joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mannlicher M1895

Mitte segi ajada Geweer M. 95-ga.

Mannlicher M1895 (saksa keeles Infanterie Repetier-Gewehr M.95, ungari keeles Gyalogsági Ismétlő Puska M95) on käsilukustusega Austria-Ungari vintpüss, mille konstrueeris Ferdinand Mannlicher. Ta kasutas seal oma revolutsioonilise Mannlicher M1890 otsekäsilukustuse edasiarendatud versiooni. Austria sõdurite seas tunti relva hüüdnimega "Ruck-Zuck-[Gewehr]" ja Itaalia sõdurite seas hüüdnimega "Ta-Pum". Itaallased kirjutasid relvast esimese maailmasõja ajal ka laulu. Relva tootsid peamiselt OEWG Sankt Ulrich bei Steyris ja Fegyver- és Gépgyár Budapestis.

Alguses kasutasid vintpüssid Mannlicher M1895 padrunit 8×50mmR Mannlicher, kuid kolmekümnendatel ehitati nendest enamik ümber tugevamale padrunile 8×56mmR.

Kasutajad
 
 
  Bulgaaria Kuningriik
  Esimene Austria Vabariik
  Etioopia Keisririik
  Hiina
  Hispaania
  Itaalia
 
  Jugoslaavia Kuningriik
 
  Kreeka Kuningriik
  Lääne-Ukraina Rahvavabariik
 
  Poola
  Rumeenia Kuningriik
  Serbia Kuningriik
 
  Sudetendeutsches Freikorps
 
  Ungari Kuningriik
  Venemaa Keisririik

Vaata ka
 Mannlicher M1890 (karabiin)
 Mannlicher M1888
 M1895 Lee Navy
 Ross (vintpüss)

Viited

Välislingid
  M95, M90, and identifying marks
 Modern Firearms – M95/30 (M1895)
 Photogallery of carabine Mannlicher M.95

Steyr Mannlicher
Vintpüssid
Târgu Frumos

Târgu Frumos (varasemas kirjaviisis Tîrgu Frumos) on linn Rumeenias Iași maakonnas. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.

Ürikutes on asulat esmakordselt mainitud 1448. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikest rumeenlasi 72,38%, mustlasi 8,12%, venelasi (lipovaane) 8,02% ja teistest rahvustest inimesi 0,04%. Rahvus oli teadmata 11,41%-l inimestest.

Galerii

Iași maakond
Rumeenia linnad
Norma Jõekalda

Norma-Amanda Jõekalda (sündinud Poopuu, aastast 1960 Oks, aastast 1970 Jõekalda; sündinud 9. juulil 1938 Saaremaal Kihelkonna vallas Liiva külas) on eesti telerežissöör. 

Ta on lõpetanud 1955. aastal Kingissepa Keskkooli ja 1963. aastal Moskvas GITIS-e teatriteaduse erialal. 

Töötanud aastatel 1960–1965 Eesti Televisioonis režissööri abina ja 1965–1993 režissöörina. Aastatel 1993–2000 töötas režissöörina Kanal 2-s. 

Jõekalda on teinud teatri- ja kultuurisaateid ning dokumentaalfilme („Rõõm ja mure” ja „Kreedo”, 1979, ning „Tuglas 100”, 1980, kõik Eesti Telefilmis; „Kui ainult seda sinist rukkilille...”, 1996; „Mees laulusillalt”, 1997; „Tuglase tuli põleb”, 1998).

Eesti Teatriliidu liige (1962).

Saateid Eesti Televisioonis

Maskiga ja maskita: Karl Kalkun (1973)
Maskiga ja maskita: Ita Ever (1974)
Saatesari "Pöördlava" (Aino Talvi, Mikk Mikiver, Katrin Välbe, Aarne Üksküla, Ants Jõgi, Hugo Laur, Kaarel Karm; 1976–1978)
Saatesari "Imet tabamas" (Lisl Lindau, Salme Reek, Viive Ernesaks, Heino Mandri, Rudolf Allabert, Arvi Mägi, Evald Hermaküla, Ines Aru, Marje Metsur, Mari-Liis Küla, Rein Aren, Ago-Endrik Kerge, Aarne Üksküla, Gunnar Kilgas, Lembit Eelmäe, Ants Ander, Ellen Liiger; 1981–1985)
Teatrivara: Inimene ja revolutsioon (1987)
Kunstnik Voldemar Peil (1987)
Saatesari "Näitleja" (Kersti Kreismann, Andrus Vaarik, Rein Malmsten, Helle Kuningas, Paul Laasik, Margus Vaher, Iivi Lepik, Rita Raave, Helle Laas, Katrin Saukas, Helene Vannari; 1987–1992)
Teatrijuttu: Pirgu mälukild (1989)
Teatrijuttu: Linda Pakri (1990)
Pildikastis: Vello Rummo (1991)
Päikesekummardaja. Liina Reiman (1991)
Mõttekas mõttetus (1992)
Lennud: Lavakunstikooli VIII lend (1992, koos Margot Sepaga)
Teater laulab: Ennupojad (1995)

Isiklikku
1970. aastast oli ta abielus filmioperaator Kaljo Jõekaldaga. 1990. aastatel elasid Kaljo ja Norma Jõekalda lühikest aega USA-s Floridas.

Nende poeg on telesaatejuht Kristjan Jõekalda.

Kirjandus
Jaanus Kõrv. "Norma Jõekalda: mu ümber on kogu aeg". – Saarte Hääl, 12. juuli 2008

Välislingid 
Norma Jõekalda fotod Eesti Rahvusringhäälingu arhiivi kodulehel

Eesti telelavastajad
Sündinud 1938
Teiuș

Teiuș (ungari keeles Tövis) on linn Rumeenias Alba maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.

Linna haldusalasse kuulub neli küla: Beldiu (Marosbéld), Căpud (Magyarkapud), Coșlariu Nou (Újkoslárd) ja Pețelca (Pacalka).

Asulat on ürikutes esmakordselt mainitud 1290. aastal, linnaõigused sai 1994. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Teiuși elanikest rumeenlasi 83,56%, mustlasi 7,63%, ungarlasi 3,86% ja teistest rahvustest inimesi 0,08%. Rahvus oli teadmata 4,83%-l elanikest.

Galerii

Transilvaania
Rumeenia linnad
Alba maakond
Săcele

Săcele (ungari keeles Négyfalu, aastatel 1950–2001 Szecseleváros) on linn Rumeenias Brașovi maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas. Săcele asub Brașovist 15 km kaugusel.

Asulat on ürikutes esmakordselt mainitud 1366. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Săcele elanikest rumeenlasi 65,64%, ungarlasi 20,16%, mustlasi 1,06% ja teistest rahvustest inimesi 0,31%. Rahvus teadmata oli 12,8%-l inimestest.

Galerii

Transilvaania
Rumeenia linnad
Brașovi maakond
Jimbolia

Jimbolia (ungari keeles Zsombolya, saksa keeles Hatzfeld) on linn Rumeenias Timiși maakonnas. Linn asub ajaloolises Banaadi piirkonnas, Serbia piirist ligikaudu 2 km kaugusel.

Asulat on ürikutes esmakordselt mainitud 1333. aastal. Kuulus aastatel 1552–1718 Osmanite riigi koosseisu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jimbolia elanikest rumeenlasi 72,68%, ungarlasi 10,81%, mustlasi 5,51%, sakslasi 2,86% ja teistest rahvustest inimesi 0,82%. Rahvus on teadmata 7,29%-l inimestest.

Galerii

Rumeenia linnad
Timiși maakond
Tallinna timukate loend

Alljärgnev on osaline Tallinna timukate loend.

