joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valdeko Ratassepp

Valdeko Ratassepp (3. september 1912 Ropka – 10. veebruar 1977 Tallinn) oli eesti näitleja.

1932 lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1932–1937 (lõpetas) õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, EÜS Ühenduse liige. 1932. aastast töötas teatris Vanemuine. 1939–1940 vandeadvokaat Sergei Pauli abi Tallinnas. 1940. aastal töötas Harju maakonna täitevkomitee sekretärina. Teise maailmasõja ajal oli Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite liige. 1944. aastast elu lõpuni töötas Tallinna Riikliku Akadeemilise Draamateatri näitlejana.

Teatrirolle
Saburov – Konstantin Simonov, "Päevad ja ööd"
Fjodor Talanov – Leonid Leonov, "Vallutusretk"
Edgar Mc'Cannedy – August Jakobson, "Šaakalid"
Mogri Märt – August Kitzberg, "Kauka jumal"
Vargamäe Andres – Anton Hansen Tammsaare, "Vargamäe" dramatiseering 
Kreutzwald – Aino Undla-Põldmäe, "Viru laulik ja Koidula"

Filmirolle
Spioon – Jahid merel (1955)
Partorg Kivi – Laulu sõber (1961)
Meister – Romantikud (1962) 
Joosep Saar – Kirjad Sõgedate külast (1966)
Johann von Risbieter – Viimne reliikvia (1969)
Gustav Vikström – Gladiaator (1969)
Metta – Valge laev (1970)
Vastuluure ülem – Ohtlikud mängud (1974)

Tunnustus
1952 Eesti NSV teeneline kunstnik
1962 Eesti NSV rahvakunstnik

Isiklikku
Tema vanemad olid näitlejad Rudolf Ratassepp ja Elsa Ratassepp.

Ta on maetud Metsakalmistule.

Viited

Eesti näitlejad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eesti NSV rahvakunstnikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
EÜS Ühenduse liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1977
Keith Emerson

Keith Noel Emerson (2. november 1944 – 10. märts 2016) oli inglise klahvpillimängija ja helilooja, Bob Moogi fondi juhatuse liige.

Karjääri alguses esines ta bändidega Keith Emerson Trio, John Brown's Bodies, Gary Farr & The T-Bones, The V.I.P.s ja The Nice (P. P. Arnoldi taustabänd). 1970. aastal lõi ta ansambli  Emerson, Lake & Palmer. 1970ndatel sai sellest üks tuntumaid progressiivse roki ansambleid.

Pärast Emerson, Lake & Palmeri laialiminekut 1979. aastal tegi Emerson tagasihoidliku soolokarjääri lühikest aega vastu pidanud progressiivse roki bändiga 3. Aastal 1991 tuli Emerson, Lake & Palmer uuesti kokku ja anti välja album "Black Moon". Aastal 2002 tegi Emerson kaasa The Nice'i tuuril. 2008. aastal käis Emerson esinemas Eestis. Emersoni viimane album "The Three Fates Project" avaldati 2012. aastal.

Viited 

Suurbritannia muusikud
Klahvpillimängijad
Sündinud 1944
Surnud 2016
Victor d'Arcy

Victor Henry Augustus d'Arcy (30. juuni 1887 London – 12. märts 1961 Kaplinn) oli Suurbritannia kergejõustiklane.

Victor d'Arcy tuli 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis olümpiavõitjaks 4×100 meetri teatejooksus.

Ta osales ka Antwerpenis 1920. aasta olümpiamängudel, kus sai Suurbritannia meeskonnaga 4×100 m jooksus 4. koha.

Suurbritannia jooksjad
Sündinud 1887
Surnud 1961
Lauliku tänav

Lauliku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla ja Kivimäe asumis.

Tänav algab Pärnu maanteelt ja lõppeb Raudtee tänavaga ristudes.

Tänav sai praeguse nime 22. aprillil 1960, varem on see olnud Peetri tänav (1926-1927), Kreutzwaldi tänav (1927-1959), Nikolai Triigi tänav (1940-1941) ja Lauluisa tänav (1959-1960).

Viited

Nõmme linnaosa tänavad
Oru tänav (Tallinn)

Oru tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.

Tänav sai nime 29. septembril 1926. Oru tänava nimi on tuletatud Kadrioru nimest.

Viited

Välislingid 
Järelehüüe Puhkide villale, epl.delfi.ee, 05.10.2000

Kesklinna linnaosa tänavad
Pae tänav (Tallinn)

Pae tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli, Ülemiste ja Pae asumis.

Tänav sai nime 8. märtsil 1949. 

Tänava järgi on nime saanud Lasnamäe lademe Väo kihistu Pae kihistik.

Hoonestus

 Pae 1 paikneb spordiklubi hoone. Hoone valmis 1958.
 Pae 2 asus tehase Dvigatel rahvamaja-klubihoone Majak . Hoone valmis 1961 ja see lammutati 2004. Krundile plaanitakse ehitada Lidl-i ketti kuuluv kauplusehoone.
 Pae 5 võeti kasutusele 1957, hoones asub Pae Gümnaasium.
Pae 11, 1961. aastal ehitatud 5-kordne korterelamu
 Pae 12 paikneb büroohoone, kus on tegutsenud ka kool. Selle arhitekt on Andres Alver. Hoone valmis 1974. aastal.
 Pae 16 asub Tallinna ülemine tuletorn (Punane majakas).
 Pae 21, 1954. aastal ehitatud 3-kordne eluhoone, kasutusel äri-ja büroohoonena
Pae tänav 23a, 1967. aastal tüüpprojekti 1-317A-19 järgi ehitatud ühiselamuhoone. Hoones asus Eesti NSV ajal Eesti NSV Siseministeeriumi Tallinna ravi-tööprofülaktooriumi erikomandatuur

Pae tänav 31, 33, 48, 50, 52, tüüpprojekti 1-432 järgi 1950ndatel aastatel ehitatud korterelamud (hruštšovkad)

Viited

Välislingid
 Pae tänav 5 1960. aastal
 Pae tänav 5 1960. aastal
 Pae 12 sisevaated
 Vaade Pae tänavalt Peterburi maanteele 1960. aastal

Lasnamäe linnaosa tänavad
Pallasti tänav

Pallasti tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli ja Uuslinna asumis.

Ajalugu 
Ballasti tänav nimetati Pallasti tänavaks 24. mail 1939.

Viited

Välislingid 

Lasnamäe linnaosa tänavad
Pikaliiva tänav

Pikaliiva tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.

Tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on nime saanud Pikaliiva asumi järgi.

