joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kõikide Pühakute kirik (Ryde)

Kõikide Pühakute kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Ryde'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.

Maismaale paistvat pühakoda kutsutakse ka "Saare katedraaliks".

Kiriku 1874. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.

Viited

Välislingid
 Kodulehekülg

Inglise Kirikud Wighti saarel
Kõikide Pühakute kirik (Newchurch)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Newchurchis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.

Kiriku 1857. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.

Viited

Inglise Kirikud Wighti saarel
Arvo Külvet

Arvo Külvet (13. märts 1946 Põlvamaa – 10. aprill 2010) oli Eesti kabetaja. 

Ta võitis Eesti meistrivõistlustel rahvusvahelises kabes 2 kulda, 7 hõbedat ja 5 pronksi.

Viited

Välislingid
Arvo Külveti sporditulemused Spordikoolituse ja -Teabe SA andmebaasist

Eesti kabetajad
Sündinud 1946
Surnud 2010
Toivo Tänavsuu

Toivo Tänavsuu (sündinud 14. veebruaril 1981) on Eesti Ekspressi ajakirjanik, SA Hille Tänavsuu Vähiravifond "Kingitud elu" üks asutajaid ja juhataja. Alates 2019.aasta sügisest õpib ta Tartu Ülikoolis arstiks.

Elulugu
Tänavsuu on lõpetanud 1999 Arte Gümnaasiumi ning õppinud Viimsis Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis. Tal on audiovisuaalse meedia bakalaureusekraad Tallinna Ülikoolist. 2002 alustas ta Päevalehe majandustoimetuses reporterina ning siirdus 2007.aastal tööle Eesti Ekspressi. 

Tänavsuu oli ajakirjandusliku eksperimendi korras 2016. aasta novembris Ameerika Ühendriikides Florida osariigis peaaegu nädal aega Donald Trumpi valimismeeskonnas vabatahtlik.

Isiklikku
Tema ema oli ajakirjanik Hille Tänavsuu ja isa on Madis Tänavsuu, endine meremees kaugsõidulaevadel.

Tunnustus
2018 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
2018 Tallinna teenetemärk

Artikleid
"Eestist on saanud meisterkelmide kasvulava", Eesti Ekspress, 28. detsember 2011
"MIKS KÜLL? USA salateenistus pidas kinni Ekspressi ajakirjaniku Toivo Tänavsuu",  Eesti Ekspress, 12. juuli 2017

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1981
Tambet Tasuja

Tambet Tasuja (sündinud 25. septembril 1978 Rakveres) on eesti filmimonteerija.

2000 lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli telerežii erialal.

Filmograafia
2013 "Elavad pildid" 
2015 "Vehkleja"

Viited

Välislingid

Eesti filmitegijad
Sündinud 1978
Kõikide Pühakute kirik (Calbourne)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Calbourne'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.

Kiriku 1873. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.

Viited

Inglise Kirikud Wighti saarel
Helery Hälvin

Helery Hälvin (sündinud 12. oktoobril 1991 Jõgeval) on endine Eesti iluuisutaja, üksiksõitja.

Iluuisutamisega hakkas ta tegelema 7-aastaselt. Ta on kolmekordne Eesti meister (2014, 2016 ja 2017). 

Ta on osalenud kolm korda Euroopa meistrivõistlustel, kus ta parim tulemus oli 15. koht 2017. aastal.
Ühe korra on ta osalenud maailmameistrivõistlustel, kus saavutas 27. koha, ning võitnud mitu rahvusvaheliste võistluste medalit. On täiendanud end rahvusvahelistes laagrites (Saksamaal, Prantsusmaal, USA-s Chicagos, Kanadas, Soomes, Lätis, Tšehhis Ostravas, Rootsis).

Sportlikud saavutused

 Eesti meistrivõistlustel 2014. aastal saavutas kahe kava peale kokku 150,28 punkti, millega krooniti ta esimest korda Eesti meistriks.

 2014 – Riias Volvo Open Cupi 4. koht (138,73 punkti).

 Euroopa meistrivõistlustel 2015 sai lühikava eest 43,10 punkti ja sai 38 osaleja seas 29. koha.

 Eesti meistrivõistlustel 2016. aastal kogus kahe kava peale kokku 137,94 punkti.

 2016 – Tallinn Trophyl kogus kahe kava peale kokku 144,90 (mis oli tema esimene punktirekord tiitlivõistlustel).

 Euroopa meistrivõistlustel 2016 kogus ta üksiksõidu vabakavas 87,53 punkti. Lühikavas ja vabakavas kokku teenis ta 135,02 punkti. Lõppvõistlusel sai ta 36 osaleja seas 19. koha. 

 Eesti meistrivõistlustel 2017. aastal kogus kahe kava peale kokku 155,14 punkti, mis ühtlasi on tema isiklik rekord. 

 Euroopa meistrivõistlustel 2017 kogus ta lühikavas 51,72 punkti ja vabakavas 94,96 punkti ehk kokku 146,68 punkti. Lõppvõistlusel sai ta 34 osaleja seas 15. koha.

Augustis 2017 lõpetas vigastuse tõttu karjääri.

Isiklikku 
Ta hobiks on mootorrattasõit.

Viited

Välislingid 
 Andmed ISU lehel
 Vōistluste tulemused
 Isiklik rekord
 Helery Hälvini karjääri ülevaade. ERR Sport, 23. veebruar 2016
 

Eesti iluuisutajad
Jõgevalt pärit sportlased
Sündinud 1991
Valle-Sten Maiste

Valle-Sten Maiste (sündinud 17. oktoobril 1972 Tallinnas) on eesti kultuuriajakirjanik ja teatrikriitik.

Haridus 
Maiste lõpetas 1990. aastal Tallinna 54. Keskkooli. 1996. aastal lõpetas Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna, peaaineks lähiajalugu ja kõrvalerialaks filosoofia. Tema diplomitöö "Kuuekümnendad ja tänapäev. Väljumine modernismist" käsitles 1968. aasta üliõpilasrahutusi, seda juhendas Kaido Jaanson.

1998. aastal sai Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi eesti kirjanduse erialal tööga "Erinevate subjektimõistmiste vastumäng Vaino Vahingu ja Madis Kõivu romaanis "Endspiel. Laskumine orgu"", juhendaja Arne Merilai. Aastail 1998–2003 õppis Maiste Tartu Ülikoolis doktorantuuris eesti kirjanduse erialal, kuid katkestas õpingud.

Erialane tegevus 
Alates 1994. aastast on Maiste avaldanud artikleid teatrist ja kirjandusest ning arvustanud filosoofiaalaseid tõlke- ja algupäraseid raamatuid. 1998–1999 töötas ta Sõnumilehe meelelahutustoimetuse reporterina ning toimetas ajalehe Postimees lisaväljaande "Kultuur" kirjanduskülgi. 1999–2001 töötas ta Postimehe kultuuritoimetajana.

2001. aastast töötab ta kultuurilehe Sirp esseistikatoimetaja ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia filosoofia ja esteetika lektorina. Lisaks sellele on ta õpetanud mitmesuguseid valikkursusi Tartu Ülikoolis ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis.

Maiste on 1999. aastast Teatriliidu liige ja kuulub alates 1994. aastast üliõpilaskorporatsiooni Revelia.