1645 Pert Prüsepoick
1651–1653 Hans Schottman (sai Tartu timukaks)
1653– Martin Ehm (endine Tartu timukas Martin Ohmi nime all)
1660–1670 Anthonius Keydel
 Samuel Olefsen
–1674 Nicolaus Grönau
1676–1696 Detloff Fliegenring (endine Narva timukas)
1717–1723 Anthony Friedrich Keydell

Välislingid
Tallinna timukad

Tallinna loendid
Eesti ajaloo loendid
Kärmas

Kärmas on eesti perekonnanimi.

Perekonnanime Kärmas on pandud Maidla mõisavallas Hageri kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Kärmas uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Jakobson ja Kreos.

2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kärmas Eestis 42 mehel ja 56 naisel.

Nime tuntud kandjaid:
Maian Kärmas (sündinud 1978), eesti helilooja, laulja ja ajakirjanik
Mati Kärmas (1941–2015), eesti viiuldaja
Mihkel Kärmas (sündinud 1974), eesti ajakirjanik, Maian Kärmase vend
Kristi Tammik (sündinud 1941, Kristi Kärmas), eesti ajakirjanik

Harjumaa perekonnanimed
Eestistamisel antud perekonnanimed
Aleksandrine Pedusaar

Aleksandrine Pedusaar (eesnimi ka Aleksandra ja perekonnanimi ka Pedussaar; 30. september (vkj) / 13. oktoober 1889 Tallinn – 2. juuni 1974 Tallinn) oli Eesti õpetaja, koolijuht, noorsoo- ja haridusliikumise tegelane.

Ta lõpetas 1916. aastal Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna riigieksamiga. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ning oli selle asutajaliige.

Ta on olnud ajaloo, eesti, vene, saksa ja prantsuse keele õpetaja. Ta töötas aastatel 1908–1909 Türi kihelkonnakoolis, aastatel 1915–1916 Jakob Westholmi Eragümnaasiumis, 1917. aastal Stroinovski eragümnaasiumis Rakveres, aastatel 1917–1919 Tallinna Nikolai Gümnaasiumis/Gustav Adolfi Gümnaasiumis ning aastatel 1918–1919 Tallinna Poeglaste Kaubanduskoolis. 

Ta oli sügisel 1917 Haapsalu tütarlastegümnaasiumi õpetaja ja ka juhataja.

Ta oli aprillist 1919 Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ajalooõpetaja. Ta oli septembrist 1919 kuni 1934. aastani sama Tallinna IV Gümnaasiumi ja aastatel 1934–1944 selle järglaskoolide juhataja. Ta oli aastatel 1934–1937 ka Aleksandrine Pedusaare Tütarlaste Erakooli ja selle järglase Tallinna 7. Reaalkooli juhataja.

Liikmesus
1913 Eesti Spordiselts Kalev
1917 Eesti Õpetajate Liidu asutajaliige
1922 Tallinna Skaudisõprade Seltsi asutajaliige ja juhatuse liige

Tunnustus
1940 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema vennad olid arstid Konstantin ja Paul Pedusaar.

Viited

Välislingid
"Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige Aleksandra Pedusaar, rindportree". EAA 1781.1.45, foto 36
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti õpetajad
Eesti ajalooõpetajad
Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpetajad
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi õpetajad
Eesti koolijuhid
Tallinna Kristiine Gümnaasiumi direktorid
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmed
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1889
Surnud 1974
Aleksandr Grin tüüpi reisilaev

Projekt 1430 Aleksandr Grin (vene keeles: Проект 1430, тип Александр Грин) on Nõukogude Liidus massiliselt toodetud rannikulähedaseks kasutuseks mõeldud reisilaeva tüüp. On kasutusel tänaseni, sealhulgas Eestis.

Kirjeldus 
Aleksandr Grin tüüpi laevad on mõeldud sõitudeks rannikulähedastes- ja sadamate akvatooriumides. Nende merekindlus on vaid 4 palli (või maksimaalselt 2 m) lainetust ja 6 palli tuult.

Laeva peatekile mahub projekti järgselt kuni 160 reisijat ja alumisse salongi 40.

Reisilaevast valmistati 1980-ndail ka paar modifitseeritud versiooni (1430U, 14301), kuid need ei läinud masstootmisse.

Põhiandmed 
 Pikkus: 33,3 m
 Laius: 5,3 m
 Süvis: 1,54 m (maksimaalne)
 Veeväljasurve: 101,5 t (maksimaalne)
 Mahutavus: 82 brt
 Peamasinad: 2х 12Tš15/18 3D12А 300 hj
 Kiirus: 14,5 s
 Meeskond: 3-4
 Reisijaid: 200

Ajalugu 
Aleksandr Grin tüüpi reisilaevade valmistamist alustati 1970. aastal Hersonis, Ilitševskis ja Bakuus. Tootmine lõpetati 1984. a, kuid täiendavalt valmistati üks laev veel 1995. a. Kokku on toodetud umbes 160 seda tüüpi laeva. Tänapäevaks on mitmed küll juba maha kantud, kuid paljud on siiski jäänud seni kasutusse.

Eestis 

Aastail 1973-1977 toodi Tallinna-Aegna liinile 3 Aleksandr Grin tüüpi laeva: Kloogarand, Koplirand ja Pelgurand. Laevad kuulusid Eesti Merelaevandusele. Pärast Eesti taasiseseisvumist anti laevad üle Tallinna Linnale ja läksid Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondisele. Pelgurand oli veel 1991. aastal Narva Noorte Meremeeste Klubi õppelaev, millega tehti reise Narvast Narva-Jõesuusse, kuid laev müüdi u 1993. aastal Venemaale (hilisem nimi Meridian). Teised kaks jätkasid suviseid liinisõite Tallinnast.

Laevade pidamine osutus turumajanduse tingimustes kalliks ja liiniliiklus kippus vahepeal soikuma. Augustis 1996 sattus Kloogarand Patareisadama juures kividele. 1997. aastal anti Kloogarand ja Koplirand üle Pirita linnaosavalitsusele, mis andis need omakorda opereerimiseks Saaremaa Laevakompaniile.

2001. aastal läks Koplirand eraomandusse ja nimetati Janicaks ning 2008. aastal Monicaks. Monica ehitati reisijaile mugavamaks ja asus hiljem liinile Kalasadam-Naissaar. Välja vahetati ka Venemaal toodetud peamasinad. 2014. aastal jäi Monica kapten vahele joobetunnustega. 2015. aastal juhtus Monicaga intsident, kui tänu merel tõusnud tormile ja läänest külglaine vältimise vajadusele tuli Naissaarelt Tallinna sõitu alustanud laeval suunduda hoopis vastulainet Paldiskisse.

Vaata ka 
 Monica (laev)
 Vesta (laev)
 Aegna

Välislingid 

 Russrivership - laeva kirjelduse ja andmete lehe allalaadimislink
 Fleetphoto.ru
 Õhtuleht: Tallinna-Pirita-Aegna laevaliin käivitus
 Postimees: Kloogarand ja Koplirand hakkavad kurseerima mais
 Postimees: Popile puhkesaarele viiv laev vahetus üha suurema vastu

Venemaa laevad
Eesti reisilaevad
Hasso Kukemelk

Hasso Kukemelk (sündinud 5. detsembril 1957) on eesti pedagoog ja pedagoogikateadlane.

Ta lõpetas 1976. aastal Elva Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika ja füüsiku-pedagoogi erialal. 1990. aastal kaitses ta kandidaadiväitekirja pedagoogikateadustes (juhendaja Jaan Mikk, väitekiri "Reaalainete õppeteksti omandamisaja sõltuvus tema karakteristikutest").

Seejärel töötas ta Tartu 2. Keskkoolis füüsikaõpetaja (1981–1983) ja õppealajuhatajana (1983–1989). 