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Rüütli tänav (Narva)

Rüütli tänav on tänav Narva Vanalinnas. See algab Vestervalli tänavalt ja lõpeb Suure tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 210 m. Rüütli ja Suure tänava nurgal asub Raekoja plats.

Aadressil Rüütli 6 asuva maja ees on säilinud osa keskaegsest kivimüürist, mis on endine Kuningavall.

Ajalugu 
Rüütli tänav on Narva üks vanemaid tänavaid. See oli varem umbes kaks korda pikem ning viis Vana värava juurde. Rüütli tänav algas Vestervalli tänavalt, ristus Helsingi tänavaga, ääristas Raekoja platsi ja ristus linna peatänava – Suure tänavaga, Pagari, Rahu, Kiriku ja Koidu tänavaga ning lõpes Pimeaia tänavaga ristudes.

1684. aasta Narva linnaplaanil on tänav märgitud saksa keeles nimega Ritter Gasse. Ajalooliselt kandis tänav nime Rüütli tänav. 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi Рыцарская улица.

Pärast teist maailmasõda kandis tänav nime E. Vilde tänav (улица им. Э. Вильде) eesti kirjaniku Eduard Vilde järgi. 27. septembril 1995 ennistati linnavolikogu määrusega nr 70/30 nimi Rüütli tänav.

Ajalooline hoonestus 
Aadressil Rüütli tänav 16 asus Narva vaekoda.

Aadressil Rüütli tänav 18 asus Berndt Erich'i maja, milles oli vana Narva apteek.

Aadressil Rüütli tänav 21 asus Peeter I maja.

Aadressil Rüütli tänav 28 asus Sergei Lavretsovi maja (aastast 1913 Narva linnamuuseum).

Viited

Välislingid 

 ул. Рыцарская (Рюютли)

Narva tänavad
Narva vanalinn
Vanalinn (Narva)
Voldemar Vadi

Voldemar Vadi (25. veebruar 1891 Kooraste vald – 5. november 1951 Tartu) oli eesti sisearst ja balneoloog.

1918 lõpetas ta Tartu Ülikooli. 

Aastast 1921 oli ta TÜ hospitaalsisehaiguste kliiniku assistent. Aastast 1925 sealsamas eradotsent ja aastast 1925 dotsent ja ühtlasi ka kliiniku juhataja. Aastast 1944 oli ta TÜ teaduskonnasisehaiguste kateedri juhataja. 

Ta oli esimene, kes teaduslikult tegi kindlaks Eesti meremuda ravitoime.

Aastast 1946 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige.

1948 pälvis ta Eesti NSV riikliku preemia.

Viited

Eesti sisearstid
Arstide Koja nõukogu liikmed
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1891
Surnud 1951
Albert Valdes

Albert Valdes (1. detsember 1884 Järvakandi mõis – 16. detsember 1971 Tartu) oli eesti patoanatoom ja morfoloog.

1916 lõpetas ta Tartu Ülikooli.

Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist oli ta sealsamas patoloogilise anatoomia kateedri õppejõud. 1930–1962 oli ta selle kateedri juhataja.

Ta oli eestikeelse meditsiinivaldkonna perioodika rajajaid. Pikka aega oli ta ajakirja Eesti Arst toimetaja. 
Ta oli eestikeelse meditsiiniterminoloogia väljaarendajaid. Ta koostas koos Johannes Voldemar Veskiga "Ladina-eesti-vene meditsiinisõnaraamatu" (ilmus 1982).

1945 pälvis ta Eesti NSV teenelise teadlase aunimetuse.

Viited

Arstide Koja liikmed
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1884
Surnud 1971
Aare Suss

Aare Suss (16. august 1946 Vana-Kasaritsa – 28. veebruar 2016) oli eesti kontrabassimängija ja pillimeister.

Ta lõpetas aastal 1964 Tallinna Muusikakooli kontrabassi erialal (õpetaja Vladimir Luht), seejärel jätkas ta aastatel 1964–1966 Vladimir Luhti juhendamisel õpinguid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis; ta lõpetas aastal 1971 Moskvas Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogikainstituudi (Vladimir Homenko klassis). Aastal 1973 astus ta Vladimir Homenko juurde aspirantuuri.

Ta töötas aastatel 1974–1975 (kontrabassirühma kontsertmeistrina) ja 2000–2003 ERSO-s. Aastatel 1976–1981 töötas ta Moskva Suure Teatri orkestris (mängides ka Suure Teatri sekstetis ja kammerorkestris). Aastatel 1981–1990 töötas ta NSV Liidu Riikliku Televisiooni ja Raadiokomitee Suures Sümfooniaorkestris, aastatel 1990–2000 Venemaa Rahvusorkestris (ontrabassirühma kontsertmeistri I asetäitjana), aastatel 2003–2007 Venemaa Rahvuslikus Filharmoonilises Orkestris ja aastast 2007 Moskva Riiklikus Akadeemilises Sümfooniaorkestris.

Ta on esinenud solistina koos Tallinna Kammerorkestriga (Dragonetti kontrabassikontsert, dirigent Neeme Järvi, 1968) ja ERSO-ga (Tubina kontrabassikontsert, dirigent Neeme Järvi, 1969). Lisaks on ta valmistanud viiuleid, vioolasid, tšellosid ja kontrabassi, õpingute ajal mängis omavalmistatud kontrabassil; Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis on elava mälestusena kasutusel üks tema valmistatud tšello.

Isiklikku 
Tema õde Liivi Tamm on muusikapedagoog, vend Väino Suss (1940–1969) oli koorijuht ja muusikapedagoog, vennapoeg Kaido Suss on fagotist. Tema poeg Paul Suss on tšellist, poeg Anton Suss on töötanud televisioonis filmioperaatorina.

Kirjandus

Välislingid 
 Lahkus meie vilistlane, kontrabassivirtuoos Aare Suss (16.08.1946 – 28.02.2016)

Eesti muusikud
Kontrabassimängijad
Eestlased Venemaal
Sündinud 1940
Surnud 2016
Leida Tuulmets

Leida Tuulmets (kuni 1936 Leida Vällo; kuni 1960 Leida Piirimäe; 31. oktoober 1933 Uue-Põltsamaa vald, Põltsamaa kihelkond Viljandimaal – 18. märts 2021) oli eesti matemaatik.

Ta lõpetas 1954. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Ta oli Eesti NSV Teaduste Akadeemias aspirant, kaitses seal 1966. aastal väitekirja "Некоторые классы линейчатых гиперповерхностей V3 в евклидовом пространстве R4" ning sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. 

Ta oli aastatel 1963–1966 Tartu Riikliku Ülikooli algebra ja geomeetria kateedri assistent, 1966–1972 vanemõpetaja, 1972–1993 TRÜ/TÜ dotsent ning alates 2007. aastast emeriitdotsent.

