joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
John Perkins

John Perkins (sündinud 28. jaanuaril 1945) on ameerika kirjanik ja aktivist. Sai tuntuks tänu raamatule "Confessions of an Economic Hit Man", kus ta paljastas Ameerika Ühendriikide laostamistegevust kolmanda maailma riikides dollari laenu kaudu.

Biograafia  
 1963 – lõpetas Tiltoni kooli. Pärast kooli õppis Middlebury College'is, kust ta langes välja edasijõudmatuse tõttu. 
 1968 – sai bakalaureusekraadi Bostoni Ülikoolis ärijuhtimise erialal.
 1968–1970 – Rahukorpuse vabatahtlik töötaja Ecuadoris. 
 1970. aastatel töötas ta konsultatsioonifirmas Chas. T. Main. John Perkins väidab, et teda võeti tööle seda firmale tänu NSA – Perkins oli side NSA ja konsultatsioonifirma vahel, kuid aga ametlikult see informatsioon ei ole kinnitatud.
 1980. aastatel – John Perkins lahkus Chas. T. Mainbakalaurus*ist ja asutas oma energeetikaga seotud ettevõtte, kus ta oli juhatuses. Oma raamatus John Perkins väidab, et tema edu oli tingitud USA äriühingute hävitamistegevuse tõttu teistes riikides, aga mitte ausalt teenitud.

Vasturääkivus 
Majandusajakirjanik Sebastian Mallaby kritiseeris Perkinsi raamatut: "Kirjeldades ennast siseinformaatorina, eneseuhke rändkaupmees tegi oma raamatust menuraamatut". Sebastian Mallaby väidab, et Perkinsi "kontseptsioon" rahvusvahelises rahanduses on suur illusioon ja põhilised väited on kindlasti valed. Mallaby sõnutsi, Indoneesia vähendas imikusuremust ja kirjaoskamatust kaks kolmandikku pärast liidrite veendumist laenu vajaduses majandusteadlaste poolest 1970. aastatel.

Artiklid ajakirjanduses on viidanud tõendite puudumisele. 

2006. aastal väitis Riigidepartemang, et suur osa raamatust "tundub olevat täielik väljamõeldis": NSA on krüptoloogine organisatsioon, aga mitte majanduslik; ükski tema ülesanne ei sisaldanud välismaa majandusteadlaste paigutamist välisriikides seda riiki laenuga orjastamise eesmärgiga; ning Perkins polnud kinnitatud oma sõnad USA osalemist oluliste poliitiliste tegelaste mõrvades.

Raamatud  
 Hoodwinked: An Economic Hit Man Reveals Why the World Financial Markets Imploded – and What We Need to Do to Remake Them (2009) 
 The Secret History of the American Empire (2007) 
 A Game as Old as Empire: the Secret World of Economic Hit Men and the Web of Global Corruption 2007 
 Confessions of an Economic Hit Man (2004) 
 Spirit of the Shuar: Wisdom from the Last Unconquered People of the Amazon (2001) 
 Psychonavigation: Techniques for Travel Beyond Time (1999)
 Shapeshifting: Shamanic Techniques for Global and Personal Transformation (1997)
 The World Is As You Dream It: Teachings from the Amazon and Andes (1994)

Vaata ka  
 Zeitgeist, the Movie

Välislingid  
 John Perkinsi ametlik koduleht 
 Internet Movie Database

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1945
Asvieja järv

Asvieja järv või Asviejskaje järv (valgevene keeles  Возера Асвейскае, vene keeles Освейское) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Vierchniadźvinski rajoonis. Järv asub merepinnast 129,8 meetri kõrgusel, selle valgala on 259 km². Asvieja on pindalalt teine järv Valgevene territooriumil.

Kaldajoone pikkus on 33,4 kilomeetrit. Kaldad on madalad, kohati liivased, kohati aga turbased. Järve lääneosas asub Manastyrščyna saar, mis on oma ligi 5 km² pindalaga Valgevene suurim saar. Lisaks sellele on järvel ka ujuvad saared. Asvieja järve lõunakaldal asub Asvieja agrolinnake.

Vee läbipaistvus on 2,5 meetrit. Asvieja on eutroofne järv. Järvel pesitseb ohtralt veelinde, nende seas sinikael-part, punapea-vart ja lauk. Järvel pesitseb ka Valgevene suurim kajakakoloonia. Viimasel ajal on järve veetase alanenud, osalt võib selle põhjuseks olla järve lähedal asuv turbatööstus, teine võimalik põhjus on järve veetaset reguleeriva tammi halb tehniline seisukord.

Kaladest elavad järves haug, luts, angerjas, koha, latikas, linask ja koger. Järve kallastel elavad koprad ja ondatrad. Taimedest kasvab järves ohtralt valge vesiroos. Asvieja järve ümbrusesse on moodustatud samanimeline maastikukaitseala.

Välislingid 

 Järv Valgevene kalapüügiportaalis

Valgevene järved
Vierchniadźvinski rajoon
Posttraumaatiline stressihäire

Posttraumaatiline stressihäire (PTSH; inglise keeles post-traumatic stress disorder; rahvusvaheline lühend PTSD) on ärevushäire, mis võib tekkida, kui inimene kogeb ühte või mitut traumeerivat sündmust. 

Traumeerivaks sündmuseks võib olla näiteks surma pealtnägemine, vägistamine või sõda. PTSH võib kujuneda ka pideva vaimse vägivalla tagajärjel. 

Posttraumaatilist stressihäiret saab diagnoosida, kui selle sümptomid on kestnud üle kuu aja ning häirivad oluliselt elu ja toimetulekut.

Naistel on suurem tõenäosus PTSH tekkeks kui meestel ja lastel. Lastel on sellest pääsemine eriti tõenäoline, kui nad on alla 10-aastased. PTSH riskigruppi kuuluvad sõjaveteranid.

Vaata ka
Lein

Viited

Psüühika- ja käitumishäired
Linnaõigus

Linnaõigus on keskajast pärinev õigusnormide kogum linnakogukonna jaoks. 

Lääne-Euroopas tekkisid linnaõigused alates 11. sajandist, kui linnad vabanesid feodaalide võimu alt.

Linnaõiguste väljatöötamisel tugineti nt kohalikul tavaõigusel, privileegidel (nt turuõigus) ja raemäärustel.

Eesti linnade linnaõigused

Eesti keskaegsete linnade linnaõigused pärinesid Saksamaa linnade õigustest. Nt Tallinnas kehtestas Taani kuningas Erik IV 1248 Lübecki õiguse. See õigus kehtestati ka 1302 Rakveres ja 1345 Narvas..

Riia sai 13. sajandi II poolel Hamburgi linnaõiguse ning selle põhjal tekkis Riia linnaõigus, mis levis Tartusse, Haapsallu, Paidesse, Uus-Pärnusse ja Viljandisse.

Eesti linnades kehtisid linnaõigused 1877. aasta linnareformini.

Linnaõigused Saksamaal

Vanim linnaõigus Saksamaal on Soesti linnaõigus, mis põhines Lombardia linnasid valitsevatel seadustel. Selle alusel koostati paljud varasemad linnaõigused (Magdeburgi, Nürnbergi, Kölni ja Lübecki linnaõigused), XIII sajandil aga Lippe linnaõigus. Kölni kaudu jõudis linnaõigus unifitseeritud ja kirjapandud kujul ka tagasi Lombardiasse. Magdeburgi linnaõigus oli aluseks Poola ja Saksa ordu alade Kulmi linnaõigusele.

Ka Bremeni linnaõigus ja Salzwedeli linnaõigus olid kasutusel mitmes teises linnas.

Aastaks 1803 oli Saksamaale alles jäänud 53 vabalinna, mille elukorraldust juhtisid sealsed linnaõigused. Toona viidi läbi reformid, millega jäid  vabalinnadeks üksnes Bremen, Hamburg, Frankfurt ja Lübeck. Edaspidi jätkus riigi seaduste ühtlustamine ja viimased linnaõigused kaotati 1. jaanuaril [[1900], mil võeti kasutusele Bürgerliches Gesetzbuch.

