joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Urečča

Urečča (poola keeles Urzecze, valgevene-eesti transkriptsioonis Urettša) on alev Valgevenes Minski oblastis Lubańi rajoonis, Urečča külanõukogu halduskeskus. Alevit läbib Asipovičy ja Baranavičy vaheline raudtee. Urečča asub riigi pealinnast Minskist 177 kilomeetri kaugusel.

Ureččas on kaks keskkooli. Alevis on kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Ureččas on leivatehas ja piiritusevabrik. Suurimad vaatamisväärsused on õigeusu kirik aastast 1951 ja XIX sajandi lõpus ehitatud piiritusevabriku hoone.

Ajalugu 

Asulat mainitakse esimest korda aastal 1635. Urečča oli toona osa Słucki vürstiriigist, mis kuulus Olelkowiczitele, seejärel aga Radziwillidele. Aastal 1734 rajas Anna Katarzyna Radziwiłłowa (sündinud Sanguszko) alevisse klaasivabriku.

Poola jagamisel läks Urečča aastal 1793 Venemaa koosseisu. Seal kuulus alev Minski kubermangu ja Babrujski kreisi. Alev läks koos ümbruskonna asulatega XIX sajandi alguses Wittgensteinide valdusesse. Aastal 1830 rajati sinna pruulikoda, mille seadmeid panid tööle aurumasin ja vesiratas. Aastast 1841 on teada, et alevis oli kaks manufaktuuri, kus toodeti peegleid, lehtklaasi ja klaasist sööginõusid. XIX sajandi lõpus ehitati nende asemele töökoda, kus valmistati keraamikat.

Aastal 1915 avati sealne raudteejaam. 1919. aastal hakkas Urečča kuuluma Valgevene NSV koosseisu. Algul oli alev Słucki rajooni koosseisus, aga aastast 1964 kuulub Lubańi rajooni.

Valgevene alevid
Lubańi rajoon
Järvamaa Kutsehariduskeskus

Järvamaa Kutsehariduskeskus on Paides asuv kutsehariduskeskus. Kool moodustati 2008, kui ühinesid Paide Kutsekeskkool ja Türi Tehnika- ja maamajanduskool.

Viited

Välislingid
Kooli koduleht
Paide koolid
Järva maakonna koolid
Jõgeva maakonna koolid
Eesti kutsekoolid
Türi tehnika- ja maamajanduskool

Türi tehnika- ja maamajanduskool oli kutsekool.

Aastal 2008 ühinesid maamajanduskool ja Paide Kutsekeskkool ning nende baasil moodustati Järvamaa Kutsehariduskeskus.

Ajalugu
Kooli ajalugu ulatus 1924. aastasse, kui moodustati Türi aiamajandusgümnaasium. 

1972–1988 kandis kool nime Türi näidissovhoostehnikum.

1990–2000 kandis kool nime Türi kõrgem põllumajanduskool.

2000 - kannab kool nime  Järvamaa Kutsehariduskeskus

Kool tegutses Türi külje all Säreveres.

Muuseum

Viited

Välislingid
Kooli ajaloost Järvamaa Kutsehariduskeskuse kodulehel

Eesti endised kutsekoolid
Türi ajalugu
Eesti põllumajandusharidus
Ants Haljaste

Ants Haljaste  (sündinud 3. märtsil 1943 Haapsalus) on eesti füüsik.

Elulugu
Ta sündis põllumajandustöötajate peres. Lõpetas 1961 Märjamaa Keskkooli, 1970 Tartu ülikooli ja 1975 samas aspirantuuri. Aastast 1970 töötab Tartu Ülikoolis, alul stažöörina, siis teadurina, vanemteadurina aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboris, eksperimentaalfüüsika instituudis, LOTE gaaslahenduslaboris. On täiendanud end 1972 Moskva Ülikoolis, 1979-1980 Dresdeni Tehnikaülikoolis ja 1990 Turu Ülikoolis.

Teadustöö
Kandidaadiväitekirja plasmafüüsika ja plasmakeemia ning optika erialadel "Üheelektroodse kõrgsagedusliku elektrilahenduse ajalis-ruumilise arengu uurimine" kaitses 1988 Tartu ülikoolis.

Uurimisalad: Kõrgsagedus- ning alalispinge lahendusimpulsside tekke ja arengu füüsika; plasmadiagnostika; gaaslahendusplasma tehnoloogilised rakendused (elektronegatiivsete lisandgaaside koroonadetektorid, osonaatorid, elektrivälja tugevuse koroonaandurid, kombineeritud plasmakeemilised reaktorid õhu saastegaaside hävitamiseks).

Avaldanud üle 40 teadustrükise, s.h. 2 monograafiat. Tal on üks autoritunnistus.

 2003-2009 Kirjastuse Wiley-VCH ajakirja "Plasma Processes and Polymers" toimetuskolleegiumi liige.
 2001-2002 VIII rahvusvahelise sümpoosioni "Madalatemperatuurilise kõrgrõhuplasma keemia" (HAKONE VIII, Pühajärve 2002) teadussekretär ja peakorraldaja.

Publikatsioone
 Aints, M.; Haljaste, A.; Kudu, K.; Adamson, V. (1995). The role of negative-ions in high-frequency discharges. Journal of Physics D: Applied Physics, 28(1), 81-89.
 Aints, M.; Haljaste, A.; Kudu, K.; Plank, T. (1997). Repetition rate of streamers as a measure of content of electronegative additives in the air. Journal of Physics D: Applied Physics, 30(2), 210-220.
 Paris, P.; Aints, M.; Valk, F.; Plank, T.; Haljaste, A. (2005). Intensity ratio of nitrogen bands as a function of field strength. XXVII Int. Conf. on Phenomena in Ionized Gazes, Eindhoven, the Netherlands, 2005. , 4.
 Aints, M.; Kudu, K.; Haljaste, A.; Plank, T. (2001). Origin of photoionizing radiation in corona discharges in air. Journal of Physics D: Applied Physics, 34(6), 905-908.
 Plank, T.; Haljaste, A.; Aints, M. (2010). Positive corona at combined DC and AC voltage: Streamercounter as a detector of electronegative trace gases. Saarbrücken: VDM publishing house

Viited

Välislingid
 

Eesti füüsikud
Sündinud 1943
Lauri Malsroos

Lauri Malsroos (sündinud 7. veebruaril 1986 Tallinnas) on eesti orienteeruja.

Haridus
Lõpetas 2005. aastal Saue Gümnaasiumi ja 2010. aastal Eesti Lennuakadeemia.

Sporditulemused
Harrastab 1993. aastast orienteerumisjooksu ja 2004. aastast rattaorienteerumist. 

Noorte ja juunioride vanuseklassides võitis orienteerumise Eesti meistrivõistlustel aastatel 2000–2006 kokku 7 kulda, 7 hõbedat ja 8 pronksi. 2005. ja 2006. aastal osales orienteerumisjooksu juunioride MMil.

2007. aastast kuulub rattaorienteerumises Eesti koondisse.

Rattaorienteerumise Eesti meistrivõistlustel võitnud 6 kulda (2014 tavarajal, 2015 lühirajal ja tavarajal, 2016 tavarajal, 2017 lühirajal ja tavarajal), 3 hõbedat ja 3 pronksi. Orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitis 2017. aastal pronksi segateatesprindis SK Saue Tammed võistkonnas.

2009. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Taanis võitis teatevõistlusel hõbemedali Eesti teatemeeskonna liikmena koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga. 2011. aasta EMil sprindis 7. ja lühirajal 9. koht. 2015. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Portugalis tuli ta Euroopa meistriks Penha Garcia vanalinnas toimunud sprindidistantsil. 2017. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Prantsusmaal Orléansis võitis ta kaks hõbemedalit (sprindis ja lühirajal). 2019. aasta rattaorienteerumise Euroopa meistrivõistlustel Poolas Wrocławis tuli ta Euroopa meistriks sprindidistantsil.

