joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Rivaldo

Rivaldo Vítor Borba Ferreira (lühemalt Rivaldo; sündinud 19. aprillil 1972 Paulistas) on Brasiilia endine jalgpallur ja praegune klubi Mogi Mirim president. 

Oma karjääri jooksul mängis ta enamasti ründava poolkaitsjana, aga võis mängida ka ründajana. Ta on vasakujalgne.

Rivaldo oli tuntud oma tehnika, karistus- ja käärlöökide poolest.

1999. aastal valiti ta FIFA aasta jalgpalluriks ja Euroopa aasta jalgpalluriks. 2004. aastal nimetati ta FIFA 100 nimekirja.

Klubikarjäär

Barcelona 
Aastatel 1997–2002 mängis Rivaldo Barcelonas. Ta moodustas klubis eduka partnerluse Patrick Kluivertiga. 

Rivaldo aitas Barcelonal võita 1998. ja 1999. aasta La Liga karika ning 1998. aasta Copa del Rey.

2000–01 hooaja Hispaania kõrgliiga viimases mängus Valenciaga lõi ta kübaratriki, kohtumine lõppes 3:2. Barcelona vajas selles mängus võitu, et kindlustada koht järgmise hooaja Meistrite Liigas.

Koondisekarjäär

Brasiilia jalgpallikoondis 
Oma debüüdi Brasiilia jalgpallikoondises tegi Rivaldo 1993. aastal. 

Ta lõi rahvuskoondises 74 mängus 35 väravat, sellega on ta Brasiilia läbi aegade paremuselt seitsmes väravakütt.

Rivaldo aitas koondisel jõuda finaali 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ja võita 1999. aasta Copa América, kus ta valiti turniiri parimaks mängijaks. 

2002. aasta maailmameistrivõistlustel moodustas ta koos Ronaldinho ja Ronaldoga Brasiilia ründekolmiku. Rivaldo aitas koondisel alistada MM-finaalmängus 2:0 Saksamaa.

Saavutused

Klubid 
Palmeiras
 Campeonato Brasileiro Série A: 1994
 Campeonato Paulista: 1994, 1996
Barcelona
 Euroopa superkarikas: 1997
 La Liga: 1997–98, 1998–99
 Copa del Rey: 1998
Milan
 UEFA Meistrite Liiga: 2002–03
 Coppa Italia: 2002–03
 Euroopa superkarikas: 2003
Cruzeiro
 Campeonato Mineiro: 2004
Olympiakós
 Kreeka Super League: 2005, 2006, 2007
 Kreeka karikas: 2005, 2006
Bunyodkor
 Usbekistani jalgpalliliiga: 2008, 2009, 2010
 Usbekistani karikas: 2008, 2010

Rahvuskoondis 
Brasiilia
 Kuldmedalist 
 Konföderatsioonide karikas: 1997
 Copa América: 1999
 Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 2002
 Hõbemedalist 
 Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 1998
 Pronksmedalist 
 Olümpiamängud: 1996

Viited

Välislingid 

Brasiilia jalgpallurid
Sport Club Corinthians Paulista mängijad
Sociedade Esportiva Palmeirase mängijad
Deportivo La Coruña mängijad
FC Barcelona mängijad
AC Milani mängijad
PAE Olympiakósi jalgpallurid
São Paulo FC mängijad
Cruzeiro Esporte Clube mängijad
Sündinud 1972
Koidula raudteejaam

Koidula raudteejaam on raudteejaam (raudteepiirijaam) Võru maakonnas Setomaa vallas Koidula külas. Avamisel jäi jaam Põlvamaa Värska valda.

2011. aasta keskpaigaks ehitati seoses Koidula piiripunkti ja seal asuva Koidula raudteejaama renoveerimisega Piusa lähedal (Eesti alal) kokku Valga poolt tulev Valga–Koidula raudteelõik ja Tartu poolt tulev Tartu–Koidula raudteelõik, mistõttu sai võimalikuks rongiliiklus nn Kagu-Eesti kolmnurgas (Tartu-Valga-Koidula-Tartu). Varem said raudteed kokku alles Venemaal Petseri raudteejaamas. 

Aastaks 1964 oli valminud küll juba raudteid Eesti NSV pinnal ühendav tee: toonaselt Tartu-Petseri raudteelõigult kulges Piiroja raudteepeatuse ja Petseri raudteejaama vahelisel alal Valga suunas harutee, mis võimaldas liikuda ühelt lõigult teisele läbimata Petseri sõlmjaama. 
Hiljem võeti sealt rööpad üles.

Kaubaveod

Koidula raudteepiirijaama põhiülesandeks on Venemaaga peetava kaubavahetuse korraldamine (selleks otstarbeks on jaamas näiteks röntgen, mis valgustab jooksvalt läbi kõigi kaubarongide sisemuse). Varem toimus see protseduur Tartus.

Koidula jaamas asub 10 rööpapaari ja 38 pööret. Ehitusel paigaldati kokku 25,6 km rööpaid. Raudteejaam suudab vastu võtta kuni 40 rongipaari ööpäevas.

Lisaks jaamahoonele asub Koidula raudteepiirijaamas ka maksu- ja tolliameti kaubaladu, depoohoone, vedurite pöördsild, ning mitmed kauba käitlemiseks mõeldud abiehitised.

Reisirongiliiklus
Reisijate teenindamiseks asub jaamas kaks madalat reisiplatvormi pikkustega 200 ja 150 m. Lisaks on jaamas ka tolliteenistuse kontrollplatvorm pikkusega 140 m.

Jaamas peatub vastavalt päevale kuni 4 Elroni reisirongi liinil Tartu–Koidula.

Alates 2012. aasta suveperioodist pikenes tollal Edelaraudtee opereeritav Tartu–Koidula raudteeliin Piusani. Liini pikendus on seni olnud kasutusel ainult suveperioodil. Elron alustas sõite Piusale 1. juunist 2014. Käigus on üks reisirong päevas.

Pildid

Viited

Välislingid

 "Koidula piirijaam nagu Eesti BAM" Õhtuleht, 27. jaanuar 2010
 "Galerii: Koidula raudteepiiripunkti avamine" Postimees, 3. september 2011
 "Koidula raudteepiirijaam elavdab elu Lõuna-Eestis" Postimees, 3. september 2011
 Riigi Kinnisvara - "Koidulas avati Euroopa kaasaegseim raudteepiirijaam", 03.09.2011 
 "Koidula jaam töötab veerandvõimsusel" Maaleht, 6. veebruar 2014
 "Koidula piirijaam on töötanud mõnda aega miinimumvõimsusega" ERR, 3. oktoober 2017
 "Sõja tõttu on Koidula raudteepiirijaam tühjaks jäänud" ERR, 27. juuni 2022
 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)

Eesti raudteejaamad
Võru maakond
Setomaa vald
Värska vald
Kuumaõhupall

Kuumaõhupall (prantsuse keeles montgolfière) on sooja õhuga täidetud kestaga õhupall. 

Oma prantsuskeelse nime sai Montgolfier' vendade järgi. 

Esimene lend toimus Annonay linnas Prantsusmaal 5. juunil 1783.

Vaata ka
Aerostaat
Dirižaabel

Pildid 

Õhusõidukid

ang:Ballōn (lyftcræft)#Hātlyftballōn
Kiyoshi Tanabe

Kiyoshi Tanabe (jaapanipäraselt 田辺 清; sündinud 10. oktoobril 1940 Aomoris) on Jaapani endine poksija.

