joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tiit Vähi esimene valitsus

Tiit Vähi esimene valitsus (30. jaanuar 1992 – 21. oktoober 1992) oli Eesti Vabariigi 35. (ülemineku) valitsus, mis toimis kuni põhiseadusliku valitsuse ametisse astumiseni 21. oktoobril 1992 de facto Eesti Vabariigi valitsusena.

Ajalugu
Tiit Vähi kutsuti peaministriks pärast Edgar Savisaare valitsuse lagunemist. 

Tiit Vähi esimest valitsust on nimetatud ka ametnike valitsuseks, sest enamik selle valitsuse liikmetest olid oma ala spetsialistid või bürokraadid, mitte poliitikud.

Vähi valitsuses vahetusid mitmed ministrid. Majandusminister Heido Vitsur põhjendas oma lahkumist sooviga pühenduda täie jõuga valimisliidu Kindel Kodu juhtimisele. Tema asemele asus varasem ehitusminister Olari Taal ning Taali asemel sai ehitusministriks endine EKE juhatuse esimene aseesimees Jaan Kabin. Ministriameti järel läks Kabin EKE Investi nõukogu esimehe ametikohale. Välisminister Lennart Meri sai lühikeseks ajaks Eesti Vabariigi suursaadikuks Soomes. Tema asemel sai välisministriks Jaan Manitski, kelle Meri oli Rootsist kutsunud Eestisse. 

Vähi valitsuse ajal võeti taas käibele Eesti kroon ja asutati Eesti Erastamisagentuur. 

Tiit Vähi esimene valitsus kestis kuni 1992. aasta Riigikogu valimisteni, misjärel sai peaministriks Mart Laar.

Valitsuse koosseis

Vaata ka
Eesti Vabariigi valitsuste loend 

Vähi valitsus
Komöödiafilm

Komöödiafilm on mängufilmižanr, mille põhitunnusteks on huumor ja nali

Ajalugu 
Esimese komöödia "Le Jardinier (l'Arroseur Arrosé)" väntasid juba vennad Auguste ja Louis Lumière. Lustakatele trikkidele toetusid ka tummkomöödiad, milles oli tihti peaosatäitja (koomik) ka filmi autor. Tuntumad tummfilmikoomikud on inimlik Charlie Chaplin, jahmerdav Harold Lloyd ja nüansseerituma huumoriga Buster Keaton.

Komöödiafilmi alaliigid 
Sõltuvalt karakterist ja koomika laadist eristatakse komöödiafilmidel mitmeid alaliike, näiteks:
 situatsioonikomöödia;
 must komöödia;
 paroodiafilm ehk filmiparoodia. Tänapäeval domineerib selles laadis pilatava filmižanri stiilile kontrasti loov, tihti füüsilist komöödiat ja hea maitse piiril mängimist kasutav laad. Eelkäijateks on varased ZAZ-i (David Zucker, Jim Abrahams ja Jerry Zucker) filmid, eriti aga Mel Brooksi looming.

Tuntud teosed

Internet Movie Database 
Andmebaasi Internet Movie Database edetabel "Best Comedy" (september 2011).
 "Forrest Gump" (1994)
 "Suurlinna tuled" ("City Lights", 1931)
 "Dr. Strangelove ehk kuidas ma lõpetasin muretsemise ja õppisin armastama pommi" ("Dr. Strangelove or: How I Learned to Stop Worrying and Love the Bomb", 1964)
 "Lelulugu 3" ("Toy Story", 2010)
 "Moodsad ajad" ("Modern Times", 1936)
 "Amélie" ("Le Fabuleux Destin d'Amélie Poulain", 2001)
 "Elu on ilus" ("La vita è bella", 1997)
 "Suur diktaator" ("The Great Dictator", 1940)
 "Korter" ("The Apartment", 1960)
 "Lauldes vihmas" ("Singin' in the Rain", 1952)
 "Kindral" ("The General", 1926)
 "Džässis ainult tüdrukud" ("Some Like It Hot", 1959)
 "Monty Python ja Püha Graal" ("Monty Python and the Holy Grail", 1975)
 "Tüssamine" ("The Sting", 1973)
 "Sherlock Jr." (1924)

AFI's 100 Years...100 Laughs 
2000. aastal avaldas Ameerika Filmiinstituut parimate komöödiafilmide edetabeli "AFI's 100 Years...100 Laughs".
 "Džässis ainult tüdrukud" ("Some Like It Hot", 1959)
 "Tootsie" (1982)
 "Dr. Strangelove" ("Dr. Strangelove", 1964)
 "Annie Hall", (1977)
 "Pardisupp" ("Duck Soup", 1933)
 "Leegitsevad sadulad" ("Blazing Saddles", 1974)
 "MASH" (1970)
 "See juhtus ühel ööl" ("It Happened One Night", 1934)
 "Lõpetaja" ("The Graduate", 1967)
 "Lennuk!" ("Airplane!", 1980)
 "Produtsendid" ("The Producers", 1968)
 "Õhtu ooperis" ("A Night at the Opera", 1935)
 "Noor Frankenstein" ("Young Frankenstein", 1974)
 "Bringing Up Baby" (1938)
 "The Philadelphia Story" (1940)

Viited

Välislingid
 Arts: Movies: Genres: Comedy. Open Directory

Filmikunst
Edgar Savisaare valitsus

Edgar Savisaare valitsus asus ametisse 3. aprillil 1990. aastal Eesti NSV Valitsusena ning Eesti iseseisvuse taastamisel 20. augustil 1991 sai sellest de facto Eesti Vabariigi 34. (ülemineku) valitsus, mis oli ametis kuni 30. jaanuarini 1992. 

Savisaare valitsus tuli võimule  3. aprillil 1990. aastal Eesti NSV Valitsusena ning tegevuse aluseks oli 6. detsembril 1989 Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi poolt kinnitatud Seadus "Eesti NSV Valitsuse kohta" ja 22. jaanuari 1990  nr. 16  määrus Eesti NSV ministeeriumide põhifunktsioonide kindlaksmääramise kohta.

Eesti Vabariigi taastamise järel 20. augustil 1991 toimis Savisaare valitsus kuni tagasiastumiseni 29. jaanuaril 1992 de facto Eesti Vabariigi valitsusena.

Eesti Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Valitsus koosnes Eesti NSV Valitsuse esimehest (peaministrist) ja ministritest. Eesti NSV Valitsuse esimehe (peaministri) ja valitsuse liikmed nimetas ametisse ning vabastas ametist Eesti NSV Ülemnõukogu.

Ajalugu
 24. veebruar 1990. Eesti Kongressi valimised. Valimas käis 557 613 Eesti kodanikku ja 34 345 kodakondsuse taotlejat.
 11.–12. märts 1990. Eesti Kongressi esimene istungjärk Estonia kontserdisaalis otsustas taastada Eesti Vabariigi õigusliku järjepidevuse alusel.
 18. märtsil 1990 toimusid Eesti NSV Ülemnõukogu valimised, kus Rahvarinne sai 24% häältest. Rahvarinde nimekirjas kandideerinud said 45 kohta 105-st. Edgar Savisaare Eesti NSV valitsuse esimeheks (peaministriks) saamise poolt anti 54, vastu 32 häält . Peaministriks saamiseks vajaliku piiri ületas Savisaar vaid 2 häälega. 3. aprillil nimetati Savisaar Eesti NSV valitsuse juhiks. Savisaare Eesti NSV valitsus moodustus suures osas Rahvarinde liikmetest. Samal ajal tegutses aktiivselt ka Interrinne, kelle rünnakut 15. mail 1990 Toompeal kutsus Savisaar inimesi raadio teel tõrjuma ja paljud läksidki appi.

12. oktoobril 1991 asutati Rahvarinde baasil Rahva-keskerakond, mis hiljem arenes Keskerakonnaks.

