nr 3
"Lyla" (16/5/2005) UK nr 1
The Importance Of Being Idle (22/8/2005) UK nr 1
Let There Be Love (28/11/2005) UK nr 2
Lord Don't Slow Me Down (21/10/2007) UK nr 10
The Shock of the Lightning (29/09/2008) UK nr 3
I'm Outta Time (01/12/2008) UK nr 12

Välislingid
 Ametlik koduleht
Oasis Live

Suurbritannia ansamblid
Rock-ansamblid
Suzdal

Suzdal (vene Суздаль) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Suzdali rajooni keskus. Asub 30 km Vladimirist põhjas Kamenka jõe kaldal.

Suzdali on mainitud esmakordselt 1024. aastal. 12. sajandi alguses oli Rostovi-Suzdali vürstiriigi pealinn. 13. sajandi keskel oli iseseisva Suzdali vürstiriigi keskus. 1392. aastal liideti Moskva Suurvürstiriigiga ja kaotas oma tähtsuse poliitilise keskusena. 1778. aastal sai linnaõigused.

Suzdal on üks Kuldse Ringi linnadest. Seal asub palju kirikuid ja kloostreid, millest vanimad pärinevad 13. sajandist. 1992. aastast kuuluvad Suzdali kirikud ja kloostrid UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Vaata ka
Suzdali kreml
Suzdali Jumalaema Sündimise katedraal

Viited

Välislingid 

http://www.gorodsuzdal.ru/
 http://suzdal.org/ 
 http://www.suzdal.ru/
 http://www.zolotoe-koltso.ru/suzdal/
 http://suzdal.org.ru/
 Suzdal fotod

Vladimiri oblasti linnad
Vladimiri-Suzdali vürstiriik
Podgorica

Podgorica on Montenegro pealinn ja Podgorica valla halduskeskus. Ta asub Ribnica ja Morača jõe ühinemiskohas.

Ajalugu
Podgoricat on mainitud esmakordselt 1326. Podgorica asus strateegiliselt tähtsas liiklussõlmes ja on seda siiamaale. Näiteks ainus Albaaniat välismaailmaga ühendav raudtee kulgeb just läbi Podgorica.

1474–1878 oli Podgorica Ottomani impeeriumi valduses. Türklased muutsid Podgorica kindluseks, ümberkaudsete slaavi hõimude vastupanu mahasurumise keskuseks. Sel ajal ei suudetud kordagi kindlust vallutada.

1878. aasta Berliini kongressi otsusega läks Podgorica Montenegro koosseisu. Linn hakkas kiiresti arenema, eeskätt kaubanduskeskusena. 1904 asutati esimene pank: Zeta säästupank, millest kasvas välja Podgorica pank.

1918. aastast kuulus Podgorica Jugoslaaviasse. Maailmasõdadevahelisel ajal elas linnas 13 tuhat inimest. Teise maailmasõja ajal pommitati linna üle 70 korra, hävitati suur osa linnast ja hukkus üle 4100 inimese. Linn vabastati 19. detsembril 1944.

1946. aastal sai Montenegro pealinnaks. 13. juulist 1946 2. aprillini 1992 oli linna nimi Titograd (Josip Broz Tito järgi).

Majandus
Podgorica on Montenegro suurim tööstuskeskus. Seal on alumiiniumi-, tubaka- ja tekstiilitööstusettevõtteid. Linnas asub ka Montenegro Väärtpaberibörs.

Vaatamisväärsusi
Püha Jüri kirik (10. sajand)
kellatorn
vana sild
tsitadell
mošeed
Millenniumisild

Vaata ka
Podgorica lennujaam

Välislingid
Podgorica koduleht

 
Montenegro linnad
Pealinnad
Läänemaailm

Läänemaailm või teisisõnu õhtumaad ehk oktsident on maailma (kultuuri) osa, mis hõlmab tänapäeval Lääne-Euroopat, Ameerikat, Austraaliat, Uus-Meremaad, ja muid seotud piirkondi.

