Konstantin Possiet

Konstantin Possiet, ka Constantin Possiet de Rossier, (vene Константин Николаевич Посьет; 2. jaanuar 1820 (vkj 21. detsember 1819) Pärnu – 8. mai (vkj 26. aprill) 1899 Peterburi) oli Venemaa meresõitja ja riigimees. Admiral (1882).

Ta oli Venemaa Keisririigi teedeminister (1874–1888) ja Riiginõukogu liige (1888).

Possiet tegi oma mereekspeditsioonidel teinud hüdrogeograafilisi, navigatsioonialaseid, geograafilisi ja etnograafilisi vaatlusi ja uurimistööd. 1879. aastal sai ta majandusteaduste doktori kraadi. Samal aastal valis Peterburi Teaduste Akadeemia ta oma auliikmeks.

1886. aastal valiti ta Pärnu aukodanikuks.

Sünnikoht ja päritolu 
Ta sündis Pärnus 1819. aasta detsembris (vkj). Ta oli pärit põlisest prantsuse suguvõsast Possuet de Rossiet. Tema esivanem Pierre Possuet de Rossiet tuli Venemaale Peeter I kutsel ja tegeles pikki aastaid Astrahani lähedal viinamarjakasvatusega.

Tema vaarisa Cornelius Possiet de Roussier ja vanaisa Peter Possiet de Roussier olid Pärnu komandandid. Tema isa Nicolas Possiet lõpetas Peterburis Merekadetikorpuse ja oli Soome lahe laevastiku ekipaaži komandör.

Haridustee ja teenistus mereväes 
Pärast isa surma astus ta Merekadetikorpusse (11-aastaselt sai gardemariiniks), mille lõpetas 1840. aastal leitnandi auastmes. Teenis mereväes Valgel ja Läänemerel. Pärast mereretke Inglismaale ülendati ta kaptenleitnandiks.

Valinud erialaks meresuurtükiväe, täiustas ta selle metoodikat. 28-aastaselt, 1847. aastal, avaldas ta raamatu "Artillerie-Exercitium" ("Артиллерийское учение"), milles esitas andmeid suurtükiväeteenistuse korralduse kohta välisriikide laevadel. Tänu selle raamatule suurendati vene sõjalaevadel suurtükiväe võimsust. 1849. aastal (kordustrükk 1851) ilmus tema teine raamat "Вооружение военных судов" ('Sõjalaevade relvastus'), mis aastaid hiljem (1861) pälvis Peterburi Teaduste Akadeemia Demidovi auhinna.

Mereekspeditsioonid 

1852. aastal võeti võõrkeeli valdav kaptenleitnant Possiet kaasa viitseadmiral Jevfimi Putjatini juhitud mereekspeditsioonile Jaapanisse. Seilati fregatil Pallada. Valmistudes selleks ekspeditsiooniks õppis Possiet ära jaapani ja hollandi keele. Ekspeditsiooni eesmärk oli murda Jaapani isolatsioon (sakoku) ja sõlmida kaubandussidemed. Possiet võttis vanemtõlgina osa kõigist läbirääkimistest jaapanlastega ja valmistas ette kaubanduslepingu sõlmimise dokumentatsiooni.

1854. aasta juulis jätkus ekspeditsioon fregatt Dianal, mis vahetas välja kahe taifuuni üle elanud Pallada (laeva vahetus toimus Castries' lahes Jaapani meres). 11. detsembril 1854 toimunud maavärinas ja sellele järgnenud tsunamile sai Diana Shomoda sadamas ankrus olles tõsiseid kahjustusi. Jaanuaris 1855 üritati fregatt pukseerida Hedasse, kuid laev jäi tormi kätte ja uppus. Läbirääkimised siiski jätkusid ja 1855. aasta veebruaris kirjutasid pooled Shimoda lepingule alla.

Laevalt päästetud asjade hulgas leidus merendusalane ajakiri, milles oli avaldatud kuunari joonised. Et kodumaale pääseda, ehitati kogu meeskonnaga ja kohalike elanike abiga kuunar. Juba 1855. aasta aprillis väljus kuunar Heda merele, pardal ekspeditsiooni juht Putjanin, 2. järgu kapteniks ülendatud Possiet ja osa meeskonda. Heda seilas ümber Jaapani ja randus 10. mail 1855 Petropavlovski Portis. 1855. aastal ülendati Possiet 1. järgu kapteniks.

Aastatel 1852–1854 väldanud mereretk Kroonlinnast Jaapanisse oli Possieti esimene ümbermaailmareis.

1856. aastal lähetati ta Jaapanisse ülesandega anda neile üle kuunar Heda tänutäheks vene meremeestele osutatud abi eest.

1858. aastal määras keiser Aleksander II Possieti oma 8-aastase poja suurvürst Aleksei Aleksandrovitši (hilisem Venemaa viimane kindraladmiral)
kasvatajaks. Sestpeale sooritas Possiet suviti regulaarselt mereretki (1858–1865) Läänemerel ja Venemaa kallastel. Aastatel 1866–1868 seilas ta koos oma hoolealusega Vahemerel ja Atlandi ookeanil.

1859. aastal määrati Possiet tiibadjutandiks ja arvati keiser Aleksander II kaaskonda. 1861. aastal ülendati ta kontradmiraliks. 1866. aastal määrati kindraladjutandiks . 1868. aastal ülendati ta viitseadmiraliks.