Tanabe sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Sergei Sivkole (NSV Liit). 

Tanabe on esimene Jaapani poksija, kes on võitnud olümpiamedali.

Tanabe poksis detsembrist 1963 kuni veebruarini 1967 elukutselisena. Ta osales kokku 22 kohtumisel ning võitis neist 21 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ja viigistas 1 kohtumise. Ehkki tema elukutselise karjäär kulges hiilgavalt, pidi ta edasisest poksimisest loobuma, sest tal tekkis silma võrkkesta irdumine ning ta jäi hiljem ühest silmast pimedaks.

Viited

Välislingid
 
 

Jaapani poksijad
Sündinud 1940
Eiji Morioka

Eiji Morioka (jaapanipäraselt 森岡 栄治; 8. juuni 1946 Osaka – 9. november 2004 Kawanishi suurlinn, Hyōgo prefektuur) oli Jaapani poksija.

Morioka sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Valerian Sokolovile (NSV Liit). 

Morioka poksis aprillist 1969 kuni septembrini 1970 elukutselisena. Ta osales kokku 10 kohtumisel ning võitis neist 6 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta pidi edasisest poksimisest loobuma, sest tal tekkis silma võrkkesta irdumine. Ta tegutses hiljem poksiametnikuna ning asutas Kawanishi suurlinnas ka oma poksikooli.

Isiklikku
Eiji Morioka nõbu Toshiyuki Morioka tegi 2008. aastal filmi, mis jutustab Eiji Morioka elust.

Viited

Välislingid
 
 
Eiji Morioka poksikooli koduleht. Jaapani keeles
Film Eiji Moriokast lehel IMDb. Inglise keeles

Jaapani poksijad
Sündinud 1946
Surnud 2004
Sotsiaalse vastutuse standard SA8000

Sotsiaalse vastutuse standard SA8000 ehk lühendatult SA8000 (inglise Social Accountability 8000) on töötajate õigusi käsitlev vabatahtlik rahvusvaheline standard ja kontrollisüsteem.

SA8000 algatas 1997. aastal rahvusvaheline valitsusväline sotsiaalse vastutuse organisatsioon Social Accountability International.

SA 8000 põhineb Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni (ILO) konventsioonide, ÜRO inimõiguste deklaratsiooni ja lapse õiguste konventsiooni sätetel.

Standardi kriteeriumid näevad nt ette laste töö ja sunniviisilise töö kasutamise piiramist, nõuded ohutule ja tervislikule töökeskkonnale.

SA8000 saab kasutada igas suuruses asutuses või ettevõttes kõigis majandusharudes.

Vaata ka
Aruandlusstandardid AccountAbility 1000
Ettevõtte ühiskondlik vastutus
Lapstööjõud
Sotsiaalne audit
Õiglane kaubandus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Standardid
Postkolonialism

Postkolonialism on kriitiline poliitilis-intellektuaalne suund, mis uurib kolonialismi ja imperialisemi mõju kultuuridele minevikus, koloniaalsuhete taastootmist ja muutumist tänapäeval, samuti nende kirjeldamist ja avaldumisvorme. Postkolonialistlikest avaldumisvormidest on olulisemad ökokolonialism, sotsiaalne ja ökoloogiline dumping ja biopiraatlus. Täpsemalt on tegu enamasti Euroopa koloniaalvõimude ajaloo, kultuuri, kirjanduse kriitilise uurimisega. Postkolonialism hõlmab tervet rida teoreetilisi lähenemisviise, mistõttu pole seda võimalik ühtselt defineerida. Antropoloogiliselt lähenedes näiteks võidakse uurida koloniseeritud inimeste kogemusi. Lisaks sellele uuritakse sotsiaalseid ja poliitilisi suhteid, mis põlistavad kolonialismi või neokolonialismi. Seega on kolonialismiuuringud tihedalt seotud lähiajaloo, antropoloogia, politoloogia, filosoofia, sotsioloogia ja inimgeograafiaga. Postkolonialismi uuringute alamdistsipliinid uurivad koloniaalvõimu mõjusid näiteks feministlikust, anarhistlikust või marksistlikust perspektiivist.

"Kolonialism" on mitmetähenduslik mõiste, tähendades nii valitsemissüsteemi kui ka selle valitsemissüsteemi taga peituvat ideoloogiat või maailmavaadet. "Postkolonialismi" all aga mõeldakse enamasti postkolonialismi uuringuid  (postcolonial studies), ehk filosoofilist vastust kolonialismile, mitte lihtsalt süsteemi, mis tuli pärast kolonialismi (nagu eesliite alusel võiks arvata). Niisiis võib postkolonialismist mõelda kui reaktsioonist kolonialismile samamoodi nagu postmodernism on reaktsoon modernismile (eriti kuna termin "postkolonialism" on loodud termini "postmodernism" eeskujul ning jagab sellega mitmeid filosoofilisi ja teoreetilisi lähtekohti).

Postkolonialismi nimekate esindajate seas on Gayatri Chakravorty Spivak, Homi K. Bhabha, Edward Said, Dipesh Chakrabarty, Amar Acheraiou ja Frantz Fanon. Eestis tegelevad postkolonialismi uuringutega näiteks Tiina Kirss ja Piret Peiker.

Vaata ka
Neokolonialism
Sisekolonialism

Viited

Välislingid 
Peiker, P. (2006). Post-communist literatures: A postcolonial perspective. Eurozine, 28. märts.
Kyōto sihtarv

Kyōto sihtarv (inglise Kyoto target) on ÜRO kliimamuutuste raamkonventsiooni osaliste 1997. aastal Kyōtos vabatahtlikult võetud kohustused kasvuhoonegaasiheite vähendamiseks. 

Arenenud tööstusriigid kohustusid ühiselt vähendama oma kasvuhoonegaaside emissiooni Kyōto esimesel kohustusperioodil (aastatel 2008–2012) vähemalt 5,2% võrreldes 1990. aasta tasemega. 

Igal riigil on kindlad sihtarvud. Enamiku Euroopa Liidu liikmesriikide, sh Eesti kohustus on kasvuhoonegaasiheitmeid vähendada 8%. Eesti kasvuhoonegaaside heitkogused olid 1997. aastaks  tegelikult vähenenud juba üle 40%. See oli tingitud peaasjalikult elektrienergia tootmismahtude vähenemise, tööstuse ja põllumajanduse toodangu muutuste tõttu. Seetõttu peaks Eesti endale võtma karmimad eesmärgid.

Vaata ka
Heitkogustega kauplemine
Kyōto protokoll

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Keskkonnapoliitika
Kolmanda maailma võlakriis

Kolmanda maailma võlakriis (inglise Third World debt crisis) on madala või keskmise sissetulekuga riikide (paljud kolmanda maailma riigid) finantsprobleem (võlakriis), mis takistab nende arengut ja põhjustab vaesust ja keskkonnaseisundi halvenemist. 

Võlakriisis siplevad kolmanda maailma riigid peavad eriti tootma just ekspordiks, et võlgasid vähendada, kuid samal ajal ei suuda nad rahuldada omaenda rahvastiku põhivajadusi.
 
1970. aastatel püüti Aafrika ja Lõuna-Ameerika majandusarengut edendada laenude abil arenenud maadest, kuid tagasimaksmine muutus raskeks 1980. aastate ülemaailmsest majanduskriisist alates. Võlgade intress on muutnud tagasimakstavad summad algsete laenatud summadega võrreldes mitmekordseks. 

