joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Annika Lõhmus

Annika Lõhmus (sündinud 26. jaanuaril 1978 Pärnus) on eesti laulja ja kirjanik.

Elulugu 
Annika Lõhmus õppis aastatel 1985–1996 Pärnu Ülejõe Gümnaasiumis muusika süvaõppega klassis (erialaks klaver), 1996–2000 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis (Henn Eeriku lauluklassis), 2000–2004 Eesti Muusikaakadeemia bakalaureuseõppes (Anu Kaalu lauluklassis) ning 2011–2012 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistriõppes (Nadia Kuremi lauluklassis), mille lõpetas cum laude.

Aastast 2001 töötab Annika Lõhmus Eesti Filharmoonia Kammerkooris. 

Ta on esinenud solistina mitmetes barokiajastu vokaalsuurvormides ja kantaatides nagu Bachi Johannese passioon, Missa h-moll, Magnificat, kantaat nr. 51, Händeli Dixit Dominus ning Arvo Pärdi teostes nagu Magnificat, Te Deum, Passio jne. Annika Lõhmus on osalenud korduvalt Haapsalu Vanamuusika Festivalil.

Kirjanduslik tegevus 
Aastast 2017 algas Annika Lõhmuse kirjanduslik tegevus. Ilmusid luulekogu "Halo" ja reisinippide käsiraamat "Passist reispassini". Viimasesse kogus Annika oma kolleegide tähelepanekuid, nõuandeid ja humoorikaid juhtumisi arvukatelt välisreisidelt. Aastal 2020 ilmus esikromaan "Pooltoonid", mille tegevus toimub suures osas klassikalise muusika maailmas. Annika Lõhmus on kirjutanud ka artikleid ajakirja Eesti Naine.

Teoseid 

 2020 romaan "Pooltoonid". Kirjastus Varrak (ISBN 9789985348161)
 2017 luulekogu "Halo". Kirjastus Hea Tegu (ISBN 9789949581399)
 2017 reisinippide käsiraamat "Passist reispassini". Kirjastus Hea Tegu (ISBN 9789949581498)

Artikleid 

Kirjutada - põhitöö kõrvalt, tasapisi nokitsedes. Ajakiri Muusika, 11. juuli 2022

Maskikandmise ärevusest.   Postimees, 18. november, 2020
 Läbipõlemise nõiaringist välja.  Tervis Pluss, 1. jaanuar 2020
 Empaat ja ülitundlik inimene.  Eesti Naine, 22. september 2017
 Valguse varjulisem pool.  Eesti Naine, 21 jaanuar 2017
 Kalli jõulukingi ootuses.  Eesti Naine, 24.november 2016

Välislingid 

 Romaani "Pooltoonid" tutvustus  11. mai 2020. Intervjuu autoriga viib läbi TÜ Pärnu Kolledži õppejõud Liina Käär.
Delta. Külaline - sopran Annika Lõhmus  Klassikaraadio, 10. oktoober 2017
Plaadikohver. Annika Lõhmus ja Karoliina Kriis Klassikaraadio, 5. oktoober 2016

Eesti lauljad
Eesti kirjanikud
Sündinud 1978
Avdullah Hoti

Avdullah Hoti (sündinud 4. veebruaril 1976 Rahovecis) on Kosovo majandusteadlane ja poliitik. Ta oli aastatel 2017–2020 Kosovo Demokraatliku Liidu parlamendigrupi esimees. Ta oli 3. juunist 2020 kuni 22. märtsini 2021 Kosovo peaminister.

Ta sündis aastal 1976 Rahovecis Rahoveci vallas. Aastatel 1994–1998 õppis juhtimist ja informaatikat Priština Ülikooli majandusteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta lühikest aega Priština Ülikoolis assistendina. Seejärel järgnes õppimine Staffordshire'i ülikoolis magistrantuuris ja doktorantuuris. Aastast 2008 töötas uuesti Priština Ülikoolis õppejõuna, seejuures aastast 2012 dotsendina.

Ta on aastast 2010 Kosovo Demokraatliku Liidu juhatuse liige. Aastatel 2010–2013 oli ta Priština aselinnapea. Aastal 2014 valiti ta Kosovo parlamendi liikmeks. Ta oli 8. detsembrist 2014 kuni 2. augustini 2017 Kosovo rahandusminister (Isa Mustafa valitsuses). 3. veebruarist 2020 kuni 25. märtsini 2020 Kosovo asepeaminister.

3. juunist 2020 kuni 22. märtsini 2021 oli ta Kosovo peaminister.

Isiklikku 
Ta on kahe lapse isa.

Kosovo peaministrid
Rahandusministrid
Kosovo poliitikud
Sündinud 1976
Jako (eesnimi)

Jako on eesti mehenimi.

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Jako 236 mehel. Jako on Eestis levikult 411. mehenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Jako vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6, ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,46. Jako oli keskmiselt 22 aasta vanune (mediaanvanus oli 18).

Nime kandjaid 
...

Viited 

Eesti mehenimed
Karmo

Karmo on eesti mehenimi.

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Karmo 423 mehel. Karmo on Eestis levikult 296. mehenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Karmo vanuserühmas 15–19, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,36, ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,75. Karmo oli keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus oli 29).

Nime kandjaid 
Karmo Nigula
Karmo Tüür
...

Viited 

Eesti mehenimed
Elo Ellermaa

Elo Ellermaa (sündinud 15. jaanuaril 1985) on eesti teleajakirjanik, ta töötab ERR-is uudistesaatejuhina.

Isiklikku
Tema isa on Einar Ellermaa.

Eesti teleajakirjanikud
Sündinud 1985
Poiss moonidega

Kirikaias kabelitagusel platsil asub tuntud marmorhauamonument „ Poiss moonidega “.  Anton Starkopfi töö, Ahrenschildi poja Lothar Reinholdi (15.09.1917 - 30.03.1922) haual.
Aravete kardirada

Aravete kardirada asub Aravete kardi- ja vabaajakeskuse külalistemaja vahetus läheduses. Asfalteeritud reljeefne ringrada on täpselt 1 kilomeeter ja 1 meeter pikk, mis annab võimaluse ka hobikartidega kiirust nautida. Sõita saab nii hobikartidega kui võistluskartidega. Tulla võib perega, sõpradega, kolleegidega. Rajale on oodatud ka mootorrattad. Kardirajal toimuvad kõrgetasemelised kardi- ja supermoto võistlused, mida on võimalus pealtvaatajatel nautida.
Louis Aliot

Louis Aliot (4 september 1969) on Prantsusmaa poliitik.

Viited

Välislingid

 Louis Aliot Euroopa Parlamendi saidil

Prantsusmaa poliitikud
Sündinud 1969
Ott Tänak: The Movie

Ott Tänak: The Movie on 2018. aastal valminud dokumentaalfilm, mis räägib Ott Tänaku elust.

Seda filmiti 14 riigis.

Film ilmus kinodesse 11.aprill 2019 .

Filmis osalesid: Ott Tänak, Martin Järveoja, Ivar Tänak, Janika Tänak, Markko Märtin, Kuldar Sikk, Tommi Mäkinen, Jari-Matti Latvala, Sébastien Ogier, Sébastien Loeb, Esapekka Lappi, Henri Rump, Kaj Lindstörm, Oleg Gross.

2018. aasta filmid
Eesti dokumentaalfilmid
2019. aasta filmid
Valeri Kondratjuk

Valeri Kondratjuk (ukraina keeles  Валерій Віталійович Кондратюк, sündinud 1. jaanuaril 1970 Kirovogradi oblastis) on Ukraina riigiametnik.