Viited

Euroopa keskaeg
Õigusteadus
Suurgild

Suurgild (ka Tallinna Suurgild, Kaupmeeste gild) oli Tallinna kõige mõjuvõimsam gild.

Suurgild tekkis 14. sajandi keskpaigas, kui osa Kanuti gildi liikmeid moodustas eraldi gildi. Nimetus "suurgild" (saksa keeles Große Gilde) võeti kasutusele 15. sajandi lõpus.

Suurgildi liikmed olid peamiselt jõukad kaupmehed.

19. sajandil oli Tallinna Suurgildis 4 oldermanni, 12 vanemat ja ülejäänud olid nn nooremad gildivennad. Gildi juhtis üks gildi valitud ja rae kinnitatud oldermann ja tema asetäitja. Suurgild oli kuni raekorra lõpuni mitte üksnes seltskondlik ja vaesunud gildiliikmeid ja nende leski toetav vennaskond.

Suurgild tegutses Suurgildi hoones.

Tallinna rae liikmed oli 14. sajandist kuni rae tegevuse lõppemiseni 1877 pärit Suurgildist. Suurgild osales ka kui Tallinna valitsusasutus peaaegu kõigi linnaelu valdkondade korraldamisel ja juhtimisel osales linna rae kõrval ka Suurgild. Suurgildi kontrollis koos raega, linnakassa, jumalalaeka, seekide konvendi sissetulekuid ja väljaminekuid. Tallinnas oli Suurgildi ülal pidada Uus seek, gildivennad hoolitsesid vaeste toidulaua eest ja tegelesid personaliga.

Suurgildi liikmed valiti mitmesugustesse rae laiendatud või ühistesse komisjonidesse ja kolleegiumitesse: koolikolleegium, linnamõisate-, pearaha-, riigi joogimaksu-, majutus- korteri-, aktsiisi-, rõugete kaitsepookimise, küttepuude- puiesteede ja mitmed muud komisjonid. Suurgild osales kirikukonventides, jälgis mitmesuguseid ehitustöid, tuletõrjevahendite korrasolekut linnakvartaleis ja palju muud. 

Suurgildi hoone keldris oli omapärane raudvarbadega tugev puidust puur (Neitsi), kuhu toodi suurgildi peol märatsema hakanud inimesi.

Suurgildi tegevus lõppes 1920, mil Eestis gildid kaotati.

Tallinna Suurgildi oldermannid 
Johann Hoeppener (1774−1822)
Dietrich Martin Luther  (1772–1861)
1862–1868, Carl Elfenbein (1832–1888)

Vaata ka 
Tallinna suurgildi liikmed

Viited

Kirjandus 
 Verseichniss der Aelterleute der grossen Gilde zu Reval, Das Inland, Nr. 3, 20. jaanuar 1837, veerg 49-52 (Suure Gildi oldermannide loend 1363–1834)

Tallinna gildid
Eestimaa aadlilipkond

Eestimaa aadlilipkond oli Eestimaal tegutsenud regulaarväeüksus (aadlilipkond). Eestimaa aadlilipkond oli Eesti alal esimene omataoline. See aadlilipkond moodustati 23. mail 1350 Saksa ordu kõrgmeister Heinrich Dusemeri käsul. See aadlilipkond eksisteeris vaheaegadeta 1712. aastani.

Välislingid
 Adels-Fahnan i Est- Lif- och Ingermanland, 1686. De öfrige Standaren. 1686:8 (Rootsi Sõjaarhiiv)
 Adels-Fahnan i Est- Lif- och Ingermanland, 1686. Lif-Standaret. 1686:7 (Rootsi Sõjaarhiiv)

Aadel
Eestimaa
Ministeriaal

Ministeriaal oli Lääne-Euroopas suurfeodaali teenija, kelle kohustuste hulka võisid kuuluda majandus-, haldus-, sõjalised või õukondlikud küsimused. Ministeriaali tasuks võis olla mõni maavaldus või privileegid. Ministeriaalid kadusid 13.-14. sajandil, kui nad vabanesid suurfeodaalide sõltuvusest, ja ühtlasi sulandusid nad aadlisse.

Viited

Feodalism
Ametid
Euroopa keskaeg
Mäeküla piimamees (film)

"Mäeküla piimamees" on 1965. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm. Filmi stsenaarium on valminud Eduard Vilde samanimelise romaani ainetel.

Süžee
Talumehe Tõnu Prillupi naine sureb ära. Kuna ta väikesed lapsed vajavad hoolt, abiellub Prillup mõne nädala pärast oma naise noorema õe Mariga. Nägus ja nooruke Mari jääb silma vanale mõisnikule parun von Kremerile. Parun teeb Tõnule ettepaneku, et Mari võiks tulla talle armukeseks, siis saaks Tõnu vastutasuks rendile Mäeküla piimatalu. Tõnu elab küllalt viletsasti ja unistab rikkakssaamisest ja paremast elust. Kui Tõnu Marile von Kremeri ettepanekust räägib, saab too vihaseks ja keeldub. Mõni aeg hiljem Mari siiski nõustub. Tõnu saabki Mäeküla piimatalu endale. Kuid igatsetud rikkust ja õnne ta ei saavuta. Tõnul puuduvad piimatalu pidamiseks vajalikud omadused ja majandamine ei edene. Prillupit häirib ka see, et Maril nagu ei olegi eriti midagi mõisniku armukeseks olemise vastu. Tõnu laostub, joob end põhja ja sureb.

Osatäitjad
Jüri Järvet – Tõnu Prillup
Elle Eha – Mari
Ants Lauter – parun von Kremer
Jüri Järvet juunior – Juku, Tõnu poeg
Lea Unt – Anni, Tõnu tütar
Jaan Sammul – Kuru Jaan
Evald Hermaküla – Juhan

Filmi retseptsioon
Kriitika võttis filmi vastu suhteliselt positiivselt. Filmile heideti aga ette seda, et pingestatust on vähe ning seetõttu on filmi emotsionaalne tonaalsus kujunenud üheülbaliseks. Samuti leiti, et filmis puudub kulminatsioonimoment. Üksmeelselt aga kiideti Jüri Järveti meisterlikku osatäitmist. Üleliiduline kriitika ei olnud filmi suhtes nii leebe ja mõistev kui kodumaine.

Viited

Eesti filmid
1965. aasta filmid
Çankaya Ülikool

Çankaya Ülikool (türgi keeles Çankaya Üniversitesi) on ülikool Ankaras.

Ülikool on asutatud 1997. aastal. Õppekeeleks on inglise keel.

Ülikoolis on tuhat töötajat ja 10 000 üliõpilast, kellest 1200 õpivad kõrghariduse teisel ja 550 kolmandal tasemel.

Välislingid
 Çankaya Ülikooli ametlik kodulehekülg

Türgi ülikoolid
Ankara
Meelika Hainsoo

Meelika Hainsoo (sündinud 12. aprillil 1979 Põlvas) on Eesti rahvamuusik.

Ta oli aastatel 2000–2011 tegutsenud ansambli Vägilased liige.

Haridus

Ta on õppinud Põlva Lastemuusikakoolis viiulit ja 2002. aastal lõpetas Viljandi Kultuuriakadeemia  pärimusmuusika eriala.

Tunnustus 

 2019 stipendium "Ela ja sära"

Viited

Eesti muusikud
Eesti rahvamuusikud
Sündinud 1979
Surnud 22. juulil

Siin loetletakse 22. juulil surnud tuntud isikuid.

