joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Aimur Raja

Aimur Raja (22. aprill 1958 Tallinn – 25. mai 2017 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Aimur Raja on tööliste poeg.

Lõpetas 1977 Tallinna Polütehnikumi, 1982 Tallinna Polütehnilise Instituudi raadiotehnika erialal; magister (raadiomõõtmised) (1992, TTÜ), väitekiri "Perioodsignaali efektiivväärtuse hindamisalgoritmid"; doktoriväitekirja teema "Inimese peaaju keemiliste kahjustuste hindamine peidetud Markovi mudelite abil EEG põhjal". Töötanud TTÜ-s: 1990–1992 raadiotehnika kateedri assistent, 1992–1994 automaatikateaduskonna doktorant, 1994–1996 TTÜ vanemteadur ja 1996– teadur telekommunikatsiooni alal. Olnud stipendiaat Tampere Tehnikaülikooli Ragnar Graniti instituudis.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: raadiomõõtmine, biomeditsiinitehnika, signaalitöötlus, telekommunikatsioon. Loengukursused: raadiovastuvõtuseadmed, signaalitöötlus, helitehnika ja akustika. Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige (2000–2008), Eesti Elektroonikaühingu juhatuse liige (2001–2012), Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi (IEEE) liige (1995), ajakirja Arvutustehnika ja andmetöötlus (A&A) toimetuskolleegiumi liige (2004). Üle 50 teadustrükise ja 20 õppe-metoodilise trükise, 2 autoritunnistust.

Viited

Teoseid
 Neural network method to determine the vigilance levels of the central nervous system, related to occupational chronic chemical stress. // Technology and Health Care. 5 (1997) 3
 Fuzzy classification algorithms with some applications, 9. Symp. Maritime Elektronik, Universität Rostock, 1998
 Raadiokanali Nakagami ja neljaparameetrilise mudeli vahelised seosed // Telekommunikatsioon 2002 : IX rahvusv telekommunikatsioonipäeva materjalid. Tallinn, 2002
 Raadiotehnika infoedastuses. Tallinn, 2002
 Performance analysis of M-ary PSK in communication channel // Electronics and Electrical Eng. 3 (2002)
 Probability Density Function for Phase and Error Probability for Phase Shift Keying (PSK) Systems. // Electronics 2004, Conf. Proc., Tallinn, 2004
 Mittekorrektsed ülesanded telekommunikatsioonis. // Raadiotehnika 2005: XII rahvusv telekommunikatsioonipäeva materjalid. Tallinn, 2005.

Kirjandus

Välislingid

Eesti tehnikateadlased
Sündinud 1958
Surnud 2017
Rudolf Raja

Rudolf Raja (1. märts 1918 Jõgeva vald Tartumaal – 29. detsember 2018) oli Eesti loomaarstiteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1937 Vändra Majandusgümnaasiumi ja 1948 TÜ; veterinaariakandidaat (1969, TÜ), väitekiri "Põllumajandusloomade leptospiroos Eesti NSV-s". Oli 1943–44 ja 1946–50 TÜ patoloogilise anatoomia kateedri assistent, 1951–55 vangistatuna Omski oblastis, aastast 1956 kuni pensionini Vabariiklikus Veterinaarialaboris veterinaararst-seroloog, bakterioloogiaosakonna leukoosi tõrje epizootoloogia grupi ja seroloogiaosakonna juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: leptospiroos, veiste leukoos ja listerioos. Rakendas Eestis esimesena marutaudi diagnoosimiseks luminestsentsmeetodit.

Viited

Teoseid
 Tõusigade müük ja leptospiroos // Sotsialistlik Põllumajandus (1965) 9
 Veiste leukoosi levikust, tõrjest ja laboratoorsest uurimisest vabariigis // Sotsialistlik Põllumajandus (1971) 16
 Lammaste viiruslik abort ja jäärade infektsioosne epididümiit // Sotsialistlik Põllumajandus (1973) 6
 Loomade leptospiroositõrjest // Sotsialistlik Põllumajandus (1978) 18.

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 368
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 427
 Kristal, T. Uusi teaduse kandidaate // Sotsialistlik Põllumajandus (1969) 4, 186–187
 Rudolf Raja 80 // Eesti Loomaarstlik Ringvaade 2 (1998), 65.
 

Eesti loomaarstiteadlased
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna vilistlased
Eesti üle 100-aastased
Sündinud 1918
Surnud 2018
Guido Rajalo

Guido Rajalo (19. veebruar 1926 Tallinn – 18. september 2016 Tallinn) oli Eesti keemiainsener.

Elulugu
Lõpetas 1944 Jakob Westholmi Gümnaasiumi, 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-keemik-tehnoloogina ja 1957 Leningradi Tehnoloogiainstituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1958, ), väitekiri "Массопередача при дистилляции с водяным паром в аппаратах пленочного типа", tehnikadoktor (1985, Leningradi Tehnoloogiainstituut), väitekiri "Кинетика процессов синтеза фторпроизводных аллильного типа" Aastast 1950 töötanud TPI-s: vanemlaborant 1950–1951, assistent 1951–1954 ja 1958–1959, vanemõpetaja 1954–1956, 1959–1961 Teaduste Akadeemia Energeetika Instituudi vanemteadur, 1961–1978 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vanemteadur, 1978–1992 matemaatilise modelleerimise labori juhataja, 1985–1986 ja 1989–1990 teadusdirektor, 1987–1988 direktori kohusetäitja, 1992– juhtivteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: keemiatööstuse protsessid ja aparaadid, hüdrometallurgia (diktüoneemaargilliidi keemilise töötlemine), keemilise protsesside ning reaktorite matemaatiline modelleerimine ja optimeerimine, heitvete puhastamise tehnoloogia, alkadieenide hüdrokloorimise tehnoloogia kujundamine. 70 teadustrükist.

Tunnustused
1987 Eesti NSV teeneline teadlane

Viited

Teoseid
 Пакет программ для определения констант уравнений химической кинетики (kaasautor). Таллинн, 1978
 К моделированию и расчету гидрохлоратора типа насадочной колонны. // Ж. прикл. химии 57 (1984) 4
 Thermally forced membrane desorption-absorption of ammonia (kaasautor). // J. Membrane Sci. 89 (1994)
 Selective electrochemical oxidation of sulphides in tannery wastewater (kaasautor). // Environmental Technology 17 (1996).

Kirjandus
 EE 14, 403
 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teaduskaader 1947–72, 19.
  

Eesti keemiainsenerid
Eesti NSV teenelised teadlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1926
Surnud 2016
Herman Rajamaa

Herman Rajamaa (aastani 1927 Herman Klein, 4. august 1902 Jõhvi vald, Virumaa – 29. august 1987 Stockholm) oli Eesti pedagoog ja koolijuht.