Viited

Välislingid 
Зеленский представил нового главу Службы внешней разведки - Lb.ua, 09.06.2020

Ukraina ametnikud
Sündinud 1970
Nullpatsient

Nullpatsient (vahel ka indekspatsient või indeksjuhtum) on esimene mingis elanikkonna rühmas tõendatult haigusse nakatunud patsient või esimene epidemioloogilise uuringuga hõlmatud tõendatult nakatunud patsient.

Viited
Ehituskäru

Ehituskäru on transpordivahend, mis on ette nähtud rasketeks vedudeks, näiteks: tsement, liiv, pinnas jne.

Ehituskärusid on nii ühe ratta kui ka kahe rattaga. Kahe rattaga kärude kandevõime on suurem.

Kõige sagedamini kasutatakse seda väikese objekti hooldamisel, kus on vaja soovitud toodet transportida lühemal disantsil. Kui objekt on suur, tuleks kasutada kaubakraanat.

Tööriistad
Pael

Pael (Lõuna-Eestis paal) on pikk kitsas ribakangas, harvem lõngadest punutud nöör, mida kasutatakse kaunistamiseks, tugevdamiseks, kooshoidmiseks, kokkusidumiseks jms.; on ka kitsam lint ja peenem nöör. Punutud paelu valmistatakse erinevatest kiudmaterjalidest, tuntumad sidumisvahendid on näiteks: saapa-, kingapaelad, juuksepaelad, põllepaelad, pakipaelad jne.. 
 
Eesti etnograafias nimetati varem paelaks kitsast ja lühikest ilma koelõngata vööd, mida valmistati palmitsedes või kuni 2 cm laiust koelõngadega vööd, mida kasutati köitmiseks, kaunistamiseks, tugevdamiseks jms. Eristati erinevate kirjade ja keermetega paelu.

Kasutusel olid säärepaelad, peapaelad, pulmapaelad jm. Eesti talupojapulmas seoti paelu pulmamõõga, õllekannu ja torupilli ümber.

Tänapäeval valmistatakse Eestis villasest ja puuvillasest materjalist eri laiusega dekoratiivseid ja kaunistuspaelu, aga ka vööpaelu, nii käsitööna kui tekstiilitööstuse poolt. Kasutatakse rohkesti eesti rahvuslikke motiive, ornamente ja mustreid. 
Laiad vööpaelad on leidnud laialdast kasutamist kooride, tantsurühmade jm riietusse rahvusliku nüansi toomisel.

Viited

Välislink 
  Põimitud pael, Eesti Rahva Muuseum

Eesti etnograafia
Riietus
Aksessuaarid
Otávio Edmilson da Silva Monteiro

Otávio Edmilson da Silva Monteiro (tuntud lihtsalt kui Otávio või Otavinho; sündinud 9. veebruaril 1995 João Pessoas) on Brasiilia päritolu Portugali jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis FC Porto ja Portugali jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Internacionalis, millega liitus 2010. aastal. Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta	Internacionali meeskonnas 2012. aastal. Esimese värava Brasiilia kõrgliigas lõi ta 8. juunil 2013 mängus Cruzeiro vastu.

2014. aasta septembris siirdus ta Portosse. Hooaja 2014–15 esimees pooles mängis ta Porto reservmeeskonnas Portugali esiliigas. 2015. aasta jaanuaris suundus ta laenule Portugali kõrgliiga klubisse Vitória de Guimarães, kus ta mängis kuni hooaja 2015–16 lõpuni. Seejärel on kuulunud ta Porto põhimeeskonda. Hooaegadel 2017–18, 2019–20 ja 2021–22 on ta tulnud Portoga Portugali meistriks. Hooajal 2019–20 valiti Otávio lisaks Portugali kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2014–2015 mängis Otávio Brasiilia kuni 20-aastaste koondises. 2021. aasta märtsis sai ta Portugali kodakondsuse. Portugali jalgpallikoondises debüteeris ta 4. septembril 2021 sõprusmängus Katari vastu ja lõi selles mängus ka värava.

Saavutused 
Internacional
Campeonato Gaúcho: 2013, 2014
Porto
Primeira Liga: 2017–18, 2019–20, 2021–22
Taça de Portugal: 2019–20, 2021–22
Supertaça Cândido de Oliveira: 2018, 2020

Viited 

Portugali jalgpallurid
Brasiilia jalgpallurid
Sport Club Internacionali mängijad
FC Porto mängijad
Primeira Liga mängijad
Sündinud 1995
Karl Kanger

Karl Kanger (27. veebruar 1898 Tallinn – 1986) (vene Кангер Карл Карлович) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (erupolkovnik) ja parteitegelane.

Ta võttis osa Vabadussõjast ja Teisest maailmasõjast.

1918. aastal osales ta 2. Viljandi Eesti kommunistliku kütipolgu 2. polgu I pataljoni juhtkonna koosseisus osales Narva lahingus.

1919. aasta veebruarist augustini 2. Viljandi Eesti kommunistliku kütipolgu komandör.

01.12.1941 – 30.06.1942 oli 7. Eesti Laskurdiviisi ülem.

24.06.1942 – 28.09.1942 249. Eesti Laskurdiviisi ülem.

8. Eesti Laskurkorpuse komandöri asetäitja alates 1942. aastast.

Viited

Välislingid 
Raadiosaate "Kirjutamata memuaarid" 1. osa
Raadiosaate "Kirjutamata memuaarid" 3. osa

Eesti Teises maailmasõjas
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eestlased Venemaal
Sündinud 1898
Surnud 1986
Karl Juhan Bahovski

Karl Juhan Bahovski (sündinud 25. oktoobril 2000) on Eesti poliitik. Ta oli 2020-2021 aastal Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Nõmme osakonna aseesimees ja Lääne-Tallinna ringkonna juhatuse liige.  Ta oli 5. septembrist 2020 kuni 23. juulini 2021 noorteühenduse Sinise Äratuse esimees.

Ta on lõpetanud Jakob Westholmi Gümnaasiumi riigikaitsesuuna. 2021. aastast saadik õpib ta Tallinna Ülikoolis Lähis-Ida Uuringuid.

Bahovski astus Sinisesse Äratusse 2017. aastal ja EKREsse 2018. aastal. Vahemikus 2019 kuni 2021 oli ta Sinise Äratuse juhatuses. 2021 augusti seisuga on Bahovski poliitiliselt mitteaktiivne.

Ta on korraldanud Sinise Äratuse lasketiiruõhtuid Tallinnas ja Tartus ning käinud ühenduse poolt sõprussuhteid loomas Lätis, Leedus ja Poolas. 

Tema isa on laskmisinstruktor Martin Bahovski, onu ajakirjanik Erkki Bahovski.

Viited

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Sündinud 2000
Alfred Teaste

Alfred Teaste (kuni 23. märtsini 1935 Alfred Fluss; 15. veebruar 1895 Vastseliina vald, Võrumaa – 3. november 1992 Tallinn) oli eesti pedagoog ja koolijuht.

Alfred Fluss oli aastatel 1924–1927 Valga Poeglaste Gümnaasiumi õpetaja ja inspektor, 1927–1931 Läänemaa Õpetajate Seminari direktor, seejärel 1931–1940 ja 1941–1944 Tallinna Nõmme Gümnaasiumi direktor (1931–1940, 1941–1944).

Suurel määral Alfred Teaste initsiatiivil võttis Nõmme linnavolikogu 1936. aasta vastu otsuse ehitada uus Nõmme Gümnaasiumi hoone. 

Okupatsioonivõimud ei lubanud Alfred Teastel direktorina töötada, kuid kuni 1949. aastani sai ta jätkata koolis tööd õpetajana, seejärel ta vallandati. Kaks aastat hiljem saadeti ta vangilaagrisse.