Artikleid
 Valle-Sten Maiste artiklid ajalehes Sirp
 Tallalakkujate põli ei tohiks nii mugav olla Teater. Muusika. Kino 2019 nr 1 / ERR, 18. jaanuar 2020

Tunnustus
 2009 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind

Isiklikku 
Valle-Sten Maiste on abielus, tal on kaks tütart ja poeg.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti teatrikriitikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1972
Ognissanti kirik (Rooma)

Ognissanti kirik (itaalia keeles Kõikide Pühakute kirik) on katoliku kirik Itaalias Lazio maakonnas Roomas.

Viited

Kirjandus
 Claudio Rendina, Le chiese di Roma, Milano, Newton & Compton Editori, 2000, ISBN 978-88-541-0931-5.
 Massimo Alemanno, Le chiese di Roma Moderna, vol. III, Roma, Armando Editore, 2004, ISBN 978-88-6081-147-9.
 AA.VV., I quartieri di Roma, Roma, Newton & Compton Editori, 2006, ISBN 978-88-541-0594-2.
 Graziano Fronzuto, Organi di Roma. Guida pratica orientativa agli organi storici e moderni, Firenze, Leo S. Olschki Editore, 2007, ISBN 978-88-222-5674-4.
 Giovanni XXIII, Il giornale dell'anima e altri scritti di pietà, a cura di Loris Francesco Capovilla, Cinisello Balsamo, Edizioni San Paolo, 2014, ISBN 978-88-21-54224-4.

Välislingid

 Kodulehekülg

Rooma
Eve Pärnaste

Eve Pärnaste (sündinud 19. veebruaril 1951) on Eesti ühiskonnategelane, poliitik ja vabadusvõitleja.

Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal (spetsialiseerumisega sotsiaalpsühholoogiale).

Ta oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei algatajaid ning Hirvepargi miitingute üks eestvedajaid (alates 1988. aastast).

Ta oli Eesti Komitee sekretär. Ta oli Põhiseaduse Assamblee üks liikmeid.

2018. aastal astus Eesti Konservatiivsesse Erakonda.

Tunnustus
2001 Riigivapi V klassi teenetemärk
2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
Eve Pärnaste on abielus sõjaajaloolase Jüri Kotšineviga.

Viited

Välislingid
 EVE PÄRNASTE: KIILAKAS DISSIDENT PLAANIKOMITEEST
 Eve Pärnaste: Kiilakas dissident Plaanikomiteest Eesti Njingma Budismi Entsüklopeedia

Eesti ühiskonnategelased
Eesti dissidendid
VII Riigikogu liikmed
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1951
Katk Põhjasõja ajal

Põhjasõja ajal kannatas enamik Baltimaade ja Kesk-Euroopa idaosa linnade ja alade elanikke katkupuhangu all. Katku kõrghetk oli 1708–1712. See epideemia oli arvatavasti osa Kesk-Aasiast Vahemere piirkonda levinud pandeemiast. 

Üsna suure tõenäosusega levis katk Konstantinoopolist Poola lõunaosas asuvasse linna Pińczów, kus katk tuvastati esmakordselt Rootsi sõjaväehaiglas 1702. aastal. Katk hakkas sellest ajast alates levima mööda kaubandus-, reisi- ja sõjaväeteid kuni jõudis 1709. aastal Preisimaa Balti rannikuni. 1711. aastaks oli kogu Läänemere ümbruse elanikud katku haigestunud. Hamburgi jõudis katk 1712. aastal. 

Katk sai alguse 1703. aastal Ungarist, 1705. aastaks oli katk levinud Poolasse, 1706. aastal Preisimaale, aastail 1708–1710 Leedusse. 

Eesti- ja Liivimaal puhkes katk esmalt 1708. aastal Saaremaal ning 1709. aastal Riias, mida samal ajal piirasid venelased. Katku levitajataks olid eelkõige rotid ja sõjamehed.

Katku tagajärjed olid seda karmimad, et 1708. aastal tekkis Põhja-Eestis ikaldus  ja 1709. aastal laienes see  kogu Eestile. Näljahädas hukkus 40 000 inimest. Halva toitumuse tõttu oli ka Eesti elanike üldine tervislik seisukord halvem ja vastupanuvõime haigustele nõrgem, samuti oli ka majanduslik olukord kehv. Katkuaastad langesid kokku ka Põhjasõja lahingutegevusega Eestis (1710-14).

Katku viimased nähud olid 1713. aastal ja see nõudis rohkem elusid kui sõjategevus. 1712. aasta Eestis tehtud revisjon näitas, et katku suri Läänemaal 82,8%, Harjumaal 80,3%, Järvamaal 70,5%, Virumaal 70,4%, Hiiumaal 53,2% ja Vormsil 24,6% elanikkonnast. Kokku põhjustas katk kuni 200 000 inimese surma. Eesti rahvastik vähenes selle järel umbes 150 000 inimesele (umbes sama palju kui 1200. aasta paiku). See oli rahvastikukatastroof, kuigi puudutas eelkõige Lääne- ja Põhja-Eestit, kus oli lausa inimtühje piirkondi. Aastad 1710–1712 jäid siiski viimaseks suuremaks katkuepideemia levikuperioodiks.

Epideemiad
18. sajand Eestis
18. sajand Lätis
Põhjasõda
Mikk Targo

Mikk Targo (sündinud 18. detsembril 1959) on eesti muusik ja helilooja.

Targo on olnud ansamblis Muusik Seif trummar, ka ansamblites Uus Generatsioon ja  Vitamiin mängis ta löökpille ja lisaks viimases bändis mõne pala ka laulis. 80-nendate teises pooles mängis Marju Läniku saateansamblis Kontakt  

1991–2020 oli ta Eesti Autorite Ühingu juhatuse esimees.

Targo loodud poplauludest on tuntuim "Karikakar", mis valiti 2017. aastal rahvahääletusel Raadio 2 kuulajate poolt Saja Aasta Hitiks nr 1.

Pärjati 2022. aastal Eesti Muusikaauhindadel auhinnaga panus Eesti muusikasse.

Teisi tuntud laule

 "On küll hilja" - esitaja Code One
 "Ma olen ju naine" - Marju Länik 
 "Sa haara kinni mu käest" - Tõnis Mägi 
 "Nüüd võin taas" - Code One
 "Sellest saab meie suvi" - Code One 
 "Ma tänan sind" - Anne Veski
 "Head uut aastat" - Marju Länik
 "Neiu mustas kleidis" - 2 Quick Start
 "Kellel peatub minu pilk" - Marju Länik 
 "Kui sul on raske" - Marju Länik
 "Ma tulen, sa lähed" - Marju Länik 
 "Metsaneid" - Tõnis Mägi
"Olen rong" - Marju Länik
 "Vikerkaar" - Code One
 "Ma varjuna kannul sul käin" - 2 Quick Start
 "Mäng" - Marju Länik
 "Soovin sulle head" - Code One
 "Tõmba juhe välja seinast" - E-Miljon

Isiklikku
Mikk Targo ema on Leelo Kõlar, isa oli Guido Targo (7. juuni 1926 – 25. märts 2008), vanaisa oli Riho Päts.
Tema poolõed on/olid Ele Kõlar, Kaja Kõlar ja Paap Kõlar, nende isa Erich Kõlari poeg teisest abielust Jelena Poznjak-Kõlariga on Margo Kõlar.

Mikk Targo 2022. aastal Vikerraadio intervjuus: ma ei ole kunagi olnud Marju Läniku elukaaslane.

