joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hans-Georg Gadamer

Hans-Georg Gadamer (11. veebruar 1900 Marburg – 13. märts 2002 Heidelberg) oli saksa filosoof. Tema tuntuim teos on 1960. aastal ilmunud "Tõde ja meetod" ("Wahrheit und Methode").

Ta kirjeldas tõe ja teaduse suhteid.

Tunnustus
1947 – valiti Saksimaa Teaduste Akadeemia Leipzigis tegevliikmeks (alates 1996 auliige).

Ta on valitud ka Humanitaaruuringute Akadeemia (Moskva) liikmeks.

Teosed eesti keeles 
 "Elu on peatuspaik keeles. Mõtteid keelest ja kirjandusest". Tõlkinud Tiina Lias – Vikerkaar 1994, nr 2, lk 51–53 
 "Võimetus kõneluseks. Tõlkinud Andrus Tool – Akadeemia 1994, nr 6, lk 1188–97; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 Wilhelm Dilthey, Hans-Georg Gadamer, Martin Heidegger ja F. D. E. Schleiermacher, "Filosoofilise hermeneutika klassikat". Tõlkinud Andrus Tool. Sari "Avatud Eesti raamat". Ilmamaa, Tartu 1997, 249 lk; ISBN 9985821726
 "Eksperdi piirid". Tõlkinud Rainer Kattel – kogumikus "Avaliku halduse alused: valimik Euroopa esseid". Toimetanud Wolfgang Drechsler, Tartu Ülikooli Kirjastus, Tartu 1997, lk 177–190; ISBN 9985561910
 "Hermeneutika universaalsus. Valik esseid ja intervjuusid". Tõlkinud ja järelsõna lk 433–499 "Mäng ja kõnelus looduvas traditsioonis": Andrus Tool. Sari "Avatud Eesti raamat", Ilmamaa, Tartu 2002, 512 lk; ISBN 9985878639

Kirjandus 
 Andrus Tool, "Maailm kui kõnelus: Hans-Georg Gadameri filosoofilisest hermeneutikast" – Akadeemia 1994, nr 6, lk 1198–1222; loetav ka Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiivis
 "20. sajandi mõttevoolud", toimetanud Epp Annus, Tartu Ülikooli Kirjastus 2009, lk 407–428, peatüki autor Andrus Tool; ISBN 9789949191628

Välislingid 
 Teose "Hermeneutika universaalsus" tutvustus kirjastuse kodulehel (sisukord ja tõlkija saatesõna lk 433–499, PDF-failina) 
 Erkki Luuk, "Raamat tabava pealkirjaga" – Tartu Postimees 28. mai 2002, lk 2
 Peeter Järvelaid, Rainer Kattel, "Hans-Georg Gadameri jõudmine eesti keelde" – Postimees 7. juuni 2002, lk 17
 Leo Luks, "Hermeneutiline filosoofia teadust ja kunsti lepitamas" – Eesti Päevaleht 11. oktoober 2002, lk 22
 Peeter Järvelaid, "Looja töötoa saladused" – Postimees 3. jaanuar 2003, lk 15
 Rein Veidemann, "Mõistmise (v)algus" – samas
 Leo Luks, "Hea tahe, et mõista" (raamatu "Hermeneutika universaalsus" arvustus, PDF-failina) – Akadeemia 2003, nr 2, lk 403–408

Saksa filosoofid
Saksamaa üle 100-aastased
Sündinud 1900
Surnud 2002
Jaani-Tooma suurkivi

Jaani-Tooma suurkivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Kasispea külas. 

Rahnu ümbermõõt on 27,6 m, pikkus 11,8 m, laius 8,6 m ja kõrgus 7,6 m ja maapealse osa maht 274 kuupmeetrit. Maapealse osa mahult on Jaani-Tooma suurkivi Eesti hiidrahnude seas 20. kohal, kõrguselt 3.-4. kohal.

Jaani-Tooma suurkivi on kirjeldatud kui Lahemaa rahvuspargi omapäraseima kujuga rändrahnu, mis meenutab maasse löödud hiidkivikirvest kadakasel karjamaal.

Jaani-Tooma suurkivi võeti kaitse alla 1937. aastal. Nüüdisajal on Jaani-Tooma suurkivi kaitstav looduse üksikobjekt Lahemaa rahvuspargis.

Vaata ka
Eesti hiidrahnude loend
Eesti rändrahnude loend

Viited

Välislingid 
 

Kuusalu valla rändrahnud
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Painuva rändrahn

Painuva rändrahn ehk Painuva kivi on rabakivist hiidrahn Harju maakonnas Kuusalu vallas Turbuneemel Eru lahes. Selle ümbermõõt on 34,1 m, pikkus 12,2 m, laius 11,1 m ja kõrgus 5,2 m ja maht 340 kuupmeetrit.

Rahvapärimuse järgi on see üks Kalevipoja viskekividest.

Vaata ka
Tiirukivi ehk Painuva suurkivi
Eesti hiidrahnude loend
Eesti rändrahnude loend

Välislingid 
 

Kuusalu valla rändrahnud
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Carl Claus

Carl Ernst Claus (11. / 22. jaanuar 1796 Tartu – 12. / 24. märts 1864 Tartu) oli baltisaksa keemik, botaanik ja farmatseut, kes on ennekõike tuntud kui ruteeniumi avastaja.

Sündinud maalermeistri perekonnas. Kaotas varakult vanemad ning siirdus Peterburi apteekriõpilaseks. Õppis vabakuulajana Tartu Ülikoolis botaanikat, keemiat jt aineid, õiendas 1816 samas proviisorieksami. Oli seejärel Peterburis ja Saratovis apteeker, 1821–1829 pidas Kaasanis, 1830–1831 Saratovis oma apteeki. 1827 osales teaduslikul ekspeditsioonil (koos E. Eversmanniga) Uurali ja Volga vahelisel alal, täites botaaniku, kunstniku ja tõlgi ülesandeid.

Tuli 1831 Tartusse tagasi ja täiendas end keemia alal, töötas keemiakabineti assistendina. Osales 1834. aastal professor Carl Christoph Göbeli juhitud ekspeditsioonil Volga steppides. Ühiselt koostatud ekspeditsiooniaruanne pälvis Demidowi preemia. 1835 cand. phil., 1837 kaitses magistrikraadi ja siirdus Kaasani ülikooli adjunktprofessoriks. 1838 sai Kaasani ülikoolis doktorikraadi keemias. Oli 1839–1852 Kaasani, 1852–1864 Tartu ülikooli farmaatsiaprofessor ja ühtlasi Farmaatsiainstituudi direktor.

Töötas peamiselt keemilise analüüsi ja plaatinametallide keemia alal. Uuris Uurali plaatinamaake eelkõige nende tööstusliku kasutamise vaatenurgast. Ruteeniumi (Ru) avastaja 1844.

Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1861) ja Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliige (1863).

Kavandatud suurtöö plaatinametallidest jäi lõpetamata, säilinud käsikirjade järgi koostatud "Fragment einer Monographie des Platins und der Platinmetalle" avaldamine katkes, osa käsikirju läks kaduma. 1883 avaldas prof Butlerov sama pealkirja all säilinud materjalide alusel koostatud monograafia..

Viited

Välislingid 

 Teoseid
 Carl Schmidt. Lebensbild von Professor Dr. Carl Claus (nekroloog)

Eesti farmatseudid
Baltisaksa arstiteadlased
Tartu Ülikooli professorid
Sündinud 1796
Surnud 1864
Venno Loosaar

Venno Loosaar (sündinud 16. detsember 1968) on eesti näitleja, saatejuht, telestsenarist ja -lavastaja.

Ta on lõpetanud 1992. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. Aastatel 2006–2013 oli ta Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja. 

2021. aasta mõisteti ta lõplikult süüdi pedofiilias.