2013. aastal võitis ta Eestis Lääne-Virumaal toimunud rattaorienteerumise maailmameistrivõistlustel hõbemedali sprindis (Tapal) ja pronksi teatevõistlusel (Rakveres) Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga). 2014. aastal tuli ta Poolas toimunud rattaorienteerumise MMil maailmameistriks Eesti teatemeeskonnas (koos Margus Halliku ja Tõnis Ermiga) ning sai sprindis 5. koha. 2015. aasta rattaorienteerumise MMil Tšehhis võitis ta sprindis pronksmedali. 2016. aasta rattaorienteerumise MMil Portugalis sai ta lühirajal 5. koha ja tavarajal 8. koha. 2017. aasta rattaorienteerumise MMil Leedus ja 2022. aasta MMil Rootsis võitis ta sprindis pronksmedali.

Aastatel 2007–2012 osalenud ka rattaorienteerumise Maailma Karika etappidel, parimad tulemused sprindis 2013 2., 2014 1. ja 3., 2015 1. ja  3., 2016 2., 2017 2. ja 3., 2019 1. ja 3., 2022 3., lühirajal 2016 1. ja 2., 2017 2., 2018 2., tavarajal 2016 1. koht.

Tunnustus
2013, 2014 Harjumaa parim meessportlane 
2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019 Eesti parim rattaorienteeruja
2014 Eesti Orienteerumisliidu aasta tegija (rattaorienteerumise meeskonnas)
2016 Eesti Vabariigi spordipreemia

Viited

Välislingid
Eesti Spordi Biograafiline Leksikon. Malsroos, Lauri

 Eesti orienteerujad
 Sündinud 1986
Lembit Krull

Lembit Krull on eesti rokkmuusik ja basskitarrist. Ta on basskitarrist olnud nt ansamblis J.M.K.E. Ta on ansambli Hot Kommunist laulja.

Eesti muusikud
Eesti basskitarristid
Tarvo Hanno Varres

Tarvo Hanno Varres (sündinud 25. juulil 1970 Tallinnas) on eesti kunstnik, kelle looming tugineb postminimalismi ja postkontseptualismi praktikatele.

Looming
Varres alustas avalikku esinemist installatsioonide ja fotoseeriaga 1991. aastal näitusel "Guide to Intronomadism" Tallinna Kunstihoones. 

Tema teoste hulka kuuluvad installatsioonid "Leegi vari" (2015), "Musta laega saal" (1991), heli- ja videoinstallatsioonid "Lindistav põrand" (2015) ja "Naer" (2010) ning fotoseeriad "Pealkirjata portreed" (1996), "Päike" (2002), "Nurkade seeria" (2013). 

Tema teoseid kuulub Eesti Kunstimuuseumi kaasaegse kunsti kogusse. Aastatel 1986–1993 oli ta tegev ka muusikuna ning kirjutas üksikuid lugusid ansamblitele J.M.K.E. ja Röövel Ööbik.

Näitused 
"Memory-Sensitive", Draakoni galerii, 2017
"Leegi vari", Tartu Kunstimaja, 2015
"1995", Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseum, 2015
"Shadows of a Doubt", Tallinna Kunstihoone, 2013
The JCE Biennale, 2007
"Inscriptions", Tallinna Linnagalerii, 2000
"Guide to Intronomadism", Tallinna Kunstihoone, 1991

Tunnustus
 1992 Eesti Kinoliidu noore fotograafi aastapreemia

Isiklikku
Tarvo Hanno Varres on Ardo Ran Varrese vanem vend. Nende vanaisa oli sõjaväelane Mart Kaerma.

Viited

Välislingid
 Kaire Nurk, Mateeria ja hinge nurgad, Sirp, 23. oktoober 2015
 Hanno Soans, Tarvo Varres. Nurga taga, Maja, 30. august 2015
 Leegi vari, Tartu Kunstimaja 26/09-18/10 2015
 "Memory-Sensitive", monograafia, kirjastus ;paranoia, 2017, ISBN 9789949994434
 Margus Ott, Otsustamise hetkest, essee, "Isendlikud esseed", Eesti Keele Sihtasutus, 2017
 Marten Esko "Shadows Cast on Artworks", essee, "Memory-Sensitive", kirjastus ;paranoia, 2017
 Hanno Soans "Nurga taga. Tarvo Varres", essee, Maja, 30/08/2015
 Kadri Veermäe "Leegitsevad varjud", näituse arvustus, Kunst.ee, 4/2015
 Gregor Taul, "Viis juhtmotiivi olemisest", näituse arvustus, Sirp, 23/10/2015

Eesti kunstnikud
Sündinud 1970
Peep Tobreluts

Peep Tobreluts (sündinud 29. mail 1970 Räpinas) on Eesti kodanikuaktivist. 

Lapsepõlves elas ta Süvahavva külas. Ta on kuulunud Erakonna Eestimaa Rohelised juhatusse. Siirdunud erakonna Elurikkuse Erakond (ERE) liikmeks ja kui see erakond omakorda liitus Vabaerakonnaga on Tuleviku Erakonna (TULE) liige.

Ta on olnud Eesti Ökoturismi Ühenduse, Eesti Veskivaramu ja Eesti Keskkonnahariduse Ühingu juhatuse liige.

Haridus 
 Viluste 8-klassiline kool
 Räpina Keskkool
 Räpina Aianduskool (toiduainete töötlemise tehnik-tehnoloog)
 Mainori Majanduskool (ärijuhtimine)
 Tartu Ülikool (kutsepedagoog)
Tartu Ülikool (kunstide ja tehnoloogia õpetaja)

Töö 
1999. aastast töötab Peep Tobreluts füüsilisest isikust ettevõtjana (FIE) kinnisvarahalduse ja automaatseadmete järelevalve valdkonnas.

2011. aastast töötab Peep Tobreluts Viljandi huvikoolis loodus-tehnikaringi õpetajana.

Kogukondlik tegevus 
Peep Tobreluts oli aastatel 1993–2017 Süvahavva külavanem.

Peep Tobreluts oli üks idee autoreid, kes taotles edukalt Viljandi linna kaasava eelarve toetust rohelise seikluslinnaku rajamiseks.

Poliitiline tegevus 
2007. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 11 ja sai 253 häält, kuid valituks ei osutunud.

2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 9 ja sai 52 häält, kuid valituks ei osutunud.

2009. aastal kandideeris ta Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas Viljandi linnavolikokku ja sai 49 häält, 2013. aastal Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas ja sai 20 häält ning 2017. aasyal Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas ja sai 9 häält

Viited

Välislingid
 "Peep Tobreluts ei näe vaeva, vaid hoolib" Sakala, 25. oktoober 2008

Erakonna Eestimaa Rohelised poliitikud
Sündinud 1970
Elurikkuse Erakond
Eesti Tulevikuerakond
ERA Valduse AS

ERA Valduse AS on Märjamaal asuv ettevõte, mille peategevusala on turba tootmine ja aglomeratsioon. See on Tõnumaa raba turbavälja kaevandamise loa hoidja.

Firma tegevjuht on Allar Peek. Firma aktsiakapital on 57 510 eurot.

Firma asutati 1992. aastal nimega AS ERA, praegune ärinimi kehtib alates 1997. aastast. Aktsiaseltsi kõrval on ka olemas osaühing ERA Turvas, mille aadress ja tegevjuht on samad mis ettevõttel.

Viited 

Eesti tööstusettevõtted
Eesti turbatööstus
Märjamaa vald
Taavi Simson

Taavi Simson (sündinud 24. juunil 1989) on eesti õpetaja. Ta on töötanud matemaatikaõpetajana Tallinna ühisgümnaasiumis ja Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis. 

