joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Peeter Kohandi

Peeter Kohandi (enne eestistamist Peeter Koch; 7. aprill 1908 Aru vald, Nõo kihelkond – 22. jaanuar 1966 Jämaja) oli eesti vaimulik.

Ta lõpetas aastal 1927 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Aastatel 1927–1932 õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, oli Üliõpilasseltsi Liivika liige. Prooviaastal oli ta Koeru, Ambla ja Tapa Jakobi koguduses. Ordineeriti 16. juulil 1933 õpetajaks.

Ta oli aastatel 1933–1934 Järva praostkonna vikaarõpetaja ja 1934–1944 Ridala Püha Maarja Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1944–1949 oli ta Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1946–1947 Nõo ja Kambja kogudust. Aastatel 1950–1954 oli ta Nõo ja Kambja koguduse õpetaja. Aastatel 1954–1958 oli ta Sangaste ja Laatre koguduse hingekarjane. Aastatel 1958–1959 teenis ta Viru-Jaagupi, Koeru, Kihelkonna ja Kärla kogudust. Aastatel 1960–1966 oli ta Anseküla ja Jämaja koguduse õpetaja.

Peeter Kohandi hukkus Jämajas majapõlengus ning on maetud Nõo kalmistule.

Isiklikku

Peeter Kohandi vend Elmar Kohandi oli eesti arst.

Viited

Välislingid 
 Rita Puidet. Rahutu hingega kirikuõpetaja Peeter Kohandi Eesti Kirik 16. aprill 2011
 Andres Jaeger. Mälestusi Peeter Kohandist 1. osa Eesti Kirik 8. veebruar 2012
 Andres Jaeger. Mälestusi Peeter Kohandist 2. osa Eesti Kirik 15. veebruar 2012
 Andres Jaeger. Mälestusi Peeter Kohandist 3. osa Eesti Kirik 22. veebruar 2012

Anseküla Maarja koguduse vaimulikud
Jämaja Kolmainu koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Nõo kalmistule maetud
Sündinud 1908
Surnud 1966
Evi Pihlak

Evi Pihlak (sünninimi Evi Grünling; 1938–1948 Evi Kaljumaa; 11. märts 1928 Tallinn – 6. mai 1993 Tallinn) oli eesti kunstiajaloolane ja -kriitik.

Pihlak oli vedurijuhi tütar. Ta õppis Tallinna 27. Algkoolis ja aastatel 1942–1947 Tallinna 10. Keskkoolis. Lõpueksamid sooritas ta 1948. aastal Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkoolis. Õppis aastatel 1948–1950 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis lavakujundust, lõpetas 1957. aastal Leningradi I. Repini nim Kunstiinstituudi kunstiteooria ja -ajaloo erialal. Kunstiteaduse kandidaat (1968, TRÜ) väitekirjaga "Nikolai Triik 1884–1940: looming ja ühiskondlik tegevus".

Oli 1957–1961 Eesti NSV Riikliku Kunstimuuseumi ja 1961–1972 Ajaloo Instituudi teadur, 1972–1983 ERKI kunstiajaloo dotsendi kohusetäitja.

Looming
Ta uuris 20. sajandi eesti maalikunsti, eriti kunstikooli Pallas ümber koondunud kunstnikke. Käsitles ka lavakujunduse ajalugu ja üldist kunstiajalugu. Avaldas töid kunstiajaloost ja monograafiaid eesti kunstnikest. Oli üks kolmeköitelise "Eesti kunsti ajaloo" põhiautoreid. 1960.–1980. aastail tegutses aktiivse kriitikuna. Tal on umbes 20 teadustööd.

Teoseid
 "Roman Nyman". Tallinn 1956
 "Natalie Mei". Tallinn 1962
 "Teatridekoratsioon". Tallinn 1965
 "Evi Tihemets". Tallinn 1969
 "Aleksander Vardi". Tallinn 1977
 Madalmaade maalikunst 15.–17. sajandini". Kaasautorid Aino Kartna ja Mai Lumiste. Tallinn 1978
 "Eesti kunsti ajalugu". Kaasautor. 1. kd Tallinn 1975, 1977; 2. kd Tallinn 1970 
 "Konrad Mägi". Tallinn 1979
 "Eesti maal". Tallinn 1982
 "Nikolai Triik inimese kujutajana". Tallinn 1985
"Malle Leis". Tallinn 1988
"Über die Entwicklungsprobleme der estnischen Kunst zu Angfang dieses Jahrhunderts". //  Homburger Gespräch. 1988 und 1989. Bad Homburg.12. vihik, Kiel 1990

Liikmesus
1962 Eesti Kunstnike Liit

Tunnustus
 1977 Eesti Kunstnike Liidu kunstiteadlaste sektsiooni aastapreemia (artikkel "Maailm läbi kontrastide")
 1978 Kristjan Raua preemia (teos "Eesti kunsti ajalugu I" (I ja II), autorite kollektiiv: Mart-Ivo Eller, Voldemar Erm, Leo Gens, Virve Hinnov, Rudolf Kangert, Juta Keevallik, Kaalu Kirme, Tuui Koort, Ene Lamp, Rein Loodus, Mai Lumiste, Tiina Nurk, Evi Pihlak, Villem Raam, Jüri Selirand, Irina Solomõkova (töörühma juht), Karl Tihase, Vaike Tiik, Voldemar Vaga, Hannes Valter, Viivi Viilmann, Lehti Viiroja ja Helmi Üprus)
 1980 Kristjan Raua preemia (monograafia "Konrad Mägi")
 1980 Nõukogude Eesti preemia
 1988 Eesti NSV teeneline kunstitegelane

Kirjandus
Hilja Jõgi. "Pihlak, Evi, kunstiajaloolane ja -kriitik". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 383
 Eesti entsüklopeedia 14. Tallinn 2000. Lk 370

Välislingid

Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti kunstikriitikud
Eesti kunstiajaloolased
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1928
Surnud 1993
New Jersey Devils

New Jersey Devils on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.

Klubi kodulinn on Newark New Jersey osariigis. Kodumänge peab Prudential Centeris.

New Jersey Devils on võitnud Stanley karika kolm korda (1995, 2000, 2003).

Klubi peatreener on Lindy Ruff.

Praegune koosseis 
Seisuga 12. jaanuar 2021
Väravavahid: Mackenzie Blackwood, Gilles Senn
Kaitsjad: Will Butcher, Connor Carrick, Josh Jacobs, Dmitri Kulikov, Ryan Murray, Damon Severson, Ty Smith, P. K. Subban, Matt Tennyson, Colton White
Ründajad: Brandon Gignac, Nico Hischier, Jack Hughes, Janne Kuokkanen, Michael McLeod, Dawson Mercer, Brett Seney, Ben Street, Pavel Zacha, Travis Zajac, Jesper Boqvist, Jesper Bratt, Nikita Gussev, Andreas Johnsson, Miles Wood, Nathan Bastian, Nick Merkley, Kyle Palmieri

Saavutused 
Stanley karika võidud (3):
 1994–95, 1999–00, 2002–03
Konverentsi võidud (5):
1994–95, 1999–00, 2000–01, 2002–03, 2011–12
Divisjoni võidud (9):
1996–97, 1997–98, 1998–99, 2000–01, 2002–03, 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2009–10

Välislingid 
 http://nhl.com/devils

New Jersey Devils
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
New York Islanders

New York Islanders on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.

Islanders peab kodumänge Barclays Centeris.

New York Islanders on võitnud Stanley karika neljal korral (1979–80, 1980–81, 1981–82, 1982–83).

