joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Mongoliidne rass

Mongoliidne rass ehk mongoliidid (kõnekeeles ka kollane rass) on sageli kasutatav, kuid täpselt piiritlemata inimkonna rassiline alajaotus, mis põhineb inimeste tinglikule jaotamisele vastavalt nende nähtavamatele välistele tunnustele. Nendeks tunnusteks on eelkõige nahavärv, kasv ning pea ja selle osade kuju ja värv. Tavakasutuses eristatakse nn. mongoliide (ehk "kollast rassi") nende tunnuste alusel sageli nn. europiididest ("valgest rassist") ja nn. negriididest ("mustast rassist").

Nõukogude antropoloogilised alajaotused
Vastavalt ühele Nõukogude perioodil ametlikult tunnustatud ning Nõukogude antropoloogide poolt enamlevitatud teooriale on mongoliidne rass üks kolmest põhirassist. Vastavalt sellele teooriale jaotuvad mongoliidid omakorda põhja-aasia, kaugida, lõuna-aasia ja arktiliseks rassiks, peale selle on mongoliidide kõrvalharuks ameerika rass.

Põhja-aasia rass erineb teistest mongoliidsetest rassidest heledama nahavärvuse poolest, osal on silmad suhteliselt heledad. Nägu on eriti lame ja suur, põsenukid ulatuvad tugevasti esile, habemekasv väga vähene, mongolikurd tugevasti väljenduv. Asustab Ida-Siberit.

Kaugida rassil on eelmisega võrreldes tumedam nahavärvus, jäigemade juuksed, paksemad huuled, kitsam nägu ja suurem kasv. Kõige tüüpilisem on see rass Põhja-Hiinas, Koreas ja Jaapanis.

Lõuna-aasia rassil on nahk veel tumedam, huuled paksud, nägu väiksem, nina laiem, mesognaatsus tugevamini väljenduv, kasv väiksem. Enamik mainitud tunnuseid viitab neegriidsele mõjule. Asustab Lõuna-Hiinat, Tiibeti lõunaosa, Indohiinat ja Indoneesiat.

Arktilisse rassi kuuluvatel eskimotel on ühist põhja-aasia rassiga, kuid nahk on tumedam, juuksed paljudel jäigemad, nägu pisut kitsam ja nina kitsas.

Ameerika rass, kuhu kuuluvad indiaanlased, sarnaneb sirgete ja jäikade tumedate juuste, tumedate silmade, tõmmu naha, lameda näo ja vähese habemekasvu poolest tüüpiliste mongoliididega, kuid silma ülalau kattevolt ei moodusta mongolikurdu, ninajuur on kõrge ja ninaselg paljudel kumer.

Kasutatud kirjandus 
ENE 3. köide (1988), lk 637-638

Inimrassid
Brandenburg

Brandenburg on Saksamaa liidumaa.

Rahvastik 
Selle liidumaa lõunaosa on kakskeelne, sest seal elab ka  vähemusrahvus sorbid, kelle asuala ulatub ka üle liidumaa piiri Saksimaa liidumaa põhjaossa.

Haldusjaotus 

Liidumaal on 14 kreisi ja 4 kreisivaba linna.

Kreisid 

(sulgudes halduskeskus)

 Barnimi kreis, (Eberswalde)
 Dahme-Spreewaldi kreis, (Lübben)
 Elbe-Elsteri kreis, (Herzberg)
 Havellandi kreis, (Rathenow)
 Märkisch-Oderlandi kreis, (Seelow)
 Oberhaveli kreis, (Oranienburg)
 Oberspreewald-Lausitzi kreis, (Senftenberg)
 Oder-Spree kreis, (Beeskow)
 Ostprignitz-Ruppini kreis, (Neuruppin)
 Potsdam-Mittelmarki kreis, (Belzig)
 Prignitzi kreis, (Perleberg)
 Spree-Neiße kreis (Forst)
 Teltow-Flämingi kreis, (Luckenwalde)
 Uckermarki kreis, (Prenzlau)

Kreisivabad linnad 

 Brandenburg
 Cottbus
 Frankfurt Oderi ääres
 Potsdam

Vaata ka 
 Püha-Rooma keisririigi Brandenburgi mark (1157–1815)
 Preisimaa kuningriik, mida koos Brandenburgi aladega valitses 1701. aastast Brandenburgi markkrahv Friedrich III, Preisimaa kuningas Friedrich I nime all
 Brandenburg-Preisimaa
 Lubuszi vojevoodkond

Viited

Välislingid 
 Koduleht
 Brandenburgi ajalooportaal

Saksamaa liidumaad
Alam-Saksi

Alam-Saksi on Saksamaa liidumaa.

See on pindalalt (47 624 km²) teine ja rahvaarvult (7,9 miljonit) neljas liidumaa.

Liidumaa moodustati pärast teist maailmasõda, kui Hannoveri provints liideti Oldenburgi, Braunschweigi ja Schaumburg-Lippe riikidega.

Alam-Saksi liidumaa pealinn on Hannover.

Haldusjaotus

Kreisid ja Hannoveri regioon

Kreisivabad linnad 

 Braunschweig
 Delmenhorst
 Emden
 Oldenburg
 Osnabrück
 Salzgitter
 Wilhelmshaven
 Wolfsburg

Vaata ka 
 2008. aasta Alam-Saksi parlamendivalimised

Viited

Välislingid 
 Alam-Saksi liidumaa valitsus

Saksamaa liidumaad
Nordrhein-Westfalen

Nordrhein-Westfalen ('põhja-Rein-Vestfaal') on Saksamaa liidumaa.

Asend 

Nordrhein-Westfalen hõlmab Reini alamjooksu piirkonna tasandikke ja Mittelgebirge osi Porta Westfalica kuristikust ülespoole. Liidumaa jagab piiri Belgiaga (Valloonia) edelas ning Hollandiga (Limburg, Gelderland ja Overijssel) läänes ja loodes. Sel on piirid Saksa liidumaadega: Alam-Saksi põhjas ja kirdes, Rheinland-Pfalz lõunas ning Hessen kagus.

Planimeetriliselt määratud Nordrhein-Westfaleni keskpunkt asub Dortmund-Aplerbecki lõunaosas Aplerbecker Markis (51° 28' N, 7° 33' E). Selle läänepoolseim punkt asub Selfkanti lähedal Hollandi piiril, idapoolseim Höxteri lähedal Weseri ääres. Lõunapoolseim punkt asub Hellenthali lähedal Eifeli piirkonnas. Põhjapoolseim punkt on Rahdeni lähedal liidumaa kirdeosas. Põhjapunkt asub Põhjamere rannikust vaid 100 km lõunas.

Paljude jaoks on Nordrhein-Westfalen sünonüümiks tööstuspiirkondadele ja linnastutele. Suurimat osa liidumaast kasutab aga põllumajandus (peaaegu 52%) ja metsad (25%).

Loodus 
Ligikaudu pool liidumaast asub Vestfaali madaliku ja Reinimaa suhteliselt madalal maastikul, mõlemad ulatuvad laias laastus Põhja-Saksa madalikule. Nendel madalikel on mõned isoleeritud kõrgendikud, teiste hulgas Hohe Mark, Beckumi mäed, Baumberge ja Stemmer Berge. Maapind tõuseb lõuna suunas ja liidumaa idaosas Saksamaa Mittelgebirge osadesse. Need kõrgendikud on Weserbergland – sealhulgas Eggegebirge, Wiehen, Wesergebirge ja Teutoburgi mets idas, Sauerland, Bergisches Land, Siegerland ja Siebengebirge lõunas, samuti Reini vasakkaldal Eifel liidumaa edelaosas. Rothaargebirge tõuseb piirialadel Hesseniga umbes 800 m üle merepinna. Kõrgeimad nendest mägedest on Langenberg (843,2 m üle merepinna), Kahler Asten (840,7 m) ja Clemensberg (839,2 m).