1989. aastast on ta töötanud õppejõuna Tartu ülikooli pedagoogikaosakonnas (1989–1994), olnud füüsika didaktika erakorraline dotsent (1994), juhatanud ülikooli teadus- ja arendusosakonda (1995–1998), juhtinud Eesti-Soome õpetajakoolituse alast ühisprojekti (1998–2002), täitnud haridusteaduskonna dekaani kohuseid (2007−2009) ning juhtinud haridusteaduste instituuti (2010−2011), kus on olnud 2002. aastast hariduskorralduse dotsent.

Tunnustus
 1995 Eesti Haridusministeeriumi ja Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi I auhind parima pedagoogikaalase uurimuse eest (kollektiivi liikmena)

Välislingid
 Hasso Kukemelk ETISes
 Hasso Kukemelk – 60
 Hasso Kukemelk. Kuidas võidelda vägivallaga koolis? Postimees, 31. jaanuar 2013

Eesti pedagoogid
Eesti pedagoogikateadlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1957
Mondragón (vintpüss)

Mondragón on Mehhikos valmistatud poolautomaatne vintpüss.

Mehhiko
Šveitsi relvad
Poolautomaatvintpüssid
Vīksna raudteepeatus

Vīksna raudteepeatus on endine raudteepeatus Ieriķi–Gulbene–Abrene raudteel Balvi piirkonna Vīksna vallas Vīksna külas.

Peatus asus Riia jaamast 136,4 km kaugusel. 

Peatus avati XX sajandi kolmekümnendatel aastatel. Reisijate vedu lõpetati aastal 2001 ja siis suleti ka peatus.

Viited

Välislingid

 Peatus vanal kaardil
 Infot peatuse kohta; fotod

 

Läti endised raudteejaamad
Balvi piirkond
Ieriķi–Gulbene–Abrene raudtee
Ogden Nash

Ogden Nash (19. august 1902 – 19. mai 1971) oli Ameerika Ühendriikide luuletaja, keda tunti eelkõige tavatuid riime kasutava humoorika luule ja ohtrate aforismide poolest.

Välislingid 

Ameerika Ühendriikide luuletajad
Sündinud 1902
Surnud 1971
Aiud

Aiud (ungari keeles Nagyenyed, saksa keeles Straßburg am Mieresch) on linn Rumeenias Alba maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania maakonnas.

Ürikutes on Aiudi esmakordselt mainitud 1293. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aiudi elanikest rumeenlasi 74,11%, ungarlasi 14,7%, mustlasi 4,06% ja teistest rahvustest inimesi 0,12%. Rahvus oli teadmata 6,98%-l elanikel.

Viited 

Rumeenia linnad
Alba maakond
Transilvaania
Philippe Delerm

Philippe Delerm (sündinud 27. novembril 1950 Auvers-sur-Oise'is, Prantsusmaal) on prantsuse kirjanik, Auleegioni ordeni kavaler.

Eesti keeles
 "Terve pühapäeva oli sadanud", tõlkija Triinu Tamm, Varrak, 2007
 "Väikesed naudingud", tõlkija Indrek Koff, Varrak, 2004

Välislingid

Prantsuse kirjanikud
Auleegioni ordeni kavalerid
Sündinud 1950
Reghin

Reghin (ungari keeles Szászrégen, saksa keeles Sächsisch-Regen) on linn Rumeenias Mureși maakonnas. Linn asub ajaloolises Transilvaania piirkonnas.

Ürikutes on Reghinit esimest korda mainitud 1228. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli rumeenlasi 62,56%, ungarlasi 24,79%, mustlasi 6,21% ja teistest rahvustest inimesi 0,74%. Rahvus oli teadmata 5,67%-l elanikest.

Galerii

Transilvaania
Rumeenia linnad
Mureși maakond
Prantsuse Kõrgem Sõjakool

Prantsuse Kõrgem Sõjakool (École supérieure de guerre) oli kõrgem sõjakool Pariisis, mis loodi aastal 1876.

Sõjakool toimis institutsioonina järjepidevalt kuni 1993. aastani, mil see läks Prantsuse Ühendatud Kaitsekolledži (Collège interarmées de Défense ehk CID) käsutusse. See reorganiseeriti omakorda 2011. aastal taas Kõrgemaks Sõjakooliks (École de guerre), mis töötab kõrgema sõjakoolina ka praegu. 

1920.–1930. aastatel oli Pariisi Kõrgem Sõjakool üks mainekamaid maailmas ja teiste hulgas lähetati sinna õppima ka kümmekond Eesti Kaitseväe kõrgemat ohvitseri, kellest taheti koolitada Kaitseväe juhatuse liikmeid. Õppeaeg akadeemias kestis kaks aastat ja korraga õppis Pariisis kaks ohvitseri, eestlaste puhul esimese aasta õppur-ohvitser ja teise aasta õppur-ohvitser.

Ajalugu 
Kooli eesmärk oli pärast Prantsusmaa 1870. aastatel kogetud sõjalisi kaotusi koolitada kõrgemaid ohvitsere ja staabiohvitsere, kes suudaksid moodsa sõjapidamise nippe ka praktikas rakendada. Kõrgema Sõjakooli loomise taga seisis tollane Prantsuse sõjaminister Ernest Courtot de Cissey, kes seadis sisse kaheaastased kursused. 1880. aastal käis Kõrgema Sõjakooli nimi juba ka seadusandlusest läbi ja kool riigistati.  

Kooli üks tugevamaid külgi oli praktiliste olukordade lahendamine ja taktika õpetamine. 1890. aastatel hakati suuremat rõhku panema militaarajaloole, strateegiatele ning üldtaktikale.  

Kooli kodulehe andmetel on koolis õppinud kokku ligikaudu 12 000 õpilast, nende hulgas 3000 välismaalast.

Eestlased Prantsuse Kõrgemas Sõjakoolis 
 1923–1925 Nikolai Reek (endine Bažõkov; 1890–1942), kindralleitnant; hukati Nõukogude võimu poolt Usollagis Siberis.
 1924–1926 Richard Tomberg (1897–1982 Tallinn), kindralmajor.
 1925–1927 Aleksander Jaakson (1892–1942), kindralmajor; hukati Nõukogude võimu poolt Sverdlovskis Sosva vangilaagris.
 1926–1928 Herbert Grabbi (1896–1942), kolonel, Pätsi vanem käsundusohvitser; hukati Nõukogude võimu poolt Norilskis Norillagis.
 1927–1929 Herbert Brede (1888–1942), kindralmajor, hukati Nõukogude võimu poolt Norilskis Norillagis.
 1928–1930 August Traksmaa (end Traksmann, 1893–1942), kindralmajor, hukati Nõukogude võimu poolt Sevurallagis.
 1929–1931 Herbert Voldemar Freiberg (alates 1936 Raidna, 1897–1942), kolonel, kaitseväe atašee Poolas ja Rumeenias, Kõrgema Sõjakooli õppejõud ja ülem, hukati Nõukogude võimu poolt Norilskis Norillagis.
 1930–1932 Artur Normak (1895–1941), kolonel, Sõjaväe Tehnikakooli ülem, hukati Tallinnas NKVD poolt.
 1933–1935 Karl Johann Laurits (1892–1941), kolonel, kaitseväe atašee Prantsusmaal ja Belgias, hukati Tallinnas NKVD poolt.
 1936–1938 Johannes Reinola (end Reinglas, 1896–1942), hukati Nõukogude võimu poolt Norilskis Norillagis.

Väidetavalt alustas õpinguid ja õppis Prantsuse Kõrgemas Sõjakoolis mõned kuud (kuid ei lõpetanud) ka Johannes Soodla (1897–1865, suri Saksamaal), kolonel. (Info pärineb üllitisest Vaba Eesti Sõna, 03.06.1965)

Viited 

Prantsusmaa koolid
Sõjakoolid
Pariis
Narodnoje Radio

Narodnoje Radio on venekeelne raadiojaam Eestis. Raadiojaama omanik on Tallinnas tegutsev Duo Media Networks.