1676 – Clemens X, paavst aastatel 1670–1676
1832 – Napoleon II, Prantsusmaa imperaator
1853 – Christoffer Wilhelm Eckersberg, taani maalikunstnik
1958 – Mihhail Zoštšenko, vene kirjanik
1987 – Henry Tayali, Sambia maalikunstnik, graafik ja skulptor
1988 – Andres Allan, eesti luuletaja
1989 – Martti Talvela, soome ooperilaulja
 1989 – Karl Heinrich Norak, eesti tehnikateadlane
1990 – Manuel Puig, argentina kirjanik
1991 – Pēteris Lūcis, läti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog
 1991 – Lazar Kaganovitš, Nõukogude Liidu riigitegelane
1996 – Ene Roosma, eesti bioloog
1998 – Vladimir Dudintsev, vene kirjanik
2001 – Indro Montanelli, Itaalia ajakirjanik ja ajaloolane
2001 – Lembit Ruga, eesti tehnikateadlane
2003 – ‘Uday Şaddām Ḩusayn at-Tikritī, Saddam Husseini poeg
2003 – Qusai Hussein, Saddam Husseini poeg
2005 – Elvi Pirk, eesti vabadusvõitleja ja gaidiliikumise tegelane 
2006 – Donald Reid Cabral, Dominikaani Vabariigi poliitik 
2006 – Dika Newlin, USA muusikateadlane
2006 – Jessie Mae Hemphill, USA kitarrist ja lauljatar
2006 – José Antonio Delgado, Venezuela alpinist
2007 – Ivan Pavlovski, NSV Liidu poliitik, teedeminister 1977–1982
2007 – László Kovács, ungari päritolu USA filmioperaator
2007 – André Milongo, Kongo Vabariigi jurist ja poliitik, peaminister 1991–1992
2007 – Aleksandr Tatarski, vene animaator
2008 – Helen Brockman, USA moedisainer
2008 – Victor McKusick, USA geneetik
2008 – Estelle Getty, USA näitleja
2009 – Herbert Morris, USA sõudja
2009 – Richard Givan, USA kohtunik
2009 – John Ryan, Briti koomiksikunstnik
2009 – André Falcon, prantsuse näitleja
2009 – Peter Krieg, saksa dokumentalist
2009 – Mark Leduc, Kanada poksija
2009 – Marco Antonio Nazareth, Mehhiko poksija
2011 – Valdur Roots, eesti pianist ja muusikapedagoog
2012 – Bogdan Stupka, ukraina teatri- ja filminäitleja
2012 – Oswaldo Payá, Kuuba dissident
2013 – Dennis Farina, itaalia päritolu USA näitleja
2014 – Lembit Kivistik, eesti matemaatik
2020 – Jaak Põlluste, eesti arstiteadlane ja pulmonoloog
2021 – Aili Rannaste, eesti tantsija
2022 – Heikki Haavisto, Soome poliitik
2022 – Airi Liimets, eesti kasvatusfilosoof ja kasvatusteadlane

Juuli, 22.
Jõe tänav (Tallinn)

Jõe tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Jõe tänav algab Narva maanteelt, ristub Karu ja Ahtri-Tuukri tänavaga ning lõppeb Lootsi tänaval.

Jõe tänav on ligikaudu 260 m pikkune.

Ajalugu 
Tänav on nime saanud Härjapäe jõe järgi. Ta on kandnud nimesid Kana(a)li uulits ja Alam-Jõe tänav, vene keeles ka Речная улица, Рѣчная ул., Канальная ул ja ул. Йыэ ning saksa keeles Kanalstraße, Kanalgasse, Canalstraße ja Bachstraße.

Jõe tänav 12 asus Engelhard Corjuse projekteeritud ja 1931. aastal sisse õnnistatud evangeeliumikristlaste Immaanueli koguduse hoone. Sakraalhoone ja koguduse keskuse saalis oli kokku 540 istekohta. 1950. aastal liideti kogudus Oleviste kogudusega. Hoone anti  Eesti Kaabli käsutusse ja ehitati ümber 1950. aastatel ning lammutati 1997. aastal.

Aastatel 1974–1990 oli Jõe tänav osa Viktor Kingissepa tänavast.

Viited 

Kesklinna linnaosa tänavad
Sadama
Rannamäe tee

Rannamäe tee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis. 

Rannamäe tee algab Toompuiestee jätkuna umbes Nunne tänavaga ristmikult, ristub Suurtüki tänava, Pika tänava ja Väikse Rannaväravaga ning läheb Ahtri ja Mere puiestee ristmikul üle Mere puiesteeks.

Nunne tänava ristmikust Suurtüki tänavani on Rannamäe tee kahesuunalise liiklusega, Suurtüki tänavast kesklinna poole jätkub ühesuunalise liiklusega. Rannamäe teega paralleelselt Põhja-Tallinnast Tallinna kesklinna poole suundub ka ühesuunaline Põhja puiestee. Tallinna kesklinnast suundub aga Põhja-Tallinna ühesuunaline Mere puiestee.

Rannamäe tee ääres asuvad Tornide väljak, Rannamägi, Margareeta aed, Estonia katastroofis hukkunute mälestusmärk "Katkenud liin", Väikese Rannavärava bastion ja Rannavärava haljak.

Ajalugu 
1876. aasta koostatud endise Tallinna muldkindlustusvööndi haljastusplaanide realiseerimisega tegeles Promenaadide komisjon ja tulevase haljasala plaani koostas Peterburi botaanikaaia direktor dr. Eduard August von Regel. Plaani kinnitas Tallinna Linnavolikogu 1880. aastal. 1885. aastal valmis kavandatud park, koos bastioniga kujundati ja ehitati välja haljasalaks ka selle esine Stuarti reduut.

1929. aastal esitasid Tallinna spordiseltsid avalduse senise Skoone bastioni jalamil oleva vallikraavi kasutada spordiväljaks, milleks nad ka loa said ning senine juurviljakasvatuseks kasutatud piirkond korrastati Anton Soansi 1929. aasta planeeringu järgi ning rajati linna staadion aastatel 1938–1939 (praegune spordiväljak Põhja puiestee ja Rannavärava mäe vahel). 

1932. aastal rajati bastioni lõunaosa Rannamäe tee ning väike osa bastionist puudega jäi teisele poole teed. Tornide väljaku ja raudtee vaheline Rannamäe tee on nimetatud Rannamäe järgi. Rannamäe tee varasem nimi oli Näituse tänav, sest Tornide väljakul korraldati põllumajandus- ja tööstusnäitusi. Pärast näituseväljaku üleviimist Pirita tee äärde nimetati Näituse tänav 22. oktoobril 1932 Rannamäe teeks.

Rannamäe tee 1 asus Eesti NSV Tsiviilkaitse Staabi (Rannamäe tee 11) ja Eesti Vabariigi Tsiviilkaitse Staabi vabariiklik juhtimispunkt.

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad
Tõnu Sepp

Tõnu Sepp (sündinud 14. juunil 1946) on muusikaõpetaja.    

Tõnu Sepp on õppinud Tallinna Lastemuusikakoolis ja Tallinna Muusikakoolis, Ta on lõpetanud 1964. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1979. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi flöödi erialal.

Ta alustas 1971. aastal Viljandi Lastemuusikakoolis esimesena Eestis vanamuusikaalase hariduse jagamist ja asutas ühe esimestest vanamuusikaansamblitest Eestis – Viljandi Linnakapelli. 1982. aastal pani ta aluse Viljandi vanamuusika päevadele, mis on kujunenud rahvusvaheliseks Viljandi vanamuusika festivaliks.

Ta on töötanud ka Tallinna Vanalinna Hariduskolleegiumi juures muusikakooli juhatajana ja Tartu Jakobi Mäe Kultuurikoja juhatajana. Tallinnas sai 1995. aastal alguse stuudio „Vaikuse Muusika", („Musica Sillentii”).  Alates 2006. aastast tegutseb stuudio Tartus. 

Koos õpilastega loodud ansamblite kõrval on Sepp osalenud rahvamuusikaansamblis Triskele.. Tõnu Sepp on valmistanud ka mitmesuguseid pille, põhiliselt oma õpilastele.

Loonud muusika kolmele muusikadraamale..

