joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hagudi küla

Hagudi on küla Rapla maakonnas Rapla vallas vahetult Hagudi alevikust lõunas.  

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 95 inimest. Neist 91 (95,8%) olid eestlased.

1977. aastal liideti Hagudi külaga Hagudi-Metsküla.

Küla idapiir jookseb mööda Keila jõge.

Küla läbivad raudteeliin ja Tallinna–Rapla–Türi maantee.

Viited 

Rapla vald
Rapla maakonna külad
Toivo Jürgenson

Toivo Jürgenson (sündinud 28. augustil 1957 Tallinnas) on Eesti teedeehitusinsener, poliitik ja ettevõtja. Ta oli majandusminister 1994–1995 ning teede- ja sideminister 1999–2002.

Haridus 
Toivo Jürgenson on lõpetanud Tallinna 46. Keskkooli kunstiklassi 1975. aastal ning Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna teede ja sildade eriala 1980. aastal.

Töökäik ja tegevus ühingutes 
Jürgenson on töötanud Tallinna TK KMV sillagrupi juhina, Tallinna TK Tehnoehituse peainsenerina, ENSV Plaanikomitees osakonna juhataja asetäitjana ning Soome-Eesti ühisettevõtte RAKE SP peadirektori asetäitjana. 

Ta oli Eesti Gaasi nõukogu liige 1992–1993, Põhja-Eesti Panga nõukogu liige 1992–1993, Eesti Erastamisagentuuri nõukogu liige 1994–1995 ja 1999–2003, Eesti Transiidi Arendamise Sihtasutuse nõukogu esimees 1999–2001, ning ta on OÜ Toomtsentrum juhatuse esimees alates 2003. aastast ja AS Tallinna Lennujaam nõukogu esimees alates 2007. aastast.

Poliitiline tegevus 
Toivo Jürgenson oli VII, VIII (oli Isamaaliidu fraktsiooni esimees 1996–1999) ja IX Riigikogu liige. Ta oli majandusminister Mart Laari esimeses valitsuses ja Andres Tarandi valitsuses 1994–1995 ning teede- ja sideminister Mart Laari teises valitsuses 1999–2002.

1988. aastal oli Jürgenson üks Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonna asutajaid ja selle juhatuse liige, kuni erakonna liitumiseni Rahvusliku Koonderakonnaga Isamaa. Pärast viimase liitumist ERSP-ga 1995. aastal sündis Erakond Isamaaliit ja Jürgensonist sai kuni 1998. aastani selle esimees.

2013–2017 oli ta Tallinna linnavolikogu liige.

Isiklikku 
Toivo Jürgenson on abielus Marika Jürgensoniga. Neil on kaks tütart.

Kalle Jürgenson on tema vend.

Tunnustus ja tiitlid
Pressivaenlane 2000
Riigivapi V klassi teenetemärk 2001

Viited

Välislingid
Toivo Jürgensoni koduleht
Lühitutvustus IRLi lehel
Lühitutvustus Riigikogu lehel

Eesti ettevõtjad
Eesti ehitusinsenerid
Eesti majandusministrid
Eesti teede- ja sideministrid
VII Riigikogu liikmed
VIII Riigikogu liikmed
IX Riigikogu liikmed
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Sündinud 1957
Tuti

Tuti on Raplamaal Rapla vallas olev küla.

Tuti asub Rapla–Märjamaa maantee ääres Raplast 2 km edelas ja Iirast sama palju kirdes. Sulupere asub Tutist 1 km kaugusel põhjas ja Mahlamäe 1 km kaugusel idas.

Tuti on osa ajaloolisest Rapla külast, näiteks 1796. aasta kaardil on see tähistatud nimega Alt Rappel. Tollal kuulus küla Rapla kihelkonda Alu-Rapla mõisale. Rahvasuus on Tutit nimetatud Sõeruma veski järgi Veskikülaks ja varasema Hertu, praeguse Rapla raudteejaama järgi Vaksalikülaks. Tutina on küla esmamainitud alles 1922. 1977–97 kuulus ta Sulupere küla koosseisu.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 62 inimest. Kõik olid eestlased.

Külanimi tuli Tuti talust. Hiljem ühendati see talu Romuluse taluga. Algselt oli Tuti nähtavasti talupoja lisanimi. Karjamardi pere heinamaal asub Tutimägi ja see võibki olla lisanime alus.

Viited 

Rapla vald
Rapla maakonna külad
Uusküla (Rapla)

Uusküla on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.  

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 372 inimest. Neist 359 (96,5%) olid eestlased.

Uuskülas Sildema talus on sündinud Eesti Vabariigi peaminister Otto Tief. Tema mälestuse jäädvustamiseks tähistati hävinenud maja asukoht 1989. aastal Eestis ainulaadse korstenmonumendiga. Mälestusplaadi kavandi autor on kunstnik Ott Herodes.

Külas asub Rapla kalmistu, mis on arvele võetud ka kultuurimälestisena.

Viited 

Rapla vald
Rapla maakonna külad
Betty Blue

Betty Blue (14. august 1931 West Memphis, Arkansas – 23. august 2000) oli ameerika modell ja näitlejatar. Ta oli ajakirja Playboy posteritüdruk 1956. aasta novembrikuu väljaandes. Foto autor oli Hal Adams.

Betty on ennast nimetanud nudistiks. Enne Playboysse jõudmist oli ta striptiisitar El Rancho hotellis ja kasiinos. Samuti poseeris ta muudeski meesteajakirjades.

Betty tegeles ka näitlejatööga, peamiselt telereklaamides ja mõnes teisejärgulises filmis. 

Aastail 1957–1963 oli ta abielus produtsendi ja režissööri Harold Lime'iga. Paar abiellus uuesti 1991.

Betty suri 23. augustil 2000 südamerabandusse. Tema tuhk pilluti Playboy mõisa (Playboy asutaja Hugh Hefneri kodumaja) lähedale.

Filmid
 1961 "Not Tonight Henry" (Pocahontas)
 1971 "Women in Revolt" (1971) (Baby Betty; Betty)

Isiklikku 
Tema mõõdud poseerimise ajal olid:
rinnaümbermõõt 39 tolli (99,6 cm)
vööümbermõõt 22 tolli (55,9 cm)
puusaümbermõõt 36 tolli (91 cm)
 kasv 5 jalga 3 tolli (160 cm)
 kaal 128 naela (57,6 kg)

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide modellid
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1931
Surnud 2000
Kalana linnamägi

Kalana linnamägi asub Jõgeva maakonna Põltsamaa vallas Kalana külast 1 km lääne pool.

Kalana ümbrus oli Mõhu muinasmaakonna põhjaosas asunud, metsade ja soiste aladega piiratud suhteliselt eraldatud asuala.

Kalana linnus asub umbes 200 m pikkusel Otissaare mäel, mida varem ümbritses soine heinamaa. Linnus rajati loodusliku künka põhjapoolsele kõrgemale otsale nii, et ida ja põhja poolt kaitsesid linnust 7–8 m kõrgused, kohati üsna järsud nõlvad. Lõuna poolt oli linnus eraldatud madalamast lauge nõlvaga künkaosast kuni 2 m kõrguse ida–läänesuunalise muldvalliga. Täiendavalt kaitses linnust künka lõunaosast risti läbikaevatud 28 m pikkune ja 1–3 m sügavune kraav.

Linnuse 1900–2000 m2 suurune hooviala on jäänud ebatasaseks ja kultuurikihti seal enamasti pole.