Kluni peatreener on Lane Lambert.

Praegune koosseis 
Seisuga 4. jaanuar 2021
Väravavahid: Cory Schneider, Jakub Škarek, Ilja Sorokin, Semjon Varlamov
Kaitsjad: Sebastian Aho, Samuel Bolduc, Noah Dobson, Andy Greene, Thomas Hickey, Grant Hutton, Nick Leddy, Scott Mayfield, Adam Pelech, Ryan Pulock
Ründajad: Mathew Barzal, Casey Cizikas, Austin Czarnik, Leo Komarov, Jean-Gabriel Pageau, Anthony Beauvillier, Kieffer Bellows, Michael Dal Colle, A. J. Greer, Ross Johnston, Otto Koivula, Tom Kühnhackl, Andrew Ladd, Anders Lee (kapten), Matt Martin, Brock Nelson, Dmytro Timashov, Josh Bailey, Cal Clutterbuck, Jordan Eberle, Simon Holmström, Oliver Wahlstrom

Saavutused 
Stanley karika võidud (4):
1979–80, 1980–81, 1981–82, 1982–83
Konverentsi võidud (6):
1977–78, 1978–79, 1980–81, 1981–82, 1982–83, 1983–84
Divisjoni võidud (6):
1977–78, 1978–79, 1980–81, 1981–82, 1983–84, 1987–88

Välislingid 
 http://nhl.com/islanders

New York Islanders
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
Kevin-Prince Boateng

Kevin-Prince Boateng (sündinud 6. märtsil 1987 Weddingis, Lääne-Berliinis) on Saksamaal sündinud Ghana jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Fiorentina.

Ka tema vend Jerome Boateng on jalgpallur.

Koondisekarjäär 
Kuigi Boateng kuulus Saksamaa noortekoondistesse, otsustas hakata esindama Ghana jalgpallikoondist. Ghana jalgpallikoondis oli temast huvitatud juba enne 2016. aasta maailmameistrivõistlusi.

2010. aasta mais sai Boateng Ghana passi. Debüüdi Ghana rahvuskoondises tegi Boateng 2010. aasta juunis sõprusmängus Läti vastu.

Saavutused
AC Milan
Itaalia meister (1): 2010–2011
Supercoppa Italiana (1): 2011

Eintracht Frankfurt
DFB-Pokal: 2017–18

Barcelona
La Liga: 2018–19

Viited

Välislingid 

Saksamaa jalgpallurid
Ghana jalgpallurid
Hertha BSC jalgpallurid
Tottenham Hotspur FC mängijad
Dortmundi Borussia mängijad
Portsmouth FC mängijad
AC Milani mängijad
UD Las Palmase mängijad
FC Schalke 04 mängijad
Frankfurdi Eintrachti jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
ACF Fiorentina mängijad
Bundesliga mängijad
Premier League'i mängijad
Serie A mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1987
Martin Puhvel

Martin Puhvel (sündinud 9. detsembril 1933 Tallinn – 7. detsember 2016) oli eesti kirjandusteadlane.

Siirdus 1944. aastal koos vanematega Soome, samal aastal Rootsi ja 1949. aastal Kanadasse.

Õppis McGilli ülikoolis Montréalis 1949–1954 ja Harvardi ülikoolis Bostonis 1954–1958.

Oli õppejõud McGilli ülikoolis vana ja keskaegse inglise keele ja kirjanduse alal 1957–1996. Korraline professor 1980. Emeriitprofessor aastast 1998.

Martin Puhvel oli korporatsiooni Fraternitas Estica auvilistlane.

Teadustöö
Avaldanud 52 teadustööd, nende hulgas raamatud "'Beowulf and Celtic Tradition", "The Crossroads in Folklore and Myth", "Cause and Effect in Beowulf" ja "Beowulf: A Verse Translation and Introduction". 

Esinenud teadusloengutega Kanadas, Ameerika Ühendriikides, Inglismaal ja Itaalias. Mitme teadusorganisatsiooni liige.

Ühiskondlik ja rahvuspoliitiline tegevus Kanadas

 Montreali Eesti Seltsi esimees 1962–1963
 Rahvusliku Välisvõitluse Nõukogu liige 1963–1975 ja selle järeltulija Eestlaste Kesknõukogu Kanadas (EKN) liige 1975–1993
 Montréali maailmanäituse Expo '67 Eesti päeva korraldava komitee esimees

Puhvel on esinenud Kanada Parlamendi komisjonide istungitel okupeeritud Eesti olukorra selgitajana ning avaldanud Nõukogude okupatsiooni ajastul Kanada ajakirjanduses palju Eestit ja eestlasi käsitlevaid kirjutisi. Esinenud korduvalt neil teemadel raadios ja televisioonis.

Tema vend on Jaan Puhvel.

Teosed eesti keeles 
 "Põlistelt põldudelt: Põhja- ja Loode-Euroopa rahvaste folkloorist ja vanemast kirjandusest". Ingliskeelsed kirjutised tõlkinud Triinu Pakk, Hille Saluäär ja Ene-Reet Soovik; toimetanud Urmas Tõnisson. Ilmamaa, Tartu 2009, 358 lk; ISBN 9789985772591

Tunnustus
 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Kirjandus 
 Arved Viirlaid, "Hilinenud juubelijutt. Prof. Martin Puhvel 60-aastane" – Keel ja Kirjandus 1994, nr 3, lk 183–184
 Eesti kirjanike leksikon, Eesti Raamat, Tallinn 2000, lk 421, artikli autor Maie Kalda

Välislingid 
 Kaarel Kressa, "Folklorist Martin Puhvel viimaks ka eesti keeles" (raamatu "Põlistelt põldudelt" arvustus) – Eesti Päevaleht 12. juuni 2009, lk 13

Eesti kirjandusteadlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Eestlased Kanadas
Eesti folkloristid
Sündinud 1933
Surnud 2016
Hugo Tael

Hugo Tael (24. oktoober 1904 – 9. juuni 2002) oli eestluse arendaja ja korporatsioon Fraternitas Estica auvilistlane.

Elulugu

Ta astus sügisel 1925 Tartu Ülikooli õigus-majandusteaduskonda, mille lõpetas 1931 majandusteadlasena. Korporatsiooni Fraternitas Estica astus 1925. aasta sügisel. Tael oli konvendi kirjatoimetaja 1926 sügissemestril, konvendi aseesimees 1927 kevad- ja 1929 sügissemestril.

1929. aasta kevadsemestril täiendas ta Tartu Ülikooli stipendiaadina teadmisi rahvamajanduse ja soome keele alal Helsingi Ülikoolis. Tekkisid sõprussuhted Helsingi Ülikooli Savo osakonna üliõpilastega. 28. veebruaril 1930 kirjutas ta koos Otto Leesmendi ja Erich Siiliga alla korp! Fraternitas Estica ja Helsingi Ülikooli Savo osakonna vahelisele sõpruslepingule. Sellest eluperioodist on kirjutanud kokkuvõtte nii eesti kui ka soome keeles "Märkmeid Eesti-Soome silla ehitamisest kuni Helsingi Ülikooli Savo osakonna ja Tartu Ülikooli korporatsiooni Fraternitas Estica vahelise sõpruslepingu allakirjutamiseni 28. veebruaril 1930. a. Helsingis" (41 lehekülge). Töö soomekeelsed eksemplarid andis Tael hoiule ka Eesti Rahvusraamatukogule. 