Suurem osa Savisaare valitsuse tegevusest möödus hüperinflatsiooni ja kasvava kaubanappuse olukorras. Savisaare valitsus võttis kasutusele ostukaardid ja toiduainete talongid. Talvel 1991/1992 valmistuti Tallinna uuselamurajoonide evakueerimiseks kütusenappuse tõttu. 31. detsembril 1991 seisid inimesed tundide kaupa leivajärjekorras ning paljud jäidki ilma leivata. Ka või kadus 1992. aasta jaanuaris lettidelt, sest oodati hinnatõusu. Savisaar käis isiklikult võiladusid üle vaatamas. Selles olukorras võitis ta tema vastu korraldatud umbusaldushääletuse, kuid astus seejärel tagasi 23. jaanuari hommikul 1992 – selle peale, kui kütuse- ja toidukriisi tõttu olid Tallinnas kasutusele võetud leivatalongid, kuid ülemnõukogu ei toetanud peaministri kava kehtestada eriolukord. 

Eesti Vabariigi järgmise 35. (ülemineku) valitsuse peaministriks sai Savisaare valitsuse transpordiminister Tiit Vähi.

Valitsuse koosseis

Vaata ka
Eesti Vabariigi valitsuste loend

Viited

Savisaare valitsus
Kuusalu valla vapp

Kuusalu valla vapp on Harju maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kuusalu valla vapp.

Praegune vapp võeti kasutusel Kuusalu ja Loksa valla ühinemise järel.

Vapp on kinnitatud  21. juunil 2006. Vapi kavandi autor on Vadim Fomitšev.

Vapi kirjeldus 
Valla vapiks on hõbedasel kilbil punane lauritsarest.

Vapi punane värvus on rahvusvahelise Pantone värvitabeli järgi 186C.

Värvid triaadi värvides (CMYK): punane – C0%;M100%;Y81%;K4%.

Põhjendus
Valla sümbolina kasutatakse Kuusalu kiriku sümboolikas kasutatavat tuleresti, millel põletati Püha Laurentsius ehk Laurits. Valla vapil ongi punane lauritsarest. Ajalooliselt oli Kuusalu kihelkonna keskus Kuusalu koos seal paikneva Laurentsiusele pühendatud kirikuga. Kuusalus asub ka Lauritsakivi, millele on raiutud rest ja tuletangid. Selle sama kivi juures olevat põletatud püha Laurentsius, Kuusalu kiriku ehitaja.

Ajaloost on teada, et Rooma piiskopi laekahoidja Laurentsius, kellele usaldati kiriku vara, otsustas selle pärast kolmepäevast mõtlemisaega jagada vaestele. Keisri küsimusele, kus on vara, vastas Laurentsius, et inimesed ongi see vara. Sellega tuletab tuleriidal põletatud pühak meelde – elus ei ole oluline niivõrd kuld, kuivõrd inimeste sisemine suurus.

Kuusalu valla endine vapp 
Vapp oli kinnitatud 3. augustil 1998 ning oli kasutusel kuni 2005. aasta oktoobrini, mil ühineti Loksa vallaga.

Vapi kirjeldus 
Hõbedasel kilbil roheline ristikheinaleht ja sinine lainelõikeline vapitüvi, mille ülaosas kolm võrdse laiuse ja vahedega lainelõikelist hõbedast varrast.

Vaata ka 
Kuusalu valla lipp

Välislingid 
Kuusalu valla sümboolika valla kodulehel
Kuusalu valla sümboolika Riigikantselei kodulehel

Eesti valdade vapid
Harju maakonna vapid
Vapp
Kustja

Kustja on küla Harjumaal Saue vallas Tallinna–Pärnu–Ikla maantee ääres.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.

Küla piirneb põhjas Mõnuste, Haiba, Kernu ja Kirikla külaga, lõunas ja idas Rapla maakonnaga. Küla piiri pikkus on 32,1 km.

Loodus 
Küla läbib Jutapere jõgi. Osa küla lõunapiirist kulgeb mööda Kasari jõge.

Küla idaossa ulatub Linnuraba looduskaitseala.

Külas asub Kedru allikas.

Viited 

Saue valla külad
Woldemar Hau

Woldemar Hau (16. veebruar 1816 Tallinn – 23. märts 1895 Peterburi) oli maalikunstnik.

Woldemar Hau oli Johannes Hau poeg ja Eduard Hau poolvend.

Vaata ka
Eesti kunstnike loend

Välislingid
 
 Woldemar Hau maalid Eesti Kunstimuuseumis
 Woldemar Hau haud
 Saksakeelne elulugu

Baltisaksa kunstnikud
Sündinud 1816
Surnud 1895
Sirje Eelma

Sirje Eelma (sündinud 17. novembril 1950 Tallinnas) on eesti graafik.

Lõpetas 1968. aastal Pärnu 4. Keskkooli, alates 1970. aastast õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1975. aastal moekunstnikuna. 1975–1983 töötas ta Tallinnfilmis kostüümikunstnikuna, seejärel vabakutselise kunstnikuna. Kuulub alates 1983. aastast Kunstnike Liitu. Näitustel hakkas esinema 1970. aastate keskel, kuid suurema tähelepanu pälvis 1980. aastate algul. Vabagraafikas kasutab ta peamiselt sügavtrükitehnikaid (eriti oforti, akvatintat ja carborundumit) ning segatehnikaid. Lisaks graafikale on ta viljelenud ka keraamikat ja portselanmaali. Eelma loomingu peamised lähteallikad on loodus, arhitektuur ja rõivamood.

Isiklikku 
Sirje Eelma on Herald Eelma vennatütar.

Tunnustused
 I preemia Riia graafikatriennaalil 1990
 Grand Prix Sŏuli minigraafikabiennaalil 1994

Vaata ka
Eesti kunstnike loend

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti graafikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1950
Pallas

Kunstiühing Pallas on aastatel 1918–1940 ja 1943–1944 tegutsenud, 1988. aastal taasasutatud kunstiühing Tartus (1988. aastast kuni 1999. aastani kandis see nime Tartu Kunstiühing).  

Pallas oli algselt kunstnike ja kirjanike, hiljem peamiselt kujutavate kunstnike ühing. Ühingu eesmärk oli tutvustada ja levitada kunsti (algul ka kirjandust). Kunstiühingu Pallas asutajad olid Konrad Mägi, Aleksander Tassa, Marie Reisik, Auguste Pärn,  Alma Johanson (Koskel), Johannes Einsild, Klara (Claire) Holst, Voldemar Kangro-Pool, Mart Pukits ja Ado Vabbe. Põhikirjale kirjutati alla 21. jaanuaril 1918, mida loetakse asutamispäevaks, kuigi asutajate koosseis oli kujunenud juba eelmise aasta lõpul. Esimeseks juhatajaks sai Aleksander Tassa. Vaatamata teatud sisemistele kõikumistele esineti eesti kultuurimaastikul väga tegusa ja iseteadliku jõuna. Juba asutamisaastal suutis ühing korraldada kaks kunstinäitust, 1919. aasta sügisel aga asutada Kunstiühingu Pallas kunstikooli, millest 1924. aastal sai eesti esimene kõrgem kunstiõppeasutus – Kõrgem Kunstikool Pallas. 1919. aasta nn Gripenbergi skandaali tagajärjel lahkusid ühingust Klara Holst, Alma Johanson ja Marie Reisik. Pärast seda mõnda aega uusi naisliikmeid ühingusse ei võetud. Ühingu auliikmeteks valiti enne II maailmasõda Ants Laikmaa, Kristjan Raud, Aleksander Tassa ja Nikolai Triik. Pallas algatas Tartu Kunstimuuseumi loomise 1940. aastal ja koondas selleks eraldi kunstikogu. 1988. aastal taastatud ühingu auesimeheks valiti Voldemar Vaga ja esinaiseks Lola Liivat-Makarova. Samal aastal asutas ühing maalistuudio (1990. aastast ka nimega Konrad Mäe Ateljee), mis toimis 2012. aastani ühingu osana. Stuudio põhiõppejõud oli algusest pääle Kaja Kärner ja 1989. aastast ka Heldur Viires.