Ta osales TTÜ 3. kursuse tootearenduse ja tootmistehnoloogia tudengina noorte teadussaates "Rakett 69" (teisel hooajal).

Kuulus vahemikus 15. oktoober 2014 kuni 17. juuli 2018 Eesti Vabaerakonda. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosas (RNK3). Sai 69 häält ega osutunud valituks. 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris valimisliidu Vaba Tallinna Kodaniku ridades Mustamäel. Sai 48 häält ega osutunud valituks. 2021. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Eesti Keskerakonna nimekirjas Mustamäel. Ta sai 16 häält ega osutunud valituks.

Olnud TTÜ Üliõpilasesinduse Esinduskogu liige 2015/2016 õppeaastal doktorantide esindajana. TTÜ Nõukogu liige üliõpilaste esindajana õppeaastatel 2015/2016 ja 2016/2017

On korduvalt sõna võtnud doktoranditoetuse teemal ning avaldanud hariduse ja tehnika valdkonna arvamusartikleid.

2018. aastal kaitses doktorikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis väitekirjaga "Development of Coarse Recycled Hardmetal Reinforced Hardfacings" (Taaskasutatava jämekõvasulamarmatuuriga kõvapinnete arendus).

Haridus 
1997–2002 Tallinna Arte Gümnaasium
2002–2009 Tallinna Tehnikagümnaasium  
2009–2012 Tallinna Tehnikaülikool, tootearendus ja tootmistehnika, bakalaureuseõpe 
2012–2014 Tallinna Tehnikaülikool, tootearendus ja tootmistehnika, magistriõpe    
2014–2018 Tallinna Tehnikaülikool, mehhanotehnika, doktoriõpe

Viited

Välislingid
Taavi Simson: värskest verest Vabaerakonnal puudu ei tule, Postimees, 20. jaanuar 2015
Eesti 100% elektromobiilseks, Äripäev, 25. jaanuar 2015
Tervisekuludelt tulumaks tagasi, 12. veebruar 2015

Eesti õpetajad
Eesti Vabaerakonna poliitikud
Sündinud 1989
Jaan Mihkel Uustalu

Jaan Mihkel Uustalu (sündinud 3. juunil 1954 Rootsis) on eesti tehnoloogiadoktor.

Ta kuulus 16. novembrist 1995 17. jaanuarini 2014 IRLi. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Nõmmel.

Alates 15. oktoobrist 2014 on ta Eesti Vabaerakonna liige ja ta on erakonnas valitud aukohtusse. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Mustamäe ja Nõmme linnaosas. Ta sai 68 häält ja valituks ei osutunud.

On olnud Viru Keemia Grupi nõukogu liige.

Isiklikku
Ta on Evald Uustalu poeg.

Viited

Publikatsioone
Haridus ja kutseharidus, Eesti Päevaleht, 20. jaanuar 2006
Jaan Uustalu: demokraatia jah, aga kuidas?, Postimees, 29. juuli 2011

Välislingid 
Kõnelustel Suncoriga esindab riiki Jaan Uustalu, Delfi Ärileht, 17. märts 2000 

Sündinud 1954
Eesti inimesed
Eesti Vabaerakonna poliitikud
Leander Reijo

Leander Reijo (3. jaanuar 1904 Kullaküla, Narvusi vald, Jamburgi maakond – 19. juuni 1932) oli Eesti Ingeri ühiskonnategelane. Teda on nimetatud ka "Ingeri kuningaks".

Ta asutas 1924 Ingeri Seltsi (soome keeles Inkerin Seura) ja oli seltsi ajalehe Sanaseppä peatoimetaja. Selle tagasihoidliku väljaande sisus domineerisid vaimulikud kirjutised, millele lisandusid kohalikud teated ja võrdlemisi rohkesti bolševismivastast propagandat.

Leander Reijo oli Kaitseliidu Narva maleva Vaivara malevkonna liige. Talle kuulus 8,354-hektarine "Kivila" talu Kullakülas.

1. detsembril 1931 meelitasid OGPU agendid Reijot Nõukogude Liitu levitama "Sanaseppä". Tõenäoliselt taipas Reijo enne piiri ületamist, et on langenud lõksu, ja hakkas neile vastu. Haavatuna veeti ta siiski vägisi üle piiri. 19. juunil 1932 mõisteti ta Leningradis surma koos veel seitsme ingeri ühiskonnategelasega.

Isiklikku
Tema naise Linda (sündinud Alber; 1906–1983) vend oli poksija ja poksitegelane Eik Albri.

Viited

Välislingid
Geni

Eesti inimesed
Eesti ajakirjanikud
Ingeri
Viru Ingeri
Eesti ingerisoomlased
Kaitseliidu Narva maleva liikmed
1. Jalaväerügemendi koosseis
Eesti ingerisoomlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1904
Surnud 1932
August Albo

August Albo (11. september 1893 Suurupi – 13. detsember 1963 New York) oli eesti maalikunstnik, karikaturist ja skulptor.

Kunsti õppis ta aastatel 1912–1916 Stieglitzi Rakenduskunstikoolis ja 1916–1917 Peterburi Kunstiakadeemias.

Ta oli juba enne Oktoobrirevolutsiooni maalinud Moskvas tsaarile. Noorena oli ta ka öelnud, et on balletitantsija ja kutseline viiuldaja. Maalikunstniku karjääri alguses keskendus ta peamiselt abstraktsele kunstile, hiljem hakkas maalima rohkem realistlikus stiilis, mis oli väga detailne. Oma maalidel kasutas ta pseudonüüme Rod Palmer, A. Curtis või lihtsalt Albo.

1913–1914 oli ta eriti viljakas karikaturistina ajalehes Kilk, kus avaldas karikatuure baltisakslastest ja igapäevastest sündmustest. Alates 1914. aastast oli ta juba Kilgi juhtiv karikaturist ja tema karikatuure avaldati igas numbris. Tema karikatuure avaldati ka ajalehes Meie Mats ja Hommik.

Aastatel 1918–1920 töötas ta Tallinna Kaubanduskoolis kunstiõpetajana.

1921. aastal pälvis ta esimese auhinna Eesti Vabariigi paberrahade kavandite eest ja esimese auhinna Lydia Koidula mälestussamba kavandi eest.

Pärast emigreerumist elas Albo algul Saksamaal (1922–1923), siis Prantsusmaal; Saksamaal; Suurbritannias (1923–1951), alates 1953 USA-s New Yorgis. 

August Albo on maetud Kensico kalmistule.

Viited

Välislingid
 TLÜAR väliseesti isikud
 ESTER – August Albo loomingut

Eesti maalikunstnikud
Eesti karikaturistid
Eesti skulptorid
Stieglitzi kunstikooli vilistlased
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1893
Surnud 1963
Eugen Kask

Eugen Kask (18. jaanuar 1918 Kiiev, Ukraina – 11. mai 1998 Vimmerby, Rootsi) oli väliseesti graafik.

Kask õppis Pallases vaheaegadega aastatel 1940–1941 ja 1943. Aastal 1944 põgenes Rootsi, 1954 käis õppereisidel Prantsusmaal ja Hispaanias. Esines alates 1944. aastast paljude isikunäitustega mitmel pool Rootsis (Ulricehamnis, Boråsis, Uppsalas, Vimmerbys, Stockholmis jm) ja osales grupinäitustel. 

1991. aastal pälvis Stockholmi Eesti Kultuuri Koondise Hedda Hakkeri stipendiumi.

Välislingid 
 Eugen Kase looming EKM Digikogus

Eesti graafikud
Sündinud 1918
Surnud 1998
Anne Maasik

Anne Maasik (sündinud 4. septembril 1951 Jõhvis) on Eesti laulja ja laululooja, näitleja ja lavastaja.