Viited

Eesti muusikud
Sündinud 1959
Anneli Ammas

Anneli Ammas (neiupõlvenimi Anneli Külaots; 29. märts 1962 – 27. august 2019) oli eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas aastal 1980 Põlva Keskkooli ja aastal 1985 Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. Töötas Haapsalu rajooni ajalehes Töörahva Lipp (1988. aastast Läänlane).

1989. aastal asutas koos abikaasa Andres Ammase ja Arne Veskega ajalehe Lääne Elu.

Ta on olnud Eesti Päevalehe ajakirjanik ja ajalehe Postimees uuriva toimetuse reporter.

Teoseid
 Mait Agu: AQ / [Anneli Ammas, toimetaja Marii Karell, kujundaja Siim Saidla]. Tallinn: Fookus Meedia 2010
 Kalle Klandorf: jälitaja ja jälitatav / [Anneli Ammas, Kalle Klandorf; toimetaja Marii Karell; kujundaja Siim Saidla; esikaane foto: Terje Ugandi]. Tallinn: Fookus Meedia 2010
 Kaie Kõrb: unistuste nimel / kirja pannud Anneli Ammas [toimetaja Marii Karell, kujundaja Siim Saidla, esikaane foto: Terje Ugandi]. Tallinn: Fookus Meedia 2011

Tunnustus
2001 – Bonnieri preemia
2006 – Haapsalu Püha Johannese koguduse teenetemärk
2017 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Mälestuse jäädvustamine 
2020. aastal asutati Anneli Ammase nimeline hea ajakirjanduse preemia.

Viited

Välislingid

Eesti ajakirjanikud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1962
Surnud 2019
Jüri Selirand

Jüri Selirand (kuni 1938 Jüri Seiler; 21. juulil 1928 – 11. september 2017) oli eesti arheoloog, ajaloolane ja tõlkija, õppejõud ja kooliõpetaja ning suur ajaloo- ja arheoloogiakirjanduse populariseerija. Teda peetakse allveearheoloogia teadussuuna ja Arheoloogiakeskuse rajajaks Eestis. Töötas ajalooõpetajana Viljandi Pedagoogilises Koolis.

Jüri Selirand on kirjutanud ligi 200 teaduslikku artiklit ning ta on ligi 40 raamatu autor. Ta on tõlkinud umbes 35 raamatut saksa ja vene keelest ja toimetanud vähemalt 40 tööd.

Tema olulisemad uurimissuunad olid 1958. aastast Koorküla Valgjärve vaiasula uurimine, lisaks damaskitud relvade väljaselgitamine ja muistsed linnused.

1965. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti mandri kalmed 11.-13. sajandil" (juhendaja akadeemik Harri Moora).   

Aastatel 1967–1971 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ühiskonnateaduste osakonna teadussekretär. 

Aastatel 1971–1991 oli ta Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi fondide sektori juhataja.

Kuni aastani 2001 pidas ta ajaloo- ja arheoloogialoenguid mittekoosseisulise dotsendina Tallinna Pedagoogikaülikoolis.

Kuulus mitmesse seltsi, näiteks 1976. aastal sai temast Soome Muinasuurijate Seltsi välisliige.

Teoseid
Koorküla Valgjärv. Tallinn: Eesti Raamat, 1965
Esivanemate kalmeküngastel. Tallinn: Eesti Raamat, 1967
Läbi aastatuhandete. Tallinn: Valgus, 1974 (kaasautor Evald Tõnissson)
Eestlaste matmiskombed varafeodaalsete suhete tärkamise perioodil. Tallinn: Eesti Raamat, 1974
Arheoloogia arengujooni Nõukogude Eestis. Tallinn: Valgus, 1977
Urniväljadest ümarkääbasteni: äärjooni slaavi arheoloogiale. Tallinn: Valgus, 1983
Muinasaeg, muinasteadus, muinasteadlased. Tallinn: Valgus, 1989
Arheoloogia Eestimaa Teedel. Tallinn, 1989 (kaasautor Vello Lõugas)
Muinas- ja vanaaeg: ajalugu VI klassile. Tallinn: Koolibri, 1995
Killustatud Eestimaa ja Liivi orduriik. Eesti maast ja rahvast. Muinasajast maailmasõjani. Tallinn, 1996

Tunnustus
1976 Copernicuse mälestusmedal (Poola)
1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilman, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
1987 Oscar Monteliuse medal (Rootsi)
1994 Artur Puksovi auhind
2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
ERR arhiiv. Eesti lugu: Jüri Selirand
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi arheoloog Jüri Selirand

Eesti ajaloolased
Eesti arheoloogid
Eesti tõlkijad
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 2017
Sander Linnus

Sander Linnus (sündinud 1. veebruaril 1991) on eesti triatleet ja orienteeruja.

Ta lõpetas 2010. aastal Värska Gümnaasiumi.

Aastatel 2012–2016 (viiel aastal järjest) ja 2018 tuli ta Eesti meistriks talitriatlonis.

Talitriatloni Euroopa meistrivõistlustel sai ta 2013. aastal 4. koha ja 2016. aastal 8. koha. 

Ta on Värska Orienteerumisklubi Peko liige.

Orienteerumises on ta võitnud Eesti meistrivõistlusel suusaorienteerumise märketeates OK Peko meeskonnas kulla (2010) ja hõbeda (2012).

Aastatel 2008, 2010 ja 2011 osales suusaorienteerumise juunioride maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused 18. koht tavarajal ja 6. koht teatesõidus 2011. aastal.

Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud koos Timmo Tammemäega kolm kuldmedalit: 2018 Ukrainas Karpaatide mäestikus, 2020 Lätis Tukumsi lähedal ja 2021 Eestis Otepääl. 2022.a. rogaini MMil Tšehhis Paprsekis võitis ta koos Timmo Tammemäega hõbeda.

Viited

Välislingid
IOF Eventor. Sander Linnus

Eesti orienteerujad
Eesti triatleedid
Sündinud 1991
John Profumo

John Dennis Profumo (30. jaanuar 1915 London – 9. märts 2006 London) oli Briti poliitik, Suurbritannia sõjaminister 27. juulist 1960 kuni 5. juunini 1963.

1940. aastal valiti ta konservatiivide esindajana Suurbritannia parlamenti.

8. juulil 1961 sai Profumo ühel peol tuttavaks modelli Christine Keeleriga (sünd. 1942), kellega neil vähehaaval arenes välja suhe. Samaaegselt oli Christine Keeleril seksuaalsuhe ka Nõukogude Liidu sõjaväeatašeega Suurbritannias Jevgeni Ivanoviga.

14. detsembril 1962 toimus vahejuhtum osteopaat Stephen Wardi (kes oli Profumot ja Keelerit teineteisele tutvustanud) korteris, kus viibisid külas Christine Keeler ja tema sõbranna Mandy Rice-Davies. Christine Keeleri armukade mustanahaline endine poiss-sõber John Edgecombe tulistas tema pihta lasu püstolist, kuid ei tabanud. Edgecombe arreteeriti kolm kuud hiljem ja mõisteti seitsmeks aastaks vangi. Christine Keeler kutsuti peamise tunnistajana kohtusse, kuid ta ei ilmunud kohale. Kuulujutud aga hakkasid levima ja 21. märtsil 1963 tehti parlamendis sel teemal järelepärimine. Järgmisel päeval tegi John Profumo avalduse milles teatas, et ta ei tunne Christine Keelerit ja neil ei ole kunagi mingit suhet olnud.