Isiklikku
Tema vend oli ajaloolane Helmut Piirimäe ja abikaasa oli kuni 1984 keemik Ants Tuulmets.

Viited

Välislingid

Eesti matemaatikud
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1933
Surnud 2021
Angelino Alfano

Angelino Alfano (sündinud 31. oktoobril 1970 Agrigentos) on Itaalia poliitik. Ta oli 28. aprillist 2013 kuni 12. detsembrini 2016 Itaalia siseminister, ta kuulub erakonda Nuovo Centrodestra (New Centre-Right). 12. detsembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 oli ta Itaalia välisminister.

Ta sündis aastal 1970 Sitsiilia maakonnas Agrigento provintsis Agrigentos. Tema isa oli advokaat ja kohalik poliitik, kes on olnud Agrigento abilinnapea. Ta on lõpetanud Pühima Südame Katoliikliku Ülikooli õigusteaduskonna.

Itaalia poliitikud
Itaalia välisministrid
Sündinud 1970
Lüneburgi Kalkberg

Lüneburgi Kalkberg (mitte segi ajada Segebergi Kalkbergiga) on soolakupli kattekivim Saksamaa linna Lüneburgi lääneosas. Kalkberg oli keskajal kipsikaevandus, kuid tänapäeval on Naturschutzgebiet (looduskaitseala) ja linnaelanike tavaline kohtumispaik.

Koosseis ja geoloogia 

Kalkberg koosneb suuresti kipsist (kaltsiumsulfaat) ja pärineb setetest, mis ladestusid umbes 250 miljonit aastat tagasi Zechsteini meres. Veel hiljuti (geoloogilises mõistes) on väiksemad rikked lubanud vähem tihedatel Zechsteini sooladel voolata koos ja pressida oma teel üles noorematesse pealiskivimitesse. Tänapäeval on need soolad maapinna lähedal. Läbi selle protsessi on geoloogiliselt hilisemad kivimikihid kasvava soolamassi ümber deformeerunud, purunenud ja kerkinud; esialgu horisontaalsed soolakihid on ülespoole kerkimisel kallutatud ja kurrutatud. Maapinna lähedal on tekkinud soolakuppel põhjavee poolt leostatud, nii et vaid vähem lahustuvad elemendid on jäänud, nagu karbonaadid ja sulfaadid. Need on ühendid, mis moodustavad Kalkbergi tänapäeval, ja on Lüneburgi ümbruses näha läbi pinna tungimas.

Tänapäeval on kaljuseintel vaid väga hõre taimestik, meelitades kuiva rohtla elupaikadele tüüpilisi loomi ja taimi. 3,6 ha alal võib leida üle 180 liigi õistaimi, sealhulgas mitmed sooja-, valguse- ja kriidilembesed liigid, mis muidu kasvavad vaid Lõuna-Kesk-Euroopas. Mitmes väikeses koopas elavad käsitiivalised.

Ajalugu 

Veebruarini 1371 seisis Kalkbergi tipus loss, kust valitseti Lüneburgi vürstkonda. Lüneburgi pärilussõja ajal purustati loss Kalkbergi otsas koos lähedal asuva kloostriga.

Suurem osa Kalkbergist on sajandite jooksul ära kaevandatud, et kipsi ehitusmaterjalina kasutada. Endine kaevandus on äratuntav oma järskude, krobeliste seinte poolest. Soolalademete ammendumise ja suureneva anhüdriidi osakaalu tõttu kipsis suleti karjäär aastal 1923. Erilise geoloogilise huvi all on boratsiidi ja lüneburgiidi lademed. Teised esindatud mineraalid on anhüdriit, kaltsiit, kips, haliit, hematiit, hüdroglauberiit, jarosiit, kalistroniit, lepidokrokiit, püriit, kvarts, sülviin, süngeniit ja tenardiit. 
 
Kalkberg on kõrgusega 56,3 m üle merepinna. Algselt oli see umbes 80 m kõrge. Lüneburgi geodeet Eduard Schlöbcke aitas muuta Kalkbergi üheks esimeseks Saksa looduskaitsealaks aastal 1932.

Allikad 

 Eduard Schlöbcke: Der Kalkbergführer. 1000 Jahre Kalkberg und Gipsbruch in Lüneburg. Lüneburg 1928
 Gerhard Stein: Der Lüneburger Kalkberg im Wandel der Zeiten. in: Jahrbuch Naturwiss. Verein Fürstentum Lüneburg, Bd. 39, 247-258, Lüneburg 1992
 Erhard Poßin: Der Kalkberg, Bd. 4 der Lüneburger Hefte Hrsg.: Backsteinprojekt e.V., Lüneburg, 2008

Välislingid 

Naturschutzgebiet "Kalkberg"
Mikk Kiisler

Mikk Kiisler (14. märts 1931 Kähri vald, Võrumaa – 19. märts 1994 Tartu) oli eesti tehnikateadlane.

Haridus
Aastatel 1938–1942 õppis ta Tännasilma Algkoolis, 1942–1946 Kiuma 7-klassilises koolis ja 1946–1950 Tartu 1. Keskkoolis. 1950. aastal asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli metsandusteaduskonna metsatööstuse erialale, mis 1951. aastal viidi üle Eesti Põllumajanduse Akadeemiasse. 1955. aastal lõpetas ta kiitusega Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsatööstuse eriala. 1971. aastal kaitses Kaunases Leedu Põllumajandusakadeemias tehnikateaduste kandidaadi kaardi väitekirjaga "Исследование конического разбрасывающего устройства для внесения минеральных удобрений" (Koonusrootoriga mineraalväetiselaoturi uurimine).

Töö
Aastatel 1955–1968 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia Raadi õppe-katsemajandi (hiljem ühendati Vasula sovhoosiga) peainsener, 1968–1973 Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllutöömasinate kateedri vanemõpetaja, 1973–1983 kateedri juhataja, 1983–1992 dotsent. 1992. aastast surmani Eesti Põllumajandusülikooli Tehnikainstituudi töökaitse õppetooli juhataja ja professor.

Ta on maetud Vana-Peetri kalmistule.

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Eesti Põllumajanduse Akadeemia Põllutöömasinate kateedri juhataja Mikk Kiisler (1980)
Eesti Muuseumide Veebivärav. Võrumaa Muuseumi fotokogu. Kiisler, Mikk – portreefoto (1984)

Eesti tehnikateadlased
Eesti Maaülikooli professorid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Vana-Peetri kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 1994
Cumbrae saared

Cumbrae saared (inglise keeles The Cumbraes) on saarestik Iiri mere Clyde'i lahes. Saared kuuluvad Suurbritanniale, täpsemalt Šotimaale. Administratiivselt asuvad nad North Ayrshire'i regioonis, ajalooliselt kuulusid need aga Bute'i krahvkonda.