Elulugu
Herman Rajamaa oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1922 Jõhvi Ühisgümnaasiumi ja 1927 Tartu Ülikooli eesti keele alal mag. phil. kraadiga, väitekiri "Eesti kirdemurrete häälikutelugu peajoontes".

Oli 1927–32 Uuemõisas Läänemaa Õpetajate Seminari, 1932–37 Tartu Pedagoogiumi ja 1937–38 Tartu 1. Gümnaasiumi eesti keele õpetaja, 1938–40 Lihula Keskkooli direktor, 1940–42 Järvamaa ja 1942–44 Virumaa koolide inspektor. 

Põgenes 1944 Rootsi. Oli 1945 Sigtuna laagrikooli juhataja. 15. märtsist kuni 15. septembrini 1945 Stockholmi Eesti Algkooli juhataja, 1945–73 eesti koolide inspektor, 1967–80 Pedagoogikakeskuse teadur Stockholmis.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: eesti keel ja eesti keele õpetamise metoodika.

Teoseid
Koostanud õpikuid, töövihikuid ja metoodilise teose.
 Emakeele lugemik algkoolile. 3.–6. õppeaasta (kaasautor). Tallinn 1935
 Kuidas tarvitada uusi sõnu. Tartu 1936
 Aabits ja emakeele-lugemik algkoolile. 1. kl. Tallinn 1938
 Kuidas kodus õpetada lapsi lugema ja kirjutama. Tartu 1938
 Eesti lugemik. I–II. Stockholm 1946–47
 Meie eesti keel. I–IV õ.-a. Stockholm 1982

Liikmesus
Läänemaa Õpetajate Liidu esimees
Eesti Õpetajate Liidu juhatuse liige.

Viited

Kirjandus 
EE 14, 403
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Tartu 1994, II, 232
Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm 1984, 98
Laan, P. Herman Rajamaa lahkumise puhul. // Välis-Eesti, 1987, 7/8
Leht, V. Herman Rajamaa ja välis-Eesti kool. // Õpetajate Leht, 1992, 17. X

Välislingid
 

Eesti pedagoogid
Eesti koolijuhid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Stockholmi Metsakalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1987
Edgar-Adolf Rajandi

Edgar-Adolf Rajandi (aastani 1935 Rosenstrauch, 25. juuli 1902 Aegviidu – 17. juuli 1978 Tallinn) oli Eesti filoloog ja nimeuurija.

Elulugu
Edgar-Adolf Rajandi oli raudteelaste poeg ja Henno Rajandi isa.

Õppis Tallinna Raudtee Tehnikakoolis ja Tallinna Tehnikumis. Aastast 1922 oli triangulaator astronoomilis-geodeetilises ekspeditsioonis, aastast 1925 Tallinna linnavalitsuse teenistuses, oli statistik Tallinna Linna Statistikabüroos ja 1926–43 Tallinna Linnavalitsuse Statistikabüroo ja Perekonnaseisuameti perekonnaseisuametnik; tal on teeneid perekonnanimede korraldamise seaduse elluviimisel ning 1944 arhiivimaterjalide päästmisel.

Aastail 1945–1950 oli Vabariikliku Perekonnaseisu Keskarhiivi juhataja, 1951–63 mitmes asutuses rakenduskunstnikuna. Perekonnaseisuametnikuna hakkas koguma nimematerjali. Tema kogud sisaldasid u 10 000 ees- ja 50 000 eri kirjakujuga perekonnanime. Tegeles isikunimede uurimisega, esines sageli Emakeele Seltsi koosolekutel ja keelepäevadel. Kirjutanud üle 20 vastava artikli ja 1 monograafia, mis tõi talle rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Nimeühingu liige (1972).

Edgar Rajandi oli evangeeliumi kristlane.

Teoseid
 Tänapäeva eesnimedest. // KK (1964) 5
 Meie perekonnanimede liigitamisest ja seletamisest (kaasautor H. Tarand). // KK (1966) 7
 Raamat nimedest. Tallinn, 1966
 Raamat nimedest. Nimeseadus. 3.tr. Tammerraamat 2011.
 Onomasti märkusi: Eesnimed tegusõnast olema (kaasautor H. Tarand). // Emakeele Seltsi aastaraamat 13 (1967)
 Rahvusvahelistest eesnimedest. // Emakeele Seltsi aastaraamat 13 (1967)
 Традиции и моды в употреблении личных имён. // Ономастика. M, 1969
 Eesti eesnimedast Mats Tõnissoni tähtraamatutes (kaasautor H. Tarand). // Emakeele Seltsi aastaraamat 16 (1970)
 Kask perekonnanimena ja perekonnanimedes. // Emakeele Seltsi aastaraamat 18 (1972)
 Eesti nimed läbi sajandite (kaasautor H. Tarand). // Keel, mida me uurime. Tallinn, 1976
 Mõtteid eesti isikunimede uurimisest. // Emakeele Seltsi aastaraamat 23 (1978).

Viited

Kirjandus
 Keel, mida me harime. Tallinn, 1976, 210
 Ahven, H. Edgar Rajandi mälestuseks. // Emakeele Seltsi aastaraamat 24 (1978), 130–133.
  

Eesti keeleteadlased
Onomastikud
Tallinna linnaametnikud
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1902
Surnud 1978
Heli Rajangu

Heli Rajangu (aastani 1967 Heli Krips, sündinud 6. juunil 1944 Tartus) on Eesti arstiteadlane ja dermatoveneroloog.

Elulugu
Heli Rajangu on fotograafi tütar.

Lõpetas 1962 Tartu 1. Keskkooli ja 1968 TÜ arstiteaduskonna ; Olnud 1968–77 Tartu Linna Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri arst, 1977–79 TÜ nahahaiguste, dermatoloogia ja veneroloogia kateedri kliiniline ordinaator, 1979–1993 TÜ dermatoveneroloogia õppetooli assistent; aastast 1994 TÜ nahahaiguste kliiniku assistent; aastast 2000 ka SA Tartu Ülikooli Kliinikumi nahahaiguste kliiniku arst-õppejõud.