Aastal 2005 leppisid G8 riigid küll kokku 40 maailma vaeseima riigi võlgade kustutamises, kuid tegelikult on paljude nende riikide võlgade kustutamine takerdunud eeskätt poliitiliste ja majanduslike põhjuste taha. Lisaks on võlgade  kustutamise nõuet ka kritiseeritud, väites, et see ei arvesta kolmanda maailma valitsuste süüd tekkinud olukorras. Lahenduseks peavad kriitikud rangemaid nõudeid riikide fiskaalpoliitikale.

Vaata ka
Arengumaa
Üleilmastumine
Võlakriis

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Rahandus
Majandus
Poliitika
Tulemuste kolmikmõõde

Tulemuste kolmikmõõde ehk kolmiktulem (inglise triple bottom line) on põhimõte, mille kohaselt ettevõtte või muu organisatsiooni terviklikku tulemuslikkust tuleb mõõta peale majandusnäitajate ka keskkonna- ja sotsiaalsete kriteeriumide alusel. 

Jätkusuutlik areng eeldab majandusliku heaolu, keskkonnakvaliteedi ja sotsiaalse õigluse tagamist, seetõttu tuleks ettevõtjal rahalise kasumi kõrval arvestada ka oma tegevuse keskkonna- ja sotsiaalseid aspekte. 

Inglise keeles võetakse mõiste sageli kokku lööva fraasiga "Triple P" ehk people, planet ja profit. Eesti keelde tõlgituna tähendaks see: "kolm P-d" (inimesed, looduskeskkond ja kasum).

Vaata ka
Ettevõtte ühiskondlik vastutus
Globaalne Aruandlusalgatus
Jätkusuutlik ettevõtlus
Keskkonnaindikaator
Sotsiaalne indikaator

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Jätkusuutlik areng
Edgar Maring

Edgar Maring (kuni 1937 Edgar Volker; 22. juuni 1896 – 17. oktoober 1937 Rakvere) oli Eesti politseinik.

Ta astus politseiteenistusse 1921. aasta veebruaris, oli kuni 1923. aasta märtsini agendiks kaitsepolitsei Tartu jaoskonnas. Hiljem teenis Edgar Maring lühikest aega piirivalves ja 1925. aasta algul astus uuesti politseiteenistusse kaitsepolitsei agendina Tartus. 1. juunil 1935 viidi ta üle välispolitseisse kordnikuks Narva 1. politseijaoskonda ja sealt mõni kuu hiljem Rakvere politseijaoskonda. 11. oktoobri 1937 varahommikul sõitis auto otsa Rakveres, Tallinna tänaval postil seisvale kordnikule Edgar Maringule, tekitades viimasele raske peapõrutuse ja kahe roide murdumise. Saadud vigastuste tagajärjel suri ta Rakvere linna haiglas 17. oktoobril 1937.

Välislingid
Mälestame lahkunuid..., Politseileht, 19. november 1937, nr. 21, lk. 538–541.

Teenistuskohuste täitmisel hukkunud Eesti politseinikud
Eesti piirivalvurid
Eesti tuletõrjujad
eesti jalgratturid
Eesti suusatajad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1896
Surnud 1937
TTÜ Kuressaare kolledž

TTÜ meremajanduse keskus (varem TTÜ Kuressaare kolledž) on Tallinna Tehnikaülikooli õppe- ning teadus- ja arendusasutus, mis moodustati TTÜ nõukogu otsusega 18. mail 1999 ning mis tegutses kolledži staatuses kuni 2016. aasta lõpuni. Alates 2017. aastast jätkub tegevus TTÜ Eesti Mereakadeemia koosseisus meremajanduse keskusena. Keskus asub Kuressaares aadressil Tallinna tn 19.

Kolledž alustas õppetegevust turismi- ja toitlustuskorralduse erialaga, hiljem lisandusid elektroonika ning väikeettevõtluse rakenduskõrghariduse õppekavad. 2010. aastal alustati vastuvõttu väikelaevaehituse erialal.

2011. aastal moodustati kolledži struktuuri väikelaevaehituse kompetentsikeskus (SCC) – teadus- ja arendusüksus, mille peamine uurimisvaldkond on jätkusuutlik meretehnoloogia, kitsamalt laevade hüdrodünaamika. SCC pakub ettevõtetele väikelaevade disaini, mudelkatsete ja materjalilabori teenuseid.

Kolledži eelkäija on 1991 loodud Saarte Instituut, mis ühines Tallinna Tehnikaülikooliga 1998. aastal ning mille baasil aasta hiljem moodustati kolledž. Kolledži asutaja ning esimene direktor oli Maret Pank, aastatel 2004-2016 oli direktoriametis Anne Keerberg.

Välislingid 
 TTÜ meremajanduse keskus . Tallinna Tehnikaülikooli koduleht
 TTÜ meremajanduse keskus  Facebook
 Väikelaevaehituse kompetentsikeskus

Tallinna Tehnikaülikool
Saare maakonna koolid
Kuressaare
Saarik

Saarik on saare enamusega puistu.

Tõrva vallas Jeti külas asuv ohvrihiis Lindsi saarik on muinsuskaitse all.

Vaata ka
lehtmets

Viited

Metsad
Puhta arengu mehhanism

Puhta arengu mehhanism (inglise clean development mechanism, lühendatult CDM) on Kyoto protokolli kohaselt paindlike mehhanismide hulka kuuluv projektipõhine koostöö Kyoto protokolli I lisa tööstusriigi ja I lisa hulka mittekuuluva kliimakonventsiooni osalise vahel, et vähendada kasvuhoonegaasiheidet majanduslikult tõhusaimal viisil.

Vaata ka
Heide
Kasvuhoonegaasid
Sertifitseeritud heitkoguste vähendamine
ÜRO kliimamuutuste raamkonventsioon

Viited 

Keskkonnapoliitika
Heitkoguste vähendamise ühik

Heitkoguste vähendamise ühik ehk lühendatult HVÜ (inglise emission reduction unit, lühendatult ERU) on kaubeldav ühik (inglise trading unit) Kyoto protokolli ühisrakenduse projekti raames, kus see ühik võrdub ühe tonni vähendatud CO2 ekvivalendiga.

HVÜ kogus kantakse pärast kriteeriumidele vastavuse kontrollimist riiklikku kasvuhoonegaaside heitkoguste ühikutega kauplemise registrisse.

Vaata ka 
Heitkogustega kauplemine
Sertifitseeritud heitkoguste vähendamine

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Keskkonnapoliitika
Mõõtühikud
Heitkogustega kauplemine

Heitkogustega kauplemine (inglise emissions trading) on  kasvuhoonegaaside, peamiselt CO2 heitkogustega kauplemine kas riigi piires või rahvusvaheliselt. 

Kauplemine lähtub Kyoto protokolliga osalistele lubatud kasvuhoonegaaside piirkogustest, mida käitajad võivad õhku paisata. Kui käitaja paiskab õhku piirkogusest vähem kasvuhoonegaase, siis võib ta piirkoguse ja tegeliku saastekoguse vahe maha müüa.

Vaata ka
Heitkoguste vähendamise ühik
Kaubeldavad load
Kyoto sihtarv

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Keskkonnapoliitika
Ühisrakendus

Ühisrakendus (inglise Joint Implementation) on üks Kyoto protokolli paindlikest mehhanismidest, mille eesmärk on vähendada kasvuhoonegaaside heidet investeerijariigi (doonori) ja vastuvõtjariigi koostöö tulemusena. 

Ühisrakenduse projektid on eelkõige suunatud taastuvate energiaallikate laialdasemale kasutuselevõtule ja energiatõhususele.