Mälestuse jäädvustamine 
12. novembril 2018 avati Nõmme Gümnaasiumi hoovis kooli pikaaegse direktori Alfred Teaste nimeline mälestuspink. Aasta hiljem, 2. septembril 2019 avati Alfred Teaste pingi kõrval veel teinegi pink – mälestuspink Nõmme Gümnaasiumi vilistlasele president Lennart Merile.

Isiklikku 
Alfred Fluss abiellus 1927. aastal Elisa­beth Sternfeldtiga (1891–1978), kelle vennad oli Asutava Kogu liige August-Voldemar Sternfeldt ja vaimulik Alek­s­ander Täheväli (1888–1955).

Viited 

Eesti koolijuhid
Tallinna Nõmme Gümnaasiumi direktorid
Nõmme linnavolikogu liikmed
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
EÜS Ühenduse liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1985
Surnud 1992
Salakas

Salakas on alev Leedus Zarasai rajoonis, Salakase valla halduskeskus. Alev asub Luodise läänekaldal. 

Salakases on põhikool, postkontor, seltsimaja ja raamatukogu, seal tegutseb Zarasai kunstikooli filiaal. Alevis on kruusakarjäär. Vaatamisväärsusteks on aastail 1906–1911 ehitatud katoliku kirik, aastal 1930 rajatud katoliku kabel ja Napoleoni kivi, Gražutė regionaalpargi külastuskeskuse juures tegutseb ka koduloomuuseum.

Elanikkond

Nimi 

Alevile on tõenäoliselt nime andnud endine Salakase järv. Selle variandi üks versioon tuletab asula nime sellest, et see asus algselt saarel, nii kutsuti sealseid asukaid saarlasteks (salokais), Kohaliku loo kohaselt elasid varem järve kaldal metsas pistrikud ja asula kandis varem nime Sakalai.

Ajalugu 

Alevi juures asuvad 9.–13. sajandil kasutusel olnud Salakase muinaskalmed.

Legendi kohaselt rajas alevi vürst Utenis. Kirjalikes allikates on Salakast esmakordselt mainitud aastal 1387. Vanasti asus seal Leedu valitsejate jahipidamisala. Aastal 1387 andis Jogaila Salakase Vilniuse piiskoppide käsutusse. 15.–16. sajandil kuulus alev Tauragnai linnuse lossipiirkonda.

Aastal 1496 ehitati Salakasesse esimene kirik ja moodustati kihelkond. Aastaks 1552 oli asulast saanud alev. Põhjasõja ajal põles see maha. Aastal 1720 avati Salakases klooster, mis aga novembriülestõusu järel aastal 1832 suleti. Aastal 1781 oli Salakases neljaklassiline kool. 

19. sajandil peatusid Salakases küll prantsuse väed, kuid mitte Napoleon I, kuigi kohalikud legendid seostavad teda metsas asuva kiviga. Toona rajati sinna ka magasiait. Tsaariajal oli Salakase venekeelne nimekuju Солоки. 

Augustis 1941 hukkasid saksa okupatsiooniväed Sungardai küla lähistel metsas ligi 150 Salakase juuti. Nõukogude perioodil oli Salakas kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1970 kaotas Salakas alevi staatuse, ent see taastati aastal 2005.

Viited

Välislingid 

Poola Kuningriigi geograafiline leksikon
Alev portaalis vietoves.Lt

Zarasai rajoon
Leedu alevid
OSINT

Open-source intelligence (lühendatult OSINT) on andmed, mis on kogutud avalikult kättesaadavadest allikatest ja mida kasutatakse luurekontekstis. Luureagentuurides tähistab mõiste "avalik" kõigile kättesaadavaid ja leitavaid andmeid. See pole seotud avatud lähtekoodiga tarkvara ega kollektiivne luurega.

OSINT on ühe või teise nime all tegutsenud juba sadu aastaid. Vahetute suhtlusallikate ja kiire teabevahetuse tulekuga on võimalik avalikest klassifitseerimata allikatest hankida palju praktilist ja tulevikku ennustavat teavet.
Luure
Väärinfo

Väärinfo on vale või ebatäpne informatsioon, mida luuakse, avaldatakse ja levitatakse enamasti majandusliku kasu eesmärgil või avalikkuse ettekavatsetud petmiseks, moonutades avalikku arutelu, õõnestades kodanike usaldust institutsioonide ja meedia vastu ning destabiliseerides isegi demokraatlikke protsesse.

Viited 

Kommunikatsioon
Šantaaž

Šantaaž (inglise keeles blackmail) on väljapressiv tegevus, mille käigus ähvardatakse paljastada või avalikustada inimese või rahva kohta kas tõepärast või valet informatsiooni, välja arvatud juhul, kui teatud nõudmised on täidetud. 

See on sageli kahjulik teave, mida avalikustatakse avalikkuse asemel pigem perekonnaliikmetele või kaastöölistele. Šantaaž võib hõlmata ohvri või ohvri lähedase isiku füüsilist, vaimset või emotsionaalset kahjustamist, ähvarduste kasutamist või kriminaalvastutusele võtmist.Tavaliselt teostatakse šantaaži  isikliku kasu saamiseks, enamasti positsiooni, raha või vara nimel.

Vaata ka 

 Väljapressimine

Kuritegevus
Väljapressimine
Kompromat

Kompromat tähistab Venemaal (lühend venekeelsest sõnast компрометирующий материал 'kompromiteeriv materjal') kahjulikku informatsiooni poliitiku, ettevõtja või muu avaliku elu tegelase kohta, mida kasutatakse negatiivse imago loomiseks avalikkuse ees, aga ka šantaažiks ja väljapressimiseks.

Venemaa poliitika
Väljapressimine
CryptoLocker

CryptoLockeri lunavara rünnak oli küberrünne CryptoLockeri lunavara abil, mis leidis aset alates 5. septembrist 2013 kuni 2014. aasta mai lõpuni. Rünnakus kasutati Trooja hobust, mis oli suunatud Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemi kasutavatele arvutitele, ning arvatavasti paisati see internetti 5. septembril 2013. Seda levitati nakatunud e-posti manuste ja olemasoleva Gameover ZeuSi botneti kaudu. Aktiveerimisel krüpteeris kurivara teatud tüüpi failid, mis olid salvestatud kohalikesse ja ühendatud failiserveritesse, kasutades RSA avaliku võtme krüptograafiat, kusjuures privaatvõti salvestati ainult kurivara juhtserverites. Seejärel kuvas kurivara sõnumi, mis pakkus andmete dekrüpteerimist, kui makse (kas bitcoin'i või ettemakstud sularahakupongi kaudu) tehakse määratud tähtajaks, pärast tähtaja möödumist ähvardati privaatvõtme kustutamisega.

Vaata ka 
 Lunavara
 Kurivara
 WannaCry
 NotPetya

Pahavara
Internetipettused
Väljapressimine
Holyroodi palee

Holyroodi palee (ametlikult Holyroodhouse'i palee) on Suurbritannia monarhi ametlik residents Šotimaal. Edinburghi kindlusest lähtub palee ette Royal Mile'i tee.

Vaata ka
Holyroodi klooster

Šotimaa lossid
Serhi Najev

Serhi Najev (ukraina keeles Сергій Іванович Наєв, sündinud 30. aprillil 1970 Mohõliv-Podilskõis) on Ukraina sõjaväelane.

Teenistus 
Alates 27. märtsist 2020 on Najev Ukraina Relvajõudude ühendjõudude juhataja.

Auastmed 
 2016 - kindralleitnant

Autasud 
 2022 -  Ukraina kangelane

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Sündinud 1970
Virginijus Sinkevičius

Virginijus Sinkevičius (sündinud 4. novembril 1990 Vilniuses) on Leedu poliitik. Ta oli 27. novembrist 2017 kuni 30. novembrist 2019 Leedu majandusminister. Alates 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni keskkonna, ookeanide ja kalandusvolinik Von der Leyeni komisjonis.