Definitsioon
Mõistete 'Lääs', 'läänemaailm', 'läänemaad', 'lääneriigid', 'lääne kultuur', 'õhtumaad' kasutamine sõltub suuresti kontekstist. Enamasti on need kasutusel vastandamiseks läänelikkust ida- ja lõunaslaavi, aasia või islami rahvastele ja kultuuridele. 20. sajandil vastandus läänelikule elulaadile Nõukogude Liit ja teised sotsialistlikud maad.

Siiski võidakse erinevates käsitlustes läänemaailma defineerida mitmeti.

Kultuuriajalugu

Üldiselt loetakse läänemaailma alguseks Lääne-Rooma keisririigi poolt vastu võetud kristluse levima hakkamist Euroopas. Keskajal sai läänemaailm suuri mõjutusi araabia kultuurist. Renessansist alates hakati lääne kultuuri allikaid nägema antiikkultuuris. Maadeavastuste ja koloniseerimise käigus laienes läänemaailm kui kultuuriruum kõigile mandritele.

Lääne samasus

Tänapäeval iseloomustab läänemaailma ühiste kultuuriliste, ajalooliste, poliitiliste jm väärtuste (sh. usuvabadus) hindamine. Läänemaailmas kõneldavad keeled kasutavad  relatiivselt ladina kirjasüsteemi.

Vaata ka

Uus Maailm
Levant ja Idamaad
Vana Maailm

Kultuur maailmajaoti
Kultuurigeograafia
Dalasi

Dalasi on Gambia rahaühik.

Dalasi jaguneb sajaks bututiks. Dalasi võeti kasutusele 1971. aastal, mil see vahetas välja naela suhtega 1 nael = 5 dalasit; 1 dalasi = 4 šillingit. Esimesed mündid olid 1, 5, 10, 25 ja 50 bututit, mis tulid välja aastail 1971, 1984 ning 1998. 1-dalasiline münt läks tootmisse aastal 1987.

Praegu käibelolevate rahatähtede kujundus pärineb aastast 1996.

Välislingid 

Gambia Keskpank

Gambia
Rahaühikud
Malta keel

Malta keel on afroaasia keelkonna semiidi rühma kuuluv keel.

Keelesugulus
Malta keel pärineb ühest Magrebi araabia keele murdest ja on araabia keele lähedane sugulane. 

Malta keel on üsna sarnane Tuneesia linnades kõneldava araabia kõnekeelega (fonoloogia ja süntaks on siiski teistsugused). Araabia keelest kaugendavad malta keelt arvukad laenud itaalia (sitsiilia) ja inglise keelest. Üksikud sõnad (sealhulgas Malta ja Gozo nimi, arvatakse olevat araabiaeelset (foiniikia-puunia) päritolu. Põhistruktuur, eriti morfoloogia, on semiidipärane.

Kõnelejad
Kõnelejate arv on umbes 372 000.

Staatus
Malta keel on üks Malta ametikeeltest ning üks Euroopa Liidu ametlikest keeltest. 

Ta sai Malta ametlikuks keeleks aastal 1936 koos inglise keelega. Enne seda oli Malta ametlik keel itaalia keel. 

See on ainus semiidi keel, mis on kasutusel Euroopas.

Kiri
Malta keel on ainus semiidi keel, mida kirjutatakse ladina kirjas.  

Malta tähestik:

A,a; B,b; Ċ,ċ; D,d; E,e; F,f; Ġ,ġ; G,g; GĦ,għ; H,h; Ħ,ħ; I,i; IE,ie; J,j; K,k; L,l; M,m; N,n; O,o; P,p; Q,q; R,r; S,s; T,t; U,u; V,v; W,w; X,x; Ż,ż; Z,z.

Ajalugu
Pärast Malta vallutamist ja uusasustamist araablaste poolt alates 870. aastast kujunes Maltal välja omaette kohalik araabia kõnekeel. Elanikkonna ristiusustamise ning katoliiklikku kultuuriruumi ületuleku tõttu kadus see keel araabia kirjakeele mõjuväljast ning sattus Euroopa keelte mõju alla.