Mais 1963 algas kohtuprotsess doktor Stephen Wardi üle, keda süüdistati prostitutsiooni vahendamises. Protsessil esines tunnistajana ka Christine Keeler, kes vande all tunnistas, et tal oli olnud suhe John Profumoga. Tekkinud nn Profumo afääri tagajärjel tunnistas John Profumo 5. juunil 1963, et ta oli parlamendile valetanud ja astus Suurbritannia sõjaministri ametikohalt tagasi.

Isiklikku
Alates 1954. aastast oli John Profumo abielus näitlejanna Valerie Hobsoniga (1917–1998). Nende poeg David Profumo (sünd. 1955) on kirjanik.

Viited

Suurbritannia poliitikud
Sündinud 1915
Surnud 2006
Erik Rand

Erik Rand on eesti ajakirjanik.

Ta on Eesti Päevalehe majandustoimetuse reporter-toimetaja.

Artikleid
Kohus mõistis pronksiöö korraldamises süüdistatud mehed õigeks, Eesti Päevaleht, 5. jaanuar 2009
"Suurparteid kasutavad netikommentaare propaganda tegemiseks", Eesti Päevaleht, 3. juuni 2009
...

Viited

Eesti ajakirjanikud
Sünniaeg puudub
Mari Peegel

Mari Peegel (sündinud 20. juulil 1979) on eesti ajakirjanik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli semiootika ja kulturoloogia erialal 2002. aastal.

Ta on olnud Eesti Päevalehe ajakirjanik. Mari Peegli artikleid on avaldanud kultuuriväljaanded Looming ja Sirp. Ta on teinud kaastööd ajalehele Berliner Zeitung ja kultuuriraadiole Deutschlandfunk Kultur.

2016. aastal pälvis ta ajakirja Looming kriitikapreemia.

2017. aastal osales ta Goethe Instituudi ajakirjanikele suunatud programmis Nahaufname.

Ta on üks Feministeeriumi püsiautoreid.

Artikleid
Brittidele on olulisemaks raamatuks "Uhkus ja eelarvamus", Eesti Päevaleht, 11. märts 2007
"Portree rahutute noorte lemmikust abikaasa ja isana" [mälestusteraamatu "Veel kord" arvustus], Eesti Päevaleht, 30. jaanuar 2009

Viited

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1979
Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž

Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž oli inglise keele ja kultuuri süvaõppega kool Tallinnas aastatel 1932–1940.

Ajalugu 
Kooli asutas 1932. aastal Anna Tõrvand-Tellmann, kes oli kooli juhatajaks kuni 1940. aastani. Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž oli Eesti esimene inglise keele süvaõppega kool.

Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž oli erakool, kus inglise keele süvaõpe algas esimesest klassist. Koolil olid nii algkooli- kui ka gümnaasiumiklassid. Koolil oli eripärane koolivorm, sealhulgas rukkilillesinised koolimütsid. Tallinnas oli 1930. aastatel kaks inglise kolledži nime kandvat õppeasutust: üks oli 1932. aastal asutatud Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž, teine 1936. aastal rajatud Riiklik Inglise Kolledž (RIK). 

Kool asus Tallinnas Narva maanteel, samas hoones (Narva maantee 28) asub nüüd Tallinna Muusikakool.

Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž kui erakool suleti 1. augustist 1940. 1940. aasta sügisel suunati kooli endised õpetajad ja õpilased Tallinna 9. Keskkooli.

Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledžis õppisid muuhulgas kirjanikud Dagmar Normet ja Erika Esop, tõlkija Vahur Linnuste, koorijuht Uno Järvela, filmirežissöör Valdur Himbek, arhitektid Hugo Rennik ja Rein Zobel, kunstiajaloolane Tiina Nurk, muusikateadlane Helga Tõnson, muusika- ja teatrikriitik Vidrik Kivilo, arst Ly Lehtmets, arstiteadlane Argo Kõvamees, keemik Helvi Hödrajärv, näitleja Eduard Ralja, ajakirjanik Ülo Koit, ajaloolane Heldur Palli, tehnikateadlane Uno Liiv ja ujuja Guido Muttikas.

Kooli nimi
 1932–1933 Anna Tõrvand-Tellmanni Eraühisalgkool
 1933–1937 Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž
 1937–1940 Anna Tõrvand-Tellmanni Erakolledž

Viited

Kirjandus
 Arvo Jaama (koostaja). Rukkilillesinised koolimütsid Tallinna tänavail. Raamat Anna Tõrvand-Tellmannist, tema koolist ja tema õpilastest. Tallinn: Varrak, 2006
 Arvo Jaama (koostaja). Rukkilillesinised koolimütsid aegade keeristes. Raamat Anna Tõrvand-Tellmanni Erakolledži endiste õpilaste elusaatustest. Tallinn: Grenader, 2013

Välislingid
 ETV saatesari "Ajavaod". Anna Tõrvand-Tellmann asutas Inglise Erakolledži, mis oli esimene inglise keele süvaõppega kool Eestis

Tallinna endised koolid
Eesti erakoolid
Ahto Raudoja

Ahto Raudoja (sündinud 8. septembril 1974) on eesti ühiskonnategelane, setu kultuuri edendaja.

2010. aastal valiti Ahto Raudoja (Raudoja Ahto) setu ülemsootskaks.

Tunnustus
1998 Rahvaluule kogumispreemia
2012 Pärandihoidja (Seto kultuuri edendaja, raamatu "Setomaa tsässonad" koostaja)
2013 Anne Vabarna nimeline omakultuuripreemia
2020 Valgetähe V klassi teenetemärk

Teoseid
Tapio Mäkeläinen, Ahto Raudoja. Podmotsa. – Setomaa tsässonad. 2011
Ahto Raudoja, Setomaa. Traditsioonilise arhitektuuri põhijooni, 2014
Vares, A., Tullus, A., Raudoja, A. Hübriidhaab: ökoloogia ja majandamine. Tartu 2003

Viited

Välislingid
Ahto Raudoja Facebookis

Eesti ühiskonnategelased
Ülemsootskad
Rahvaluule kogumispreemia laureaadid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1974
Kiviteri protsess

Kiviteri protsess (lühemalt Kiviter; inglise Kiviter process) on põlevkivi maapealne termilise lagundamine ehk utmine.

Ajalugu 
Kiviteri protsess põhineb varasemal utmise tehnoloogial ehk Pintschi retordil. Seda tehnoloogiat arendatakse järjepidevalt.

Vaata ka
Galoteri protsess
Petroteri protsess

Viited

Välislingid
Kiviteri protsessi tutvustus VKG kodulehel

Eesti põlevkivitööstus
Joonas Sildre

Joonas Sildre (sündinud 24. jaanuaril 1980 Tallinnas) on illustraator, tarbegraafik, karikaturist ja koomiksikunstnik.

Haridus
Õppinud aastatel 1999–2004 Eesti Kunstiakadeemias graafilist disaini. Kuulub Eesti Koomiksiseltsi juhatusse.