Kalana linnus rajati 11. sajandil. Kindlustuse rajamine võis osutuda vajalikuks seoses 1030. aastal toimunud Tartu linnuse vallutamisega. Kiievi vürsti Jaroslav Targa juhtimisel ette võetud sõjaretkede oht võis olla ajend ka Kalanas kindlustise püstitamisele. Linnus võis püsida kasutusel kuni muistse vabadusvõitluse sündmusteni 13. sajandi alguses. Võimalik, Kalana linnus häviski 1212. aasta varatalvel, kui ristisõdijate röövretk läbis ka Mõhu alasid.

Silmas pidades asukohta, küllaltki tagasihoidlikku pindala ja nõrku kaitseehitisi, pole põhjust pidada Kalana linnust muinasmaakonnas keskset tähtsust omanud kaitseehitiseks, vaid võis pigem olla lähiümbruse peamiselt ohu korral kasutatud pelgupaiklinnus.

Vaata ka
Linnamägi
Eesti linnuste loend

Välislingid

Põltsamaa kihelkond
Põltsamaa vald
Jõgeva maakonna kultuurimälestised
Eesti muinaslinnused
Janet Pilgrim

Janet Pilgrim (sünninimi Charlaine Edith Karalus; 13. juuni 1934 Wheaton, Illinois – 1. mai 2017 Norwalk, Connecticut) oli USA modell ja näitlejatar. 

Ta on olnud ajakirja Playboy posteritüdruk kolmel korral: juulis 1955, detsembris 1955 ja oktoobris 1956.

Nimega Charlaine Karalus töötas ta Playboy tellimisosakonnas. Ajakirjale poseeris ta Hugh Hefneri isiklikul soovitusel. Samuti andis Hugh talle esinejanime Janet Pilgrim. 

Tollal poseeris ta mõnesaja dollari eest (tänapäeval on tasu 65 000 Ameerika dollarit).

Varia 
 Ta on üks kahest Playboy posteritüdrukust, kes on olnud USA väljaande postril kolmel korral. Teine on Marilyn Waltz.
 Ta platseerus Playboy "sajandi seksikaimate staaride" edetabelis 83. kohale.

Välislingid 
 

Ameerika Ühendriikide modellid
Ameerika Ühendriikide näitlejad
Sündinud 1934
Surnud 2017
Keava II linnamägi

Keava II linnamägi ehk Keava Võnnumägi on linnamägi, mis asub Keava linnusest 700–800 m põhja pool, Keava–Hõreda teest 150 m läänes Linnaalustes.

Muistise kirjeldus 

Neemiklinnus, mis avastati 2002. aastal Keava ekspeditsiooni käigus. Neemiklinnus on  95 m pikk ning 54–60 m lai, õueala on ülejäänud neemikust eraldatud 6–8 m laiuse ja 0,5–1,5 m kõrguse suurtest kividest koosneva valliga. Eriti järsud on linnamäe lääne- ja edelanõlv, mille kõrgus jalamilt on 9–20 m, lõuna-kagupoolne nõlv on 12 m kõrgune. Idanõlv on mõnevõrra laugem ning põhjast kaitseb linnust nimetatud kivivall ning astangult põhjasuunal 3,7–4,4 laiune ja kuni 90 cm kõrgune liivavall, mille peale on muinasajal laotud raudkividest 3 m laiune müür, millest on säilinud kolm kihti.

Arheoloogilised uuringud 

Arheoloogilised uurimistööd toimused aastatel 2003–2005. Uuriti läbi 57,5 m² suurune ala. Kultuurikiht puudub. Leiti 24 savinõukildu.
Linnus on dateeritud 14C-prooviga perioodi 410–160 ekr.

Viited

Eesti muinaslinnused
Kehtna vald
Fiksism

Fiksismiks nimetatakse geoloogias enne laamtektoonika teooria loomist valitsenud õpetust, mille kohaselt litosfääriplokid said liikuda vaid vertikaalselt. Fiksismi vahetas 20. sajandi 60. aastail välja mobilism, mis käsitleb litosfääriplokkide, mida nimetatakse laamadeks, liikumist nii vertikaal- kui ka horisontaalsuunas.

Geoloogia
Vehrulitsa linnamägi

Vehrulitsa linnamägi (Veerulitsa) ehk Petserimägi on arvatav linnamägi Verhulitsa külast veidi lääne pool, Mustoja vasakul kaldal. Mäe kogupikkus on 110 m. Linnuse või pelgupaigana oli arvatavasti kasutusel vaid kõrgem ja laiem, tasandatud pinnaga lõunapoolne osa. 70 x 47 m., mis lääne ja edela poolt muust seljakust eraldatud kraaviga, kust hiljem on kulgenud tee. Tasandustöid on mäel tehtud nähtavasti hiljemgi, sest tegemist on Vehrulitsa küla jaanitule ja kiigeplatsiga. Arvatava linnamäe loodeotsas oleval neemikul inimtegevuse jäljed puuduvad. Esialgu võib seda pidada II aastatuhande algusesse kuuluvaks neemiklinnuse tüüpi pelgupaik-linnuseks.

Välislingid
Foto

Eesti muinaslinnused
Eesti künkad
Setomaa vald
Truuta linnamägi

Truuta linnamägi on järsunõlvaline mägi Truuta küla Liinujärve kirdekaldal Otepää vallas Valga maakonnas. Linnamägi paikneb Vidrike–Kooraste teest umbes 700 m põhja pool ja Liinu-Kalda talust u 350 m lääneedelas.

Arheoloogilised uuringud
2011. aastal toimunud proovikaevamistel (Tartu Ülikooli arheoloogia kabinet; Heiki Valk ja Pikne Kama) tehti mäel oleva allikakoha ümbrusesse 4 väikest kaevandit. Ilmnes, et kultuurikiht on kündmise ja erosiooni toimel segatud. Leitud savinõukillud pärinevad käsitsi tehtud nõudest, mis kuuluvad viikingiaega. Nahaliina nimetus ning pärimus Nahaliinas tegutsenud nahaparkalitest viitavad linnuse seostele viikingiaegse nahakaubandusega. Et kaevamistel ei leitud tuleasemeid, põlenud kive ega intensiivset kultuurikihti, on linnust kasutatud nähtavasti vaid lühiajaliselt ja ajuti. Hiliseim savinõukild pärineb joon- ja lainornamendiga Pihkva tüüpi kedranõust, mis näitab linnuse kasutamist veel 11. sajandil. Võimalik, et linnus hävis 11. sajandi algupoolel, seoses Kagu-Eesti alistamisega Kiievi-Vene võimule (vürst Jaroslavi retk tšuudide vastu 1030. aasta paiku).

Vaata ka
Linnamägi
Eesti linnuste loend

Eesti muinaslinnused
Koila linnamägi

Koila linnamägi on neemiklinnuse tüüpi linnamägi Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas, Pada jõe ääres.

Kirjeldus

Linnamägi asub Koilas Pada jõe läänekaldal, jõe ja sellesse suubuva orundi vahelisel seljandikul. Viru-Nigula lähedal asuv Koila linnamägi kuulub vanimate Virumaa linnuste hulka.

Õueala pindala on 4000 ruutmeetrit. Põhja poolt eraldatud otsvalliga, mille kõrgus siseküljelt 1,5 m, välisküljelt 4 m. 4 m laiuse kividest otsvalli sise- ja välisküljel on maakividest kuivmüürsein. Kivivalliga liitub väljastpoolt 3 m laiune liivakuhjatis, mis on pärit hilisemast ehitusjärgust. Ülejäänud külgedel kulgeb vaevumärgatav äärevall. Idapoolne kuivmüürseintega äärevalli laius on 2,5 m.