Välislingid

Semi keeled
Keel
Mineralnõje Vodõ

Mineralnõje Vodõ (vene 'mineraalveed') on linn Venemaal Stavropoli krais. Asub Kuma jõe ääres Kaljuaheliku põhjanõlval.

Linn on asutatud 1878. aastal. 1898. aastani oli asula nimi Sultanovski ja 1922. aastani Illarionovski. Linnaõigused sai 1920. aastal.

Mineralnõje Vodõ on tuntud kuurortlinn.

Linnas asub suur lennujaam ja lennukiremonditehas.

Mineralnõje Vodõ on raudteede sõlmpunkt.

Stavropoli krai linnad
Uusnorra keel

Uusnorra keel ehk nynorsk on norra keele teine ametlik kirjakeel bokmål'i kõrval. Uusnorra keelt kasutab kirjakeelena üle 10% norra keele kõnelejaid.

Nynorsk on valdav läänes ja Lõuna-Norra keskosa mägialadel. 25% riigiringhäälingust kasutab nynorsk'i. Aladel, kus enamik elanikke kasutab nynorsk'i, on see koolides õppekeeleks. 

Uusnorra kirjakeele loojaks oli Ivar Aasen. 1842–1847 käis ta läbi kogu Norra ja uuris murdeid, eriti Vestlandis ja Østlandi sisemaal, sest need murded olid taani keelest kõige vähem mõjutatud. Linnade keelt ta vältis, sest pidas seda taani keele poolt liiga rikutuks. Oma uuringute alusel lõi ta standardiseeritud uusnorra kirjakeele alused esitades need teostes "Det norske Folkesprogs Grammatik" (Norra rahvakeele grammatika; 1848; ümbertöötatud trükk 1864 pealkirjaga "Norsk grammatik" (Norra keele grammatika)) ja "Ordbog over det norske Folkesprog" (Sõnaraamat norra rahvakeele kohta; 1850). Sõnaraamatus oli üle 25 000 sõna ja ajaloolane Peter Andreas Munch nimetas seda rahvuslikuks meistriteoseks. 1871–1873 ilmus sõnaraamatu parandatud ja täiendatud trükk pealkirjaga "Norsk ordbog med dansk forklaring" (Norra keele sõnaraamat taanikeelse selgitusega).

Kuigi Ivar Aasen jäi autoriteediks, oli ka teistel varastel uusnorra keele arendajatel nagu Aasmund Olavson Vinje, Arne Garborg ja Olaus Fjørtoft oma keelevariant. 1901. aastal kinnitatud esimene ametlik ortograafia vastas suurel määral Aaseni ortograafiale. Viimased õigekirjamuudatused toimusid 1938. ja 1959. aastal. Reformide tulemusena on uusnorra keele sõnadel ja muuteparadigmades palju paralleelvorme.

Keele valikuga kaasnevad peened poliitilised nüansid ja konnotatsioonid. Nynorsk'i seostatakse maaeluga ja tervemõistusliku skepsisega linnaelu liialduste, peenutsemiste ja hierarhiate vastu. Nynorsk on ikka veel jäänud vastukultuuriks.   

Uusnorra keel saavutas suurima leviku pärast 1938. aasta reformi. 1943. aastal õppis umbes kolmandik kooliõpilastest uusnorra keeles. 1950ndatel hakkas see kahanema ning stabiliseerus 1970ndatel umbes 15% juures. 1. oktoobril 2008 oli 13,4 % kooliõpilastest esimeseks keeleks uusnorra keel.

Uusnorra keel on levinud peamiselt Møre og Romsdali, Sogn og Fjordane, Hordalandi ja Rogalandi maakonnas. 2007. aastal oli asjaajamiskeeleks 27% Norra valdadest uusnorra keel, 37% bokmål ja 36% valdadest olid neutraalsed.

Landsmål'is (praegu nimetatakse nynorsk'iks) kirjutanud kirjanikest on tähtsamad Olav Duun, Kristofer Uppdal ja Tarjei Vesaas.