Vaata ka
Heitkoguste vähendamise ühik
Puhta arengu mehhanism

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Keskkonnapoliitika
Wall Street Journal

The Wall Street Journal on ingliskeelne Ameerika Ühendriikide majanduspäevaleht, mis ilmub New Yorgis. 

Wall Street Journalit annab välja ettevõte Dow Jones & Company, mis kuulub News Corporationile. Ajaleht on nime saanud New Yorgi tänava Wall Streeti järgi, mis asub linna finantskeskuse südames.

Wall Street Journal on suurima levi- ja trükiarvuga Ameerika Ühendriikide ajaleht. 2010. aasta märtsis oli ajalehe trükiarv koos digilehetellimuste arvuga kokku 2,1 miljonit (sealhulgas 400 000 digilehetellimust) võrreldes ajalehe USA Today 1,8 miljoniga. 

Wall Street Journali põhiline rahvusvaheline konkurent on Londonis ilmuv majanduspäevaleht Financial Times. Indias ilmuv The Economic Times on trükiarvu suuruselt maailma teine majanduspäevaleht.

Wall Street Journal on ilmunud alates 8. juulist 1889, lehe asutasid Charles Dow, Edward Jones ja Charles Bergstresser. 

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:The Wall Street Journal seisuga 15.11.2011.

Ameerika Ühendriikide ajalehed
News Corporation

News Corporation (lühendatult News Corp) on rahvusvaheline meediakonglomeraat peakorteriga Ameerika Ühendriikides. 

Ettevõtte asutaja ja tegevjuht on Rupert Murdoch, kelle perekonnale kuulub eelisaktsiate kaudu häälteenamus News Corporationi aktsionäride üldkoosolekul.

News Corporationi aktsiad on noteeritud New Yorgi börsil (tähis NWS), NASDAQil (tähised NWS, NWSA) ja Austraalia börsil (tähised NWS, NWSLV). News Corporationi aktsia hind on aktsiaturuindeksi S&P 500 komponent.

Rupert Murdoch asutas News Corporationi 1979. aastal Adelaide'is Austraalias. Ameerika Ühendriikidesse viidi ettevõtte peakorter 12. novembril 2004.

News Corporationile kuuluvad News Internationali kaudu Suurbritannia ajalehed The Times, The Sunday Times, The Sun. News Internationalile kuulus nüüdseks tegevuse lõpetanud ajaleht News of the World. Lisaks on News Corporationil Suurbritannias osalus kaabeltelevisiooniettevõttes British Sky Broadcasting.

Ameerika Ühendriikides kuulub News Corporationile Dow Jones & Company kaudu ajaleht Wall Street Journal, telekanal Fox News Channel, ajaleht New York Post ja filmistuudio 20th Century Fox.

Artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:News Corporation seisuga 15.11.2011.

Välislingid 
 Kodulehekülg

Börsiettevõtted
Ameerika Ühendriikide ettevõtted
Konglomeraadid
Hendrik Anniko

Hendrik Anniko (ka Heinrich Anniko; 9. august 1867 Holdre – 27. november 1954 Baltimore) oli kooliõpetaja, köster ning II ja III Riigikogu liige.

Ta õppis Holdre vallakoolis ja Helme kihelkonnakoolis. Ta töötas kooliõpetajana Alamõisas, Helmes, Igaveres ja Pootsis. Aastatel 1890–1898 oli ta Tõstamaa vallakooli juhataja. Ta lahkus venestamise survel koolmeistri ametist ja hakkas köstriks. Aastatel 1898–1909 oli ta köstriks Lihula Eliisabeti koguduses, aastatel 1909–1944 (õnnistati kohale 20. oktoobril 1909) Kullamaa Püha Johannese koguduses. Ta oli koguduse saadikuks paljudel kirikupäevadel. Ta oli eesti köstrite peres üks neid, kes oskas hinnata mitmesuguseid olukordi ja kes kõik oma oskused ja kogemused rakendas Eesti kiriku ülesehitamiseks. Ta täitis köster-organistide organisatsioonis juhtivaid ülesandeid ja kohustusi, oli ühtlasi Kirikumuusika Sekretariaadi liige. Oli pikaaegne Kullamaa Ühispanga juhatuse esimees.

Ta oli aastal 1917 Lääne maakonnanõukogu ja Lääne Maavalitsuse liige ning haridusosakonna juhataja. Ta vangistati bolševike poolt ja toodi Toompeale vangi, kust kahenädalase vangistuse järele Kullamaa rahva nõudmisel vabastati.

Ta oli Riigikogu liige (Kristliku Rahvaerakonna nimekirjas II ja III koosseisus. III koosseisus küll 1. oktoobrini 1928, mil tema asemele asus Hans Pöhl.

Aastal 1944 lahkus ta Eestist Saksamaale. Hiljem asus ta Saksamaalt USA-sse, kus ta elas Baltimore'is, olles Baltimore'i Markuse koguduse organistiks.

Isiklikku 
Tema poeg Paul Anniko oli arst.

Tunnustus 
1938 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Viited

Välislingid 
http://www2.kirmus.ee/biblioserver/isik/index.php?id=95

Eesti õpetajad
II Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1867
Surnud 1954
Emissioon

Emissioon on mitmetähenduslik sõna.

Emissioon on füüsikas tahke aine või vedeliku osakeste eritumine gaasikeskkonda või vaakumisse.
elektroniemissioon
Emissioon ehk väljalaskmine on majanduses raha ja väärtpaberite (võlakirjade, aktsiate) ringlusse laskmine. 
Emissioon on ökoloogias saasteallikast õhkkonda paisatav aine (heide) või paisatava aine hulk (heitkogus); ka see õhkkonda paisatava ehk heidetava aine protsess ise (keskkonda heitmine).

Kasutatud kirjandus
TEA entsüklopeedia 6. köide, 2011.
Kallasrada

Kallasrada on avaliku veekogu kaldariba. Mõiste on kasutusel Eesti keskkonnaseadustes.

Eesti keskkonnaseadustiku üldosa seaduse järgi on kallasraja laius laevatatavatel veekogudel 10 m ning teistel veekogudel 4 m. Kallasraja laiust arvestatakse lamekaldal põhikaardile kantud veekogu piirist ja kõrgkaldal kaldanõlva ülemisest servast, arvates viimasel juhul kallasrajaks ka vee piirjoone ja kaldanõlva ülemise serva vahelise maariba.

2014. aastal koondati looduskaitseseaduses, veeseaduses ja asjaõigusseaduses olnud kallasrada reguleerivad sätted keskkonnaseadustiku üldosa seadusesse.

Kallasraja kasutamiseks on vajalik juurdepääs kallasrajale. Juurdepääs on vajalik mh (mere)päästetöödeks. KeÜS § 28 lg 7 nõuab, et kohaliku omavalitsuse üksus peab planeeringutega tagama avaliku juurdepääsu kallasrajale ning § 28 lg 71, et kalda omanik või valdaja peab tagama kallasrajale juurdepääsu planeeringuga kehtestatud tingimustel. PlanS § 75 lg 1 p 11 kohaselt tuleb juurdepääsu tingimused määrata üldplaneeringuga ning juurdepääs ise detailplaneeringuga (§ 126 lg 1 p 10). Arvestades, et planeering on õigusakt (õigusnorm) ja õigusaktina (õigusnormina) üldkehtiv, kehtib planeering juurdepääsu (tingimuste) osas kõigi isikute suhtes ilma servituudi vm asjaõiguseta senikaua kuni vastav planeering kehtib. Seda ka juhul kui planeering nõuab servituudi seadmist, kuid servituut on seadmata. Planeering õigusnormina on avaliku korra osa (KorS § 4). Planeeringu rikkumine kallasraja juurdepääsu (tingimuste) osas on seetõttu avaliku korra rikkumine (KorS § 5). Kallasraja või sellele juurdepääsu sulgemine on karistatav rahatrahviga kuni 300 trahviühikut ehk kuni 1200 eurot (KarS § 47 lg 1), kui rikkuja on füüsiline isik, ja rahatrahviga kuni 3200 eurot kui rikkuja on juriidiline isik (KeÜS § 626). Rikkumist menetleb Keskkonnaamet ja valla- või linnavalitsus (KeÜS § 627).