Liikmed 
1932. aastal kuulus ühingusse üle 20 kunstniku, kunstiteadlase, kirjaniku, arhitekti ja kunstitoetaja: Eduard Ahas, August Alle, Aleksander Eller, Julius Genss, Voldemar Haas, Johannes Hirv (Hirsch), Aleksander Kaalep, Albert Kesner, Nikolai Kummits, Nikolai Kusmin, Alfred Leius (Zolk), Karl Luik, Arnold Matteus, Voldemar Mellik (Melnik), Juhan Muks, Juhan Nõmmik, Villem Ormisson, Rudolf Paris, Mart Pukits, Juhan Püttsepp, Anton Starkopf, Aleksander Tassa, Nikolai Triik, Aleksander Vardi (Bergman); kinnitamata andmeil ka Erich Leps, Karl Pärsimägi, Julius Roht, Gustav Suits, Martin Taevere, Romulus Tiitus, Eduard Timberman (Timbermann), Henrik Visnapuu, August Vomm.

Tunnustus 

 2007 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (20 aasta pikkune tegevus ühe maalikunsti traditsiooni edendamisel ja esitlemisel, Ann Audova näituse korraldamine Adamson-Ericu muuseumis)

Viited 

Eesti kunst
Kunstirühmitused
Saint Paul

Saint Paul on apostel Pauluse üks ingliskeelseid nimekujusid. Seda nime kannavad ingliskeelsetes maades paljud kohad.

Asulad
Saint Paul, USA Minnesota osariigi pealinn
Saint Paul, linn USA Nebraska osariigis
Saint Paul, linn USA Indiana osariigis
Saint Paul, linn USA Missouri osariigis
Saint Paul, linn Kanadas Albertas
...

Vaata ka

Kirikud
Saint Pauli katedraal Londonis Inglismaal
Saint Pauli katedraal Londonis Kanadas
Saint Pauli katedraal Dundees Šotimaal
Saint Pauli katedraal Saint Paulis Minnesotas
Saint Pauli katedraal San Diegos Californias
Saint Pauli katedraal Bostonis Massachusettsis
Saint Pauli katedraal Buffalos New Yorgi osariigis
Saint Pauli katedraal Oklahoma Citys Oklahomas
Saint Pauli katedraal Wellingtonis Uus-Meremaal
Saint Pauli katedraal Melbourne'is Austraalias
Saint Pauli katedraal Macaus
Saint Pauli kirik Darienis Connecticutis

Sarnased nimed 
Paulus
Saint-Paul
Sain Pauls
Santa Paula
São Paulo
Sankt Pauli
Eesti Raamat

Eesti Raamat on Tallinnas tegutsev kirjastus, mis annab välja peamiselt ilukirjandust, sealhulgas lastekirjandust.

Ajalugu
Kirjastus moodustati riikliku kirjastusena 1964, kui Eesti Riiklik Kirjastus lahutati kirjastuseks Eesti Raamat ja kirjastuseks Valgus. Eesti Raamat spetsialiseerus ilukirjandusele ning sotsiaal- ja humanitaarteemalisele kirjandusele.

Aastast 1995 on Eesti Raamat osaühing.

Sarjad 
 "Ajast aega"
 "Eesti novellivara"
 "Eesti romaanivara"
 "Klassikalised lood"
 "Maailm ja mõnda"
 "Mirabilia"
 "Nobeli laureaat"
 "Noorus ja maailm"
 "Nüüdisromaan"
 "Põhjamaade romaan"
 "Saja rahva lood"
 "Varamu"

Välislingid
 Kirjastuse koduleht

Eesti kirjastused
James Carnegie, kolmas Fife'i hertsog

James George Alexander Bannerman Carnegie (23. september 1929 – 22. juuni 2015) oli kaheteistkümnes Southeski krahv ja kolmas Fife'i hertsog.

Lapsepõlv 
James sündis Charles Carnegie ja Maud Carnegie ainsa lapsena. Southeski krahvi pojana kandis ta sünnijärgselt Kinnairdi lordi tiitlit. 

James Carnegie õppis Gordonstouni koolis Ludgrove'is ning Kuninglikus Põllumajanduskolledžis Cirencesteris. 1948–1950 teenis ta Malaias Šoti rügemendis.

Fife'i hertsog 
Fife'i hertsogkonna andis Jamesi vanaisale Alexander Duffile kuninganna Victoria 1889 pärast Duffi abiellumist printsess Louise'iga. 1900. aastal muutis ta tiitli statuuti, lubades seda pärandada ka naissoost pärijale, kuna Alexandril ja Louise'il polnud poega. Tiitel läks pärast Duffi surma tema vanemale tütrele Alexandra Connaughtile.

Alexandra suri 26. veebruaril 1959 ning James päris temalt Fife'i hertsogi ja MacDuffi markii tiitli, kuna Alexandra ainus poeg ja Jamesi ema olid juba surnud. 16. veebruaril 1992 päris ta oma isalt Southeski kaheteistkümnenda krahvi tiitli. 

James Carnegie on kuningas Edward VII tütretütrepoeg ning laiendatud Briti kuningliku perekonna liige. 1. augusti 2007 seisuga on ta Briti troonipärilusjärjestuses 54. kohal ning esimene, kes pole George V järeltulija. Ta ei täida kuninglikke kohustusi ega saa rahalist toetust.

Abielu 
11. septembril 1956 abiellus James Carnegie leedi Caroline Dewariga. Nad lahutasid 1966. Paaril oli kolm last:

 Surnult sündinud poeg (4. aprillil 1958)
 Leedi Alexandra Etherington (sündinud 20. juunil 1959)
 David Charles Carnegie (sündinud 3. märtsil 1961)

Briti kuninglik perekond
Sündinud 1929
Surnud 2015
Salavat Julajev

Salavat Julajev (baškiiri keeles Салауат Юлай улы, Салауат Юлаев; 16. juuni 1754 – 8. oktoober 1800 Paldiski) oli baškiiri rahvuskangelane. Ta võttis osa Jemeljan Pugatšovi ülestõusust. Ta oli ka luuletaja.

Tema isa oli baškiiri riigitegelane Julai Aznalin.

Pärast vahistamist saadeti ta koos isaga sunnitööle Paldiskisse.

Mälestuse jäädvustamine

Tema järgi on nimetatud Salavati linn, Salavati rajoon, Ufa jäähokiklubi, tänavaid mitmetes linnades jne. Baškortostani vapil on Ufas paikneva Salavat Julajevi ratsamonumendi kujutis.

Paldiskis on talle pühendatud mälestussammas, oma nurk Paldiski muuseumis ning tema järgi on saanud nime Salavat Julajevi tee.

Tallinna Baškiiri Kultuuriühendus Agizel on korraldanud juubeliüritusi tema sünniaastapäeval. Tema 255. sünniaastapäevale pühendati Eestis baškiiri ja tatari rahvuspidu sabantui.

Välislingid 
Eesti uudiseid: Bashkiirlased tahavad taastada Salavat Julajevi ausamba Paldiskis. Eesti Päevaleht, 12. august 1997
Marko Püüa:  Bashkiiri rahvuskangelase samovar linnas luku taga. Postimees, 29. jaanuar 1999
Salavat ja Amandus. Ants Tamme arvamus. Postimees, 30. august 2000
Viio Aitsam: Paldiskis on püha maa: Eestis on tükike maad, mida baškiirid peavad pühaks, Maaleht, 14. juuli 2005
 Дни Салавата Юлаева. Подвиг старшины (vene keeles) Baškortostani ajalehest

Baškortostani inimesed
Luuletajad
Eesti baškiirid
Paldiski ajalugu
Sündinud 1752
Surnud 1800
Ööpartei

Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP) (lühendina EKP; vene keeles Kommunistitšeskaja Partija Estonii), mitteametlikult ka Ööpartei, oli 1990–1991 tegutsenud Eesti partei, mis tekkis senise Eestimaa Kommunistliku Partei lõhenemisel.

Organisatsioon rajati 1990. aasta 23.–25. märtsil aset leidnud EKP kongressil. Viimasel päeval, 25. märtsil pani peasekretär hääletusele muuta EKP sotsiaaldemokraatlikuks. Seepeale tõusid püsti venemeelsed saadikud ja teatasid, et nemad löövad lahku, läksid vastasruumi ning kuulutasid välja uue EKP, mis kuuluks endiselt NLKP koosseisu. Saali jäänud EKP kuulutas end sotsiaaldemokraatlikuks ja astus NLKP koosseisust välja. Teistel andmetel lõid venemeelsed kommunistid EKP-st lahku kohe pärast kongressi lõppu toimunud öisel istungil, millest tulenes ka partei hüüdnimi.