Teadustöö
Uurinud peamiselt sugulisel teel levivaid infektsioone. Üle 30 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 O клинических и эпидемиологических особенностях трихомоноза урогенитального тракта женщин. // TÜ Toim 503 (1979)
 Lokaalselt kasutatavad D-vitamiini derivaadid psoriaasi ravis (kaasautor). // Eesti Arst (1994) 4
 Klamüdioos. 1995, 21996
 Fucicort dermatoloogias (kaasautor). // Eesti Arst (1996) 3
 Concurrence of scabies with sexually transmitted diseases in adolescents. // Australas. J. Dermatol. 38 (1997) 2
 Süfiliitilised ektüümid teisese süüfilise haigel (kaasautor K. Hussar). // Eesti Arst (2001) 2;

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 115.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti dermatoveneroloogid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1944
Georg Rajasaar

Georg Rajasaar (21. aprill 1921 Tšember, Penza oblast, Venemaa – 18. detsember 1998) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Lõpetas 1948 Tartu 5. õhtukeskkooli ja 1956 EPA insener-mehaanikuna. 1956–61 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi noorem- ja vanemteadur ning 1961–66 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) mehhaniseerimisosakonna vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: teravilja kuivatamise tehnoloogiad, loomakasvatuse mehhaniseerimine. Konstrueerinud põlevkivi- ja õliküttel töötava haljassöötade konveierkuivati. Üle 10 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Heinakoristustööde mehhaniseerimine (kaasautor A. Tiigimäe). Tallinn, 1963
 Elekterkeevitus (kaasautor E. Sepp). Tallinn, 1982.

Kirjandus
 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 63
 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituut 1946–2006. Saku, 2006, 73.
  

Eesti tehnikateadlased
Eesti raadioamatöörid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1921
Surnud 1998
Inda Rajasalu

Inda Rajasalu (aastani 1963 Inda Varik, sündinud 24. novembril 1938 Tartus) on eesti ajaloolane.

Elulugu
Inda Rajasalu on Tarvo Rajasalu ema.

Lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli ja 1965 Tartu Riikliku Ülikooli; ajalookandidaat (1980, TRÜ), väitekiri "Деятельность коммунистической партии Эстонии по руководству лекционной пропагандой в республике в 1966–1970 гг". Oli 1965–1966 Tartu Riikliku Ülikooli NSV Liidu ajaloo kateedri vanemlaborant, 1966–1968 NLKP ajaloo kateedri õppekabineti juhataja, 1968–1974 õpetaja, 1974–1977 aspirant, 1977–1979 õpetaja, 1979–1982 vanemõpetaja, 1983–1989 dotsent, 1989–1990 Tartu Ülikooli sotsialismi ajaloo kateedri dotsent, 1990–1992 lähiajaloo kateedri dotsent, 1992–1996 ajaloo-osakonna dotsent, 1996–1998 eesti ajaloo õppetooli dotsent.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eestimaa Kommunistliku Partei tegevus loengulise propaganda alal, tsensuuri ajalugu, vene kogukonna elu Eestis. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
 Loengulise töö osast internatsionalismi ja rahvaste sõpruse kasvatamisel vabariigis aastatel 1966–1970. // TÜ Toim 299 (1972)
 Eestimaa Kommunistlik Partei tegevus loengupropaganda efektiivsuse tõstmisel aastatel 1966–1970. // Töid Eestimaa Kommunistlik Partei ajaloo alalt 9 (1982)
 Eesti NSV Ühingu "Teadus" TÜ organisatsiooni asutamine ja tegevus. // TÜ ajaloo küsimusi 13 (1983).

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 466
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 142.
  

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli NLKP ajaloo kateedri õppejõud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1938
Teet Rajasalu

Teet Rajasalu (20. november 1941 Tallinn – 20. mai 2003 Tallinn) oli Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Teet Rajasalu oli töölise poeg.

Lõpetas 1960 Tallinna Kaugõppekeskkooli ja 1968 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) masinaehituse ökonoomia ja organiseerimise alal. Majanduskandidaat (1974, TPI), väitekiri "Прогнозирование эффективности стуктуры товарообмена союзной республики". Täiendas end 1992. aastal USA-s Bowling Greeni Ülikoolis.

1962–1963 Tallinna Autokaubavedude valitsuse insener, 1963–1966 Elektrotehnika Teadusliku Uurimise Instituudi laborant ja vaneminsener, 1966–1995 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis: vaneminsener, noorem- ja vanemteadur, 1982–1986 sektori juhataja, 1986–1990 osakonna juhataja, 1990–1995 teadusdirektor. 1995–2000 Eesti Panga majandusuuringute osakonna juhataja asetäitja, 2000–2003 Eesti Statistikaameti konsultant ja TTÜ Eesti majanduse instituudi vanemteadur.

Oli Eesti Teadus- ja Arendusnõukogu liige 1995–1998, samuti Konjunktuuriinstituudi ekspert.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Eesti majanduse areng, selle prognoosimine ning väliskaubanduse ja regionaalökonoomika küsimused.

Teoseid
Üle 50 teadustrükise.
 Eesti NSV üleliidulises tööjaotuses (kaasautor). Tallinn 1982
 Estonian economy and its development problems. Tallinn 1990
 Estonian Economy at the dawn of Independence. // Inst. Economics. Est. Acad. Sci. Tallinn 1992
 Economic structures in Estonia and Finland. A retrospective socio-economic comparison (kaasautor). Tallinn 1993
 Macroeconomic stabilization and development: Transforming the Estonian economy. Tallinn 1995

Tunnustus
1994 Eesti Vabariigi teaduspreemia

Viited

Kirjandus
EE 14. Tallinn 2000. Lk 403
Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn 2000. Lk 403–404

Välislingid

Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti majandusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1941
Surnud 2003
Eleonora Rajavee

Eleonora Rajavee (aastani 1965 Paulman; sündinud 15. mail 1940 Kolomnas Venemaal) on Eesti arstiteadlane ja anatoom.

Elulugu
Eleonora Rajavee on sõjaväelase tütar ja oli Olaf Rajavee abikaasa.

Lõpetas 1958. aastal Tallinna 6. Keskkooli ja 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Oli aastatel 1968–1971 TRÜ farmakoloogia kateedri teadur, 1971–1974 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla verejaama arst, 1974–1986 TRÜ anatoomia ja histoloogia kateedri assistent, 1986–1992 vanemõpetaja, 1992–2005 Tartu Ülikooli anatoomia instituudi vanemassistent ja assistent, 2005–2015 spetsialist.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: inimese anatoomia, ravimite farmakotoksiline toime. 25 teadustrükist.

Teoseid
 О действии прополисовых мазей – пропосал-10 и пропосал-30 на кожу и на рост шерсти у подопытных животных (kaasautorid O. Rajavee, I. Värsi). // TÜ Toim 285 (1971)
 К изучения вен печени некоторых млекопитающих по сравнению с человеком (kaasautorid E. Kogermann-Lepp, A. Lepp). // TÜ Toim 514 (1979)
 Anatomical composition of the anterior shoulder joint capsule. A cadaver study on 12 glenohumeral joints (kaasautor). // Ann. Anat. 183 (2001) 1
 Mõningaid aspekte hematopoeetiliste rakkude programmeeritud rakusurmast (kaasautor H.-E. Simovart). // Eesti Arst (2001) 2.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 115.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti anatoomid
Sündinud 1940
Olaf Rajavee

Olaf Rajavee (29. november 1927, Valga – 8. oktoober 1995, Tartu) oli eesti arstiteadlane ja farmakoloog.