Kaks saarestiku tähtsamat saart on Suur Cumbrae ja Väike Cumbrae. Mõlemad saared on ka asustatud.  Neid eraldab üksteisest väin, mis kannab nime The Tan. 

Saarestikus on ka väiksemaid ja asustamata saari. Nende seas on  The Eileans (kaks saart, millel Sotimaa läänerannikule ebatüüpilisel puuduvad oma nimed) ja kolm nende lähistel asuvat karet (Leug, Spoig ja Clach), Broad Islands ja Trail. Omapäraseim asustamata saar saarestikus on Kindlusesaar (ka Allimturrail, inglise keeles Castle Island, šoti keeles Eilean a' Chaisteil), mis on mõõna ajal  Väikese Cumbraega ühendatud. Saarel asub aastal 1527 ehitatud kindlus, mille aastal 1650 hävitasid Oliver Cromwelli poolehoidjate väed. Algselt olevat kindlus rajatud selleks, et tõrjuda salakütte.

Šotimaast eraldab Cumbrae saari laevatatav kanal, mis kannab nime Fairlie Roads.

Norra Hákon Hákonarsoni saagas on saari mainitud nime all Kumreyiar.

Viited

Suurbritannia saared
Šotimaa geograafia
Kõu Timpmann

Kõu Timpmann (sündinud 28. mail 1952 Viljandis) on eesti füüsik.

Elukäik
Ta lõpetas 1970. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemia teaduskonna füüsika osakonna füüsik-teoreetikuna. Ta oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis aspirant, kaitses 1986. aastal väitekirja "Изучение релаксации в некоторых многоатомнх молекулах в твердых матрицах и молекулярных комплексах методом пикосекундной спектрохронографии" ("Relaksatsiooni uurimine teatud mitmeaatomilistes lisandimolekulides ja molekulaarkompleksides pikosekundilise spektrokronograafia meetodiga") ning sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi.

Ta töötas aastatel 1975–2007 Füüsika Instituudis teadurina. Aastatel 2007–2010 oli ta Bayreuthi Ülikoolis (Saksamaa) külalisteadur. Ta on 2011. aastast Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi biofüüsika labori vanemteadur.

Teadustöö
Kõu Timpmanni peamine uurimisvaldkond on fotobiofüüsika (fotosünteesi esmaste protsesside uurimine laserspektroskoopiliste meetoditega).

Viited

Välislingid

Eesti füüsikud
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1952
Estina

Estina on 2008. aastal asutatud Leedu IT-firma, mis tegeleb digiallkirjastamise ja e-valitsuse teenuste pakkumisega. Estinale kuulub Leedu allkirjastamisportaal ISIGN. Oma e-teenuseid arendavad nad ISIGN Web Services abil. Alates 2016. aasta 7. aprillist haldab Estina Baltimaade esimest digiallkirjastamise portaali DigiDoc.

Estina peakorter asub Leedus Vilniuses.

Viited

Välislingid
Estina kodulehekülg

Infotehnoloogiaettevõtted
Čepelare

Čepelare (ka Chepelare) on linn Bulgaaria lõunaosas Smoljani piirkonnas, Čepelare valla halduskeskus.

Asub Rodope mägedes Čepelare jõe ääres 1232 m kõrgusel merepinnast.

Čepelarest 10 km kaugusel on Pamporovo mäesuusakeskus, 15 km kaugusel Bulgaaria suurim observatoorium Rahvuslik Astronoomia Observatoorium Rožen.

Linnas on sündinud laskesuusataja Ekaterina Dafovska, kes ainsa talisportlasena on Bulgaariale võitnud taliolümpiamängudel kuldmedali (seisuga 13.03.2016).

Pilte

Välislingid

Koduleht

Bulgaaria linnad
Karjavärav (Narva)

Karjavärav ehk Vene värav (vene keeles Скотопрогонные ворота või Русские ворота) oli värav Narva keskaegse linnamüüri põhjaosas Suure tänava lõpus. Läbi värava pääses Tallinna viivale teele ja Narva jõe ülesõidukohale.

Esimest korda on Karjaväravat mainitud 1462. aastal. Laia võlvkäiguga Karjavärav oli linna peavärav. See oli kõige suurem ja kaunim. Kahe poolega värav oli raudlehtedega üle löödud, seda kutsuti ka raudseks väravaks. 

Värava ees, üle linnamüüri ümbritseva vallikraavi, oli tõstesild. 15. sajandi lõpus tugevdati väravat eesväravaga.

17. sajandi kahekümnendatel aastatel värav renoveeriti ja kindlustati täiendavalt tugeva tornehitise ja rondeeliga.

Aastatel 1676–1680 kindlustati Karjavärav eraldi raveliinilaadse kantsiga. 

Karjavärav sai nime selle järgi, et sealtkaudu ajas linnarahvas oma kariloomi karjamaale. Vene väravaks nimetati seda sellepärast, et selle värava kaudu saabusid linna venelastest kaupmehed.

Viited

Narva ehitised
Narva ajalugu
Narva linnamüür
Sertifitseerimiskeskus

AS Sertifitseerimiskeskus (SK) oli 2001. aastal asutatud Eesti Vabariigi isikut tõendavate dokumentide (ID-kaart, elamisluba, Digi-ID, Mobiil-ID ja e-residendi Digi-ID) sertifikaatide väljastaja. Lisaks pakub SK ajatempli teenust, digitaalallkirjastamise tehnoloogia ja rakenduste väljatöötamist ning valideerimisteenuseid.

Alates 2016. aastast on uueks nimeks SK ID Solutions AS, mis on spetsialiseerunud rahvusvaheliste e-identiteedi lahendustele. Jätkuvalt on nad Eesti riigi partner sertifikaatide väljastamisel isikut tõendavatele dokumentidele.

Viited

Välislingid
SK kodulehekülg

Eesti infotehnoloogia
Anni Toompere

Anni Toompere (neiupõlvenimega Ruugla) on Eesti flötist ja kammermuusik.

Anni Toompere on õppinud Türi Muusikakoolis ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Mihkel Peäske flöödiklassis.

Toompere on andnud kontserte koos Eesti Filharmoonia Kammerkoori, Tallinna Kammerorkestri, Pärnu Linnaorkestri, Tallinna Muusikakeskkooli Sümfooniaorkestri, Eesti Muusikaõpetajate Sümfooniaorkestri, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Sümfooniaorkestri jt kollektiividega.