1990–1991 oli partei esimene sekretär Lembit Annus. Tuntumate liikmete seas olid ka Arnold Sai ja Juri Mišin.

EKP (NLKP) tunnustas augustiputši. 23. augustil 1991 keelustati partei Eesti riigivõimude poolt koos teiste putši toetanud jõududega nagu Interliikumine, töökollektiivide ühendnõukogu ja nn töölismalevatega.

Taasiseseisvumise järel jäi Eestisse partei liikmeid, kelle esimeheks nimetas end üks Eestis elavate vene rahvusradikaalide liidreid Juri Mišin. Partei ise eksisteerib tänaseni ainult NLKP nimekirjades.

Ka pärast partei keelustamist kestis mitu aastat vaidlus, kellele varem riigivõimuga lahutamatult põimitud kommunistliku partei varad peaksid kuuluma: kas Ööparteile või EKP eestimeelse tiiva järglaseks saanud Eesti Demokraatlikule Tööparteile, hilisemale Ühendatud Vasakparteile.

Viited

 
Kommunistlikud parteid
Eesti NSV poliitika
Louis II

Louis II nimelisi valitsejaid on olnud mitu.
Louis II Kogeleja (germaani Ludwig II) oli Lääne-Frangi kuningas 877–879.
Louis II oli Etruria kuningas 1803–1807.
Louis II oli Monaco vürst 1922–1949.
Louis II oli Bourboni hertsog 1356–1410.
Louis II oli Flandria krahv 1346–1384.
Louis II d'Évreux oli Étampesi krahv 1336–1381 ja Gieni krahv kuni 1400.
Louis II oli Montpensier' krahv. 
Louis II de la Trémoille oli prantsuse väejuht.
Louis II oli Guise'i kardinal.
Louis II Bourbon (1621–1686) oli Condé prints.
Louis II oli Anjou krahv ja Napoli titulaarkuningas (Luigi II).

Louis II de Châtillon oli Blois' krahv Louis III nime all.

Vaata ka
Ludwig II

Louis I
Louis III

de:Liste von Herrschern namens Ludwig#Ludwig II.
Louis II (Lääne-Frangi kuningas)

Louis II Kogeleja (prantsuse Louis le Bégue, germaani- ja saksapäraselt Ludwig II Stammler; 1. november 846 – 10. aprill 879) oli Lääne-Frangi kuningas 877–879. 

Louis II oli Lääne-Frangi kuninga (843–877), Frangi keisri (875–877) ja Itaalia kuninga (875–877) Charles Paljaspea ja Orléansi Ermetrude poeg.

Keiser Ludwig Vaga oli andnud Akvitaania kuningriigi oma nooremale pojale Charlesile. Karolingide-vahelises võimuvõitluses vangistati Pippin II aastal 852 Charles II Paljaspea poolt, kes varsti pärast seda kuulutas oma poja Charlesi Akvitaania valitsejaks. 845. aastal sõlmitud lepinguga Charles II Paljaspea ja Pippin II vahel kahanes kuningriik Poitou, Saintonge'i ja Angoumois' kaotuse võrra piirkonna loodeosas, mis anti Poitiers' krahvile. Noore Charlesi surmaga 866. aastal sai Akvitaania kuningriigi tema vend Louis II Kogeleja.

877. aastal marssis Itaaliasse Ida-Frangi kuningas Karlmann, Charles Paljaspea aga suri 877. aastal. Frangi keisri surma järel nõudis Karlmann krooni endale, kuid paavst ei tahtnud seda talle anda. Karlmanni haigestumisel tungisid tema liitlased Spoleto hertsog Lamberto I ja Toscana margi markkrahv Adalberto I Rooma ning vangistasid paavsti, nõudes Rooma elanikelt truudusvannet Karlmannile. Paavst Johannes VIII keeldus okupeerijate nõudmisi täitmast ja põgenes Lääne-Frangi riiki, kus ta kroonis 7. septembril 878 Troyes' kuningaks Louis II. 

Frangi keisriks Louis II siiski ei saanud, sest juba järgmise aasta aprillis ta suri, olles valmistumas sõjaretkeks viikingite vastu. Et ta valitsusaeg kestis vaevalt poolteist aastat, ei jõudnud ta midagi erilist korda saata. Allikate kohaselt oli ta viletsa tervise ning suhteliselt vähese poliitilise mõjuga kuningas.

Pärast Louis II surma jagati Lääne-Frangi riik tema poegade Louis III ja Karlmanni vahel.

Vaata ka
Lääne-Frangi riik

Prantsusmaa monarhid
Karolingid
Sündinud 846
Surnud 879
Lääne-Frangi kuningad
Songs of Faith and Devotion

Songs of Faith and Devotion on Depeche Mode'i kaheksas stuudioalbum, välja antud aastal 1993. Album on bändi varasemast loomingust rokilikum. Songs of Faith and Devotion debüteeris nii Suurbritannias kui ka USAs esikohal.

Lood
I Feel You
Walking In My Shoes
Condemnation
Mercy In You
Judas
In Your Room
Get Right With Me
Rush
One Caress
Higher Love

Kõik lood on kirjutanud Martin Gore.

Singlid
I Feel You
Walking In My Shoes
Condemnation
In Your Room

Depeche Mode'i albumid
1993. aasta albumid
Singel

Singel on lühike helisalvestis, kus on tavaliselt üks või paar lugu.
Singlitel on erinevaid vorme:

Allalaaditavad singlid koosnevad kõigest ühest loost, mida saab osta digitaalsel kujul (failina) mõnest veebi-muusikapoest. Sama loo erinevate remiksde eest tuleb eraldi maksta.

CD-singlid koosnevad tavaliselt ühest pealoost (A-pool), mis annab singlile ka nime, ja ühest või enamast vähema tähtsusega loost (B-pool) [kas CD-plaadil on ka teine pool?!]. Tihti võib CD-singlitelt leida erinevaid remikse või muusikavideoid. Mõnikord lastakse singlid välja ka kahe A-poolega (näiteks Nirvana "All Apologies" / "Rape Me").

Maailma suurima müügieduga singel on Bing Crosby jõululaul "White Christmas" (1942), mida on kogu maailmas müüdud üle 50 miljoni eksemplari. Teisel kohal on Elton Johni heategevuslikel eesmärkidel printsess Diana mälestuseks välja antud kahe A-poolega singel "Candle in The Wind 1997" / "Something About the Way You Look Tonight", mida on kogu maailmas müüdud umbes 33 miljonit eksemplari. Kolmandat kohta hoiab enda käes Bing Crosby jõululaul "Silent Night" (1935) 30 miljoni eksemplariga.

Lühendid b/w ja c/w 
Lühendeid b/w ja c/w kasutatakse singelplaatide puhul osutamaks plaadi B-poole lugudele. B/w on lühend sõnadest "backed with" või harvem ka sõnadest "bundled with", c/w aga sõnadest "combined with", "comes with" või "coupled with".

Vaata ka
Album
Extended Play

 Singel
Avaste oja

Avaste oja on oja Pärnumaal Lääneranna vallas Kurese ja Parasmaa külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Avaste, Kojastu ja Ojapere külas. Kohalikud rööpnimed on Must jõgi ja Sookraav, samuti Pere-Naartse peakraav, Tõigava oja ja Võhma-Kuresselja peakraav. Oja ajalooline nimi on Pärasoo ehk Pärase jõgi.

Alamjooksul läbib oja Avaste looduskaitseala.

Eesti jõgede ametliku nimestiku (välja antud 1986) andmetel on Avaste oja pikkus 26 km ja jõgikond 119 km². Kuid need andmed on ekslikud: nimestikus tähistatud ülemjooksult voolab vesi reaalselt Allika jõkke. Allika jõe ja Avaste oja vaheline kanal (Parasmaa peakraav) on suuremalt jaolt soostunud ja kinni kasvanud.