Viited

Välislingid
Stuudio Vaikuse Muusika

Eesti muusikud
Eesti muusikapedagoogid
Eesti pillimeistrid
Sündinud 1946
Castle

"Castle" on USA kriminaalseriaal, mis oli eetris 9. märtsist 2009 kuni 16. maini 2016.

Sisu

Sarja peategelased on edukas kriminaalromaanikirjanik Richard Castle ja NYPD 12. jaoskonna mõrvauurija Kate Beckett. Beckett on alguses üsna ärritunud, et peab kirjanikuga koostööd tegema, ja annab oma parima, et viimane enda teelt eest hoida. Varsti ta ikkagi harjub sellega ja avastab, et tema rühmal on Castle'i ideedest mõrvajuurdlustes palju kasu. Edasistel hooaegadel nad armuvad teineteisesse.

Osatäitjad

 Nathan Fillion – Richard "Rick" Edgar Alexander Castle, bestsellereid kirjutav kriminaalromaanikirjanik
 Stana Katic – Katherine Houghton "Kate" Beckett, NYPD mõrvauurija
 Jon Huertas – uurija Javier Esposito, NYPD mõrvauurija
 Seamus Dever – uurija Kevin Ryan, NYPD mõrvauurija
 Tamala Jones – dr Lanie Parish, kohtuarst
 Ruben Santiago-Hudson – kapten Roy Montgomery, Becketti ülemus
 Penny Johnson Jerald – kapten Victoria Gates, asendas Montgomeryt pärast seda, kui viimane tulevahetuses hukkus
 Molly Quinn – Alexis Harper Castle, Richard Castle'i teismeline tütar
 Susan Sullivan – Martha Rodgers, Castle'i ema

Ameerika Ühendriikide telesarjad
American Broadcasting Company telesaated
Vymna järv

Vymna järv ehk Võmna järv (valgevene keeles  Возера Вымна, vene keeles Вымно (Võmno)) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Haradoki rajoonis. Järv asub merepinnast 148 meetri kõrgusel, selle valgala on 106 km².

Kaldajoone pikkus on 22,6 kilomeetrit. Järves asub 7 saart kogupindalaga 8,7 hektarit. Litoraal on kitsas ja liivane. Sügavamal kui 5 meetrit on järve põhi kaetud sapropeeliga.

Vee läbipaistvus on 1 meeter. Vymna on eutroofne järv. 

Kaladest elavad järves haug, särg, ahven ja latikas. Vähesel määral leidub järves ka angerjat.

Välislingid 
Järv Valgevene kalapüügiportaalis

Valgevene järved
Haradoki rajoon
Volkssturm

Volkssturm oli Saksamaa poolsõjaväeline maakaitsevägi teise maailmasõja lõpuperioodil.

Hitler andis käsu Volkssturm'i moodustamiseks 25. septembril 1944. Avalikkusele tehti Volkssturm'i loomise otsus teatavaks 18. oktoobril 1944, Leipzigi lahingu aastapäeval.

Volkssturm'i kutsumisele kuulusid mehed vanuses 16–60 aastat, keda mingil põhjusel ei olnud varem sõjaväeteenistusse võetud. Volkssturm'i kutsuti ligi 6 miljonit meest.

Volkssturm allus NSDAP parteikantselei juhile Martin Bormannile, Volkssturm'i sõjaväeline ülemjuhataja oli Heinrich Himmler.

Volkssturm täitis julgestusülesandeid ja osales kindlustustöödel ning võttis ka osa rindevõitlusest.

Volkssturm'i võitlejad olid enamasti erariietes ning kandsid käisesidet tekstiga "Deutscher Volkssturm – Wehrmacht". Osa Volkssturm'i liikmeid kandis ka erinevaid mundreid.

Täpseid andmeid lahingutegevuses hukkunud Volkssturm'i liikmete arvu kohta ei ole. Vähemalt 175 000 Volkssturm'i liiget hukkus või jäi teadmata kadunuks.

Viited

Saksamaa Teises maailmasõjas
Kuninga tänav (Pärnu)

Kuninga tänav on tänav Pärnus.  

Kuninga tänav algab Õhtu ja Vana-Tallinna tänava ristumiskohast ning lõpeb Aia ja Karja tänava ristmikul. Tänav ristub veel Akadeemia, Vee, Nikolai, Pühavaimu, Lõuna, Hospidali, Hommiku ja Ringi tänavaga. Tänav külgneb ka Jakobsoni pargi ja Koidula pargiga. 

Kuninga tänav on ligikaudu 650 m pikkune. Akadeemia tänavast Lõuna tänavani on Kuninga ühesuunaline. Akadeemia ja Vee tänava vahelisel lõigul saab sõita vaid Vee tänava suunas. Vee tänava ja Lõuna tänava vahel on sõidusuund vastupidine ehk sõita saab jällegi vaid Vee tänava suunas. 

Tänav on olnud üks Pärnu tähtsamaid tänavaid, kuna see ühendas kahte ajaloolist linnaväravat.

Nimi 
Tänav nimetati Kuninga tänavaks (saksa keeles Königstraße) ilmselt seetõttu, kuna see ühendas kahte linna kindlussüsteemi väravat, mis olid nimetatud Rootsi kuningate nimedega (Karl ja Karl Gustav). 1948. aastal nimetati tänav ümber V. Kingissepa tänavaks. 1989. aastal sai tänav tagasi Kuninga tänava nime.

Ajalugu 
Kuninga tänav rajati 17. sajandi teisel poolel, kui Rootsi Kuningriik asus Pärnust ehitama moodsat merekindlust. Tänav ühendas kahte kindluse väravat – Riia ja Tallinna väravat. Algselt kandsid väravad Rootsi kuningate järgi Karli (Riia) ja Karl Gustavi (Tallinna) nime.

Krunte hakati tänavale välja jagama 1674. aastal ja esimesed hooned valmisid sama sajandi lõpul. Paljud krundid jäid 1700. aastal alanud Põhjasõja tõttu siiski tühjaks. Ehitustegevus elavnes uuesti alles 18. sajandi keskpaiku.

Lõik Lõuna tänavast Aia ja Karja tänava ristmikuni rajati 19. sajandi teisel poolel, kui Pärnu kustutati kindluslinnade nimekirjast ja linnavõim asus kindluse kaitsevalle tasandama. Uus tänavalõik ühendas kesklinna juba üsna suureks kasvanud Pärnu eeslinnaga, mida tollal kutsuti Riia aleviks.

Hoonestus 

 Kuninga 3a – olümpiavõitja Jaan Taltsile projekteeritud omapärase arhitektuuriga elamu
 Pärnu Eliisabeti kirik – Kuninga ja Nikolai tänava nurgal
 Kuninga 22 – Pärnu Maakohus
 Kuninga 24 – kunagine kaupmehe elamu
 Kuninga 26/28 – hoonetes asus Jacob Jacke kaubakontor
 Kuninga 25 – hotell Victoria
 Kuninga 29 – Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi hoone
 Kuninga 30 – Eliisabeti kiriku pastoraadihoone

Viited

Välislingid 

 Kuningal tasub pea kuklasse ajada küll – Pärnu Postimees

Pärnu tänavad
Kadri Hunt

Kadri Hunt (sündinud 15. novembril 1964 Tallinnas) on eesti laulja (alt) ja muusikaõpetaja.

Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise erialal (Ants Üleoja klassis) ja aastal 2004 magistriõppe (Toomas Kapteni ja Jaan-Eik Tulve klassis). Ta on täiendanud ennast aastal 1996 Münchenis vanamuusika alal ja aastal 2001 Prantsusmaal gregooriuse laulu kursustel.

Ta töötas aastatel 1988–1990 Nõmme Lastemuusikakoolis ja aastast 1989 Vanalinna Hariduskolleegiumis, olnud aastast 1995 Püha Miikaeli Poistekoori direktor.