Elulugu
Olaf Rajavee oli raudteelase poeg. Ta on Evald Rajavee vend, Eleonora Rajavee abikaasa.

Lõpetas 1946 Pärnu 1. Keskkooli ja 1952 TÜ arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1955, TÜ), väitekiri "Hingamisanaleptikumide võrdlev efektiivsus mürgistusel barbamüüliga ja pentotaalnaatriumiga". 1952–60 TÜ farmakoloogia kateedri assistent, 1961–74 vanemõpetaja, 1974–92 dotsent. Nõukogude Eesti preemia (1987) kollektiivis.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: analeptikumide, valuvaigistite, südamevahendite, eriti maomürgi ja mesilassaaduste preparaatide farmakoloogia. Viprassiini, viprasaalB jt ravimite kaasautor. Üle 70 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Mõningate fenüülpiperasiinderivaatide analgeetiline ja eeternarkoosi potentseeriv toime. // TÜ Toim 57 (1958)
 О функциональной элиминации и токсичности барбамила и пентотал-натрия в условиях гипотермии (kaasautor L. Nurmand). // Фармакол. токсикол. 26 (1963) 5
 К фармакологии лебекана. // Фармакол. токсикол. 32 (1969) 2
 Letaalselt lõppenud mürgistustest Tartu rajoonidevahelise kohtumeditsiinilise ekspertiisi andmeil (kaasautor E. Murašev). Nõukogude Eesti Tervishoid (1976) 1
 Действие препарата простагландина Е2 на изолированную тонкую кишку и матку крыс (kaasautorid E. Hanson, T. Hindrikus). // TÜ Toim 523 (1980)
 Uue preparaadi prostenooni (prostaglandiini E-2) kasutamise kogemusi sünnitusabis (kaasautor). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1985) 6.

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 115
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 142
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 260, 357
 Olaf Rajavee 60-aastane. Nõukogude Eesti Tervishoid (1988) 1, 62
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 939.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti farmakoloogid
Sündinud 1927
Surnud 1995
Viktor Rajevski

Viktor Rajevski (15. märts 1936 Petseri – 9. juuli 2017) oli Eesti loomakasvatusteadlane ja Eesti NSV riigitegelane.

Elulugu
Ta lõpetas 1953 Petseri 1. Keskkooli ja 1959 EPA insener-mehaanikuna; põllumajanduskandidaat (1975, EPA), väitekiri "Совершенствование технологии содержания и кормления молочного стада в условиях рациональной системы скотоводства в Эстонской ССР" (1975, ELVI). 

Ta on olnud 1960–1961 ELVI erikonstrueerimisbüroo vaneminsener-konstruktor, 1961–1967 erikonstrueerimisbüroo juhataja, 1967–1970 aspirant, 1970–1972 nooremteadur, 1972–1974 vanemteadur, 1974–1975 sektori juhataja.

1975–1979 oli Rajevski Laeva katsesovhoosi direktor, 1982–1985 Eesti NSV varumisminister, 1985–1988 teraviljasaaduste minister ja 1988–1989 Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja.

1989–1997 oli ta Ida-Aafrika riikide majandusnõunik, seejärel Silmeti kommertsdirektor.

Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik 1985–1990.

Viktor Rajevski suri 9. juulil 2017.a.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: suurfarmide mehhaniseerimise tehnoloogia, puistematerjalide doseerimise süsteemi mehaanika.

Tunnustused
1979 Eesti NSV teeneline insener

Viited

Kirjandus
 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi teaduskoosseisu biobibliograafia 1947–1990. Tallinn, 1992, 122
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 404.
  

Eesti loomakasvatusteadlased
Eesti NSV ministrid
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV teenelised insenerid
Sündinud 1936
Surnud 2017
Ivo Ramjalg

Ivo Ramjalg (27. november 1918 Toržok, Tveri kubermang, Venemaa – 16. märts 1994 Viljandi) oli Eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu
Ivo Ramjalg oli postiametniku poeg.

Lõpetas 1937 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1946 TÜ arstiteaduskonna. 1946–1951 TÜ üldkirurgia kateedri assistent, 1951–1952 hospitaalkirurgia kateedri assistent, 1952–1960 Jõhvi haigla kirurgia osakonna juhataja, 1960–1962 Viljandi Rajooni Keskhaigla kirurg, 1962–1968 kirurgia osakonna juhataja, 1968–1978 peaarsti asetäitja ravi alal, 1978–1994 haiglas ja polikliinikus kirurg.

Teoseid
 Pikkade toruluude lahtiste murdude ravikogemusi. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1959) 4
 Peritoniitide kirurgilisest ravist koos AKTH ja kortikosteroidsete preparaatide manustamisega (kaasautorid A. Kliiman, E. Teeäär). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1960) 6.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, III, 363
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 116
 Ivo Ramjalg. Eesti Arst (1979) 1, 66
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997 939–340.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti kirurgid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna õppejõud
Korporatsioon Vironia liikmed
Sündinud 1918
Surnud 1994
Ilmar Rammo

Ilmar Rammo (sündinud 2. novembril 1937 Tartus) on Eesti füüsik.

Elulugu
Ilmar Rammo on tööliste poeg.

Lõpetas 1956 Tartu 3. Keskkooli, 1961 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsikaosakonna ja 1964 samas aspirantuuri; füüsika-matemaatika-kandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "ИК эффекты и строение центров свечения в фосфорах типа сульфида цинка". TRÜ-s 1964–1966 eksperimentaalse füüsika kateedri nooremteadur, 1966–1971 assistent, 1971–1976 vanemõpetaja, 1976–1990 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi vanemteadur, 1990–1993 TRÜ vanemteadur, 1993–2003 dotsent, aastast 2003 Tartu Ülikooli eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi spetsialist.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: AIIBVI-tüüpi ühendite optilised ja fotoelektrilised omadused; GaAs ja AlGaAs heterosiiretel baseeruvate seadmete (pooljuhtlaseri, välja- ja bipolaarse transistori) tehnoloogia väljatöötamine ning heterosiirete füüsikalised omadused, SrS-Ce fosfoorides toimuvad füüsikalise protsessid. Üle 50 teadustrükise.

Teoseid
 ИК тушение люминесции и структура центров свечения фосфоров типа ZnS-Cu (kaasautor). // Ж. прикладной спектроскопии, 10 (1969) 1
 Влияние утечки электронов на порговой ток AlGaAsSb/GaSb инжекционных гетеролазеров (kaasautor). // Физика и техника полупроводников, 24 (1990) 7
 Investigation of a new emission band of SrS-Ce phosphor (kaasautor). // J. Appl. Spectroscopy, 62 (1995) 3
 Investigation of structure of Ce3+ phosphors (kaasautor). // J. Appl. Spectroscopy 64 (1997) 2
 The spectral dependencies of optical absorption SrS-Ce phosphors (kaasautor). // J. Appl. Spectroscopy 64 (1997) 4
 Sissejuhatus maatriksoptikasse: geomeetriline optika. Tartu, 1998
 Spektraalseadmed: optiline diapasoon. Tartu, 2002.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 278; II, 143.
  