Tunnustus
2013. aastal nimetati EMTA parimaks ansambliks Anni Ruugla, Liidia Ilvese ja Silvia Ilvese trio. Samal aastal võitis Ruugla EMTA puhkpilliosakonna konkursi. 2014. aastal võistles Anni Toompere (tollal Ruugla) telesarjas "Klassikatähed", kus pälvis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia eripreemia.

Varasemaid tunnustusi:
 Pärnu regiooni puhkpillikonkurss 2003 – I koht
 Üleriigiline puhkpillikonkurss 2005 – III koht
 Pärnu regiooni puhkpillikonkurss 2007 – I koht ja konkursi parim puupillimängija
 Üleriigiline puhkpillikonkurss 2007 – II koht
 Kārlis Štrālsi nim. XI rahvusvaheline konkurss Young Flutist 2010 Riias – II koht
 Kārlis Štrālsi nim. XII rahvusvaheline konkurss Young Flutist 2011 Riias – I järgu diplom

Viited

Välislingid
 Anni Ruugla Klassikaraadio saatesarjas Delta, 11. märts 2014
 Flötist Anni Ruugla: olin võlutud, kui ilus see pill on ERR, 6.03.2014 
 Türi Muusikakooli vilistlane Anni Ruugla osaleb konkursil "Klassikatähed 2014" Järvamaa infoportaal, 03.02.2014 

Eesti flötistid
Sünniaeg puudub
Dannenberg

Dannenberg on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Lüchow-Dannenbergi kreisis. Linna pindala on 76,31 km². 31. detsembril 2017 elas seal 8311 inimest. Linn asub Elbe jõe ääres, ligikaudu 30 km Salzwedelist põhjas ja 50 km Lüneburgist kagus. See on Samtgemeinde Elbtalaue keskus.

Dannenberg paikneb Saksa puitkarkassi trassil.

Dannenbergi polaabi nimed on Weidars ja Woikam.

Ajalugu 
Linna tegelik ajalugu algab lossi ehitamisega (esmamaining aastast 1153) Dannenbergi krahvi Volrad I (1153–1169) valitsusajal, kellele andis ülesande territoorium asustada ja kaitsta hertsog Heinrich Lõvi.

Sõpruslinn 

 Łask, Poola, aastast 1999

Inimesed 

 August Noorem (1579–1666)
 Johannes Schultz (1582–1653), helilooja
 Augustin Gottfried Ludwig Lentin, (1764–1823), kirjanik ning keemia- ja metallurgiaalaste tööde tõlkija
 Eleonore Prochaska (1785–1813), suri Dannenbergis, naissõdur Napoleoni sõdades
 Theodor Körner (1791–1813), kirjanik ja sõdur
 Bernhard Riemann (1826–1866), oluline matemaatik
 Harry Bresslau, (1848–1926), juudi ajaloolane ja diplomaat
 Detlef Weigel (1961–), arengubioloog
 Kai Fagaschinski (1974–), džässklarnetist ja helilooja
 Nicolas Born (1937–1979), kirjanik

Viited

Välislingid 

 Linna koduleht

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Lüchow-Dannenbergi kreis
Lüchow

Lüchow (Wendland) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal, Samtgemeinde Lüchowi ja Lüchow-Dannenbergi kreisi keskus. Linn asub umbes 13 km Salzwedelist põhjas. Polaabi keeles kutsuti Lüchowit Ljauchüw (Lgauchi või Lieuschü vanemas Saksa viitematerjalis).

Lüchowis leidub Stones Fan Museum. Muuseum on pühendatud Rolling Stonesile ja asutati aastal 2011.

Elbe lisajõgi Jeetzel voolab läbi linna. Ümbritsev maastik loodi liustike toimel, läänes kõrgem, idas madalam.

Paika on esmakordselt mainitud 1158. aastal ja linnaõigused sai 1293. aastal. Ainus säilinud hiliskeskajal ehitatud kaitserajatis on torn, mida kohandati ja kasutatakse Ristija Johannese kiriku kellatornina. 1555. aastal püstitati värav, mis eraldas kesklinna läänepoolsetest eeslinnadest. See värav lammutati 1793. aastal. Lüchow kannatas 1537. aastal katkupuhangus ja vaevu pool sajandit hiljem, 1589. aastal, hävines suuresti tulekahjus. Veel üks tulekahju 1608. aastal hävitas enamuse sellest, mis oli taas üles ehitatud. Halvim tulekahju 1811. aastal hävitas isegi raekoja ja lossi.

Inimesi 
 Friedrich Syrup sündis Lüchowis.
 Detlef Weigel kasvas üles ja käis keskkoolis Lüchowis.

Viited

Välislingid 
 Linna veebileht

Alam-Saksi linnad
Alam-Saksi vallad
Lüchow-Dannenbergi kreis
Sadama tänav (Tallinn)

Sadama tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis.

Ehitised ja asutused Sadama tänaval 
Tallinki büroohoone, Sadama tänav 5/7
Tallink Express Hotel, Sadama tänav 9
Tallink Spa & Conference Hotel, Sadama tänav 11a
Vanasadama A-terminal ja Vanasadama B-terminal, Sadama tänav 25
Vanasadama jahisadama kontor, Sadama tänav 25/4
Sadama turg, Sadama tänav 25/4

Ajalugu 

Tänav sai praeguseni kehtiva nime 1882 (saksa keeles Hafenstraße).

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Särje tänav

Särje tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Pääsküla asumis.

Tänav sai nime 8. novembril 1927.

Viited

Nõmme linnaosa tänavad
Tuvi tänav

Tuvi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Tõnismäe asumis.

Hoonestus 
Aadressil Tuvi 3 asub Herbert Johansoni projekteeritud endise Tallinna Linna Kodumajanduskeskkooli hoone (Tõnismägi 14) soojussõlm

Aadressil Tuvi 12 asus Tööjõureservide ujula, kus tegutses Tööjõureservide ujumiskool.

Aastatel 1958–2012 kandis Friedheimi suvemõisa vanale vundamendile rajatud kindral Johan Laidoneri villa (Laidoneri villa) aadressi Tuvi 14B, seoses Õllepruuli tänava taastamisega sai hoone aadressiks Õllepruuli 5.

Tuvi 16 asub 1932. aastal insener Maximilian Grasbergi projekti järgi ehitatud ja 1938. aastal Roman Koolmari ümber ehitatud korterelamu.

Tõnismägi 16A / Tuvi 18 asub Anton Lembit Soansi projekteeritud ja 1933. aastal valminud elamu.