Madalaim looduslik punkt asub Zyfflichi piirkonnas Kranenburgis (9,2 m üle merepinna) liidumaa loodeosas. Madalaim punkt tuleneb siiski kaevandamisest. Hambachi karjäär ulatub Niederzieris sügavusele 293 m alla merepinna. Samal ajal on see sügavaim inimtekkeline lohk Saksamaal.

Kõige olulisemad vähemalt osaliselt läbi Nordrhein-Westfaleni voolavad jõed on Rein, Ruhr, Ems, Lippe ja Weser. Rein on vaieldamatult kõige olulisem jõgi Nordrhein-Westfalenis: see siseneb liidumaale keskjooksul Bad Honnefi lähedal, kus see kuulub endiselt Mittelrheini veinipiirkonda. See muutub Alam-Reiniks Bad Godesbergi lähedal ja lahkub Nordrhein-Westfalenist Emmerichi lähedal 730 m laiusena. Peaaegu kohe pärast Hollandisse sisenemist jaguneb Rein paljudeks harudeks.

Paderit, mis voolab täielikult Paderborni linnas, peetakse Saksamaa lühimaks jõeks.

Haldusjaotus 

Liidumaal on 5 ringkonda (Arnsbergi, Detmoldi, Düsseldorfi, Kölni, Münsteri), mis jagunevad 31 kreisiks ja 23 kreisivaba linnaks.

Maaringkonnad (Kreise):

Linnaringkonnad (Kreisfreie Städte):

Viited

Välislingid 

 Nordrhein-Westfaleni koduleht

Saksamaa liidumaad
B

B (b) on eesti tähestiku ja ladina tähestiku ning paljude teiste ladina kirja kasutavate keelte tähestike teine täht.

Ajalugu

Ladina tähestiku täht B pärineb kreeka tähestiku tähest beeta. 

Tähe B ASCII-kood on 66 ja tähe b ASCII-kood on 98.

Hääldus 
B tähistab tavaliselt helilist, bilabiaalset klusiili, eesti keeles tavaliselt helitut nõrka bilabiaalset klusiili.

Tähistused ja lühendid
b tähistab puistainete mahuühikut barrelit.
b tähistab füüsikas süsteemivälist pindalaühikut barni.
b tähistab bitti, mis on infotehnoloogias kahendnumber (0 või 1) või infokoguse ühik (tähis bit).
Kuueteistkümnendsüsteemis on B või b number väärtusega 11.

B tähistab muusikas si-bemolli, angloameerika maades sama, mida germaani maades tähistab "H" ja romaani maades "SI". B-duur on si-bemolliga algav mažoorne helirida (si-bemoll-mažoor); b-moll on si-bemolliga algav minoorne helirida (si-bemoll-minoor).

b on füüsikas helirõhu taseme, võimenduse, sumbuvuse jne ühiku, samuti elektrisignaali võimsuse muutuse ühiku belli tähis. 
B tähistab keemias keemilist elementi boori.
B on infotehnoloogias tervikuna töödeldava kindla pikkusega (harilikult 8) bitistringi baidi (byte) tähis. 
Tähti a, b, c jne kasutatakse ka loeteludes järjekorranumbrite 1, 2, 3 jne asemel, tavaliselt kujul a), b), c) jne. 
B kasutatakse geomeetrias teise punkti tähistamiseks joonisel. Esimene punkt on  A ning järgnev on  C jne.
B on tähis, mis viitab, et tegu on teose numbriga 1960. aastal Jarmil Burghauseri poolt avaldatud Antonín Dvořáki teoste temaatilises kataloogis.
b. on ladinakeelne lühend sõnast bacillus ('batsill'). 
b. on ladinakeelne lühend sõnast bacterium ('bacterium').

Vaata ka 
ba - bb - bc - bd - be - bf - bg - bh - bi - bj - bk - bl - bm - bn - bo - bp - bq - br - bs - bt - bu - bv - bw - bx - by - bz

Ladina tähestiku tähed
Järva-Jaani vald

Järva-Jaani vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonnas.

Järva-Jaani viimane vallavanem oli Arto Saar.

2017. aastal ühines Järva-Jaani vald naabervaldadega Järva maakonnast, moodustades Järva valla.

Asustus 
Järva-Jaani vallas oli Järva-Jaani alev ja 9 küla:

Jalalõpe – Jalgsema – Kagavere – Karinu – Kuksema – Metsla – Metstaguse – Ramma – Seliküla

Loodus

Ajalugu 
Vald lähtus ajaloolisest Järva-Jaani kirikukihelkonnast.

Järva-Jaani vald moodustati 1991. aasta 26. septembril.

Vaatamisväärsused 
Järva-Jaani kirik
Järva-Jaani tuletõrjemuuseum
Järva-Jaani kinomuuseum

Viited

Eesti endised vallad
Juuru vald

Juuru vald oli vald Raplamaa maakonnas.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas vallas 1511 inimest. Neist 1464 olid eestlased, 33 venelased ja 15 teistest rahvustest.

Juuru vallavanem oli Margus Jaanson.

Ajalugu 
Juuru valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991. 11. märtsil 1993 otsustas Riigikogu poolitada Juuru – Kaiu, Kadrina – Saksi, Saku – Kiili, Nissi – Kernu ja Salme – Torgu vallad.

Asustus 
Juuru vallas oli üks alevik (Juuru, elanikke 597) ja 14 küla: Atla (91), Helda, Hõreda (80), Härgla (84), Jaluse (40), Järlepa (235), Kalda, Lõiuse (103), Mahtra (99), Maidla (124), Orguse (43), Pirgu (102), Sadala ja Vankse (30).

Viited 

Eesti endised vallad
Õru vald

Õru vald oli vald Valga maakonnas.

Õru viimane vallavanem oli Agu Kabrits.

Ajalugu 
Õru valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1992.

Asustus 
Vallas oli üks alevik (Õru) ja 8 küla: Killinge, Kiviküla, Lota, Mustumetsa, Priipalu, Uniküla, Õlatu ja Õruste.

Vaata ka 
 Õru raamatukogu

Viited

Eesti endised vallad
Häädemeeste vald (1990)

Häädemeeste vald oli vald Pärnu maakonna lõunaosas, Liivi lahe kaldal.

Häädemeeste valla naabriteks on põhjas Tahkuranna vald, idas Saarde ja Surju vald ning lõunas Läti.

Häädemeeste ja Tahkuranna valla piiril asub Tolkuse raba.

Asustus

Alevik 
Häädemeeste

Külad 
Häädemeeste vallas on 20 küla: Arumetsa, Ikla, Jaagupi, Kabli, Krundiküla, Majaka, Massiaru, Metsapoole, Nepste, Orajõe, Papisilla, Penu, Pulgoja, Rannametsa, Sooküla, Soometsa, Treimani, Urissaare, Uuemaa ja Võidu.

Ajalugu 
6. detsembril 1990 muudeti Häädemeeste külanõukogu Häädemeeste vallaks. 2017. aastal ühines Häädemeeste vald uue Häädemeeste vallaga.

Vallavanemad
2013–2014 oli Häädemeeste vallavanem Ants Järvesaar. Alates 2014. aastast on vallavanem Magnus Mõttus.

Viited

Eesti endised vallad
Halinga vald

Halinga vald oli vald Eesti edelaosas Pärnu maakonna põhjaosas.

Vald liitus 2017. aastal Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus naabervaldadega Põhja-Pärnumaa vallaks.

Halinga valla naabervaldadeks olid põhjas Vigala ja Märjamaa vald, idas Vändra, lõunas Are, Sauga ja  Audru ning läänes Koonga vald.

Halinga valla viimane vallavanem oli Ülle Vapper ja volikogu esimees Tarvi Tasane.

Asustus

Alev 
Pärnu-Jaagupi

Külad 
Halinga vallas on 43 küla: Aasa, Altküla, Anelema, Arase, Eametsa, Eense, Eerma, Enge, Ertsma, Halinga, Helenurme, Kablima, Kaelase, Kangru, Kodesmaa, Kuninga, Langerma, Lehtmetsa, Lehu, Libatse, Loomse, Maima, Mõisaküla, Mäeküla, Naartse, Oese, Pallika, Pereküla, Pitsalu, Pööravere, Roodi, Rukkiküla, Salu, Sepaküla, Soosalu, Sõõrike, Tarva, Tõrdu, Tühjasma, Vahenurme, Vakalepa, Valistre, Vee.