Vaata ka
Igaüheõigus

Allikas
Keskkonnaseadustiku üldosa seadus  (vaadatud 13.11.2011)

Keskkonnaõigus
Kaebeõigus

Kaebeõigus (inglise right to make a complaint või right to file an action) on isiku õigus pöörduda kohtusse. 

Kaebeõiguseks peab isikul olema põhjendatud asjakohane huvi või tema subjektiivset õigust peab olema rikutud. See, mida mõistetakse põhjendatud huvi ja õiguse rikkumise all, määratakse kindlaks õigusaktidega. 

Rahvusvahelise aluse kaebeõiguseks (mis on seotud keskkonnainfo kättesaadavuses, keskkonnaasjades osalemises ja õiguses pöörduda kohtu poole) annab Århusi konventsioon. Århusi konventsiooni järgi on kaebeõigus ka valitsusvälistel keskkonnaorganisatsioonidel.

Vaata ka
Juurdepääs õigusemõistmisele
Puutumus
Vabaühendus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Õigusteadus
Keskkonna väärtuse rahaline hindamine

Keskkonna väärtuse rahaline hindamine (inglise monetary environmental valuation) on kasutatavate loodusvarade rahas hindamine otsesel või kaudsel meetodil. 

Otsese meetodi puhul määratakse küsitluse teel elanike maksevalmidus keskkonnaseisundi parandamise või säilitamise eest või aktsepteerimisvalmidus teatud keskkonnateenusest või hüvest loobumiseks.
Kaudse meetodi puhul tuletatakse maksevalmidus inimeste tavakäitumisest (nt sõit puhkekohta, palk töötamise eest saastatud keskkonnas).

Vaata ka
Keskkonnamajandus
Keskkonnavastutus
Tasuvusanalüüs
Ökosüsteemi taastamiskulu

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Majandus
Jätkusuutlik areng
Stephen Ward

Stephen Robert Ward (sündinud 20. augustil 1985 Dublinis) on Iirimaa jalgpallur, kes mängib Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Walsall. Ta võib mängida mitmel positsioonil, näiteks äärepoolkaitsja või ründajana.

Iirimaa jalgpallikoondisse kuulus ta aastatel 2011–2018.

Saavutused 
Wolverhampton Wanderers
Football League Championship: 2008–09
Burnley
Football League Championship: 2015–16

Iirimaa jalgpallurid
Wolverhampton Wanderers FC mängijad
Brighton & Hove Albion FC jalgpallurid
Burnley FC jalgpallurid
Stoke City FC mängijad
Ipswich Town FC jalgpallurid
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
League Two mängijad
Sündinud 1985
August Weismann

August Weismann [vaismann] (17. jaanuar 1834 Frankfurt – 5. november 1914 Freiburg) oli saksa bioloog.

Ta töötas Freiburgi Ülikoolis.

Ta tõendas, et omandatud tunnused ei ole päritavad. Tehes eristuse somaatiliste rakkude ja iduteerakkude vahel, näitas ta (muu hulgas eksperimentaalselt), et keskkonnast tingitud muutused somaatilistes rakkudes ei pärandu järgmisele põlvkonnale. Weismann oli üks esimesi biolooge, kes eitas lamarkismi täielikult. 

Weismann pani aluse neodarvinismile.

Tunnustus
1906 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks
1910 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Saksamaa bioloogid
Sündinud 1834
Surnud 1914
Sotsiaalne indikaator

Sotsiaalne indikaator ehk sotsiaalne näitaja ehk sotsiaalne mõõdik (inglise keeles social indicator) on igasugune regulaarselt kogutav sotsiaalne statistika, mida on võimalik kasutada ühiskonna üldise seisundi ja sotsiaalse heaolu muutuste kirjeldamiseks. 

Levinuimad sotsiaalsed indikaatorid näitavad kirjaoskuse, kuritegevuse, suremuse ja tervishoiuteenuste taset.

Tänapäeval on statistiliste üldistuste kõrval tunnistatud tundlikumate vahendite olulisust, eriti disagregeeritud ehk sotsiaalsete rühmade erinevat olukorda peegeldavate näitajate tähtsust.

Vaata ka
Inimarengu indeks
Sotsiaalne aruanne
Säästva arengu indikaator
Vaesusindeks

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Sotsioloogia
Estonija

Estonija (Эстония) oli venekeelne Eesti ajaleht aastatel 1991–2004. 

Enne 1991. aastat kandis ajaleht nime Sovetskaja Estonija. Aastast 2004 alates oli ajalehe nimi Vesti Dnja.

Ajalehe peatoimetajad olid: 
 
Voldemar Tombu; 
Vjatšeslav Ivanov (aastatel 1992–1997);
Vladimir Velman;
Ilja Nikiforov;
Boris Tuch;
Pavel Ivanov;
Aleksandr Tšaplõgin.

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit :ru:Советская Эстония seisuga 16.11.2011.

Vaata ka 
MK-Estonija

Välislingid
 PM: Ajaleht Estonija muutis koos nimega ka näo. Äripäev Online, 6.04.2004.
 Ajaleht Estonija ehib end Tööpunalipu ordeniga. ETA teade, 15. oktoober 2002.

Venekeelsed Eesti ajalehed
Eesti endised ajalehed
Sovetskaja Estonija

Sovetskaja Estonija (Советская Эстония) oli venekeelne Eesti ajaleht aastatel 1940–1991, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee häälekandja. 

Ajaleht ilmus Tallinnas alates 1. novembrist 1940. Esimene peatoimetaja oli Simon Perlmann.

Ajalehe ilmumine taastus 19. veebruaril 1944 Leningradis tiraažiga 8000 eksemplari. Toimetaja oli Daniil Rudnev.

Aastatel 1972–1975 töötas Sovetskaja Estonija toimetuses vene kirjanik Sergei Dovlatov, kes on toimetuse ja enda tööd Sovetskaja Estonija ajakirjanikuna kirjeldanud oma romaanis "Kompromiss".

Sovetskaja Estonija toimetuses on töötanud ka ajakirjanikud Dimitri Klenski, Mihhail Roginski, Mark Levin ja Leivi Šer ning fotograaf Aleksander Aizenštadt (Aisenstadt). Kauaaegne fotograaf oli Faivi Kljutšik.

Alates 1991. aasta 21. augustist kandis ajaleht nime Estonija. 

Ajalehe peatoimetajad 
Daniil Rudnev (1946 – 25. jaanuar 1950); 
Juhan-Kaspar Jürna (1961–1971);
Genrih Turonok; 
Sergei Tarakanov; 
Voldemar Tombu; 
Vjatšeslav Ivanov (1992–1997);
Vladimir Velman;
Ilja Nikiforov;
Boris Tuch;
Pavel Ivanov;
Aleksandr Tšaplõgin.