Oja on savika veega avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 meetrit.

Avaste oja keskkonnaregistri kood on VEE1115400.

Välislingid 

Pärnu maakonna jõed
Märjamaa valla veekogud
Lääneranna vald
Rapla maakonna jõed
Matsalu alamvesikond
Bono

Bono (ka Bono Vox, kodanikunimega Paul David Hewson; sündinud 10. mail 1960) on iiri rokkansambli U2 laulja.

Iirimaa lauljad
U2
Sündinud 1960
Kamjanets-Podilskõi

Kamjanets-Podilskõi (varasem eestikeelne nimi venepäraselt Kamenets-Podolski) on oblastilise alluvusega linn Ukraina Hmelnõtskõi oblastis, Kamjanets-Podilskõi rajooni keskus.

Kamjanets-Podilskõi lähedal on sündinud eesti kunstnik Paul Burman.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kamjanets-Podilskõi elanikest ukrainlasi 91,2%, venelasi 5,9%, poolakaid 0,6%, valgevenelasi 0,3% ja juute 0,2%.

Augustis 1941 toimus linna lähedal Kamjanets-Podilskõi massimõrv.

Viited 

Ukraina linnad
Hmelnõtskõi oblast
Podoolia
Hmelnõtskõi

Hmelnõtskõi (ukraina keeles Хмельницький) on linn Ukraina lääneosas, Hmelnõtskõi oblasti ja Hmelnõtskõi rajooni keskus. Asub Lõuna-Bugi ülemjooksul.

Hmelnõtskõis tegutseb mitu kõrgkooli, sealhulgas Hmelnõtskõi Riiklik Ülikool ja Hmelnõtskõi Majandusülikool.

Ajalugu 
Hmelnõtskõid on esmakordselt mainitud 1431. aastal. Linnaõigused sai Hmelnõtskõi 22. septembril 1937.

Kuni aastani 1954 kandis linn nime Proskurov.

Rahvastik 
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hmelnõtskõi elanikest ukrainlasi 88,3%, venelasi 7,9%, poolakaid 2,0%, valgevenelasi 0,4% ja juute 0,3%.

Galerii

Viited

Ukraina linnad
Hmelnõtskõi oblast
Kropõvnõtskõi

Kropõvnõtskõi (ukraina keeles Кропивницький) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas, Kirovohradi oblasti ja Kropõvnõtskõi rajooni keskus.

Ajalugu 
Kuni 1924. aastani oli linna nimi püha Eliisabeti järgi Jelõssavetgrad (Jelizavetgrad), aastatel 1924–1934 Grigori Zinovjevi auks Zinovjevsk, 1934–1939 Kirovo, 1939–2016 Kirovograd (mõlemad Sergei Kirovi auks). Kirovost Kirovogradiks nimetati linn ümber seoses asjaoluga, et linnast sai oblastikeskus ja juba eksisteeris Kirovi oblast ning vene keeles olnuks oblastitel üks ja sama nimi. Seoses kommunismipärandist loobumise otsustega otsustati linna nimi ära muuta. Algselt oli eelistatud variandiks ajalooline nimi Jelõssavetgrad ning seitsme variandi (Ingulsk, Zlatopil, Jeksamplei, Jelõssavetgrad, Kropõvnõtskõi, Kozatskõi ja Blagomir) vahel hääletades linnaelanike seas 2015. aasta oktoobris korraldatud küsitluse järgi oli see ka populaarseim. 23. detsembril 2015 soovitas ülemraada komisjon kaaluda linna nimeks Ingulsk, seda linna läbiva Inguli jõe järgi. 2016. aasta märtsiks aga oli vaekauss kaldunud selle poole, et teha ülemraadale ettepanek anda linnale nimi Kropõvnõtskõi Ukraina teatri ühe rajaja Marko Kropõvnõtskõi järgi. Nimi muudeti 14. juulil 2016.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanike arv 254 103, neist ukrainlasi 85,8% ja venelasi 12%.

Välislingid 
Kropõvnõtskõi koduleht
Kropõvnõtskõi – päevauudised
Kropõvnõtskõi – veebikataloogid, otsing

Ukraina linnad
Kirovohradi oblast
Meie Mees

Meie Mees on eesti ansambel, mis hakkas koos musitseerima 1980. aastatel Eesti Üliõpilasmalevas.

19. aprillil 2007 sai Meie Mees auhinnagalal "Kuldne Plaat" 2007. aasta ansambli nimetuse.

Koosseis 
 Tarvi Jaago (klahvpillid, laul)
 Margus Mõttus (kitarrid, laul)
 Toomas Pae (trummid, laul)
 Aivar Riisalu (laul)
 Vahur Parve (basskitarr, laul)
 Emil Oja (tamburiin, laul)
 Merike Moksi-Susi (klahvpillid)

Diskograafia

Albumid 
 1997 "Ära näe vaeva" BGM Records
 1998 "Piraat plaat" BGM Records
 1999 "Sina oled minu sõber" BGM Records
 1999 "Pest of 2000" BGM Records
 2000 "Teen tapeeti" BGM Records
 2001 "Pööning põleb" BGM Records
 2001 "Pühi kogu perele" BGM Records
 2002 "Lastelaulud" BGM Records
 2002 "Kutse napsule" BGM Records
 2003 "Klounide rünnak" BGM Records
 2004 "Eesti mees on tantsulõvi" BGM Records
 2004 "Pest off 2004" BGM Records
 2005 "Meieh rullaadid" BGM Records
 2005 "Jookse, põder!" BGM Records
 2006 "Vaba mees" BGM Records
 2006 "Pest of the Pest" BGM Records
 2006 "Anekdoodid" BGM Records
 2006 "Laulud lastele" BGM Records
 2008 "Megamix 2015" BGM Records
 2008 "Parimad 1" EAA
 2008 "Hallo Maa" BGM Records
 2008 "Parimad 2" BGM Records
 2008 "Parimad 3" BGM Records
 2009 "Täiesti olemas" BGM Records
 2009 "Eesti kuld ja Eesti süda" EAA
 2012 "Meie Mees 15" BGM Records
 2013 "Puhas kuld" 2CD, BGM Records

DVD 
 2004 "KaraOke" BGM Records
 2008 "Viimane lend" EAA

Vaata ka 
 Mees (ansambel)

Välislingid 
 Meie Mehe koduleht

Eesti ansamblid
Saue lipp

Saue lipp on Harju maakonnas asuva Eesti linna Saue lipp.

Lipp on kinnitatud 10. juunil 1997.

Lipu kirjeldus 
Lipu jaotab kaheks võrdseks väljaks horisontaalne müürihambuline element. Alumine osa on roheline ja ülemine kollane.

Lipu mõõdud on 165×105 cm, pikkuse-laiuse suhe 11:7.

Vaata ka 
Saue vapp

Välislingid 
Saue sümboolika linna kodulehel
Saue sümboolika Riigikantselei kodulehel

Harju maakonna lipud
Lipp
Põhjamõõde

Põhjamõõde ehk Põhjadimensioon on Euroopa Liidu välis- ja piiriülese koostöö poliitika, mis hõlmab Põhjamaid, Läänemere maid, Arktika regiooni ning Loode-Venemaad.

Põhjamõõtme idee algataja oli Soome president Martti Ahtisaari 1994. aastal. Konkreetselt hakati Soome eestvedamisel Põhjamõõtme loomise suunas tegutsema 1997. aastal. Esialgse idee kohaselt pidi see olema Euroopa Liidu ühispoliitika osa. Põhjamõõtme partnerriikidest Eestist, Lätist, Leedust ja Poolast said 2004. aasta 1. maist Euroopa Liidu liikmesriigid. See andis hoo Põhjamõõtme edasisele arendamisele. Seepeale kaasati koostöösse ka üha enam Venemaa Loode föderaalringkond ja Kanada. Viimasel on koos USA-ga praegu vaatlejariigi staatus. 

Piirkondlikest organisatsioonidest on Põhjamõõtmes Läänemeremaade Nõukogu, Arktika Nõukogu, Barentsi Regionaalne Nõukogu, Läänemere Linnade Liit, Põhjamaade Ministrite Nõukogu ja Balti Ministrite Nõukogu. 