Rollid Nukuteatris 
Lepatriinu Tim – Janno Põldma "Lepatriinude jõulud" (lav. Janno Põldma / Heiki Ernits) 2006 
Koer Vägimees – Maria Lado "Väga lihtne lugu" (lav. Jevgeni Ibragimov) 2007 
Erinevad rollid – Nikolai Gogol "Mängurid" (lav. J. Ibragimov)
Erinevad rollid – Aleksei Tolstoi "Kuldvõtmeke" (lav. J. Ibragimov)
Suhkru Sakari – Mauri Kunnas "12 kinki Jõuluvanale" (lav. Taavi Tõnisson) 2010

Rolle väljaspool Nukuteatrit 
Otto-Triin – Lastesaade "Otto-Triin" (TV3, 1993–1998) 
Tibu – Lastesaade "Jälle see Jäpe" (TV3) 1998–2001
Konn; Põrnikas; Pääsuke – "Pöial-Liisi" (Lasteteater Trumm, 1993) 
Jänes; Rebane – "Onu Remuse lood" (Lasteteater Trumm; 1994) 
Timotheus – "Päkapikulood" (Eesti Televisioon, 2000) 
Albert – "Internetivanaema" (Eesti Televisioon, 2001) 
Saatejuht – Noortekas (Kanal 2) 
Kilplane – "Kilplaste küla" (Lasteteater Trumm, 2006) 
Saatejuht – "Puhka Eestis" (TV3, 2006) 
Saatejuht, stsenarist, lavastaja – "Puhka Eestis" (TV3, 2007)
Saatejuht, stsenarist, lavastaja – "Puhka Eestis" (TV3, 2008)
Blom – lastemuusikal "Pipi Pikksukk" (Rahvusooper Estonia, 2010)
Stsenarist-lavastaja – muusikaline kuuldemäng "Timbu-Limbu ja lumemöldrid" (Eesti Raadio, 2013)
Eedu Lintunen – "Lummus" (Piip ja Tuut Teater, 2014)
Charlie – "Kaitseingel sinu õlal" (Vana Baskini Teater, 2014)
Vanaisa – "Minu vanaisa oskas lennata" (Piip ja Tuut Teater, 2018)

Muud
Laulab ansamblites Kala ja Cookies.
Kirjutanud muusika lastelauluplaatidele "Mürakarud" 2007, "Minul on" 2009 ja "Kõik on voodis" 2012. 
Kirjutas muusika ja lavastas muusikalise kuuldemängu "Pöial-Liisi" 2010. 
2002. aastal avaldas ta luulekogu "Mull ja mull : 20 suurtele. 20 väikestele". 
2015 ilmus temalt lasteraamat "Oskar läheb lasteaiast koju". 
Aastal 2017 avaldas lasteraamatu "EiTahaLood".

Süüdistus alaealise seksuaalses väärkohtlemises
20. detsembril 2019 jõudis ajakirjanduse vahendusel avalikkuse ette, et Põhja ringkonnaprokuratuur süüdistab Loosaart alla kümneaastase tüdruku seksuaalses väärkohtlemises ja lapspornograafia omamises. Näitleja ise ei võtnud süüdistusi omaks. 30. märtsil 2021 mõistis Harju maakohtus Venno Loosaare süüdi ja määras talle viieaastase vangistuse, millest tuli kohe vanglas ära kanda neli kuud .

Viited

Välislingid

Raadioteatri preemiad, Maaleht, 17. aprill 2014
arvustus “Minul on – Venno Loosaare laulud lastele” , Eesti Ekspress, 18. detsember 2009 
Tuntud muusik ja näitleja sai süüdistuse alaealise seksuaalses väärkohtlemises, ERR, 20. detsember 2019
PILDID ⟩ Venno Loosaar astus kohtu ette, Postimees, 15. juuni 2020

Eesti näitlejad
Tallinna Ülikooli vilistlased
Pedofiilid
Sündinud 1968
Are Uder

Are Uder (sündinud 1. oktoobril 1950) on eesti näitleja. 

Lõpetas 1969. aastal puhkpilliorkestrijuhi eriala Viljandi Kultuurharidustöö Koolis, õppis 1980–1986 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti filoloogiat. 

Ta on töötanud Haapsalu Pimedate Ühingus puhkpilliorkestri abidirigendina. 

Alates 1973. aastast on ta Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja.

Rolle Eesti Nuku- ja Noorsooteatris 
Too-Tiki, Kurvake Uu  :  Jansson/Saar "Muumimuinasjutt", 1974 
Vanamees, Kuningas  :  Unt "Gulliver ja Gulliver", 1979 ja 1987 
Tõhk, Tigu, Hani  :  Kokko/Sang "Pessi ja Illuusia", 1982 
Kala  :  Tuglas/Agur "Toome helbed", 1986 
Siil  :  Landau "Lumehelbekese kool",1987 
Õnnepäev, Sepp  :  Ehin "Kalevipoja lood", 1988 
Ettekandja, härra Jean  :  Ionesco "Ninasarvik", 1989 
Rabakukk Atarr, Roopill  :  Pervik "Sookoll ja Sisalik", 1992 
Pauka  :  Liives "Pauka ja teised loomad", 1993 
Vanaisa  :  Malik/Luup "Hüpik-Hopik",1994 
Kass  :  Tungla "Lehmatari lugu" 1994 
Muumipapa, koer  :  T.Janson/J.Saar "Pöörane muumisuvi", 1975 
Mereröövel  :  J.Peegel/J.Saar "Verine John", 1980 
Puusepp   :  W.Shakespeare "Suveöö unenägu", 1985 
Mutt, Konn  :  A.Ch.Andersen "Pöial-Liisi", 1996 
Siil, Konn  :  H.Mänd "Töntsa-Täntsa" 1996 
Koer  :  U.Leies "Kiki ja Miki", 2001 
Vanamees  :  V.Tarassov "Elutarkus või elukartus", 1998 
Potsepp  :  H.Rand "Saladuslik tsirkus", 1997 
Peremees  :  J.M.Eisen/T.Tamm "Kratt", 2000 
Ajalõikaja  :  H.Rand "Haldjaöö", 1999 
Jutustaja  :  A.Türnpu "Põdra lotendav kasukas", 2003 
Pimpelsang  :  K. Kangur – U. Lennuk "Timbu-Limbu ja lumemöldrid" (lav. A. Prosa) 2004  
Lilled, kalad, part, uss, jänes, vasikas  :  H. Laas "Ise, ise ka!" (lav. H. Laas) 2005 
Jõuluvana  :  U. Lennuk "Muinasjutumees" (lav. A. Prosa) 2005 
Lepatriinu Peeter, Külmkapiputukas Heino, Päkapikk Jussi  :  J.Põldma "Lepatriinude jõulud" (lav. J.Põldma/H.Ernits) 2006 
Will  :  W.Shakespeare – E.Liitmaa – J.Kreem – A.Dvinjaninov "Romeo ja Julia" (lav. A. Dvinjaninov) 2006 
Erinevad rollid  :  H.Laas "Tsuhh, tsuhh, tsuhh..." (lav. H.Laas) 2006 
Erinevad rollid  :  H. Laas "Metsakülad" (lav. H. Laas) 2007 
Jutustaja  :  V. Rydberg – A. Uder "Härjapõlvlane" (lav. A. Uder) 2007

Eesti näitlejad
Sündinud 1950
Ratsutamine 2008. aasta suveolümpiamängudel

Ratsutamine 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 9.–21. augustini. Ratsutamisvõistlustel osales 204 sportlast 45 riigist ja välja jagati 6 komplekti medaleid. Kuna hobustele olid väga ranged karantiinireeglid, siis medalivõitjad ei selgunud mitte Pekingis, vaid selleks puhuks Hongkongi rajatud ratsutamiskeskuses. See on teine kord olümpiamängude ajaloos, kui ratsutamisvõistlused peeti põhimängudega erineva rahvusliku olümpiakomitee (Hongkongi Olümpiakomitee) korraldamisel.