Tunnustus
2014 Valgetähe IV klassi teenetemärk
2018 Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

Isiklikku
Tema isa oli koorijuht ja muusikapedagoog Märt Hunt.

Ta on olnud abielus muusikapedagoogi, pianisti ja kontsertmeistri Siim Polliga (1965–2014), nende lapsed on pianist Mihkel Poll ja viiuldaja Mari Poll.

Kirjandus

Eesti lauljad
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1964
Tehnika tänav (Tallinn)

Tehnika tänav on tänav Tallinna Kesklinna linnaosas Kassisaba ja Veerenni asumis. 

Tehnika tänav algab Toompuiesteelt, ristub Suve tänava, Rohu tänava, Paldiski maantee, Adamsoni tänava, Wismari tänava, Roopa tänava, ning Luise tänava Endla tänava, Komeedi tänava, Saturni tänava, Väike-Ameerika tänava, Videviku tänava, Kiire tänava, Virmalise tänava, Planeedi tänava, Vana-Lõuna ja Veerenni tänavaga. Uue Maailma ja Veerenni asumi piiril läheb tänav Pärnu maantee viadukti alt läbi. Tehnika tänav ristub Veerenni asumis Pille tänava ja Veskiposti tänavaga ning lõpeb ristumisel Filtri teega.

Paralleelselt Tehnika tänavaga kulgeb kogu selle ulatuses Tallinna–Narva raudtee.

Hoonestus 
Tehnika tänav 16 asub aastatel 1923–1924 arhitekt Karl Burmani projekti järgi ehitatud neljakorruseline raudteeametnike elumaja.
Tehnika tänav 17 elamu, hoone projekteeris 1929. aastal arhitekt Karl Treummann. Mansardkorrus ehitati eluruumidena välja 1931. aastal. Moodustab tervikansambli koos kõrvalasuvate majadega Tehnika tänav 19 ja 21.
Tehnika tänav 18 asub Tallinna Transpordikool, Tallinna Raudtee Tehnikakooli pea- ja väike õppekorpus valmis 1895. aastal, 1900. aastal ehitati kooli töökojad, praegune võimla. Kuni 1919. aastani tegutses hoones Eesti Vabariigi sõjakool ja seejärel Eesti Raudteevalitsus.
Paldiski maantee raudteeviadukt

Tehnika tänava ja Vana-Lõuna tänava ristmikul on Tallinna trammidepoo ning tänava lõpus, Veerenni asumis aadressil Tehnika 173 on Kaitseväe kalmistu.

Galerii

Ajalugu 
Algselt nimetati Tehnika tänavaks Toompuiestee ja Suve tänava vahelist lõiku seal 1880. aastal tegevust alustanud Tallinna Raudtee-tehnikakooli järgi. Aastatel 1926–1932 pikendati Tehnika tänavat Paldiski maanteeni. 1960. aastal liideti Tehnika tänavaga Paldiski maantee ja Pärnu maantee vahel asunud Raudtee tänav.

Tänava pikendamise käigus aastatel 2007–2013 leidsid ehitajad Tallinna trammidepoo eest palju II maailmasõja aegset lõhkemata laskemoona, mida hiljem neutraliseeriti Männiku ja Tapa põletusaladel.

Viited

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad
Rahukohtu tänav

Rahukohtu tänav on tänav Tallinna vanalinnas, Kesklinna linnaosas. 

Rahukohtu tänav algab Kiriku platsilt ja lõppeb Toom-Rüütli tänavaga ristudes. Rahukohtu tänav on ligikaudu 150 m pikkune.

Hoonestus
Rahukohtu tänav 1, Riigikantselei hoone. Kinnismälestis nr 3012. Eesti iseseisvumise järel asus hoones Teedeministeerium ja Maksuameti Harjumaa maksuamet
Rahukohtu tänav 3, asub Stenbocki maja – Eesti Vabariigi Valitsuse ja Riigikantselei asupaik. Kinnismälestis nr 3013
Rahukohtu tänav 4, Hollandi Suursaatkond Tallinnas. Kinnismälestis nr 3014
Patkuli vaateplats 
Rahukohtu tänav 5, Patkuli vaateplatvormi kõrval Eesti iseseisvumise järel asus hoones Põllutööministeeriumi Põllumajanduse peavalitsus ja Loomatervishoiu peavalitsus.

Ajalugu 
Varem on tänav olnud Pansioni tänav (Pensionsgasse) seal 1855–1860. aastal asunud Toomkooli õpilaste pansionaadi järgi. Rahukohtu tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - saksa keeles Friedensgerichtsstraße, Friedensgerichtstraße; vene keeles Пансионная ул., Мировой переулок, Рахукохту, ул.

Rahukohtu tänav 1 hoonetekompleks koosneb mitmest eri perioodidel ehitatud hoonest. Neist kõige vanem on klindi serval paiknev hoone, mis tõenäoliselt oli oma praegusel kujul olemas juba 1683. aastal. 18. sajandil kasutati hoonet aidana, hiljem ehitati hoonesse korterid. Teised krundil paiknevad hooned on hilisemad. Kompleksi täiendati kuni 20. sajandini.

Rahukohtu tänav 3 asuva hoone projekteeris Johann Caspahr Mohr Eestimaa kubermangu kohtuasutuste jaoks, pärast 1783. aastal Tallinna asehalduskonna moodustamist, kuid pärast asehalduskonna likvideerimist ja hooneehituse riikliku finantseerimise lõpetamist 1788. aastal jätkas krahv Jakob Pontus Stenbock hoone ehitust isiklikest vahenditest. Hoone valmis 1792. aastal ja sellest sai hoopis Hiiu-Suuremõisa mõisniku krahv Jakob Pontus Stenbocki Tallinna residents.

1855. aastal alustas elamus tööd Toomkooli pansionaat, mille järgi kutsuti ajutiselt ka kogu tänavat Pansioni tänavaks (saksa keeles Pensionsgasse). 1891. aastal võeti maja kasutusele Venemaa keisririigi (Tallinna-Haapsalu Rahukogu jt) ja seejärel Eesti Vabariigi ajal Tallinna-Haapsalu Rahukogu ja Tallinna ringkonnakohtu kohtuhoonena. Eesti NSV ajal, 1950ndail aastail asus aga hoones Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia- ja mäeteaduskonna internaat ja Eesti NSV Ülemkohus ning paar madalama astme kohtuasutust. 1987. aastani tegutsesid hoones Tallinna Linna Kalinini Rajooni Rahvakohus ja Tallinna Linna Oktoobri Rajooni Rahvakohus.

Rahukohtu tänav 4 asub 17. sajandi lõpust pärineva elamukompleks, mis kuulus 18.–20. sajandi alguseni Fockide aadlisuguvõsale. Hoonestus on ajaloo vältel kuulunud: Fockide, Pahlenite, Üxküllide ja Maydellide, Grünewaldtide  suguvõsadele. Täna asub hooneansambli peahoones Iirimaa suursaadiku residents ja Iirimaa suursaatkond Tallinnas. Kõrvalhoones, Rahukohtu tänav 4-2 asub Hollandi suursaatkond.

Ajavahemikul 27.06.1950 – 1989 oli tänava nimi Rahvakohtu tänav.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Toompea
Soo tänav

Soo tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. 

Soo tänav algab Põhja puiesteelt ja lõpeb ristumisel Tööstuse tänavaga. Soo tänav on 831 m pikkune ja kannab registrinumbrit 7840567.

Hoonestus
 Soo 9, Soo 11, Soo 13, Soo 15 ja ning Vana-Kalamaja tänav 33 / Köie tänav 1 kinnistud kuulusid kuni natsionaliseerimiseni 1940. aastal baltisakslastest von Wahlide aadlisuguvõsa liikmetele.
Soo tänav 15 asus Tallinna II Lastepäevakodu
Soo tänav 22 asus A/S Peetri Tehas
Soo tänav 27 asus AS Aivazi metallitööstus, kus tegeleti malmi- ja vasevalamite tootmisega.