Ajalugu 
10. oktoober 1991 moodustati Halinga külanõukogu asemel Halinga vald. 1996. aastal liideti Halinga vald Pärnu-Jaagupi alevvallaga ning moodustati praegune Halinga vald.

Vaata ka
 Anelema kraav
 Virussaare rabasaar

Viited

 
Eesti endised vallad
Hummuli vald

Hummuli vald oli vald Lõuna-Eestis Valga maakonnas.

21. oktoobril 2017 moodustati Helme valla, Tõrva linna, Põdrala valla, Hummuli valla ja Puka valla Soontaga küla ühinemisel uus omavalitsus Tõrva vald.

Hummuli vald jäi kahe linna, Valga ja Tõrva vahele. Lõunaosas piirnes vald Lätiga, idas Tõlliste ja Õru vallaga suuremas osas piki Väikest Emajõge, põhjas ja läänes Helme vallaga.

Hummuli viimane vallavanem oli Enn Mihailov.

Hummuli valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1991.

Asustus 

Hummuli vallas oli Hummuli alevik ja kaheksa küla: Aitsra, Alamõisa, Jeti, Kulli, Piiri, Puide, Ransi ja Soe.

Vaatamisväärsused 
 Hummuli mõis
 Hummuli raamatukogu
 Alamõisa veski

Viited

Eesti endised vallad
Tõstamaa vald

Tõstamaa vald oli vald Pärnu maakonnas. 2017. aastal sai Eesti omavalitsuste haldusreformiga osaks Pärnu linna omavalitsusest.

Tõstamaa valla naabriteks olid läänes Varbla vald, põhjas Koonga vald ja idas Audru vald.

Tõstamaa viimane vallavanem oli Toomas Rõhu.

Asustus

Alevik 
Tõstamaa

Külad 
Tõstamaa vallas on 19 küla: Alu, Ermistu, Kastna, Kavaru, Kiraste, Kõpu, Lao, Lõuka, Manija, Männikuste, Peerni, Pootsi, Päraküla, Rammuka, Ranniku, Seliste, Tõhela, Tõlli ja Värati küla.

Ajalugu 

1866. aastal kaotasid uue vallaseadusega mõisad valdade üle võimu. Seadus kohustas valdasid ise majandama ning selle tulemusena hakkasid vallad ühinema. 1891 ühines Pootsi vald Seli vallaga ja 1893 ühines Kastna vald Tõstamaa vallaga.

1. aprill 1939 liideti Tõstamaa vallaga Saulepi valla Rammuka, Rammukametsa, Suurtüki ja Jäärumetsa külad ning Vaiste asundustalud. Kihnule kuulunud postitalu anti Seliste vallale.

1950–1951 toimunud kolhooside liitmisega liideti Tõstamaaga Soomra küla, mis tagastati Audrule 1964. aastal koos Murru küla.

1950–1992 oli Tõstamaa valla aladel Tõstamaa külanõukogu. Selle perioodi sisse jääb 1971. aastal toimunud Seliste külanõukogu liitmine Tõstamaa külanõukoguga. 17. juunil 1992 muudeti Tõstamaa külanõukogu Tõstamaa vallaks.

2017. aastal otsustas Vabariigi Valitsus sundliita Tõstamaa vald haldusreformi käigus moodustatava Pärnu linna omavalitsusega. Tõstamaa Vallavolikogu ei nõustunud vabatahtlikult Pärnu linnaga liituma ja vaidlustas sundliitmise Riigikohtus, kuid jäi seal kaotajaks. 1. novembril 2017 jõustus Audru valla, Paikuse valla, Pärnu linna ja Tõstamaa valla ühinemine ning moodustus uus omavalitsusüksus Pärnu linn.

Haridus 
Valla ainukeses koolis Tõstamaa Keskkoolis õppis 2013/14 õppeaastal 156 õpilast.

Vaata ka
 Munalaiu sadam

Viited

Välislingid

Tõstamaa valla koduleht

Eesti endised vallad
Elektrivoolu tugevus

Elektrivoolu tugevus ehk voolutugevus on füüsikaline suurus, mis võrdub ajaühikus elektrijuhi ristlõike pinda läbinud elektrilaenguga:
,
kus  on aja  jooksul juhti läbinud laeng.

Elektrivoolu tugevus juhtmes on 1 A, kui sekundis läbib seda juhet laeng, mis võrdub umbes 6,25 × 1018 elementaarlaenguga.

Alalisvoolu tugevus elektriahela lõigus on Ohmi seaduse kohaselt võrdeline ahelalõigu otste vahelise pingega.

Voolutugevust mõõdetakse ampermeetriga, kusjuures ampermeeter ühendatakse vooluringi jadamisi.

Voolutugevuse näiteid
{| class="wikitable"
|-
|Operatsioonvõimendi sisendvool
|0,000 000 001 A = 1 nA (nanoamper)
|-
|Käekella voolutarve
|0,000 001 A = 1 µA (mikroamper)
|-
|Indikaator-valgusdiood
|0,002  A … 0,002 A = 2 mA … 20 mA
|-
|Hõõglambiga taskulamp
| 0,2 A = 200 mA
|-
|Soojapuhur
|6 A … 10 A
|-
|Keevitusvool
|30 A ... 300 A
|-
|Auto starter käivitamisel
|100 A … 300 A
|-
|Elektriveduri ajam
|> 300 A
|-
|Välk
|~ 100 000 A
|}

Vaata ka
Elektrivool
Voolutihedus
Elektrilöök

Füüsikalised suurused
Elektromagnetism
Elektrotehnika
Elekter
Mika Häkkinen

Mika Pauli Häkkinen (sündinud 28. septembril 1968 Vantaas) on Soome endine Vormel 1 sõitja.

Mika Häkkinen tuli Vormel 1 maailmameistriks 1998. ja 1999. aastal.

1998. aastal valiti ta Soome aasta sportlaseks.

Karjääri kronoloogia
 2005–2007 võistles ta Saksamaa sarjas DTM. Häkkinen teatas motospordist loobumisest 4. novembril 2007.
 1991 – Häkkinen pääses Vormel 1 sarjas Lotus tiimi, kuigi Williams tahtis Häkkineni võtta enda tiimi sõitma. Sel aastal Häkkinen jõudis punktidel, kus saadi 2 punkti San Marinos kus jäädi viiendaks.
 1992 – Häkkinen jätkas Lotus tiimis, kus jäädi 8.kohale.
 1993 – Häkkinen hakkas Mclareni testisõitjaks, kuid Michael Andretti halvad sooritused Mclareni tiimis, mille tõttu Andretti lahkus Mclarenist. Häkkinen sai paika Mclarenist ja ta sõitis viimaset kolm võistlust. Häkkinen näitas alguses häid aegu näiteks esimene võistlus Häkkinen sõitis kiiremini kui Ayrton Senna. Kuigi esimene võistlus lõppes kraavi sõidus. Kuid järgmises Jaapani radas jäi kolmandaks.
 1994 – Häkkinen oli Mclareni esisõitja, Häkkineni paljud katkestused ja kolmandad kohad jäi ta lõpparvestuses 4. kohale.
 1995 – Häkkinen sõitis Austraalia radas ajal kraavi, mis oleks lõppenud Häkkineni surmaga.Kokkuvõttes Häkkinen jäi 7. kohale.
 1996 – Häkkinen jäi viiendaks.
 1997 – Häkkinen võitis viimase Euroopa Grand Prixi. Kokkuvõttes jäi 6.kohale
 1998 – Häkkinen võitles maailmameistrivõistluste võidu nimel Michael Schumacheriga kuni lõpuni. Selge oli siis kui Jaapani radal Schumacheri rõngas läks katki siis oli selge et Häkkinen on maailmameister.
 1999 – oli Häkkinenil taas Schumacheriga võistlus maailmameistritiitliga. Aga keskpaigas Schumacheril juhtus õnnetus, kuid siis Häkkinen võitles tiitliga Eddie Irvine'iga, kuid lõpuks Häkkinen võitis maailmameistrivõistlusega.
 2000 – Häkkinen konkureeris taas maailmameistrivõistluste võidu nimel Schumacheriga. Aga Häkkinenil ei õnnestunud võita.
 2001 – Häkkinen ei suutnud enam kiiresti sõida tuli vahest vead. Häkkinen võitis Silverstonei ja Usa radat. Kokkuvõttes Häkkinen jäi 5. kohale. Halva soorituse tõttu lõpetas Häkkinen karjääri.