Ülikooli ajal jätkas ta tšelloõpinguid Tartu Kõrgemas Muusikakoolis. Pärast Teist maailmasõda jätkas korporatiivse vaimu hoidmist.

Hugo Tael maeti 12. juunil 2002 Tallinna Rahumäe kalmistule.

Eesti majandusteadlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1904
Surnud 2002
Rosie O'Donnell

Roseann O'Donnell (sündinud 21. märtsil 1962) on iiri päritolu USA näitleja, koomik, laulja ja kirjanik.

O'Donnell sai kuulsaks televisiooni jutusaate "The Rosie O'Donnell Show" juhina aastatel 1996–2002.

O'Donnell on avalikult lesbi, 2002. aasta jaanuaris tuli ta kapist välja. O'Donnell on tuntud geiaktivist.

Ta on alates 2004. aastast abielus Kelli Carpenteriga. Neil on neli last.

Välislingid
Rosie O'Donnelli koduleht (inglise keeles)
Rosie O'Donnell IMDb-s (inglise keeles)

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide koomikud
Ameerika Ühendriikide lauljad
Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1962
Oskar Tolmoff

Oskar Tolmoff VR I/3 (ka Oskar Tolmov; 4. juuli 1890 Toolamaa vald, Võrumaa – 9. september 1947 Räpina) oli Eesti politseinik ja advokaat.

Ta lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1913–1914 ajaloo-keeleteaduskonnas, aastal 1920 kaubandust, aastatel 1921–1926 õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.

Ta osales Vabadussõjas (kapten), oli Tartu maakonna Politseivalitsuse politseiülem 1922–1925 ning 6. veebruarist 1925 Tallinna Linna Politseivalitsuse politseiülem ja  1925–1928 Harju maakonna Politseivalitsuse politseiülem ja Tallinna-Harju prefektuuri prefekt (esimene ülikooli haridusega prefekt Eestis).

Aastatel 1928–1935 vandeadvokaat Alfred Maureri abi, 1936–1940 vandeadvokaat Tallinnas.

Ta arreteeriti 20. detsembril 1940, vabastati 24. septembril 1946.

Viited

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Eesti advokaadid
Eesti politseiprefektid‎
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1890
Surnud 1947
Neljavärviprobleem

Neljavärviprobleem on probleem matemaatikas, mis küsib, kas piisab neljast erinevast värvist mistahes tasapinnalise kaardi värvimiseks, nii et iga kaardiosa (edaspidi riigi) külg puutuks kokku vaid temast erinevat värvi naabriga.

Ühisest piiripunktist ei piisa, et riike teineteise naabriteks lugeda. Maailmas on punkte, kus saavad kokku enam kui kümne haldusüksuse piirid. Vajalik on ühise piirjoone olemasolu.

Kaart peab olema tasandil. Teistsugustel kehadel see ei kehti, näiteks toorile võib joonistada seitse riiki, millest igaüks on kõigi ülejäänute naaberriik.

Kolmandaks on kõik enklaavid ja eksklaavid keelatud: riigid peavad olema sidusad ehk teisisõnu koosnema ühest tükist. Kui kasvõi üks riik koosneb kahest tükist, mis peavad olema sama värviga värvitud, siis on võimalik konstrueerida viiest riigist koosnev kaart, kus iga riik on kõigi ülejäänud riikide naaber.

Probleemi püstitas aastal 1852 21-aastane Frances Guthrie, hilisem Lõuna-Aafrika matemaatik ja botaanik, kes oli äsja lõpetanud University College Londoni. See tekkis tal Inglismaa krahvkondade kaarti värvides. Guthrie ei suutnud ise probleemi lahendada ja pöördus oma venna Fredericki poole, kes õppis sel ajal Londoni Ülikooli Kolledžis, ning see omakorda oma õppejõu, nimeka matemaatiku Augustus De Morgani poole. De Morgan püüdis teoreemi tõestada, aga tal õnnestus tõestada üksnes see, et viis riiki ei saa paikneda nii, et igaüks neist oleks kõigi ülejäänute naaberriik.

1854 kirjutas neljavärviprobleemist ajakirjas Athenaeum keegi F.G., kes eeldatavasti oli emb-kumb vendadest Guthriedest. 1860 tõstatas sama küsimuse samas ajakirjas uuesti De Morgan.

1890 tõestas Percy Heawood viievärviteoreemi ehk selle, et iga kaarti saab värvida viie värviga.

Niisuguse värvimise võimalikkuse tõestasid 1976 Kenneth Appel ja Wolfgang Haken. See oli esimesi olulisi teoreeme, mis tõestati arvuti abil. Selle tõestamise katsetel esile kerkinud küsimused andsid panuse ka graafiteooriasse.

Teoreemi tõestamise käik ise oli tähelepanuväärne. Selleks kasutati kolme tollast võimsat arvutit üle 1200 tunni, algoritmi muudeti 500 korda ja käsitsi analüüsiti umbes 10 000 situatsiooni. Intensiivne töö selle kallal kestis neli aastat.

Probleemi tänapäevase elegantse, algebralistele ja topoloogilistele meetoditele rajatud tõestuse esitas 2000. aastal India matemaatik Ashay Dharwadker .

Eesti matemaatikutest on aastatel 1927–1949 neljavärviprobleemi tõestamise katsetega tegelenud Jaan Sarv, Jüri Nuut, Hermann Jaakson ja Edgar Krahn. Neist viimane on pälvinud ka laiemat tähelepanu.

Viited 

Matemaatika
Graafiteooria
Teoreemid
Saint Vincenti ja Grenadiinide vapp

Saint Vincenti ja Grenadiinide vapp on Saint Vincenti ja Grenadiinide riigivapp.

Vapp on kasutusel aastast 1912.

Vapil on oliivioksa hoidev seisev naine, kes sümboliseerib rahu, ning põlvitav naine, kes sümboliseerib õiglust.

Vapikilbi kohal on puuvillataim. Kilbi all on lint ladinakeelse deviisiga "Pax et justitia" ('rahu ja õiglus').

Viited

Saint Vincent ja Grenadiinide sümboolika‎
Vapid riigiti
New York Rangers

New York Rangers on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.

Rangers peab kodumänge Madison Square Gardenil.

New York Rangers on võitnud Stanley karika neljal korral (1927–28, 1932–33, 1939–40, 1993–94).

New York Rangers on üks Original Six meeskondadest.

Praegune koosseis 
Seisuga 13. jaanuar 2021
Väravavahid: Aleksandr Georgijev, Igor Šestjorkin
Kaitsjad: Tony DeAngelo, Adam Fox, Jack Johnson, Ryan Lindgren, K'Andre Miller, Brendan Smith, Jacob Trouba
Ründajad: Filip Chytil, Brett Howden, Kevin Rooney, Ryan Strome, Mika Zibanejad, Phillip Di Giuseppe, Chris Kreider, Alexis Lafrenière, Brendan Lemieux, Artemi Panarin, Pavel Butšnevitš, Julien Gauthier, Kaapo Kakko

Saavutused 
Stanley karika võidud (4):
1927–28, 1932–33, 1939–40, 1993–94
Konverentsi võidud (2):
1993–94, 2013–14
Presidents' Trophy võidud (3):
1991–92, 1993–94, 2014–15
Divisjoni võidud (7):
1926–27, 1931–32, 1989–90, 1991–92, 1993–94, 2011–12, 2014–15

Välislingid 
 http://nhl.com/rangers

New York Rangers
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
Philadelphia Flyers

Philadelphia Flyers on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.