Galerii

Ajalugu
Tänav on saanud nime Kalamäe soo järgi 1877. aastal. 

Tänava nimetuseks oli kuni 1774. aastani, mil valmis praegune Kopli tänav, Telliskopli tee ehk Kopli tee (saksa keeles Ziegelskoppelscher Weg, Koppelscher Weg, vene keeles Коппельская дорога), sest siitkaudu toimus liiklus linnakoplisse ja linna telliselöövi juurde. Pärast Kopli tänava valmimist nimetati praegune Soo tänav ümber Vana-Telliskopli teeks. 

1877–1951 kandis tänava algusosa kuni Kalju tänavani nime Uus-Kalamaja tänav (Neue Fischermaistrasse). Sama nime sai ka Kalamaja kalmistuni viiv tänavaharu, mis kannab seda nime tänaseni. Soo tänava nime jäi kandma tänavaosa Kalju tänavast kuni raudteeni. Volta tänava ja raudtee vaheline lõik oli rajatud naelavabriku omaniku Roseni korraldusel ja kulul. 

24. mail 1939 liideti tänavalõik Volta tänava ja raudtee vahel vastloodud Tööstuse tänavaga. 

Aastatel 1951–1991 kandis tänav Jevgeni Nikonovi järgi Jevgeni Nikonovi tänava ehk Nikonovi tänava nime. 

1951. aastal liideti Uus-Kalamaja tänava osa Põhja puiestee ja Kalju tänava vahel tollase Jevgeni Nikonovi tänavaga ning Soo tänav sai oma tänapäevase pikkuse.

Tänav elanike soovi järgi
Soo tänava ümberehitus oli Tallinnas tõenäoliselt esimene, mille projekteerimises osalesid piirkonna elanikud. Telliskivi Seltsi ettepanekute ja pideva surve abil ehitati tänavale kergliiklustee ja laiendati kõnniteid, rahustades sõiduteed kitsendades liiklust.

Kui tänav viimaks uuel kujul valmis, aga ametlik avamine pidi toimuma mõne nädala pärast, korraldas Telliskivi Selts ka tänava piduliku avamise 4. septembril 2013. Linnapea ametlik lindilõikamine tänava avamiseks toimus 10. septembril 2013.

Viited

Välislingid

Põhja-Tallinna tänavad
Kalamaja
Suur-Sõjamäe tänav

Suur-Sõjamäe tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Ülemiste ja Sõjamäe asumis. See algab Ülemiste ristmikult ja lõppeb Tallinnast väljas Lagedi teega ristumisel. Paralleelselt Suur-Sõjamäe tänavaga kulgeb kogu tänava pikkuses raudtee ning teisel pool on lennurada. Suur-Sõjamäe tänav moodustab kogupikkuses osa Tallinna–Lagedi teest (kõrvalmaantee registrinumbriga 11290). Nõukogude ajal olid Suur-Sõjamäe tänaval salajased sõjaväetööstuse tehased, mis suleti pärast iseseisvuse taastamist, kuid hooned on alles tänapäevalgi ning neid renditakse välja. Alates 2006. aasta sügisest on Tartu maanteelt keelatud veoautode sissesõit kesklinna, seetõttu kasutavad nad Suur-Sõjamäe tänavat ümbersõiduks.

Asutused 
Suur-Sõjamäe tänaval asub Ülemiste kaubanduskeskus, Mainori ettevõtluskõrgkool ja pandipakenditena tagastatud plastpudelite ladu,  Suur-Sõjamäe tänav 14B Jeti Jäähall, Suur-Sõjamäe tänav 30 AS Orto. 1990. aastatel asus seal tuletõrjedepoo ja linnalähiliinide bussipark, kuid pärast seda, kui linnalähiliinide teenindamine läks TAK-ilt üle teistele teenusepakkujatele, kadus vajadus selle bussipargi järele.

Suur-Sõjamäe tänaval asus Polümeeri tapeeditsehh. Suur-Sõjamäe tn 31a asus Tallinna Raudbetooni tehas (Tallinna
Raudbetoonitehases toodeti detaile paljude suurobjektide jaoks: Olümpia hotell, Pirita purjespordikeskus, Tallinna lennujaama laiendus,
Tallinna Linnahall) ja hiljem olmejäätmete sorteerimise tehas.

Ülemiste viadukt

Transport 
Suur-Sõjamäe tänavale on võimalik sõita bussidega 7, 15, 45, 49 ja 65 (nõukogude ajal sõitis Koplist buss nr 2, Kesklinnast buss nr 15 ja hiljem pikendati Mustamäelt bussiliini 17) ning Tallinn–Aegviidu rongiga.

Tänava nimi
Suur-Sõjamäe tänav sai nime 17. jaanuaril 1923. Tänav on saanud nime Sõjamäe mõisa järgi.

Galerii

Vaata ka
Ülemiste jalakäijate sild

Viited

Välislingid 

Lasnamäe linnaosa tänavad
Järvevana tee

Järvevana tee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla, Luite, Juhkentali ja Ülemistejärve asumis. Järvevana tee algab Ülemiste ristmikult ja lõpeb Pärnu maanteega ristumisel. Järvevana tee on 4228 m pikkune.

Järvevana tee sai nime 25. septembril 1959. Tänav on saanud nime legendaarse Ülemiste vanakese järgi. Varem oli Järvevana tee Kaare tee osa.

Ajalugu 
Ülemiste järvest on linlased joogivett saanud juba 1345. aastast, kui Taani kuningas Valdemar IV Atterdag andis linnale õiguse rajada kanal Ülemiste järvest. 14. sajandi keskpaigas rajatigi kivist maa-alune veejuhe, mis tõi Ülemiste järve vee Harju väravani. Ülemiste järvest alanud Härjapea jõgi, mis linna veega varustas, suleti 1930. aastatel kinniseks reoveekollektoriks reostuse tõttu.  

1920. aastal keelas linnavalitsus Ülemiste järve läheduses igasugused tegevused, mis võisid reostada vett. Elanikkond kasvas kiiresti, kuid veearvestite puudumise tõttu ei olnud võimalik tarbitava vee hulka kontrollida, mistõttu langes raiskamise ja lekete tõttu torudes sageli surve. Ülemiste järve veevarude täiendamiseks ehitati 1922. aastal Pirita-Ülemiste kanal. Kaks aastat hiljem sõlmiti leping veepuhastusjaama projekteerimiseks ja ehituseks;  Erich Jacoby projekteeritud Tallinna Filterveevärgi veepuhastusjaam alustas tööd 1927. aastal.  Toona rajatud jaam on osaliselt töös tänaseni. 1928. aastal ehitati Järvevana tee krundisügavusse arhitekt Herbert Johansoni projekti järgi kahekorruselie kaheksa korteriga ridamaja töölistele ja 1934. aastal tee äärde kahekorruseline elamu vahetusmeistritele ja keemikutele, mis on säilinud. Veepuhastusjaama pumbahoone  purustati II maailmasõjas ja taastati veidi muudetud kujul 1946. aastal.

Viited

Välislingid

Kesklinna linnaosa tänavad
Peter Hultqvist

Carl Anders Peter Hultqvist (sündinud 31. detsembril 1958 Dalarna läänis Borlänge vallas) on Rootsi poliitik, alates 3. oktoobrist 2014 Rootsi kaitseminister Stefan Löfveni valitsuses.

Aastatel 2006–2014 oli Peter Hultqvist Riksdagi liige. 2011–2014 oli ta Riksdagi riigikaitsekomisjoni esimees.

Välislingid 
Peter Hultqvist Rootsi valitsuse kodulehel
Rootsi kaitseminister: oleme valmis kasutama sõjalisi võimalusi, Postimees, 24. november 2014

 
Rootsi poliitikud
Rootsi kaitseministrid
Sündinud 1958
Haukalised

Haukalised (Accipitriformes) on linnuselts.