Võistlusalad 

 Individuaalne koolisõit
 Võistkondlik koolisõit
 Individuaalne takistussõit
 Võistkondlik takistussõit
 Individuaalne kolmevõistlus
 Võistkondlik kolmevõistlus

Koolisõidus lubati võistlema 50 sportlast ja 50 hobust. Takistussõidus ja kolmevõistluses osales vastavalt 75 sportlast ja samapalju hobuseid. Koolisõidus ja takistussõidus lubati kasutada ka varuhobuseid, kusjuures koolisõidus oli selleks 10 hobust ja takistussõidus 15, ehk 1 hobune võistkonna peale.

Võistluste ajakava

Tulemused

Individuaalne koolisõit 

Finaal: 19. august
Osavõtjaid: 47
Olümpiavõitja 2004: Anky van Grunsven (Salinero), Holland
Ametlikud tulemused: Finaal

Võistkondlik koolisõit 

Finaal: 14. august
Osavõtjaid: 11 võistkonda
Olümpiavõitja 2004: Saksamaa
Ametlikud tulemused: Finaal

Individuaalne takistussõit 

Finaal: 21. august
Osavõtjaid: 49
Olümpiavõitja 2004: Rodrigo Pessoa, Brasiilia
Ametlikud tulemused: Finaal

Võistkondlik takistussõit 

Finaal: 18. august
Osavõtjaid: 9 võistkonda
Olümpiavõitja 2004: USA
Ametlikud tulemused: Finaal

Individuaalne kolmevõistlus 

Finaal: 12. august
Osavõtjaid: 70
Olümpiavõitja 2004: Leslie Law, Suurbritannia
Ametlikud tulemused: Finaal

Võistkondlik kolmevõistlus 

Finaal: 12. august
Osavõtjaid: 11 võistkonda
Olümpiavõitja 2004: Prantsusmaa
Ametlikud tulemused: Finaal

Medalid

Välislingid 

 Ratsutamise ametlik lehekülg Pekingi OM-il
 FEI kodulehekülg

2008. aasta suveolümpiamängud
Ratsutamine olümpiamängudel
Tugev vastastikmõju

Tugev vastastikmõju ehk tugev interaktsioon on üks neljast fundamentaalsest jõust looduses.
Tugev vastastikmõju toimib värvust omavate elementaarosakeste (kvarkide) vahel. Tugeva vastastikmõju kandjad ehk vaheosakesed on gluuonid. Erinevalt näiteks elektromagnetilisest vastastikmõjust, mille kandja footon ei oma elektrilaengut ega osale vastastikmõjus, omab gluuon värvilaengut. See tähendab, et ka gluuon ise osaleb aktiivselt vastastikmõjus. Tugeva vastastikmõju olemust kirjeldab kvantkromodünaamika teooria, mis on osa osakestefüüsika standardmudelist.

Üksikud kvargid ja gluuonid on ainsad elementaarosakesed, millel on värvilaeng ja mis osalevad tugevas vastastikmõjus. Kaasaegsete teadmiste järgi üksikuid kvarke eksisteerida ei saa ja neid pole ka registreeritud, sest kui kvarke lahutada, tekib nende vahele nii suur energia, mille abil tekib uus kvark. Kvarkide sellist alatist seotud olekut nimetatakse kvarkvangistuseks. Seega on kvargid alati ühendatud suuremateks osakesteks (prooton, neutron, meson) ja nende värvilaengud taandavad üksteist ning nende kombinatsioonist tekkinud vaba nii-öelda valge osake ise otseselt tugevas vastastikmõjus ei osale. (Pii-meson ehk piion vahendab küll tugevat tuumajõudu nukleonide vahel, mis hoiab prootonid, neutronid koos aatomi tuumades võimaldades stabiilsete aatomituumade olemasolu.) Tuumajõud tekivad tänu üksikute nukleonide värvuspolaarsusele (analoogiliselt muidu elektriliselt neutraalsete aatomite vahel tekkiva tõmbejõuga (van der Waalsi jõud).

Tugev vastastikmõju on tõeliselt tugev. Kahe kvargi vaheline kooshoidev jõud on suurusjärgus 100 njuutonit. Prootonitevaheline tõukumine aatomituumas (elektromagnetilise vastastikmõju tõttu) on tuuma koos hoidvast tugeva vastastikmõju tõmbejõust 137 korda nõrgem. 

Erinevalt elektromagnetilisest vastastikmõjust ei kahane tugev vastastikmõju kvarkidevahelise kauguse kasvades, vaid jääb konstantseks. Seetõttu on teatavast kaugusest alates energeetiliselt kasulikum tõmmata vaakumist välja uus kvargi-antikvargi paar, mis moodustavad lahknevate kvarkidega uued värvusneutraalsed kooslused. Seetõttu ei ole võimalik vaba kvargi olemasolu ning kõik eksisteerivad kvargid on seotud hadroniteks.
Kuigi ilma massita gluuon võiks teoreetiliselt kanda tugevat vastastikmõju lõpmata kaugele (analoogiliselt massita footonile), määrab ülalkirjeldatud efekt reaalse tugeva vastastikmõju maksimaalse kauguse. See on vähem kui umbes 0,8 femtomeetrit, mis on nukleoni raadiuse suurus. Seega on gluuon tugeva vastastikmõju vahendaja, mis hoiab kvarke koos prootonites, neutronites ja teistes hadronites.

Vaata ka
 Tuumajõud

Osakestefüüsika
Taekwondo 2008. aasta suveolümpiamängudel

Taekwondo 2008. aasta suveolümpiamängudel toimus 20.-23. augustini ja need peeti Pekingi teadus- ja tehnoloogiainstituudi spordihallis. Taekwondos osales 124 sportlast 64 riigist ja välja jagati 8 komplekti medaleid.

Võistlusalad

Mehed 

 Kuni 58 kg
 Kuni 68 kg
 Kuni 80 kg
 Üle 80 kg

Naised 

 Kuni 49 kg
 Kuni 57 kg
 Kuni 67 kg
 Üle 67 kg

Võistluste ajakava

Tulemused

Mehed

Kuni 58 kg 

Finaal: 20. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Chu Mu-Yen,Taiwan
Ametlikud tulemused: Finaal

Kuni 68 kg 

Finaal: 21. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Hadi Saei Bonehkohal, Iraan
Ametlikud tulemused: Finaal

Kuni 80 kg 

Finaal: 22. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Steven Lopez, USA
Ametlikud tulemused: Finaal

Üle 80 kg 

Finaal: 23. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Moon Dae-sung, Lõuna-Korea
Ametlikud tulemused: Finaal

Kuuba sportlane Angel Matos kukkus pärast Kasahstani võistlejalt Arman Tšilmanovilt saadud hoopi matile pikali ning jäi meedikuid ootama. Kuna taekwondo reeglite järgi võib puhkepaus kesta vaid ühe minuti siis Matos diskvalifitseeriti. Peale seda kuubakas vihastas ning lõi jalaga näkku kohtunikule, kelleks oli rootslane Chakir Chelbati. Rahvusvaheline Taekwondo Föderatsioon karistas Matost ja tema treenerit eluaegse võistluskeeluga, kuna selline teguviis on rangelt vastuolus taekwondo reeglite ja olümpiavaimuga.

Naised

Kuni 49 kg 

Finaal: 20. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Chen Shih-hsien, Taiwan
Ametlikud tulemused: Finaal

Kuni 57 kg 

Finaal: 21. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Jang Ji-won, Lõuna-Korea
Ametlikud tulemused: Finaal

Kuni 67 kg 

Finaal: 22. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Luo Wei, Hiina
Ametlikud tulemused: Finaal

Üle 67 kg 

Finaal: 23. august
Osavõtjaid: 16
Olümpiavõitja 2004: Chen Zhong, Hiina
Ametlikud tulemused: Finaal

Medalid

Välislingid 

 Taekwondo ametlik lehekülg Pekingi OM-il
 WTF-i kodulehekülg

2008. aasta suveolümpiamängud
Eri Kawai

Eri Kawai (jaapani keeles 河井 英里) (8. mai 1965 – 4. august 2008, Tōkyō, Jaapan) oli Jaapani naislaulja. 