Raamatud 

 On avaldanud Eesti ajalehtedes ribakoomikseid ning kogumikes "Warburger" (Sloveenia, 2001) ja "Christian Comics 2005" (USA), "Strapazine (Saksamaa, 2013) kunstkoomikseid.
 Antoloogia „Narratiivsus piltides. Eesti ’00 aastate autorikoomiks” kaaskoostaja (2006 ja 2008).
 Joonas Sildre, "Maailma naba" (Lugu-Loo, 36 lk, 2009), ISBN 9789985977439
 Joonas Sildre, "Värviraamat" (Koolibri, 16 lk, 2010), illustratsioonid: Joonas Sildre, ISBN 9789985026014
 Rahvusvahelise autorikoomiksi antoloogia „Call It a Day” (Soome Instituut, 2011) koostaja.
 Joonas Sildre ja Elina Sildre, "Kuukassi koerused kosmoses" (Tallinna Keskraamatukogu, 2015).
 Joonas Sildre, "Kahe heli vahel" (Arvo Pärdi Keskus, 2018)
 saksakeelne tõlge: "Zwischen zwei Tönen. Aus dem Leben des Arvo Pärt. Eine Graphic Novel." Aus dem Estnischen von Maximilian Murmann. Berlin & Dresden: Voland & Quist 2021. 222 S.

Tunnustus

 2006 – A. H. Tammsaare muuseumi korraldatud klassiku teoste teemaline koomiksivõistlus "Teistmoodi Tammsaare" – esikoht näidendi «Kuningal on külm» koomiksi eest
2019 – Põlvepikuraamatu konkurss, ideepreemia ("Neljajalgne abiline", koos Elina Sildrega)

Isiklikku
Joonas Sildre abikaasa on kunstnik Elina Sildre. Mõlemad on vabakutselised kunstnikud ja elavad Tallinnas Kalamajas.

Viited

Välislingid
 http://joonassildre.tumblr.com/
 http://sildre.blogspot.com.ee/

Eesti karikaturistid
Koomiksikunstnikud
Sündinud 1980
Sitsiilia teema

Sitsiilia teema (kreeka keeles θέμα Σικελίας Théma Sikelías) oli Bütsantsi sõjalis-tsiviilprovints (thema, teema) 7. sajandi lõpust kuni 10. sajandini, hõlmates Sitsiilia saare ja Calabria piirkonna Itaalia mandriosas. Pärast moslemite Sitsiilia-vallutust aastal 902 piirdus teema Calabriaga, kuid säilitas oma algse nime 10. sajandi keskpaigani.

Ajalugu 

Alates idagootidelt tagasivallutamisest Belisariose poolt aastatel 535–536 moodustas Sitsiilia eraldi provintsi preetori võimu all, samas kui armeed juhtis dux. Strategos (sõjaline kuberner) on saarel tõendatud araabia allikates aastatel 687–695, ja arvatavasti sel ajal tehti saarest teema.

Teema põhines Siracusal, Sitsiilia traditsioonilisel pealinnal. See ei koosnenud vaid saarest, mis oli jagatud ringkondadeks (tourma), vaid ka mandri Calabria hertsogkonnast (kreeka: δουκᾶτον Καλαυρίας, doukaton Kalavrias), mis ulatus laias laastus kuni Crati jõeni. Lisaks rakendas Sitsiilia strategos teatavat võimu – varieerus vastavalt valitsevale kohalikule poliitilisele fraktsioonile – autonoomsete hertsogkondade Napoli, Gaeta ja Amalfi üle.

Moslemite saarevallutus algas aastal 826. Pärast Siracusa langemist aastal 878 ja Taormina vallutamist aastal 902 kolis strategos Calabria pealinna Rhegioni. 10. sajandi esimesel poolel käivitasid bütsantslased arvukalt nurjunud sõjaretki saare tagasivallutamiseks ja säilitasid mõned isoleeritud kindlused Messina lähistel aastani 965, kui langes viimane Bütsantsi eelpost Rametta. "Sitsiilia strategose" amet jäi seega ametlikuks tiitliks kuni 10. sajandi keskpaigani, kui ürikutesse ilmus "Calabria strategos".

Vaata ka 
Ravenna eksarhaat
Islami ajalugu Lõuna-Itaalias

Bütsantsi keisririigi teemad
Sitsiilia ajalugu
Andreas Kangur

Andreas Kangur (sündinud 11. detsembril 1978 Tartus) on eesti õigusteadlane, endine lapsfilminäitleja.

Kümneaastaselt mängis ta Jüri osa Leida Laiuse filmis "Varastatud kohtumine" (1988) koos Maria Klenskajaga. Ta mängis ka Jüri Sillarti filmis "Noorelt õpitud" (1991).
 
Lõpetanud 1997. aastal Tartu Mart Reiniku gümnaasiumi, 2001. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja 2002. aastal kaitsnud magistrikraadi õigusteaduses George Washingtoni Ülikoolis USAs. Magistritöö teema oli "Rules of Evidence in Trials of Suspec­ted Terrorists by Military Commissions".

2011. aastal asus ta õppima doktorantuuri Glasgow' Ülikooli Šotimaal, kus uurimistöö teemaks oli "In Search of a Common Framework for Rules of Evidence in Criminal Trials". Ta kaitses seal doktorikraadi ja töötab Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas õppejõuna, õpetades peamiselt kriminaalmenetlust.

Välislingid

Mees, kes võitleb õiguse eest nii sõna kui jõuga, tartu.postimees.ee

Eesti õigusteadlased
Eesti filminäitlejad
Sündinud 1978
Juliane Clementine

Juliane Clementine oli Eestis ja Baltikumis ehitatud esimene aurulaev. Oli kasutusel Emajõel ja Peipsil kauba ja reisijate veoks 19. sajandi keskel.

Ajalugu 
19. sajandi algul ei suutnud purjelaevad ja lodjad enam rahuldada hoogustunud kaubavedu Pihkvasse ja Narva. Otsiti lahendusi, kuidas vedada Eesti klaasi- ja peeglivabrikute toodangut Venemaale. 1837. a. otsustasid Tartu kaupmees F. W. Wegener ja Võisiku peeglivabriku omanik C. G. Amelung kaubaveo hõlbustamiseks Emajõe kaudu Pihkvasse sõitudeks ehitada aurulaeva. 

Sobilik laev ehitati kaupmeeste tellimusel Kuigatsis. Laev lasti Tartu lähedal Kabinas vette 1842. aastal ja sai nimeks Juliane Clementine. Nimi tuletati ehituse tellinud kaupmeeste prouade nimedest. 

1842. a sügiseks oli laev sõiduvalmis. Esimese reisi Pihkvasse tegi Juliane Clementine 15. mail 1843. a. Sõit Pihkvasse hakkas kestma 12–14 tundi. Lisaks sõitis laev ka Narva suunal.

Juliane Clementine uppus Peipsi järvel Vasknarva lähistel 1852. a. Vrakki pole seni leitud.

Kirjeldus 
Laeva pikkus oli 19,6 m, laius 4,9 m ja kiirus 10 sõlme. Laevale mahtus 150 reisijat või koos pukseeritava praamiga võis see kaasa vedada 114 t kaupa.

Laeva kere oli puust, tekil kõrgusid 2 masti ja pikk peenike korsten. Vööris oli ka kliiverpoom. Käituriteks olid sõurattad.

Välislingid
A. Agi. ""Juliane Clementine" 1842-1852 esimene Eestis ehitatud aurulaev". Graafika, 1986. Tallinna Linnamuuseumi kunstikogu, TLM _ 22839 G 1851
Visitpeipsi.com: Tartu-Lohkva-Kabina-Luunja-Kavastu-Emajõe Suursoo/Peipsiveere looduskaitseala

Eesti siseveelaevad
Eesti reisilaevad
Eesti laevad
Aurulaevad
Aita Kustin

Aita-Maria Kustin (22. märts 1930 Aru küla, Rakvere vald – 14. august 1970) oli Eesti arheoloog.