Ta lõpetas 2009. aastal Vilniuse Salomėja Nėrise gümnaasiumi. Aastatel 2009–2012 õppis ta Aberystwythi Ülikoolis Suurbritannias, kus omandas bakalaureusekraadi majanduses ja rahvusvahelistes suhetes. 2012. aastal praktiseeris ta Leedu Vabariigi peaministri büroo piirkondlike ja etniliste suhete osakonnas. Aastatel 2012–2013 jätkas ta õpinguid Maastrichti ülikoolis Hollandis ja omandas magistrikraadi Euroopa poliitikas.

Aastatel 2012–2015 oli ta uudisteportaali The Lithuanian Tribune autor ja toimetaja. Aastatel 2013–2014 töötas ta Washingtonis asuvas USA Euroopa analüüsi keskuses (CEPA) projektijuhi assistendina. 2013. aastal praktiseeris ta Leedu Vabariigi esinduses Washingtonis USA-s.

Ta oli aastal 2014 rahvusvahelise kontserni AB Lietuvos pašto projektijuht.

Ta oli aastatel 2016–2019 seimi liige. Ta oli 27. novembrist 2017 kuni 30. novembrist 2019 Leedu majandusminister.

Alates 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni keskkonna, ookeanide ja kalandusvolinik Von der Leyeni komisjonis.

Isiklikku 
Ta valdab inglise, vene ja poola keelt. Vabal ajal mängib ta korvpalli ja jalgpalli. Teda huvitavad numismaatika, ajalugu ja ilukirjandus.

Leedu poliitikud
Majandusministrid
Euroopa Komisjoni volinikud
Sündinud 1990
Pavlo Skoropadski

Pavlo Skoropadski (ukraina keeles Павло́ Петро́вич Скоропадський, 5. mai (vkj 3. mai) 1873 – 26. aprill 1945) oli Ukraina poliitik ja sõjaväelane. 

Ukraina sõjaväelased
Sündinud 1873
Surnud 1945
Suviekas

Suviekas on küla (endine alev) Leedus Zarasai rajoonis, Suviekase valla halduskeskus. Küla asub Zarasaist loodes Čičirysi järve põhjakaldal. Külast idas asub Suviekase järv.

Külas on põhikool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu.

Elanikkond

Ajalugu 
Suviekasest idas on 8 meetri kõrgune Suviekase linnamägi pindalaga 155x17 meetrit. Selle loodeküljel asub neli meetrit madalam 40 meetri laiune terrass. Aastail 1949, 1972 ja 1999 viidi seal läbi arheoloogilised uuringud. Linnus dateeriti perioodi I aastatuhat eKr-I aastatuhande algus.

Suviekast on kirjalikes allikates mainitud juba XV sajandil, aastast 1533 on selle kohta teateid kui alevist. Aastal 1596 mainitakse sealset kirikut ja mõisa. Aastal 1617 asus seal uniaatide klooster, toona oli alevis ligi 700 maja.

Põhjasõja ajal põletati Suviekas täielikult maha. Aastal 1744 asus seal kabel. Aastal 1915 vallutasid alevi saksa väed, seal asus saksa vägede staap. 

Aastal 1949 moodustati Suviekases Kalinini kolhoos. Aastal 1969 liideti neli kolhoosi ühiseks Suviekase sovhoosiks, mille keskasulaks küla ka oli. Tänapäevastes piirides on Suviekas aastast 1968, mil sellega liideti Suviekas I ja Suviekas II.

Aastal 2005 ehitati Suviekasesse katoliku kabel, mis kuulub Imbradase kihelkonda.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Zarasai rajoon
Leedu külad
Degučiai

Degučiai on küla  Leedus Zarasai rajoonis, Degučiai valla halduskeskus. Küla asub Zarasaist 15 kilomeetrit edelas Samanise järve ääres. 

Degučiaist lõunas algab Gražutė mets, mille kaitseks on loodud Gražutė regionaalpark. Külas on metsamajand, tuletõrjejaoskond, raamatukogu, kultuurimaja ja postkontor. Seal asuvad kaks vanausuliste kabelit ja Zarasai kihelkonda kuuluv katoliku kabel; külas asub kihelkonna kunstigalerii.

Küla nime päritolu on teadmata, selle kohta on kolm versiooni. Esimese kohaselt tuleneb see nimest Degutis, teise kohaselt tuleneb see seal kunagi asunud tõrva (degutas) tootmispaigast, kolmanda kohaselt sai küla selle nime pärast seda, kui oli ehitatud täielikult maha põlenud (lt. sudeginusio) varasema asula asemele.

Elanikkond

Ajalugu 

Samanise järve ääres asuvad Degučiai linnamägi ja muinaskalmed. Linnamäe kõrgus on 15 meetrit, pindala 30x25 meetrit. Aastail 1949 ja 1972 viidi seal läbi arheoloogilised uuringud, aastail 1975 ja 1985 aga arheoloogilised kaevamised. Linnamägi oli kasutusel I aastatuhandest XIV sajandini.

Küla on esmakordselt mainitud aastal 1669. Aastal 1755 asutati sinna vanausuliste klooster (vanausulised elasid selles piirkonnas juba aastast 1635). Tsaariajal oli asula venekeelne nimekuju Дегуце. Asula  jaoks oli oluline XIX sajandi keskpaik, mil seda hakkas läbima Peterburist Varssavisse viiv tee, külla rajati toona ka postijaam. Aastal 1841 sealne vanausuliste klooster suleti.

Aastal 1920 avati külas kool, aastal 1925 ehitati sinna katoliku kirik.  Nõukogude perioodil sealne kirik suleti, selle hoonesse rajati hiljem kohalik kultuurimaja. Külast sai kohaliku kolhoosi keskasula. Aastail 1949-1968 toimus sealses koolis õppetöö vene keeles. Aastal 1992 avati sealsete katoliiklaste initsiatiivil vanas hobupostijaamas palvemaja. Aastal 2007 rajati kalmistul asunud vana vanausuliste kabeli asemele uus, aastal 2017 püstitati külla aga uus vanusuliste kabel-palvemaja.

Viited

Välislingid 

Poola Kuningriigi geograafiline leksikon, Degucie nr. 10
Küla portaalis vietoves.Lt

Zarasai rajoon
Leedu külad
Heart (album)

"Heart" on Maarja-Liis Ilusa 1998. aastal Aasias ilmunud minialbum, väljaandja Mercury Music Entertainment.

Lugude loetelu: 
 Sing With Your Heart
 Your Lies
 Candle
 Just Missed The Train
 First In Line (Uus versioon)
 Candle (Klaveril)

1998. aasta albumid
Karl Kivastik

Karl Kivastik (21. mai 1921 Tartu – 8. jaanuar 2012 Tartu) oli Eesti veemotosporditreener ja sporditegelane.

Karl Kivastiku elutöö oli Tartu spordielu edendamine. Üks suuremaid tegusid oli veemotobaasi rajamine Kvissentali (valmis 1983). Veemotospordi areng nii Tartus kui kogu Eestis on seotud Karl Kivastiku nimega. 

Karl Kivastik lõpetas 1941. aastal Tartu kaubanduskooli ja 1944. aastal Moskva kehakultuuriinstituudi. 

Ta hakkas spordiga tegelema isa Julius Kivastiku ja õpetaja Artur Kingu suunamisel. Tegeles edukalt mitme spordialaga (suusatamine, korv- ja võrkpall, mäesuusatamine, lauatennis).  Aastatel 1950–1974 kuulus Kalevi lauatennisesektsiooni presiidiumi.