Anne Maasiku ürgne, omapärane ja võimas hääl ja mõtet kandev esitus on ainulaadsed. Ta on esinenud kontsertidega kirikutes, raamatukogudes, muuseumides, koolides ja vabaõhuüritustel. Vanemuise ja Tartu Lasteteatri näitlejana on ta ka teatris vaatajate ette toonud mitu omaloomingulist laulukava.

Anne Maasik on mänginud nii teatris kui ka filmis. Lavastajatest on teinud koostööd näiteks Jaan Toomingaga (1976 Maia lavastuses "Põrgupõhja uus Vanapagan"; 1976 lavastuse "Veli Joonatan" muusikaline kujundus; 1977 film "Põrgupõhja uus Vanapagan", Maia; 1977 lavastuse "Polonees 1941" muusikaline kujundus; 1978 Krõõt lavastuses "Tõde ja õigus"), Rein Maraniga (1978 loodusfilmide "Tavaline rästik" ja "Rabade vaikuses" muusikaline kujundus; 1980 film "Laanetaguse suvi", ema Anne), Olav Neulandiga (1979 film "Tuulte pesa", Liisa Piir). 

Kaljo Kiisa mängufilmist "Nipernaadi" (1983) pärineb Anne Maasiku esituses üks eesti filmimuusika tuntumaid laule – Ernst Enno "Rändaja õhtulaul".

Diskograafia
 Rännak lauluvainule (Terra Records, Stockholm 1980, LP)
 Anne Maasik, Jaan Tooming - Ja tuulelaeval valgusest on aerud (Melodija 1990, LP)
 Lauluaed (1994, MC)
 Minekulaulud (1995, MC)
 Laulud Ernst Enno ja Uku Masingu sõnadele (Anne Maasik 2003, CD)
 Rännak lauluvainule (Anne Maasik 2012, CD)
 Kas siis selle maa keel... (ERR 2013, CD)

Viited

Välislingid
 
 Anne Maasik Eesti Filmi Andmebaasis
 Lauri Sommer. Teekäija Anne. TeMuKi 2012/10.
 Rändaja õhtulaul filmist Nipernaadi YouTube'i video, 2005. 
 Olemine. Anne Maasiku laulude maailm. ERR, 2009 ("Ta leiab luuletused, mis väljendavad meie rahva hinge ja laulab neid." Lauri Sommeri saade, kus peale muu kõlavad ka mõned haruldased helindid aastast 1979. Laulavad Anne Maasik ja Heikki-Rein Veromann. Toimetaja Liina Vainumetsa.)
 Folgialbum. Anne Maasik Tartu Folgiklubis ERR, 2012. (Salvestis Tartu Folgiklubist 19.09.2012. Autoritunnis esineb Anne Maasik, teda küsitleb Ants Johanson, musitseerivad ka Heikki-Rein Veromann ja Mikk Sarv. Saate koostas Liina Vainumetsa.)
 Folgialbum. Kas siis selle maa keel... ERR, 2013. (Anne Maasiku laule esitavad Anne Maasik ja Heikki-Rein Veromann. Intervjuu Anne Maasikuga tegi toimetaja Liina Vainumetsa.)

Eesti näitlejad
Eesti lauljad
Sündinud 1951
Eduard Rang

Eduard Rang (6. juuni 1910 Riia – 24. juuni 1961 Viljandi) oli eesti fotograaf.

Pärast üldhariduse omandamist õppis fotograafiat Riias oma isa ateljees. Sõjaväes sundaega teenides oli Pärnus 6. Üksiku Jalaväepataljoni fotograaf. Seejärel võttis üle Aleksander Livenströmi ateljee Viljandis. Ateljee asus aadressil Jakobsoni 24.

Ta oli Käsitööstuskoja graafikatööstuse sektsiooni liige ja Viljandi Tööoskusameti ekspert fotograafia alal.

Sporditegevus 
Ta oli Viljandi spordiseltsi Tulevik liige, tegeles poksi ja laskespordiga.

Viited

Välislingid
Eduard Rangi portreefoto
Eduard Rangi ateljee fotoümbris
Eesti fotograafid, elulooline andmebaas

Eesti fotograafid
Käsitööstuskoja liikmed
Sündinud 1910
Surmaaeg puudub
Charles Scott Sherrington

Charles Scott Sherrington (27. november 1857 Islington – 4. märts 1952 Eastbourne) oli inglise füsioloog, Nobeli auhinna laureaat.

Ta pälvis 1932. aastal neuronite uurimise eest Nobeli füsioloogiaauhinna, mida jagas koos Edgar Douglas Adrianiga.

Ta tegeles neurofüsioloogiaga. Tema järgi on nimetatud Sherringtoni reegel lihaste retsiprookse innervatsiooni kohta.

Tunnustus
1893 – valiti  Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks
1932 – Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind

Viited

Inglismaa inimesed
Füsioloogid
Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Sündinud 1857
Surnud 1952
Ene Sepp

Ene Sepp (sündinud 17. juulil 1991 Raplas) on eesti kirjanik.

Haridus
Ene Sepp lõpetas aastal 2010 Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi (ta oli aastal 2009 gümnaasiumi õpilasesinduse liige) ja aastal 2015 Tallinna Ülikooli sotsiaaltöö erialal.

Kirjanduslik tegevus
2005. aastal hakkas ta kirjutama esikromaani "Medaljon". Samast aastast tegi kaastööd toonase Rapla maakonna ajalehe Nädaline noortelisale "Skriim". Hiljem on ta kas osaliselt või täiskohaga töötanud ka Delfi Noortekas, Raplamaa Sõnumites ja Õhtulehes.

Ene Sepa viies raamat "Vabandust, aga mis asja?" ja seitsmes raamat "Taeva tühjad tribüünid" valiti eesti lastekirjanduse ingliskeelsesse messikataloogi. 2018. aasta mais osales Sepp rahvusvahelisel kirjandusfestivalil Walesis .

Ene Sepp on Eesti Noortekirjanduse Ühingu asutajaliige.

Teosed
 "Medaljon" (Tänapäev, 2009)
 "Minevikuta mälestused" (Tänapäev, 2010)
 "Minevik olevikus" (Tänapäev, 2012)
 "Väike roosa pilet paradiisi" (Tänapäev, 2015)
 "Vabandust, aga mis asja?" (Tänapäev, 2016)
 "Jagatud suvi" (Tänapäev, 2018)
 "Taeva tühjad tribüünid" (Tänapäev, 2018)
 "Medaljon" (Heli Kirjastus, 2019, kordustrükk)
 "Tagasi sadulasse" (Tänapäev, 2020)
 "Lumelinnu surm" (Eesti Raamat, 2020)
 "Minu Colorado. Suuskadel kuradi jälgedes" (Petrone Print, 2021)

Tunnustus
 2008 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse III koht ("Medaljon")
 2009 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse äramärgitud töö ("Minevikuta mälestused")
2009 – Järje Hoidja ("Medaljon")
 2015 – ära märgitud kirjastus Tänapäeva romaanivõistlusel ("Väike roosa pilet paradiisi")
 2015 – avaldatud artikkel "Nõustamine ja abi lastele neile omases toimekeskkonnas - internetis" ajakirjas Sotsiaaltöö (lk 50-55)
 2016 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse II koht ("Vabandust, aga mis asja?")
 2017 – teos "Vabandust, aga mis asja?!" valiti Eesti Lastekirjanduse Keskuse eesti lastekirjanduse ingliskeelsesse messikataloogi 
 2018 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev algupärase noorteromaani võistluse II koht ("Viimane sõit helesinise rongiga")
 2019 – "Taeva tühjad tribüünid" pälvis Lastekaitse Liidu ja Eesti Lastekirjanduse Keskuse tunnustuse Hea Noorteraamat 2018
 2019 – "Taeva tühjad tribüünid" valiti Eesti Lastekirjanduse Keskuse eesti lastekirjanduse ingliskeelsesse messikataloogi
 2021 – "Lumelinnu surm" pälvis Lastekaitse Liidu ja Eesti Lastekirjanduse Keskuse tunnustuse Hea Noorteraamat 2020 ja valiti ka Lastekaitse Liidu noortekogu lemmikuks