Koila linnus 
Linnamäe kultuurkiht on kõige paremini jälgitav õue äärtel, seal eraldub kaks kihistust. Ülemine linnuseaegne kuulub I aastatuhande teise poolde. Alumine pärineb, Eesti rauaaegse I aastatuhande e.m.a lõpusajandite asulast. Asulakihiga liituv nelinurkne hoonealus linnuse põhjaäärel on vanim Eestis leitud rõhtpalkehitise jäänus. Muinaslinnuse hilisemast kasutamisperioodist on jäänud paekividest laotud kaitsevall ja pisut keraamikat. Ilmselt püstitati vall vanemal rauaajal. Tollal kasutati seda kohta ajutise pelgupaigana. Dateeritud 5.-6. sajandisse.

Viited

Välislingid

Viru-Nigula vald
Eesti muinaslinnused
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Amplituud

Amplituud (ladina keeles amplitudo laius, ulatuvus) on ajas perioodiliselt muutuva füüsikalise suuruse (signaali) maksimaalne hälve (maksimaalne kaugus) keskväärtusest või tasakaaluasendist. Amplituudi mõistet kasutatakse peamiselt füüsikas seoses võnkumiste ja lainetega.

Kõige sagedamini määratletakse amplituudi harmoonilise võnkumise parameetrina. Harmoonilise võnkumise valemis  on amplituud  võnkuva suuruse maksimaalne hälve keskväärtusest. Selles valemis on   võnkuva suuruse hetkväärtus hetkel ,  ringsagedus  ja  võnkumise algfaas.

Sumbuva harmoonilise võnkumise  amplituudiks nimetatakse muutuvat suurust   ( on naturaallogaritmi alus ja  sumbumistegur).

Amplituudiga iseloomustatakse näiteks vahelduvvoolu tippväärtust, audiosignaali, helilainet,  elektromagnetlainet ja mehaanilist võnkumist (pendel, pillikeel, vibratsioon).

Amplituudi termini kasutamisest 
Amplituudi mõistet laiendatakse harmoonilistelt võnkumistelt vahel ka muude funktsioonide järgi muutuvatele perioodilistele signaalidele ja nende hetkväärtustele teatud ajavahemiku kestel (näiteks helitehnikas).

Mõnes ainevaldkonnas tähendab amplituud kahe äärmise väärtuse või punkti vahet, ka kaugust, milleni miski ulatub, näiteks õhutemperatuuri amplituud (temperatuuridiagrammil) või maavärina amplituud (seismogrammil).

Vaata ka
Laine amplituud
Aastane õhutemperatuuri amplituud
Ööpäevane õhutemperatuuri amplituud
Ökoloogiline amplituud

Viited 

Füüsika
Naerukajakas

Naerukajakas (Larus ridibundus) on liik kajakaid, kes elab Euroopas, Aasias ja Kanada idaosas.

Naerukajakas on Eestis üks tavalisemaid kajakaid. Tema siinset pesitsusaegset arvukust hinnatakse 30 000 – 50 000 paarile, talvist arvukust 100–2000 isendile.

Vaata ka
kalakajakas
hõbekajakas 
tõmmukajakas
merikajakas
jääkajakas

Viited

Välislingid
 

Sissekanne saidil Eesti selgroogsed
Täiendav info saidil Eesti selgroogsed
Linnakajakad on meie elustiili peegeldajad
Olav Renno. Kadumisohus: naerukajakate arv on hakanud ootamatult vähenema Postimees, 3. august 2017

Eesti kurvitsalised
Kajaklased
Parila (Anija)

Parila on küla Harju maakonnas Anija vallas.

Parilas asub Parila raudteepeatus.

Viited

Anija vald
Harju maakonna külad
Rasivere (Anija)

Rasivere on küla Harju maakonnas Anija vallas.

Viited

Anija vald
Harju maakonna külad
Raudoja küla

Raudoja on küla Harju maakonnas Anija vallas.

Külas asub endisaegse Raudoja kõrtsi hoone, mis on arvele võetud kultuurimälestisena.

Vaata ka
Raudoja hiiekivi

Viited

Anija vald
Harju maakonna külad
Bellona (organisatsioon)

Bellona on rahvusvaheline keskkonnakaitseorganisatsioon, mis asutati aastal 1986 Oslos Norras. Organisatsiooni eesmärk on propageerida looduse ja inimese tervise säästmist ning enneaegselt teavitada ökokatastroofidest. 

Aastast 1989 spetsialiseerus üks osa organisatsioonist Põhja-Venemaa keskkonnaprobleemidele. Organisatsiooniharud ehitati Peterburi ja Murmanskisse. Aastal 1994 avalikustati ka esimene kokkuvõttev ettekanne Põhja-Venemaa olukorrast, mis pälvis avalikkuses, eriti teadlaste hulgas, suurt tähelepanu.

1996. aasta veebruaris arreteeris Venemaa Föderaalne Julgeolekuteenistus (FSB) Bellona Vene eriteadlase Aleksander Nikitini, kes varem teenis Põhjamere laevastikus, hiljem kaitseministeeriumi tuumareaktorite inspektsioonis. Tema avaldatud ülevaateid ja olukorrakirjeldusi laevastiku tuumaarsenali turvalisuse suhtes, mis ta avaldas ka Bellonale, peab FSB riigi reetmise vääriliseks ning halvimal juhul võib teda ähvardada surmanuhtlus.

Välislingid
Bellona ametlik veebileht (inglise, norra ja vene keeles)

Rahvusvahelised keskkonnakaitseorganisatsioonid
Ilmandu

Ilmandu on küla Harku vallas Harju maakonnas. 

Asulat läbib Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee ning selle lõunapiiri märgib Liikva–Rannamõisa tee.

Külas asub Ilmandu koobas.

Vaata ka 
Ilmandu pank

Viited 

Harku vald
Harju maakonna külad
Muraste

Muraste on küla Harju maakonnas Harku vallas. 

Muraste mõis asutati arvatavasti 1620. aastatel. Muraste mõisa park on kaitse all. Alates 2006. aastast töötab Muraste mõisa pargis Muraste looduskool.

Seoses Meriküla moodustamisega eraldati 2018. aastal Murastest mere ja paekalda vaheline maariba.

Murastes on sündinud vennad Erni, Otto ja Pedro Krusten.

Viited 

Harku vald
Harju maakonna külad
Suurupi

Suurupi (vanemad nimekujud Suuropi ja Surpe) on küla Harku vallas Harju maakonnas, Suurupi poolsaarel. 

Külas asus Vana-Pääla mõis (Vana-Klooga mnt ääres), Vääna mõisa kõrvalmõis.

Suurupis oli sadam. Sadamakail oli raudteeharu, mis 1920-ndate alguses oli ühenduses Liiva–Vääna raudteega.

Külas ja lähiümbruses asub mitu Peeter Suure merekindluse peapositsiooni Rannakaitsepatarei nr 2 ja Rannakaitsepatarei nr 3, hilisema Eesti merejõudude Suuropi Komandantuuri Rannapatarei nr 6 ja Nõukogude Suurupi 130 mm patarei tulejuhtimistorni ja komandokeskuse ning Tallinna mereväebaasi 550. sidesõlm (s/o 30911) raadiosaatekeskus (ПДРЦ; objekt „Fregat”) ja 180. sidepolügoni (s/o 98622) 1746. üksik raadiotehnilise pataljoni (s/o 31342, kutsung Radiograf) (objekt „Neptun”) ehitised.

Küla pangapealset osa läbib ajalooline Vana-Klooga maantee. 

Suurupi on tuntud oma kahe (ülemise ja alumise) tuletorni poolest.

Harku valla andmetel elab 1. juuni 2012 seisuga Suurupis 878 elanikku.

Suurupi järgi on nime saanud Kunda lademe Pakri kihistu Suurupi kihistik.