Klubi asutati 1967. aastal Philadelphias. Oma kodumänge peab klubi Wells Fargo Centeris.

Philadelphia Flyers on võitnud Stanley karika kahel korral (1973–74, 1974–75).

Praegune koosseis 
Seisuga 2. november 2022
Väravavahid: Carter Hart, Felix Sandström
Kaitsjad: Justin Braun, Tony DeAngelo, Ryan Ellis, Ivan Provorov, Rasmus Ristolainen, Travis Sanheim, Nick Seeler, Jegor Zamula
Ründajad: Wade Allison, Cam Atkinson, Kieffer Bellows, Noah Cates, Sean Couturier, Nicolas Deslauriers, Joel Farabee, Morgan Frost, Kevin Hayes, Travis Konecny, Tanner Laczynski, Scott Laughton, Zack MacEwen, Owen Tippett, James van Riemsdyk

Saavutused 
Stanley karika võidud (2):
1973–74, 1974–75
Konverentsi võidud (8):
1974–75, 1975–76, 1976–77, 1979–80, 1984–85, 1986–87, 1996–97, 2009–10
Divisjoni võidud (16):
1967–68, 1973–74, 1974–75, 1975–76, 1976–77, 1979–80, 1982–83, 1984–85, 1985–86, 1986–87, 1994–95, 1995–96, 1999–00, 2001–02, 2003–04, 2010–11

Välislingid 
 http://nhl.com/flyers

Philadelphia Flyers
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
Pittsburgh Penguins

Pittsburgh Penguins on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.

Klubi asutati 1967. aastal Pittsburghis. Oma kodumänge pidas klubi 1967–2010 Civic Arenal ja sealt alates on nende koduväljakuks PPG Paints Arena (algse nimega Consol Energy Center).

Pittsburgh Penguins on võitnud Stanley karika viiel korral (1990–91, 1991–92, 2008–09, 2015–16, 2016–17).

Klubi kõige tuntumad mängijad on olnud Mario Lemieux, Jaromír Jágr, Sidney Crosby, Paul Coffey, Ron Francis ja Jevgeni Malkin.

Klubi peatreener on Mike Sullivan.

Praegune koosseis 
Seisuga 2. november 2022
Väravavahid: Casey DeSmith, Tristan Jarry
Kaitsjad: Brian Dumoulin, Pierre-Olivier Joseph, Kris Letang, Jeff Petry, Marcus Pettersson, Chad Ruhwedel, Jan Rutta
Ründajad: Josh Archibald, Teodors Bļugers, Drake Caggiula, Jeff Carter, Sidney Crosby (kapten), Jake Guentzel, Danton Heinen, Kasperi Kapanen, Jevgeni Malkin, Brock McGinn, Ryan Poehling, Samuel Poulin, Rickard Rakell, Bryan Rust, Jason Zucker

Saavutused 
Stanley karika võidud (5):
1990–91, 1991–92, 2008–09, 2015–16, 2016–17
Konverentsi võidud (6):
1990–91, 1991–92, 2007–08, 2008–09, 2015–16, 2016–17
Presidents' Trophy võidud (1):
1992–93
Divisjoni võidud (9):
1990–91, 1992–93, 1993–94, 1995–96, 1997–98, 2007–08, 2012–13, 2013–14, 2020–21

Välislingid 
 http://nhl.com/penguins

Pittsburgh Penguins
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
Boston Bruins

Boston Bruins on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Atlandi divisjonis. Klubi asutati 1924. aastal Bostonis. Oma kodumänge peab klubi TD Gardenis.

Boston Bruins on võitnud Stanley karika kuuel korral (1928–29, 1938–39, 1940–41, 1969–70, 1971–72, 2010–11).

Mängijad 
Seisuga 24. detsember 2020
Väravavahid: Jaroslav Halák, Tuukka Rask, Jeremy Swayman, Dan Vladař
Kaitsjad: Brandon Carlo, Connor Clifton, Matt Grzelcyk, Steven Kampfer, Jeremy Lauzon, Charlie McAvoy, Kevan Miller, John Moore, Urho Vaakanainen, Jakub Zbořil
Ründajad: Patrice Bergeron (kapten), Paul Carey, Charlie Coyle, Trent Frederic, Cameron Hughes, David Krejčí, Karson Kuhlman, Sean Kuraly, Par Lindholm, Greg McKegg, Jack Studnicka, Anders Bjork, Anton Blidh, Jake DeBrusk, Brad Marchand, Nick Ritchie, Ondřej Kaše, David Pastrňák, Zachary Senyshyn, Craig Smith, Chris Wagner

Saavutused 
Stanley karika võit (6):
1928–29, 1938–39, 1940–41, 1969–70, 1971–72, 2010–11
Konverentsi võit (5):
1987–88, 1989–90, 2010–11, 2012–13, 2018–19
Divisjoni võit (25):
1927–28, 1928–29, 1929–30, 1930–31, 1932–33, 1934–35, 1937–38, 1970–71, 1971–72, 1973–74, 1975–76, 1976–77, 1977–78, 1978–79, 1982–83, 1983–84, 1989–90, 1990–91, 1992–93, 2001–02, 2003–04, 2008–09, 2010–11, 2011–12, 2013–14
Presidents' Trophy (2):
Võidud: 1989–90, 2013–14

Välislingid 
 https://www.nhl.com/bruins

Boston Bruins
NHL-i jäähokiklubid
Ameerika Ühendriikide jäähokiklubid
Ants Silvere

Ants Silvere (1935. aastani Hans Silbergleich; 12. detsember 1873 Paasvere vald, Virumaa – 11. märts 1943 Assino, Tomski oblast) oli Eesti ettevõtja. 

Silvere sündis Paasvere vallas Aru talus Virumaal talumehe pojana. 1916. aastal omandas ta Tartus Kalda tänaval asuva õlletööstuse Livonia (loodud 1863, moderniseeritud auruõlletehaseks 1910). 1930 võttis ettevõtte juhtimise üle tema poeg Albert Silvere, kes oli õppinud õlletehnoloogiat Tšehhoslovakkias ja Saksamaal. Ants Silvere ise juhtis Jõgeval Uku jahu-, vilja- ja saeveskeid. 30. novembril 1937 valiti Ants Silvere Kaubandus-Tööstuskoja kesk- ja väiketööstuse sektsiooni liikmeks.

1939. aastal reorganiseeriti perekonnale kuuluvad äriettevõtted aktsiaseltsiks A. Silvere & Ko. 1940. aastal Livonia natsionaliseeriti ja liideti aprillis 1941 Tartu Õlletehasega (endine A. Le Coq), Livoniast sai selle Kalda tänava osakond. Tehas sai sõjasuvel 1941 tõsiselt kannatada, tootmishooned hävisid lõplikult 1944. 14. juunil 1941 küüditati Silvere Jõgevalt Siberisse, kus Ants Silvere 1943. aastal suri.

Ants Silvere oli abielus Maria Silverega (neiuna Ruusmann), nende tütred on Laine Silvere-Pant (1911–2013) ja Aino Assor, pojad Udo Silvere ja Albert Silvere.

Ants ja Maria Silvere ning Siegfried Panti mälestuseks asutas Tartu Ülikooli auliige Laine Silvere-Pant 1995. aastal Tartu Ülikooli Sihtasutuse kaudu Tartu Ülikooli juures mälestusfondi eesti haritlaste õppetegevuse toetamiseks ning edutamiseks. Fond annab välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit majanduslikku abi vajavate Tartu Ülikooli üliõpilaste ja edasiõppijate toetuseks.

