Lembit Visnapuu

Lembit Visnapuu (sündinud 2. detsembril 1936 Valgas) on eesti füüsik ja patentoloog.

Elulugu
Visnapuu sündis riigiteenistuja peres. Aastatel 1944–1949 õppis ta Valgamaal Kuigatsi mittetäielikus keskkoolis. 

1949. aastal küüditati ta koos ema ja vanaemaga Siberisse Novosibirski oblasti  rajooni, kus keeleliste ja olmeraskuste tõttu pidi algul (1949–1952) töötama Barabo-Judinski sovhoosis lamburina. Õppinud töö kõrval selgeks vene kõnekeele, asus Visnapuu 1952. aastal õppima kohalikus keskkoolis, mille lõpetas 1956. Edasi õppis 1956–1957 Novosibirski Riiklikus Pedagoogilises Instituudis füüsikat.

Peale asumisest vabastamist naasis Visnapuu 1957. aastal kodumaale ja astus Tartu Riiklikku Ülikooli, mille lõpetas 1962. aastal teoreetilise füüsika erialal.

1962. aastal suunati ta tööle Tartu Riikliku Ülikooli üldfüüsika kateedrisse, kus oli uurimistööd alustanud juba 1958. aastal üliõpilasena. Aastatel 1968–1970 õppis ta sama ülikooli aspirantuuris geofüüsika erialal. 1975. aastal kaitses Visnapuu Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi teadusliku kraadi elektrofüüsika erialal väitekirjaga "Elektroaerosoolide genereerimise teoreetiline ja eksperimentaalne uurimine vedelike pneumaatilisel pihustamisel elektriväljas".

Aastatel 1974–1977 õppis ta Moskva Riiklikus Patendiinstituudis patentoloogia erialal. 1975–1976 täiendas end Tšehhoslovakkia TA Füüsikalise Keemia ja Elektrokeemia Instituudis.

Teenistuskäik Tartu Ülikoolis: 

1958–1965  Matemaatika-loodusteaduskond, üldfüüsika kateeder, laborant ja vanemlaborant;

1965–1967  Aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboratoorium, vaneminsener;

1969–1970  Füüsika-keemiateaduskond, üldfüüsika kateeder, nooremteadur;

1971–1975  Aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboratoorium, vanemteadur;

1975–1976  Aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboratoorium, laborijuhataja;

1976–1978  Füüsika-keemiateaduskond, üldfüüsika kateeder, vanemõpetaja;

1978–1983  Aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide probleemlaboratoorium, laborijuhataja;

1983–1993  Keskkonnakaitse füüsika laboratoorium, laborijuhataja;

1993–1995  Õppe- ja teadustöö arenduskoda, direktor.

Teaduskorralduslik tegevus
1965–1970  NSV Liidu Teaduse ja Tehnika Riikliku Komitee teadusnõukogu liige.

1971–1989  Üleliidulise Veterinaarsanitaaria Teadusliku Uurimisinstituudi koordinatsiooninõukogu liige.           

1975–1976 ja 1978–1983  Tartu Riikliku Ülikooli Aeroionisatsiooni ja elektroaersoolide probleemlaboratooriumi juhataja.

1983–1993  Tartu Riikliku Ülikooli Keskkonnakaitse füüsika laboratooriumi juhataja.

1993–1995  Tartu Riikliku Ülikooli Õppe- ja teadustöö arenduskoja direktor.

Teadustöö põhisuunad
Loodusteadused ja tehnika, Füüsika (Aeroioonide füüsika, genereerimine ja rakendused. Aerosoolifüüsika, aerosooliosakeste genereerimine ja elektriseerimine ning rakendused. Staatiline elekter, neutraliseerimine). Maateadused (Atmosfääriioonide mõõtmine). Meditsiinitehnika (Aerosooligeneraatorite konstrueerimine).

Bio- ja keskkonnateadused, keskkonnaseisundi parandamine.

Ligi 200 publikatsiooni ja 60 leiutise autor või kaasautor.

Leiutustegevus 
Aeroionisaatorite ja elektroaerosooligeneraatorite loomine ning nende rakendamine meditsiinis, veterinaarias, põllumajanduses. Enamik leiutisi kujutab endast seadmeid vedelike pihustamiseks, ravimite inhaleerimiseks, siseõhu värskendamiseks ja vee puhastamiseks.

Tunnustus 
1967  Nõukogude Eesti riiklik preemia (teaduskollektiivi liikmena)
1968–1988  kümme NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse medalit
1978  vanemteaduri teaduskutse elektrofüüsika erialal
1982  Eesti NSV teenelise leiutaja aunimetus 

Eesti füüsikud
Eesti NSV teenelised leiutajad
Sündinud 1936