Viited

Välislingid
 Koduleht
 Goodreads
 Artikkel Eesti Päevalehes "Ene Sepp vormis vahetundides kirjutatu romaaniks"
 Artikkel Raplamaa Sõnumites "Rapla juurtega Ene Sepa uus romaan on kirjutatud täiskasvanud lugejale"
 Artikkel Raplamaa Sõnumites "Ene Sepa kuues romaan toob lugejani hobuste ja ratsutajate maailma"
 Intervjuu portaalis Estonian World "First impressions from the Hay literature festival – an interview with writer Ene Sepp"

Eesti kirjanikud
Sündinud 1991
Vana-Vigala Lasteaed

Vana-Vigala Lasteaed on Rapla maakonnas Märjamaa vallas Vana-Vigala külas tegutsev lasteaed.  

Lasteaias on üks liitrühm, kus käib 18 last, kelle vanus on 1–7 eluaastat. Lasteaed on avatud tööpäeviti 10,5 tundi päevas.  

Laste nimekirja kinnitab Vigala osavallavalitsus lasteaia direktori esildise alusel.

Õppetöö

Lasteaia tegevus põhineb riiklikul õppekaval, millega on määratletud õppe- ja kasvatustegevuse eesmärgid ja sisu. Lasteaed on eestikeelne ning päevakavas on paika pandud aeg õppetööks, mängimiseks, õues olemiseks, puhkamiseks ja söömiseks.

Vana-Vigala küla asub keset metsi ja rabasid. Lasteaia vahetus läheduses on vana mõisahoone, mõisapark tiikidega ja jõgi; naabruses asuvad Vana-Vigala Põhikool ning Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskool. Liigirikas looduskeskkond annab võimaluse näha aastaaegade muutusi looduses ning ametikooli sepatöö, puidutöö, autoremondi ja kokanduse laborites saab tutvuda erinevate elukutsetega. Laste päevade sisukamaks muutmiseks tehakse koostööd põhikooliga.  

Lasteaed on omanäoline ka ruumide jaotuse poolest. Hoones ei ole ühte suurt rühmaruumi, vaid viis tuba, millest kolm on mõeldud mängimiseks ja õppimiseks ning kaks magamiseks. Hubastes väikestes ruumides saavad lapsed koos mängida, kuid on ka võimalik endale raamatu vaatamiseks või joonistamiseks rahulikum koht otsida. 

Töökorraldus on samuti eripärane. Hommikusi õppetegevusi viiakse samal ajal läbi kahes rühmas: 1–4-aastased lapsed oma toas ühe õpetajaga ja 5–7-aastased lapsed oma toas teise õpetajaga. Sellises rühmas töötava õpetaja töö erineb tööst ühevanuste laste rühmas. Sisuliselt käib õppetöö kaherühmalise lasteaia töökorralduse järgi ning sellega tagatakse lastele sobiv töörütm ja jõukohased tegevused. Mäng ja vabaajategevused viiakse läbi liitrühma töökorralduse järgi, et arendada sotsiaalseid oskusi.

Ajalugu

25. juulil 1968 avati Vana-Vigalas kolmetoalises korteris 20 lapsele päevakodu.

1990. aastani kuulus lasteaed Rapla haridusosakonna alluvusse. Sellest aastast alates on lasteaed munitsipaalasutus ja kuulub Vigala osavallavalitsusele.

30. augustil 1999 nimetati lastepäevakodu ümber lasteaiaks ja kasvataja ametikoht õpetaja ametikohaks. 2010. aastal nimetati lasteaia juhataja ümber direktoriks.

1997. aastal tehti lasteaia hoones suurem remont, mille algajaks oli tollane vallavanem Toivo Averin. Remonditööde ajal võeti maha kaht väikest rühmatuba eraldav sein, mille tulemusena tekkis suurem ruum, kus saab pidada ühisüritusi ja pidusid.

47 aasta jooksul on lasteaias käinud ligikaudu 280 last. Praegu toovad lasteaeda oma lapsi juba kunagised lasteaiakasvandikud.

Viited 

Eesti lasteaiad
Märjamaa vald
Mihkel Järveoja

Mihkel Järveoja (sündinud 30. juunil 1986 Põlvas) on eesti orienteeruja.

Haridus
2005. aastal lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2010. aastal lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe geograafia erialal. 2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli loodusgeograafia ja maastikuökoloogia eriala magistriõppe cum laude ja kaitses loodusteaduse magistri kraadi tööga "Võimalike retsessioonimoreenide esinemine Alutagusel" (juhendajad Tiit Hang ja Raivo Aunap).

Töö
On töötanud AS Regios kartograafina. 2015. aastal avastas ta, et Viljandi maakonna kõrgeim tipp ei ole Rutu mägi, vaid nimetu mäetipp, millele anti nimeks Härjassaare mägi.

Sporditegevus
Harrastab orienteerumist 1992. aastast.

Aastatel 1999–2008 võitis ta noorte ja juunioride vanuseklassides Eesti meistrivõistlustel kokku 42 medalit (19 kulda, 12 hõbedat ja 11 pronksi).

2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumisjooksus Leedus Druskininkais võitis ta Eesti meeskonnas koos Markus Puuseppa ja Timo Sillaga teatevõistlusel kulla.

Eesti meistrivõistlustelt orienteerumises on võitnud 2 pronksi (2005 orienteerumisjooksu teates ja 2012 suusaorienteerumise märketeatesuusatamises, mõlemad OK Põlva Kobras meeskonnas).

2004. aastast ajakirja Orienteeruja toimetuse kolleegiumi liige. Aastatel 2003–2014 avaldanud ajakirjas Orienteeruja üle 40 artikli.

2012. aastast Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.

Korraldanud orienteerumisvõistlusi ja olnud rajameister.

Isiklikku
Tema isa on Nikolai Järveoja.

Tunnustused
2006 Põlva maakonna parim meessportlane

Viited

Välislingid
Biograafia ESBLs
Mihkel Järveoja artiklid Eesti artiklite andmebaasis Index Scriptorum Estoniae

Eesti orienteerujad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1986
Margus Tuuling

Margus Tuuling (26. detsember 1941 Häädemeeste – 2. aprill 2015 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1960. aastal Pärnu 1. Keskkooli ning 1965. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri ja 1987. aastal Leningradi Kultuuriinstituudi aspirantuuri, ta oli pedagoogikateaduste kandidaat.

Aastatel 1965–1980 oli ta Eesti NSV Riikliku Noorsooteatri näitleja, aastast 1975 Tallinna Ülikooli kultuuriteaduskonna režiiõppejõud, aastast 1990 dotsent ja 1991–1999 dekaan. 

Margus Tuuling on kirjutanud ja lavastanud Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris lastenäidendeid („Sabad sõlmes”, 1972, „Nips-näps näärike”, 1973, „Bumerang”, 1979). Ta on lavastanud ka harrastusnäitlejatega Saue ja Keila kultuurimajades. Mänginud filmis („Metskapten”, 1972, „Indrek”, 1976, „Kodumaa sõdur”, 1975). 

Ta on avaldanud õpperaamatud „Pidu ja inimene” (1987) ning „Esimesed sammud teatriteel” (2001).

Lavastusi
Oskar Luts, "Nukitsamees", 1970
George Bernard Shaw, "Augustus annab oma panuse", 1971
...