Saavutused
 1973–1986 kardisport – viiekordne Soome meister
 1987 Vormel-Ford 1600 – Soome, Rootsi ja Põhjamaade meister
 1988 Opel Lotus Euro Series – 1. koht
 1989 Briti Vormel-3 – 7. koht
 1990 Briti Vormel-3 – 1. koht
 1991 Vormel-1, Lotus-Judd – 15. koht
 1992 Vormel-1, Lotus-Ford – 8. koht
 1993 Vormel-1, McLaren-Ford – 15. koht
 1994 Vormel-1, McLaren-Peugeot – 4. koht
 1995 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 7. koht
 1996 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 5. koht
 1997 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 6. koht (1 võit)
 1998 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 1. koht (8 võitu)
 1999 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 1. koht (5 võitu)
 2000 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 2. koht (4 võitu)
 2001 Vormel-1, McLaren-Mercedes – 4. koht (2 võitu)
 2005 DTM, AMG-Mercedes – 5. koht (1 võit)
 2006 DTM, HWA-Mercedes – 6. koht
 2007 DTM, HWA-Mercedes – 8. koht (2 võitu)

Viited

Välislingid 

Mika Häkkineni koduleht
 
 

Soome Vormel 1 piloodid
Soome autosportlased
Sündinud 1968
Binutils

Binutils ehk GNU Binutils on kahendfailidest arvutiprogrammide ja nende komponentidega töötavate GNU tarkvaraarenduse töövahendite kogum.

GNU Binutils peamised komponendid on assembler "as" ja linkija "ld", ent see hõlmab muidki tööriistu programmide, teekide, objektfailide ning nende sümboltabelite ja ressursside töötlemiseks jms.

Viited

Tarkvaraarendus
Kiiver

Kiiver on kaitseotstarbeline peakate, mis on tavaliselt tehtud rauast või muust kõvast materjalist. Tavaliselt kantakse kiivrit kaitseks kõrgelt kukkuvate objektide või suurtel kiirustel kokkupõrgete eest.

Erineva disaini ja ülesannetega kiivreid kannavad sõdurid, töölised (näiteks ehituses, kaevandustes, metsanduses), sportlased, sõidukijuhid.

Mõnikord kasutatakse kiivreid ka tseremoniaalsel või sümboolsel otstarbel ilma otsese kaitsefunktsioonita (näiteks Suurbritannia politseinikel).

Antiikaeg
Antiikajal kanti lahingus peamiselt nahast või metallist kiivrit. Leidude ja joonistuste kaudu on kindlaks tehtud, et kiivreid kasutati juba Mükeene ajajärgul. Esinduslikumad olid Rooma ajastu rikkaliku reljeefkaunistusega maskkiivrid. Ka gladiaatorite kiivreid ilustati mõnikord suurejooneliselt.

Vaata ka
Ehituskiiver

Peakatted
Isikukaitsevahendid
GNU Compiler Collection

GNU Compiler Collection ehk GCC on GNU kompilaatorite kollektsioon. 

Alguses oli lühendi GCC tähendus GNU C Compiler (GNU C-keele kompilaator). Praeguseks on kogusse lisatud kompilaatoreid ka teiste keelte jaoks: Ada, C, C++, Fortran, Go, Java, Objektorienteeritud C ja Treelang.

Välislingid 
GCC kodulehekülg

Vaba tarkvara
Programmeerimine
Erakond

Erakond ehk partei on inimeste ühendus, mille eesmärk on väljendada oma liikmete poliitilisi huve, mõjutada riigi poliitikat ja taotleda kahe esimese eesmärgi elluviimiseks poliitilist võimu.

Tänapäevases demokraatlikus süsteemis võib erakonda käsitleda sillana ühiskonna ja avaliku võimu vahel. Esindusdemokraatia kontekstis on erakond organisatsioon, millele kodanikud on usaldanud ühiskonnaelu juhtimise kohalikul või riiklikul tasandil.

Tavaliselt lähtub erakond oma tegevuses teatud kindlast maailmavaatest või ideoloogiast, mis väljendub erakonna põhikirjas ja programmis. Riigisiseselt võivad erakonnad koonduda valimisliitudesse ja moodustada koalitsioone. Rahvusvahelisel tasandil moodustavad sarnase ideoloogiaga erakonnad sageli koostöö edendamiseks riigiüleseid organisatsioone.

Erakonnad Eestis

Eesti erakonnaseaduses on erakond defineeritud kui Eesti kodanike vabatahtlik poliitiline ühendus, mille eesmärk on oma liikmete ja toetajaskonna poliitiliste huvide väljendamine ning riigivõimu ja kohaliku omavalitsuse teostamine. Erakond on oma olemuselt mittetulundusühing, kuid selle registreerimiseks kehtib liikmeskonna alampiiri nõue – erakonnana registreeritaval ühendusel peab olema vähemalt 500 liiget.

Erakonna liikmeks võib olla ka iga 18-aastane Euroopa Liidu kodanik, kes elab alaliselt Eestis. Korraga võib kuuluda ainult ühte erakonda. 

Eestis on praegu üksteist erakonda (vaata Eesti erakondade loendit), millest viis (Isamaa, Eesti Keskerakond, Eesti Reformierakond, Sotsiaaldemokraatlik Erakond ja Eesti Konservatiivne Rahvaerakond) on esindatud Riigikogus.

Sõnakasutusest
Sõna "partei" on tänapäevastesse keeltesse tulnud ladina keelest, kus sõna pars tähendab 'osa tervikust'. Eesti keelde on see üle võetud laenuna saksa keelest. Enne tänase tähenduse omandamist kasutati seda sõna muuhulgas ka luure- või rüüstesalga kohta (saksa keeles Part(h)ei, vene keeles партия).

20. sajandi alguse Eestis sõltus poliitiliste liikumiste nimetus nende maailmavaatest. Vasakpoolsed, peamiselt töölisklassi huve esindavad organisatsioonid kasutasid ametlikus nimes võõrsõna "partei"; neile vastanduvad parempoolsed ja rahvuslikumad liikumised eelistasid kasutada omakeelset sõna "erakond". Kaasaegses eesti keeles see ideoloogiline eristus enam ei kehti ja põhimõistena on kinnistunud "erakond". Siiski leidub ka tänapäeva Eestis erakondi, kes eelistavad kasutada ametlikus nimes sõna "partei" (näiteks Eesti Iseseisvuspartei, Eesti Vasakpartei).

Vaata ka
Parteide loend
Eesti erakondade loend

Viited

Välislingid 

 Erakonnaseadus (praegu kehtiv redaktsioon)
 Eesti Erakondade Ajalugu, erakonnad.info

 
Poliitika
Glibc

GNU C Library ehk glibc on GNU projekti C standardteek (C Standard Library).

Glibc on väga portatiivne, nii tuumade kui ka riistvara vahel. Ametlikult toetatud riistvara on: x86, mk68, Alpha, PowerPC, ARM, cris, MIPS, s390 ja SPARC. Ta töötab tuumadel: Hurd, Linux ning FreeBSD ja NetBSD.

Vaata ka
uClibc
dietlibc
Newlib

Välislingid
 Glibci kodulehekülg

Vaba tarkvara
Carlos Sainz

Carlos Sainz Cenamor (sündinud 12. aprillil 1962 Hispaanias Madridis) on endine rallisõitja, kahekordne maailmameister (1990, 1992).