Eri Kawai lõpetas Tōkyō Kaunite Kunstide ja Muusika Rahvusülikooli ning kirjutas ja laulis nii klassikat kui ka pop- ja maailmamuusikat.

Albumid
1996 "Wāzu Wāsu Bōken"
1997 "Ao ni Sasageru" 
2001 "Prayer" 
2001 "Animage"
2002 "Animage 2" 
2006 "Madoromi no Rinne"

Välislingid
 Eri Kawai laulud

Jaapani lauljad
Sündinud 1965
Surnud 2008
Venjamin Gulst

Venjamin Gulst (vene keeles Вениамин Наумович Гульст) (27. juuni 1900 Mõkolajiv, Hersoni kubermang – 1972 Moskva, NSV Liit) oli juudi rahvusest Nõukogude Liidu riikliku julgeoleku- ja siseasjade organite juhtivtöötaja, 1941. aastal Eestis juuniküüditamise üks läbiviijaid, Lavrenti Beria lähedane isik.

Teenistuskäik
 1934–1937 Gruusia NSV NKVD Riikliku Julgeoleku Valitsuse ja GPU Operatiivosakonna ülem, Gruusia NSV NKVD Miilitsavalitsuse kriminaaljälituse osakonnaülem; Gruusia NKVD Riikliku Julgeoleku Valitsuse 2. ja 3. osakonna ülem;
 1938–1940 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse (juhtkonna valve ja ihukaitse) 1. osakonna ülema asetäitja;
 1940–1941 Eesti NSV Siseasjade Rahvakomissariaadi rahvakomissari asetäitja
 1941– juhtival tööl Gruusia NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadis ja Riikliku Julgeoleku Ministeeriumis.

Pärast Beria aresti 26. juunil 1953 oli Gulst üle kuulatud seoses Lavrenti Beria süüasja uurimisega, mille käigus Lavrenti Beriat süüdistati 1939. aastal NSV Liidu kaitserahvakomissari asetäitja Georgi Kuliku abikaasa Kira Kulik-Simonitši salajase röövimise organiseerimises, mille käigus Gulst osales Beria isikliku korralduse alusel Vsevolod Merkulovi juhtimisel koos Šalva Tsereteli ja Lev Vlodzimirskiga Kira Kuliku salajases jälgimises ning ebaseadusliku vabaduse võtmise eesmärgil. 

1950. aastatel heideti ta NLKP-st välja ja jäeti ilma sõjaväelisest auastmest kindralmajor (põhjus?).

Isiklikku
Tema poeg Valentin Gulst (Гульст Валентин Вениаминович, sünd. 29 augustil 1924) on teise maailmasõja veteran. Venjamin Gulsti vend Fjodor Gulst oli sõjaväearst.

Viited

Välislingid
 Biograafia

Nõukogude Liidu inimesed
Sündinud 1900
Surnud 1972
August Pork

August Pork (vene Август Петрович Порк; 27. juuni 1917 Tver – 2002 Moskva) oli Eesti NSV partei-, miilitsa- ja julgeolekutöötaja.

Aastal 1964 sai ta kindralmajori auastme.

Alates 1943. aastast oli ta NLKP liige.

Aastal 1950 lõpetas ta NSV Liidu Siseministeeriumi kõrgkooli.

Töökohad
1933–1936 Tveri vagunitehase elektrimontöör, tehaseraadio toimetaja
1936–1939 tehase ajalehe toimetaja Tveris, klubi direktori asetäitja Ostaškovis
1939 oblastilehe Proletarskaja Pravda toimetaja asetäitja  
 1941–1942 instruktor-literaator ja ajalehe toimetaja Punaarmee 8. Eesti Laskurkorpuses; sõjakorrespondent, korpuse- ja armeelehtede erikorrespondent Leningradi ja Volhovi rindel
 1942–1943 polgu staabiülema abi Kalinini rindel;
 1943–1946 poliitosakonna vaneminstruktor Leningradi ja 2. Balti rindel;
 1945–1946 vabariikliku ajalehe osakonnajuhataja
 1946–1948 EK(b)P Keskkomitee Propaganda- ja agitatsiooniosakonna ajakirjandussektori juhataja; ajakirja Pilt ja Sõna toimetaja
 1950– Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi maakonnavalitsuse ülem; Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse ülema asetäitja
1953–1958 Eesti NSV Siseministeeriumi siseministri asetäitja
1953–1958 Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse ülem
 1959–1961 Eesti NSV Siseministeeriumi, siseminister;
 19. juunist 1961 Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuva Riikliku Julgeoleku Komitee esimees, 25. augustist 1978 kuni 16. juunini 1982 Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee esimees
 1963 – Eesti NSV Ülemnõukogu saadik;
 1979 – NSV Liidu Ülemnõukogu saadik;
1960. aastast EKP Keskkomitee liige

Autasud
 RJK teeneline töötaja (почётный сотрудник госбезопасности); 
 Lenini orden;
 Punalipu orden (kaks korda);
 Isamaasõja 1. järgu orden;
 Tööpunalipu orden; (kaks korda)
 Punatähe orden; 
 medal "Lahinguliste teenete eest" (kaks korda)

Isiklikku
Aastal 1996 asus ta elama Moskvasse. Tema 5-toaline korter Tallinnas Roosikrantsi 8a läks Edgar Savisaare käsutusse.

Tal on kaksikpojad Arnold Pork ja Valeri Pork (sündinud 8. juulil 1941).

Viited

Välislingid
Sissekanne saidil law-order.ru

KGB töötajad Eestis
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Ajakirjanikud
EKP Keskkomitee liikmed
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
Eesti NSV ministrid
KGB ohvitserid
Trojekurovo kalmistule maetud
Sündinud 1917
Surnud 2002
Elektromagnetiline vastastikmõju

Elektromagnetiline vastastikmõju on üks neljast fundamentaalsest jõust looduses.

Elektromagnetiline vastastikmõju toimib elektriliselt laetud kehade vahel tekitades elektromagnetilise jõu. Elektromagnetiline jõud hoiab näiteks aatomis elektronid aatomituuma ümber ja selle abil luuakse keemilised sidemed molekulides.

Kuna elektrilaeng võib olla nii positiivne kui negatiivne, siis võib elektromagnetilise vastastikmõju tulemusena tekkinud elektromagnetiline jõud olla nii tõmbejõud (erineva märgiga laengute vahel) kui tõukejõud (samamärgiliste laengute vahel).

Elektromagnetilise vastastikmõju vahendajaks on footon. Kuna footon ei oma seisumassi, siis on elektromagnetilise vastastikmõju ulatus lõpmatu.

Igapäevases elus on praktiliselt kõik jõud (välja arvatud gravitatsioon) elektromagnetilise vastastikmõju tulemus.

Elektromagnetism
Osakestefüüsika

ar:تآثر كهرومغناطيسي
ml:വിദ്യുത്കാന്തികബലം
Puustusmaa

Puustusmaa on eesti perekonnanimi.

Nime kandjaid
Andres Puustusmaa, filmilavastaja ja näitleja
Natalja Murina-Puustusmaa, näitleja
Paul Puustusmaa, jurist ja poliitik
Tõnu Puustusmaa, karikaturist

Eesti perekonnanimed
Kaaperdamine

Kaaperdamine (hollandi kapen 'kinni haarama, röövima') on sõja ajal valitsuse loal vastase kaubalaevade või vastasega kaubitsevate erapooletute laevade vallutamine, mereröövlus. Säärane tegevus on aga juba 1865. aasta rahvusvahelise deklaratsiooniga keelustatud. 

Seega on tegevus ka tänapäeval ebaseaduslik ja ühegi riigi valitsus seda ei toeta (vähemalt avalikult). Terminit kasutatakse aga nii mereröövluse (laevade hõivamine) kui ka õhuröövluse (lennukite hõivamine) käsitlemisel. Kusjuures enamasti on tegu pantvangide võtmisega surve avaldamiseks mingi eesmärgi saavutamiseks. Tavaliselt on eesmärgiks lunaraha saamine, harvem on eesmärgid aga poliitilised (poliitiliste rühmituste korraldatud) või koguni isikutevaheliste suhete klaarimine.