Koostöös Euroopa Komisjoniga töötatakse välja uut Põhjamõõtme raamdokumenti,

Koostöövaldkonnad Põhjamõõtme raames  

 majandus, äritegevus ja infrastruktuur; 
 inimkapital, haridus, kultuur, teadusuuringud ja tervishoid; 
 keskkond, tuumaohutus ja loodusressursid; 
 piiriülene koostöö ja regionaalareng; 
 justiits- ja siseasjad.

Põhjamõõtme partnerlusprogrammid 

Keskkonnapartnerlus. Põhjamõõtme keskkonnafond osales näiteks 2005. aastal avatud Peterburi veepuhastusjaama rajamisel.
Rahvatervise ja sotsiaalse heaolu partnerlus. Peamine eesmärk tervisliku elustiili juurutamine ning nakkushaiguste (nt AIDS piiramine).

Euroopa Liit
Patika (Tapa)

Patika on küla Lääne-Virumaal Tapa vallas. 2011. aastal elas seal 36 elanikku. Külast idas on Lehtse alevik, lõunas Rägavere ja Jäneda küla, läänes Aegviidu alev ning põhjas Pillapalu küla. Küla piiril Anija vallas asub Nelijärve raudteepeatus. Patika külas oli kuni 2005. aastani ka Patika raudteepeatus.

Vaata ka
Kadaka allikad

Viited

Tapa vald
Lääne-Viru maakonna külad
Lehtse

Lehtse on alevik Lääne-Virumaal Tapa vallas, kuni 2005. aastani Järvamaa Lehtse valla keskus. Alevikus asub Lehtse Kool, Tapa Vallaraamatukogu haruüksus Lehtse raamatukogu, Tapa Perearstikeskuse tervishoiupunkt ja Lehtse raudteepeatus.

Lehtse on saanud nime samanimelise mõisa järgi (saksa keeles Lechts).

Alevikust on pärit laulja Elina Born, klaasikunstnik Silvia Raudvee, vabadussõjalane Artur Sirk, luuletaja Linda Ruud, muusikapedagoog Ulvi Tamm, ajakirjanik Robert Rool ja sõjaväelane Boris Parm.

Vaata ka
Lehtse Keskusehoone
Lehtse koduloomuuseum
Lehtse kolhoos
Lehtse Kool
Lehtse mõis
Lehtse raudteepeatus
Lehtse soo
Pruuna mõis

Viited

Välislingid 

Eesti alevikud
Tapa vald
X

X (x) [iks] ehk iks on ladina tähestiku täht ja eesti tähestiku võõrtäht.

Ajalugu

Häälikuühendit /ks/ märgiti vanakreeka keeles kas tähega hii (Χ; läänekreeka kiri) või tähega  ksii (Ξ; idakreeka kiri). Läänekreeka kirjas nimetati hii-d ksii-ks ning hii-na võeti kasutusele uus täht, mis nägi välja nagu horisontaalselt läbikriipsutatud Y. Lõpuks hakkas hii märkima aspireeritud k-häälikut   /kʰ/ ning ksii ühendit /ks/. Etruski kirja ning sealtkaudu ladina kirja on täht Χ laenatud vanemast läänekreeka kirjast, mistõttu ta hakkas neis kirjades märkima häälikuühendit /ks/.  

Pole teada, kas hii- ja ksii-täht on leiutatud Kreekas või on nad pärit mõnest semiidi kirjast. Hii paigutati koos fii, psii ja oomega kreeka tähestiku lõpuossa semiidi päritolu tähtedest tahapoole, mis lubab arvata, et tegu on uue tähega. Pealegi pole semiidi kirjades häälikuühendit /ks/ märkivat tähte.  Oli küll foiniikia täht      (cheth), mida hääldati tõenäoliselt  /ħ/, mis on häälikule /kʰ/ veidi sarnane, kuid see võeti kreeka kirja üle algul hääliku   /h/ tähisena ning hiljem sai sellest pikka e-d märkiv eeta (Η). Seetõttu  hii-täht nähtavasti tollest foiniikia tähest ei pärine.  

Ksii-tähe allikaks peetakse tavaliselt foiniikia tähte   (samech), mis märkis  häälikut /s/, kuid nagu öeldud, oli hii-tähel teistsugune kuju kui ksii-tähel. Sellegipoolest võis neil olla ühine allikas. Hii-täht võis tekkida horisontaalkriipsude "ärakulumise" tulemusena, ksii-tähel seevastu püstkriipsu äralangemisel. On arvatud, et ksii-täht võetigi tarvitusele sellepärast, et  hii-tähte hakati teisiti hääldama. 

Foiniikia täht samech pärineb võib-olla egiptuse hieroglüüfist, mis tähistab sammast djed, kuid see pole kindel, sest pole teada vahelüli siinai kirjas. Teise tõlgenduse järgi tuleneb samech kala skeletti tähistavast märgist.   

Tähestikutähed
Hippolyte

Hippolyte oli vanakreeka mütoloogias amatsoonide kuninganna, sõjajumal Arese ja amatsoonide kuninganna Otrera vanim tütar. Ta päris emalt amatsoonide kuninganna tiitli.

Isa andis Hippolytele imekauni vöö, mida on nimetatud ka võlutuks, ent ükski jutustaja ei märgi, milles võluvõime seisnes. Selle äratoomine oli Heraklese 9. vägitöö. Selle ülesande andis Heraklesele Eurystheus oma tütre Admete palvel. Herakles purjetas amatsoonide maale koos Ateena kuninga Theseuse, Sthenelose ja Telamoniga. Pole teada, kas Eurystheuse isa ja Heraklese vanaonu Sthenelos oli sama mees, kes sellel retkel osales, või on tegu nimekaimudega.

Herakles tahtis vööd saada, lubades seejärel rahumeelselt lahkuda. Hippolyteni olid juba jõudnud kuuldused Heraklese vägitöödest ning ta eelistas mitte tüli kiskuda, vaid loovutas vöö vabatahtlikult. Järgnenud peo käigus läks või viidi vägisi Hippolyte õde ja troonipärija Antiope Heraklese laevale. Järgnes relvastatud kokkupõrge amatsoonide ja kreeklaste vahel, mille käigus Herakles tappis Hippolyte ja põgenes koos oma meeste, vöö ja Antiopega. Väidetavalt tappis Herakles kuninganna kogemata ja kurvastas hiljem väga. Hippolytele järgnes troonil tema järgmine õde Penthesilea.

Theseus viis Antiope Ateenasse ja abiellus temaga. (On ka väidetud, et hoopis Hippolyte sõitis Ateenasse ja abiellus Theseusega). Nad said ühe lapse, poja Hippolytose. Legend, et Theseuse naine suri sünnitusel, tundub vähetõenäolisena, sest teise naise võttis Theseus alles siis, kui Hippolytos oli hilisteismeline. Teise legendi järgi hülgas Theseus oma naise noorema ja kaunima Phaidra pärast. Antiope (või Hippolyte) kutsus amatsoonid appi ja need ründasid oma laevastikuga Ateenat Theseuse ja Phaidra pulmapäeval, ent said lüüa ja Antiope (või Hippolyte) langes lahingus. Theseuse eluajal Ateena rohkem ei sõdinud.

Vanakreeka mütoloogia tegelaskujud
Herakles
Alaline Vahekohus

Alaline Vahekohus (ingl. Permanent Court of Arbitration, PCA) 29. juulil 1899 ja 18. oktoobril 1907 Haagi I ja II rahukonverentsil asutatud vanim rahvusvahelisi vaidlusi lahendav rahvusvaheline organisatsioon. Algseks asutamise eesmärgiks oli aidata diplomaatilisel teel kaasa Vaikse ookeani piirkonna kolooniate haldamisest tulenevate tüliküsimuste lahendamisele. 1907 Haagi II konventsiooniga muudeti statuuti ja laiendati kohtu volitusi mitmesuguste rahvusvaheliste lahkhelide lahendamiseks. 