Ta lõpetas 1948. aastal Rakvere 2. Keskkooli ja 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna arheoloogia eriala. 

Ta töötas kogu elu Ajaloo instituudis. Ta tegi arheoloogilisi kaevamisi peamiselt Saaremaal, nt Paatsa maalinnas, Karja maa-alusel kalmistul jm.

Viited

Välislingid
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti arheoloogid
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1930
Surnud 1970
Pärnamäe kalmistule maetud
Brigitta Davidjants

Brigitta Davidjants (sündinud 13. juulil 1983) on Eesti muusikateadlane.

Ta on õppinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, aga ka Jerevani konservatooriumis, Ankara Ülikoolis ja Helsingi Ülikoolis. 2007. aastal kaitses ta EMTAs magistrikraadi teemal "Orientalism ja muusika: erinevatest lähtekohtadest armeenia rahvalaulude transkriptsioonides" ning 2016. aastal kaitses ta samas doktorikraadi tööga "Armenian national identity construction: from diaspora to music".

Davidjants töötab lektorina Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias ning Tallinna Ülikoolis.

Looming
Ta on tõlkinud eesti keelde kaasaegset vene kirjandust.

Raamatuid
 "Ida läänepiiril: Türgi, Armeenia, Gruusia". Tallinn: Go Group, 2010
 "Minu Armeenia: aus vastus". Tartu: Petrone Print, 2017.
 "(Mitte just) armastuslugu". Tallinn: Varrak, 2017.
 "Armastuseta". Tallinn: Tänapäev, 2019.

Artikleid
"Marianne Kõrver - Ehk oleksin praegu hoopis andekas helilooja?" Eesti Päevaleht, 18. veebruar 2006
"Toivo Tulev: kõik pole müüdav". Eesti Päevaleht, 10. oktoober 2006

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1983
Spilve lennujaam

Spilve lennujaam oli kuni Riia lennujaama rajamiseni peamine Riia lennujaam. Lennujaam asub Riias Spilve asumis.

Tänapäeval on see lennujaamana oma tähtsuse kaotanud, sealset lennuvälja võib kasutada vaid päevasel ajal ja hea nähtavusega.

Ajalugu 

Spilve lennujaam sai alguse Esimese maailmasõja ajal, mil sealsed niidud võeti kasutusele aerodroomina. Pärast sõda otsustati Jāzeps Baško initsiatiivil sinna tsiviillennuväli ehitata. Selleks otstarbeks eraldati 51 hektarit maad Riia–Bolderaja raudtee kõrval. 

1928. aastal sai sellest rahvusvaheline lennujaam, seda hakkasid läbima firma Deruluft lennukid, mis kurseerisid Berliini, Tallinna, Leningradi ja Moskva vahel. 

1932. aastal alustas LOT lende liinil Helsingi-Tallinn-Riia-Vilnius-Varssavi-Lviv-Bukarest-Sofia-Saloniki-Ateena. Hiljem alustas Aeroflot Moskva ja Stockholmi vahelisi lende, millel oli peatus samuti Spilves. 

1936. aastal Deruluft likvideeriti ja Helsingi lende alustas Lufthansa.

1937. aastal alustati lende Liepājasse.

Pärast Läti annekteerimist sulgesid nõukogude võimud algul kõik liinid, kuid hiljem taastati liiklus Tallinna, Leningradi ja Moskvaga. 22. juunil 1941 ründasid saksa pommitajad Spilve lennuvälja ja purustasid sealsed angaarid. Pärast Riia hõivamist taastasid saksa okupatsioonivõimud lennujaama ja käivitasid lennuliikluse Riia ning Helsingi vahel. Taas pommitati lennujaam puruks 11. oktoobril 1944.

Sõja järel oli Spilve lennujaam kasutusel vaid siseriiklikeks lendudeks. Spilve lennujaamale lisandus toona veel ka Rumbula lennuväli. Spilvest toimusid lennureisid Liepājasse, Daugavpilsi, Kaunasesse, Tallinna ja Moskvasse. Kasutusel olid lennukid Li-2, aastast 1959 ka Jak-12, An-2, Il-14.

Riia lennujaam valmis aastal 1973 vahetamaks välja ajale jalgu jäänud Spilve lennujaama. Viimast kasutati siseriiklikeks lendudeks siiski veel aastani 1986. Tol ajal kasutati lennujaama ka lennundusõpilaste õppelendudeks.

1990. aastast on lennujaam kasutusel eralendudeks, ka harrastatakse seal langevarjuhüppeid. Lennujaama hoonet rendib SIA Baltijas projektu birojs.

Viited

Välislingid

Lennujaama koduleht
Spilve lennujaam (vene keeles)
Ajaloolised fotod

Läti lennujaamad
Riia
Eva Kübar

Eva Kübar (sündinud 19. juunil 1981) on eesti filmitegija ja vabakutseline kultuuriajakirjanik. 

Ta on osalenud seitsme tudengifilmi tegemises, olnud mängufilmi "Karikakramäng" näitlejate valija ja 2017. aasta mängufilmi "Paha lugu: Kokkulepe" (režissöör Andres Maimik) režissööri esimene assistent.

Tema kultuurikirjutisi on avaldanud näiteks ajaleht Postimees.

Artikleid
 Vene Teater tõusis jalule ja peab nüüd suuri tulevikuplaane. Postimees, 13. detsember 2008
 Aarne Üksküla: ma ei salli raha, aga olen rõõmus, et saan jagada. Postimees, 5. veebruar 2009

Viited

Välislingid

Eesti filmitegijad
Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1981
Jüri Saar (ajakirjanik)

Jüri Saar (sündinud ?) on Eesti ajakirjanik. 

2013 pälvis ta Ajakirjanduspreemia kategoorias maakonnalehe uudised.

Artikleid
"Tarkusekivi maandus professori koduõuel". Tartu Postimees, 26. oktoober 2007 
"Omanik pühkis tolmu ostukeskuse plaanilt". Tartu Postimees, 2. juuni 2010
"Torutööd tõid Tartus lagedale Maarja kiriku müürid". Postimees, 23. august 2010

Viited

Eesti ajakirjanikud
Sünniaeg puudub
Hanneli Rudi

Hanneli Rudi (sündinud 16. augustil 1971) on Eesti ajakirjanik. 

Ta on Postimehe Tarbija toimetuse juhataja.

Artikleid
Kristi Tammik: «Öölaul» tõi meelde selle loomise aja, postimees.ee, 3. juuli 2011
Hanneli Rudi: riiklik kadalipp, postimees.ee, 14. veebruar 2014
Hanneli Rudi: tahtmatus või saamatus, postimees.ee, 16. august 2014

Viited

Välislingid

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1971
Aarne Mäe

Aarne Mäe (sündinud 13. detsembril 1967 Rakveres) on Eesti ajakirjanik. 

Ta töötas ligi 25 aastat ajalehes Virumaa Teataja, sellest kaksteist ja pool aastat ka peatoimetajana.

Mäe kandideeris EKRE nimekirjas 2019. aasta Riigikogu valimistel. Ta kogus oma nimekirjas teisena ja Lääne-Virumaal kümnendana 818 häält.

2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel valiti ta Rakvere linnavolikokku, ta on kultuurikomisjoni aseesimees.