2004. aasta hooaja lõppedes loobus Sainz tipprallist. Ta osales karjääri jooksul 194 maailmameistrivõistluste rallil, kogudes 26 võitu ja 96 pjedestaalikohta.

Isiklikku 
Tema poeg Carlos Sainz juunior on vormelisõitja.

Välislingid 

Carlos Sainzi koduleht

Hispaania autorallisõitjad
Sündinud 1962
Frode Estil

Frode Estil (sündinud 31. mail 1972 Sørlis) on Norra endine murdmaasuusataja.

Frode Estil debüteeris võistlustel 1987. aastal. Ta esindab Lierne Ski klubi. Sõidab Fischeri suuskadega.

Saavutused

Olümpiamängudel 
2002 Salt Lake Citys
 olümpiavõitja topeltjälitussõidus (10 km klassika- + 10 vabastiil)
 olümpiavõitja 4×10 teatesõidus
 hõbemedal 15 km klassikas
9. koht 50 km klassikas

 2006 Torinos
 hõbemedal 15 + 15 km suusavahetusega sõidus
17. koht 15 km klassikas
28. koht 50 km vabatehnika ühisstardiga sõidus

Maailmameistrivõistlustel 
1999 Ramsaus
8. koht 50 km klassikasõidus

2001 Lahtis
 maailmameister 4×10 teatesõidus
 hõbemedal 30 km klassikasõidus
6. koht 15 km klassikasõidus

2003 Val di Fiemmes
 maailmameister 4×10 teatesõidus
 pronksmedal 30 km klassikas
 pronksmedal 15 km klassikas
12. koht topeltjälitussõidus
29. koht 50 km vabastiilis 

2005 Oberstdorfis
 maailmameister 50 km klassikas
 maailmameister 4×10 teatesõidus
 pronksmedal topeltjälitussõidus

2007 Sapporos
 hõbemedal 50 km klassikasõidus
14. koht 15 km vabatehnikas
17. koht 30 km suusavahetusega sõidus

Maailma karikasarjas 

Frode Estil osales karjääri jooksul kokku 119 MK-sarja etapil ja jõudis poodiumile 20 korral, millest neljal korral kõige kõrgemale astmele.

Maailma karikasarja etapivõidud

Isiklikku 
Frode Estil on 188 cm pikk ja kaalub 84 kg.
Valdab inglise ja saksa keelt.
Hobideks on jahilkäik ja kalapüük.

Vaata ka 
Murdmaasuusatamine 2002. aasta taliolümpiamängudel
Murdmaasuusatamine 2006. aasta taliolümpiamängudel

Välislingid 
 
Foto
Foto

Norra murdmaasuusatajad
Sündinud 1972
Kiskjalised

Kiskjalised (Carnivora) on loomade selts imetajate klassist.

Taksonoomia

Selts: kiskjalised
 Alamselts Fissipedia
 Sugukond Koerlased (koerad jne): 35 liiki ja 10 perekonda
 Sugukond Pandalased (punane panda): 1 liik ja 1 perekond
 Sugukond Pesukarulased (pesukarud jne): 19 liiki ja 7 perekonda
 Sugukond Karulased (karud): 8 liiki ja 5 perekonda
 Sugukond Kärplased (nirgid, tuhkrud, mägrad jne): 55 liiki ja 24 perekonda
 Sugukond Vinuklased (skungid, teleedud): 12 liiki ja 4 perekonda
 Sugukond Kaslased (kassid jne): 37 liiki ja 4 perekonda
 Sugukond Tsiibetlased (tsiibetid, genetid jne): 33 liiki ja 14 perekonda
 Sugukond Mangustlased (mangustid): 34 liiki ja 15 perekonda
 Sugukond Hüäänlased (hüäänid jne): 4 liiki ja 4 perekonda
 Alamselts Loivalised
 Sugukond Kõrvukhülglased:  15 liiki ja 7 perekonda
 Sugukond Morsklased: 1 liik ja 1 perekond
 Sugukond Hülglased: 18 liiki ja 14 perekonda

Välislingid
1770

1770. aasta (MDCCLXX) oli 18. sajandi 70. aasta.

Sündmused maailmas 

 ...

Sündmused Eestis 

 ...

Sündinud 
 20. märts – Friedrich Hölderlin, saksa luuletaja
 7. aprill – William Wordsworth, inglise luuletaja 
 27. august – Georg Wilhelm Friedrich Hegel, saksa filosoof
 19. november – Adam Johann von Krusenstern, baltisakslasest Vene meresõitja, admiral
19. november – Bertel Thorvaldsen, taani skulptor
 17. detsember – Ludwig van Beethoven, saksa helilooja

Surnud 

27. märts – Giovanni Battista Tiepolo, Itaalia maalikunstnik

 1770
Zurab Žvania

Zurab Žvania (gruusia ზურაბ ჟვანია) (9. detsember 1963 Thbilisi – 3. veebruar 2005 Thbilisi) oli Gruusia poliitik, peaminister 2004–2005.

Lõpetas 1985. aastal Thbilisi Riikliku Ülikooli bioloogiateaduskonna. Oli samas 1985–1992 teadur.

Lõi 1985. aastal Gruusia roheliste parteid ja roheliste liikumist ühendava assotsiatsiooni. 1992 valiti Euroopa roheliste partei kaasesimeheks.

Gruusia parlamendis alates aastast 1992. Kuni 1995. aastani oli ta parlamendi roheliste fraktsiooni esimees ja rahvusvaheliste suhete komitee liige.

1995–1999 oli Zurab Žvania Gruusia parlamendi esimees. Jätkas samas ametis ka 1999 valitud parlamendis. Oktoobris 2001 läks opositsiooni ridadesse ja lahkus spiikri ametist.

2002. aastal asutas partei Ühinenud Demokraadid.

Novembris 2003 sai temast roosirevolutsiooni üks liidritest ning pärast opositsiooni võimuletulekut riigiminister (riigi teine mees täitevvõimu struktuuris presidendi järel). 

17. veebruaril 2004 sai Zurab Žvaniast konstitutsiooniliste ümberkorralduste järel Gruusia valitsusjuht (peaminister).

Zurab Žvania oli abielus ja kolme lapse isa.

Surm 

Peaminister Žvania suri ööl vastu 2005. aasta 3. veebruari ametliku versiooni järgi vingugaasimürgistuse tagajärjel. Samast korterist leiti mõni aeg varem Kvemo Khartli asekuberneriks nimetatud Raul Jussupovi surnukeha, ametlik surmapõhjus sama.

Ajakirjanikud ja opositsioonipoliitikud on Žvania surma asjaolud hiljem kahtluse alla seadnud. Irakli Okruašvili, Žvania surma ajal riigi kaitseminister, väitis 2007. aasta septembris (kaks päeva enne vahistamist võimude poolt), et Žvania toimetati paika, kus tema surnukeha hiljem näiliselt avastati, juba elutult. Žvania surma uurinud ajakirjaniku väitel ei leitud korterist kummagi ohvri sõrmejälgi. FBI tehtud õhukvaliteedi mõõtmised korteris ei tuvastanud, et hapniku osakaal kippunuks langema alla kriitilise piiri. Peaministri surma aegne Gruusia Kriminalistikabüroo juht, kes uurimistoimingute ajal sündmuspaigal viibis, tapeti kolm kuud hiljem. Mõrvajuhtumi kahtlusalune sooritas politsei väitel peagi enesetapu. Lahangul osalenud kriminalist väitnud aga, et kahtlusalust oli tabanud kaks kuuli: üks pähe, teine südamesse.

2012. aastal, mil Gruusias tuli võimule Gruusia Unistuse koalitsioon, otsustati Žvania surma uurimine uuesti avada. 2014. aasta märtsis tulid päevavalgele pildid, mis väidetavalt tehtud ohvri lahangu ajal ja näitavad tema kehal vigastusi. Lahangu teinud patoloog, kelle raport sääraseid vigastusi ei kirjeldanud, võeti ametialases lohakuses süüdistatuna vahi alla.