Alalise Vahekohtu peakorter asub Haagis (Holland) Rahupalees. Hoone ehitati vahekohtu tarbeks 1913. aastal Carnegie fondi annetustest. 

Kohus kasutab probleemi tundmaõppimiseks rahvusvaheliste uurimis- ja vahenduskomisjonide abi. Kujutab endast mitte alaliselt tegutsevat institutsiooni, vaid on juristide diskussioonipaneel, mis annab soovitusi ja teeb tülitsevatele pooltele ettepanekuid probleemi lahendamiseks. Iga probleemi lahendamiseks valitakse kohtunikud-vahendajad, kes ei saa olla tülitsevate maade esindajad. Jooksvat tegevust korraldab Administratiivnõukogu (koguneb vähemalt kord aastas), mis koosneb Hollandi välisministrist ja Haagi akrediteeritud diplomaatilistest esindajatest. 

Kuna kohtu liikmed võtsid endale kohustuse arvestada kohtu otsuseid, siis 20. sajandi alguses tegutses kohus tulemuslikult. Kõige aktiivsemaks tegevusperioodiks oli aastad 1900–32, mil lahendati 20 riikidevahelist tüliküsimust. Seejärel tõrjuti kõrvale Alalise Rahvusvahelise Kohtu (PCIJ) ja ÜRO egiidi all tegutseva Rahvusvahelise Kohtu (ingl. International Court of Justice, ICJ) poolt. Aastatel 1946–1990 oli vahekohus väheaktiivne. Seetõttu saigi Rahupalee tuntuks ICJ asukohana.

Tänapäeval tegeleb peamiselt kommertsarbitraažiga, publitseerib erialaseid käsiraamatuid, annab hinnanguid üksikute riikide õigusalasele praktilisele tegevusele ja tegeleb rahvusvahelise õiguse teoreetiliste küsimustega

Alalisel Vahekohtul oli 2018. aasta alguses liikmeteks 119 ÜRO liiget pluss Kosovo ja Palestiina. Eesti sai liikmeks 28. juunist 2003, mil tema suhtes jõustus 18. oktoobril 1907. aastal vastu võetud rahvusvaheliste vaidluste rahumeelse lahendamise konventsioon.

Välislingid
Rahvusvaheliste vaidluste rahumeelse lahendamise konventsioon
Alalise Vahekohtu lehekülg

Rahvusvahelised kohtud
Haag
Järvakandi valla vapp

Järvakandi valla vapp on Rapla maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Järvakandi valla vapp.

Vapp kinnitati 1. veebruaril 1999.

Vapi autor on Tõnu Kukk.

Vapi kirjeldus 
Hõbedasel kilbil sinine, kilbi ülaservani ulatuv sarikas. Sarika all sinine karikas, millest tõuseb punane leek.

Põhjendus 
Sinine värv viitab järvedele, soodele, laugastele. Traditsiooniliseks klaasitööstuse sümboliks on klaaspeeker. Üle saja aasta on Järvakandis põlenud tuli klaasisulatusahjudes, sellest karikas ja leek selle kohal. Leek on ka kodukolde ja valla elujõu sümboliks.

Vaata ka 
Järvakandi valla lipp

Välislingid 
Järvakandi valla sümboolika Riigikantselei kodulehel

Eesti endiste valdade vapid
Vapp
Francis Fukuyama

Francis Fukuyama (sündinud 27. oktoobril 1952 Chicagos) on ameerika politoloog.

Haridus
Ta sai bakalaureusekraadi klassikalises filoloogias Cornelli ülikoolist ja doktorikraadi politoloogias Harvardi ülikoolist. Ta on Johns Hopkinsi ülikooli professor.

Teosed
Fukuyama on tuntud eeskätt oma teose "Ajaloo lõpp ja viimane inimene" kaudu. Selles ta väidab, et ajalugu kui ideoloogiate võitlus on maailma jõudmisega liberaalse demokraatiani pärast Berliini müüri langemist ja külma sõja lõppu suuremalt jaolt lõppenud. 2022. aasta 21. märtsil eetris olnud HARDtalki intervjuus kinnitas ta intervjueerija Sarah Montague'le, et sellest pole õieti aru saadud.

Poliitilised vaated
Algselt seostati Fukuyamat neokonservatismiga, kuid Iraagi sõja ajal hakkas ta sellest taanduma. 19. veebruaril 2006 ilmus New York Timesis tema artikkel "After Neoconservatism" ("Pärast neokonservatismi"), milles ta võrdles neokonservativismi leninismiga.

Teosed eesti keeles
 "Suur vapustus: inimloomus ja ühiskondliku korra taastamine" Tallinn: Tänapäev, 2001, ISBN 9985-9329-8-6
 "Ajaloo lõpp ja viimane inimene" Tallinn: Tänapäev, 2002, ISBN 9985-62-084-4
 "Riikluse ehitamine: valitsemine ja maailmakord 21. sajandil" Tallinn: Tänapäev, 2006, ISBN 9985-62-372-X
 "Identiteet: Väärikuse nõudmine ja kibestumise poliitika" Tallinn: Postimehe Kirjastus OÜ, 2022, ISBN 978-9916-698-02-0

Viited

Välislingid
 FRANCIS FUKUYAMA: demokraadid oleksid pidanud juba ammu võitma, EPL, 31. oktoober 2008
 Francis Fukuyama - Political Economist  Sarah Montague speaks to renowned US political scientist Francis Fukuyama. What does Russia's invasion of Ukraine mean for the progress of liberal democracy? HARDtalk, 21. märts 2022

Sündinud 1952
Ameerika Ühendriikide politoloogid
Jõe tänav

Jõe on tänav mitmes Eesti linnas, alevis, alevikus ja külas:

 Jõe tänav asub Harju maakonnas Aegviidu alevis
 Jõe tänav asub Jõelähtme külas
 Jõe tänav asub Jõgeva linnas
 Jõe tänav asub Kadrina alevikus
 Jõe tänav asub Keila linnas
 Jõe tänav asub Kilingi-Nõmme linnas
 Jõe tänav asub Kiltsi alevikus
 Jõe tänav asub Kiviõli linnas
 Jõe tänav asub Kohila alevis
 Jõe tänav asub Kohtla-Nõmme alevis
 Jõe tänav asub Kose alevikus
 Jõe tänav asub Kose-Uuemõisa alevikus
 Jõe tänav asub Kostivere alevikus
 Jõe tänav asub Kunda linnas
 Jõe tänav asub Kuressaare linnas
 Jõe tänav asub Kärla alevikus
 Jõe tänav asub Käru alevikus
 Jõe tänav asub Lagedi alevikus
 Jõe tänav asub Leisi alevikus
 Jõe tänav asub Lohusuu alevikus
 Jõe tänav asub Loksa linnas
 Jõe tänav asub Mustvee linnas
 1. Jõe tänav asub Narva linnas
 2. Jõe tänav asub Narva linnas
 Jõe tänav asub Narva linnas
 Jõe tänav asub Narva-Jõesuu linnas
 Jõe tänav asub Nasva külas  
 Jõe tänav asub Tori vallas Nurme külas
 Jõe tänav asub Paide linnas
 Jõe tänav asub Pajusti alevikus 
 Jõe tänav asub Palamuse alevikus
 Jõe tänav asub Palivere alevikus
 Jõe tänav asub Pälli külas
 I Jõe tänav asub Pärnu linnas
 II Jõe tänav asub Pärnu linnas
 III Jõe tänav asub Pärnu linnas
 IV Jõe tänav asub Pärnu linnas
 Jõe tänav asub Põltsamaa linnas
 Jõe tänav asub Püssi linnas
 Jõe tänav asub Raasiku alevikus
 Jõe tänav asub Rapla linnas
 Jõe tänav asub Räpina linnas
 Jõe tänav asub Sillamäe linnas
 Jõe tänav asub Sindi linnas
 Jõe tänav asub Sõmeru alevikus
 Jõe tänav asub Särevere alevikus
 Jõe tänav asub Tallinna linnas
 Jõe tänav asub Tori vallas Tammiste külas
 Jõe tänav asub Tartu linnas
 Jõe tänav asub Tori alevikus
 Jõe tänav asub Tsirguliina alevikus
 Jõe tänav asub Tõrva linnas
 Jõe tänav asub Türi linnas
 Jõe tänav asub Valga linnas
 Jõe tänav asub Võru linnas
 Jõe tänav asub Võsu alevikus
 Jõe tänav asub Vändra alevikus

Eesti tänavate täpsustusleheküljed
Piraadid

Piraadid on merel tegutsevad kurjategijad, kelle eesmärgiks on teiste aluste röövimise või merelt maal olevate objektide ründamise kaudu saada tulu.