Isiklikku 
Ta oli aastast 1965 abielus endise näitleja ja hilisema teleajakirjaniku Anne Tuulinguga. Tütar Mari Tuuling on teatriteadlane, toimetaja ja dramaturg.

Viited

Kasutatud allikad
 Eesti lavastajad. Eneken Priks (koostaja). Eesti Lavastajate Liit. Tallinn, 1993. Lk 93-94
 Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn, 2000.

Eesti näitlejad
Eesti lavastajad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1941
Surnud 2015
Suure-Kõpu vald

Suure-Kõpu vald (saksa keeles Gross-Köppo) oli 1866–1939 eksisteerinud vald Viljandi ja Kõpu kihelkonnas Viljandimaal. Vallamaja asus Suure-Kõpu külas.

Viited

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Viljandi kihelkond
Kõpu kihelkond
Viljandimaa
Viljandi maakonna endised vallad
Edwin Linkomiehe valitsus

Edwin Linkomiehe valitsus oli Soome Vabariigi 26. valitsus. Selle moodustasid Maaliit, Rahvuslik Koonderakond, Rahvuslik Progressipartei, Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei ja Soome Rootsi Rahvapartei. Valitsus kestis 5. märtsist 1943 8. augustini 1944.

Soome valitsused
Pataljon "Azov"

Eriotstarbeline üksus Azov (varem pataljon Azov ja polk Azov või lihtsalt Azov; ukraina keeles Окремий загін спеціального призначення «Азов») on vabatahtlikest koosnev väeüksus Ukraina Rahvuskaardi koosseisus.

Ajalugu

Arengud perioodil 2014-2022 
Väeüksus moodustati Zaporižžja oblastis Berdjanskis Donbassi sõja ajal ning sai nime Aasovi mere järgi. Võitlejate värbamine kuulutati välja 20. mail 2014. Väeüksus integreeriti Ukraina rahvuskaardi koosseisu Donbassi sõja ajal, 2014. aasta II poolel. Üksus korraldati ümber eriotstarbeliseks rügemendiks 2014. aasta 17. septembril.

2016. aastal alustas polk Azovi väljaõppebaasis Kiievis tööd allohvitsere koolitav Jevgen Konovaletsi nimeline sõjakool.

Osalemine sõjategevuses 2022. aastal 
Kaitses 2022. aastal Mariupoli lahingus linna Vene vägede kätte langemise eest. Mitmed üksuse võitlejad langesid Vene vägede kätte vangi. 2022. aasta juuli lõpus toimunud vangidevahetuse käigus naasis 43 üksuse sõjaväelast. 2022. aasta septembris vabanesid sõjavangist Denõss Prokopenko ja Svjatoslav Palamar.

Mõju Ukraina sõjandusele 
 2022. aasta märtsis formeeriti Üksik eriotstarbeline polk Azov. 
 2022. aasta mais formeeriti üksus Azov Harkiv, mille ülemaks määrati Anatoli Sõdoernko.

Sümboolika 
Azovi pataljon kasutab oma embleemil ja lipul Wolfsangelit, mis on alates 1616. aastast Saksa ning vähemal määral Prantsuse heraldikas levinud. Ukraina ajaloos on see sümbol tundmatu ning 20. ja 21. sajandil on see olnud kasutusel SS-i ja neonatside sümboolikas.

Autasud

Ukraina kangelane 
 2022 – major Denõss Prokopenko

Mälestuse jääduvstamine 
 2022. aasta augustis nimetati Kiievis Marssal Malinovski tänav ümber Azovi polgu kangelaste tänavaks.

Neofašism 
Azovi pataljoni mitmed liikmed (kuid mitte kõik) nimetavad end valge rassi ülemvõimu pooldajateks ja ka antisemiitideks. Ameerika Ühendriikide Kongressi poolt vastu võetud 2014. aasta konsolideeritud assigneeringute seadus blokeeris sõjalise abi Azovile selle väidetava valgete ülemvõimu ideoloogia tõttu, kuid 2015. aastal tühistas Kongress keelu. Pärast 2017. aastal toimunud pataljoni depolitiseerumist on mitmed paremäärmusluse uurijad ja vaatlejad, samuti Ukraina valitsus leidnud, et pataljon pole neofašistlik, algsest sellesuunalisest ideoloogiast on loobutud ja keskendutakse patriotismile, kuigi kindlasti leidub endiselt selliste vaadetega liikmeid.

Viited

Vaata ka 
 Üksik eriotstarbeline polk Azov (2022)

Välislingid 

Sõda Donbassis
Ukraina sõjandus
Põllumajandusühistu

Põllumajandusühistu on talupidajate majanduslik ühistegevusühing.

Põllumajandusühistu aitab talupidajail soetada loomi ja põllumajandusseadmeid ning töödelda või realiseerida põllumajandussaadusi.

Eesti esimene põllumajandusühistu oli 1897 asutatud Restu-Antsla piimaühistu. Eriti rohkesti asutati põllumajandusühistuid kuni 1920. aastani. 1949. aasta alguses oli Eesti NSV-s 679 põllumajandusühistut, neist 196 masinaühistut, 143 piimaühistut ja 214 mitme tegevusalaga ühistut. Põllumajandusühistute tegevust juhtis ja kooskõlastas 1945–48 Põllumajanduse Ühistegevuse Peavalitsus, 1948–50 Põllumajanduse Ühistute Keskliit.

Kollektiviseerimiseks valmistumise ajal käidi välja idee kujundada põllumajandusühistud ümber kolhoosideks. Seda ei tehtud ja kolhoosid moodustati põllumajandusühistutest sõltumatult, ühistute vara riigistati ja tegevus lõpetati.

1980-ndate lõpul hakati Eestis taas põllumajandusühistuid asutama, näiteks 1989 asutati Eesti Piimaliit.

Viited 

Põllumajandus
Eesti põllumajandus
Jukola

Jukola ehk Jukola teatejooks on Soomes toimuv öine orienteerumise teatejooks 7-liikmelistele meeskondadele.

Esimene Jukola teatejooks toimus 1949. aastal Helsingi lähedal. 1987. aastal jõudis osalevate meeskondade arv üle tuhande. 

Jukola on maailma osavõturohkeim orienteerumise teatejooks. Alates 2012. aastast on osalenud üle 1600 seitsmeliikmelise meeskonna (võistlejate koguarvuga üle 11 tuhande), neist määrustepärase tulemuse on saanud üle 1350 meeskonna. Jukola teatejooksul on seitse eri pikkusega (7–15 km) etappi. Jukola toimub tavapäraselt juuni keskel, võistluse start on laupäeva õhtul päikeseloojangu ajal (umbes kell 23), parimad võistkonnad lõpetavad pühapäeva hommikul kella 6–7 paiku, viimased võistkonnad enne finiši sulgemist pühapäeva keskpäeval.

Jukola teatejooksul on osalenud võistkondi enam kui 20 riigist. Suurema osa moodustavad siiski Soome orienteerumisklubide võistkonnad, välisvõistkondade osakaal on olnud umbes 20%. Alates 1990. aastatest on Jukolal võistelnud ka Eesti orienteerumisklubide võistkondi, samuti on eesti orienteerujad osalenud välisklubide võistkondades.

2008. aastal tuli Olle Kärner Soome klubi Delta võistkonnas esimese eestlasena Jukola teatejooksu võitjaks. 2016. aastal tulid Soome klubi Koovee I meeskonna koosseisus Jukola võitjateks Lauri Sild ja Timo Sild. 2018. aastal jälle Jukola teatejooksu võitnud Koovee meeskonnas jooksid teiste seas Timo Sild, Kenny Kivikas ja Lauri Sild.

Jukola teatejooks on saanud nime Aleksis Kivi romaani "Seitse venda" peategelaste, Jukola talus elanud vendade järgi.