Vaata ka 
Suurupi alumine tuletorn
Suurupi ülemine tuletorn
Suurupi tee

Viited

Harku vald
Harju maakonna külad
Viti

Viti on küla Harku vallas Harju maakonnas. Külas asus Viti mõis, Vääna mõisa kõrvalmõis.

Vaata ka
Viti tee

Viited

Harku vald
Harju maakonna külad
Vääna

Vääna (van. Feyena, Faehna, ; enne 1977 Vääna-Mõisaküla) on küla Vääna jõe ürgorus ja selle nõlvadel, Harjumaal, Harku vallas. Küla asub ajaloolise Keila kihelkonna põhjaserval.

2007. aasta hinnangul oli külas 275 elanikku, 1976. aastal oli Väänas elanikke 161 (ENE).

Küla on ürikutes esmakordselt mainitud 1325. aastal (Feyena). Seal asub kunagise Vääna mõisa peahoone ja mõisa pargis on Vääna vasallilinnuse varemed. Mõisahoones on tänapäeval Vääna lasteaed-algkool (asutatud 1862), raamatukogu ja avalik internetipunkt.

1913. aastal avati Nõmme-Väike ja Vääna vaheline raudteeliin, mis esialgu oli sõjalise otstarbega (Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee). 1933. aastal anti raudteeliin üle EVR-le. Reisiliiklus liinil lõppes 1959. aastal ning 1962 võeti üles ka rööpad. Küla kirdeserval, Väänatammi teel on säilinud kunagine raudteejaama hoone.

Pilte

Vaata ka 

 Vääna jõgi
 Vääna maastikukaitseala
 Vääna raba
 Vääna vald
Kumna–Vääna tee
Tõlinõmme veehoidla

Viited

Välislingid
Vääna lasteaed-algkool
MTÜ Vääna Külakoda veebileht
Vääna mõis Eesti mõisaportaalis
Tallinn-Vääna raudteeliin

Harku vald
Harju maakonna külad
Ihasalu

Ihasalu on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.

Külas asub paadisadam ja tuletorn (Ihasalu päevamärk).

Küla territooriumile jäävad 1920.–1930. aastatel eksisteerinud Punakivi küla alad.

Vaata ka
Ihasalu poolsaar
Ihasalu laht
Ihasalu alumine päevamärk (Jõelähtme vallas Neeme külas)
Ihasalu ülemine päevamärk (Jõelähtme vallas Neeme külas)

Viited

Välislingid

Nimedega kivid Ihasalus
Uuetoa Kristiina räägib Ihasalust
Kodukandilood: Ihasalu (ETV 1992)

Jõelähtme vald
Harju maakonna külad
Jõesuu (Jõelähtme)

Jõesuu on küla Tallinna lähedal Jõelähtme vallas Harjumaal.
Asub Jägala jõe suudmes.

Viited 

Jõelähtme vald
Harju maakonna külad
Andreas de Velven

Andreas de Velven (ka Andreas von Felben) oli Liivi ordu maameister 1240-1241 ja 1248–1253. 1241. aastast oli ta Liivi ordu viitsemeister, pärast seda kuni aastani 1247 ordumeistri asemik. 1248. aastal määrati Andreas de Velven Felben Roomas uuesti Liivi ordu ordumeistriks.

Andreas de Velven pärines Salzburgi piiskopkonnast Pinzgaust.

1240. aastal sõlmiti Andreas de Velveni osavõtul rahu Aleksander Nevskiga Novgorodis.

Eesti ajaloos on ta tuntud eelkõige kui Saare-Lääne piiskopi esindaja rahu sõlmimisel saarlastega 1241. aastal.

1253. aastal sõlmiti tema osavõtul uus rahu Aleksander Nevskiga, mispeale lubati saksa kaupmeestel rajada Novgorodi katoliiklik kirik.

1260. aastal viibis de Velven Leedu kuninga Mindaugase õukonnas, pärast seda pöördus ta Salzburgi piiskopkonda tagasi. Teda on viimati elusolevana mainitud 1282. aastal.

Vaata ka
 Liivi ordu maameistrite loend

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993, nr 237 (lk 221–222).

Velven, Andreas
Caspar von Oldenbockum

Caspar von Oldenbockum (ka Jasper von Altenbockum või Oldenbokkum; umbes 1535 – 30. august 1565) oli Liivi ordu rüütel, Paide ordulinnuse komandant aastatel 1558–1562, Järva foogti kohusetäitja 1560–1562 ja Tallinna komtuuri kohusetäitja 1560–1561. 

Oldenbockum pärines ilmselt Reinimaalt Kleve hertsogkonnast. Tema vanemad olid Peter von Oldenbockum ja Sophia von Ossenbruck, teise nimega Till ja tal oli vähemalt neli venda. Oldenbockum astus Liivi ordusse umbes 1555. aastal tõenäoliselt Vestfaalis. Hiljemalt 1556. aastal saabus ta Liivimaale ja sai samal aastal ordurüütliks. 

1558. aastal võttis ta üle Vene-Liivi sõja ajal Paide lossi kaitsmise. Ta suutis linnust nii sel 1558, kui ka 1560. aastal ülekaalukate Moskva tsaaririigi vägede vastu edukalt kaitsta, pälvides nii üle-Liivimaalise austuse ning hüüdnime "Liivimaa viimane rüütel". Aastatel 1560–1561 oli Oldenbockum ühtlasi ka Tallinna ordulossi komandant, kes pidi pärast linna alistumist Rootsile lossi pärast mõningast piiramist loovutama.

1562. aastal, pärast orduriigi likvideerimist, jätkas Oldenbockum teenistust endise Liivi ordumeistri ja esimese Kuramaa hertsogi Gotthard Kettleri juures. 

1565. aastal juhtis Poola mõisameeste sõjakäiku rootslaste käes oleva Tallinna alla, kuid löödi taganema ja sai Sipa küla lähedal suurtükikuulist pihta. Ta suri mõni päev hiljem Vigala linnuses ja maeti Pärnu Nikolai kirikusse.

Kirjandus
Ritterbrüder im livländischen Zweig des Deutschen Ordens. Köln: Böhlau, 1993. Nr. 23 (lk 84–85; Jasper von Altenbockumi nime all).

Tallinna komtuurid
Järva foogtid
Baltisaksa sõjaväelased
Sündinud 1530. aastatel
Surnud 1565
Liivi sõda
Dorothy Parker

Dorothy Parker (neiupõlvenimega Rotschild; 22. august 1893 West End, New Jersey – 7. juuni 1967) oli Ameerika Ühendriikide proosakirjanik ja luuletaja, kes sai tuntuks teravmeelsete ütluste ja lühijuttudega. Tal oli mitu hellitusnime, näiteks Dot ja Dottie.

Elukäik
Dorothy ema suri, kui tüdruk oli nelja-aastane. Ta kasvas üles Upper West Side'is ning õppis rooma-katoliku algkoolis vaatamata sellele, et isa oli juut ja kasuema protestant. Dorothy kasuema, keda tüdruk kunagi omaks ei võtnud, suri, kui Dorothy oli üheksa-aastane. Hiljem asus Dorothy õppima Miss Dana's Schooli. 13-aastaselt lahkus ta koolist ning sellega lõppes ka tema ametlik hariduskäik.

Tema onu Martin Rotschild hukkus 1912. aastal reisilaeva Titanic katastroofis. Aasta hiljem suri ka isa. 

1917. aastal abiellus Dorothy Wall Streeti börsimaakleri Edwin Pond Parkeriga. Esimese maailmasõja tõttu pidi Edwin teenima Ameerika sõjaväes ning kodumaale naastes oli temast saanud morfiinisõltlane. Nende abielu purunes, hiljem Dorothy väitis, et abiellus ainuüksi perekonnanime muutmiseks.