Ajalugu 
Tõnismäel asuva Tuvi tänava nimi oli varem Tui tänav (saksa keeles Rettungsgasse, Bauerstraße, Taubengasse, Taubenstraße). 1838. aastal ostis sadulseppmeister Taubenheim sinna maja (hilisem Tui 8 ja 10), mis jäi tema ja tema järeltulijate omandusse 70 aastaks. Tema nime järgi (Taubenheim, 'tuvikodu') saigi tänav oma nime. Tui tänava nimi (vene keeles Голубиная ул.) kinnitati ametlikult 1882. aastal, kuid hiljem oli kasutusel ka nimetus Tuide uulits.

15. septembril 1922 alustas Tui (Tuvi) tänavas õppetööd Tallinna Linna Naiskutsekool. Naiskutsekooli neljas osakonnas õppis 120 neidu pesuõmblemist koos tikandiga, rõivaõmblemist ja tikkimist, kudumist ja värvimist, majapidamist ja aiatööd algul kaks, hiljem kolm aastat. Kooli lõpetanud said pärast viieaastast edukat tööd ja koolis tehtud katseeksameid meistri kutse. 1937. aastal valmis koolile oma maja Tõnismäel (Tõnismägi 14), uude majja asus kooli majapidamise osakond, millele anti nimeks Tallinna Linna Kodumajanduskool, ja samuti asus sinna Tallinna Kodunduskeskkool. Naiskutsekooli põhiosa jäi ikka Tui tänavasse. Tui tänava kool hävis täielikult 1944. aasta märtsipommitamise ajal ja tegevus jätkus Kentmanni tänav 6b koolimajas.

Tui tänav 12a asus Tallinna Linna abikool nõrgaandelistele.

Tänav sai praeguse nime 25. septembril 1959.

Vaata ka 
Tuvi park

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Tõnismäe
Karl Tähnas

Karl Tähnas (26. detsember 1923 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 4. oktoober 1993 Tartu) oli eesti loomaarst ja loomaarstiteadlane.

Ta lõpetas 1942. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ning õppis aastatel 1942–1944 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas. Ta mobiliseeriti 1944. aastal Saksa sõjaväe veterinaariateenistusse, oli aastatel 1945–1946 sõjavangina Siberi söekaevanduses. 

Ta lõpetas 1950. aastal Tartu Riiklikus Ülikooli loomaarstiteaduskonna. Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1965. aastal väitekirja "Veiste tuberkuloosi diagnostika täiustamisest hemaglutinatsioonireaktsiooni ja mõnede teiste meetoditega" ning sai veterinaariakandidaadi kraadi. Ta kaitses 1975. aastal (kinnitati 1976) Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis väitekirja "Noorloomadel esinevate paraallergiliste tuberkuliinireaktsioonide ja neid põhjustavate atüüpiliste mükobakterite uurimine" ning sai veterinaariadoktori kraadi.

Ta oli aastatel 1950–1965 Mooste ja Udeva sovhoosis peaveterinaararst. Ta oli aastatel 1965–1993 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis erinevate tasemete teadur ning peaveterinaararst.

Teadustöö
Tähnasel on uurimusi veiste tuberkuloosi ja mükobakterioosi ning nende ja mitme muu loomahaiguse tõrje alalt. Tal on oluline osa selles, et veiste tuberkuloos on Eestis kaotatud.

Töid
1964 Hemaglutinatsioonireaktsioon veiste tuberkuloosi diagnostikas
1964 Veiste tuberkuloosi diagnostika täiustamisest hemaglutinatsioonireaktsiooni ja mõnede teiste meetoditega
1968 Sigade naha punatäpilisuse etioloogia selgitamine ja ravi ning tõrjeabinõude väljatöötamine
1971 Allergia ja reaktiivsuse uurimine atüüpiliste mükobakteritega nakatatud veistel
1972 Mõningate keemiliste ainete toimest atüüpilistele mükobakteritele

Tunnustus
1977 Nõukogude Eesti preemia

Kirjandus
1993 "Karl Tähnas – in memoriam". // Agraarteadus 4/ 1993. Lk 424–425
1994 Album Academicum Universitatis Tartuensis. III köide. Tartu 1994. Lk 427
2000 "Tähnas, Karl". // Eesti entsüklopeedia. 14. kd (Eesti elulood). Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2000. Lk 560

Välislingid

Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Haud Tartu Vana-Jaani kalmistul

Eesti loomaarstid
Eesti loomaarstiteadlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna vilistlased
Eesti Maaülikooli vilistlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1923
Surnud 1993
Vana-Jaani kalmistule maetud
Paul Auster

Paul Benjamin Auster (sündinud 3. veebruaril 1947 Newarkis) on ameerika kirjanik.

Ta sündis aastal 1947 New Jersey osariigis Essexi maakonnas Newarkis Poola päritolu juudi keskklassi perekonnas. Ta õppis kirjandusteadust Columbia ülikoolis.

Isiklikku 
Ta on teist korda abielus. Tema esimene naine oli kirjanik Lydia Davis, abielust sündis poeg. Tema teine naine on kirjanik Siri Hustvedt (kelle isa oli ajalooprofessor Lloyd Hustvedt (1922–2004)), abielust sündis aastal 1987 tütar Sophie, kes on laulja ja näitleja.

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1947
Tagamõisa mõis

Tagamõisa mõis (saksa keeles Taggamois) oli riigimõis Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal.

Ajalugu
Mõis rajati 16. sajandi II poolel.

Viited

Välislingid 

Saaremaa mõisad
Kihelkonna kihelkond
Buxhoevedenite mõisad
Kreenholmi tänav

Kreenholmi tänav (vene keeles улица Креэнхольми) on tänav Narvas Kerese ja Kreenholmi linnaosas. Tänav algab Tallinna maanteelt, ristub Võidu prospekti, Energia põigu, Lasteaia tänava, Kerese, Gerassimovi, Haigla, Proletariaadi, Maslovi ja Mängu tänavaga ning lõpeb Kulgu tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 2,42 km.

Ajalugu 
Tänavat on kujutatud 1900. aasta linnaplaanil nimeta tänavana, 1912. aasta linnaplaanil on see Suur-Kreenholmi prospekti nimega (vene keeles Большой Кренгольмскій проспектъ). 1929. ja 1940. aasta linnaplaanil on tänava nimi Suur-Kreenholmi promenaad ja see kulgeb üle raudtee Hele tänavani.

Oletatavasti sai tänav oma nime selle järgi, et see viis Kreenholmi linnaossa.

Kreenholmi tänav 22 asub kunagine Zinovjevi malmitöökoja hoone.

Tänava järgi oli aastatel 1999–2007 nimetatud ajaleht Krengolmski Prospekt (praegu Viru Prospekt).