Norra keel
Pretoria

Pretoria (ka Tshwane) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Gautengi provintsis. Pretoria on LAV-i üks kolmest pealinnast. Seal asub riigi täidesaatev võim.

Pretoria asub mägedevahelises viljakas orus.

Kesklinnast edela pool asub 1949.aastal valminud Voortrekkeri monument.

Linn asutati 1855. aastal. 1931. aastal sai linnaõigused. Kui Lõuna-Aafrika 1961. aastal vabariigiks kuulutati, sai Pretoriast pealinn.

2000. aastal liideti linn koos ümbritseva 13 asulaga üheks omavalitsuseks Tshwane linnaringkonnaks (City of Tshwane Metropolitan Municipality). Pretoria linna territooriumil elab 1 086 000 inimest, kogu omavalitsuses 1 884 000 inimest.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pretoria elanikest valgeid 52,45%, mustanahalisi 41,95%, värvilisi 2,50%, India või Aasia päritolu inimesi 1,93% ja teisi 1,17%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 47,67% elanikest ja inglise keelt 16,38%.

Nimi
Pretoria on nimetatud buuri kolonisti Andries Pretoriuse järgi.
7. märtsil 2005 otsustas linnavolikogu muuta linna ametliku nime Tshwaneks. Kuigi Geograafiliste Nimede Komisjon nimevahetuse heaks kiitis, on selle otsuse jõustumine elanike protestide tõttu edasi lükatud kuni Pretoria ülemkohtu otsuseni. Lõplikku otsust on oodata 2007. aastal.

Viited

Välislingid
Tshwane koduleht

Gautengi provintsi linnad
Pealinnad
Nikotiin

Nikotiin on alkaloid, mis on leitav maavitsaliste (Solanaceae) sugukonna taimedest. Eriti tubakast, vähemal määral tomatist, kartulist, baklažaanist ja paprikast. Nikotiini alkaloidid on leitavad ka kokapõõsa lehtedest. Nikotiini leidub 0,3–5% tubakataime kaalust, kus selle biosüntees toimub juurtes ning see koguneb lehtedesse.

Nikotiini ülesanded taimes pole seni veel päris selged; arvatakse, et ta toimib signaalmolekulina, teatava antagonistina, loomade poolt ärasöömise kaitseks.

Nikotiin on potentne närvimürk, mistõttu on sünteetilist nikotiini lisatud mitmele putukamürgile.

Valem: C10H14N2

Nomeklatuurnimetus: (S)-3-(1-Metüül-2-pürroli-dinüül)püridiin.

Toime bioloogilistes organismides

Inimestel 
Vähemates kogustes on nikotiin stimulant ning on üheks peamiseks harjumustekke põhjuseks tubaka suitsetamisel. Nikotiinil on mõned kantserogeensed efektid, piirates keha võimalust hävitada vähirakke. Sellegipoolest arvatakse, et nikotiin ei tekita vähki tervetes rakkudes.

Nikotiin stimuleerib atsetüülkoliini, glutamaadi ja dopamiini vabanemist ning mõjutab ka serotoniini, noradrenaliini ja opiaatide teket.

Nikotiini toimel suurenevad tunnetuslikud võimed ja kõrgeneb tähelepanu.

Arvatakse, et suu kaudu suitsumahvidena sisse tõmmatud nikotiin mõjutab inimese kõiki elundeid. Imendudes tubakasuitsuga kopsude kaudu verre, jõuab nikotiin ajju seitsme sekundiga pärast esimest suitsumahvi.

Nikotiin alandab nahatemperatuuri ja aeglustab vereringet jäsemetes. Nikotiin võib suurtes annustes ja kroonilisel tarvitamisel vastuvõtlikel inimestel sõltuvushäiret tekitada, mis kujuneb märkamatult ning on suureks takistuseks hiljem suitsetamisest loobumisel.

Nikotiinimürgistus 

Nikotiinimürgistus, mis võib saabuda puhta nikotiini tarbimise korral, võib inimesel teadvusekaotust ja isegi surma põhjustada, täiskasvanule surmavaks nikotiiniannuseks on 0,5–1 mg/kg kohta (erinevate allikate alusel 40–80 mg) ja lastel 10 mg.