Aastail 1916–1920 töötas ta kirjandus- ja teatrikriitikuna, töö kõrvalt teenis raha ka klaverisaatjana tantsukoolis. 1917. aastal müüs ta esimese luuletuse ajakirjale Vanity Fair, mõni kuu hiljem sai temast sama ajakirjaettevõtte Condé Nast väljaande Vogue toimetaja. 

1919. aastal tutvus ta Robert Benchley ja Robert E. Sherwoodiga. Nad hakkasid koos Algonquini hotellis lõunatama ning neid hakati nimetama ümarlaudkondlasteks. Hiljem ühinesid ümarlauaga ka ajalehe kolumnistid Franklin Pierce Adams ja Alexander Woollcott, kes aitasid Parkeri iroonilisi märkusi avaldada. Parker oli ümarlaudkondlaste seas ainus naine. 
 
1920. aastal vallandati Parker ajakirjast Vanity Fair terava keele tõttu. 

Parker sai kuulsaks kõlvatute humoorikate lühiluuletustega, millest paljudes oli kajastatud tema ebaõnnestunud armusuhteid ja paljusid enesetapukatseid.

Lisaks luuletustele ja lühijuttudele kirjutas ta kaasautorina ka kaks näidendit ja kaasstsenaristina kaheksa mängufilmi stsenaariumi. Kuid palju enam on hiljem loodud tema isikust ja isiksusest inspireeritud popkultuuriteoseid.

Parker suri 74-aastaselt Volney hotellis südameatakki. Tema testamendiga läks kogu ta vara Martin Luther Kingi Fondile.

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1893
Surnud 1967
Carl Perkins

Carl Lee Perkins (9. aprill 1932 Tiptonville, Tennessee osariik – 19. jaanuar 1998 Jackson, Tennessee osariik) oli USA rockabilly-laulja, laulukirjutaja ja kitarrist.

Elulugu
Carl Perkins sündis 9. aprillil 1932 Tiptonvilles Tennessee osariigis Fonie Perkinsi ja Louise Brantley pojana, tal oli õde Jay ja vend Clayton. Pere oli väga vaene, elatist teeniti puuvillaistanduses, peavarjuks algul kolmetoaline sara, hiljem ühetoaline laohoone. Seitsmeaastaselt hakkas Carl õppima kitarrimängu instrumendiga, mille ta isa oli valmistanud sigarikarbist, luuavarrest ja traadist. Kolmeteistaastaselt võitis ta talendikonkursi enda kirjutatud lauluga "Movie Magg".

Peagi kolis perekond Bemisesse Tennessee osariigis, kuid 1950. aastal koliti Jacksonisse. Vendadega pandi kokku bänd The Perkins Brothers, millega hakati siin-seal esinema. Bändiga liitus trummar W. B. Holland. Etteasteid võis kuulda ka raadiojaamast. Bändi kõrvalt töötas Carl pagarina. 24. jaanuaril 1953 abiellus ta Valda Crideriga. Hiljem sündisid neil pojad Stan ja Gregg.

1955. aastal sai Carl lepingu Flip Recordsiga, mis oli Suni stuudioga lähedalt seotud. Inspireerituna päriselust kirjutas ta loo "Blue Suede Shoes", mis on saanud tema kuulsaimaks hitiks. Algul polnud selle müügiedu just hiilgav, kuid 1956. aasta algul, kui seda esitati igal laupäeval raadiosaates "Big D Jamboree", hakkas lugu vaikselt populaarsust võitma. Siis aga sattus ta autoavariisse, mille tagajärjel juht Dave Steward hukkus, Carli vend Jay murdis kaela, millest ta hiljem ei paranenud, ning Carlil oli õnnetuse tagajärjel mõra koljus ja käeluumurd. Vigastuste tõttu ta mõnda aega enam esineda ei saanud ja "Blue Suede Shoesist" sai Elvis Presley hitt. Carl jätkas aga laulude kirjutamist ja püsis ikka rockabilly-stiilis.

1958. aastal vend Jay suri. Pärast seda sõlmis Carl lepingu viieks aastaks Columbia Recordsiga ning hakkas kantrilauljaks. 1963. aastal sõlmiti uus leping Dollie Recordsiga. 1965. aastal hakkas ta kaasa lööma Johnny Cashi sõus. 1968. aastal, kui Johnny Cashi bändi The Tennessee Two kitarrist Luther Perkins (kes ei olnud Carl Perkinsi sugulane) majapõlengus hukkus, liitus Carl bändiga ning püsis seal kümme aastat, mängides kitarri ja kirjutades aeg-ajalt laule. 1974. aastal suri Carli teine vend Clayton.

Aastaid hiljem salvestas ta uuesti loo "Blue Suede Shoes". Ta jätkas teiste lugude salvestamist ning töötas viiemehebändis, kus olid liikmeteks ka ta pojad. Samuti esines ta koos mitme kuulsa artistiga. 1985. aastal osales ta filmis "Into The Night". 1986. aastal võitis loo "Blue Suede Shoes" eest Grammy Kuulsuste Halli auhinna. Samal aastal said Suni stuudios kokku Carl Perkins, Johnny Cash, Jerry Lee Lewis ja Roy Orbison, et lindistada album "Class Of '55".

1991. aastal diagnoositi Carlil kõrivähk ning ta sai kiiritusravi. 19. jaanuaril 1998 ta suri Jacksonis Tennessee osariigis.

Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide muusikud
Sündinud 1932
Surnud 1998
Jägala-Joa

Jägala-Joa on küla Jõelähtme vallas Harjumaal. Asub Jägala joa juures.

Vaata ka
Jägala puupapivabrik
Jägala joa hüdroelektrijaam
Jägala juga

Viited 

Jõelähtme vald
Harju maakonna külad
Kaberneeme

Kaberneeme on küla Jõelähtme vallas Harjumaal. Küla asub Kaberneeme poolsaarel Eesti põhjarannikul. Poolsaar on vaid kahe kilomeetri pikkune. Tänapäeval kuulub poolsaar halduslikult Harju maakonna Jõelähtme valda. Kaberneeme külas asub ka Kaberneeme sadam, Kaberneeme poolsaarest läände jääb Kaberneeme laht, tema mõtteliseks jätkuks on Koipse (ka Koipsi) ja Rammu saared.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 137 inimest ja 2019. aasta seisuga elab külas 121 inimest. 2015. aastal oli neist eestlasi 128 (93,4%). 

Kaberneeme poolsaar on liivase pinnasega ja kattunud enamasti männimetsaga. Kaberneeme on tuntud matkamise ja puhkekoht, küla vahetus läheduses paiknevad RMK lõkkekohad.

Pildid

Ajalugu 
2015. aastal tähistas Kaberneeme poolsaarel asuv Kaberneeme küla 640. aastapäeva. Üks esimesi tunnistusi, mis viitab sealsele asustusele, on 1375. aastast pärinevas Rootsi pühaku Brigitta imede kirjelduses. Algul oli Kaberneeme Kaberla külale kuulunud kalarand. 1375. aastal toimus Kaberneemes eesti ja rootsi kalurite kokkupõrge. 1485. aastal on Kaberneemet mainitud kui rootslaste küla.

Külas asus Kaberneeme aianduskooperatiiv, millest on säilinud märkimisväärsed ehitised.

Kuni 1694. aastani esinevad andmed on sedavõrd vähesed, et ei ole võimalik saada täielikku ülevaadet küla arengust ja selle elust. Kindlad etnograafilised andmed pärinevad 1694. aastast – tolleaegsetest dokumentidest ja kaartidelt selgub, et Kaberneeme külas oli siis 13 talu.