Raadiojaam alustas tegevust 1992. aastal ja on ühtlasi Eesti vanim erakapitalil põhinev venekeelne raadiojaam.

Raadiojaama eelkäija on 100FM.

Viited

Sagedused

 Harjumaa ja Narva 100,0 MHz
 Ida-Virumaa 96,3 MHz

Välislingid
Koduleht

Eesti raadiojaamad
Vene kultuur Eestis
Pionersk

Pionersk oli Gdanskis ehitatud baaslaev, mis valmis 1963. aastal. Laeva kodusadam oli Kaliningrad.

Projekt B-64 (ПНР), tüüp PIONERSK

parda number КП-0121

mahutavus  13639 grt

mõõtmed 165,51 x 21s34 x 12,65

Paaslaeva Pionersk andmed ja fotod

Pionersk uppus 31. oktoobril 1994, kui töötas ujuva kalavabriku režiimis Lerwiki reidil, hukkumiskoordinaadid  60°07.2N, 01°10.4W-

Viited 

Kalalaevad
Aasta parim võrkpallur

Aasta võrkpallur on Eesti aunimetus aasta parimale võrkpallurile.

Võitja selgitavad ühiselt välja treenerid ja spordiajakirjanikud, samuti arvestatakse asjakohase rahvahääletuse tulemusi.

Aasta võrkpallurid

Viited

Eesti sporditunnustused
Eesti aunimetused
Eesti võrkpall
Gevär m/96

Gevär m/96 on Rootsis valmistatud 6,5 mm vintpüss.

Kui 19. sajandi lõpus kasutati kogu maailmas suitsuvaba padrunit, nõudis Rootsi sõjavägi ka seda võimsa laskemoona jaoks kaasaegset korduvat vintpüssi. Seni olid Jarmann M 1884 tüüpi vintpüssid musta pulbri laskemoonaga varustatud seadmete osa. Rootsi ja Norra, sel ajal liitlasega liitunud, leppisid 1893. aastal kokku 6,5 × 55 mm suurusel ühisel standardpatendil. Rootsi tellis Mauserilt selle kaliibriga paar eksemplari ja otsustas pärast edukat katsetamist Saksamaaga sõlmitud litsentsilepinguga. Mauser tegi esimesed relvad Oberndorfis; Alates 1901. aastast toimus tootmine ainult riigis, peamiselt Carl Gustafs Stads Gevärsfaktori Eskilstunas. Vintpüssi alustati ametlikult 1896. aastal ja see jäi enam kui kaheksakümnendiks, ehkki paljudes erinevates vormides.
Viimased jalaväemudelid kasutati kuni 1978. aastani; mõned snaipervintpüssid olid isegi kasutuses kuni 1990. aastateni. Pärast taganemist müüs Rootsi oma osalused. Arvestades nende täpsust ja järjekindlalt head tööd, olid reservvarad väga soovitud. Erinevalt teistest riikidest ei sundinud Rootsi neutraalsus II maailmasõja ajal Venemaad ratsionaliseerima oma relvade tootmist ja säilitanud oma kõrged tootmisstandardid.

Rootsi relvad
Vintpüssid
Aasta parasportlane

Aasta parasportlane on Eesti Paraolümpiakomitee välja antav aunimetus aasta parimale parasportlasele.

Paraolümpiakomitee selgitab välja ka aasta noorparasportlase ja aasta treeneri.

Laureaadid
2008 ujuja Kardo Ploomipuu
2009 kergejõustiklane Kairit Olenko
2010 ujuja Kardo Ploomipuu
2011 ujuja Kardo Ploomipuu
2012 kergejõustiklane Kairit Olenko ja ujuja Kardo Ploomipuu
2013 tõkkejooksja Emilija Manninen ja ujuja Kardo Ploomipuu
2014 ujujad Elisabeth Egel ja Kardo Ploomipuu
2015 tõkkejooksja Emilja Manninen ja ujuja Kardo Ploomipuu
2016 ujujad Elisabeth Egel ja Kardo Ploomipuu
2017 kõrgushüppaja Marja-Liisa Landar ja suusataja Hans Teearu
2018 kõrgushüppaja Marja-Liisa Landar ja ujuja Matz Topkin
2019 ujujad Susannah Kaul ja Matz Topkin
2021 ujuja Susannah Kaul ja kergejõustiklane Tanel Visnap

Viited

Eesti sporditunnustused
Eesti aunimetused
João Gomes Cravinho

João Titterington Gomes Cravinho (sündinud 16. juunil 1964 Coimbras) on Portugali poliitik ja diplomaat; ta kuulub Sotsialistliku Partei ridadesse. Ta on alates 15. oktoobrist 2018 Portugali kaitseminister.

Ta on lõpetanud Oxfordi Ülikooli ja London School of Economics and Political Science'i.

Portugali poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1964
Jüri Raudsepp (sõjaväelane)

Jüri Raudsepp (27. märts 1922 Tartu – 13. jaanuar 2010 Tallinn) oli eesti rahvusest Nõukogude Liidu armee kindralmajor.

Ta lõpetas aastal 1941 keskkooli. 3. juulil 1941 mobiliseeriti ta Tartus Punaarmeesse. Ta oli tööpataljonis Tatari ANSV-s ja Sverdlovski oblastis. Aastast 1942 Eesti Laskurkorpuse 7. Eesti Laskurdiviisi 23. suurtükiväepolgus. Ta läbis sõjatee Velikije Lukist Kuramaani. Ta paistis silma lahingutes Neveli ja Novosokolniki all. 2. maailmasõja lõpetas ta vanemleitnandi auastmes.

Sõjajärgsetel aastatel jätkas ta teenistust Nõukogude Armees. Aastal 1957 lõpetas ta Moskva V. I. Lenini nimelise Sõjalis-Poliitilise Akadeemia. Aastatel 1960–1961 oli ta Tallinna Mererajooni Sõjakomissar. Aastatel 1961–1989 oli ta ALMAVÜ Eesti NSV Keskkomitee esimees. Aastast 1977 oli ta kindralmajor.

Viimastel aegadel tegutses ta Eesti Laskurkorpuse veteranide klubi esimehena.

Aastal 2006 tegi ta koos Soome Sõjaveteranide Eesti Ühenduse auesimehe Raul Kuutmaga peaminister Andrus Ansipile ettepaneku Pronkssõdur teisaldada Maarjamäele.

Jüri Raudsepp suri 13. jaanuaril 2010 Tallinnas ja ta maeti 25. juunil 2010 Metsakalmistule.

Viited 

Eesti Teises maailmasõjas
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 2010
Aasta parim sulgpallur

Aasta sulgpallur on Eesti Sulgpalliliidu nimetatav aasta parim sulgpallur.

Selgitatakse välja parim mees- ja naissulgpallur, samuti parim sulgpallitreener, parim noorsulgpallur, parimad naispaarismängijad, parimad meespaarismängijad ja parimad segapaarismängijad.

Aasta sulgpallurid
...
2012 Raul Must ja Laura Vana
...

Viited

 
Eesti sporditunnustused
Eesti aunimetused
Daniel Gilbert

Daniel Todd Gilbert (sündinud 5. novembril 1957) on ameerika sotsiaalpsühholoog, Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liige. 

Ta lõpetas 1981. aastal Colorado Denveri Ülikooli bakalaureusekraadiga psühholoogia alal. 1985. aastal sai ta Princetoni Ülikoolist doktorikraadi (PhD) psühholoogias. 1996. aastast töötab ta Harvardi Ülikoolis psühholoogiaprofessorina. Tema peamine uurimisvaldkond on sotsiaalpsühholoogia.

2006. aastal ilmus tema sulest raamat "Stumbling on Happiness" ('Komistades õnne otsa'), mis hiljem tõlgiti rohkem kui 30 keelde (kogutiraažiga üle miljoni eksemplari). Raamat püsis pool aastat New York Timesi bestsellerite nimekirjas. 