Viited

Välislingid
 "Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendium"

Kaubandus-Tööstuskoja liikmed
Eesti ettevõtjad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1873
Surnud 1942
Maria Silvere

Maria Silvere (neiupõlves Maria Ruusmann; 29. oktoober 1884 Haani, Valguta vald, Tartumaa – 1965 Tallinn) oli Eesti naisliikumise tegelane.

Silvere tegutses juhtivatel kohtadel Tartu Naiskodukaitses ja Tartu Naisseltsis. Ta küüditati 14. juunil 1941 Jõgevalt Siberisse, kust naasis kodumaale 1956. aastal.

Maria Silvere oli abielus ettevõtja Ants Silverega, nende tütar oli Laine Silvere-Pant (1911–2013).

Ants ja Maria Silvere ning Siegfried Panti mälestuseks asutas Tartu Ülikooli auliige Laine Silvere-Pant 1995. aastal Tartu Ülikooli Sihtasutuse kaudu Tartu Ülikooli juures mälestusfondi eesti haritlaste õppetegevuse toetamiseks ning edutamiseks. Fond annab välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit majanduslikku abi vajavate Tartu Ülikooli üliõpilaste ja edasiõppijate toetuseks.

Välislingid
 "Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendium"

Eesti inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1884
Surnud 1965
Siegfried Pant

Siegfried Pant (29. apr. 1905 Viljandis – 9. juuli 1960 Toronto) oli Eesti pangandustegelane. 

Ta õppis aastail 1925–1930 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, 1943. aastal lõpetas samas majandusteaduskonna cum laude, hiljem lõpetas Toronto Ülikooli majandusteaduskonna. Siegfried Pant kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.

Alates 1926. aastast oli ta Viljandi linnavalitsuse, hiljem Tartu Eesti Laenu ja Hoiu Ühisuse ametnik ja pearaamatupidaja, 1938-1940 Tallinna Linnapanga pearaamatupidaja. Sõdurina viidi ta 1944 Saksamaale, sealt emigreerus 1948. aastal Kanadasse. Seal lõpetas ta vannutatud raamatupidajate kursused ning töötas vannutatud raamatupidajana kuni surmani 1960. aastal. 

1936. aastal abiellus ta Laine Silverega.

Siegfried Panti ning Ants ja Maria Silvere mälestuseks asutas Tartu Ülikooli auliige Laine Silvere-Pant 1995. aastal Tartu Ülikooli Sihtasutusi kaudu Tartu Ülikooli juures mälestusfondi eesti haritlaste õppetegevuse toetamiseks ning edutamiseks. Fond annab välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit majanduslikku abi vajavate Tartu Ülikooli üliõpilaste ja edasiõppijate toetuseks.

Välislingid
 TÜ üliõpilased
 "Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendium"

Eesti inimesed
Eestlased Kanadas
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1905
Surnud 1960
Rataskaev

Rataskaev on Tallinna vanalinnas, Rataskaevu tänava ja Dunkri tänava ristmikul asuv muinsusmälestis.

Toompea kõrgendiku kagukülje ja Tallinna linna territooriumi vahel asuvat salvkaevu on esmakordselt mainitud 30. aprillil 1375 Tallinna pärusraamatus. Kaevu nimetati sel ajal Sternsodi kaevuks, nimi Sternsodi tulenes alamsaksakeelsest sõnast stern – 'kalk', kuna kaevu vesi oli lubjarikas ja väga kalk. 

Nimi "Rataskaev" (saksa keeles Raderbrunner) pandi kaevule hiljem, vee tõstmiseks kasutatud seadeldise järgi. Kaevuvee halva kvaliteedi tõttu loobuti kaevu kasutamisest 19. sajandi keskpaiku. Kaev jäi hooletusse ja kandis kuni kinniajamiseni ka rahvapärast nime "Kassikaev" (saksa keeles Katzenbrunner). 

Rahvapärimuse kohaselt elanud Rataskaevu sügavuses näkk, kellele oli vaja igal aastal tuua ohver, et näkk linna üle ei ujutaks. Sellepärast olnud linnaelanikel tavaks heita ohvriks kaevu lõpnud loomi, eriti kasse.

Vaata ka 
Raekoja platsi kaev
Karjaallikas
Harju värava kõrval asunud Harju värava vesiveski paistiik
Kaarli puiestee Harjumäe poolsel serval asunud "Arestantide kaev"
Toompea Suure linnuse elanike joogiveekaev Kohtu tänav 8 kinnistul

Viited

Kirjandus
Gustav Jakobson, Aleksander Kivi, Heldur Lond, Ain Soik. Tallinna vesi ja sajandid. Kust sai vett keskaegne Tallinn. Kirjastus "Eesti Raamat", Tallinn 1967.

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna vanalinn
Tallinna ajalugu
Korvpalli Meistriliiga 2010/2011

Korvpalli Meistriliiga 2010/2011 hooaeg oli Eesti kõrgeima korvpalliliiga 87. hooaeg. Sel hooajal asusid meistritiitlit jahtima 9 klubi. Põhiturniiri lõppedes pääsesid neist kuus edasi väljalangemismängudele, nendest kaks parimat said kohe pääsme poolfinaali. Põhiturniiril viimaseks jäänud meeskond pidi mängima Meistriliigas püsimiseks esiliiga võitjaga nn testturniiri.

Neljandat korda tuli meistriks BC Kalev Cramo, kes alistas nelja võiduni peetud finaalseerias TÜ/Rocki 4:0.

Põhiturniir

Väljalangemismängud
Väljalangemismängudele pääses põhiturniiri kuus paremat meeskonda. Esimesed kaks meeskonda pääsesid otse poolfinaalidesse.

Veerandfinaalid
Veerandfinaalides läksid omavahel kokku põhiturniiri kolmas ja kuues meeskond ning neljas ja viies meeskond. Edasipääsuks oli vaja koguda kolm võitu (maksimaalselt 5 mängu).

BC Rakvere Tarvas – Valga CKE/Inkasso

TTÜ/Kalev – Piimameister Otto/Rapla

Poolfinaalid
Poolfinaalides läksid vastamisi põhiturniiri võitja ja põhiturniiril neljanda ja viienda koha saanud meeskondade vahel peetud veerandfinaali võitja ning põhiturniiril teise koha saanud meeskond ja põhiturniiril kolmanda ja kuuenda koha saanud meeskondade vahel peetud veerandfinaali võitja. Edasipääsuks oli vaja koguda kolm võitu (maksimaalselt 5 mängu).

BC Kalev/Cramo – BC Rakvere Tarvas

TÜ/Rock – TTÜ/Kalev

Kolmanda koha mängud
Kolmanda koha ehk pronksi mängudest võtsid osa meeskonnad, kes kaotasid poolfinaalides. Kodusaali õigus oli meeskonnal, kes asetses põhiturniiri lõppedes paremal kohal. Pronksmedali saamiseks oli vaja teenida 2 võitu.

TTÜ/Kalev – BC Rakvere Tarvas

Finaalmängud
Finaalmängudes osalesid poolfinaalide võitjad. Kodusaali eelise teenis põhiturniiril parema koha saanud meeskond. Meistriks tulemiseks saavutamiseks oli vaja teenida 4 võitu.