Kaaper ehk kaaperdaja on kaaperdusega tegelev isik, sõja ajal vastase kaubalaevu rööviv eralaev, röövlaev.

Laevandus
Rahvusvaheline õigus
Meresõjandus
Kajak

Kajak on loomanahkadest tehtud süst Siberi põlisrahvastel, eskimotel ja teistel polaaralade ranniku põlisrahvastel.

Vaata ka 
 Umiak

Välislingid

Veesõidukid
Mohamed Ould Abdel Aziz

Mohamed Ould Abdel Aziz (sündinud 1956 Akjoujtis) on Mauritaania sõjaväelane ja poliitik, aastatel 2008–2009 Mauritaania ajutine riigipea ning 5. augustist 2009 kuni 1. augustini 2019 Mauritaania president.

Abdel Aziz teenib sõjaväes alates 1977. aastast. Ta etendas olulist rolli 2003. ja 2004. aasta riigipöördekatsete mahasurumises ning juhtis ise 2005. aasta riigipööret, millega tuli võimule kolonel Ely Ould Mohamed Vall.

President Abdallahi valitsusajal oli kindral Abdel Aziz presidendi personaliülem, jätkates ühtlasi teenistust tema enda poolt asutatud presidendi kaardiväe ülemana. Kui ta 6. augustil 2008 president Abdallahi poolt koos mitme teise kõrge ohvitseriga ametist vabastati, viis ta läbi riigipöörde ja nimetati samal päeval riiki juhtima määratud Kõrgema Riiginõukogu presidendiks.

15. aprillil 2009 astus ta riigipea ametikohalt tagasi, et kandideerida presidendiks.

18. juulil 2009 toimunud presidendivalimistel sai Mohamed Ould Abdel Aziz 52 protsenti häältest ning valiti presidendiks. Opositsioon süüdistas võimulolijaid valimistulemuste võltsimises.

5. augustil 2009 vannutati ta Mauritaania uueks presidendiks.

Alates 30. jaanuarist 2014 on ta Aafrika Liidu eesistuja.

Juunis 2014 peetud presidendivalimistel valiti ta uueks ametiajaks tagasi.

Mauritaania presidendid
Sündinud 1956
Karuputk

Karuputk (Heracleum) on umbes 60 liigiga perekond sarikaliste (Apiaceae) sugukonnas.

Eestis on pärismaine üks liik – siberi karuputk (H. sibiricum). 
Võõrliikidena esinevad Eestis Sosnovski karuputk (H. sosnowskyi) ja hiid-karuputk (H. mantegazzianum), mis on võrdlemisi sarnased. Väga harva leidub kultuurist metsistununa ka Lehmanni karuputke (H. lehmannianum) ja karvast karuputke (H. pubescens).

Sosnovski karuputke ja hiid-karuputke tõrjutatakse Eestis alates 2005. aastast riikliku kava alusel. 2015. aastal oli tõrjutavate karuputkekolooniate pindala 2183 ha.

Liike 
 Heracleum acontifolium
 Heracleum algeriense
 Heracleum alpinum
 Heracleum arcticum
 Heracleum asperum – beštau karuputk
 Heracleum basvicum
 Heracleum calcareum
 Heracleum candolleanum
 Heracleum dissectum – habe-karuputk
 Heracleum idae
 Heracleum lallii – nepaali karuputk
 Heracleum lanatum
 Heracleum lehmannianum – lehmanni karuputk 
 Heracleum mantegazzianum – hiid-karuputk
 Heracleum persicum – pärsia karuputk
 Heracleum pubescens – karvane karuputk
 Heracleum rapula
 Heracleum rigeus
 Heracleum setosum
 Heracleum sibiricum – siberi karuputk
 Heracleum sosnowskyi – sosnovski karuputk
 Heracleum sphondylium – euroopa karuputk
 Heracleum verrososum
 Heracleum yunnanense

Viited

Välislingid 

Keskkonnaministeerium: Karuputke tõrje
Keskkonnaministeerium: Karuputke võõrliigid: Sosnovski ja hiid-karuputk
Kümnendik karuputkekolooniatest kasvab Saaremaal, Delfi, 21. juuli 2017
Sarikalised
Bengali keel

Bengali keel on peamiselt Bangladeshis ja India idaosas räägitav indoeuroopa keelkonna indoiraani harusse kuuluv india keel. Bengali keelt räägib emakeelena 189 miljonit inimest. Teise keelena räägib bengali keelt umbes 40 miljonit inimest. Bengali keel on Bangladeshi ametlik keel. Ametliku keele staatus on sel veel India Lääne-Bengali ja Tripura osariigis.

Bengali keelt kirjutatakse devanaagari kirjaga sarnases bengali kirjas.

Bengali keeles puudub grammatiline sugu. Eessõnade asemel kasutatakse järelsõnu. Lauseliikmete järjestus on subjekt-objekt-verb.

Vaata ka 

Bengali kirjandus
Siloti keel

Välislingid 

Bengali nimede kirjutus ja hääldus EKI teatmikus

India keeled
Bangladesh
Carl Gustaf Nieroth

Krahv Karl Nieroth, ka Carl Gustaf Nieroth, soome keeles Kaarle Kustaa Nieroth (umbes 1650 – 25. jaanuar 1712) oli Rootsi väejuht ja riigitegelane.

Karl von Nieroth sündis Soomes, Mikkeli lähedal asunud Anttola mõisas, Tõdva-Kõnnu (Köndes) mõisnik Otto Reinhold von Nierothi (surnud 1654) ja Gertrude Baranoffi (surnud 1694) pojana. Tema ema oli Suure-Lähtru ja Anttola mõisnik Menschik Baranoffi (surnud 1625) ja Nurtu mõisast pärit Katharina von Uexkülli tütar.

Ta teenis Põhjasõjas 1704. aastal välja ratsaväe kindralleitnandi auastme. 1705. aastal juhtis Rootsi vägesid Poolas Varssavi lahingus (Rakowitzi lahing). 26. juunil 1706 sai Rootsi krahvitiitli. Oli kuninglik nõunik ja Göta õuekohtu president. 12. oktoobril 1709 määrati Eestimaa ja Tallinna kindralkuberneriks ja 1710 Soome kindralkuberneriks ja vägede ülemjuhatajaks.

Talle kuulusid Rootsis Södermanlandis asunud Djulforsi mõis ja Virumaal asunud Tõdva-Kõnnu (Köndes) mõis.

Krahv Nieroth suri ootamatult 25. jaanuaril 1712, peatudes Soomes Pernå vallas Sarvilahti mõisas. Ta maeti Katrineholmi Stora Malmi kirikusse (Stora Malms kyrka).

Perekond
Karl von Nieroth abiellus 7. jaanuaril 1686 Stockholmis Kristina Margareta Horn af Marienborgiga (surnud 1703), kelle vanemad olid Rootsi feldmarssal ja Bremen-Verdeni kindralkuberner (1666–1693), vabahärra Henrik Henriksson Horn af Marienborg (1618–1693) ja Emerentia Bengtsdotter Ribbing (1644–1670). Abielust sündis:
Carl Reinhold von Nieroth (1694–1741), Rootsi sõjaväelane, kapten, Aidu (Aidenhof) mõisniku Bengt Pontus von Nierothi isa, abiellus vabapreili Hedvig Ulrika Creutziga (1697–1745), kelle vanemad olid Lorentz Creutz (1646–1698) ja Hedvig Eleonora Stenbock (1664–1729).