Seltsi on arvatud järgmised sugukonnad:
Accipitridae (haugaslased)
Cathartidae
Pandionidae
Sagittariidae

Linnud
Toitjakaotuspension

Toitjakaotuspension on sotsiaalkindlustuse või erakindlustuse poolt makstav rahaline hüvitis toitja kaotuse korral. Toitjakaotuspension kui sotsiaalkindlustushüvitis on olemas kõigis Euroopa Liidu liikmesriikides, kuid hüvitisele õigust omavate isikute ringid ning hüvitise arvutamise ja maksmise põhimõtted erinevad riikide vahel suuresti. 

Rahvusvahelised standardid toitjakaotuspensioni suhtes sätestavad Rahvusvahelise Tööorganisatsiooni konventsioonid nr 102 ja 128 ning Euroopa sotsiaalkindlustuskoodeks.

Eestis on toitjakaotuspension üks riikliku pensioni liik. Õiguse riiklikule toitjakaotuspensionile sätestab riikliku pensionikindlustuse seadus. Üldjuhul on õigus toitjakaotuspensionile toitja surma korral nendel perekonnaliikmetel, kes olid toitja ülalpidamisel. Lapsel, vanemal ja lesel on õigus toitjakaotuspensionile siiski sõltumata sellest, kas toitja neid reaalselt ülal pidas või mitte. Lapsel on õigus toitjakaotuspensionile kuni 18-aastaseks saamiseni, õppimise korral kuni 24-aastaseks saamiseni. Lesel on õigus toitjakaotuspensionile üksnes siis kui ta ei tööta ja kasvatab toitja kuni 3-aastast last, samuti raseduse ajal, või kui lesk on püsivalt töövõimetu või pensionieas. Viimasel kahel juhul on lesel aga enamasti õigus ka vastavalt töövõimetuspensionile või vanaduspensionile, mis on valdavalt kõrgemad kui toitjakaotuspension.

Toitjakaotuspensioni maksmisel on veel tingimuseks, et toitjal pidi olema surma päevaks seaduses nõutav pensionistaaž. Vastav pensionistaaži nõue sõltub toitja vanusest surma päeval. Kui toitjal puudus nõutav pensionistaaž, siis võib pereliikmetel olla õigus rahvapensionile toitja kaotuse alusel. 

Mõnede ametite esindajate perekonnaliikmetel on õigus toitjakaotuspensionile eriseaduste alusel. Kui politseiametnik või kaitseväelane hukkub teenistusülesannete täitmisel, tekib tema ülalpidamisel olnud perekonnaliikmetel õigus toitjakaotuspensionile vastavalt politsei ja piirivalve seaduse ja kaitseväeteenistuse seaduse alusel. Vastav eripension on üldjuhul kõrgem kui riiklik toitjakaotuspension. 

Toitjakaotuspensioni, rahvapensioni ja eripensione toitja kaotuse alusel maksab Sotsiaalkindlustusamet.

Vaata ka
 Sotsiaalne kaitse
 Sotsiaalkindlustusamet
 Toitjakaotus

Allikad

Välislingid
 MISSOC Comparative Tables Database
 Sotsiaalkindlustusamet. Toitjakaotuspension

 Sotsiaalkindlustus
Agaricomycotina

Agaricomycotina on kandseente alamhõimkond, kuhu kuulub umbes 20 000 liiki.

Klasse 
Agaricomycetes
Dacrymycetes – pisarseened
Tremellomycetes – kõhrikseened

Kandseened
Agaricomycetes

Agaricomycetes on kandseente hõimkonna alamhõimkonda Agaricomycotina kuuluv seente klass.

Sellesse kuuluvad alamklassid:

Agaricomycetidae
Auriculariomycetidae
Phallomycetidae

Lisaks kuuluvad sellesse klassi seltsid, mille kuuluvus alamklassi pole selge (incertae sedis):
 Cantharellales – kukeseenelaadsed
 Gloeophyllales
 Hymenochaetales – taelikulaadsed
 Polyporales – torikulaadsed
 Russulales – pilvikulaadsed
 Thelephorales – lehternahkiselaadsed
 

Kandseened
Pilvikulised

Pilvikulised (Russulaceae) on pilvikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Seltsi on arvatud järgmised perekonnad:
Boidinia
Gloeopeniophorella
Lactarius – riisikas
Lactifluus
Multifurca
Pseudoxenasma
Russula – pilvik
Puravikulised

Puravikulised (Boletaceae) on puravikulaadsete seltsi kuuluv sugukond seeni.

Eesti liikidega perekondi 
Eestis elab järgmistesse perekondadesse kuuluvaid puravikulisi:

Aureoboletus – kuldpoorik
Boletus – kivipuravik
Butyriboletus
Caloboletus
Chalciporus – pipartatik
Hemileccinum
Leccinum – puravik
Neoboletus
Porphyrellus – tahmpuravik
Pseudoboletus
Rubroboletus
Strobilomyces – soomuspuravik
Suillellus
Tylopilus – sapipuravik
Xerocomus – sametpuravik

Alljärgnevad perekonnad kuuluvad teistesse sugukondadesse:

lepapuravik – sugukond Gyrodontaceae
päkk – sugukond Gyroporaceae
õõspuravik – sugukond Suillaceae
New York Yankees

New York Yankees on pesapalliklubi, mis mängib pesapalliliigas MLB. Oma kodumänge peab klubi New Yorgis Yankee Stadiumis.

Yankees on võitnud World Seriesi 27 korda.

Saavutused
World Seriesi võit (27):
2009 · 2000 · 1999 · 1998 · 1996 · 1978 · 1977 · 1962 · 1961 · 1958 · 1956 · 1953 · 1952 · 1951 · 1950 · 1949 · 1947 · 1943 · 1941 · 1939 · 1938 · 1937 · 1936 · 1932 · 1928 · 1927 · 1923

Välislingid
Yankees.com

Pesapalliklubid
New York
Ameerika Ühendriikide spordiklubid
Tabamata ime

"Tabamata ime" on 1912. aastal ilmunud Eduard Vilde draamateos.

Välislingid

Tallinna Linnateatri tutvustus näidendi kohta
Eduard Vilde "Tabamata imest"

Eesti näidendid
Eduard Vilde teosed
1912. aasta Eestis
1912. aasta kirjandusteosed
Lõuna-Sudaani nael

Lõuna-Sudaani nael on Lõuna-Sudaani vabariigi rahaühik, jaguneb 100 piastriks. Valuutatähis ISO 4217 standardi järgi on SSP.
Võeti kasutusele 18. juulist 2011. aastal, vahetult peale Lõuna-Sudaani iseseisvumist, asendades varem käibel olnud Sudaani naela.
Kõigil paberrahadel on Lõuna-Sudaani iseseisvuse eest võidelnud poliitiku John Garang de Mabiori portree.

Välislingid
 Currency 7. South Sudanese Pound (SSP) Profile

Rahaühikud
Lõuna-Sudaan
Hiiumaa Mudeliklubi

Hiiumaa Mudeliklubi on asutatud 16. jaanuaril 2009. Klubi eesmärk on arendada ja propageerida lennu-, laeva-, auto- ja raketimudelismi alast tegevust.

Klubi ruumid asuvad Kärdla Noorte Huvikeskuses aadressil Kõrgessaare mnt 2.

Klubi asutajad olid Andres Laanejõe, Teet Kitkas ja Kaius Kaibald.

Välislingid 

 Kodulehekülg

Kärdla
Eesti spordiklubid
Kursell

Kursell oli baltisaksa aadlisuguvõsa.

Aadlisuguvõsa esiisa on teadmata. Aastast 1442 on teada Georg (Jörg, Jürgen) von Kursell, kes oli Kuramaal Saksa ordu vasall ja lääniisand. Kuramaalt liikusid suguvõsa liikmed Liivimaale, Eestimaale ja Saaremaale.

Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Haeska, Sinalepa, Erra, Tõstamaa mõis.