Veemotospordiga hakkas tegelema 1955. aastal ja võistles ise kuni 1966. aastani, püstitas kaks Eesti rekordit, sh 1963. aastal Eesti kiirusrekordi. 

Aastatel 1944–1953 töötas mitmel Tartu spordielu suunaval ametikohal: 1944–1948 Tartumaa spordikomitee õppespordiosakonna juhataja ja esimehena ning 1949–1954 Tartu Kalevi nõukogu esimehena. Tartu Kalevi Jahtklubi moodustamisel kutsuti Karl Kivastik sinna veemootorisporditreeneriks. Ta oli Tartu Kalevi Jahtklubi veemotosektsiooni asutaja, juht ja treener aastatel 1953–1998. Ta oli ka Nõukogude Liidu Veemotospordiföderatsiooni presiidiumi revisjonikomisjoni ja kohtunikekogu liige.

Tema õpilased Aldur Raudva, Nikolai Põvvat, Paul-Toomas Hage, Hans Vissor, Jüri Lill, Mart Taniel ja Jaan Seiler püstitasid 1954.–1991. aastani seitse maailma- ja 32 Nõukogude Liidu rekordit ning võitsid Nõukogude Liidu koondises 123 maailmameistrivõistluste medalit (sh 52 kulda). 

Karl Kivastik tegutses ka veemotospordi-, kergejõustiku- ja suusatamiskohtunikuna.

Tunnustus 

 1964 Spordiseltsi Kalev auliige
 1970 Eesti NSV teeneline treener
 2011 Tartu Tähe kavaler

Isiklikku 
Karl Kivastiku isa oli Julius Kivastik.

Viited

Eesti veemotosportlased
Eesti NSV teenelised treenerid
Tartu inimesed
Sündinud 1921
Surnud 2012
Testostud

Testostud e. testkülastused tehakse müügi- ja teenindusettevõtetesse eesmärgiga mõõta klienditeeninduse vastavust ettevõtte ootustega. Testostud erinevad tavakliendi tagasiside uuringutest, kuna testkliendid mõõdavad sooritust objektiivselt varem etteantud kriteeriumite alusel, mitte iga üksikkliendi või -testija isikliku arvamuse alusel. Testostude tulemusi analüüsitakse tavaliselt vastavas kasutajaliideses ja leitakse kitsaskohad, mille parandamisega saab ettevõtte teenindustaset tõsta.

Mõned ettevõtted, mis Eestis testostuteenust pakuvad, on Trendline, Psience, Dive, Norstat.

Viited 

Turundus
Taichung

Taichung on linn Hiina Vabariigis (Taiwanis). Seal elab 2 816 667 elanikku, mis teeb selle suuruselt teiseks riigis. Linnapeaks on Lu Shiow-yen. Linnaosi on 29.

Majandus 
Linnas on palju tehaseid. Üks tuntumatest on jalgrattatehas, mis on maailma suurim.

Transport 
Linnast läheb kaks raudteeliini paralleelselt läbi. Raudteejaam asub kesklinnas. Taichungis asub ka riigi suuruselt teine sadam. Kõige kasutatum transpordivahend linnas on buss.

Linn omab ka Taichungi rahvusvahelist lennujaama.

Kultuur 
Linnas on templeid igal pool. Seal on tuntumateks muuseumideks Rahvuslik Taiwani kaunite kunstide muuseum ja Rahvuslik loodusteaduste muuseum. Linnas asub ka üks tuntud kuumaveeallikas.

Viited 

 http://www.allrefer.com/15-extremely-popular-bicycle-brands-world
Kaiu Suija

Kaiu Suija (neiupõlvenimi Ummelk; sündinud 20. augustil 1949 Võrus) on eesti onkoloog.

Kaiu Suija lõpetas 1967. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Õpingute jätkudes spetsialiseerus gastroenteroloogiks.

Aastatel 1980–1984 töötas Võrus, 1984–1987 oli Tartu Linna Polikliiniku siseosakonna juhataja. Seejärel töötas onkoloogiahaiglas, kus oli peaarsti asetäitja ravi alal ning alates 1996. aastast arst-õppejõud onkoloogia erialal. Vahepeal 1995–1996 pidas Tartu linnaarsti ametit. Alates 2000. aastast on ta arst-õppejõud Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliinikus.

Kaiu Suija on mitme palliatiivse ravi alase teadusartikli autor.

Ühiskondlik tegevus 
Kaiu Suija asutas 1992. aastal Tartus vähihaigete ühenduse Tartu Vähifond. Alates 1994. aastast on ta selle (uue nimega Lõuna-Eesti Vähiühing) president. 

1997. aastast on ta koduse toetusravi arst ja koduse toetusravi süsteemi meditsiiniline koordinaator.

Tunnustus 

 2003 Avatud Eesti Fondi koosmeele auhind
 2011 Tartu Tähe kavaler
 2017 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk

Viited 

Eesti onkoloogid
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1949
Imbradas

Imbradas on küla Leedus Zarasai rajoonis, Imbradase valla halduskeskus. Küla asub Imbradase järve põhjakaldal, mille järgi see ka tõenäoliselt nime on saanud. 

Imbradases on Antazavė kooli algharidust andev filiaal, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsuseks on aastal 1787 valminud katoliku kirik.

Elanikkond

Ajalugu 

Imbradase mõisa mainitakse esmakordselt aastal 1677. Aastal 1787 ehitati Imbradase kirik. Aastal 1920 avati külas kool. Nõukogude perioodil oli Imbradas Stelmužė sovhoosi keskasulaks.

Viited

Välislingid 

Küla portaalis vietoves.Lt

Zarasai rajoon
Leedu külad
Oleksi Reznikov

Oleksi Reznikov (ukraina keeles Олексій Юрійович Резніков, sündinud 18. juunil 1966 Lvivis) on Ukraina jurist ja riigiametnik, alates 4. novembrist 2021 Ukraina kaitseminister.

Viited

Ukraina poliitikud
Ukraina kaitseministrid
Ukraina juristid
Sündinud 1966
Rita Tamašunienė

Rita Tamašunienė (sündinud 27. septembril 1973 Maišiagalas Vilniuse rajoonis) on poola päritolu Leedu poliitik ja pedagoog. Ta on 2012. aastast seimi liige. Ta on 7. augustist 2019 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu siseminister.

Ta lõpetas 1991. aastal keskkooli Maišiagalas. Seejärel lõpetas ta 1994. aastal Vilniuse muusikakooli (Vilniaus Juozo Tallat-Kelpšos konservatorija) muusika- ja etnokultuuri õpetaja erialal. Seejärel töötas ta aastal 1994 õpetajana Vilniuse rajoonis Karvyses põhikoolis (poolakeelses koolis). Aastal 2002 lõpetas Vilniuse Pedagoogikaülikooli pedagoogika ja psühholoogia teaduskonna ning omandas bakalaureusekraadi hariduses, aastal 2003 lõpetas sama ülikooli saksa filoloogina. 2004 Pikeliškės põhikooli direktor. Aastal 2004 töötas ta Vilniuse rajoonis Pikeliškėsis asuva (poolakeelse) põhikooli direktor.

Aastal 2006 omandas ta Mykolas Romerise Ülikoolist magistrikraadi avaliku halduse alal. Aastal 2006 oli ta Vilniuse linnaosavalitsuse kultuuri-, spordi- ja turismiosakonna juhataja asetäitja, aastatel 2007–2012 oli ta Vilniuse linnaosavalitsuse direktori asetäitja.

Ta osales Leedu Poolakate Liidu tegevuses ja Leedu Poolakate valimisaktsioonis. 2012. aasta parlamendivalimistel kandideeris ta Leedu Poolakate valimisaktsiooni nimel Vilniuse-Szyrwinty valimisringkonnas. Teises voorus valiti ta seimi, alistades Živilė Pinskuvienė Tööparteist. 2016. aastal avas ta Leedu Poolakate valimisaktsiooni valimisnimekirja ja kandideeris neil valimistel edukalt parlamendivalimisteks.