Surma võib, olenevalt tarbijast, põhjustada 30 g tubaka suukaudne manustamine, 2–4 tilga puhta nikotiini ja 15–20 g tubaka vesitõmmise joomine.

Nikotiiniteraapia

Läbi viidud inimkatse (in vivo) käigus avaldas transdermaalne nikotiiniplaaster IL-10 sünteesile non-adherent mononuclear cells (NAC) poolt pärssivat toimet, kuid haavandilise koliidiga patsientidel võib leevendada haigusega seotud sümptomite avaldumist.

Vaata ka
neonikotinoid
nikotiin-atsetüülkoliini retseptorid

Viited

Välislingid

Oonagh Dowling, Burton Rochelson, Kathleen Way, Yousef Al-Abed, ja Christine N Metz, Mol Med., november-detsember 2007; 13(11-12): 576–583., doi: 10.2119/2007-00067.Dowling, PMCID: PMC1978252, veebiversioon (18.09.2014)(inglise keeles)
Terviseinfo,"Tubakasuits ja selle toime"

Narkoloogia
Alkaloidid
Dimetüültrüptamiin

Dimetüültrüptamiin (C12H16N2)
ehk DMT ehk  N,N-DMT trüptamiini perekonda kuuluv orgaaniline aine. DMT-d leidub looduslikult paljudes taimedes, aga ka loomades ja inimese mitmetes rakkudes. Spetsiaalselt valmistatuna ja manustatuna omab see väga tugevat psühhedeelset (hallutsinatsioonid) toimet.

DMT on trüptamiini derivaat, millel on amiini lämmastiku aatomi juures kaks täiendavat metüülrühma ja mis loomulikul teel tekib ensüümi EC 2.1.1.49 (-methyltransferase) normaalse metabolismi käigus. DMT on funktsionaalselt sarnane peaajus toimiva neurotransmitteri serotoniini ja hormooni melatoniini, ka seentes leiduvate psilotsiini ja psilotsübiiniga.

Nomenklatuur
IUPAC nimetus – 2-(1H-indol-3-yl)-N,N-dimethylethanamine

Ajaloolist 
DMT-d sünteesis esimesena Kanada keemik Richard Manske 1931. Loodusliku DMT eraldas esimesena 1946 Brasiilia botaanik ja keemik Gonçalves de Lima mimoosi Mimosa hostilis juurtest ja nimetas selle nigeriiniks.

Aine säilitamine 
DMT-d säilitatakse ja käideldakse fomaarhappe soola ehk fomaraadina, sest teised dimetüültrüptamiinhappe soolad on üldiselt väga hügroskoopsed ja kristalliseeruvad kergesti. DMT lahus laguneb suhteliselt kiiresti ja sellepärast tuleb DMT lahust hoida külmikus kaitstuna õhu, soojuse ja valguse eest.

Kasutamine

Ayahuasca

Suukaudselt 
DMT-d kasutatakse suukaudselt koos monoamiini oksüdaasi inhibiitoritega (MAOIga), kuna vastasel juhul metaboliseerib organism DMT ilma märkimisväärse hallutsinogeense mõjuta. Seda segu kutsutakse ayahuasca joogiks. DMT-d toodab väikeses koguses pidevalt ka inimese peaaju.

Suitsetatuna
Suitsetamisel kestab joove 6-20 minutit. Ayahuasca joogina kestab joove kuni 8 tundi. Slängis nimetatakse DMT-d ka Dmitriks.