Eesti Ajalehtede Liit on tunnistanud kaks tema artiklit maakonnalehtede kategoorias parimaks arvamuslooks, veel viis korda on tema artikkel parima nimetusele kandideerinud.

Aarne Mäel on ilmunud luulekogu "Ema lööb maha, kui sa luuletusi ei loe" ja huumorikogumik "Rakvere raamat". Tema tekstidele on laule kirjutanud mitu ansamblit, nende hulgas "Vennaskond".

Artikleid
Pingviinide paraadi ajal Hundisilmal. Virumaa Teataja, 1. märts 2006
"Kirjad puhkuselt. Käsmus, Võsul, Otepääl...". Virumaa Teataja, 1. august 2007

Viited

Välislingid

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1967
Ain Lember

Ain Lember (sündinud 14. detsembril 1965) on eesti ajakirjanik. 

Ta on ajalehe Saarte Hääl põllumajandustoimetaja.

Artikleid
"Saksa teadur tuleb päästma Ruhnu kivikiriku torni", saartehaal.ee, 2. aprill 2009 
"Geoloogiadoktor: Üügu panga koobas säilib veel aastasadu", omasaar.ee, 18. aprill 2009

Viited

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1965
Gert Kiiler

Gert Kiiler (sündinud 22. aprillil 1974) on Eesti kirjanik, ajakirjanik ja stsenarist.

Ta lõpetas 1997. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitekunsti eriala esimese lennu. Töötas aasta aega Ugala teatris inspitsiendina. Seejärel on tegutsenud vabakutselisena, olles mh Viljandi maakonnalehe Sakala ajakirjanik. Toimetab Sakalas "Liba Sakala" huumorinurka. 

Aastak 2007 oli ta ETV telesarja "Hajameelselt abielus" ja "Pehmed ja karvased" stsenarist. Koos Villu Kanguriga on ta telesarja "ENSV" stsenarist. Aastast 2019 on ta telesarja "PIND" stsenarist. 

Aastal 2022 avaldas ta oma esimese romaani "Eranuhke ei armasta keegi".

Tunnustus
 2018 Oskar Lutsu huumoripreemia

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti stsenaristid
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1974
Aleksander Puškini tänav

Aleksander Puškini tänav on tänav Narvas, mis kulgeb lõunast põhja suunas. Tänav on nime saanud vene luuletaja Aleksandr Puškini järgi. Tänava pikkus on umbes 2900 m, see on Narva üks pikemaid tänavaid.

Tänav algab Vaksali tänavalt ning ristub Vaivara, Juhkentali, Grafovi, Malmi, Lembitu ja Kosmonaudi tänavaga. Edasi moodustab ringi (aadressiga Paul Kerese väljak) Paul Kerese ja Tallinna maanteega ristudes. Pärast ringi ristub Tuleviku ja Fama tänavaga, Fama põiguga ning Lavretsovi, Hariduse, Õhu, Liiva, Rakvere, Paju, Tapamaja, Daumani, Tähe, Vihma ja Pilve tänavaga. Tänav lõpeb Kalmistu tänava juures Rahu tänavaga liitudes.

Ajalugu
Praeguse tänava eelkäijaks oli 19. sajandi lõpu linnaplaanidel kujutatud Peetri eeslinnas asunud Suur Revali tänav (vene keeles Большая Ревельская улица), mis kulges nüüdsest Malmi tänavast Tuleviku tänavani ning 1905. aasta plaanil Wesenbergi tänavani (vene Везенбергская улица; nüüd Rakvere tänav).

20. sajandi alguses ehitati Suur Revali ja Kümnenda tänava (praegu Lavretsovi tänav) ristmikule kolmekorruseline posti- ja telegraafimaja, mille järgi nimetati tänav ümber Posti tänavaks (vene Почтамтская улица). Praegu on selles kohas, aadressil Puškini 28, hotell Inger.

1927. aasta linnaplaanil kannab praeguse Puškini tänava lõik Malmi tänavast raudteeni nime Joala tänav.

Aastal 1926 ehitati Posti ja Rakvere tänava ristmiku lähedale kahekorruseline algkoolimaja, mille projekti autor oli linnaarhitekt N. Opatski. Selleaegsetele koolimajadele iseloomulikult kasutati hoone kujundamisel klassitsismi elemente. Kooli vastas, Posti tänava teisel küljel, oli staadion. Pärast Teist maailmasõda hoone taastati ja seal asus internaatkool; praegu on selles majas Narva Kesklinna Gümnaasium.

Märtsipommitamisel 1944 hävisid hooned tänaval peaaegu täiesti. 29. detsembril 1945 liideti Narva Töörahva Saadikute Nõukogude Täitevkomitee otsusega Joala ja Posti tänav (Peetri platsini) ning nimetati see 21. juuni prospektiks (vene Проспект 21-го июня), ja Posti tänava lõik Rakvere tänavast Peetri platsini nimetati Töölispolgu tänavaks 1941. aasta lahingus osalenud Narva töölispolgu auks.

24. mail 1949 nimetati need tänavad ümber Puškini tänavaks seoses Aleksandr Puškini 150. sünniaastapäeva tähistamisega.

Endine tänav 
20. sajandi alguses oli Narvas teine Puškini tänav, seda on kujutatud 1912. aasta linnaplaanil. Puškini tänavaks nimetati ümber Gluhhaja tänav (vene Глухая улица) – väike tänav katoliku kiriku lähedal, mis kulges rööbiti Gloria bastioni vasaku küljega. Eesti Vabariigi ajal nimetati see veel kord ümber Kirjaniku tänavaks. 1930. aastate lõpus tehtud aerofoto järgi oli tänaval ainult üks maja, mis ei ole säilinud.

Viited

Välislingid 

Narva tänavad
Rasmus Kangropool

Rasmus Theodor Kangro-Pool (27. detsember 1930 Tallinn – 13. november 2001 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane.

Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1954 Leningradi Ehitusinseneride Instituudi linnaehituse ja -majanduse erialal.

Aastatel 1958–1995 töötas ta Tallinna Arhitektuurimälestiste Kaitse Inspektsioonis. Pärast seda töötas Tallinna Muinsuskaitseameti juhatajana.

Tunnustus
1991 – Kristjan Raua preemia (koos Mai Lumistega) (1990. aastal kirjastuses Kunst ilmunud monograafia "Niguliste kirik")
1998 – Valgetähe medaliklassi teenetemärk
2000 – Tallinna teenetemärk
2001 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema isa oli kunstiajaloolane, kunsti- ja teatrikriitik Rasmus Kangro-Pool ja ema oli näitleja Linda Reial.

Tema abikaasa oli kunstiajaloolane Mai Lumiste.

Viited

Kirjandus
Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996. Lk 160–161

Eesti arhitektuuriajaloolased
Eesti muinsuskaitsjad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Tallinna aukodanikud
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2001
Rein Loodus

Rein Loodus (sündinud 9. septembril 1931 Tartus) on Eesti kunstiajaloolane.

Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna. 

Aastast 1961 on ta Ajaloo Instituudis teadur ja aastast 1985 juhtteadur.

Ta on muu hulgas uurinud eesti raamatu- ja tarbegraafikat, samuti eesti eksliibrise ja karikatuuri ajalugu.

Aastast 1967 on ta Eesti Kunstnike Liidu liige. Ta on ka Baltisaksa Kultuuriseltsi liige.