Ta on aastast 2012 seimi liige. 7. augustist 2019 kuni 11. detsembrini 2020 oli ta Leedu siseminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja tütre ema.

Leedu poliitikud
Siseministrid
Sündinud 1973
Jüri Külvik

Jüri Külvik (sündinud 30. oktoobril 1965) on Eesti puiduettevõtja. 

Jüri Külvik on lõpetanud Eesti Maaülikooli metsamajanduse insenerina. Pärast ülikooli lõpetamist 1993. aastal asutas ta ASi Lemeks, mis kasvas välja tema isa väikesest puidufirmast. See on aastatega kasvanud Eesti üheks suurimaks tööstusettevõtteks. Lemeks Gruppi kuulub 33 tütar- ja sidusettevõtet, neist 25 ettevõtet tegutsevad Eestis, üks Lätis, üks Prantsusmaal, üks Soomes, kaks Suurbritannias, üks Rootsis ja üks Norras, üks Saksamaal. Lemeks tegutseb nii puidutöötlemise ja metsavarumise valdkonnas kui ka põllumajanduses ning annab koos oma tütarettevõtetega tööd rohkem kui kuuesajale inimesele. 

Jüri Külvet on Eesti Metsa- ja Puidutööstuse Liidu juhatuse liige.

Tunnustus 

 2017 Tartu Tähe kavaler
2019 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja I klassi aumärk

Viited 

Eesti ettevõtjad
Eesti Maaülikooli metsanduse ja maaparanduse teaduskonna vilistlased
Sündinud 1965
Sergei Trubetskoi

Vürst Sergei Petrovits Trubetskoi (vene k. Серге́й Петро́вич Трубецко́й; 29. augustil 1790 Nižni-Novgorod – 22. novembril 1860 Moskva) oli sõjaväelane, kuulsa Trubetskite suguvõsa liige, 1812. aasta Isamaasõjast osavötja, kaardiväe polkovnik ning hiljem üheks Dekabristide ülestõusu organiseerijaks. Oli oma poliitilistelt vaadetelt lähedane Nikita Mikhailovits Muravjovile. Ta määrati Dekabristide ülestõusu eelõhtul selle juhiks, kuid ülestõusu päeval 14. detsembril 1825 vkj (ehk 26 detsembril 1825 uue kalendri järgi) ei ilmunud ta kohale, kuna tõenäoliselt kartis ületõusu läbikukkumist ja otsis hoopis varjupaika Austria saadiku Ludwig von Lebzeltern'i (kes oli Trubetskoi naise õemees) juurest, kus ta ka ülestõusule järgnenud öösel ka arreteeriti.

Napoleoni sõdade Venemaa sõjaväelased
Sündinud 1790
Surnud 1860
Heidi-Ingrid Maaroos

Heidi-Ingrid Maaroos (sündinud 12. septembril 1942) on eesti arstiteadlane, gastroenteroloog ja perearst. 

Ta on Tartu Ülikooli arstiteaduskonna emeriitprofessor.

1986. aastal alustas ta Eestis Helicobacter pylori teemalisi uuringuid ning sellel teemal kaitses ta ka 9. septembril 1991 meditsiinidoktori väitekirja. Tema eestvedamisel loodi Tartu Ülikoolis H. pylori uurimisrühm.

Tunnustus 
 1994 – aasta naine
 1995 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (riigiteaduspreemia; kollektiivi juht)
 2001 – Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
 2011 – Tartu Ülikooli suur medal
 2012 – Eesti Vabariigi teaduspreemia (pikaajalise tulemusliku teadus- ja arendustöö eest)
 2017 – Tartu Ülikooli Kliinikumi preemia

Viited

Välislingid 
 

Eesti arstiteadlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1942
Andrius Palionis

Andrius Palionis (sündinud 5. juunil 1975 Kaunases) on Leedu poliitik. Ta oli 7. augustist 2019 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu põllumajandusminister.

Ta sündis 1975. aastal Kaunases. Ta lõpetas 1993. aastal Vilniuse Šeškinė keskkooli. 1998. aastal lõpetas ta Vilniuse ülikooli majandusteaduskonna raamatupidamise ja auditeerimise erialal.

Ta töötas aastatel 1994–1995 Leedu statistikaosakonnas, 1995–1996 Leedu aktsiate innovatsioonipangas ja 1996–2000 Hermise pangas. Aastatel 2000–2001 töötas ta SEB panga Leedu filiaalis. Aastatel 2001–2006 oli ta UAB Ginvesta peafinantseerija ja aastatel 2006–2012 UAB BTN direktor.

2012. aastast on ta seimi liige. 7. augustist 2019 kuni 11. detsembrini 2020 oli ta Leedu põllumajandusminister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe tütre isa. Tema isa Juozas Palionis (1950–2011) oli Leedu poliitik, aastatel 2004–2011 seimi liige.

Leedu poliitikud
Sündinud 1975
Paadipöör

Paadipöör oli vanasti kalastamisel kasutatud abivahend, millega peale kalapüüki tõmmati loomus rannamadalale. Paadiparda külge olid kinnitatud puupööra hargid või raudaasad. Nendes keerles paadipööra raudvõll. 

Noota kaldale tirides kasutati noodatiibade tõmbamisel kahte randa paigaldatud paadipööra.

Viide

Välislink
Paadipöör rannas, Eesti Vabaõhumuuseum 

Kalapüügivahendid
Etnograafia
Karin Varik

Karin Varik (sündinud 30. augustil 1950) on eesti lastearst, lastekirurg.

Ta töötas alates 1971. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekirurgia osakonnas õena ja seejärel alates 1977. aastast lastekirurgina.

Aastast 1977 on Karin Varik töötanud ka Tartu Ülikoolis õppejõuna. Karin Varik on korraldanud mitmeid rahvusvahelisi erialaseid konverentse, osalenud mitmetes heategevusprojektides ning on olnud üks Tartu Ülikooli Kliinikumi Lastefondi asutajatest.

Tunnustus 

 2017 Eesti Punase Risti II klassi teenetemärk
 2020 Tartu Tähe kavaler

Viited 

Eesti lastearstid
Eesti Punase Risti II klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1950
Tõnu Soidla

Tõnu Soidla (sündinud 28. mail 1939 Rakveres) on eesti bioloog.

Ta on lõpetanud Tartu ülikooli bioloogina 1963. aastal. Hiljem töötanud Peterburis molekulaargeneetikuna. Kaitses Leningradi Ülikoolis kandidaadikraadi 1963. ja doktorikraadi 1990. aastal.

Teoseid
Soidla, Tõnu 1992. Morphic resonance, molecular structure, and man: some metaphysics. In: Kull, Kalevi (ed.), Baer and Modern Biology. Tartu: University of Tartu, 37–38.
Soidla, T. R. 1993. Some preliminary notes for a RNA-editing based model of Memory. Folia Baeriana 6: 261–268.
Соидла, Тону 2012. Апология динозавров. Lambert Academic Publishing. ISBN 978-3-659-19478-8. (376 lk.)

Eesti keeles
Soidla, Tõnu 1995. Bioloogilised tekstid, spirituaalsed väärtused. (Tõlkinud inglise keelest Ene-Reet Soovik.) Akadeemia 7(7): 1395–1401.

Välislingid
Intervjuu Tõnu Soidlaga (vene keeles).

Eesti bioloogid
Geneetikud
Sündinud 1939
Działdowo

Działdowo (saksa Soldau) on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Działdowo maakonna halduskeskus.