Eesti füüsikud
Sündinud 1937
Herman Rand

Herman Rand (27. juuli 1924, Leisi vald, Saaremaa – 30. september 1994, Viljandi) oli Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
Herman Rand oli talupidaja poeg ja Mare Leino isa.

Lõpetas 1944 Kõljala Põllumajanduskooli, 1947 Vana-Võidu Loomakasvatustehnikumi ja 1953 EPA agronoomiateaduskonna; põllumajanduskandidaat (1967, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Põldoa (Vicia faba L) haljasmassiks kasvatamise võimalusi Eesti NSV-s". Oli 1965–93 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) vanemteadur ja Olustvere katsejaama juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: rohusöötade tootmine ja heintaimede seemnekasvatus. Teinud võrdlusuuringuid Soome katsejaamades uurimaks heinaliikide aminohappesisaldust. Ligi 60 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Влияние условий произрастания на величину и качество урожая злаковых трав (kaasautorid E. Huokuna, H. Hakkola). // Вопр. кормопроизводства в Эстонии. 73 (1988)
 Влияние азотного удобрения и продолжительности произрастания на аминокислотный состав тимофеевки, обсяницы лучовой, ежи сборной и райграса пастбищного (kaasautor T. Mela). // Вопр. кормопроизводства в Эстонии. 73 (1988).

Kirjandus
  

Eesti põllumajandusteadlased
Sündinud 1924
Surnud 1994
Valter Rand

Valter Rand (ka Walter ; 29. mai (vkj)/ 11. juuni 1914 Narva – 16. august 1994 Kotkajärve, Ontario, Kanada) oli Eesti tehnikateadlane ja ajaloolane.

Elulugu
Lõpetas 1932 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi ja 1941 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina. Inseneriteaduste doktor (1943, Karlsruhe Tehnikaülikool), väitekiri "Die Sturzbettausbildung bei lotrechten Abstürzen und bei Anwendung einer rechteckigen Endschwelle".

1942–1944 teadur ja stipendiaat Karlsruhe Tehnikaülikooli vesiehituse laboris, 1945–1951 projekteeriv insener ehitusfirmas Maurice Delens Entreprise Brüsselis, 1951–1953 teadur Iowa Ülikoolis, 1953–1956 New Yorgi Ülikoolis, 1956–1981 New Yorgi Linnaülikoolis, aastast 1968 professor, 1981 – emeriitprofessor. Osalenud mitme USA  rajamises.

Uppus Metsaülikooli ajal Kotkajärvel.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: vesiehitus, tehniline mehaanika, hüdraulika, pinnamehaanika, vesi-, süva- ja sadamaehitiste konstruktsioonid. Diversiteediteooria loojaid, globaaleestluse idee kandja ja tutvustaja, töid erialadevahelise mõtlemise ja eestluse kohta.

Teoseid
25 teadustrükist.
 Tehnilisest teadusest ja tehnilisest haridusest. // Omariikluse taustal. Uppsala 1955
 Interdisciplinary Graduate Education – A Necessity. // J. Engineering Education, 53 (1962)
 Flow Over a Dentated Sill in Open Channel. // J. Hydraulics Division, 92 (1966)
 Ülikool läbi aegade. // Meie Tee (1972) 11/12
 Informatsioon ja kultuurirevol. // TRENT`79: Eesti Liit Kanadas. 1979
 Eestlus on looming. Tallinn 1994

Isiklikku
Tema õde oli Hildegard Rand-Maricq.

Viited

Kirjandus
Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm 1984. Lk 99
Insenerikultuur Eestis 2. Tallinn 1995. Lk 108–113
Tehnika ja Tootmine, 1995 (4). Lk 36–40
Vahur Mägi. Ääremärkusi Valter Ranna teadusfilosoofiliste vaadete juurde. // Insenerikultuur Eestis. 2. Tallinn 1995. Lk 108–113
Vahur Mägi. Valter Rand – Eesti ehitusinsenerist Ameerika filosoof. // Ehitaja 3 (1998). Lk 82–85

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

TLÜAR väliseesti isikud

Eesti ehitusinsenerid
Eesti tehnikateadlased
Eesti ajaloolased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eestlased Saksamaal
Eestlased Belgias
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1914
Surnud 1994
Hillar Aleksander Randalu

Hillar Aleksander Randalu (aastani 1935 Bachmann, 29. märts 1915 Tartu – 7. aprill 1990 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1934 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1938 Tartu Ülikooli; õigusteaduse magister (1940, TÜ, kinnitatud õigusteaduse kandidaadiks 1949), väitekiri "Kuriteole kihutamine", õigusteaduse doktor (1978, Moskva NL Prokuratuuri Instituut), väitekiri "Эффективность применения информационно-поисковых систем в предупреждении правонарушений несовершеннолетних".

Oli 1938–1941 TÜ abiõppejõud ja assistent, 1944–1952 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri dotsent. Sunniti ülikoolist lahkuma, 1952–1961 advokaat Vändras, Pärnus, Märjamaal, Keilas ja Tallinnas. 1961–1984 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudi õigussektori vanemteadur, aastast 1982 TÜ kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri professor.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: kriminoloogilised andmetöötlussüsteemid, kriminaalprotsess, kohtukorraldus, alaealiste kriminoloogia. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
 Seadusandluse täiustamise ja õigusliku informatsiooni küsimusi. Tallinn 1965
 Применение перманентных автоматизированных систем обработки данных в криминологии. Tallinn 1978
 Kuritegevuse geneesi ja profülaktika sotsiaalsest mehhanismist. Tallinn 1982

Isiklikku
Tema isa oli Eesti endine poliitik Adam Randalu ning poolvend oli õigusteadlane Hillar Aleksander Randalu ja poolõde oli keeleteadlane Eeva Ahven. Ta oli Hans Kruusi kasupoeg.

Ta oli Ilme Randalu abikaasa, Ann Pikveri ja Kadri Järve isa.

Viited

Kirjandus
Hillar Randalu kaitses doktoriväitekirja. Kodumaa, 27. juuli 1977
Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987. Lk 442
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944 III. Tartu 1994. Lk. 199
EE 8. Tallinn 1995. Lk 24
EE 14. Tallinn 2000. Lk 404

Välislingid
 

Eesti advokaadid
Eesti õigusteadlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna professorid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1915
Surnud 1990
Ivalo Randalu

Ivalo Randalu (7. veebruar 1936 Riia – 19. detsember 2019) oli Eesti muusikaajakirjanik ja -uurija.