1870. aastal juhtis Possiet kolmest sõjalaevast eskaadrit, mille tsaar Aleksander II saatis põhjameredele. Teadusülesannete täitmist juhendas akadeemik Alexander Theodor von Middendorff. 1870. aastal heisati Novaja Zemljal esmakordselt saare kohal riigilipp demonstreerimaks saare kuuluvust Venemaale. 1871. aastal külastas Possiet fregatt Svetlanal Ameerika Ühendriike (esimene ametlik visiit), Kanadat, Singapuri, Hiinat, Jaapanit, Ida-Siberit. Ekspeditsioonis osales ka 20-aastane suurvürst Aleksei Aleksandrovitš.

Teedeminister 
Aastatel 1874–1888 oli Possiet Venemaa Keisririigi teedeminister. Tema ametisoleku aja jooksul suurenes Venemaa raudteevõrk ulatuselt kolmandiku võrra, ehitati enam kui 10 000 versta raudteid.

Tema initsiatiivil alustati Peterburi meresadama ja Merekanali ehitamist. Paralleelselt rekonstrueeriti Maria veesüsteemi, mis ühendas Peterburi Laadoga ja Oneega järvedega, Arhangelski, Vologda, Novgorodi ja Staraja Russaga. 1882. aastal ülendati ta admiraliks. Keiser Aleksander III kirjutas alla ukaasile Siberi raudteemagistraali ehitamiseks, Possiet kureeris selle projekteerimist.

1888. aastal läks Possiet erru pärast rongiõnnetust, kus hukkus 21 rongisolijat. Samas rongis olid ka keiser perekonnaga ja minister Possiet. Rongiõnnetuse põhjustas erakätes oleva Kurski–Harkivi–Aasovi raudtee väga vilets ehituslik kvaliteet.

Teedeminister Pärnus 
11. juulil 1886 tuli Possiet teedeministrina maanõunik Stael von Holsteini saatel aurikul Pärnusse inspekteerima Pärnu sadamat. Intelligentse ja tagasihoidliku inimesena keeldus ta igasugustest vastuvõttudest ning seepärast oli kail teda vastu võtmas vaid linnapea Oskar Brackmann.
Pärnu linnainseneri Nazarovi saatel vaadati üle sadam, kaid, süvendaja ja talvesadam. Kuuldes, et linna sisse- ja väljavedu Pärnu sadama kaudu teeb vähikäiku, leidis admiral, et ainsaks vastuabinõuks oleks Pärnu ühendamine Liivimaa raudteega.

Auastmed

Tunnustus
 1861 – Peterburi TA Demidovi auhind  
 1879 – valiti Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia auliikmeks
 1886 – valiti Pärnu linna aukodanikuks
 1896 – Venemaa keisririigi kõrgeim autasu Püha Andrease orden

Autasud

Venemaa autasud
 Püha Anna ordeni III klass (3. aprill 1846)
 Püha Vladimiri ordeni IV klass (30. august 1855)
 Püha Anna ordeni II klass (25. märts 1857)
 Püha Vladimiri ordeni III klass (17. aprill 1863)
 Püha Stanislavi ordeni I klass (30. VIII 1865)
 Püha Anna ordeni I klass (30. VIII 1869, koos keisrikrooniga)
 Püha Vladimiri ordeni II klass (22. juuli 1873)
 Valgekotka orden (1. jaanuar 1877)
 Püha Aleksander Nevski orden (19. veebruar 1880, briljandid 23. detsember 1886)
 Püha Vladimiri ordeni I klass (15. mai 1883)
 Püha Andreas Esmakutsutu orden (14. mai 1896)

Välismaa autasud
 Preisimaa Krooni ordeni II klass (12. september 1864)
 Württembergi Friedrichi ordeni I klass (september 1864)
 Hesseni Ludwigi ordeni I klass (september 1864)
 Taani Dannebrogi ordeni suurrist (22. august 1866)
 Türgi Medjidie ordeni I klass (14. august 1868)
 Kreeka Lunastaja ordeni I klass (14. oktoober 1868)
 Brasiilia Kristuse ordeni I klass (12. märts 1873)
 Preisimaa Punase Kotka ordeni suurrist (18. september 1879)
 Montenegro Vürst Danilo I ordeni I klass (15. mai 1880)
 Pärsia Päikese ja Lõvi ordeni I klass (15. mai 1880)
 Jaapani Tõusva Päikese ordeni I klass (3. detsember 1881)

Mälestuse jäädvustamine 
Tema järgi on oma nime saanud laht Jaapani meres (Possieti laht) ja neem Rõkatšjovi saarel Kara meres..

1902. aastal nimetati Mogilnõi saar Barentsi meres ümber Possieti saareks.

Hassani rajoonis Primorje krais on tema järgi nimetatud Possieti lahe kaldal asuv alev (Possiet), mis on ühtlasi Venemaa lõunapoolseim sadam (Possieti sadam).
  
Tema järgi on oma nime saanud tänav Vladivostokis. Ka Pärnus oli Possieti tänav. 1948. aastal nimetati see ümber Oktoobri tänavaks. 1991. aastal sai Oktoobri tänavast Suur-Posti.

Isiklikku 
Ta maeti Novodevitšje kalmistule Peterburis. Leinarongkäigust võttis osa mitu tuhat inimest.

Pärast Possieti surma läks tema 20 tuhande köiteline isiklik raamatukogu Peterburi teedeinseneride instituudi valdusse.

Viited

Välislingid

Punase Kotka suurristi ordeni kavalerid
Pärnu aukodanikud
Püha Aleksander Nevski ordeni kavalerid
Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavalerid
Püha Vladimiri I klassi ordeni kavalerid
Venemaa keisririigi admiralid
Venemaa keisririigi ministrid
Venemaa keisririigi poliitikud
Venemaa keisririigi Riiginõukogu liikmed
Venemaa keisririigi teedeministrid
Sündinud 1819
Surnud 1899