BC Kalev/Cramo – TÜ/Rock

Viited 
 

Eesti korvpall
2010. aasta Eesti spordis
2011. aasta Eesti spordis
Pearu Paulus

Pearu Paulus (sündinud 3. novembril 1967) on eesti laulja ja helilooja. Ta sai tuntuks konkursi "Kaks takti ette" kaudu. Ta on elanud ja õppinud Keila linnas, kus alustas esinemisi juba kooliajal. Muusik on ka tema vanem vend Aivar. Koos esineti viimati 26. mail 2018 kontserdil "Tähed Keilast vol.2". 

1992. aastast kuulub Pearu Paulus koos Ilmar Laisaare ja Alar Kotkasega ansamblisse 2 Quick Start.

Eurovisiooni lauluvõistlus 
1994. aastal Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus oli Hedvig Hansoni ja Pearu Pauluse laul "Kallim kullast" 10 parima laulu hulgas, ja kuigi laul ei võitnud, valiti see publiku lemmikuks.

Pearu Paulus on mitme Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel esindanud laulu meloodia kaasautor.   

2000. aastal Stockholmis esitas Eda-Ines Etti laulu "Once in a Lifetime", mille sõnade autor on Jana Hallas ning meloodia autorid Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas. 

2002. aastal Tallinnas esitas Anna Sahlene laulu "Runaway", mille meloodia autor oli Pearu Paulus koos Ilmar Laisaare ja Alar Kotkaga.

2006. aastal võitis Eesti eurolaulu konkursi Pearu Pauluse, Alar Kotkase, Ilmar Laisaare ja Jana Hallase laul "Through My Window", mille esitas Rootsi laulja Sandra Oxenryd ja mis esindas Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel.

Muu muusikaline tegevus 
2007. aastal saate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja võitnud Birgit Õigemeele esimese singli "Kas tead, mida tähendab..." autorid on Jana Hallas, Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas. Nad on ka singlite "365 Days" ja "Ise" autorid.

Televisioon 
2008. ja 2010. aastal osales ta telesaates "Laulud tähtedega". Pauluse laulupartneriteks olid vastavalt Ingrid Tähismaa ja Kirsti Timmer.

2012. aastal osales ta telesaates "Tähed jääl", kus tema tantsupartneriks oli Emili Arm.

Paulus on osalenud ka telesaadetes "Laula mu laulu," "Eesti otsib lemmiklaulu" jt.

Ühiskondlik tegevus 
Alates 2012. aastast kuulub ta Kaitseliitu.

Ta on kandideerinud Reformierakonna nimekirjas Viimsi vallavolikokku.

Viited

Eesti lauljad
Sündinud 1967
Kurt Schirra

Kurt Schirra (15. september 1931 – 17. mai 1983) oli Saarimaa poksija.

Schirra osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Schirra osales kergekaalus (kuni 60 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas 2. ringis hilsemale hõbemedalivõitjale Darweesh Mustafale (Egiptus) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited

Saarimaa sportlased
Sündinud 1931
Surnud 1983
Saksamaa poksijad
Eurostar

Eurostar on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi pealinna Londonit Prantsusmaa pealinna Pariisiga ja Flandria piirkonna pealinna Brüsseliga ühendav kiirrongiteenus, mis käivitati 1995. aastal. Kõik Eurostari rongid läbivad Inglismaad ja Prantsusmaad ühendavat Eurotunnelit, mis avati 6. mail 1994.

Alates 2010. aasta 1. septembrist haldab teenust emafirma Eurostar International Limited, enne opereerisid teenust ühiselt Belgia, Prantsusmaa ja Ühendkuningriigi raudtee-ettevõtted.

3. märtsil 2015 teatas Suurbritannia valitsus, et müüb oma 40-protsendilise osaluse ettevõttes Eurostar International Ltd. 75,1 miljoni Suurbritannia naelsterlingi eest Briti-Kanada konsortsiumile Patina Rail.

Raudtee
Planetaarium

Planetaarium on etendusasutus, kus korraldatakse peamiselt harivaid ja meelelahutuslikke etendusi astronoomia ja tähistaeva teemal või õpetatakse astronoomilist navigatsiooni.

Enamiku planetaariumide põhielement on suur kuplikujuline ekraan, millele projitseeritakse tähed, planeedid ja muud taevakehad, näitamaks "taeva liikumist". Selleks kasutatakse tervet rida tehnoloogiaid, näiteks täppistehnilisi "tähekerasid", milles on kombineeritud optiline ja elektromehaaniline tehnoloogia, slaidiprojektoreid, video- ja sfäärilisi projektoreid ning lasereid. Kõigi nende eesmärk on tavapäraselt luua taeva näiva liikumise täpne kujutis. Tavaliselt saab projektsioonisüsteeme panna näitama taevapilti suvalisel ajahetkel minevikus, olevikus või tulevikus ning sageli ka igalt Maa laiuskraadilt. Moodsa virtuaalreaalsuse tehnikaga on võimalik kujutada ka liikumist maailmaruumis, demonstreerides, et maailmaruumil on ka sügavus, ning aidates vaatajail ületada muistset arusaama, et tähed asuvad meist ühekaugusel, meid ümbritseval pöörleval taevaskeral.

Suuruselt varieeruvad planetaariumid 20-meetrise kupliga ning 430 inimest mahutavast Haydeni planetaariumist kolmemeetriste täispuhutavate kupliteni, kus lapsed põrandal istuvad. Säherdusi teisaldatavaid planetaariumeid kasutatakse sageli haridusprogrammides väljaspool püsivaid muuseume ja teaduskeskusi.

Planetaariumiks nimetatakse vahel ka muid Päikesesüsteemi kujutavaid seadmeid, näiteks arvutisimulatsioone. Planetaariumitarkvaraks kutsutakse programme, mis näitavad kahemõõtmelisel arvutiekraanil taeva kolmemõõtmelist kujutist. Planetaariumi giidi nimetatakse planetaristiks. Eestis alustasid planetaristide koolitamist 2011. aasta sügisel koostöös Tartu Ülikooli ajaloo muuseumi tähetorn ning teaduskeskus AHHAA.

Väidetavalt oli juba Archimedesel algeline planetaariumiseade, mis ennustas Päikese, Kuu ja planeetide liikumist. Antikythera mehhanism on tõend, et antiikajal niisuguseid mehhanisme tõepoolest ehitati. Giovanni Campano (1220–1296) kirjeldas oma teoses "Theorica Planetarum" planetaariumi ning õpetas ka seda ehitama.

Nõukogude ajal tuldi usuvastase võitluse raames korduvalt välja ettepanekutega muuta planetaariumideks kirikuid. Aleksander Nevski katedraal Tallinnas jäi küll Aleksius II protesti mõjul planetaariumiks ümber ehitamata, kuid Riia Kristuse Sündimise katedraaliga sai samasugune plaan 1963. aastal teoks.

Maailma põhjapoolseim planetaarium paikneb Norras Tromsøs.

Eestis on kaks planetaariumi, mõlemad asuvad Tartus: Tartu tähetorni klassikaline optilis-mehaaniline planetaarium ja teaduskeskuse AHHAA täissfääriline hübriidplanetaarium.

Viited 

Astronoomia
Tehnika
Mäeeraldis

Mäeeraldis on kaevandamisloaga maavara kaevandamiseks määratud maapõue osa. See ei ole piirkond maapinnal vaid ruum, millel on ka kindel sügavusmõõde. Mäeeraldise kaevandatav maavaravaru ei tohi olla suurem kui kaevandamise aastamäära või lubatud maksimaalse aastamäära ja kaevandamisloa kehtivusaja (aastates) korrutis.