Elulugu
Ivalo Randalu on ajakirjaniku ja kooliõpetaja poeg.

Lõpetas 1955 Tallinna 2. Keskkooli, 1958 Tallinna Muusikakooli muusikateooria alal ja 1964 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal.

1962–1970 Eesti Raadio noorte- ja muusikasaadete toimetaja, 1972–1975 Estonia teatris toimetaja, 1975–1984 ETV-s lepinguline autor, 1981–1999 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi vanemteadur, 1999–2004 J. Westholmi Gümnaasiumi muusikaajaloo õpetaja.

Teadustöö
Ta on uurinud Eesti muusikaajalugu ja tegelenud klassikalise muusika populariseerimisega. Toimetanud muusikarubriike ajakirjanduses, raadios ja televisioonis, kirjutanud muusikaarvustusi. Loonud heliloojana koori- ja soololaule, instrumentaalpalu ning muusika umbes 20 dokumentaalfilmile, kirjutanud muusikafilmistsenaariume.

Teoseid
Kogumik "Peeter Süda". Tallinn 1984
Hugo Lepnurm 31.10.1914–15.02.1999. Elust ja loomingust. // TMK (1999) 5
Anna Klas 23. jaanuar 1912 – 20. aprill 1999. // TMK (1999) 7
XXI pilku orelile. Eesti orelikultuurist (koostanud Ene Pilliroog ja Ivalo Randalu). Tallinn 2007

Tunnustus
1998 Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (pidev kihutustöö eesti muusika ja muusikaelu heaks)

Isiklikku
Tema isa oli Eesti endine poliitik Adam Randalu ning poolvend oli õigusteadlane Hillar Aleksander Randalu ja poolõde oli keeleteadlane Eeva Ahven.

Viited

Kirjandus
Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn 1990. Lk 197
Teater. Muusika. Kino 4/ 2001. Lk 3–16

Välislingid
 
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti muusikateadlased
Eesti heliloojad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1936
Surnud 2019
Metsakalmistule maetud
Edith Randam-Rogers

Edith Randam-Rogers (16. märts 1913 Tallinn – 6. veebruar 2005 Denver, USA) oli eesti kirjandus- ja keeleteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1941 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi. Lahkus 1944 Saksamaale, kust siirdus 1948 USA-sse. Lõpetas 1961 Colorado Ülikooli Denveris hispaania keele alal B.A. kraadiga. Sai õpinguiks Fulbrighti stipendiumi ja õppis 1961–1962 ka Madridi Ülikoolis. Omandas 1962 Colorados (Boulderis) M.A. kraadi hispaania kirjanduses ja 1968 kaitses Colorado Ülikoolis (Denveris) Ph.D. kraadi, väitekiri "The Open Code of Ballads". Oli 1966–67 Denveris Colorado Ülikoolis instruktor, 1968–72 assistant prof., 1972–1979 associate professor, aastast 1979 hispaania keele ja kirjanduse professor. Oli American Association of Teachers of Spanish and Portugese liige.

Teadustöö
Töid hispaaniakeelsest kirjandusest.

Teoseid
 El color en la poesia española del Renacimiento y del Barroco. // Rev. Filol. Española (1964) 47
 Clothing as a Multifarious Ballad Symbol. // Western Folklore (1975) 34
 The Perilous Hunt: Symbols in Hispanic and European Balladry. Kentucky, 1980.

Viited

Kirjandus
 Edith Rogers-Randam keeleteaduse doktoriks. // Vaba Eesti Sõna (1968) 1. IX
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 105
 Vaba Eesti Sõna (2005), 15. III (nekroloog).
  

Eesti kirjandusteadlased
Eesti keeleteadlased
Sündinud 1913
Surnud 2005
Mart Lepik

Mart Lepik (ka Martin Lepik; 18. november 1900 Katela – 17. detsember 1971 Tartu) oli eesti arhivaar ja kirjandusteadlane.

Ta lõpetas aastal 1921 Viru Maakonna Reaalgümnaasiumi (poeglaste gümnaasiumi). Aastatel 1921–1928 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas eesti ja üldist kirjandust, aga ka rahvaluulet, läänemere-soome keeli, etnograafiat (ülikoolikursus jäi lõpetamata). Ta oli EYS Veljesto vilistlane.

Aastatel 1930–1950 töötas ta Õpetatud Eesti Seltsis, olles aastal 1938 ÕES-i 100. aasta tähistamise peamisi korraldajaid. Ta juhtis Eesti Kirjandusmuuseumi loomist ning oli aastatel 1940–1941 ja 1944–1945 selle direktor ning aastatel 1951–1963 käsikirjade osakonna juhataja. Aastatel 1943–1944 oli ta tegev muuseumi varade evakueerimist maale (Aru mõisa) nende päästmiseks sõjategevuse küüsist. Aastatel 1945–1946 oli ta arreteeritud poliitiliselt süüdistatuna.

Isiklikku 
Ta oli aastatel 1956–1971 abielus Betti Alveriga.

Kirjandus 
 Liis Raud, "M. Lepik seitsmekümnene" – Sirp ja Vasar 20. november 1970, nr 47, lk 3
 Rudolf Põldmäe, "Biograafilist ja memuaarilist Mart Lepikust" – Keel ja Kirjandus 1974, nr 1, lk 15–21
  Rudolf Põldmäe, "Mart Lepiku tähtpäeva puhul" (80. sünniaastapäev) – Looming 1980, nr 11, lk 1644–46
 Eva Aaver, Heli Laanekask, "Mart Lepik tekstikriitikuna" – Keel ja Kirjandus 1992, nr 2, lk 78–89
 Ea Jansen, "Mart Lepikule mõeldes" – Keel ja Kirjandus 2000, nr 11, lk 814–817
 Sirje Olesk, "Legendaarne vana toriseja Mart Lepik" – Maaleht 16. november 2000, lk 26–27
 "Kirjad üle mere. Mart Lepiku kirjavahetus Julius Mägiste, Karl Ristikivi ja Bernard Kangroga".  Koostanud ja kommenteerinud Sirje Olesk, sari Litteraria, nr 19, Eesti Kirjandusmuuseum, Tartu 2000, 160 lk; ISBN 9985928644
 "Minu lamp põleb. Betti Alveri ja Mart Lepiku kirjavahetus 1947–1970" (261 kirja). Koostanud ja saatesõnad: Kristi Metste ja Eve Annuk, Varrak ja Eesti Kirjandusmuuseum, Tallinn 2015, 304 lk; ISBN 9789985333433

Välislingid 
 http://ery.tlulib.ee/index.php?id=2048

Eesti kirjandusloolased
Eesti arhivaarid
EYS Veljesto liikmed
Eesti represseeritud isikud
Raadi kalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1971
Jüri Randjärv

Jüri Randjärv (sündinud 8. augustil 1937 Kaius Rapla vallas Harjumaal) on Eesti geodeesiateadlane.