Eristatakse kahte tüüpi piraate:
 kaaperdajad – mereröövlid, kellele on valitsus andnud ametliku kaaperkirjaga loa röövida mõne teise riigi laevu. Sellist piraatluse vormi kasutati vastaste nõrgestamiseks. Vahemere korsaarid olid korrapäratu ja kohati juhuslik segu mereröövlitest ja kaapritest;
 mereröövlid – piraadid, kellel puudub valitsuse luba, ongi laiemas tähenduses piraadid ehk merel tegutsevad röövkurjategijad. Mereröövleid on eri aegadel ja eri kohtades nimetatud mitut moodi, nt Läänemerel vitaalivendadeks, Kariibi merel bukanjeerideks ja flibustjeerideks.

Piraatluse nagu ka teiste kuritegevuse liikide üks peamistest põhjustest on vaesus.

Tänapäeval kehtib rahvusvahelises õiguses ÜRO mereõiguse konventsioon, mis on kinnitatud 10. detsembril 1982.

Selle konventsiooni artikkel 101 määrab piraatluse tänapäeval järgmiselt:
 ebaseaduslikke kinnipidamisi, ründeid või muid vägivallaakte, mille on isikliku kasu saamise eesmärgil toime pannud eravalduses oleva laeva või õhusõiduki meeskond või reisijad ning mis on suunatud
 teise laeva või õhusõiduki või selle pardal asuva vara või isikute vastu avamerel;
 laeva, õhusõiduki, isikute või vara vastu kohas, mis ei kuulu ühegi riigi jurisdiktsiooni alla;
 vabatahtlikku ja teadlikku osalemist sellise laeva või õhusõiduki tegevuses, mida on võimalik määratleda piraatlaeva või -õhusõidukina;
 eelnevates punktides nimetatud tegudele õhutamist või nende teadlikku soodustamist.

Kuulsad piraadid 
 Henry Morgan (kõmri keeles Hari Morgan)
 Thomas Tew
 Edward Teach (Blackbeard ehk Musthabe)
 Bartholomew Roberts (Must munk)
 William Kidd
 Stede Bonnet
 Howel Davis
 Henry Avery
 Edward England
 Olivier Levasseur
 Calico Jack Rackham
 Klaus Störtebeker

Piraatlus tänapäeval 

Peamisteks mereröövide piirkondadeks loetakse
 Somaalia rannik  – vt ka Somaalia piraadid ja Operatsioon Atalanta
 Malaka väin
 Nigeeria rannik
 Venezuela rannik

Tsitaat

Viited

Välislingid 

 Lloyd's List - Piracy Timeline
 Live Piracy Map International Chamber Of Commerce, Commercial Crime Services, International Maritime Bureau
 NationalGeographic: Accidental Pirate @youtube.com
 Pekka Erelt: Piraatide Läänemeri, Eesti Ekspress, 31. mai 2007
 Noonsite: Piracy
 Euroopa Parlamentidevahelise Julgeoleku- ja Kaitseassamblee (WEU) raportöör Tarmo Kõuts: Eestis võiks piraadikütte välja õpetada
 Monday 11 May 2009, Giles Tremlett, Somali pirates guided by London intelligence team, report says @guardian.co.uk - Document obtained by Spanish radio station says 'well-placed informers' in constant contact by satellite telephone
 Daily Vessel Casualty and Piracy Report

Ametid
Newport

Newport on linn Suurbritannias Walesis. Asub Lõuna-Walesis Bristoli lahe ääres.  

Koos tööstuse ja sadama arenguga hakkas linn kasvama.

Välislingid 
 Newporti  koduleht

Suurbritannia linnad
Walesi tervikomavalitsused
Raivo Lumiste

Raivo Lumiste (sündinud 1. augustil 1969) on Eesti sõjaväelane, 6. septembrist 2006 kuni 31. augustini 2012 Kaitseliidu ülem. 

Alates 2001. aastast oli ta Kuperjanovi üksik-jalaväepataljoni ülem. 

Tal on kolonelleitnandi auaste.

Tunnustus 

2002 Kotkaristi V klassi teenetemärk
Kaitseväe teenetemärk
Kaitseliidu Valgeristi III klassi teenetemärk
Mälestusmedal "10 aastat taastatud kaitseväge"
Ameerika Ühendriikide armee pronkstäht
Leedu kaitsejõudude teenetemärk 
2021 Pärnu vapimärk (suurepärase töö eest julgeoleku arendamisel ja tagamisel nii Pärnus kui ka kogu Eestis)

Viited

Välislingid
Raivo Lumiste foto, haridus ja teenistuskäik

Kaitseliidu ülemad
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1969
Hantõ-Mansiisk

Hantõ-Mansiisk on linn Venemaal, Handi-Mansi autonoomse ringkonna halduskeskus, Hantõ-Mansiiski rajooni keskus (ei kuulu rajooni koosseisu). Asub Irtõši jõe ääres, 15 km kaugusel suudmest.

Ajalugu 
Alates 16. sajandist asus linna kohal Samarovo küla, kuhu 1931. aastal rajati Ostjako-Vogulski töölisasula. Praegune nimi on 1940. aastast. Linnaõigused sai 1950. aastal.

2004. aastal valmis 1315,9 m pikkune sild üle Irtõši jõe.

2008. aastal toimus selles linnas soome-ugri rahvaste 5. maailmakongress.

Loodus

Kliima
Hantõ-Mansiiskis valitseb parasvöötme teravalt mandriline kliima sooja suve ning külma talvega. Kõige soojem kuu on juuli, kui keskmine õhutemperatuur on +18,3 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −18,9 °C. Õhutemperatuuri miinimumiks on −49 °C (1964. aasta jaanuar) ning maksimumiks on +34,5 °C, mis on esinenud erinevate aastate mais, juunis ja juulis.

Sademetehulk on keskmiselt 530 mm aastas (minimaalselt 343 mm ning maksimaalselt 711 mm). Veebruaris on sademetehulk keskmiselt 22 mm, augustis sajab keskmiselt 83 mm.

Rahvastik 
Rahvaarv (tuh. in.)

2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hantõ-Mansiiski elanikest venelasi 69,94%, tatarlasi 5,05%, hante 3,75%, ukrainlasi 2,97%, tadžikke 1,92%, asereid 1,87%, manse 1,51%, kirgiise 1,27% ja usbekke 1,12%.

Meedia 
Hantõ-Mansiiskis antakse välja handikeelset ajalehte Hantõ Jasang ja mansikeelset ajalehte Luiima Seripos.

Haridus 

Linnas on 22 lasteaeda, 16 üldharidusasutust, 16 lisaharidusasutust, 3 keskeriharidusasutust ja 7 kõrgkooli ja kõrgkoolifiliaali.

Huvitavaid fakte 
Hantõ-Mansiiski lähedal asub vabaõhumuuseum "Torum-Maa".

Linnast on pärit suusataja Jevgeni Dementjev.

Viited

Välislingid 

Hantõ-Mansiiski koduleht

Hantõ-Mansiisk
Gemini (täpsustus)

Gemini tähendab ladina keeles 'kaksikud'. 

Seda sõna kasutati ka nimena Castori ja Polluxi kohta.

Castori ja Polluxi järgi on saanud nime:
Kaksikud (ladina keeles Gemini), tähtkuju 
Kaksikud (ladina keeles Gemini), märk astroloogias
Gemini, USA kosmoseaparaatide seeria.
Gemini on Tanja Mihhailova album.

Gemini, Portugali ansambel

"Gemini", Lena Meyer-Landruti viies stuudioalbum

Gémini Films, Prantsuse filmikompanii