Viited

Narva tänavad
Kreenholmi
Õhtu tänav (Pärnu)

Õhtu tänav on tänav Pärnus.

Õhtu tänav algab Kalda tänavalt ja lõpeb Vana-Tallinna ja Kuninga tänava ristumiskohas. Tänav ristub paremalt ka Õhtu põik ja Rüütli tänavaga. Tänava vasakul küljel asub Pärnu vallikäär.

Õhtu tänav on ligikaudu 450 m pikkune.

Nimi 
Tänava ajalooline saksakeelne nimi on Westgasse. Nimi tulenes sellest, et tänav oli uusaegse Pärnu õhtu- ehk läänepoolseim tänav.

Viited

Pärnu tänavad
Rutt Tänav

Rutt Tänav (sündinud 29. novembril 1965) on Eesti muuseumitegelane.

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal.

Töötas 1997–2002 Põltsamaa Ühisgümnaasiumis bioloogiaõpetajana. Aastast 1999 on ta Põltsamaa Muuseumi juhataja. Töötas selles ametis kevadeni 2020.

Teoseid 
Ta on mitme Põltsamaa-teemalise raamatu autor või toimetajaː
Vilja Roots, Rutt Tänav. "Põltsamaa". Maalehe Raamat. Tallinn 2002
"Läbi paeselt halli argipäeva II. Pajusi valla lood". Toimetanud Rutt Tänav, Merike Kask. Vali Press. Põltsamaa 2011. 288 lk
Põltsamaa Muuseumi Ajaloo Vihik 6. Toimetaja Rutt Tänav. Põltsamaa Muuseum. Põltsamaa 2014

Viited

Põltsamaa Ühisgümnaasiumi õpetajad
Eesti bioloogiaõpetajad
Eesti muuseumitöötajad
Eesti koduloolased
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1965
Leonid Volmer

Leonid Volmer (17. aprill 1902 Aizpute Kuramaa – 4. september 1960 Tallinn) oli eesti arst (kirurg-röntgenoloog).

Leonid Volmer sündis kooliõpetajate perekonnas. 1915. aastal tuli perekonnal põgeneda Moskva kubermangu, kust edasi liiguti 1920. aastal juba Eestisse. Enne Eestisse ümberasumist lõpetas Volmer 1919. aastal Podolski Reaalkooli ja jõudis juba astuda Moskva Ülikooli arstiteaduskonda. Eestis omandas ta keskhariduse uuesti Pärnus venekeelsetel erakursustel ja 1921. aastal sai temast Tartu Ülikooli arstiteaduskonna tudeng. 

Peale Tartu Ülikooli lõpetamist 1927. aastal jäi Leonid Volmer samasse tööle Tervishoiuinstituudi assistendina. 1932. aastal läbis ta TÜ juures maa- ja linnaarstide kursused ning täiendas end korduvalt välismaal. 1935. aastal veetis ta kolm kuud sellistes Euroopa suurtes pealinnades nagu Viin, Pariis ja Stockholm ning Austria väikelinnas Wörglis, kus tutvus uusimate tehnoloogiatega röntgenoloogia ja Pariisis isegi kosmeetilise kirurgia vallas . Ta töötas aastaid Tartu, Pärnu ja Tallinnas meditsiiniasutustes . Tartu Erakliinikus oli tal võimalus koos töötada legendaarse eesti kirurgi August Poboliga.

Tööelu

 1927–1928 TÜ Tervishoiuinstituudi assistent
 1929–1940 Tartu Erakliiniku (Tähe 16, Tartu) kirurg-röntgenoloog
 1942–1944 Tartu erahaiglad ja välilaatsaretid 
 1944–1945 Pärnu Haigla juhataja-peaarst
 1950       Tallinna Vabariikliku Haigla röntgeniosakonna juhataja

Tunnustus
 1945 Eesti NSV teeneline arst

Isiklikku

1938. aastal abiellus Leonid Volmer lauljanna Terese Adele Mugastoga. Sellest abielust sündis poeg Peeter Volmer.

Viited

Välislingid

Volmer, Leonid – arstiteadlane (foto)Eesti Üliõpilaste Selts
Eksliibris Leonid Volmer digikogu.ekm.ee
 Raamat "Laulud üliõpilastele ja kõigile, kes laulu armastavad", 
Dr. L. Wolmeri portree (Anna Triik-Põllusaare akwarell)Postimees, 14. jaanuar 1939

Eesti arstid
Eesti NSV teenelised arstid
Sündinud 1902
Surnud 1960
Tallinna tänav (Viljandi)

Tallinna tänav on tänav Viljandis. Ühtlasi on tänav Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee ja Viljandi tee osa Viljandi linnas.

Tänav algab Vabaduse platsilt, ristub Tartu, Turu, Posti, Carl Robert Jakobsoni, Uue, Uku, August Maramaa puiestee, Pärna, Lembitu puiestee, Nurme, Musta tee, Looga, Rohelise ja Leola tänavaga ning läheb linna piiril üle Viljandi teeks. Uue tänava ristist kuni linna piirini olev tänavalõik on Viljandi tee linnasisene osa.
Tänava pikkus on 2160 m.

Hoonestus 
Tallinna tänav 3 asub 1907. aastal Tallinna ärimehe Christian Rotermanni poolt ehitatud punastest tellistest Tallinna Rotermanni kaubamaja filiaali Viljandi kaubamaja hoone. Rotermanni kaubamaja kauples põllumajandusmasinate ning ehitusmaterjalidega. 1911. aastal müüs Christian Rotermann oma äri Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi kaubanduse osakonnale, kes otsustas varsti otsustas hoonet laiendada. Ümberehitusprojekti autor oli arhitekt Oskari Lehtinen, tööd algasid 1923. aastal. Uude majja tulid Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi peakauplus ning restoran-võõrastemaja Põllumeeste Kodu. Eesti NSV ajal asus hoone teisel korrusel Viljandi Tarbijate Kooperatiivi klubi, Eesti taasiseseisvumise alguses paiknes hoones Tartu Kommertspank.
Tallinna tänav 5 // Turu tänava nurgahoones asub Sakala Keskus, endine Viljandi kultuurimaja.
Tallinna tänav 6 asus Feldti trükikoda. Friedrich Feldt (1833–1920) rajas esimese trükikoja Viljandisse 1875. aastal, mis algselt paiknes Posti ja Koidu tänava nurgal. Feldti trükikojast tuli nii saksa- kui ka eestikeelset trükisõna, 1906. aastal omandas trükikoja E. Ring, kuid 1910. aastal kolis ta Tartu tänav 4 hoonesse.
Tallinna tänav 11/1 asub Viljandi Linnaraamatukogu.
Posti tänav 1 //Tallinna tänav 16 asub 19. sajandi I poolel aastatel 1852–1868 Karula mõisnike von Helmersenide poolt ehitatud kahekorruseline hoone, tänapäeval Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia peahoone. Eesti NSV ajal oli hoone 1940 aastast NSV Liidu sõjaväe valduses.
 Tallinna tänav 22 asub Centrumi Selveri hoone.
 Tallinna tänav 24 asub Centrumi keskus ja Forum Cinemas Centrum.
 Tallinna tänav 41 asub UKU Keskus.