Mõjud

Positiivsed
 lühiajaline
 väga sügav kogemus
 intensiivsed hallutsinatsioonid ja "kaleidoskoobi"-laadsed mustrid
 tugev sensatsiooni tunne
 elu muutev spirituaalne kogemus

Neutraalsed
 ajataju muutus
 kuulmishallutsinatsioonid
 värvimuutus (näiteks kogu maailm paistab roheline, sinine ja kollane)

Negatiivsed
 väga intensiivne
 suitsetades kahjustab kopse
 ebamugavus kõhus, oksendamine
 raskus integreerida kogemusi maailmapilti
 võib tekitada kõikehõlmavat hirmu
 kiire algus ja suur intensiivsus võivad põhjustada ootamatuid olukordi
 tarbimisjärgne lühiajaline psühhoos

Vaata ka 
ayahuasca
käbikeha

Välislingid
Erowid DMT Vault  (inglise keeles)
Jan Dirk Blom, A Dictionary of Hallucinations, 2010, Springer Science, ISBN 978 1 4419 1222 0, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 27.11.2013) (inglise keeles)

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Dimethyltryptamine seisuga 27.11.2013.

Narkootilised ained
Areenid
New Age
Skype

Skype [skaip] on IP-kõnedel (VoIP) põhinev internetitelefoni P2P-võrgustik, mille koodi autorid on Jaan Tallinn, Ahti Heinla ja Priit Kasesalu .

Ajalugu 

Ettevõtte rajasid rootslane Niklas Zennström ja taanlane Janus Friis 2003. aastal. Kaks aastat hiljem müüsid nad ettevõtte 2,6 miljardi dollari eest internetioksjonifirmale eBay. Zennströmil ja Friisil oli 14 protsenti Skype'i aktsiaid. 10. mail 2011 kinnitas Microsoft, et ostab Skype'i 8,5 miljardi dollari eest.

Ärinimi 

Eestlastel oli algul ettevõtte ärinimi Osaühing Lewis Group, mis asutati 20. juulil 2004. Nüüd on ärinimeks Skype Technologies OÜ. Alates 4. septembrist 2013 sai ettevõtte tegevjuhiks Tiit Paananeni asemel Andrus Järg.

Nüüdne Skype 
Skype'i peakorter asub Luksemburgis, kontorid on Londonis, Tallinnas, Tartus, Prahas ja San Joses.

Skype'i kasutajad saavad omavahel rakenduse kaudu tasuta rääkida. Skype'i klientidevahelised ühendused on krüpteeritud.

Skype'il on ka tasuline teenus, mis võimaldab kasutajatel helistada tavatelefonidele (SkypeOut) ning võtta vastu kõnesid tavatelefonidelt (SkypeIn) ja kõneposti. Samuti saab saata SMS-e ning pidada videokõnesid. 

Alates 2014. aasta lõpust töötas Skype välja ka rakendusevälist tavakõne/videokõne võimalust (vt www.skype.ee).

Mõned tootjad on valmistanud ka Skype'i telefone, millega saab Skype'i kasutajatega suhelda WiFi levialas.

Ärikasutus

Ärikasutuseks oli loodud Skype for Business, mis asendati hiljem Microsoft Teamsiga.

Privaatsuskahtlustus 
Endine CIA töötaja Edward Snowden on avalikustanud, et Skype'i kõned muutusid USA luureagentuuridele jälgitavaks pärast seda, kui Skype liitus NSA ülisalajase nuhkimisprogrammiga PRISM 2011. aasta veebruaris.

2012. aasta juulis suunas Skype oma kasutajaid tegema "vältimatu" versiooniuuenduse. Selle "uuendusega" sai NSA ligipääsu ka videokõnedele.

Uudiskeelend 
Skype'i kasutamist võib eesti keeles väljendada mugandtegusõnaga "skaipima", mis 2013. aastast kuulub kirjakeelse sõnana "Eesti õigekeelsussõnaraamatusse" (ÕS).

Vaata ka
Skype'i auhind
P2P-võrgustik
Teams

Viited

Välislingid
 Skype'i koduleht
 "Skype downtime today" 22. detsember 2010
 "Skype'i kasutamine on üle maailma häiritud" Arvutimaailm, 22. detsember 2010
 Skype10: pöörane rikastumine, kadunud miljonid, ränk töö, rajud peod, Eesti Ekspress, 25. juuli 2013
 ÕS 2013 e-keelenõu veebilehel
 Toivo Tänavsoo "Skype'i loonud miljardär Zennström: "Olime mitu korda Skype’iga surmasuus."" Eesti Ekspress, 5. aprill 2017

Priivara
Kiirsuhtluse kliendid
Microsofti tarkvara
Ólafur Ragnar Grímsson

Ólafur Ragnar Grímsson (sündinud 14. mail 1943 Ísafjörðuris) on Islandi poliitik, kes oli aastatel 1996–2016 Islandi president. Ta valiti ametisse tagasi aastatel 2000, 2004 ja 2008. 