Działdowo sai linnaõigused 1344. aastal. Alates 1466. aastast oli Poola Kuningriigi läänivaldus. 1525. aastast oli Preisimaa hertsogiriigi võimu all. Tagasi Poola koosseisus alates 1920. aastast.

Viited

Warmia-Masuuria vojevoodkonna linnad
Abielu lahutamine Vana-Roomas

Varasemal ajajärgul lahutati Vana-Roomas harva ning sellesse suhtuti väga hukkamõistvalt. 233. aastani eKr ei olnud teadaolevalt ühtegi abielulahutust. Vabariigi ajajärgu lõpuks muutus aga abielu lahutamine nii sagedaseks, et keiser Augustus võttis abielu rikkumise karistamiseks vastu hulgaliselt karme seadusi. Nende seaduste alusel karistati nii süüdlast ennast kui ka abielurikkumisele kaasaaitajaid.

Abielu lahutamiseks Vana-Roomas eeldati enamasti, et piisab ainult mehe ja naise väitest, et nad ei ole enam abielus. Riigil oli selles protsessis vähe osalust ning abielulahutuse põhjuste väljaütlemist üldjuhul ei nõutud.

Rooma 2. sajandi pKr jurist Gaius kirjeldas abielu lahutamist Vana-Roomas järgmiselt: 

Dig. 24.2.2.1. Gaius libro undecimo add edictum provinciale. In repudiis autem, id est renuntiatione commprobata sunt haec verba: „tuas res tibi habeto“, item haec: „tuas res tibi agito“. 

Dig. 24.2.2.1. Gaius provintsiedikti kommentaari 11. raamatus. Ühepoolse lahutuse korral kinnitatakse abielu lõpetamist sõnadega „võta oma asjad endale“ või sõnadega „võta oma asjad endaga kaasa“.  

Repudium´iks nimetati abielu sine manu lahutamist juhul, kui lahutada soovis ainult üks abielupool. Abielu sine manu, mis on sõlmitud nii mehe kui ka naise poolsest vabast tahtest, võidi lahutada ka mõlemapoolsest vabast tahtest. Divortuim mutuo dissensu-ks nimetati abielu lahutamist mõlema poole ühise nõusoleku puhul.   

Abielu cum manu ja sine manu lahutati erinevalt.    

Abielu cum manu, kus domineerib mehe ühekülgne võim nii naise kui ka kogu naise vara üle, võis lahutada ainult mees. Conferreatio ehk tunnistajate ja preestri juuresolekul okasleiva ohverdamise teel sõlmitud abielu võidi lahutada ainult vastava sakraalse toimingu diffarreatio teel. Coemptio teel ehk naise näiliku ostmistehingu ehk mancipatio sõlmitud abielu sai lahutada ainult remancipatio teel.  

Pärast lahutamist pidid säilima abielupoolte ühiste laste õigused isale ja tema varandusele. Naised ei tohtinud sõlmida uut abielu enne kui oli möödunud aasta lahutusest.

Vaata ka 
 Abielu Vana-Roomas

Viited 

Rooma õigus
Kirkcaldy

Kirkcaldy (gaeli keeles Cair Chaladain) on väikelinn Fife'i maakonnas Šotimaal. Linn asub umbes 19 kilomeetrit Edinburghist põhjas.

Šotimaa linnad
Fife
Fides Agenist

Fides Agenist ehk püha Fides (prantsuse keeles Sainte Foy, oksitaani ja hispaania keeles Santa Fe, portugali Santa Fé, inglise keeles Saint Faith) oli varakristlik märter, kes elas ja suri 4. sajandi algul Akvitaanias Agenis. Tema surma-aastaks pakuvad erinevad allikad 287. või 303. aastat, viimatinimetatu langeks keiser Diocletianuse kristlaste tagakiusamise ajale. Pühaku mälestuspäev on 6. oktoobril.

Pärimus 
Pärimuse järgi võeti Fides 12- või 13-aastasena kinni Rooma keisririigis toimunud kristlaste tagakiusamise käigus ja sunniti teda piinamise ähvardusel ohverdama paganlikele jumalatele. Tütarlaps keeldus, teda piinati hõõguval praerestil ja lõpuks löödi tal pea maha. Martüroloogiumites nimetatakse teda "neitsi ja märter".

Austamine 
Fidese austamine on teada juba 6. sajandi lõpust, vanim martüüriumi kirjeldus pärineb isegi 5. sajandist. 1059. aasta ja 1067. aasta vahel pandi St-Michel-de-Cuxa kloostris kirja hagiograafiline hümn "Cançó de Santa Fe", 'Laul Fidesest', mis on ühtlasi vanim säilinud katalaanikeelne tekst. Fidese säilmed rööviti 866. aastal Agenist ja viidi Conquesi, mis kujunes keskajal kuulsaks palverännakukohaks, kust Fidese kultus levis ümberkaudu kaugemale. Pühaku säilmed asuvad tänaseni Conquesi Sainte-Foy kloostrikirikus.

1094. sajandil asutas Egisheimi krahvi tütar Hildegard, üks Hohenstaufenite esiemasid, Schlettstadtis (tänapäeval Sélestat) benediktlaste kloostri, mille asustasid Conquesi kloostri mungad (Elsassi kloostrite mungad olid investituuritülis keisri pooldajad), kes tõid osa Fidese säilmeist endaga kaasa ja pühitsesid pühakule oma kloostri kiriku. Osa säilmeid jõudis Sankt Galleni kloostrisse. 1115. aastal olid Fidese säilmed ka Freiburgi lähedal Söldeni benediktlaste naiskloostris.

Ikonograafia 
Fidest võidakse kunstis kujutada nelja atribuudiga või mõnega nendest; praerest, mis on tema kannatusriist; kroon ja tuvi, mis viitavad kaaskristlaste nägemusele, kuidas taevast lennanud tuvi kroonis neitsi hiilgava krooniga; ja mõõk, millega märtri pea maha raiuti, samuti märtri atribuut palmioks.

Viited 

Pühakud
Stelmužė mõis

Stelmužė mõis (leedu Stelmužės dvaras) on endine mõis Leedus Zarasai rajoonis Imbradase vallas Stelmužė külas.

Mõis rajati XVII sajandil. Selle esimesed omanikud olid Fölkersahmid, hiljem aga Valujevid. XX sajandi alguses läks mõis Hahnide valdusesse. Aastal 1927 ostsid mõisa Repšid.

Mõisakompleksi väärtuslikeim ehitis on XVII sajandil rajatud orjatorn. Seal hoidsid algul Fölkersahmid, hiljem aga Valujevid põgeneda üriitanud pärisorje. Valujevid varjasid sealjuures oma talupoegade eest hulk aega, et pärisorjus on ametlikult kaotatud. Hoone restaureeriti aastal 1983.

Mõisakompleksist  on säilinud veel kelder, teenijatemaja, laut ja ait. Peahoone hävis Esimese maailmasõja ajal, nagu ka suurem osa mõisa pargist. Lisaks moodustasid mõisakompleksi osa Stelmužė kirik ja selle kellatorn.

Mõisa park rajati XVIII-XIX sajandil. Selle pindala on 10 hektarit ja see asub Stelmužė järve ääres. Valdavalt kasvavad seal kohalikud puud - pärnad, jalakad, kased, kuused, männid, saared ja tammed, järve ääres ka pajud ja sanglepad. Parki on istutatud ka hobukastaneid, Siberi lehiseid, suurelehiseid pärnasid. Pargi silmapaistvaim puu on Stelmužė tamm.

Viited

Zarasai rajoon
Kuramaa kubermang
Leedu mõisad
Jaroslav Neverovič

Jaroslav Neverovič (poola keeles Jarosław Niewierowicz; sündinud 4. aprillil 1976 Vilniuses) on poola päritolu Leedu poliitik ja diplomaat. Ta oli aastatel 2006–2008 Leedu asevälisminister. 13. detsembrist 2012 kuni 25. augustini 2014 oli ta Leedu energeetikaminister.