Sugupuu

Vaata ka
Nieroth

Viited

Välislingid
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust
Aadlivapp Ajalooarhiivis
Eesti Ajalooarhiiv: Kindralkuberner Nierothi korraldus 4. juuni 1710
Suomen historian dokumentteja: Kenraalikuvernööri Carl Nierothin kirje ruton vastustamisesta, 29. oktoober 1710 
Elulugu Nordisk Familjebokis (1913; rootsi keeles)
Elulugu Svenskt biografiskt handlexikonis (1906; rootsi keeles)
Nieroth Rootsi rüütelkonnas Nr: 52 (rootsi keeles)
Perekonna mõis Soomes (soome keeles)
Põhjasõda – Varssavi lahing 1705 (PDF) (inglise keeles)
Swedish victory at Poltava (inglise keeles)

Rootsi kindralleitnandid
Rootsi väejuhid
Rootsi krahvid
Rootsi Eestimaa kindralkubernerid
Soome kindralkubernerid
Carl Gustaf
Surnud 1712
Ellamaa elektrijaam

Ellamaa elektrijaam oli aastatel 1923–1966 töötanud soojuselektrijaam Harju maakonnas Saue vallas Turbas.

Ellamaa elektrijaama hoone on ehitatud arhitekt Aleksander Vladovski projekti järgi. Ehitustöid alustati 1922. aasta septembri lõpul ja juba 1923. aasta mais andis jaam energiat turbatööstuse masinate käivitamiseks. Jaama katlaid köeti kohaliku kütteturbaga. 1. novembril 1923 lülitati pinge alla Haapsalu, 2. jaanuaril 1924 Tallinna liin. Elektrijaama võimsus kasvas esialgselt 1400 kW-lt 1940. aastaks 8500 kW-ni.

Sõjajärgsel perioodil (1944–1950) oli Ellamaa elektrijaamal oluline osa Eesti varustamisel elektrienergiaga. Jaam lõpetas oma töö 1. mail 1966.

Aastatel 1966–2005 tegutses endine elektrijaam katlamajana.

Pärast elektrijaama
Aastal 2007 alustati elektrijaama hoone restaureerimist. MTÜ Eesti Mootorispordi Ajalugu avas restaureeritud hoones Mootorispordi Muuseumi ametlikult kevadel 2018, kuigi külastajad said eksponaate vaadata juba juulis 2017.

Alates 15. augustist 2001 on Ellamaa elektrijaam kultuuriministri määrusega tunnistatud arhitektuurimälestiseks.

Ellamaa elektrijaama geograafilised koordinaadid on .

Vaata ka
Ellamaa turbatööstuse kitsarööpmeline raudtee
Turba raudteepeatus Keila–Turba raudteel

Viited

Välislingid

Eesti soojuselektrijaamad
Saue vald
Lääne maakonna ajalugu
Harju maakonna kultuurimälestised
Sinikas

Sinikas (Vaccinium uliginosum) on kanarbikuliste sugukonda mustika perekonda kuuluv mitmeaastane kääbuspõõsas. 

Rahvapärased nimetused on joovikas, rukkisinikas, soomari.

Levila ja kasvukoht
Sinikas on levinud taim põhjapoolkera metsa- ja tundravööndis kogu Euraasias ja Põhja-Ameerikas. Sinikas on sage kogu Eestis. Kasvab rabade ja siirdesoode servaaladel, soo- ja rabametsades. Sinikas kasvab ainult happelisel pinnasel; armastab niiskust.

Kirjeldus
Taime kõrgus on 30...70 cm. Puitunud vars on püstine, tugev ja harunev. Lehed on munajad, sinakasrohelised; lehe pikkus on tavaliselt 8...20 mm ja laius 4...20 mm. Noortel taimedel võivad lehed püsida ka üle talve.

Sinikas õitseb mais-juunis. Õied on kahesugulised. Õied on valkjad või roosakad, pikliku kupja 4...6 mm pikkuse krooniga. Õied asuvad 1...3-kaupa longus raagudel. Tolmeldajateks on peamiselt mesilased ja liblikad. Suhteliselt hea meetaim.

Sinikas paljuneb valdavalt vegetatiivselt, kuid lagedatel niisketel kohtadel võib paljuneda ka seemnetega. Seemned levivad lindude abil.

Mari on sinine, kaetud valkja vahakirmega, veidi pikergune, paljuseemneline. Marjad valmivad juulis. Sinikas on hea saagikusega.

Mari on mahlakas ning veidi lääge, vesise maitsega, sest sisaldab suhteliselt palju suhkruid ja vähe happeid. Rahvapärane nimetus "joovikas" on pärit ilmselt sellest, et sinikast on valmistatud koduveine ja nastoikasid. Laialt levinud arvamus, et sinika joovastav toime tuleneb sookailuga kõrvuti kasvamisest, on ilmselge võhiklikkus. Jõhvikas (vahel ka pohl) kasvab sarnaselt sinikaga sookailuga sarnastes kohtades, ometigi sookailu joovastava toime siiret jõhvikale ei mainita.

Välislingid

 

 Mittejoovastad joovikad
 Miks arvatakse, et sinikas põhjustab peavalu. Aialeht.ee, 13. august 2011

Kanarbikulised
Eesti taimed
Marjad
Raviasutiste ja laboratooriumide seadus

Raviasutiste ja laboratooriumide seadus kuulutati välja Vabariigi Presidendi poolt 7. detsembril 1939.

Seadusel on 8 paragrahvi. Algtekstile on alla kirjutanud Vabariigi President Konstantin Päts, peaminister Jüri Uluots ja sotsiaalminister Oskar Kask.

Raviasutiste ja laboratooriumide seadus avaldati Riigi Teatajas 12. detsembril 1939 (RT 1939, 111, 854) ja jõustus 22. detsembril 1939; samaaegselt kaotas kehtivuse Raviasutiste ja laboratooriumide seadus (RT 1935, 61, 564).

Eesti seadused
Karjaallikas

Karjaallikas, ka Karja-allikas oli Tallinnas praeguse Tatari tänava ääres Allika tänava vastas 24. kinnistu hoovis asunud veevõtukoht.

Ajalugu
Algselt kasutati veevõtukohta Tallinna linnamüüri taga karjatatavate linnaelanike kariloomade jootmiseks ja allikalt algasid joogikünad, millest joodeti Karja värava juures kariloomi. Karjaallikalt veeti vaatidega vett Tallinna all-linna jõukamate linnaelanike tarbeks.

1536. aastal pärandas Tallinna suurkaupmees Johan Selhorst oma testamendiga 400 riia marka, mille eest ehitati Karjaallikalt veekanal kuni tänapäeva Tallinna Inglise Kolledži hooneni, (Pärnu maantee 13), kuhu rajati avalik veekaev, nn Karjakaev.

Karjaallikalt alguse saanud Karjakaevu kasutati kuni 20. sajandi alguseni, kui tuvastati, et vesi on kasutamiskõlbmatu ning kaev suleti.

Karjakaevu ehitused lammutati 1915. aastal enne Tallinna Tütarlaste Kommertskooli hoone ehitamist.

Viited

Tallinna vanalinn
Tallinna ajalugu
Tallinna veekogud
Eesti allikad
Tatari
Väike-Karja tänav

Väike-Karja on tänav Tallinna kesklinnas Vanalinna asumis.

Väike-Karja tänav algab Karja tänavalt ja kulgeb kagu suunas. Ta möödub Sauna tänavast, mis keerab vasakule, ületab Müürivahe tänava ja lõpeb Pärnu maanteel.

Väike-Karja oli esialgu küllalt lühike tänav: ulatus Karja tänavalt Müürivahe tänavani (90 m). 1882. aastal pikendati tänavat linnamüüri läbimurdmise käigus praeguse Pärnu maanteeni (kokku 150 m).

Nagu vanalinnale omane, on Väike-Karja tänav kitsas ja munakivisillutisega. Tänava alguses on tänava kummaski servas kitsas kõnnitee, tänava lõpus see puudub. Tänav on autoliiklusele avatud.