Tunnustus
1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (kollektiivi juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilman, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
1982 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia ("Eesti raamatukunsti teke ja areng")
1983 Eesti NSV teeneline kultuuritegelane
2001 Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (koos Juta Keevalliku ja Lehti Viirojaga; kommenteeritud alliktekstide kogumik kunstikirjutuse ja kunstielu arengust “Tekste kunstist ja arhitektuurist.1. Kunstikirjutus Eestis 1777–1863”)

Viited

Kirjandus
Lehti Viiroja. "Loodus, Rein, kunstiajaloolane". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 277–278

Eesti kunstiajaloolased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Sündinud 1931
Rein Tammik

Rein Tammik (sündinud 22. märtsil 1947 Valgas) on Eesti maalikunstnik.

Tammik lõpetas 1974. aastal Tartu Kunstikooli. Tema maaliloomingus on popkunsti ja hüperrealismi sugemeid. 1970. aastate alguses osales ta rühmituse Visarid töös.

Pärast 1974. aastat töötas ta Tallinnfilmi kunstniku ja lavastajana. Loonud joonisfilmid “Poiss ja liblikas” ja “Nike kutse”. 

Aastast 1990 elab ta Prantsusmaa.

Viited

Kirjandus
Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn, 1996. Lk 512

Eesti maalikunstnikud
Sündinud 1947
Aara (ühendus)

Huumoriühendus Aara (Kalju Kass, Tõnu Tepandi ja  teised näitlejad), tekkis 1988. aastal tolleaegse Puhkeparkide Direktsiooni juurde. Aara oli juriidiliselt eraldiseisev ettevõte, kes müüs huumoriprogramme üle Eesti. 

Neil oli ka kaks ansamblit: "Ukulele" ja kupleeansambel "Talong". 

Avaldati ka huumoriajalehte "Solvaja". 1988. aastal töötas Tiit Kändler huumoriühenduse Aara kirjandusala juhatajana.

Tegevus lõpetati 1992. aastal.

Trükised
Ajaleht "Solvaja" - Huumoriühenduse "Aara" reklaami-ja naljaleht, Tallinn, ilmus 27. novembril 1989. Toimetajateks Vladislav Koržets ja Priit Aimla. Esimene number jäi ka viimaseks

Viited

Eesti huumor
Eesti organisatsioonid
Rein Raudvere

Rein Raudvere (sündinud 1955) on Eesti ajakirjanik ja ilmatark.

Ta töötab Maalehes.

Artikleid
Vasula: oleme ärkav küla, Maaleht.ee, 16. juuli 2009
Otepää tahab oma 900. sünnipäeva pidada amfiteatris, Maaleht, 22. aprill 2010
...

Viited

Välislingid

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1955
Valter Karl Err

Valter Karl Err VR II/3 (Wehrt)1. mai/13. mai 1899 Kuressaare - teadmata) oli Eesti sõjaväelane (vanemallohvitser).

Vabadussõjas
Ta oli õppursõdur ja võitles 3. laiarööpmelisel soomusrongil. 

Alates 30.03.1919 oli Tallinna Tagavarapataljoni 7. roodus. Aprillist 1919 Soomusrongide Diviisi tagavarapataljoni 2. roodus. Siis läkitati kuulipildujate kursustele. Samal kuul viidi üle laiarööpmelisele soomusrongile nr 3 2. kuulipildujate komadosse.  

Osales lahingutes Landeswehri ja Punaarmee vastu Pihkva ja Narva rindel. 

Detsembris 1920 vabastati teenistusest.

Hilisem elu
Pärast Vabadussõda sai ta riigi poolt priikooli õiguse. 

Lõpetas kommertskooli. 1920 õppis Sõjaväe Tehnikakoolis. Seejärel töötas Kuressaares mehaanikuna. 

Oktoobris 1925 siirdus Saksamaale õppima ja edasine saatus teadmata.

Tunnustused
1920, 17. august Vabadusristi II liigi 3. järk "Laiaroopalise soomusrongi Nr 3 wanemale alamohwitserile Walter Kaarli p. ERR'ile, hinnates wahvust, mis Teie ülesnäitanud lahingus 25 aprillil 1919 a. Landeswehri wastu" (tõenäoliselt toimus lahing 25.06.1919).

Viited

Välislingid
Teadmata saatusega Vabaduse Risti kavaleride nimekiri

Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Kuressaare inimesed
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Sündinud 1899
Surmaaeg puudub
Saaremaa inimesed
Gustav von Bergmann (1749–1814)

Gustav von Bergmann (28. märts 1749 Neuermühlen, Riia lähedal – 30. juuni 1814 Ruhja) oli Liivimaal tegutsenud baltisaksa vaimulik, trükkal.

Aastatel 1767–1770 õppis ta Leipzigi Ülikoolis usuteadust. 1770. aastal tuli ta tagasi Liivimaale. 1771. aastal sai ta pastoriks Arraschis. 1784. aastal sai ta pastoriks Ruhjas, kus pidas seda ametikohta surmani.

1807. aastal sai ta Liivimaa ülemkonsistooriumi assessoriks.

Tal oli oma trükikoda, kus muu hulgas trükkis haruldasi ajaloolisi teoseid.

Isiklikku
Tema poeg oli Liivimaa ajaloo uurija Benjamin Fürchtegott Baltasar von Bergmann.

Viited

Välislingid
Biograafia Eesti biograafilises leksikonis" (1926–1929) 

Baltisakslased
Läti vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Sündinud 1749
Surnud 1814
Olavi Vaher

Olavi Vaher (16. veebruar 1953 - 16. oktoober 2022 Tartu) oli eesti arhitekt ja karikaturist. 

Õppis A. H. Tammsaare nimelises Tartu 1. Keskkoolis, seejärel Eesti Kunstiakadeemias arhitektuuri ja linnaplaneerimist.

Karikatuure joonistas alates 1978. aastast, tema karikatuure on avaldanud Argumentõ i faktõ, Ogonjok, Sirp ja Vasar, Pikker, Edasi. Ta on osalenud nii Eesti kui ka rahvusvahelistel karikatuurivõistlustel.

Tunnustus 
 1982 – Eesti NSV Ajakirjanike Liidu ja ajakirja Pikker karikatuurivõistluse II koht
 1986 – Karikatuurivõistluse "Mis siin naerda on?" eripreemia leivatehaselt "Valga Leib".
 1986 – Eesti NSV Vabatahtliku Karskusühingu, Eesti NSV Ajakirjanike Liidu ja ajakirja Pikker organiseeritud alkoholivastasele karikatuurinäituse preemia
 1988 – Ajalehe Sirp ja Vasar karikatuurivõistluse II koht
 1989 – Ajalehe Sirp ja Vasar karikatuurivõistluse II koht

Näitused
 1981 – "Homo Sapiens" (Vilnius)

Tema karikatuure on avaldatud karikatuurikataloogis "Homo Sapiens" (Vilnius, 1981) ja Edgar Spriidi karikatuurikogumikus "Homo Novus" (Perioodika, 1988, ISBN 5797901358). Tema illustratsioonid on ilmunud raamatus Tiit Matsulevitš. "Tartu Ehitustrust". Sarjast "Brigaaditöövõtt". Eesti NSV ühe edukama ehitusettevõtte Tartu Ehitustrusti ajalugu. (Valgus, 112 lk, 1986).

Viited

Välislingid
 Cartoonia.ru – Olavi Vaher

Eesti karikaturistid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1953
Surnud 2022