19. sajandi lõpupoole kujunes Kaberneemest tähtsamaid Tallinna-lähedasi kala püügi- ja töötlemiskeskusi. Oletatavasti oli Kaberneeme küla üks esimesi kohti, kus rakendati pöörisnooda ehk keerepüüki. Esimeste hulgas Eestis hakati kala suitsutama 1892. aastal ning 1893. aastast tegutses külas kilutööstus. Edukas kalandus soodustas küla laienemist ja juba 1912. aastal oli Kaberneemes 16 ning kümnendi lõpus aga juba 21 purjelaeva. 20. sajandi esimesel poolel saadi poolsaare lähivetest märkimisväärselt suuri lõhesaake ja kaluriküla areng hoogustus veelgi. Kaberneeme poolsaare lähiveed olid algselt Pirita kloostri munkade kalastuskohad.

Kaberneemest on alguse saanud ka selle kandi (Kuusalu kihelkonna) laevaehitus. Siit algas ka räimemüük Tallinna ning samuti munakivide vedu.

Küla koostöö- ja käimisetraditsioonid katkesid 1944. aastal Nõukogude okupatsiooniga Eestis. Eeldatavasti põgenes tollal küla 300 elanikust umbes pooled välismaale. Nõukogude ajal asus seal NSV Liidu piirivalve Rakvere piirivalvesalga Kaberneeme piirivalvekordon ja Kaberneeme poolsaarel tehnilise vaatluse post.

Vaata ka
Kalevi-Liiva

Viited

Välislingid 

 360° aeropanoraam / aerofoto
 Kaberneeme küla koduleht
 Ilm Kaberneemes

Jõelähtme vald
Harju maakonna külad
Neeme (Jõelähtme)

Neeme on küla Jõelähtme vallas Harjumaal. See asub Tallinna kesklinnast umbes 40 km kaugusel. Neeme (varem Sumini ja Sunaneeme) küla asutati 1560. aastal ja see asub Ihasalu poolsaare tipus. Nõukogude perioodil (1977) nimetati küla ajutiselt ümber Ihasaluks. 

Neeme küla on esimene küla Eestis, millel on oma lipp ja vapp, mille kirjeldus on järgmine: sinisel kilbil hõbedane kilbi ülaservani ulatuv kaarjate külgedega teravik ja kaks püstasendis seljakuti asetatud vastandvärvustes kala. Sinine tähistab merd, hõbedane teravik viitab neemele. Kalad osutavad randlaste traditsioonilisele tegevusele – kalapüügile. Neeme küla vapp on kantud 22. juunil 1996 Eesti vapiregistrisse.

Neeme külas on lasteaed, kuueklassiline kool (asutatud 1898), raamatukogu, rahvamaja, pood, Wana Kala kõrts, restoran Ruhe. Kuni 2007. aastani tegutses Neemes postipunkt. 

Külas on väga arenenud kolmas sektor – tegutsevad mitmed mittetulundusühingud: MTÜ Neeme Rannavalve Selts, MTÜ Neeme Sadam, MTÜ Lühitneeme Selts). Neeme küla oli üks esimesi külasid, mis liitus naabrivalve liikumisega.

Traditsioonilistest üritustest suurimad on iga viie aasta tagant tähistatavad Neeme päevad, iga aasta juulis peetav kalurite päev, augustis toimuv muinastulede öö ja septembris toimuv Neeme lõikuskuu laat.

Aastatel 2002–2005 ilmus Neeme küla ajaleht Neemekene. 2006. aastast kannab Neeme ja Ihasalu küla ajaleht nime Oma Poolsaar.

Neeme küla tunnistati 2001. aastal Harjumaa kauneimaks külaks ning 2002. aastal tunnistas president selle Eesti kauneimaks külaks.

Külas on käimas ka vilgas kinnisvaraarendus, suurim arendatav elamurajoon on Kadakaranna. Tegelik elanike arv külas on ametlikest andmetest tunduvalt suurem.

Neeme külas on ka väikesadam Neeme Sadam, mis on rekonstrueeritud, aga mida veel arendatakse. Neeme sadamas on võimalik randuda väikestel ja keskmise suurusega alustel. Sadamal on oma Alexela tankla. 

Enamik supluskohtadest on liivarannad.

Pilte

Viited 

Jõelähtme vald
Harju maakonna külad
Rebala

Rebala on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.

Küla territooriumil asub Jõelähtme prügila ja osa endisest Maardu fosforiidikaevandusest. Rebala järgi on nime saanud Lasnamäe lademe Väo kihistu Rebala kihistik.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 171 inimest. Neist 152 (88,9%) olid eestlased.

Vaata ka
Rebala muinsuskaitseala

Viited 

Jõelähtme vald
Harju maakonna külad
Eero Loone

Eero Loone (sündinud 26. mail 1935) on eesti filosoof, emeriitprofessor filosoofia alal.

Hariduskäik 
1953 lõpetas Tartu 1. Keskkooli
1958 lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli ajaloo erialal
1984 kaitses NSV Liidu Teaduste Akadeemia Filosoofia Instituudis doktoriväitekirja ajaloofilosoofia alal

Töökäik
1958–1960 – NSVL TA Maailmamajanduse ja Rahvusvaheliste Suhete Instituudi abiteadustöötaja ja nooremteadur
1960–1963 – aspirantuur
1963–1966 – TRÜ üldajaloo kateedri õpetaja
1966–1969 – TRÜ filosoofia kateedri vanemõpetaja
1969–1985 – samas dotsent, vanemteadur, dotsent
1986–1992 – filosoofia kateedri juhataja
1988 – professorikutse
1985. aastast samas professor
1992–2000 TÜ praktilise filosoofia professor, seejärel emeriitprofessor
1989–1990 Clare Hall Cambridge'i Ülikoolis (kolleegiumi liige), alates 1990. aastast eluaegne liige

Teosed 
Jaan Rebane, Mihhail Makarov, Eero Loone, Aleksandra Gorjatšova, Rem Blum-Russak, Leonid Stolovitš. Ajalooline materialism. Tallinn: Eesti Raamat, 1970, 2. trükk 1977
Ээро Лооне. Современная философия истории. Таллинн: Ээсти раамат, 1980 
Eero Loone. Ühiskondlik-majanduslike formatsioonide teooria. Tallinn: Eesti Raamat, 1983 
Eero Loone. Sissejuhatus materialistlikusse ühiskonnafilosoofiasse. Tallinn: Eesti Raamat, 1989
Eero Loone. Soviet Marxism and Analytical Philosophies of History. London, New York: Verso, 1992
Eero Loone (koost.) Mõistlike valikute õigustamise filosoofilised eeldused. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 1995
Eero Loone, Tanel Mätlik, Valdar Parve. Konflikt, konsensus, moraal: uurimusi pluralistliku diskursuse filosoofiast. Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2000
Eero Loone, Marek Järvik, Kerstin-Oudekki Loone. Suveräänsus, seadus, immigratsioon. Tartu: Atlex, 2004

Isiklikku 
Ta on Nigolas Loone ja Leida Loone poeg.

Eero Loonel on tütred Piret Loone ja Oudekki Loone, abikaasa on matemaatik Leiki Loone.

Viited

Välislingid

 Eero Loone: Karl Marx – müüdid, tondid, mõistlikud mõtted Postimees, 16. mai 2009

Eesti filosoofid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli filosoofiakateedri õppejõud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Moskva Riikliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1935
Rullnokk

Rullnokkadeks nimetatakse teatud elustiili või isegi subkultuuri esindajaid 1990. aastate ja 21. sajandi alguse Eestis. 