Jukolaga samal nädalavahetusel, laupäeva päeval toimub teatejooks 4-liikmelistele naiskondadele – Venla teatejooks.

Viited

Välislingid
Jukola teatejooksu ingliskeelne koduleht

Orienteerumine
Kirikukonvent

Kirikukonvent oli luteri kiriku maakoguduse haldusorgan Eesti- ja Liivimaal 17. sajandi lõpust kuni 1919. aastani.

Kirikukonventi kuulusid Venemaa 1832. aasta kirikuseaduse kohaselt kõik kihelkonna mõisnikud. Need aga määrasid sageli end esindama voliniku. Mõne küsimuse arutamisel võisid nõuandva häälega osaleda vöörmündrid.

1870 moodustati kihelkonnakonvendid ning Liivimaa kirikukonvendid reorganiseeriti kiriku- ja koolikonventideks. 1919 asendati kirikukonvendid kogudusenõukogudega.

Viited 

Kristlus Eestis
Eestimaa kubermang
Liivimaa kubermang
Kirikueestseisja

Kirikueestseisja (saksa keeles Kirchenvorsteher) oli kihelkonna ametiisik, kes täitis majanduslikke ja politseilisi ülesandeid. Enamasti olid kirikueestseisjad kohalikud mõisnikud ja harilikult oli neid kihelkonna kohta kaks.

Kirikueestseisja mõiste tuli Euroopas kasutusele hiliskeskajal, Vana-Liivimaal hakati seda kasutama 15. sajandi 2. poolel. Esialgu oli populaarsem vöörmündri nimetus, kuid alates 17. sajandist nimetati kihelkonnakiriku eest hoolitsejat reeglina eestseisjaks ning tema talupojast abilist vöörmündriks. Kirikueestseisjad nimetas igas kihelkonnas ametisse kohalike mõisnike hulgast ülemkirikueestseisja. Viimased pidasid ametit äärmiselt vastumeelseks. 

Eestis kaotati kirikueestseisja ametikohad 1919. aastal.

Vaata ka
Ülemkirikueestseisjad - ülemkirikueestseisja-ametis (saksa keeles Oberkirchenvorsteher-Amt). Evangeelse luterliku kiriku konsistooriumipiirkonna ülemkirikueestseisja-ametisse kuulusid Eestimaa rüütelkonna maanõunik ilmaliku eesistujana, mees-/maakohtu liige ilmaliku kaasistujana ja praost vaimuliku kaasistujana, 1711. a lisandus juristist notar. Ülemkirikueestseisja-ameti ülesandeks oli: kirikueestseisjate juhendamine, nende tegevuse kontrollimine, ametisse seadmine ja vallandamine; kirikuhoonete, teede ja sildade korrashoiu organiseerimine; kirikumaade omandiõiguslike probleemide lahendamine; koguduste majandusliku olukorra, kirikuõpetajate sissetulekute ja vaimulike leskede ning orbude eest hoolitsemine ja vaeste hoolekande organiseerimine; ebausukommetega võitlemine; järelevalve talurahvakoolide üle  
Eestimaal 4 (Harjumaa ülemkirikueestseisja-amet, Virumaa ülemkirikueestseisja-amet, Järvamaa ülemkirikueestseisja-amet, Läänemaa ülemkirikueestseisja-amet) 
Liivimaa Eesti alal (Tartu-Võru ülemkirikueestseisja-amet, Pärnu-Viljandi ülemkirikueestseisja-amet) ja Saaremaal (Saaremaa ülemkirikueestseisja-amet) 3 ülemkirikueestseisja-ametid.

Viited

Inimesed
Eesti keskaeg
Eesti uusaeg
Hingeloendus

Hingeloendus ehk hingerevisjon oli maksualuste elanike (neid nimetati revisjonihingedeks) loendus Venemaa keisririigis.

Eesti- ja Liivimaal toimus kaheksa hingeloendust: aastatel 1782, 1794–95, 1811, 1815–16, 1826 (üksnes Liivimaal), 1833–34, 1850 ja 1857–58.

Hingeloenduse tulemusel saadi revisjonileht, mida nimetati hingeloendiks. See oli isikunimestik, mis oli koostatud maal mõisate, linnas seisuste kaupa. Hingeloendid on tähtsad ajalooallikad rahvastiku, genealoogia ning isiku- ja kohanimede uurimisel.

Hingerevisjonid Eestimaal 
Eestimaa 1782. aasta hingerevisjon/(Ülevenemaaline) Neljas hingerevisjon (IV hingeloendus)
Eestimaa 1794.–1795. aasta hingerevisjon/Viies hingerevisjon (V hingeloendus)
Eestimaa 1811. aasta hingerevisjon/Kuues hingerevisjon (VI hingeloendus)
Eestimaa 1816. aasta hingerevisjon/Seitsmes hingerevisjon (VII hingeloendus)
1826. aasta vaherevisjon, seoses liignimede panekuga 
Eestimaa 1833.–1835. aasta hingerevisjon/Kaheksas hingerevisjon (VIII hingeloendus)
Eestimaa 1850. aasta hingerevisjon/Üheksas hingerevisjon (IX hingeloendus)
Eestimaa 1858. aasta hingerevisjon/Kümnes hingerevisjon (X hingeloendus)
Liivimaa 1782. aasta hingeloendus 
Tallinna 1871. aasta rahvaloendus
Eestimaa 1881. aasta rahvaloendus
Liivimaa 1881. aasta rahvaloendus
Venemaa Keisririigi 1897. aasta rahvaloendus

Viited

Välislingid
Hingerevisjonide register Riigiarhiivi portaalis

Demograafia
Venemaa Keisririik
Eesti ajalugu
Läti ajalugu
Eesti rahvaloendused
Aleksei Semjonov

Aleksei Semjonov (sündinud 8. veebruaril 1947 Aleksandrovsk-Sahhalinskil) on Eesti sotsioloog ja õiguskaitsja.

Ta juhib Eesti-vaenulikku õiguskaitseorganisatsiooni Inimõiguste Teabekeskus.

Ta on Tallinna Linnavolikogu liige ja kuulub Keskerakonda.

Tunnustused
2017 Tallinna teenetemärk

Viited

Välislingid 
«Radar»: kes on inimõiguslane ja «Kremlile lojaalne isik» Aleksei Semjonov?, 3. mai 2016

Eesti sotsioloogid
Inimõiguslased
Sündinud 1947
Valeri Tšetvergov

Valeri Ivanovitš Tšetvergov (vene keeles Валерий Иванович Четвергов; sündinud 13. märtsil 1941 Svobodnõi linnas Amuuri oblastis) on Eesti NSV partei- ja riigitegelane ning Eesti ühiskonnategelane.

1958. aastast töötas ta treialina Kasahhi NSVs Petropavlovski linna ehitus- ja montaaživalitsuses "Santehstroi". 1959. aastal astus Valerian Kuibõševi nimelise Kuibõševi Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonda, mille lõpetas 1964.

Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta NSV Liidu Keskmise Masinaehituse Ministeeriumi tuumatööstuse ettevõtetes. Oli aastatel 1964–1967 Suhhumi Teadusliku Uurimise Füüsika- ja Tehnikainstituudis insener-konstruktor.

1967. aastal viidi ta üle Narva Baltijetsi tehasesse, sest seal tegeleti tema väljatöötatud toodetega. Tehases töötas ta tehnilise kontrolli osakonna juhataja asetäitja ning juhatajana, hiljem oli ta direktori asetäitja ja peadirektor.

Tegevus Eesti NSV valitsusasutustes ja NLKP-s
NLKP liige 1970. aastast. On olnud ka Baltijetsi tehase parteikomitee sekretär.

Aastatel 1979–1982 oli ta Narva linna RSN TK esimees.