Viited

Allikad 
Советская Эстония – 70 лет. Сотрудники редакции. 1947-1951 годов в рисунках Льва Самойлова, Eesti Juudi Muuseumi veebileht

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud venekeelset artiklit :ru:Советская Эстония seisuga 16.11.2011.

Venekeelsed Eesti ajalehed
Marja Unt

Marja Unt (sündinud 27. jaanuaril 1982 Tartus) on eesti kirjandusteadlane ja tõlkija.

Haridus
Ta on lõpetanud Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2004. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule erialal, 2007 kaitses samas teadusmagistrikraadi tööga "Eesti luule 1968–1988 luulearutluse peeglis".

Töökäik
Marja Unt on tegutsenud vabakutselise tõlkija ja keeletoimetajana. Alates 2007. aastast on ta Eesti Kirjanduse Seltsi teadussekretär, alates 2008. aastast töötab ka Tartu Ülikooli eesti kirjanduse õppetooli lektorina. Ta on kirjandusfestivali Prima Vista programmijuht.

Tema peamisteks uurimisvaldkondadeks on eesti luule 20. sajandi teisel poolel ja sama perioodi kirjanduskriitika. Ta on tegelenud ka 20. sajandi euroopa ja angloameerika kirjandusega, kirjutanud järelsõnu ning tutvustavaid autorikäsitlusi.

Osalemine organisatsioonides
Eesti Kirjanduse Selts
Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsioon

Isiklikku
Marja Unt on Jaan ja Kersti Undi tütar.

Ta on Jaan Toominga teatritrupi Sagar Sagitta liige.

Välislingid 

Merilyn Merisalu. Kirjandus on Marja Undi elu loomulik osa Universitas Tartuensis, 5. mai 2009
Raimu Hanson. Marja Unt hüppab üle lõkke, kui soovib Tartu Postimees, 19. juuni 2009 (intervjuu Marja Undiga)

Eesti kirjandusteadlased
Eesti tõlkijad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1982
Keskkonnavastutus

Keskkonnavastutus (inglise environmental liability) on keskkonnakahju heastamine kahju tekitaja poolt. 

Keskkonnavastutus on "saastaja maksab"-põhimõtte rakendamise vahend, mis peale finantsvastutuse tekitatud keskkonnakahju eest hõlmab ka kahjustatud keskkonna taastamist või asendamist. 

Euroopa Liidus reguleerib keskkonnavastutust keskkonnavastutuse direktiiv (inglise Environmental Liability Directive).

Vaata ka
Kahju tekitamine
Keskkonna väärtuse rahaline hindamine
Vastutusekindlustus

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Keskkonnaõigus
Maksusoodustus

Maksusoodustus ehk maksuvähendus (inglise keeles tax incentive, tax shelter, tax benefit, tax break) on madalama maksumäära kehtestamine või maksuvabastus tootjate või tarbijate käitumise mõjutamiseks. 

Maksusoodustus on nt ettevõtte vabastus keskkonnamaksust, kui ta investeerib keskkonnakaitsesse, mis vähendab saastamist.

Vaata ka
Maksusoodustused kogutulult
Keskkonnapoliitika vahend
Majandushoob
Majanduslik stiimul

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Maksud

en:Tax incentive
Konservatiivne ökoloogia

Konservatiivne ökoloogia (inglise keeles conservative ecology) on keskkonnapoliitika suund, mis seostub nn klassikalise looduskaitse ideoloogiaga. 

Konservatiivsed ökoloogid möönavad, et inimtegevuse ja looduskeskkonna harmooniline ühendamine on tänapäeva maailmas võimatu. Nende arvates on põhiprobleem maailma õiglane jaotamine inimese ja looduse vahel, mis tagaks nii inimühiskonna kui ka looduse toimimise. Selle lahendamine on konservatiivsete ökoloogide arvates peamiselt loodusteadlaste ja loodusekspertide käes.

Vaata ka
Poliitiline ökoloogia

Viited

Kasutatud kirjandus 
Säästva arengu sõnaseletusi. Säästva Eesti Instituut, SEI Tallinn.  (vaadatud 13.11.2011)

Ökoloogia
Keskkonnapoliitika
René Thom

René Frédéric Thom (2. september 1923 Montbéliard – 25. oktoober 2002 Bures-sur-Yvette) oli prantsuse matemaatik.

Ta tegeles katastroofide teooriaga. Tal on ka olulisi töid teoreetilise bioloogia ja arengubioloogia vallas, aga samuti katastroofide teooria rakendamisest semiootikas.

Tema tütar on sovetoloog Françoise Thom.

Eesti keeles
Thom, René 1994. Lühiülevaade Waddingtoni kontseptsioonidest. (Trapido, Toomas, tlk.) Schola Biotheoretica (Eluteaduse metodoloogia) 20: 47–51. 

Prantsuse matemaatikud
Prantsuse semiootikud
Prantsuse bioloogid
Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmed
Sündinud 1923
Surnud 2002
Martin Hehn

Johann Martin Hehn (31. august 1743 Römershofen (praegu Königsbergi linnaosa), Haßberge kreisis, Alam-Frangimaa – 16. juuni/27. juuni 1793 Otepää) oli Eesti vaimulik ja kirjanik.

Põlvnes Hinternahist pärit suguvõsast. Lõpetas Coburgis gümnaasiumi. Aastatel 1763–1766 õppis ta (immatrikuleeriti 13. mail 1763) Halle ülikoolis. Aastatel 1766–1769 töötas ta Tartu ühendatud kroonu- ja linnakooli rektorina. Ordineeriti 20. augustil/31. augustil 1769 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1769–1776 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1776–1793 oli ta Otepää Maarja koguduse õpetaja.

Hehn tegutses ka jutukirjanikuna, ta oli esimese eestikeelse ilmaliku juturaamatu "Jutto Nink Moistu Könne, Ma-Rahwa Tullus Nink Röömustamisses trükkitu" (Dorpat 1778) autor.

Isiklikku 
Tema poeg Gustav Heinrich Hehn oli Otepää Maarja koguduse õpetaja, teine poeg Bernhard Gottlieb Hehn oli alguses Rannu Püha Martini koguduse õpetaja, hiljem Otepää Maarja koguduse õpetaja.

Viited

Välislingid 
http://www.utlib.ee/ekollekt/eeva/index.php?lang=et&do=autor&aid=125

Otepää Maarja koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Eesti kirjanikud
Hehnid
Sündinud 1743
Surnud 1793
Texas Instruments

Texas Instruments Inc. (levinud lühend TI) on Ameerika Ühendriikide ettevõte, mis tegeleb pooljuht- ja arvutitehnoloogia arendamise ja müügiga. Ettevõte asub Texase osariigis Dallases. TI on suuruselt kolmas pooljuhitootja.

Ajalugu
Texas Instrumentsi asutasid Cecil H. Green, J. Erik Jonsson, Eugene McDermott ja Patrick E. Haggerty 1951. aastal.

Texas Instrumentsi allüksused
Tänapäeval koosneb Texas Instruments kahest peamisest allüksusest: pooljuhtide ja haridustehniliste seadmete üksusest.

Pooljuhid
Ligikaudu 96 protsenti TI aastatulust teenitakse pooljuhttoodete pealt. Pooljuhtidega seotud toodete hulka kuuluvad analoog-digitaal- ja digitaal-analoogmuundurid, energia käsitlus lahendused ja analoogskeemid.