Stereotüüpne rullnokk on madala haridustaseme ja piiratud silmaringiga noor mees (enamasti u 16–25 aastat vana), kes riietub sportlikult (nimetus ongi tuletatud moekalt kumeraks koolutatud nokaga pesapallimütsist) ja peab elus ülemäära oluliseks autosid, eriti BMWsid. 1982.–1993. aastatel toodetud E30-kerega 3. seeria BMW oligi rullnokkade üks lemmikautosid 1990. ja 2000. aastatel, kuid on nüüdseks oma maine taastanud ja temast on saanud ihaldusväärne retroauto.

Uue generatsiooni Rullnokk – ta hindab kõrgelt autosid, enim levinud on 3. Seeria E36 kere, mille tuunimist kajastab ta enamjaolt oma Instagrami lehel.

Uue generatsiooni Oss – tegu on isikuga, kellele meeldib kooli kõrvalt oma õhtuid sisustada kaubanduskeskuse parklates tümmi kuulates. Tema lemmikautoks on kujunenud diiselmootoriga 5. seeria E61.

Rullnoka välimuse ja elustiili juurde kuulub ka mitmesuguste moerõivaste ja aksessuaaride (ehted, uusima mudeli mobiiltelefonid) eksponeerimine. Harrastused on peamiselt pidutsemine, alkohol, kampadesse kogunemine, valju muusika kuulamine, autodega ringikihutamine, kiirendusvõistlused, teatud juhtudel ka vägivald ja õigusrikkumised. Suvel külastatakse vabaõhufestivale ja suvetuure (Õllesummer, 1990. aastatel Pühajärve Beach Party).

Rullnokkadele peetakse iseloomulikuks intellektuaalset piiratust, jõhkrat kõnepruuki ning sallimatust endast erinevate suhtes (sh rassism). 

Samasuguse elustiili esindajaid nimetatakse vahel ka jõmmideks või ossideks. Ossi puhul on tegemist klass allpool asuva rullnokaga. Nimelt ei ole neil alati moerõivaid ja aksessuaare, kuid nad kogunevad siiski kampadesse ja on pigem madalalaubalised, kellele meeldib aktiivselt tüli norida ja kakelda. Haridustee on neil tavaliselt pooleli jäänud. 

Rullnoka mõiste tõi laiemasse kasutusse ajakirjandus. Eriti tuntuks sai see sõna rahva seas 2001. aastal Kanal 2 huumorisaatest "Wremja" (stsenaristid Mart Juur ja Andrus Kivirähk), kus näitlejad Jan Uuspõld ja Dan Põldroos mängisid karikeeritult kahte rullnokka (Aivar Saan ja Peeter Kelk ehk Aiku ja Pets). Rullnokkasid kujutavaks võib pidada ka ansambli Smilers laulu "Mina, Pets, Margus ja Priit".

2006. aastal valmis Rasmus Merivool Tallinna Ülikooli filmi ja video õppetooli lõputööna lühimängufilm "Tulnukas", mille peategelased on rullnokad. 

Rullnokkade elustiili parodeerib Martin Saare laul ja muusikavideo "Mul on bemmil uued kummid".

Vaata ka
Tulnukas (Eesti film)
Chav
Ned
Yobbo

Viited

Välislingid 
 Artikkel Eesti Ekspressis
 Kätlin Arras "Rõivad kui märk"
 "Bemmi kummid"

Subkultuurid
Eesti ühiskond
Eesti kultuur
Groningen

Groningen () on linn Hollandis, Groningeni provintsi keskus. 

Groningen asub mitme kanali ääres  (Winschoterdiep, Noord-Willems-Kanaal, Van Starkenborghkanaal ja Eemskanaal). 

Groningen on Tallinna sõpruslinn.

Groningenis paikneb Leideni Ülikooli järel vanuselt teine ülikool Hollandis – 1614. aastal asutatud Groningeni Ülikool. Linna elanikest umbes 50 000 on üliõpilased.

Arhitektuur 
Rahvusvahelist tähelepanu ja kiitust on pälvinud Groningeni Ülikooli Meditsiinikeskuse uus kompleks.

Sport
Linnas on jalgpalliklubi FC Groningen.

Viited

Välislingid 

Linna koduleht
Ülikooli meditsiinikeskus, fotod UMCG uuest hoonest

 
Groningeni provints
Hansalinnad
Miskolc

Miskolc on komitaadi õigustega linn Ungaris, Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadi keskus.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Miskolci elanikest ungarlasi 95,7%, mustlasi 2,2%, slovakke 0,3%, sakslasi 0,3%, kreeklasi 0,1% ja teistest rahvustest inimesi 1,4%.

Galerii

Viited

Välislingid 

 Miskolci ametlik veebileht

Ungari linnad
Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat
Marilyn Waltz

Marilyn Ardith Waltz (abielus Marilyn Ardith Jordan; 5. november 1931 Waukesha, Wisconsin – 23. detsember 2006 Medford, Oregon) oli ameerika modell ja näitlejatar. 

Ta oli esimene, kes poseeris Playboy posteritüdrukuna kolmel korral (hiljem kordas seda Janet Pilgrim). Waltz oli postril veebruaris 1954, aprillis 1954 ja aprillis 1955. Kui Waltz esimest korda ilmus posteritüdrukuna Playboys, esitleti teda nime all Margaret Scott. Kuni 1990ndate keskpaigani arvati, et Playboys oli poseerinud kaks eri isikut. Alles siis märkas Hugh Hefner, kes parasjagu koostas raamatut "The Playmate Book", nende fotode vahel suuri sarnasusi. Hiljem, kui Hefner avaldatud raamatus selle üle spekuleeris, teatas Waltz, et tegelikult esimest korda poseeriski ta nime Margaret Scott all.

Waltz oli ka laulja ja näitleja. Enne Playboys poseerimist oli ta olnud muudegi meesteajakirjade modell. Hiljem töötas ta mitmes kinnisvarafirmas, kuni aastal 1996 läks pensionile.

Isiklikku 
16. jaanuaril 1958 abiellus Marilyn Breck Jordaniga. Neil sündis 2 last ja kolm lapselast.

Tema mõõdud poseerimise ajal olid:
rinnaümbermõõt 37 tolli (94 cm)
vööümbermõõt 23 tolli (58,5 cm)
puusaümbermõõt 35 tolli (89 cm)
kasv 5 jalga 5 tolli (151 cm)
kaal 113 naela (51 kg)

Ameerika Ühendriikide modellid
Sündinud 1930
Surnud 2006

en:List of Playboy Playmates of 1954#February
Keila-Joa

Keila-Joa on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.

Alevikus elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 389 inimest. Neist 262 (67,4%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 383.

Aastatel 1992–2017 kuulus alevik Keila valda.

Militaarajalugu 
27. juunist 1946 tehti Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega nr 034 Harju rajoonis 423,2 ha suurune maaeraldus sõjaväebaasi loomiseks. Nimetatud alale asus õhukaitseüksus nr 03115, hiljem tuntuks saanud kui Keila-Joa lennuväli ja  Keila-Joa raketibaas. Vene sõjavägi  andis objekti Eesti Vabariigile tagasi 1993. aasta augustis .

Vaata ka
 Keila juga
 Keila-Joa hüdroelektrijaam
 Keila-Joa mõis
 Keila-Joa siseteed
 Keila-Joa maasäär ja mattunud organogeensed setted
 Keila-Joa vald

Viited

Eesti alevikud
Lääne-Harju vald
Lehola

Lehola on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.