Elulugu
Jüri Randjärv on talupidaja poeg.

1955. aastal lõpetas ta Saku Maakorralduse ja Maaparanduse Tehnikumi, 1962 Moskva Maakorralduse Inseneride Instituudi ning 1965 Moskva Geodeesia, Aeromõõdistamise ja Kartograafia Inseneride Instituudi kõrgema geodeesia kateedri aspirantuuri; tehnikateadusekandidaat (1968, NSV Liidu Teaduste Akadeemia Maafüüsika Instituut, Moskva), väitekiri "Исследование современных вертикальных движений земной коры в Прибалтике геодезическим методом". 

Töötanud EPA/EPMÜ/EMÜ maakorralduse kateedris: 1966 assistent, 1967–1974 vanemõpetaja, aastast 1974 dotsent, 1975–1978 Alžeeria Blida Maaparanduse ja Veemajanduse Instituudi geodeesia kateedri juhataja, 1978–1988 EPA maakorralduse kateedri juhataja, 1988–1992 geodeesia dotsent, 1991–92 EPMÜ maainsenerinduse teaduskonna prodekaan, 1992–1994 geodeesia õppetooli juhataja ja professor, 1994–1998 maamõõduinstituudi kaasprofessor, 1998–2002 maamõõduinstituudi juhataja, geodeesia professor, 2002– emeriitprofessor.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: aerofotogeodeesia, stereofotogramm-meetria, topogeodeetiliste tööde planeerimine ja organiseerimine. Aastast 1993 ajakirja Geodeet peatoimetaja.

Teoseid
Üle 65 teadustrükise.
Vertical movements of the Earth's Crust in the Baltic region. // Reports of the Finnish Geodetic Institute 93:2, Helsinki 1993
Geodeesia I. Tartu 1997
Geodeesia II (kaasautor). Tartu 1998
Tõelise asimuudi määramine Päikese tunninurga järgi. Tartu 1998
Geodeesia III. Geodeetiliste võrkude tasandamine. Tartu 1999
Geodeesia IV. Kohalik geodeetiline põhivõrk. Tartu 2002
Precision of Cadastral Surveys. // EPMÜ teadustööde kogumik 216. Tartu 2003

Tunnustus
2014 Tartu medal
2004 Eesti Maaülikooli teenetemedal

Isiklikku
Jüri Randjärve hobi on koorilaul, ta laulab Eesti Maaülikooli meeskooris Gaudeamus.

Ta valdab vene, prantsuse, inglise, saksa ja soome keelt.

Tema tütar on poliitik ja koorijuht Laine Randjärv.

Viited

Kirjandus
Eesti Põllumajandusülikool: audoktorid, töötajad ja vilistlased 1991–1995. Tartu 1996. Lk 127
EE 14. Lk 405
Geodeet 13 (1997). Lk 30–31
Geodeet 26 (2002). Lk 73

Välislingid

Eesti geodeedid
Eesti Maaülikooli professorid
Sündinud 1937
Anneli Randla

Anneli Randla (sündinud 15. jaanuaril 1970 Tallinnas) on Eesti arhitektuuri- ja kunstiajaloolane.

Elulugu
Lõpetas 1988 Tallinna 21. Keskkooli, 1993 TÜ ajaloo osakonna, 1995 Budapesti Kesk-Euroopa Ülikooli magistriõppe ja 1999 Cambridge'i Ülikooli doktoriõppe; M.A. (1995, ), väitekiri "Dominican Architecture in Livonia", Ph.D. (1999, Cambridge'i Ülikool), väitekiri "The Architecture of the Mendicant Orders in Northern Europe". Täiendas end 1994 Jeunesse & Patrimoine'i arhitektuuri restaureerimise kursustel Pariisis ja St. Antoine'is. 1999–2000 Eesti Kunstimuuseumi filiaali teadur, 1999–2000 Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse instituudi teadussekretär, 2000–04 Muinsuskaitseameti (aastani 2002 Muinsuskaitseinspektsioon) peadirektor, aastast 2004 peadirektori asetäitja teadusalal, aastast 1999 ühtlasi Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse instituudi ja restaureerimisteaduskonna õppejõud.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Eesti ja Põhja-Euroopa keskaegne sakraalarhitektuur, muinsuskaitse ajalugu ja korraldus. Umbes 20 teadustrükist.

Teoseid
Uusi leide Muhu kirikust. // Ars Estoniae medii aevii grates Villem Raam. Tallinn, 1995
 Tallinna Dominiiklaste klooster. // Vana Tallinn 5 (1995) 9
Dominiiklased Vana-Liivimaal: linnastumisest ja arhitektuurist. // Kunstiteadus 9. Tallinn, 1998
The Mendicants Orders and their Architecture in Scotland. // Mendicants Military orders and Regionalism in Medieval Europe. 1999
The Sites of the Medicant Friaries in Northern European Towns. // A Comparative Study on the Examples of Scotland, the Northern Netherlands and Livonia. Tartu Hansaseminari materjalid 2000. Tartu, 2002
Meister Geometres ja teised Hanila kirikus. Hanila kiriku polükroomsest dekoorist ja selle kunstiajaloolisest kontekstist. // Kunstitead. uurimusi 11. Tallinn, 2002

Viited

Välislingid

 

Eesti arhitektuuriajaloolased
Eesti kunstiajaloolased
Eesti muinsuskaitsjad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1970
Riina Randla

Riina Randla (sündinud 27. septembril 1957 Tallinnas) on Eesti majandusteadlane.

Elukäik
Riina Randla on töölise tütar.

Ta on lõpetanud 1981. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi; tehnikamagister (1993, TTÜ), väitekiri "Tööriistavajaduse plaanimine paindtootmises". Olnud 1981–1992 TTÜ-s tööstusökonoomika kateedri insener, assistent, nooremteadur, 1989–1993  "Tipnet" projektijuht, 1993–... Eesti Telefoni andmetöötlustalituse infosüsteemide osakonna insener.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: tootmise korralduse teoreetilised ja praktilised küsimused, infosüsteemide väljatöötamine. 17 teadustrükist.

Teoseid
 Влияние размеров партий на эффективность производства. // Тр. Таллинского ПИ 644, (1987)
 Основые задачи системы оперативного планирования инструментального хозяйства в ГПС. // Тр. Таллинского ПИ, 681 (1988).

Viited

Kirjandus
  

Eesti majandusteadlased
Sündinud 1957
Tiina Randla

Tiina Randla (aastani 1978 Tomberg, sündinud 4. märtsil 1958 Jõhvis) on Eesti keskkonnabiotehnoloog.

Elulugu
Tiina Randla on mäeinseneride tütar.