Kaevandamisloa omanik on kohustatud mäeeraldise piiri tähistama ja vajadusel ka tarastama. Tähistus peab olema piisavalt nähtav, et ära hoida inimeste juhuslik viibimine kaevetööde ohupiirkonnas. Pärast kaevandamistööde lõppemist peab kaevandaja mäeeraldise ja selle teenindusmaa korrastama.

Vaata ka
 Mäeeraldise teenindusmaa

Viited

Kasutatud kirjandus
 Maapõueseadus, RT I 2004, 84, 572
 Maapõueseaduse muutmise seadus RT I 2008, 28, 183

Mäendus
Stravinski purskkaev

Stravinski purskkaev on Igor Stravinskile pühendatud purskkaevude kompleks  Pariisis Pompidou keskuse vahetus läheduses Stravinski väljakul. 

Purskkaevukompleksi autorid on kunstnikest abielupaar Jean Tinguely ja Niki de Saint-Phalle. See valmis 1982–1983. 

Pariisi ehitised
Purskkaevud
Calvörde vald

Calvörde vald (saksa keeles Gemeinde Calvörde) on vald Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Börde kreisis.

See asub ligikaudu 15 km Haldenslebenist loodes Ohre jõe ja Mittellandkanali vahel. Calvörde on osa Flechtingeni liitvallast. Enne 1944. aastat oli Calvörde (Amt) osa Braunschweigi hertsogkonnast.

Esmamaining aastast 1196. Kohas, kus veel praegugi on sild, oli koolmekoht üle Ohre jõe. Kagust tulnud kaubatee ristus siin jõega. See viis Leipzigist üle Magdeburgi Lüneburgi ja Hamburgi. Oli ka teine tee, mis tuli Braunschweigist. Koolmekoha teket seostatakse mehega nimega Kale. Sel viisil on "Calvörde" ajalooline tähendus Kale koolmekoht.

Asulad 
 Berenbrock
 Calvörde
 Dorst
 Elsebeck
 Grauingen
 Klüden
 Lössewitz
 Mannhausen
 Velsdorf
 Wegenstedt
 Zobbenitz

Viited

Välislingid 
 www.calvoerde.de

Saksamaa vallad
Saksi-Anhalt
Janika Päll

Janika Päll (sündinud 18. septembril 1965) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija. Tema eelistatud uurimisteemad on vanakreeka keel ja antiikkirjandus, retoorikaajalugu, tõlkeküsimused, antiikaja traditsioon renessansis ja varauusajal ning raamatulugu.

Haridus
Janika Päll õppis aastail 1973–1982 Tartu 2. keskkoolis, omandades seal põhihariduse. Seejärel õppis ta 1982–1986 Tartu Muusikakoolis, saades klaveriõpetaja kutse ja keskerihariduse. Aastail 1986–1991 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, lõpetades selle klaveriõpetaja ja kontsertmeistri kvalifikatsiooniga. 1991. aastal astus ta Tartu Ülikooli, mille lõpetas 1995 bakalaureusekraadiga klassikalises filoloogias. Samal aastal jätkas ta õpinguid magistriõppes ning kaitses aastal 2000 teadusmagistri (MA) kraadi klassikalises filoloogias tööga "Stroofipiir ja selle ületamine Sappho ja Alkaiose luules".

Ta kaitses 2007. a. doktorikraadi klassikalises filoloogias väitekirjaga "Form, style and syntax: towards a method of description and analysis of Greek prose rhythm: on the example of "Helen's encomium" by Gorgias".

Töökäik
1991–1996 oli Janika Päll Ülenurme Lastemuusikakooli klaveriõpetaja.  Alates 1995 töötas ta Tartu Ülikoolis, alguses klassikalise filoloogia assistendina, 2003–2013  klassikalise filoloogia osakonna lektorina. 2013. aastast töötab teadurina Tartu Ülikooli Raamatukogus. 1996. aastal õpetas ta ka kirikuladina keelt Viljandi Kultuurikolledžis. 
Alates 2018. aastast Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia professor.

Janika Päll kuulub humanitaarteadusliku veebiajakirja Studia Humaniora Tartuensia toimetuskolleegiumisse.

Ta on tegev mitmes rahvusvahelises erialaorganisatsioonis, kuulub ülemaailmse retoorikaajaloo ühingu ISHR juhatusse (2015–2019).

Samuti on ta osalenud mitmes rahvusvahelises uurimisrühmas, näiteks antiigi meetrika ja rütmika uurimisrühmas DAMON (aastast 2000), ning juhib praegu Lundi, Helsingi ja Tartu Ülikooli Helleno-Nordica uurimisrühma Humgraeca andmebaasi töörühma.

Tunnustus
1995 ajakirja Teater. Muusika. Kino aastapreemia artikli "Muusika tee kirjandusse. Vaateid J. Joyce'i loomingule" eest
2007 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia (koos Kristi Viidingu ja Jana Orioniga, antoloogia "O DORPAT, URBS ADDICTISSIMA MUSIS …, Valik 17. sajandi Tartu juhuluulet" koostamise eest)

Viited

Välislingid 
Janika Päll TÜ klassikalise filoloogia osakonna kodulehel

Janika Päll: vanakreeka autorid õpetavad, kuidas vältida tülisid ja sõdu, ERR

Eesti klassikalised filoloogid
Eesti tõlkijad
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna professorid
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1965
Treimani luteri kirik

Treimani luteriusu kirik on luteri kirik Pärnu maakonnas Treimanis.

Kirik ehitati 1867. aastal. See kuulus algselt Salatsi kihelkonda ja oli Salatsi abikirikuks.

Kirikut kasutab EELK Treimani kogudus.

Välislingid 

 "Treimani kirik saab värske sisemuse" Pärnu Postimees, 17. september 2003

Pärnu maakonna kirikud
Häädemeeste vald
Salatsi kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Erki Tammiksaar

Erki Tammiksaar (sündinud 1. detsembril 1969 Vändras) on eesti geograaf ja teadusajaloolane.

Elulugu
Keskhariduse omandas Tammiksaar Vändra Keskkoolis. 1988. aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli geograafiat õppima, ülikooli lõpetas 1993. Samal aastal jätkas ta samas magistriõppes, kaitstes 1995. aastal Ott Kursi juhendamisel väitekirja "Geograafia õpetamisest Tartu ülikoolis aastatel 1802–1918". 1996-2000 õppis ta Tartu Ülikoolis loodusgeograafia doktorantuuris ning kaitses 2000. aastal doktoriväitekirja "Географические аспекты творчества Карла Бэра в 1830—1840 гг" ("Karl Ernst von Baeri geograafia-alasest tegevusest 1830.–1840. aastatel", juhendajad Ott Kurs ja Natalja Suhova).

1994. aasta aprillis sai Tammiksaar Zooloogia ja Botaanika Instituudi inseneriks. 1995. aasta algusest töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia Baeri muuseumi juhatajana, 1996. aastast oli ta Maaülikoolis teadur. 1998–2003 töötas Tammiksaar teadurina Tartu Ülikooli filosoofiaosakonnas. 2003. aastal sai temast Eesti Põllumajandusülikooli Zooloogia ja Botaanika Instituudi ja Tartu Ülikooli geograafia instituudi vanemteadur. 2005. aasta 1. septembrist on ta EPMÜ teadusloo uurimise keskuse juhataja. 2009. aastast on Tammiksaar Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna ökoloogia- ja maateaduste instituudi inimgeograafia ja regionaalplaneerimise õppetooli erakorraline vanemteadur.