Lehola küla asub Keila–Haapsalu maantee ääres. Leholast voolab läbi Lehola oja. Naaberkülad on Ohtu, Kulna, Luuri, Niitvälja ja Klooga. Küla asub umbes 5 kilomeetri kaugusel Keilast ja 30 kilomeetri kaugusel Tallinnast. Leholas on bussipeatus, kahe kilomeetri kaugusel on Kulna raudteejaam ja nelja kilomeetri kaugusel Niitvälja raudteejaam. Külas on lasteaed-algkool, jalgpalli- ja korvpalliväljak ja Lehola raamatukogu. 

Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 445 inimest. Neist 363 (81,6%) olid eestlased.2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 537.

Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.

Lehola kool
Algselt kandis 1987.aastal ehitatud asutus Lehola Lasteaed-Algkooli nimetust. Kuni 2000/2001. õppeaasta lõpuni töötas kaks lasteaiarühma ja 4-klassiline algkool. Alates 2003/2004. õppeaastast töötab kool 6-klassilise algkoolina ja 2004. aasta sügisel lisandus veel ka kolmas lasteaiarühm. 2008. aastal avati Karjakülas kooli filiaalina liitrühm. Alates 2017 on Lehola kool Laulasmaa kooli üks üksusi ning kannab nime Laulasmaa Kool Lehola koolimaja.

Lehola mõis
Lehola mõis (saksa keeles Lehhola) asutati arvatavasti 1620. aastatel. Mõisa esmaomanik oli Caspar Krämer. Peahoonest ida pool asub suur park, mis erandlikult ei paikne mitte hoone taga, vaid vasakul küljel. Mõisa suundus kaks teed. Tallinna–Keila–Haapsalu maanteelt suundus 300 meetri pikkune sirge sihitee otse peahoone keskteljele. Teine tee viis mõisasüdamest mööda pargi põhjakülge Ohtu–Niitvälja teele. Selle ääres paiknes ka mõisa tuulik. Teise maailmasõja järel oli mõisa peahoone kasutusel majandi kontorina ning hiljem kohaliku raamatukoguna. 1999. aasta tulekahju muutis hoone varemeiks, jättes alles vaid kaks korstent ja välisseinad.

Leholast pärit isikuid
 Kabetaja Arno Uutma (parim tulemus 1997. aasta Brasiilia kabe maailmameistrivõistluste pronks)
 golfimängija ja -treener Enrico Villo (1998. aasta Eesti meister)
 sportlane Argo Ader

Vaata ka
Kulna–Vasalemma tee
Lehola (perekonnanimi)
Lehola kool
Vasalemma sovhoos

Viited

Lääne-Harju vald
Harju maakonna külad
Meremõisa

Meremõisa on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.

Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 176 inimest. Neist 163 (92,6%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 83.

Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.

Vaata ka
Keila–Keila-Joa tee

Viited

Lääne-Harju vald
Harju maakonna külad
Ohtu

Ohtu on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.

Küla minevik ja ka tänapäev on seotud küla maadel asuva Ohtu mõisa (Ocht) nimelise rüütlimõisaga. Aktiivsemaid külaelanikke liidab Ohtu Külaselts, mille kooskäimiskohaks on Ohtu külatuba. Külaseltsi eestvedamisel on korraldatud mitu Ohtu küla kokkutulekut. Küla häälekandjaks on paberil ilmuv Ohtu Leht, mis viimastel aastatel on ilmunud kaks korda aastas.

Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 167 inimest. Neist 154 (92,2%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 152.

Nimi
Ohtu nime on arvatud pärinevat karu tähistavast soome-ugri sõnast, mis on näiteks soome keeles säilinud kujul ohto.

Ajalugu
Taani hindamisraamatu järgi (1241:Henksel) oli varem Ohtu asunduse kohal 20 adramaa suurune küla, mis Poola-Rootsi sõdade ajal tühjenes. Samasse paika 17. sajandi algul rajatud mõis sai nime Ohtu vabatalu järgi (1534:Ochter). Rootsi võimu ajal läänistati mõis Nils Jönsson Krämerile. Tõelise Ohtu looja on Christoph Heinrich von Kursell. Mõisa hakati ehitama juba 1760. aastatel, aga ametlikult hakkas mõis kuuluma Kursellile 1775. aastal. Viimane ametlikult kinnitatud Ohtu mõisnik oli Gottlieb von Meyendorff, kes lahkus oma perega Eestist 1918. aastal ja suri Dresdenis 1923. aastal. Parun Conrad Meyendorff asutas 1871. aastal Ohtusse vallakooli. Õppetöö algas 1. detsembril (v.k.j.) Uuetoa teomajas. 1872. aastal ehitati uus koolimaja valla keskele, Kuusikule. 1920. aasta 3. novembril kolis kool Ohtu mõisa. Saksa okupatsiooni ajal asus mõisas lühikest aega ka haigla.

1913. aastaks oli vabaks ostetud järgmised talud: Mäe, Saueaugu, Aru, Sulu, Rõõmu, Rängu, Väike Pupsu, Suur Pupsu, Männiku, Kruusimäe, Lauka, Vidurisaun, Vähevere, Härjasilla, Kaasiku, Rehe, Hanseni, Makima, Taga-Sauna, Viduri-Sauna, Alliksauna, Rõngusauna, Väljaotsa ja Matsi. 1920. aastal toimus maareform ja mõisamaade jagamine. Tekkis rida uusi talusid, seda eriti mõisa ümbruses. Kujunes Ohtu asundus ja küla.

1940. aastatel oli paikkonnas kolm alajaotust:
 Ohtu asundus
 Ohtu I küla 
 Ohtu II küla

1949. aastal asutati Ohtu asunduses kolhoos "Ohtu Jõud" ja külas veel lühikeseks ajaks ka kolhoos "Ohtu Lootus". 1950. aasta detsembris liideti "Ohtu Lootus" Nahkjala külas tegutsenud kolhoosiga "Külvaja". Liitkolhoosi nimeks sai "Ühine Jõud". 1971. aasta jaanuaris ühendati kolhoos Vasalemma sovhoosiga.

1970. aastate alguses likvideeriti Ohtu algkool ja raamatukogu.

Stagnatsiooniaastate lõpul kadus külast kümneid aastaid külarahvast teenindanud külapood. Uue aja tulekul tekkis külas Vasalemma sovhoosi kohaliku osakonna baasil ühistu "Ohtu Suurtalu", mis aga peatselt pankrotistus.

Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.

Külas asub Ohtu kalmistu. Seal on Ohtu soo, kus on soosaar (Ohtu linnamägi), mis on arvele võetud kultuurimälestisena.

Vaata ka
 Keila–Ohtu tee
 Keila–Ääsmäe tee
 Kulna–Vasalemma tee
 Ohtu Püha allikas

Viited

Välislingid
 Ohtu küla koduleht

Lääne-Harju vald
Harju maakonna külad
San Diego

San Diego on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis, San Diego maakonna halduskeskus. See asub Vaikse ookeani kaldal. 

Linn on tuntud heade lainelauasõidu tingimuste poolest.

Rahvastik
2009. aastal elas San Diegos 1 306 300 inimest. 
See on elanike arvult California osariigi teine ja USA kaheksas linn.

Haridus ja teadus
San Diegos asub California Ülikooli süsteemi kuuluv California Ülikool San Diegos.

Majandus
San Diego on telekommunikatsiooni- ja biotehnoloogiatööstuse keskus.

Vaatamisväärsused
San Diegos on üks maailma suurimaid loomaaedu. San Diego vanalinn on ajaloomälestis. Balboa pargis asuvad paljud muuseumid.

Kesklinnas asub kuulus gaasilampide kvartal, hiigelsuur konverentsikeskus ning mereäärne promenaad otse ajalooliste purjelaevade muuseumi kõrval.

Viited

Välislingid 

San Diego koduleht
San Diego turismileht

California linnad