Tunnustus
2007 – Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind ("Stumbling on Happiness")
2008 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks (sotsiaalteaduste sektsioon)
2018 – William Jamesi auhind

Viited

Välislingid
Daniel Gilberti koduleht
The surprising science of happiness | Dan Gilbert. Youtube, 26. aprill 2012 

Suurbritannia psühholoogid
Sündinud 1957
Cantus (koor)

Cantus on Rapla maakonnas Raplas tegutsev segakoor.

Koor asutati 1964. Aastani 1988 kandis koor nime Rapla Tarbijate Kooperatiivi segakoor.

Kooris laulab umbes 25 inimest.

Koorijuhid
Laila Hakkaja
Ülo Väling
1973-1998 Linda Kardna
1998-1999 Ants Üleoja
1999-2019 Vahur Soonberg
2019-... Toomas Kapten

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti segakoorid
Rapla
Runner 4

Runner 4 (ka Runner-4, varasema nimega Kassari) oli kaubalaev. Laev uppus märtsis 2006 Soome lahes Vaindloo saare lähedal.

Laev ehitati 1976 Jaapanis.

1986 ostis laeva Nõukogude Liit ja laeva omanikuks sai Merelaevanduse Ministeerium ja operaatoriks Eesti Merelaevandus.

7. aprillil 2000 kustutati laev Eesti Laevaregistrist. Laev oli müüdud Venemaale.

Viited

Välislingid

Eesti laevad
Kaubalaevad
Didier Reynders

Didier J. L. Reynders (sündinud 6. augustil 1958 Liège'is) on Belgia poliitik, alates 1. detsembrist 2019 von der Leyeni komisjonis Euroopa Komisjoni volinik.

Ta on lõpetanud Liège'i Ülikooli õigusteaduse alal.

Ta kuulub prantsuskeelsese liberaalsesse erakonda Mouvement Réformateur. 

Ta oli 12. juulist 1999 kuni 6. detsembrini 2011 Belgia rahandusminister ja 6. detsembrist 2011 kuni 30. novembrini 2019 Belgia välisminister ja 9. detsembrist 2018 kuni 30. novembrini 2019 Belgia kaitseminister.

Belgia välisministrid
Rahandusministrid
Kaitseministrid
Euroopa Komisjoni volinikud
Sündinud 1958
Apelerni vald

Apelern on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Vald asub Deister-Sünteli orus Deisteri, Sünteli ja Bückebergi vahel. Riesbachi oja voolab läbi küla ja suubub Rodenberger Auesse.

Valla pindala on 24,6 km².

31. detsembril 2017 elas seal 2435 inimest.

Peale Apelerni küla kuuluvad valda Gross Hegesdorfi, Kleinhegesdorfi, Lyhreni, Reinsdorfi ja Soldorfi külad.

Apelern kuulub Rodenbergi ühisvalda.

Apelerni on esmakordselt mainitud 1162. aastal, kui ehitati kirik. Nimi tähendab umbes "õunapuudel" ja Münchhaueni mõisa pargis on tänapäevani õunapuud. Saksi ajal (umbes 8. ja 9. sajandil) oli Apelernis kultuspaik ja kohus. 12. sajandi lõpus oli kirik Buckigau peakirik.

Sarnaselt paljude küladega Saksamaal ja mujal on selle ajalugu tihedalt seotud kohaliku aadli ajalooga. Viimase 300–400 aasta jooksul on Münchhauseni ja Hammersteini aadlipered külale oma märgi jätnud.

Külastamist väärt hooned külas on

 kahelööviline kirik, mis ehitati 1162. aasta paiku;
 Schloss Münchhausen (1561), kus elas kirjanik ja luuletaja Börries von Münchhausen;
 Schloss Hammerstein (1590).

Viited

Välislingid 

Alam-Saksi vallad
Schaumburgi kreis
Nossovo

Nossovo (aastail 1925-1945 Purvmala) on küla Venemaal Pihkva oblasti Põtalovo rajoonis, Nossovo valla halduskeskus. Küla asub Kuhva jõe kaldal, rajoonikeskusest Põtalovost 8 kilomeetrit loodes.

Küla kuulus aastani 1920 Pihkva kubermangu Ostrovi maakonda, hiljem oli aga Läti koosseisus. Seal hakkas küla kandma nime Purvmala ja sellest sai Purvmala valla halduskeskus. Jaanuaris 1945 liideti see Vene NFSV Pihkva oblastiga, kuigi faktiliselt oli see Pihkva oblasti alluvuses juba 23. augustist 1944, mil Pihkva oblast võttis üle Punaarmee poolt hõivatud Läti alade, sealhulgas ka Nossovo, haldamise. Külas on põhikool.

Kuni aastani 2004 asus Nossovos Purvmala raudteejaam.

Viited

Välislingid 
Küla kaardil

Põtalovo rajoon
Venemaa külad
David Williams (jalgpallur)

David Joel Williams (sündinud 26. jaanuaril 1988 Brisbane'is) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründajana India kõrgliiga klubis ATK.

Ta alustas klubikarjääri 2006. aastal Austraalia kõrgliigas Queensland Roaris. Ta on suurema osa karjääri veetnud Austraalia kõrgliiga klubides, kuid on mänginud aastatel 2006–2009 Taani kõrgliigas Brøndbys ja aastatel 2016–2018 Ungari kõrgliigas Haladásis. Lisaks Queensland Roarile on ta Austraalia kõrgliigas mänginud veel kahel hooajal North Queensland Fury (2009–2011), viiel hooajal Melbourne City (2011–2016) ja ühel hooajal Wellington Phoenixi (2018–2019) meeskonnas. Hooajal 2013–14 valiti ta Melbourne City hooaja parimaks mängijaks ja samal hooajal lisaks Austraalia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.

2019. aasta juunis siirdus ta India kõrgliigasse ATK-i.

Williams pidas 2008. aastal Austraalia jalgpallikoondises kaks kohtumist.

Williams on aborigeeni päritolu.

Viited 

Austraalia jalgpallurid
Brisbane Roar FC mängijad
Brøndby IF jalgpallurid
Sydney FC mängijad
Melbourne City FC mängijad
Wellington Phoenix FC mängijad
Sündinud 1988
Lauenau

Lauenau on väike linn ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Linn asub Deisteri jalamil Deister-Sünteli orus. Peale Lauenau kuulub valda Feggendorfi küla, endine kivisöe kaevandamise kogukond Deisteri nõlvadel, kus nüüd on kaevandusmuuseum.

Valla pindala on 16,23 km². 31. detsembril 2017 elas seal 4140 inimest.

Lauenau kuulub Rodenbergi ühisvalda.

Ajalugu 

 Lauenaud on esmakordselt mainitud 1059. aastal.
 1200. aasta paiku ehitati hertsog Heinrich Lõvi poolt Lauenau linnus, kui kindlus Schaumburgi krahvide vastu.
 1536. aastal annetas Schaumburgi krahv, kellele ala kuulus, Lauenaule kolm iga-aastast laata, samuti õiguse pruulida õlut ja pidada kohut pisikaasuste üle. Pärast Schaumburgi krahviliini hääbumist 1640. aastal Kolmekümneaastase sõja ajal jagati Schaumburgi krahvkond osadeks ja Lauenaust sai osa Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonnast, millest hiljem sai Hannoveri kuningriik ja siis Preisi kuningriigi Hannoveri provints.
 1682. aastal põles linn peaaegu täielikult maha.
 Seitsmeaastase sõja ajal okupeerisid linna prantslased.
 Viimasel ajal oli linn Alam-Saksi mööblitööstuse keskus. Täna on Lauenau laienev kogukond tänu oma lähedusele Autobahnile ja Hannoverile, kus elanikkond ja tööstusharud kasvavad kiiresti.