Erki Tammiksaar on uurinud loodusteaduste ajalugu Eestis 19. ja 20. sajandil, teadussidemeid 19. sajandi Euroopas, Tartu ülikooli ja Peterburi Teaduste Akadeemia ajalugu, Karl Ernst von Baeri teaduslikku tegevust ning baltisaksa polaaruurijaid 19. sajandil. Muuhulgas tuleks tema uurimuse põhjal eelistada maadeuurija Ferdinand Friedrich Georg Ludwig von Wrangelli puhul üldlevinud nimekuju Wrangel asemel kuju Wrangell.

Ta on Eesti Geograafia Seltsi, Akadeemilise Baltisaksa Kultuuri Seltsi ning Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse juhatuse liige. Ta kuulub ka Õpetatud Eesti Seltsi ning Eesti Looduseuurijate Seltsi.

Teoseid

Monograafiad
Erki Tammiksaar, Ian R. Stone "Karl Ernst von Baer and the Kara Sea "Eiskeller""
Erki Tammiksaar, V. Kaavere "Findbuch zum Nachlaß Karl Ernst von Baer (1792–1876)"

Artikleid
 "Karl Ernst von Baer's contribution to the research into the climate of polar regions in the period of 1830 to 1840" (resümee)
 "Carl von Ditmar – unustusse vajunud maadeuurija (1822–1892)"
 "Tartu ülikooli zooloogiakateedri rajamine (1843) ja selle eellugu" (resümee)
 "Tuntud polaaruurija, tundmatu inimene – Eduard von Toll 150" Eesti Loodus, 3/2008

Tunnustus
 Karl Ernst von Baeri preemia (2004)
 Eesti Maaülikooli Raefondi preemia (2007)
 Saksa Polaaruurimise Seltsi 23. rahvusvahelise kongressi posteri peapreemia (2008)

Viited

Välislingid

Erki Tammiksaar Tallinna Ülikooli raamatukogu kodulehel
"Eesti raha tähed – Karl Ernst von Baer" Raadio Ööülikool 2009 (raadioloeng, 50 min)

Eesti geograafid
Eesti teadusajaloolased
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Sündinud 1969
Suzanne Collins

Suzanne Collins (sündinud 10. augustil 1962) on Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Suzanne Collins alustas karjääri laste-telesaadete stsenaristina.

2008. aastal ilmus Suzanne Collinsi raamat "Näljamängud", samanimelise triloogia esimene osa. Teine raamat, "Lahvatab leek", ilmus 2009. aasta septembris; kolmas, "Pilapasknäär", 24. augustil 2010.

2012. aastal valmis romaani "Näljamängud" põhjal tehtud film "Näljamängud". Peaosi selles mängivad Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth. 2013 tehti filmile järg "Lahvatab leek", mis põhineb raamatul "Lahvatab leek". 2014. aasta alguses teatati, et raamatust "Pilapasknäär" tehakse kaks filmi. Alates 2014 novembrist on saadaval "Näljamängud: Pilapasknäär - Osa 1". 2015. aasta novembris jõuab kinodesse sarja viimane film "Näljamängud: Pilapasknäär - Osa 2"

Viited 

 The Official Suzanne Collins Website
 
 IMDB:
 Suzanne Collins Biography
 Näljamängud (2012)
 Näljamängud: Lahvatab leek (2013)
 Näljamängud: Pilapasknäär - 1.osa (2014)
 Näljamängud: Pilapasknäär - 2.osa (2015)
 Suzanne Collins, ester.ee

Ameerika Ühendriikide ulmekirjanikud
Sündinud 1962
Blackburn

Blackburn on linn Inglismaal Lancashire'i krahvkonnas.

Vastavalt Suurbritannias 2001. aastal toimunud rahvaloendusele elas Blackburnis 105 085 inimest.

Sport
Blackburnis tegutseb Premier League'i jalgpalliklubi Blackburn Rovers, mis hooajal 1995–1996 sai Inglismaa meistriks. Klubi kodustaadion on Ewood Park.

Sõpruslinnad
   Péronne, Somme, Prantsusmaa
   Altena, Saksamaa

Viited

Suurbritannia linnad
Näljamängud (film)

"Näljamängud" (inglise keeles The Hunger Games) on 2012. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm, mille režissöör on Gary Ross.

Film põhineb Suzanne Collinsi romaanil "Näljamängud".

Peaosi mängivad Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth.

2011. aasta augustis teatas filmistuudio Lionsgate, et plaanis on ekraniseerida ka "Näljamängude" triloogia teine raamat "Lahvatab leek".

Näitlejad 
Jennifer Lawrence – Katniss Everdeen
Josh Hutcherson – Peeta Mellark
Liam Hemsworth – Gale Hawthorne
Woody Harrelson – Haymitch Abernathy
Elizabeth Banks – Effie Trinket
Willow Shields – Primrose Everdeen
Stanley Tucci – Caesar Flickerman
Lenny Kravitz – Cinna
Donald Sutherland - president Snow
Wes Bentley - Seneca Crane
Alexander Ludwig - Cato
Isabelle Fuhrman - Clove
Amandla Stenberg - Rue
Dayo Okeniyi - Tresh
Jacqueline Emerson - Rebasenägu/Foxface

Välislingid 
 Näljamängude Eesti koduleht
 Koduleht
 
 

Ameerika Ühendriikide filmid
2012. aasta filmid
Fantaasiafilmid
Aleksis Rannit

Aleksis Rannit (kuni 1940 Aleksei Dolgošev; 1. oktoober (vkj)/ 14. oktoober 1914 Kallaste – 5. jaanuar 1985 New York) oli vene päritolu eesti kirjanik ja kunstiteadlane.

Ta sündis Kallastel ehitusinseneri ja matemaatikaõpetaja perekonnas. Rinnalapsena asus ta koos emaga elama Peterburi (isa jäi Eestisse), kust repatrieeruti aastal 1921 Eestisse. Aastal 1925 kaotas ta ema, teda kasvatas ema õde Elisabeth Adem.

Ta  õppis aastatel 1940–1944 Kaunase ja Vilniuse Ülikoolis (kunstiajalugu, esteetikat, vene kirjandust ja raamatukogundust), õpingute ajal töötas Leedu Riiklikus Raamatukogus graafikakogu konservaatorina ja Leedu Riigiteatris tõlkijana; aastatel 1947–1949 Freiburgi ülikoolis ja aastatel 1953–1956 Columbia ülikoolis, lõpetas selle magistrikraadiga.

Aastatel 1944–1953 elas ta Saksamaal, Austrias, Itaalias ja Prantsusmaal; aastast 1953 elas ta USA-s. Ta oli kunstiajaloo õppejõud ja raamatukogutöötaja. Aastast 1961 oli ta Yale'i Ülikooli slaavi ja Ida-Euroopa osakonnas teadur.

Tunnustus 
1973 Henrik Visnapuu preemia ("Sõrmus")
1978 USA Eesti Kultuurifondi auhind

Isiklikku 
Aleksis Rannit oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli (abiellusid aastal 1940) Leedu ooperilauljanna Gražina Matulaitytė (:lt; 1899–1993); tema teine naine oli Prahas sündinud vene emigrantide järeltulija, Yale'i Ülikooli raamatukogutöötaja Tiina (Tatjana) Rannit, kes õppis eesti keele selgeks ja kirjutas eestikeelseid luuletusi.

Viited

Välislingid 
Eesti raamatukogunduse biograafiline andmebaas

Eesti kirjanikud
Eesti luuletajad
Eesti kunstiajaloolased
Eesti kirjandusteadlased
Kunstiteadlased
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Leedus
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1914
Surnud 1985