Viited 

Gruusia peaministrid
Sündinud 1963
Surnud 2005
Toki pona

Toki pona on tehiskeel. Tema loojaks on Sonja Kisa ning rahvusvahelisele üldsusele tutvustati seda keelt suvel 2001.

Häälikuid on ainult 14 ning sõnutüvesid 123.

Osa toki pona sõnu on pärit soome keelest ning meilegi arusaadavad: ma (maa), nimi, kala, sama, sina, kuid ka antonüümid pimeja ning walo.

"Eesti" on ma Esi, "eesti keel" toki Esi; meie naabermaadeks on ma Sumi (pealinnaks ma tomo Lesinki), ma Losi, ma Lawi (temast lõunasse jääb ma Lijatuwa) ning läänes ma Wensa.

Välislingid 
Toki pona ametlik kodulehekülg

Tehiskeeled
Juhan Ainson

Juhan Mihkel Ainson (ka Johan Ainson, Johann Ainson; 1. juuli 1873 Holstre vald Viljandimaa – 1962 Lääne-Saksamaa) oli loomaarstiteadlane, doktor ning Eesti Ajutise Maanõukogu ja Eesti Asutava Kogu liige.

Loomaarst Juhan Ainson paistis silma 1917. aasta veebruarirevolutsiooni ajal.  

28. augustil 1917 toimunud Kuressaare linna volikogu koosolekul valiti Johan Ainson Eesti Ajutise Maanõukogu liikmeks.

Saaremaa maakonna loomaarst Juhan Ainson määrati Ajutise Valitsuse volinikuks Saaremaal. Sellekohane siseminister Johannes Kuke saksakeelne telegramm  saabus Kuressaarde Saksa komandantuuri sidekanalite kaudu     16. novembril 1918. Telegrammis kohustati volinikku hea seisma selle eest, et hoidutaks igasugustest verevalamistest, ning anti korraldus mõisate ja valitsusasutuste kaitse alla võtmiseks. 18. novembri õhtupoolikul võttis maakonnanõukogu delegatsioon eesotsas  Juhan Ainsoniga maapealik von Sehmelingilt maakonna valitsemise üle. Maakonnanõukogu tuli kokku 20. novembril. Koosolek toimus endise politseivalitsuse (Saksa komandantuuri) ruumides. Hoone peaukse kohale tõmmati Saksa riigilipu kõrvale ka Eesti sinimustvalge, kuid saarte komandandi kindral William Balcki käsul võttis Juhan Ainson ise selle maha. 

1919. aasta märtsis asutati Rahvaerakonna Saaremaa organisatsioon, mille juhtfiguuride seas oli Juhan Ainson. 

1920 oli Johann Ainson Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna patoloogilise anatoomia dotsendi kohusetäitja, 9. maist 1928 kuni 1937. aastani patoloogilise anatoomia dotsent.

Teosed
Juhan Ainson. Põhja-Balti Arstideseltsi asutamise aegne loomaarstiline korraldus Eestis, eriti Lõuna-Eestis. – Eesti organiseeritud arstkond: 1912–1937, Tartu 1938, täiendatud trükk 1940.

Välislingid
Portree

Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmed
Asutava Kogu liikmed
Eesti Rahvaerakonna poliitikud
Eesti loomaarstid
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna õppejõud
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1873
Surnud 1962
Julius Seljamaa

Julius Friedrich Seljamaa VR III/2 (8. aprill 1883 Sindi – 17. juuni 1936 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, riigitegelane ja diplomaat, Eesti Ajutise Maanõukogu sekretär ja abiesimees ning I Riigikogu liige.

Ta õppis 1899–1902 Riias õpetajate seminaris, oli 1902–1905 Taali ministeeriumikoolis õpetaja ja 1905–1909 selle juhataja, 1909–1914 Rakvere  eestikeelse  haridusseltsi  III järgu algkooli juhataja.

Ta siirdus 1914 Peterburi, õppis 1915–1918 Peterburi ülikoolis õigusteaduskonnas, töötas Pealinna Teataja toimetuses ja Venemaa IV Riigiduumas ajakirjanikuna. Kuulus Venemaa asutava kogu koosseisu ning võttis selle lühikese tegutsemisa ajal eestlastest ainsana sõna. 

Ta oli 1917 Eesti Vabariiklaste Liidu ja Ajutise Maanõukogu liige, 1918–1921 Vaba Maa peatoimetaja.

Ta alustas diplomaatilist karjääri veebruaris 1918 Eesti esimese välisdelegatsiooni (1917–1918) liikmena, esindades koos Johan Laidoneriga Eestit Nõukogude Venemaal (esitaja). Ta osales 1919–1920 Eesti-Vene rahuläbirääkimistel. 1922–1928 oli ta saadik Lätis, 1925–1926 Leedus ja 1928–1933 Nõukogude Liidus.

Oktoobrist 1933 kuni juunini 1936 oli ta välisminister (1934. aastal lühikest aega ka peaministri asetäitja). Seejärel nimetati ta saadikuks Rooma, kuid suri maksavähki enne ametisse asumist.

Tunnustus
Vabadusristi III liigi 2. järk, 1920
Eesti Punase Risti I järgu II astme mälestusmärk, 1932
Kotkaristi I klassi teenetemärk, 1934

Viited

Välislingid 
 

Eesti välisministrid
Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmed
Asutava Kogu liikmed
I Riigikogu liikmed
Riigikaitse Nõukogu liikmed
Eesti Tööerakonna poliitikud
Eesti saadikud Nõukogude Liidus
EÜS Põhjala liikmed
Eesti ajakirjanikud
Vabadusristi III liigi 2. järgu kavalerid
Kotkaristi I klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti I järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1883
Surnud 1936
Haldusüksuste lippude loend

''Siin on loetletud riikide haldusüksuste lippe.

Ameerika Ühendriigid

Osariigid

Ameerika Ühendriikidele kuuluvad alad

Araabia Ühendemiraadid

Emiraadid

Argentina

Provintsid

Pealinn
Buenos Airese lipp

Aserbaidžaan

Austraalia

Osariigid ja territooriumid

Omavalitsuslikud territooriumid

Austria

Liidumaad

Bosnia ja Hertsegoviina

Brasiilia

Osariigid ja liiduringkond

Eesti

Gruusia

Pealinn 
Thbilisi lipp

Hiina Rahvavabariik

Hispaania

Autonoomsed piirkonnad

Pealinn 
Madridi lipp

Holland

Provintsid

Ülemereterritooriumid 
Aruba lipp
Hollandi Antillide lipp

Hollandi Antillid

Itaalia

Maakonnad

Jaapan

Prefektuurid

Kanada

Provintsid

Territooriumid

Kõrgõzstan

Oblastid

Pealinn
Biškeki lipp

Leedu

Maakonnad

Moldova

Myanmar

Osariigid

Piirkonnad

Poola

Vojevoodkonnad

Prantsusmaa

Regioonid

Ülemereterritooriumid

Pealinn 
Pariisi lipp

Saksamaa

Liidumaad

Serbia ja Montenegro

Vabariigid

Autonoomsed piirkonnad

Slovakkia

Maakonnad

Soome 
Ahvenamaa lipp

Suurbritannia

Ajaloolised piirkonnad

Briti Krooni sõltkonnad

Meretagused alad

Tšehhi

Maakonnad

Pealinn 
Praha lipp

Ukraina

Vabariik 
Krimmi lipp

Keskalluvusega linnad 
 Kiiev lipp
 Sevastopol lipp

Oblastid

Usbekistan

Vabariik
Karakalpakkia lipp

Uus-Meremaa

Omavalitsuslikud territooriumid

Valgevene

Oblastid

Pealinn
Minski lipp

Venemaa

Vabariigid

Kraid

Keskalluvusega linnad 
Moskva lipp
Peterburi lipp

Autonoomne oblast 
Juudi autonoomse oblasti lipp

Autonoomsed ringkonnad

Oblastid

Vaata ka
Endiste haldusüksuste lipud
Eesti haldusüksuste lipud

 
Sümboolika loendid
Jooks

Jooks ehk jooksmine on loomade ja inimeste kiireim liikumisviis jalgade abil ilma abivahendita. Erinevalt kõndimisest ei puuduta jooksmisel jalad kogu aeg maad. Jooksmisel tõmbuvad lihased kokku ja pumpavad vereringesse valku. Vereringe viib valgu peaajju, kus aktiveerub katepsiin B, mis pärast jooksmist taastab lihaseid ning parandab mälu ja õppimisvõimet.