Tänava hoonestus
Väike-Karja 1 // Sauna 1 hoone oli kasutusel kuni 1990. aastani kinona Helios. Kinnistu on kujunenud valdavalt 19. sajandi lõpuks mitmete väiksemate kinnistute liitmise teel, õlletöösturitest perekond Pfaffide eestvõtmisel. Väike-Karja 1 hoones asus ka restoran Karja Kelder, Karja Keldri kinnistul alustas Georg Carl Pfaff alustas õlletootmist juba 1832. aastal, õlletööstus sai nimeks õlleklubi Revalia. 1912. aastal ostis kinnistu ärimees Georgi Gutkin, kes ehitas 1924. aastal välisukse ja trepi keldrisse, kus asus kõrts.
Väike-Karja 3 // Sauna 2
Väike-Karja 4
Väike-Karja 5 // Müürivahe 17
Väike-Karja 6
Väike-Karja 6A, 1983. aastal valminud Vilen Künnapu projekteeritud postmodernistlik lillepood.
Väike-Karja 7// Müürivahe 24, Erich Jacoby ja Hermann Bergi projekteeritud 5-korruseline 1937. aastal valminud Olga Steinmanni ja Else Borcki hoone äripindadega esimesel ja korteritega ülemistel korrustel. Hoones asusid Põllupidajate Ühispank ja kindlustusselts Talu. 
Väike-Karja 8, hoone hoonetekvartalis Müürivahe tn 15 // Suur-Karja tn 13 // Väike-Karja tn 8
Väike-Karja 9 // Pärnu maantee 8, kus asus 1. jaanuarist 1938. aastast II korrusel Majaomanike Krediitpank, valmis 1937, arhitekt Eugen Sacharias.
Väike-Karja 10 // 12 // Pärnu maantee 10 // Suur-Karja 23, Saarineni maja. Arhitekt Eliel Gottlieb Saarinen (1912). Kultuurimälestis nr 3056.

Ajalugu
Väike-Karja tänava ja Müürivahe tänava nurgal asus Kuradiema torn ehk Düvelsmoderi torn, mis lammutati 1882. aastal. 

Venemaa Keisririigi ajal kandsid Suur- ja Väike-Karja tänav vastavalt Suur-Mihhailovskoje (Большая Михайловская) ja Väike-Mihhailovskoje (Малая Михайловская) nime.

Viited

Välislingid

Väike-Karja street, YouTube, 15. juuli 2013

Tallinna vanalinna tänavad
Kuldsõrm

"Kuldsõrm" on kolmas James Bondi film. See lasti välja aastal 1964.

Sisu
Inglismaa Pank avastab, et suur hulk nende kullavarudest on kadunud. Panga juhtkond kahtlustab varguses mõjuvõimast ärimeest Auric Goldfingerit (Gert Frobe) ning palub, et juhtumi uurimine usaldataks salaluure parima agendi James Bondi (Sean Connery) kätesse. Goldfingeri tegemistega lähemalt tutvudes avastab Bond, et kurikaelal on plaanis midagi hoopis suuremat. Nimelt kavatseb Goldfinger muuta radioaktiivseks USA kullavarud nende varakambris Fort Knoxis, et vaba maailma majandus vajuks kaosesse ja Goldfingeri enda kuld muutuks väärtuslikumaks.

1964. aasta filmid
Robbie Keane

Robert "Robbie" David Keane (iiri Roibéard Daithí Ó Catháin) (sündinud 8. juulil 1980, Tallaght) on Iirimaa endine jalgpallur.

Ta on Iirimaa koondise parim väravakütt.

Robbie Keane lõi 11. novembril 2011 Eesti jalgpallikoondise vastu kaks väravat UEFA Euro 2012 valikturniiri play-off'i esimeses mängus, mille Iirimaa võitis 4:0. Teine värav tuli penaltist.

Iirimaa jalgpallurid
Wolverhampton Wanderers FC mängijad
Coventry City FC jalgpallurid
Milano Internazionale mängijad
Leeds United FC jalgpallurid
Tottenham Hotspur FC mängijad
Celtic FC mängijad
Liverpool FC mängijad
West Ham Unitedi mängijad
Los Angeles Galaxy jalgpallurid
Aston Villa FC mängijad
Premier League'i mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1980
Koor (muusika)

Koor (kreekakeelsest sõnast choros) on lauljatest koosnev muusikakollektiiv, mis esitab koorimuusikat.  

Koori juhatab koorijuht.

Kooriliigid

Kirikukoor
Mudilaskoor
Tütarlastekoor
Poistekoor
Lastekoor
Meeskoor
Naiskoor
Segakoor
Kammerkoor

Ajalugu
Esmakordselt on laulukoori mainitud juba Homerose "Iliases".

Vana-Kreeka (antiikteatri) koori kuulusid peale lauljate ka tantsijad. Koorid osalesid usupidustustel ja neisse võis kuuluda kuni 600 lauljat. 

Vana-Kreeka tragöödia arenemisel eraldusid koorist solistid (näiteks Euripidese tragöödiates). 

Tragöödiakoor koosnes 12–15 meeslauljast (mehed mängisid ka naiste osi), komöödiakoor 24–50 lauljast.

Vaata ka
 Balti- ja Põhjamaade Laulufestival
Lohusalu sadam

Lohusalu sadam (sadama kood: EE LSL) asub Lohusalus, Lohusalu lahe läänekaldal, Lohusalu poolsaare idarannikul.

Sadama geograafilised koordinaadid on .

Sadama territoorium hõlmab 29 800 m2 maa-ala ja 67 000 m2 veeala.

Sadamas on 7 kaid üldpikkusega 339 m. Suurim sügavus kai ääres on 2,5 m.

Suurim võimalik laev: pikkus 20 m, laius 5 m, süvis 2 m.

Galerii

Vaata ka 
 Tallinna Jahtklubi

Eesti sadamad
Lääne-Harju vald
Erika Esop

Erika Esop (aastani 1935 Müller, 1935–1952 Möldre; 2. juuni 1927 Tallinn – 24. detsember 1999 Tallinn) oli Eesti lastekirjanik ja prosaist.

Elu
Erika Esop sündis major Erich Möldre perekonnas. Aastatel 1935–1940 õppis ta Tallinna inglise erakolledžis. Aastal 1946 lõpetas Tallinna Arve- ja Plaanindustehnikumi. Aastatel 1946–1983 töötas raamatupidaja ja ökonomistina mitmes asutuses, kõige kauem ETKVLi peavalitsuse plaani-finantsosakonna juhatajana (1961–1983).

Aastast 1983 oli ta vabakutseline kirjanik. 

Eesti Kirjanike Liidu liige 1988. aastast.

Looming
Lastevärsse ja -jutte avalda Erika Esop alates 1961. aastast. Nii lasteluules kui ka -proosas on valdavad motiivid laste eluolust.

Luulekogud

"Naerulind" (1975)
"Jõhvikavärvija" (1979)

Jutustused
"Valge peaga poiss" (1983)
"Ruubiku kuubik ja mina" (1986)
"Rikas tüdruk" (1995)

Telelavastused
"Kadekops"

Romaanid
"Magamata ööd" (1992)
"Patu hind" (2000)

Tunnustus 

 1995 Karl Eduard Söödi lasteluuleauhind ("Pildinõid", kunstnik Regina Lukk)
1998 Nukitsa konkurss, 2. koht kirjanike kategoorias ("Rikas tüdruk")

Pseudonüüm Artur Erich 
Kahasse sugulase Ira Lemberiga kirjutas Erika Esop pseudonüümi Artur Erich all neli romaani.

Välislingid 

 

Eesti kirjanikud
Eesti lastekirjanikud
Eestistatud nimega inimesed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1927
Surnud 1999
Martti Aljand

Martti Aljand (sündinud 22. novembril 1987) on eesti ujuja.

Saavutused

2005 
Aastal 2005 Triestes toimunud lühiraja Euroopa meistrivõistlustel 100 m kompleksujumises saavutas Martti Aljand 6. koha.

2006 
Aastal 2006 Shanghais toimunud ujumise lühiraja maailmameistrivõistlustel saavutas Martti Aljand 200 m kompleksujumises 9. koha.

2006. aastal Helsingis toimunud lühiraja Euroopa meistrivõistlustel ujumises saavutas ta 8. koha 100 m kompleksujumises.