Suguvõsa liikmeid
Jürgen Kursell (suri 1539), Tartu stiftifoogt, mõisaomanik
Reinhold Kursell (suri pärast 1552), Tartu toomhärra
Jürgen Kursell (suri 1558), Tartu stiftifoogt, mõisaomanik

Christopher Engelbrecht von Kursell (1685–1756), Rootsi sõjaväelane (kapten), 1737–1740 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa maanõunik ja Eestimaa konsistooriumi president, Ehmja, Väike-Rõude ja Kurevere mõisnik
Moritz Engelbrecht von Kursell (1744–1799), Eestimaa rüütelkonna kantselei majandussekretär, Eestimaa rüütelkonna peamees ja kubermangu aadlimarssal, Esna mõisnik

Sinalepa perekonnaliin 
Johann Friedrich von Kursell (1678–1758), Hollandi sõjaväelane (oberst), Eestimaa rüütelkonna maanõunik,  Ridala kihelkonna Sinalepa mõisnik
Johann Friedrich von Kursell (1726–1813), Eestimaa rüütelkonna maanõunik, Sinalepa mõisnik
Heinrich Wilhelm Friedrich von Kursell (1760–1806), Venemaa keisririigi sõjaväelane,  Sargvere mõisnik, Kolu, Vatla ja Kiska mõisa pandihärra
Magnus Heinrich von Kursell (1785–1842), Venemaa keisririigi sõjaväelane (leitnant)
Alexander Christoph von Kursell (1801–1857), Venemaa keisririigi sõjaväelane ulaanipolgu komandör (kindralmajor)
 Alexander Andreas von Kursell (1854–1918), Erra mõisnik
Johann (Iwo) Heinrich Christoph von Kursell (1856–1893), Pöide kihelkonna Kingli mõisnik
Otto Gotthard Ferdinand von Kursell (1763–1825),  Ridala kihelkonna Sinalepa mõisnik
Otto Friedrich Wilhelm von Kursell (1805–1885), Venemaa keisririigi sõjaväelane (kaardiväe staabikapten), Läänemaa kreisisaadik, Sinalepa mõisnik
Otto Karl Heinrich von Kursell (1845–1912), Läänemaa kreisisaadik, Sinalepa mõisnik
Christopher August von Kursell (1807–1879), Koigi mõisnik
Oskar Johann Otto von Kursell (1840–1907), Järvamaa kreisisaadik ja Koigi mõisnik

Kirjandus
Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil: Estland. Bd I. Görlitz: Verlag E. U. Starke, 1930. Lk 115-131 .
Jahrbuch des Deutschen Adels. Dritter Band. Berlin: Verlag von W. T. Bruer, 1899. Lk 195-198 .

Viited

Välislingid
Kurselli aadlivapp saidil Aadlivapid Ajalooarhiivis

Aadlisuguvõsad
Eestimaa aadlisuguvõsad
Eestimaa matrikliaadel
 
Liivimaa aadlisuguvõsad
Saaremaa aadlisuguvõsad
Saaremaa matrikliaadel
Scharenberg

Scharenberg oli Vestfaalist pärit aadlisuguvõsa. 

Suguvõsale kuulusid eri aegadel Eesti alal Saku, Mündi mõis.

Viited

Välislingid

Aadlisuguvõsad
Eestimaa aadlisuguvõsad
Eestimaa matrikliaadel
Lenderi maja

Lenderi maja on 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Tallinnas ehitatud puidust üürimajatüüp. 

Majatüüp sai nime inseneri ja ehitusettevõtja, esimese eestlasest Tallinna linnapea Voldemar Lenderi järgi. Seda tüüpi üürimaju ehitati laialdaselt seoses eestlaste massilise elamaasumisega Tallinna ja eestlastest linlaste põlvkonna tekkimisega nimetatud ajaperioodil. 

Kõige enam Lenderi tüüpi maju leidub Tallinnas: Pelgulinnas, Kalamajas, Kelmikülas, Kassisabas, Uues Maailmas, Kitsekülas, vähemal määral Kadriorus, Veerenni, Tatari, Raua, Torupilli ja Sikupilli asumites. Need asumid on kuulutatud miljööväärtuslikeks hoonestusaladeks.

Näited: Männiku tee 7, Amandus Adamsoni tänav 2, 5,	17, 19, 20, 21/1, 27 Tallinnas.

Galerii

Vaata ka 
Tallinna maja

Kirjandus
Anni Martin. Lenderi maja. Hoonetüübi areng ja säästev uuendamine. Tallinn: Tallinna Kultuuriväärtuste Amet, 2011. ISBN 9789949921904

Eesti arhitektuur
Tallinna ehitised
20. sajand Tallinnas
Joona Toivanen

Joona Matias Toivanen (sündinud 4. juunil 1984) on soome päritolu eesti vaimulik.

Ta on sündinud Soomes, elanud 4 aastat Tansaanias, alates 2005. aastast elab Eestis.

Õppinud Tartu Ülikoolis arstiteadust ja teoloogiat, 2011. aastal ordineeriti EELK diakoniks ja 2013 lõpetas Tartu ülikooli usuteaduskonna magistrantuuri.

31. oktoobril 2013 ordineeriti EELK Tartu Maarja koguduse õpetajaks. 

Alates 2019. aasta augustist on ta koos abikaasaga elanud ja töötanud Yangonis (Myanmar).

17. augustil 2022 andis Tampere piiskopkonnas Soome Evangeelse Luterliku Kiriku (SELK) vaimuliku ametivande.

Isiklikku

Ka Toivaneni vanaisa ja isa on vaimulikud. 

Joona Toivaneni abikaasa Helene on religiooniõpetuse õpetaja.

Välislingid

Maarja kogudusel uus õpetaja, Tartu Ekspress, 14. november 2013
Kogudusele eeskujuks, Eesti Kirik, 20. november 2013
Eestis on turvaline olla kristlane, Eesti Kirik, 26. november 2014

Tartu Maarja koguduse vaimulikud
Sündinud 1984
Bohina järv

Bohina järv  või Bogina järv või Boginskaje järv (valgevene keeles  Богінскае возера, ka Богіна, vene keeles Богинское ehk Boginskoje) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis. Järv asub merepinnast 129,8 meetri kõrgusel, selle valgala on 914 km².

Kaldajoone pikkus on 32,2 kilomeetrit. Järves asub 8 saart kogupindalaga 32,5 hektarit. Kaldad on madalad ja liivased, lõuna ja edelaosas soostunud. Kallaste ääres ja saarte ümber kasvavad järves harilik pilliroog, järvkaisel, harilik kalmus ja vesiroosid.

Vee läbipaistvus on 3,1 meetrit. Bohina on eutroofne järv. Kaladest elavad järves haug, luts, ahven, koger, latikas, linask, särg ja roosärg. Järve idakaldal asub kalamajand, kus kasvatatakse karpkala, valgeamuuri ja pakslauba maime. Järvel ja selle ümbruses elab Valgevenes haruldane väikepütt.

Järve läbivale Drysviata jõele on ehitatud hüdroelektrijaam.

Välislingid 
 Järv Valgevene kalapüügiportaalis

Valgevene järved
Brasłaŭ rajoon
Abole järv

Abole järv (valgevene keeles  Возера Аболе, vene keeles Оболе või Оболь, Obole või Oboli järv) on järv Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis. Järv asub merepinnast 137 meetri kõrgusel, selle valgala on 744 km².

Kaldajoone pikkus on 17,6 kilomeetrit. Järves asub 2 saart kogupindalaga 1,6 hektarit. Kaldad on madalad ja liivased, kohati soostunud, kohati palistatud õõtsikuga. Taimestikuga kaetud ala ulatub kaldast 30-600 meetri kaugusele.

Vee läbipaistvus on 3 meetrit. Abole on eutroofne järv. Kaladest elavad järves haug, säga, ahven, koger, latikas, linask, särg ja roosärg. Leidub ka angerjat.

Välislingid 
 Järv Valgevene kalapüügiportaalis

Valgevene järved
Brasłaŭ rajoon