Sörk
Sörk on aeglane jooks, mis sai 1970. aastatel Läänes tavaliseks tervisespordi alaks. Et sörk koormab liigeseid, siis on paljud asendanud sörgi trepist ronimisega.

Viited

Kirjandust eesti keeles 
 Joe Puleo, Patrick Milroy "Jooksu anatoomia". Inglise keelest tõlkinud Marina Maran, eessõna Kristjan Port. Tallinna Ülikooli Kirjastus, Tallinn 2012, 200 lk; ISBN 9789985587447

Liikumisviisid
Pheidias

Pheidias (ladina keeles Phidias; u 480 eKr – u 430 eKr) oli 5. sajandil eKr elanud Kreeka klassikalise ajajärgu silmapaistvaim kujur, Myroni ja Polykleitose kaasaegne.

Pheidiase elulooandmed on vaieldavad, pärimuslikud: protsess, mille tema vastu algatasid Ateenas Periklese poliitilised vastased, süüdistades teda Athena kuju jaoks määratud kulla omistamises, seejärel pagendus ning surm Olümpias.

Ta täitis 5. sajandi II kolmandikul muuhulgas Ateena, Delfi ja Olümpia tellimusi. Oma sõbra Periklese ülesandel osales Pheidias Ateena akropoli kavandamises ja ehituse juhtimises. Ta visandas ning osaliselt ka teostas Parthenoni kaunistused (metoobid, friisid, viilud).

Pheidiase teoste hulka kuuluvad akropolile püstitatud peaaegu 17 m kõrgune pronksskulptuur "Athena Promachos" (kreeka keeles "eestvõitleja"), kulla ja elevandiluuga kaunistatud "Athena Parthenos" ja Olümpia Zeusi kuju (viimasest annavad ettekujutuse ainult Pausaniase kirjeldus ja kujutised müntidel). Tema "Athena Lemnia" on tuvastatud tol ajal valmistatud kuju autorikoopia järgi.

Vanakreeka kunstnikud
Skulptorid
Sündinud 5. sajandil eKr
Surnud 5. sajandil eKr
Aasta

Aasta (lühend a; lõunaeesti murretes ajastaig) on ajavahemik kahe järjestikuse sündmuse vahel, mis toimuvad kord iga täistiiru jooksul, mille Maa teeb tiiru ümber Päikese.
Laiemas mõttes räägitakse aastast ka seoses mis tahes planeedi tiirlemisega ümber Päikese, näiteks Marsi puhul Marsi aastast.

Aasta kui ajaühik
Aja füüsikalise mõõtühikuna võrdub aasta 365,25 ööpäevaga ehk 31 557 600 sekundiga. Selle suuruse mõõtühiku rahvusvaheline tähis on a (ladina keele sõnast annus, aasta).

Väga suurte ajavahemike puhul kasutatakse mõõtühikutena mega-aastat (miljon) aastat (Ma) ja giga-aastat (Ga).

Pretsessioonist põhjustatud muutuste tõttu saab aasta pikkust arvestada mitmeti.

Troopiline aasta 

Troopiline aasta ehk päikeseaasta on aeg Maa kahe järjestikuse läbimineku vahel kevadpunktist. Selle ajaga teeb ta 365,24219 tiiru ümber oma telje (365,24219 keskmist päikeseööpäeva).

Nutatsiooni tõttu troopilise aasta pikkus pisut kõigub. Keskmine troopiline aasta seda ei arvesta.

Sideeriline aasta

Sideeriline aasta ehk täheaasta on tõeline ajavahemik, mille jooksul Maa teeb tiiru ümber Päikese, st aeg Päikese kahe järjestikuse ühesuguse asendi vahel (tähe suhtes) näival trajektooril taevavõlvil. Selle pikkus on 365,2564 keskmist päikeseööpäeva.

Anomalistlik aasta

Anomalistlik aasta on ajavahemik Maa kahe läbimineku vahel periheelist (365,2596 keskmist päikesepäeva).

Kuuaasta

Kuuaasta koosneb Kuu 12 tiirust ümber Maa. Ta kestab 354 päeva ning on päikeseaastast umbes 11 päeva lühem.

Fenoloogiline aasta 
Fenoloogiline aasta on ajavahemik mingi fenoloogilise sündmuse (loodusliku aastaajalise sündmuse) kahe järjestikuse toimumise vahel. Sääraseks sündmuseks võib olla näiteks suurvesi mõnes jões, mõne linnuliigi ränne või mõne taimeliigi õitsemine.

Kalendriaasta 
Kalendriaasta on ajavahemik kahe järjestikuse ühesuguse kuupäeva vahel mingis kalendris. 
 
Tavaliselt püüavad kalendrid olla sünkroonitud aastaaegadega. Et aga fenoloogilise aasta pikkust on raske määrata, siis nad võtavad fenoloogilise aasta asemel aluseks astronoomilise aasta. Näiteks Vana-Egiptuses kasutati Niiluse üleujutuse ennustamiseks Siiriuse heliaakilist tõusu.

Gregoriuse kalendris püütakse kevadist pööripäeva hoida 21. märtsil või selle lähedal. Seetõttu järgitakse seal kevadise pööripäeva troopilist aastat.

Üheski astronoomilises aastas ei sisaldu täisarv ööpäevi. Seetõttu peab mis tahes kalender, mis järgib mõnda astronoomilist aastat, nägema ette mingi liigaastate süsteemi.

Aasta keskmine pikkus Juliuse kalendris ehk Juliuse aasta on täpselt 365,25 ööpäeva. Aasta keskmine pikkus Gregoriuse kalendris ehk Gregoriuse aasta on 365,2425 ööpäeva.

Kalendriaasta pikkus Gregoriuse ja Juliuse kalendris on 365 (liigaastal 366) päeva, 52 nädalat pluss üks päev (liigaastal kaks päeva) või 12 kuud.

Vaata ka

Aastarütm
Ajaarvamine
Kalender
Uusaasta
Kirikuaasta
Eelarveaasta
Õppeaasta
Hüdroloogiline aasta (veeaasta)

Ajaühikud
Välismaa ajakirjade loend

''Selles loendis on loetletud välismaa  ajakirju. Eesti ajakirju on loetletud Eesti ajakirjade loendis.

A
Acta Biotheoretica
Acta Eruditorum
Adbusters
Alarma!
Analysis
Annals of Oncology
Apu
Astes
Astrophysical Journal

B
The Banker
Bi Kin
Billboard
Biosemiotics
Bridging Eastern & Western Psychiatry
Bulletin of Mathematical Biophysics
Business Week

C
Carelia
Chinese Semiotic Studies
Communio Viatorum
Contemporary European History
Cosmoglotta
Cosmopolitan

D
Dadzis
Dari Pats
DES-Nyt
Domus

E
Ecologist
The Economist
Eesti Kirik
El Nuevo Alarma!
Elle
Entretextos
Estlands-nytt
European Psychologist

F
Filmspiegel
Forbes
Fortune
Für Dich

G
GEO
Giornale de' Letterati
Gardens Illustrated

H
Hansische Geschichtsblätter
¡Hola!
Holocaust and Genocide Studies

I
Ibis
Illustrated London News
Illustreret Videnskab
Inc.
Invožo

J
Jakster Tjaštenja
Jallu
Journal des Luxus und der Moden
Journal des sçavans
Journal of Biosemiotics
Journal of Philosophy
Journal of Theoretical Biology
Junõi Tehnik

K
Karogs
Kazan Utlarõ
Katorga i Ssõlka
Keneš
Kesköö Hüüd
Kipinä
Kizili
Kritik
Krokodil