Lossid 

Lauenaus on kolm lossi:

 12. sajandi Heinrich Lõvi linnus purustati 1519. aastal Schaumburgi väejuhi Ludolf von Münchhauseni poolt, vaenu käigus kloostrite üle. Loss ehitati aastatel 1565–1572 taas üles, vallikraaviga, Weseri renessanss-stiilis. Täna on see eravalduses.
 Meysenbugi loss ehitati 1499. aastal sõjaliseks kindluseks. Krahv Anthonius von Holstein-Schaumburg andis lossi Wulfferd von Zerssenile lääniks. 1828. aastal andis Hesseni kuurvürst Wilhelm II valduse Carl Georg Philipp Rivalier von Meysenbugile, kellele oli antud Meysenbugi parunkond, mis oli hääbunud. Seejärel pidas von Meysenbug erinevaid ministriameteid Hessenis, ja ta oli tuntud kirjaniku Malwida von Meysenbugi isa.
 Schwedesdorf loss, ehitati von Münchhausenite poolt aastatel 1596–1600.

Viited

Välislingid 

Alam-Saksi vallad
Schaumburgi kreis
Julia Katškovskaja

Julia Katškovskaja (sündinud 25. märtsil 1957  Leningradis) on Eesti jurist, kohtunik.

Ta lõpetas 1975. aastal õpingud Tallinna 32. Keskkoolis ning 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õiguse erialal. Aastatel 1975–1978 töötas ta Tallinna Kalinini Rajooni Rahvakohtus kohtuistungi sekretärina ja kohtusekretärina. 1978–1993 Tallinna Kalinini Rajooni ja Tallinna Põhjarajooni Prokuratuuris erinevatel ametikohtadel: kantseleijuhataja, stažöör, prokuröri abi, prokurör, prokuröri asetäitja.

14. septembril 1993 nimetas Vabariigi President Lennart Meri Riigikohtu üldkogu ettepanekul Julia Katškovskaja kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta töötab tänaseni Tallinna Ringkonnakohtu kriminaalkolleegiumis.

Viited

Välislingid 
 Krister Kivi, "Kes on Savisaare kohtuasja lõpetamisest keeldunud kohtunik? Särav isiksus, kuid lühikese süütenööriga" Eesti Ekspress, 14. august 2018

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti kohtunikud
Sündinud 1957
Velmar Brett

Velmar Brett (sündinud 12. novembril 1967) on Eesti jurist, riigikohtunik (kriminaalkolleegiumi liige).

Velmar Brett on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse eriala. 1993. aastal alustas Velmar Brett tööd Eesti Tarbijateühistute Keskühistu (ETK) juristina ning aastatel 1994 kuni 1998 oli ta ETK juriidilise osakonna juhataja. Aastal 1998 astus Velmar Brett Eesti Advokatuuri liikmeks. Brett oli vandeadvokaat kuni aastani 2011, töötades esmalt advokaadibüroos Pohla ja Hallmägi (aastatel 1998 kuni 2004) ja seejärel advokaadibüroos Brett (hiljem advokaadibüroo Brett ja Soop). Vandeadvokaadina tegeles Velmar Brett peamiselt tsiviilõiguslike kaasustega.

10. jaanuaril 2011 nimetas Vabariigi President Toomas Hendrik Ilves Riigikohtu üldkogu ettepanekul Velmar Breti kohtunikuks esimese astme kohtunikuks alates 1. veebruarist 2011. Ta töötas Harju Maakohtus, keskenduses karistusõigusele, st süüasjade lahendamisele, kuid 2013 ja 2014 menetles ka tsiviilasju.

Alates 2016. aastast on Velmar Brett osalenud kohtunike koolitamises, lugedes kursust "Karistusõiguse ja kriminaalmenetluse aktuaalprobleeme". Samal teemal on ta koolitanud ka advokaate ja prokuröre. 2014. aastal pälvis Brett teravaima sule auhinna (tunnustus esimese astme kohtunikele, kes on silma paistnud õigusemõistmise või kohtulahendite kõrge kvaliteediga) karistusõiguse valdkonnas.

26. juunil 2018 kuulutas Riigikohtu esimees Priit Pikamäe välja konkursi riigikohtuniku kriminaalkolleegiumi liikme ametikohale tähtajaga 27. juuli 2018. Vabanenud kohtunikukohale kandideerisid vandeadvokaat Anti Aasmaa, Tartu Maakohtu kohtunik Erkki Hirsnik, Viru Maakohtu kohtunik Heili Sepp, vandeadvokaat Indrek Teder, riigiprokurör Laura Feldmanis ja Tallinna Ringkonnakohtu kohtunik Sten Lind ning Velmar Brett ise. Riigikohtu esimees Pikamäe otsustas Riigikogule esitada kandidaadina Velmar Breti.

4. detsembril 2018 otsustas Riigikogu nimetada Velmar Breti alates 1. veebruarist 2019 Riigikohtu liikmeks. Selle otsuse poolt oli salajasel hääletusel 67 Riigikogu liiget, vastu ei olnud keegi ning erapooletuks jäi 1 Riigikogu liige.  Ta andis ametivande 29. jaanuaril 2019.

Viited

Publikatsioonid 
"Kaitseaktist esimese astme kohtuniku pilgu läbi", Juridica 2018/8

Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti riigikohtunikud
Sündinud 1967
Jonathan Huberdeau

Jonathan Huberdeau (sündinud 4. juunil 1993 Saint-Jérôme'is Quebecis) on Kanada jäähokimängija, ründaja. 

Ta on NHL-i klubi Florida Panthersi asekapten.

Ta alustas jäähoki mängimist noorteliiga Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Saint John Sea Dogs. 

2011. aastal valis Tanthers ta NHL-i draftis kolmanda valikuna. NHL-is mängib ta alates hooajast 2012–13. Tal pälvis samal hooajal liiga parimale uustulnukale antava Calder Memorial Trophy.

Huberdeau kuulus Kanada jäähokikoondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.

Välislingid 
 Profiil lehel hockeydb.com 

Kanada jäähokimängijad
Florida Panthersi mängijad
Sündinud 1993
Pentood

Pentood (kreeka k pente 'viis' + [elektr]ood) on viie elektroodiga elektronlamp, millel on anoodi ja katoodi vahel kolm võreelektroodi: tüürvõre (nagu trioodis), varivõre ja sulgvõre.

Varivõre vähendab anoodi elektrivälja mõju tüürvõre ja katoodi vahelisele elektriväljale, mille tulemusel suureneb lambi võimendustegur ja tõuseb võimendatava signaali sageduspiir. Sulgvõre, mis on harilikult ühendatud katoodiga, hoiab ära anoodilt eralduvate sekundaarelektronide mõju, mis võiksid elektronlambi tööd häirida.

Varivõrega neljaelektroodiline elektronlamp – tetrood – loodi USAs ja samaaegselt ka Euroopas 1920. aastate lõpus; peagi lisati ka kolmas võre – sulgvõre.

Viited 

Elektroonikakomponendid
Kepa Arrizabalaga

Kepa Arrizabalaga Revuelta (hüüdnimi Kepa; sündinud 3. oktoobril 1994 Ondarroas) on Hispaania jalgpallur. Ta mängib väravavahina Inglismaa Premier League'i klubis Chelsea.

2018. aasta augustis siirdus ta Athletic Bilbaost Chelseasse 80 miljoni (71,6 miljoni naelsterlingi) eest, saades sellega läbi aegade kallimaks väravavahiks.