2008 
2008. aasta Pekingi olümpiamängudel püstitas Martti Aljand 100 meetri rinnuliujumises uue Eesti rekordi 1.02,46. Tulemus andis 63 konkurendi hulgas 45. koha. Viimasena saadi 16 parema sekka ehk poolfinaali ajaga 1.00,71. Uus Eesti rekord oli 0,07 sekundit parem 5. aprillil 2008 tema püstitatud rekordist. 200 m rinnuliujumises sai ta 46. koha ajaga 2.16,52. 

Martti Aljandi nimele kuulub ka 4. aprillil 2008 Stanfordis ujutud Eesti rekord 200 m rinnuliujumises 2.16,31.

2008. aasta lühirajaujumise EM-il Horvaatias Rijekas ujus Martti Aljand 100 meetri kompleksujumises uue Eesti rekordi 53,97 ning pääses sellega poolfinaali. Aljandi aeg oli eelujumiste 11. tulemus. Eelmine selle distantsi rekord 54,22 kuulus aastast 2000 Indrek Sei nimele.

Samas 100 m liblikujumises püstitas ta uueks Eesti rekordiks 52,49.

2009 
2009. aasta juuli alguses Indianapolises toimunud USA lahtistel ujumismeistrivõistlustel püstitas Martti Aljand 100 meetri rinnulidistantsil Eesti rekordi 1.01,23. Selle tulemusega võitis ta B-finaalis teise ja kokkuvõttes kümnenda koha. Eelmine rekord 1.02,46 kuulus samuti Martti Aljandile ning oli püstitatud Pekingi olümpiamängudel.  

2009. aastal Roomas toimunud ujumise maailmameistrivõistlustel püstitas Martti Aljand 100 meetri rinnuliujumises Eesti rekordi 1.00,56. Eelmine rekord 1.01,23 kuulus ka tema nimele ning oli püstitatud mõni nädal varem Indianapolises toimunud USA lahtistel ujumismeistrivõistlustel. Saavutatud ajaga sai Martti 25. koha. 

Samadel võistlustel ujutud 200 meetrit kompleksi sai Martti Aljand ajaks 2.01,26, millega parandas isiklikku rekordit 1,12 sekundiga ja sai 29. koha.

Isiklikud rekordid 
Martti Aljandi isiklikud rekordid 25 m basseinis.

Martti Aljandi isiklikud rekordid 50 m basseinis.

Isiklikku
Ta on ujujate Berit ja Triin Aljandi vend, treener Riho Aljandi poeg.

Ta on abielus ujuja Annika Aljandiga (sündinud Saarnak). 2017. aastal sündis nende peres tütar.

Viited

Välislingid 
 Biograafia ESBL-is
Kristi Vahemaa. "Martti Aljand: USA-s peab lõpuks suureks kasvama" EPL, 11. juuni 2007
Veiko Visnapuu. "Peking – õe ja venna Aljandi kohtumispaik" Ärileht, 7. august 2008

Eesti ujujad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1987
Alina Karmazina

Alina Karmazina (sündinud 19. juulil 1981 Tallinnas) on Eesti näitleja.

Näitlemist õppis ta Peterburi Teatriakadeemias ja Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis, mille lõpetas 2004. aastal. 

Ta töötas Vanemuises aastatel 2004–2010. Alates 2013. aastast on ta Tallinnas Vene Teatri näitleja. 

Ta on mänginud ka eestikeelsetes seriaalides, näiteks "Kodu keset linna" (2004) ja "Ohtlik lend" (2006), "Siberi võmm" (2016) ja "Kättemaksukontor" (2011, 2017). Tema esimene suurem filmitöö oli Sulev Keeduse 2011. aastal linastunud filmis "Kirjad Inglile". 2015. aastal linastunud mängufilmis "Vehkleja" mängis ta Armeeniast pärit treenerit.

Isiklikku
Ta on 26. augustist 2005 abielus Aleksei Solovjoviga. Peres kasvab kaks poega, 12. septembril 2006 sündis Aleksandr ja 1. novembril 2009 Lev.

Viited

Välislingid
Alina Karmazina Vene Teatri kodulehel
Alina Karmazina andmekogus IMDb

Vanemuise näitlejad
Vene Teatri näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1981
Kadri Liik

Kadri Liik (sündinud 9. juunil 1970) on eesti ajakirjanik ja poliitikaanalüütik.

Haridus
Kadri Liik lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli ajakirjandusosakonna bakalaureusekraadiga. Aastal 1998 omandas ta magistrikraadi diplomaatias Lancasteri ülikoolis Suurbritannias.

Töökäik
Aastatel 1993–1995 oli ta Hommikulehes kultuuritoimetuse reporter. Aastatel 1995–1996 töötas Kadri Liik pressireferendina Eesti Saatkonnas Moskvas, aastatel 1996–1997 oli Eesti Päevalehe ning BNSi Moskva korrespondent. 

Alates 1998. aastast töötas ta neli aastat Postimehe korrespondendina Moskvas. Aastatel 2002–2004 oli Kadri Liik Postimehe välisuudiste toimetaja. 

Alates Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse asutamisest 2006. aastal kuni tagasiastumiseni 2011. aastal töötas Kadri Liik keskuse juhatajana. Aastatel 2004–2010 oli ta välispoliitilise kuukirja Diplomaatia peatoimetaja. Aastatel 2004–2012 juhtis ta Kuku raadios välispoliitikasaadet Välismääraja. 2012. aastast töötab ta mõttekeskuses Euroopa Välissuhete Nõukogu programmidirektorina.

Tunnustus
 2011 Akadeemilised palmioksad, ohvitserijärk

Publikatsioone
Eesti-Vene piiriläbirääkimiste lugu, Diplomaatia, juuni 2005
 President ja välispoliitika, Postimees, 21. september 2006
 Sõda miinus Stalin, Postimees 12. mai 2007
 Tee sõtta, EPL, 11. august 2008
 Väärtused või tehingud, EPL, 3. november 2008
 Obamast, kirjast, väärtustest ja Venemaast EPL, 2. september 2009

Viited

Välislingid

 Euroopa Välissuhete nõukogu 
 Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse blogi
 Ajakiri Diplomaatia
 Kuku Raadio saade Välismääraja
 Kadri lõpetab ühe pikema loo
 Online-intervjuu: vastas Venemaa-ekspert Kadri Liik, Postimees 24. jaanuar 2007
 Jüri Aarma. Kadri Liik: Mu elukutse määras Boriss Jeltsin Maaleht, 24. september 2009
 Riina Kallas. Piirilepingut ei tasu nurka visata, epl.ee, 5. jaanuar 2010 (intervjuu) 
 Paul Adams. Russia's Putin tests EU unity with visit to Italy's Renzi (BBC News Online, 10.06.2015)
 Steve Gutterman. A 'War Of Obsession' (RFE/RL, 28. veebruar 2022, 13:00 GMT)
 Kadri Liik explains ‘Putin’s archaic war’ and the Russia we lost. Meduza, 9. juuli 2022

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1970
August Winkelmann

Eduard August Winkelmann (25. juuni 1838 Danzig – 10. veebruar 1896 Heidelberg) oli Eesti ajaloolane.

Sündis kullassepa pojana. Õppis Berliini ja Göttingeni ülikoolis. Ta oli Tartu Ülikooli dotsent 1866–1869 üldajaloo erialal, 1869–1873 professor Berni, 1873 Marburgi ja 1873–1896 Heidelbergi ülikoolis.

Teoseid
Geschichte Kaiser Friedrichs des Zweiten und seiner Reiche. Bd. 2, 1235-1250. Abth. 1, Vom Mainzer Reichstage bis zur zweiten Excommunication des Kaisers 1865
Livländische Forschungen 1868
Johann Meilof : zur Geschichte des römischen Rechts in Livland im 15. Jahrhunderte 1869

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli õppejõud
Baltisaksa ajaloolased
Sündinud 1838
Surnud 1896