L
Licht-Land
Life
Lingua
Lui

M
Maxim
Medības
Melodie und Rhythmus
Mind

N
Na Agrarnom Fronte
National Geographic
National Review
Nature
The New York Review of Books
The New Yorker
New Scientist
Newsweek
Niangi
Nude & Natural

O
Ogonjok
Ontšõko
Oskolki

P
Patšemõš
Philosophical Review
Philosophical Studies
Philosophical Transactions of the Royal Society
Playboy
Praktiskais Latvietis
Priroda
Proceedings of the National Academy of Sciences of the United States of America
Progres
Pronto

R
Reason
Rolling Stone
Rruga e Partisë
Ruch Filozoficzny
Russki Newsweek

S
Scandinavian Shipping Gazette
Scientific American
Semana
Semiotica
Shipgaz
Signal
Sign Systems Studies
Signs and Society
Sjatko
Sports Illustrated
SS Leitheft
Strand Magazine
Studia Philosophica (Tšehhi)
Suomen Kuvalehti
Svensk Sjöfarts Tidning

Z
Za Ruljom
Zeitschrift für Biologie
Zeitschrift für Ostmitteleuropa-Forschung
Zeitschrift für Semiotik
Zīlīte
Der Zuschauer
Zvezda
Zyzzyva

Ž
Živaja Starina

T
Technology Review
Tekniikan Maailma
Tel Quel
The Lancet
The National Interest
The Scientist
The Stinging Fly
Theory and Decision
Time
Transactions of the Charles S. Peirce Society
Tšajan
Tšuškanzi

U
Ultra Jump

V
Virittäjä
Vogue
Voivõv Kodzuv
Voprossõ Filossofii i Psihhologii
Voprossõ Jazõkoznanija
Vozni

W
Woman's Home Companion
World Literature Today

Ajakirjad
Ajakirjade loend
Välismaa loendid
Metroon

Metroon, jumalaema (meter) muistne pühamu.

 tempel Ateena agoraa lääneküljel, seda kasutati ühtlasi riigiarhiivi hoonena.
 dooria stiilis tempel Olümpias aardekambrite terrassi ees. Ehitati Augustuse ajal ümber keisrikultustalituste jaoks.
Kultus

Kultus (lad.k. viljelus) tähistab organiseeritud religiooni ühte osarühma, mille austusobjekt erineb teisest sama religiooni kuuluvast rühmast.

Enamasti on tegu erinevate jumala(te) käsitlustega või vaimude (deemonite), surnute (esivanematekultus) ja kuningate (valitsejakultus) austamisega ning sellega seoses olevate tavade ja kommetega.

Antiikajal tähendas kultus maagilisi toiminguid, palvetamist, hümnide laulmist, ohverdamist, tantsimist, mängimist ja midagi sellist, mida tehti kindlal päeval või aastaajal (pidustused).

Kultusepaigad (loca sacra) olid kas looduslikud (mäed, aasad, koopad ja allikad) või sellekohased ehitised (tempel), mida rajas ja hoidis korras riik. Neid paiku peeti jumalaile kuuluvaiks ja seega pühaks (sacrum, fanum).

Roomlased eristasid niisuguseid ametlikult pühaks tunnistatud kultusekohti niinimetatud religioosseist kultusepaikadest (loca religiosa), nagu era- ja provintside kultusepaigad. Tekkisid ettevalmistatud preesterkonnad, kes juhtisid kultusetalitusi ja hoolitsesid kultusepaikade eest. 

Niisugune preestriseisus oli ka Idamaades. Kultusega loodeti saada kasu ja kaitset õnnetuste eest. Kultustoimingute õigest sooritamisest arvati sõltuvat kogukonna saatus, seepärast kanti kultuse järjepidevuse eest erilist hoolt.

Kultusekohti
Heraion

Vaata ka
Esivanematekultus
Isikukultus
Müsteerium 
Riitus
Jumalateenistus

Religioon
Karakalpaki ANSV

Karakalpaki ANSV on endine autonoomne nõukogude sotsialistlik vabariik. Loodi Karakalpaki autonoomse oblasti ümbernimetamisega 1932. aastal. Kuulus 1936. aastani Vene NFSV koosseisu, sealt edasi Usbeki NSV-sse. Pärast Nõukogude Liidu lagunemist sai Karakalpaki ANSV-st autonoomne Karakalpakkia Vabariik Usbekistani koosseisus.

Vaata ka
Karakalpaki autonoomne oblast
Karakalpakkia

Nõukogude Liidu autonoomsed vabariigid
Karakalpakkia
Turgi rahvad
Yves Montand

Yves Montand [iiv mont'aan] (õieti Ivo Livi; 13. oktoober 1921 Itaalia, Toscana, Monsummano Alto – 9. november 1991 Prantsusmaa, Oise'i departemang, Senlis) oli itaalia päritolu Prantsuse näitleja ja laulja.

Filmograafia vajab toimetamist.

Filmid
Étoile sans lumière (1946)
Les Portes de la nuit (1946)
L'Idole (1947)
Souvenirs perdus (1950)
L'Auberge rouge (1951)
Paris chante toujours! (1952)
Le Salaire de la peur (1953)
Tempi nostri (1954)
Les héros sont fatigués (1955)
Napoléon (1955)
Marguerite de la nuit (1955)
Uomini e lupi (1956)
Un matin comme les autres (1956)
Die Windrose (1957)
Les Sorcières de Salem (1957)
La grande strada azzurra (1957)
Premier mai (1958)
La Legge (1959)
Django Reinhardt (1959)
Le Milliardaire (Let's Make Love) (1960)
Sanctuary (1961)
Goodbye Again (1961)
My Geisha (1962)
Compartiment tueurs (1965)
La guerre est finie (1966)
Paris brûle-t-il? (1966)
Grand Prix (1966)
Vivre pour vivre (1967)
Un soir, un train (1968)
Mr. Freedom (1969)
Z (1969)
Le Diable par la queue (1969)
L'Aveu (1969)
On a Clear Day You Can See Forever (1970)
Le Cercle rouge (1970)
La Folie des grandeurs (1971)
Tout va bien (1972)
César et Rosalie (1972)
Le Fils (1973)
État de siège (1973)
Le Hasard et la violence (1974)
Section spéciale (1975)
Vincent, François, Paul...et les autres (1974)
le Sauvage (1975)
Police Python 357 (1976)
Le Grand Escogriffe (1976)
La Menace (1977)
Les Routes du sud (1978)
Clair de femme (1979)
I comme Icare  (1979)
Le Choix des armes  (1981)
Tout feu, tout flamme  (1982)
Garçon! (1983)
Jean de Florette (1986)
Manon des sources (1986; filmi Jean de Florette järg) (1986)
Trois places pour le 26 (1988)
Netchaïev est de retour (1991)
IP5: L'île aux pachydermes (1992)

Prantsusmaa filminäitlejad
Prantsuse lauljad
Sündinud 1921
Surnud 1991
Simone Signoret

Simone Signoret [sim'oon sinjor'ee] (õieti Simone Henriette Charlotte Kaminker; 25. märts 1921 Wiesbaden, Saksamaa – 30. september 1985 Autheuil-Anthouillet, Normandia, Prantsusmaa) oli prantsuse näitleja. 

Nimi "Signoret" on ema neiupõlvenimi. 

Tema esimene abikaasa oli filmirežissöör Yves Allégret, kellega tal on tütar Catherine Allégret, kes on samuti näitleja. 

Tema teine abikaasa oli laulja ja näitleja Yves Montand. 

1959. aastal sai ta Oscari parima naisosatäitmise eest filmis "Room at the Top". 

Ta suri vähki ning maeti Pariisi Père-Lachaise'i kalmistule.

Filme
"Casque d'or" (1951)
"Les Diaboliques" (1954)
"Le Chat" (1971)
"Compartiment tueurs" (1965)
"L'Étoile du Nord" (1982)
"La Vie devant soi" (1975)

Prantsusmaa filminäitlejad
Sündinud 1921
Surnud 1985