1982 oli ta EKP Narva Linnakomitee I sekretär.

EKP Keskkomitee liige.

Ta oli Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu liige. Oli sealse tarbekaupade, kaubandus- ja teeninduskomisjoni esimees.

Iseseisvuse taastanud Eesti Vabariigis
1992. aastal ta vallandati Baltijetsi tehasest.

Valeri Tšetvergov on Narva vene kaasmaalaste ühingu üks korraldajaid ja rajajaid, ta on ühingu esimees. Samuti ta on Eestis asuvate Venemaa Kaasmaalaste Ühingute Liidu üks rajajaid ja Liidu esimehe asetäitja.

Isiklikku
Ta on abielus, tal on kaks tütart.

Viited

Välislingid
Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis. Biograafiline lühiteatmik. Tallinn: Eesti Raamat 1985. Lk 271 (kaader 273)

Eesti insenerid
Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti ühiskonnategelased
Eesti NSV X Ülemnõukogu liikmed
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Sündinud 1941
Johannes Gezelius vanem

Johannes Gezelius vanem (3. veebruar 1615 – 20. jaanuar 1690 Turu) oli rootsi luterlik teoloog ja vaimulik.

Ta oli pärit Västmanlandist, õppis Västeråsi gümnaasiumis ning Uppsala (immatrikuleerus 1637) ja aastatel 1638–1641 Tartu Ülikoolis (Academia Gustaviana Dorpatensis), kus ta kaitses 1641. magistrikraadi. Aastail 1641–1649 (ametlikult kandes seda tiitlit veel 1650. aastal) oli ta Academia Gustaviana kreeka keele ja idakeelte professor. Pärast Tartust lahkumist töötas ta mitmel pool Rootsis, jätkates ka teoloogiaõpinguid, ning kaitses 1661. aastal Uppsalas teoloogiadoktori kraadi.   

Aastail 1660–1664 oli ta Liivimaa superintendent. 1664. aastast surmani oli Turu piiskop ning Turu Ülikooli (Regia Academia Aboensis) asekantsler. 

Johannes Gezelius vanema üks olulisemaid rolle on olnud hariduse edendamine: ta on avaldanud arvukalt õpikuid ning suunanud Soome rahvahariduse arengut.  

Tema poeg oli teoloog Johannes Gezelius noorem ja pojapoeg piiskop Johannes Gezelius noorim.

Liivimaa vaimulikud
Rootsi teoloogid
Soome inimesed
Superintendendid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1615
Surnud 1690
Julius Grober

Julius Johann August Armin Grober (27. november 1875 – 10. november 1971) oli saksa sisearst.

Ta võttis osa Esimest maailmasõjast, olles seal arst. Pärast sõda sai ta 1918 Landesuniversität Dorpati korraliseks professoriks ja  direktoriks. Ühtlasi oli ta ka ülikooli arstiteaduskonna prodekaan. Pärast Eesti iseseisvumist 1918 läks ta Saksamaale Jenasse.

Saksamaa arstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Sündinud 1875
Surnud 1971
Johannes Haussleiter

Johannes Haussleiter (23. juuni 1851 – 2. november 1928) oli saksa evangeelne luteri teoloog.

1891 kutsuti ta Tartu ülikooli kirikuajaloo korraliseks professoriks. 1892 läks ta Greifswaldi ülikooli, kus kuni oma emeriteerumiseni õpetas Uut Testamenti.

2. märtsil 1894 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks.

Saksa teoloogid
Eesti teoloogid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna professorid
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1851
Surnud 1928
Erwin Josef Ender

Erwin Josef Ender (sündinud 7. septembril 1937) on Sileesia päritolu vaimulik. 

1997–2001 oli ta Eesti apostellik administraator.

Püha Tooli diplomaadid
Välismaa suursaadikud Eestis
Eesti katoliku piiskopid
Saksamaa katoliku vaimulikud
Tšehhi vaimulikud
Sündinud 1937
Richard von der Ley

Richard von der Ley (20. detsember 1870 – surmaaeg ja koht teadmata) oli Eesti kaupmees.

Richard von der Ley on tuntust kogunud Eesti vaadetega postkaartide kirjastamisega, kasutades kaubamärgina tähekombinatsioone R. von der Ley ja R. v. d. L. i. R.

Tal olid tütred Helene, Dagmar ja Sigrid.

Viited 

Sündinud 1870
Eesti inimesed
Kaupmehed
Eduard Avik

Eduard-Johannes Avik VR I/3 (ka Eduard-Johannes Aavik; 19. september 1891 Gattšina – 10. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli eesti insener.

Eluloost 
Aastail 1921 – 1935 oli Tallinna Tehnikumi laevamehaanikute kooli õpetaja. 

1926-1940 oli Veeteede Talituse direktor ning oli ka Insenerikoja nõukogu abiesimees.

Oli 1930-ndatel Kaitseliidu Tallinna maleva mereüksuste pealik, auastmelt vanemleitnant.

Avik arreteeriti 14. juunil 1941. Kinnipidamiskohas Sevurallagis mõisteti ta 28. veebruaril 1942 § 58–4 alusel surma (Vabadussõjast osavõtt ja Kaitseliitu kuulumine). Ta lasti maha 10. aprillil 1942.

Tunnustus
Eesti Vabaduse Risti I liigi 3. järk

Viited

Eesti insenerid
Eesti piirivalvurid
Insenerikoja nõukogu liikmed
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Sündinud 1891
Surnud 1942
Ilona Kaldre

Ilona Kaldre (sündinud 15. detsembril 1969 Aseris) on soome-saksa päritolu Eesti selgeltnägija. 

Ta lõpetas Kohtla-Järve meditsiinikooli. Ta töötas lühikest aega Kuressaare haigla kirurgiaosakonnas.

2009 Riias salvestatud Baltimaade “Selgeltnägijate tuleproovi” võitja.

2010 rahvusvahelise “Selgeltnägijate tuleproovi” teine koht.

2013 osales sarjas “Selgeltnägijate tuleproov. Titaanide sõda”.

Viimased kolm aastat töötanud eksperdina mitmes televisioonisaates.

Abielus Dmitri Kaldrega, peres täiskasvanud poeg German.

Töötab 0,3 kohaga Jõhvi vallavalitsuses suhtekorraldajana.

Viited

Välislingid
 Profile in facebook.com
 Биография на сайте Народного радио
 Эстонка заколдовала Россию
 Илона Калдре снимается в новом сезоне "Экстрасенсы ведут расследование".

Eesti sensitiivid
Sündinud 1969
Cheviot

Cheviot on väike linn Uus-Meremaal Lõunasaare idaranniku lähedal Canterbury ringkonna põhjaosas. 

Cheviot asub Christchurchist umbes 110 km põhja pool, Uus-Meremaa riigimaantee nr 1 ääres.

Chevioti ümbritsevad lauged metsatud mäed on karjakasvatuspiirkond, peamiselt kasvatatakse lambaid.

1901. aastal oli Chevioti lähedal maavärin magnituudiga 6,9.

2010. aastal asus Cheviotis Uus-Meremaal toimunud 9. rogaini maailmameistrivõistluste võistluskeskus.

Välislingid 
Chevioti koduleht

Uus-Meremaa linnad
Ylläs

Ylläs on suusakeskus Soomes Lapi maakonnas Kolari vallas Äkäslompolo külas, umbes 150 km põhjapolaarjoonest põhja pool. 

Suusakeskusel on mäesuusanõlvad Yllästunturil ja talvisel hooajal umbes 330 km murdmaasuusaradu, sealhugas 38 km valgustatud radu.

Suvisel hooajal saab matkata Pallas-Yllästunturi rahvuspargis.

Viited

Välislingid
Ylläse koduleht

Soome
Kolari vald