Saavutused 
Chelsea
UEFA Meistrite Liiga: 2020–21
UEFA Euroopa Liiga: 2018–19
UEFA Superkarikas: 2021
Klubide maailmameistrivõistlused: 2021

Välislingid 

Hispaania jalgpallurid
Valladolidi Reali mängijad
Athletic Bilbao mängijad
Chelsea FC mängijad
La Liga mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1994
Ehitus- ja haldusvideomäng

Ehitus- ja haldusvideomäng (inglise keeles Construction and management simulation, CMS; ka  management sim, building sim) on simlatsioonivideomängude alamžanr, milles mängijad loovad, laiendavad ja haldavad fiktiivseid ehitusprojekte või kogukondi, kasutades selleks piiratud ressursse. Ka tavalised strateegimängud hõlmavad endasse vahel CMS-ide elemente. CMS'e eristab neist aga see, et mängijate lõppeesmärk ei ole alistada vaenlaseid, vaid millegi loomine

Esimeseks laiemalt läbilöönud CMS'iks peetakse 1989. aastal ilmunud "SimCity"'t. Teisteks varasemateks näideteks on linnaehitusmängude nagu "Caesar" (1992), "The Settlers" (1993), "Anno 1602" (1998). Samuti ka äri-, poliitika- ja ehitusmängulikest elementidest koosnev "Tropico" (2001).

Aja jooksul on hakatud eristama mitmesuguseid CMS'ide alaliike. Näiteks kolooniahaldus- või baasiehitusmängud, mis sarnanevad eelmainitud linnaehitusmängudele. Neis haldavad mängijad isoleeritud ja piiratud ressurssidega paigas asuvat kolooniat, püüdes seda laiendada ja ülal pidada. Linnaehitusmängudest eristab neid näiteks ka see, et viimastes on laienemist piiravaks ressursiks valdavalt ainult raha. Sellisteks mängudeks on näiteks "Dwarf Fortress" ja sellest inspireeritud "Rimworld", aga ka "Oxygen Not Included", "Frostpunk" ja "Surviving Mars"

Vaata ka 
 "Stardew Valley"
 "Transport Tycoon"
 "Cities: Skylines"

Viited 

Videomängud
Vankelmootor

Vankelmootor (Rootormootor) on mootor, mis erinevalt tavalisest neljataktilisest sisepõlemismootorist kasutab kolvi ja silindri asemel ovaalset kambrit ning kumerat kolmnurkset rootorit. Selline disain ei vaja klappe, nokkureid ega nukkvõlle.

Tööpõhimõte
Vankelmootori tööpõhimõte on sama, mis tavalisel neljataktilisel sisepõlemismootoril. Kütuse ja õhu segu imetakse mootorisse, surutakse kokku, süüdatakse ja surutakse välja heitgaasid. 

Sisselasketakt: sisselaskefaas algab siis, kui rootori tipp möödub sisselaskeavast. Kui sisselaskeaval on pääs kambrisse, siis kambri ruumala on lähedal oma miinimumile. Rootori liikudes tõmmatakse vaakumi jõul kambrisse õhu ja kütuse segu.

Survetakt: rootori edasiliikudes kambris surutakse õhu ja kütuse segu kokku. Enne süüteküünaldeni jõudmist on kambri ruumala taas lähedal oma miinimumini. Sellest etapist algab põlemisfaas ehk töötakt.

Töötakt: enamusel vankelmootoritel on kaks süüteküünalt. Kuna põlemiskamber on pikk, leviks leek liiga aeglaselt kui kasutuses oleks ainult üks küünal. Kui süüteküünlad õhu ja kütuse segu süütavad, suureneb rõhk sundides rootorit edasi pöörlema.
Põlemisel tekkiv rõhk sunnib rootorit liikuma suunas, mis suurendab kambriosa mahtu. Põlemisgaasid paisuvad ja liigutavad rootorit, kuni rootori tipp möödub väljalaskeavast. 

Väljalasketakt: kui rootori tipp möödub väljalaske avast, saavad gaasid mootori kambrist lahkuda. Rootori liikudes väheneb kambriosa maht ja heitgaasid surutakse välja.

Eelised tavalise kolbmootori ees: 
 suurem jõu ja massi suhe - võrreldes sama võimsusega kolbmootoriga on sellel kuni kolm korda väiksem mass
 ei oma edasi-tagasi liikuvaid osi - suudab arendada tunduvalt suuremat pöörete arvu
 töötab peaaegu ilma vibratsioonideta
 soodsam toota - vähem mootori osi
 mootoriõli püsib kauem puhtana

Puudused tavalise kolbmootori ees: 
 suur küttekulu
 kõrge saastetase

Ajalugu 

Vankelmootori lõi saksa insener Felix Wankel. Algne idee uut tüüpi sisepõlemismootori loomiseks tekkis Wankel-il juba 17-aastasena. 1924. aastal seadis Wankel üles väikese labori, kus ta alustas tööd oma unistuste mootori kallal.
Esimene vankelmootor auto jaoks toodeti 1961. aastal NSU poolt, kuid populaarseks sai mootor just Mazda auto mudelites. Algul paigutati vankelmootoreid ainult luksusautodele, kuid tänapäeval on tuntuim mudel Mazda RX-8 sportauto. Heitenormidele mittevastavuse tõttu lõpetati 2012. aastal vankelmootorite tootmine.

Vaata ka
Boksermootor
Neljataktiline sisepõlemismootor
Rotax E-RAVE

Viited

Välislingid 
 https://auto.howstuffworks.com/rotary-engine4.htm
 https://www.history.com/this-day-in-history/rotary-engine-inventor-felix-wankel-born
 https://auto.geenius.ee/blogi/mazda-blogi/puust-ja-punaseks-kuidas-toimib-mazda-ajaloos-tahtsal-kohal-olev-rootormootor/

Jõumasinad
Sisepõlemismootorid
Jesse Joensuu

Jesse Matias Joensuu (sündinud 5. oktoobril 1987 Poris) on Soome jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Jokerit ründajana vasakäärel.

Ta alustas klubikarjääri Soome kõrgliiga klubis Ässät.

2006. aastal valiti ta NHL-i draftis New York Islandersi poolt 60. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta hooajal 2007–08. Islandersi meeskonnas tegi ta NHL-is debüüdi 2009. aasta märtsis, kuid hooaegadel 2008–09 ja 2009–10 mängis ta põhiliselt Islandersi noorteklubiga Bridgeport Sound Tigers American Hockey League'is.

2013. aasta juulis sõlmis ta lepingu Edmonton Oilersiga, kus mängis poolteist aastat. Hooajal 2011–12 mängis ta veel Rootsi kõrgliigas HV71-s, hooajal 2012–13	NHL-i tööseisaku ajal taas klubis Ässät ja hooajal 2014–15 Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern.

Jokerites mängib Joensuu alates hooajast 2015–16.

2011. aastal tuli ta Soome jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks, kuigi ta turniiril üheski mängus väljakule ei pääsenud.

Tema isa on jalgpallitreener Jouni Joensuu.

Välislingid 
 Jesse Joensuu hockeydb.com lehel

Soome jäähokimängijad
New York Islandersi mängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Jokerite mängijad
Sündinud 1987
Rodenberg

Rodenberg on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Schaumburgi kreisis. Linn asub Deisteri loodeserval, umbes 10 km Stadthagenist idas ja 27 km Hannoverist läänes.

Linna pindala on 15,6 km².

31. detsembril 2017 elas seal 6451 inimest.

Rodenberg kuulub Rodenbergi ühisvalda ja on ühtlasi selle keskus.

Rodenberg asub Deisteri, Sünteli ja Bückebergi vahel. Läbi linna voolavad Rodenberger Aue ja Steinaue. "Vana-Rodenbergi" mägi, mille järgi on pandud linna nimi, koos oma maamärgi tuuleveskiga, kerkib linnast läänes. 1974. aastast kuulub Rodenbergi alla endine Algesdorfi vald. Naaberküla Grove, koos oma kirikuga, liideti Rodenbergiga 1834. aastal.