Lõpetas 1977 Kohtla-Järve 5. Keskkooli, õppis 1977–79 TÜ-s bioloogia ja lõpetas 1983 Tallinna Polütehnilise Instituudi konserveerimise tehnoloogia erialal; loodusteaduste magister (1998, TTÜ), väitekiri "Põlevkivifenoole sisaldavate heitvete mikrobioloogiliste puhastusprotsesside uurimine Ida-Virumaa keskkonnaseisundi jätkusuutlikkuse kontekstis". 1982–90 TTÜ orgaanilise ja biokeemia kateedri insener ja tehnik, 1990–92 biotehnoloogia labori nooremteadur, 1993–95 keemiainstituudi biokeemia õppetooli laborant, 1995– assistent.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: jätkusuutliku arengu kvantitatiivse hindamise võimalused, keskkonnabiotehnoloogia protsessid. Umbes 30 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Possibilities of biodegradation of phenol-containing wastes originating from the oil-shale basin in northeastern Estonia (kaasautor). // Proc. Est. Acad. Sci. Chem. 44 (1995) 2/3 2/3
 On eco-efficiency and sustainable development in Estonia (kaasautor). // International J. Environment and Sustainable Development (2002) 1
 Material Flow Analysis of Estonian oil-shale industry (kaasautor). // Material Flow Analysis – Where do we go Workshop "Quo vadis MFA?" 08.–10. October 2003, Wuppertal Institute. Ecological efficiency of nthe oil shale electricity sector of Estonia (kaasautorid O. Gavrilova, R. Vilu). //Progress in Industrial Ecology 4 (2007) 1/2
 Life Cycle Analysis of the Estonian Oil Shale Industry (kaasautor). // Tallinn University of Technology, Estonian Fund of Nature, Tallinn, 2005
 On long-term energy development scenarios for Estonia, taking into account the possible evolution of Kyoto process (kaasautor). // 11th ERP Environment/SDP2005 Conf., Helsinki 06-08. juuni 2005 (CD-l).

Kirjandus

Välislingid

Sündinud 1958
Eesti keskkonnateadlased
Eesti bioloogid
Arne Randlepp

Arne Randlepp (sündinud 11. detsembril 1941 Rapla vallas Harjumaal) on Eesti geodeet.

Elulugu
Arne Randlepp on talupidaja poeg.

Lõpetas 1960 Tallinna Ehitustehnikumi, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi teedeinsenerina ja 1971 Moskva Geodeesia, Aerofoto ja Kartograafia Instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1971, Moskva Geodeesia, Aerofoto ja Kartograafia Instituut), väitekirjas käsitles ehitusmudelite deformatsioone stereofotogramm-meetrilisel meetodil. Oli 1966–1969 TTÜ autoteede kateedri vanemlaborant, 1971–1973 Tartu Linna Teede Remondi- ja Ehitusvalitsuse töödejuhataja, 1973–1978 TTÜ autoteede kateedri vanemõpetaja, 1978–1979 ja 1983–1992 dotsent, 1992–2003 teedeinstituudi dotsent, aastast 2003 teedeinstituudi professor, aastast 1992 ühtlasi geodeesia õppetooli juhataja. 1979–1983 töötas Guineas (Conacry Polütehnilise Instituudi professor).

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: Eesti uue kaardisüsteemi koostamine, digitaalse fotogramm-meetrika süsteemide võrdlus ja kasutamisvõimalused; ehitiste vajumite mõõtmise analüüs. Koostanud õppevahendeid.

Viited

Teoseid
 Maamõõtja käsiraamat (kaasautor), Tallinn, 1994
 Teaduse ja tehnika sõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 1997
 Inglise-eesti tehnikasõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 2000
 Eesti-inglise tehnikasõnaraamat (kaasautor). Tallinn, 2001.

Kirjandus
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 245–246
 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn, 2008, 341–342.
  

Eesti geodeedid
Sündinud 1941
Heino Randma

Heino Randma (aastani 1936 Heino Rubl, 5. juuli 1925 Tallinn – märts 1977 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Heino Randma oli töölise poeg.

Õppis Tallinna Reaalkoolis, enne lõpetamist 1943 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke, 1944–48 teenis Nõukogude armees. Lõpetas 1948 Tallinna Töölisnoorte Keskkooli ja 1953 ehitusinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI); tehnikakandidaat (1971, Kaunase Polütehniline Instituut), väitekiri "Silikaatbetooni tugevusomaduste kujunemine autoklaavimise eelsel perioodil". Oli 1953–61 Eesti Tööstusprojektis vaneminsener ja aastast 1966 direktori asetäitja teaduse alal, 1974–75 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis osakonnajuhataja, 1975–77 TPI ehitusmaterjalide kateedri vanemõpetaja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: ehitussegude reoloogia, reoloogia üldküsimused, ehitusmaterjalide, eriti silikaatbetooni tehnoloogia, ehituskonstruktsioonid, plastomeetria. Umbes 40 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Универсальный конический пластометр для технологических исследований при производстве газосиликатобетона. // Сб. тр. НИПИсиликатобетона, 9. Тлн, 1969
 Определение подвижности газосиликатных смесей легким коническим индентором. // Сб. материалов конф. "Физико-химическая механика дисперсных материалов". Минск, 1969
 Сравнительные пенетрационные испытания газосиликатных смесей и сырца при помощи конических инденторов с разными углами. // Сб. тр. НИПИсиликатобетона, 5. Tallinn, 1970
 Об усовершенствовании системы измерения и записи деформации к прибору Веймера-Ребиндера (kaasautor). // Реология бетонных смесей и её технологические задачи. Тез. докл. I Всесоюзного симпозиума. Рига, 1973.

Kirjandus
  

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1925
Surnud 1977
Tarmo Randvee

Tarmo Randvee (aastani 1935 Feliks Edmund Kirkmann, 26. august 1909 Tallinn – 26. mai 1992 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Tarmo Randvee oli töölise poeg.

Lõpetas 1929 Tallinna Riigi Tehnikagümnaasiumi, 1933 Tallinna Tehnikumi ehitustehnikuna ja 1941 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusinsenerina; tehnikakandidaat (1953, TPI), väitekiri "Ratsionaalsed paeseinad".

Oli 1943 Sverdlovskis Uurali Industriaalinstituudi teadur, 1943–1944 Moskvas Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Tööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi teadusdirektor, 1947–1978 TPI ehitustehnoloogia kateedri õppejõud: aastast 1956 dotsent, 1948–1962 kateedri juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: looduskivist suurplokkide valmistamise tehnoloogia ja tugevus ning silikaatbetoonist seina-, vahelae- ja sillusplokkide tugevus.

Teoseid
25 teadustrükist.
Paekivist suurplokid. Tallinn 1958

Viited

Kirjandus
Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn 1986. Lk 106, 168, 228, 240

Välislingid
 

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1992