Ta lõpetas aastal 2001 Varssavi Majanduskooli magistrikraadiga rahvusvaheliste majanduslike ja poliitiliste suhete alal. Õpingute ajal töötas ta aastatel 1999–2001 "Citibank"'is (Poola) projektijuhina. Pärast kooli lõpetamist asus ta tööle Leedu Vabariigi diplomaatilisse teenistusse.

Aastatel 2001–2004 töötas ta Washingtonis Leedu saatkonna peaspetsialisti ametikohal, vastutades suhete eest Ida- ja Kesk-Euroopa diasporaaga, kuberneride esindajatega ning USA esindajatekoja ja senati esindajatega.

Aastatel 2004–2005 oli ta Leedu välisministeeriumi julgeolekupoliitika osakonna peaspetsialist, NATO välisministrite kohtumise koordinaator, aastatel 2005–2006 oli ta Euroopa Liidu osakonna kolmas sekretär.

Aastatel 2006–2008 oli ta Leedu asevälisminister. 21. novembril 2008 määrati ta ettevõtte LitPolLink presidendiks, mille eesmärk oli luua Leedut ja Poolat ühendav elektrivõrk.

13. detsembrist 2012 kuni 25. augustini 2014 oli ta Leedu energeetikaminister. Pärast ministriametist lahkumist asutas ta eraõigusliku konsultatsioonifirma. Märtsist 2015 sai tast Poola-Leedu kaubanduskoja president. Aastal 2019 sai ta president Gitanas Nausėda üheks nõunikuks.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Leedu poliitikud
Leedu diplomaadid
Energeetikaministrid
Sündinud 1976
Masoovia

Masoovia (poola keeles Mazowsze, ladina keeles Mazovia) on ajalooline piirkond Kesk-Poola kirdekaares. See hõlmab Kesk-Euroopa tasandikku, jäädes Łódźi ja Białystoki linnade vahele. Varssavi on piirkonna mitteametlik pealinn ja suurim linn.

Vaata ka
Masoovia vojevoodkond (tänapäeval)

Poola ajaloolised piirkonnad
Karabanovo

Karabanovo (vene Карабаново) on linn Venemaal Vladimiri oblastis Aleksandrovi rajoonis. Asub Šerna lisajõe Seraja ääres, 128 km Vladimirist loodes ja 9 km Aleksandrovist lõunas. 

Asulat on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud 1630. aastal ja see sai nime Karabanovite aadlisuguvõsa järgi. 1871 sai raudteeühenduse Aleksandroviga. 1938. aastal sai linnaõigused. 

1970. aastal oli linna elanike arv 18 532.

Välislingid 

Linna koduleht

Vladimiri oblasti linnad
Naši Groši

Naši Groši (ukraina keeles Наші гроші з Денисом Бігусом) on Ukraina uuriva ajakirjanduse telesaade.

Vaata ka 
 Shemõ
 Slidstvo.Info

Välislingid 
 Saate tutvustus UA: Peršõi veebilehel

Telesaated
Ukraina meedia
NKVD rahvuslikud operatsioonid

Seeria massiliste repressioonide kampaaniatest, mille NKVD korraldas aastatel 1937–1938 toimunud Suure Terrori ajal ja mis olid suunatud peamiselt NSV Liidu jaoks võõrastest rahvustest inimeste vastu (poolakad, sakslased, lätlased, leedulased, eestlased, soomlased, kreeklased, rumeenlased, bulgaarlased, hiinlased, iraanlased, afgaanid ja teised). Harbiinlaste vastu käivitati eraldi operatsioon. "Rahvuslike operatsioonide" eesmärk kuulutas välja võitluse kapitalistlike riikide sabotaaži, mässuliste ja luurajate spioonide vastu. 1937. aasta augustist kuni 1938. aasta novembrini mõisteti kõigi "rahvuslike operatsioonide" raames süüdi 335 513 inimest, kellest 247 157 inimest mõisteti mahalaskmisele, mis moodustab 73,66% süüdimõistetud isikute koguarvust [1]. Hoolimata asjaolust, et arreteeritute ja süüdimõistetute seas on etniline aspekt selgelt nähtav, said teiste NSVL rahvaste esindajad, sealhulgas nn "tiitelrahvad": venelased, ukrainlased, valgevenelased, nn "rahvuslike operatsioonide" ohvriteks [2]. Ühingu "Memorial" teatel olid Volga sakslaste seas repressioonid minimaalsed, kuna neid ei peetud välismaalasteks. Ja vastupidi, Hiina Idaraudtee töötajate (Harbiinid) hulgast represseeriti etnilised venelased, kes olid veetund märkimisväärselt pika aega välismaal.

Viited 
1. <http://old.memo.ru/history/polacy/00485art.htm> «Польская операция» НКВД 1937—1938 гг.

2. <ISBN 978-5-8243-1535-6></Дённингхаус Виктор В тени «Большого брата». Западные национальные меньшинства в СССР. 1917—1938 гг. — М.: Российская политическая энциклопедия, 2011. — С. 621—622.>
Carl Lutz

Carl Robert Lutz (30. märts 1895, Walzenhausen Šveits – 12. veebruar 1975, Bern Šveits) oli šveitsi diplomaat. Ta päästis holokaustist ligikaudu 62 000 juuti, olles Teise maailmasõja ajal Šveitsi saatkonna asekonsul Budapestis. See oli sõja suurim juutide päästeoperatsioon, kui umbes pool linna juudikogukonnast säästeti.

Vaata ka
Raoul Wallenberg

Diplomaadid
Šveitsi inimesed
Sündinud 1895
Surnud 1975
Oleksi Neižpapa

Oleksi Neižpapa (ukraina keeles Олексій Леонідович Неїжпапа; sündinud 9. oktoobril 1975 Sevastopolis) on Ukraina sõjaväelane.

Sõjaväeteenistus 
Ukraina mereväe ülem alates 11. juunist 2020.

Auastmed 
 2022 - viitseadmiral

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Eesti pealinnade loend

Eestis on kasutatud teatud asulate nimetamisel metafoorina vähemalt 25 praegust või endist kujundlikku mitteametlikku nimetust, milles sisaldub sõna "pealinn".

Tiitlid 

 Aianduspealinn
 Folgipealinn
 Kalapealinn
 Kevadpealinn
 Klaasipealinn
 Korvpallipealinn
 Kuumapealinn
 Külmapealinn
 Laadapealinn
 Laulupealinn
 Lõõtsapealinn
 Matkapealinn
 Meepealinn
 Metsapealinn
 Mudapealinn
 Piimapealinn
 Poepealinn
 Põlevkivipealinn
 Päikesepealinn
 Rukkipealinn
 Savipealinn
 Suvepealinn
 Sügispealinn
 Talvepealinn
 Tellisepealinn
 Veinipealinn
 Vorstipealinn

Piirkondade mitteametlikud pealinnad

 Mulgimaa pealinn
 Peipsi pealinn
 Setomaa pealinn

Rahvapärased sildistused

 Natsipealinn
 Kakluspealinn

Endiste riikide jm haldusüksuste pealinnad

 Saare-Lääne piiskopiriigi pealinn
 Tartu piiskopiriigi pealinn
 Liivimaa kuningriigi pealinn
 Eestimaa Töörahva Kommuuni pealinn
 Eesti NSV ajutine pealinn

Vaata ka
 Euroopa kultuuripealinn
 Soome-ugri kultuuripealinn

Viited

Eesti asulad
Eesti linnad
Linnade loendid
Poliitiline geograafia