Ajalugu 
Rodenbergi ümbruskond oli asustatud juba eelajaloolisel ajal, inter alia keltide ja sakside poolt. Seda tunnistavad ka mõned läheduses asuvad kääpad. Rodenbergi nimi viitab mäele linnast läänes ja nimi ei viita raadamisele, vaid mäe punasele värvile: roter Berg.

Vastavalt linna esimestele ürikutele püstitasid Schaumburgi krahvide eelkäijad siia linnuse või kaitsetorni 930. aastal; rohkem üksikasju ei ole teada.

Eeldatakse, et vallikraaviga linnus rajati Schaumburgi krahvi Adolf IV poolt aastatel 1228–1240 ja et eelmine linnus 930. aastast asus niinimetatud "vanal Rodenbergil" linnast läänes.

Praegust kirjapilti Rodenberg kasutati esmakordselt 1632. aastal. 1317–1586 on dokumenteeritud muidki kirjapilte.

Rodenberg tunnistati 1250. aastal seaduslikult asulaks ja 1615. aastal andis Schaumburgi krahv Ernsti asulale linnaõigused. Schaumburgi krahviliin hääbus 1640. aastal, kui suri krahv Otto V, ning 1647. aastal neelas linna Hessen-Kasseli maakrahvkond – positsiooni konsolideeris ametlikult Vestfaali rahu 1648. aastal.

Tuntud spaa rajati 1718. aastal ja oli väga populaarne 1787. aastani, kui maakrahv Wilhelm IX rajas spaa väävliallikatele Bad Nenndorfis.

1859. aastal põles suurem osa linnast maha. Järgnenud aastatel kasutati kindlustuste kive erinevates uutes linna hoonetes ja ka Bad Nenndorfis.

Kui Preisimaa annekteeris 1866. aastal Hesseni, sai Rintelni kreis (nagu seda 1866–1904 kutsuti) Preisimaa Hessen-Nassau provintsi osaks, jäi selleks kuni Hannoveri provintsiga liidendamiseni pärast kohaliku omavalitsuse reforme 1932. aastal.

See Schaumburgi osa kuulub ka Hannoveri Evangeelsesse Luteri kiriku ringkonda.

Viited

Välislingid 

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Schaumburgi kreis
Sündinud 1946

''Siin on loetletud 1946. aastal sündinud inimesi.

Jaanuar
 3. jaanuar – John Paul Jones, Briti muusik, Led Zeppelini kitarrist
 5. jaanuar – Diane Keaton, USA filminäitleja
 14. jaanuar – Harold Shipman, Briti arst-sarimõrvar
 20. jaanuar – David Lynch, USA filmirežissöör

Veebruar
 12. veebruar – Marju Kuut, eesti laulja
 18. veebruar – Angéla Németh, Ungari odaviskaja
 28. veebruar – Robin Cook, Suurbritannia poliitik

Märts
 12. märts – Liza Minnelli, USA laulja ning näitleja
 28. märts – Wubbo Ockels, Hollandi füüsik ja astronaut

Aprill
 25. aprill – Strobe Talbott, USA diplomaat ja ajakirjanik
 30. aprill – Karl XVI Gustav, Rootsi kuningas

Mai
1. mai – Tõnu Lepik, eesti kaugushüppaja
 1. mai – Joanna Lumley, Suurbritannia näitleja, raamatute autor, aktivist ja endine modell
5. mai – Reet Kasik, eesti keeleteadlane
 5. mai – Ewa Kuryluk, poola kunstnik
 20. mai – Cher, USA näitlejanna ja lauljatar

Juuni
3. juuni – Mati Kaal, eesti zooloog
 3. juuni – Eddie Holman, afroameerika päritolu poplaulja, laululooja, ja instrumentalist

Juuli
 5. juuli – Gerardus 't Hooft, hollandi füüsik, Nobeli füüsikaauhinna laureaat
 6. juuli – George W. Bush, USA poliitik
 6. juuli – Sylvester Stallone, USA näitleja
12. juuli – Valentina Tolkunova, vene laulja
 12. juuli – Avo Roosma, eesti botaanik ja ökoloog
 17. juuli – Hendrik Toompere, eesti lavastaja ja näitleja
 19. juuli – Ilie Năstase, rumeenia tennisist
 21. juuli – Jüri Tarmak, eesti kõrgushüppaja
 22. juuli – Mireille Mathieu, prantsuse laulja

August
 3. august – Jack Straw, Suurbritannia poliitik
 19. august – Bill Clinton, USA poliitik
 26. august – Priit Pärn, eesti karikaturist ja animafilmitegija
 28. august – Anders Gärderud, rootsi kergejõustiklane
 29. august – Bob Beamon, USA kaugushüppaja

September
 5. september – Freddie Mercury, laulja
 7. september – Francisco Varela, Tšiili bioloog
 15. september – Oliver Stone, USA filmirežissöör
 15. september – Tommy Lee Jones, Ameerika Ühendriikide näitleja ja režissöör

Oktoober
 6. oktoober – Jekaterina Gradova, vene teatri- ja filminäitleja
 20. oktoober – Elfriede Jelinek, Austria kirjanik

November
 4. november – Laura Bush, George W. Bushi abikaasa 
 6. november – Viivi Luik, eesti kirjanik
 21. november – Oleg Kagan, Vene viiuldaja
 21. november – Muza Lepik, Eesti kergejõustiklane ja spordiarst
 21. november – Andrus Saar, eesti sotsioloog ja ajakirjanik
 21. november – Tiiu Heinsalu (Peäske), eesti viiuldaja ja pedagoog
 30. november – Marina Abramović, kunstnik

Detsember
 2. detsember – Gianni Versace, itaalia moekunstnik
 5. detsember – Josep Carreras, katalaani laulja
 7. detsember – Ülle Einasto, eesti sisearhitekt ja vabadusvõitleja
 9. detsember – Sonia Gandhi, India poliitik
 12. detsember – Emerson Fittipaldi, Brasiilia võidusõitja
 16. detsember – Benny Andersson, Rootsi laulja ja laulukirjutaja 
 18. detsember – Steven Spielberg, USA filmirežissöör
 26. detsember – Tiit Rosenberg, eesti ajaloolane
 30. detsember – Toomas Liiv, eesti luuletaja ja kirjanduskriitik
 30. detsember – Berti Vogts, saksa jalgpallur ja treener

Kuupäev teadmata
 Tyler Burge, filosoof
Ivo Felt

Ivo Felt (sündinud 31. oktoobril 1968 Tallinnas) on eesti helirežissöör ja filmiprodutsent.

Ta on üks filmistuudio Allfilm, mis asutati 1995. aastal, asutajaliikmeid.

Tunnustus
 2013 – Eesti Välisministeeriumi kultuuripreemia – Eesti-Gruusia koostöös valminud mängufilmi "Mandariinid" tegijatele – inimlikust vaatenurgast poliitiliste ja julgeolekuprobleemide selgitamise eest
 2013 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia – mängufilmi "Mandariinid" eest (koos Zaza Urušadze ja Rein Kotoviga)
 2015 – Postimehe aasta inimene
 2017 – Valgetähe V klassi teenetemärk
 2019 – Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti aastapreemia – aasta film 2019 – "Tõde ja õigus" (koos Tanel Toomiga)

Viited

Välislingid 
 EFIS: Ivo Felt
 
 Ivo Felt saates "Kukul külas", 10. jaanuar 2016

Eesti filmiprodutsendid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1968
Futuna keel

Futuna keel on Austroneesia hõimkonda, Polüneesia keelte hulka kuuluv keel. Seda kõneldakse Prantsusmaa ülemereterritooriumi Wallise ja Futuna koosseisu kuuluval Futuna saarel.

Fonoloogia

Futuna keeles on 5 vokaalfoneemi (a, e, i, o, u) ja 11 konsonantfoneemi. Vokaalid võivad olla pikad või lühikesed.

Viited

Polüneesia keeled
Wallis ja Futuna