TI Wireless Business Unit (WBU) loob juhtmevabu lahendusi sellistele toodetele nagu on mobiiltelefonid, e-lugerid, tahvelarvutid ja muud kandeseadmed. Juhtmevaba suhtlus on olnud TI jaoks oluline. Tänapäeval on suurel osal müüdavatel mobiiltelefonidel sees antud firma kiip.

Signaalitöötlus
Digital Light Processingu töötas algselt välja 1987. aastal Texas Instruments teadur Larry Hornbeck. Praegu kasutatakse seda tehnoloogiat nii telerites kui ka projektorites.

Pooljuhtide divisjoni äriüksus Application Specific Products (ASP) arendab spetsiifilisi tooteid, mis varustavad digitaalse signaalitöötluse rakendusi nagu kaabelmodemid, kõne kokkusurumine ja äratundmine. TI toodab ka suures ulatuses digitaalsignaali protsessoreid ja nendele vastavat riistvara nendele kiipidele rakenduste loomiseks.

Mikrokontrollerid ja protsessorid
Texas Instruments toodab laias valikus nii üldkasutuse kui ka reaalajas juhtimiseks mõeldud mikrokontrolleri seeriaid: MSP430, TMS320C2xxx, C24X, C28X.
SMikrokontrollerite kõrval toodetakse ka mitmeid mitmetuumaliste protsessorite seeriaid. Näiteks OMAP süsteem kiibil (systems-on-chips) on loodud väikese voolutarbega rakendustele ning seetõttu olid algselt suunatud mobiiltelefonidele.

Haridustehnoloogia
Texas Instruments toodab suures valikus kalkulaatoreid. TI-30 kõrval (mis oli algselt väga populaarne) tuli TI välja TI-8 graafiliste kalkulaatorite seeriaga, millest esimene oli TI-81, suure menu saavutas TI-83 Puls ja nüüd müüakse TI-84 Pulsi, mis on eelmise mudeliga samaväärne, kuid uuendatud.

Välislingid

Koduleht

Ameerika Ühendriikide ettevõtted
Elektroonikaettevõtted
NASDAQile noteeritud ettevõtted
Diana Tammisto

Diana Tammisto (kuni 1997. aastani Diana Konstantinova; sündinud 30. märtsil 1969 Aseris) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1987. aastal Rapla 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1988–1989 Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti filoloogiat. 1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli. 

Diana Tammisto töötas aastatel 1994–2004 Pärnu Teatri Endla näitlejana.

Ta on mänginud seriaalis "Waba Riik".

Viited

Eesti näitlejad
Sündinud 1969
Arnold Hasselblatt (farmakoloog)

Arnold Hasselblatt (sündinud 20. juunil 1929 Tallinnas) on baltisaksa päritolu Saksa farmakoloog.

Ta õppis arstiteadust Göttingeni ülikoolis, kus kaitses 1957 doktorikraadi Ludwig Lendle juhendamisel. 1970–1997 oli ta Göttingeni ülikooli farmakoloogia- ja toksikoloogiainstituudi direktor. Ta on mitme farmakoloogia- ja toksikoloogiaõpiku kaasautor.

Hasselblatt on suhkurtõve uuringute pioneere Saksamaal. 

Hasselblatti algatusel sõlmiti koostööleping Tartu Ülikooli ja Göttingeni ülikooli vahel. 1996 sai ta Tartu Ülikooli audoktoriks.

Isiklikku 
Tema isa Meinhard Eduard Nathanael Hasselblatt (1888–1966) oli keemik, onu Werner Hasselblatt oli Eesti poliitik, vanaisa Arnold Hasselblatt oli Eesti ajakirjanik ja ajaloolane, vanavanaisa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja.

Farmakoloogid
Saksamaa arstiteadlased
Tartu ülikooli audoktorid
Arnold Hasselblatt (farmakoloog)
Sündinud 1929
Valdo Peetri

Valdo Peetri (õieti Vladimir Petrov; 23. juuli 1921 Botvino küla, Petserimaa – 30. juuli 2004) oli Eesti näitleja ja laulja (bariton).

Ta lõpetas 1939. aastal Petseri Gümnaasiumi, 1950. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi ja 1953. aastal Tallinna Muusikakooli lauluerialal.

Valdo Peetri oli aastatel 1956–1987 Estonia Teatri solist.

Viited

Eesti näitlejad
Eesti lauljad
Sündinud 1921
Surnud 2004
Reinhold von Metztacken

Reinhold von Metztacken (ka Metstake; suri 1657) oli Eestimaa mõisnik ning Rootsi sõjaväelane (ooberst).

Metztackenite suguvõsast põlvnenud Reinhold von Metztacken oli Palmse mõisniku Diedrich von Metztackeni ning tema abikaasa Tekula (sünd. von Aderkas) poeg.

1623. aastal teenis kapteni auastmes kompaniiülemana Nils Ribbingi Österbotteni rügemendis. 

1627. aastal teenis ta Preisimaal ooberst Arvid Göransson Horn af Kanckase (1590–1653) Pori lääni jalaväerügemendis kapteni ja kompaniiülemana.  Järgmisel aastal jätkast teenistust juba majori auastmes Pori lääni rügemendis, mille ülemaks oli vahepeal tõusnud ooberst Johan Lilliehöök (1598–1642). 

1630. aastaks oli Metztacken tõusnud juba Pori rügemendi ülemaks ja oobersti auastmesse. Tema alluvuses teenisid rügemendi kortermeistrina hilisem feldmarssal Arvid Wittenberg (1606–1657) ning kapteni ja kompaniiülemana hilisem kindral Arvid Forbus (suri 1665). Sama aasta novembris oli Metztackeni rügement paigutatud Pommerisse. Pori rügementi juhtis Metztacken kuni 1641. aastani.

Oli Kolmekümneaastase sõja ajal Stralsundi komandant.

1640–1642 oli ta Uusimaa lääni maapealik. Tema ja Helsinki bürgermeistri Anders Larsson Ehredti initsiatiivil viidi seni Vantaa jõe suudmes asunud linn üle oma pragusesse asukohta Vironniemel (Estnäs).

1642–1652 oli Metztacken Käkisalmi lääni maapealik. Samuti oli ta Eestimaa maanõunik.

Rootsi riigiarhiivis säilinud Metztackeni kirjavahetuse järgi erinevate toonaste võimukandjatega (Axel Oxenstierna, Herman Wrangel, Ture Bielke, Erik Gyllenstierna) on võimalik kindlaks teha Reinhold von Metztackeni asukohta läbi aastate:
september 1629, Stuhm
september 1632, Stralsund
jaanuar 1633, Stralsund
september 1636, Stralsund
märts 1638, Stralsund
juuli 1650, Käkisalmi
november 1652, Käkisalmi

Ta oli Palmse, Mädapea, Riguldi ja Käru mõisa omanik. Suri koos abikaasaga 1657. aastal katku.

Reinhold von Metztackeni tegelaskuju kasutas Arvid Järnefelt oma näidendis "Samuel Cröell".