Aastatel 1962–1970 õppis ta majandusteadust ja politoloogiat Manchesteri ülikoolis. 1970 sai ta esimeseks islandlasest politoloogiadoktoriks. Ta oli politoloogia õppejõud ja alates 1973 professor Islandi ülikoolis, ülikooli esimene politoloogiaprofessor.

Ta astus  liikmeks. See oli vasakpoolne, peaaegu kommunistlik erakond, ehkki ei kuulunud Kommunistlikku Internatsionaali.  esindajana valiti ta Reykjavíkist Althingi, mille liige oli ta1978–1983, sealjuures  parlamendifraktsiooni esimees 1980–1983. 1983–1985 oli ta ajalehe Þjóðviljinn toimetaja. 1987–1995 oli ta  juht. Sel ajal oli ta rahandusminister 1988–1991 ja Althingi Reykjanesist valitud liige 1991–1996.

1996. aastal valiti Ólafur Islandi presidendiks. Ta sai 4 kandidaadi seast 41,4% hääli. Islandi president sümboliseerib rahvuse ühtsust, aga tema ülesanded on peamiselt tseremoniaalsed ja ta vastutab valitsuse tegude eest vähe. Ta valiti tagasi 2000., 2004. ja 2008. aastal. Sealjuures tema populaarsus järjest suurenes: 2004. aastal kogus ta juba 86% valijate häältest ja 2008. aastal ei seadnud keegi end tema vastu kandidaadiks üles, nii et ta sai presidendiks ilma valimisteta.

1974 abiellus ta Guðrún Katrín Þorbergsdóttiriga, kes järgmisel aastal sünnitas kaksikud tütred. Guðrún Katrín oli Islandil väga populaarne ja tema karismat on tihti nimetatud üheks põhjustest, miks tema abikaasa presidendiks valiti. Tema surm leukeemiasse 1998. aastal oli šokk niihästi perele kui kogu Islandi rahvale.

Ólafur abiellus Iisraelis sündinud Dorrit Moussaieffiga, kellega ta kihlus mais 2000. Pulmapidu toimus tema 60. sünnipäeval, 14. mail 2003 presidendilossis toimunud eraviisilisel tseremoonial.

Välislingid 

Presidendi koduleht
Islandi president: sünged ended ei saanud tõeks, Postimees, 14. juuni 2010

Islandi presidendid
Valgetähe ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1943
Neetimine

Neetimine on neetliite moodustamise protsess. 

Neetimiseks kasutatakse kas needitange või mehaanilisi tööriistu (pressid, vasarad). Seoses keevitamise laia levikuga leiab neetimine tänapäeval vähe kasutust.

Vaata ka

neetliide
needitangid

Masinaehitus
Laps

Laps on inimene, kes ei ole veel täiskasvanu. Meessoost laps on poiss ja naissoost laps tüdruk.

ÜRO lapse õiguste konventsioonis mõistetakse lapse all kuni 18-aastast inimest, kui lapse suhtes kohaldatava seaduse põhjal ei loeta teda varem täisealiseks.

Vaata ka
Lapsepõlv
Lastekaitse
Lapse õiguste konventsioon
Loode
Imik
Väikelaps
Maimik
Kainik
Nooruk
Vaeslaps
Eesti Lastefond
Lapstööjõud
Lasteporno
Lapsnäitleja
Lastekirjandus
Lastelaul
Lapsekeel
Lastekeel
Laste väärkohtlemine
Lapse heaolu
Abivajav laps
Lapse seksuaalne väärkohtlemine
Laste vaesus

Välislingid

Lapsepõlv
Perekond