Perekond

Reinhold von Metztacken abiellus Anna Hastferiga, kes oli Sõmeru ja Üksnurme mõisaomaniku Heinrich von Hastferi ning Adelheid Hastferi (sünd. Nieroth) tütar. Abielust sündisid:
Arend Dietrich von Metztacken (hukkus 1676 Lundi lahingus), Rootsi ooberstleitnant, viimane meessoost Metztacken
Anna Margaretha von Metztacken, abiellus 1656 Kabala ja Lellapere mõisniku Helmich von Hastferiga ning hiljem kapten Georg von Stackelbergiga (suri 1687)
Conrad Reinhold von Metztacken (maetud 1657)
Reinhold von Metztacken (maetud 1652)
Margaretha Dorothea von Metztacken (1656–1681), Palmse pärijanna, abiellus 1674 vabahärra Gustav Christian von der Pahleniga (1648–1736)
Elisabeth von Metztacken (maetud 1682), Mädapea, Riguldi ja Käru pärijanna, abiellus Anija mõisniku Arwid Hermann von Zoegega

Esivanemad
Viited:

Viited

Eestimaa maanõunikud
Rootsi ooberstid
Palmse mõisnikud
Reinhold
Surnud 17. sajandil
Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kirik

Eesti Evangeeliumi Luteriusu Koguduste Liit ühendab Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku kogudusi, mis ei ühinenud Eesti Evangeelse Luterliku Kirikuga.

Liitu juhib peapiiskopi kohusetäitja Thomas Vaga ja toetava komitee liikmed on Lakewoodi Pühavaimu koguduse esimees Valter Must, diakon-õpetaja Gilda Karu,  Los Angelese koguduse esimees Heino Nurmberg, praostkonna sekretär Agu Ets ning Kanadast Jüri Silmberg ja Riina Klaas.

Liidul on neli kogudust:
E.E.L.K. Bergen County Kogudus: õpetaja praost Thomas Vaga, esimees Aksel Lehtmäe
E.E.L.K. Lakewoodi Pühavaimu Kogudus: õpetaja praost Thomas Vaga, esimees Valter Must
E.E.L.K. Los Angelese Kogudus: esimees Heino Nurmberg
E.E.L.K. New Yorgi Pauluse Kogudus: õpetaja praost Thomas Vaga, esimees Sven Roosild

EELK seisukoht
EELK nimekirjast kustutati järgmised kogudused:
Bergen County
Lakewoodi Pühavaimu
Los Angelese
New Yorgi Pauluse
Toronto Vana-Andrease
Chicago Esimene
Connecticuti ja
Buffalo kogudus

Need kogudused ei saa kutsuda oma teenistusse EELK vaimulikke ega saa EELK vaimulikud tavapärases korras nende teenistusse astuda. 

Neil kogudustel puudub EELKga lepinguline suhe, seega ka kantsli- ja armulauaosadus.

Thomas Vaga on öelnud: 

See on kiriklik e. eklesioloogiline ja inimlik jõumäng, mis meie vastu on käima pandud.   

Me aga ei karda, nagu meie usuisa Martin Luther ei kartnud. Me jääme kokku ja jätkame Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Kiriku kogudustest moodustatud kirikuna, kes kuulutab ja tegutseb luteri kiriku tunnustuskirjade juhtimisel, Agendas antud jumalateenistuse korra järgi, Laulu- ja Palveraamatu koraalide ja puhta, eksimatu Piiblisse kirja pandud Jumala Sõna juhtimisel Jeesuses Kristuses..

Viited

Välislingid
Eesti Evangeeliumi Luteriusu Koguduste Liidu koduleht
Kirikulõhe: osa Välis-Eesti kogudusi ei soovi kuuluda EELKsse. Meelis Süld
A New Bishop Electus for an Old Organization. (Eesti.ca)

Luterlus
Eesti usulised ühendused
Paul Naaber

Paul Naaber (sündinud 7. detsembril 1966 Tartus) on eesti arstiteadlane ja mikrobioloog.

Elukäik
Paul Naaber on bioloogi poeg.

1985. aastal lõpetas Naaber Tallinna 2. Keskkooli, 1991 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning oli seejärel Tartu Ülikooli doktorant. 1997. aastal kaitses ta sealsamas meditsiinidoktori väitekirja "Clostridium difficile infection and intestinal microbial ecology" ja sai doktorikraadi.

Naaber oli aastatel 1991–1992 Tartu Ülikooli nakkushaiguste kateedri stažöör-uurija, 1992–1997 Maarjamõisa haigla mikrobioloogia labori ja TÜK ühendlabori mikrobioloogia osakonna arst, 1995–1998 Berner Eesti AS-i müügijuht, 1996 TÜ mikrobioloogia instituudi erakorraline assistent, 1996–1997 vanemlaborant, 1997–1998 assistent, 1998–2000 erakorraline vanemteadur, aastast 1998 TÜK kliinilise mikrobioloogia osakonna juhataja, 2001–2002 ja 2003–2004 TÜK ühendlabori direktori kohusetäitja, aastast 2000 ka TÜ mikrobioloogia instituudi vanemteadur, 2005 ka sotsiaalministeeriumi nakkushaiguste peaspetsialist ja aastast 2006 Norras Stavangeri Ülikooli haigla arst. 

Aastast 2013 on ta Synlab Eesti OÜ kliiniline juht.

Teadustöö
Paul Naaberi peamised uurimisvaldkonnad on inimese mikrobioökoloogia, infektsioonide mudelid ning infektsioonide epidemioloogia. Rahvusvahelise keskkonnaprojekti PHARE mikrobioloogia peaekspert, Eesti esindaja Euroopa ravimiresistentsuse jälgimise süsteemis ja Euroopa antimikroobse ravimitundlikkuse komitees.

Ta on Eesti Laborimeditsiini Ühingu juhatuse liige (2000–2006), Eesti Infektsionistide Seltsi, Seksuaalsel Teel Levivate Infektsioonide Eesti Ühingu, American Society for Microbiology ja European Society for Clinical Microbiology and Infectious Diseases liige. Tal on ilmunud 170 teadustrükist ja ta on ühe patendi kaasautor.

Teoseid
 Prevalence and properties of Clostridium difficile in hospitalized patients in Estonia (kaasautorid M. Maimets, M. Mikelsaar). // Review Medicine Microbiology 8 (1997)
 The intestinal microflora in allergic Estonian and Swedish 2-year-old children (kaasautor). // Clinical and Experimental Allergy 29 (1999), lk 3
 Interactions between lactobacilli and antibiotic-associated diarrhea (kaasautor M. Mikelsaar). // Applied Microbiology 54 (2004)
 Inhibition of Laboratory diagnosis of sexually transmitted infections in Estonia in 2001–2002: Shortcomings with impact on diagnostic quality and surveillance (kaasautor). // Sexually Transmitted Diseasis 32 (2005), lk 12
 Prevalence and antibiotic susceptabiliti of Acinetobacter baumanni, Pseudomonas aeroginosa and Klebsiella pneumoniae in Estonian intensive care units in comparisarison with European data (kaasautor). // Scandinavian Journal of Infectious Disease 38 (2006), lk 11–12

Viited

Kirjandus
 Eesti teaduse biograafiline leksikon, 3. köide
 Mikelsaar, M. Meditsiinidoktor Paul Naaber. Eesti Arst (1998) 2, lk 187
 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Tartu, 2004, lk 366–367
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Tartu, 2007, lk 116, 123, 125, 126, 377

Välislingid

Eesti arstiteadlased
Eesti mikrobioloogid
Sündinud 1966
Insar

Insar (mokša Инзара Inzara) on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Insari rajooni halduskeskus. 

Ta asub Issa ja Insari ühinemiskohas 77 km Saranskist edelas. 

Asula tekkis 1648 rajatud kindluse juurde. Linnaõigused sai 1780. 1926 muudeti maa-asulaks. 1958 sai uuesti linnaks.

Linnas asub kanepikiu tehas.

Viited 

Venemaa linnad
Mordva