Galerii

Ajalugu

Tänavat on linnaplaanidel nimetatud alates 18. sajandi lõpust. Tänava eestikeelset nime on mainitud aastast 1915. Aastal 1909 on mainitud saksakeelset nime Revalsche Straße ja 1915 venekeelset nime Ревельская ул. Kuni 1919. aastani oli Tallinna tänav linna piiriks.

Tallinna ja Carl Robert Jakobsoni tänava nurgal asus 1797. aastal asutatud Viljandi aadlipreilide varjupaiga (Fellinsches Adeliger Fräuleinstift) hoone kuni 1937. aastani, mil endise Fräuleinstifti kinnisvara Viljandis anti Vabariigi valitsuse 7. mai 1937 otsuse järgi sõjaministeeriumi valdusse. Hoolealused paigutati ümber saksa vähemusrahvuse kultuuromavalitsusele kuulunud Johann Diedrichsteini Vinni sihtasutuse Vinni majapidamiskooli hoonesse. Sihtasutuse vallasvara anti samuti üle Johann Diedrichsteini Vinni sihtasutusele.

20. sajandi algul olid Viljandi kesklinna peamised äripiirkonnad Viljandi vanalinnaga külgnevad Tallinna ja Tartu tänava algus ning Lossi tänav kuni Kauba tänavani.

Viited

Viljandi tänavad
Pühavaimu tänav (Pärnu)

Pühavaimu tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab Pikalt tänavalt ja lõpeb Supeluse tänavaga ristudes. Tänav ristub veel Malmö, Uus, Rüütli, Kuninga, Lõuna ja Esplanaadi tänavaga. Tänav külgneb ka Steineri aia ja Brackmanni pargiga. 

Tänav on ligikaudu 570 m pikkune. Pühavaimu ja Rüütli tänava ristmik on autodele suletud. Kuninga tänavast Lõuna tänavani on Pühavaimu ühesuunaline. Sellel lõigul saab sõita vaid Esplanaadi tänava suunas.

Nimi 
Pühavaimu (saksa keeles Heiligengeiststraße) sai oma nime tänava lõunapoolses otsas asunud Pühavaimu kiriku järgi. Tänavat on mainitud juba 1543 nimega Kompenye o des hilligen geistes str. Eesti NSV ajal kandis tänav nime Johannes Vares-Barbaruse tänav. Pühavaimu nimi taastati 22. märtsil 1989.

Ajalugu 
Pühavaimu tänava põhjapoolne osa tekkis juba keskajal.

17. sajandil ehitati Pärnust moodne merekindlus, mille käigus laiendati ka linnaruumi. Seetõttu pikenes Pühavaimu Ringi tänavani.

Peale merekindluse lammutamist 19. sajandil pikendati Pühavaimu tänavat Supeluse tänavani.

Hoonestus 

 Pühavaimu 8 – Heno ja Steineri maja
 Pühavaimu 17 – Pulsi õlletehase hooned
 Pühavaimu 19 – 1812. aastal valminud võimla

Viited

Välislingid 

 Püha vaim ja rändav värav

Pärnu tänavad
Pikk tänav (Pärnu)

Pikk tänav on tänav Pärnus.

Tänav algab Keskväljaku ja Vee ristmikult ning lõpeb Vanapargi tänava, Riia maantee ja Laia tänava ristumispaigas. Tänav ristub veel Munga (paremalt), Nikolai (paremalt), Pühavaimu (paremalt), Hommiku, Ringi, Aia ja Pargi (paremalt) tänavaga.

Tänav on ligikaudu 890 m pikk.

Nimi 
Tänavat on mainitud juba 1543. aastal nimega de Lange oder Karry-str. Tänava ajalooline saksakeelne nimi on Langstraße. 2. juunil 1961 anti tänavale nimeks Lenini allee. Pika tänava nimi taastati maikuus 1990.

Ajalugu 
Pikk tänav oli keskaegse Pärnu tähtsaim tänav, sest see ühendas turuplatsi, sadamat ja ordulinnust. Seetõttu asusid tänava piirkonnas ka suuremad kivimajad ja aidad, samas kui ülejäänud linnas olid peamiselt puitehitised. Turuplatsi lähedal Pika ja Nikolai tänava nurgal asus ka Nikolai kirik, mis oli Pärnu peakirikuks.

Pika tänava tähtsus vähenes 17. sajandi lõpus, kui Rootsi Kuningriik hakkas Pärnut kujundama moodsaks merekindluseks. Pärnu tähtsamateks ida-lääne suunalisteks tänavateks muutusid ehituse käigus tekkinud Rüütli ja Kuninga. Rüütli tänava äärde viidi ka varem Pikal tänaval asunud linna turuplats.

Kuni 1944. aastani säilis tänava keskaegne ilme. Tänav oli kitsas, käänuline ja selle servad olid tihedasti täis ehitatud poolteise- ja kahekorruselisi maju. Kogu tänavaäärne hoonestus muutus varemeiks 1944. aasta septembripommitamise tagajärjel. Tugevalt sai kannatada ka Nikolai kirik, mille varemed õhiti alles 1954. aastal.

Peale sõda kavandati tänavat uhkeks ja laiaks liiklussooneks, mis ühendaks Keskväljakut bussijaamaga. Kavandatud tänav asus sõjaeelsest tänavast natukene mere pool ja oli keskaegsest tänavast ka pikem, kuna kulges Vanapargini. Purustatud hoonete asemel kerkisid tänava äärde kolmekorruselised hruštšovkad.

Esialgu asus tee keskel haljastusriba koos laternapostidega, kuid see likvideeriti hilisema rekonstrueerimise käigus. 2017. aastal ehitati ristumine Aia tänavaga ringristmikuks.

Hoonestus 

 Pikk 12 – Martensi maja
 Pikk 13 – Pärnu bussijaam
 Pikk 16 – 2020. aastal taastatud raudteevalitsuse villa
 Pikk 18 – endine Politsei- ja Piirivalveameti Lääne Prefektuuri hoone
 Pikk 20 – Kaitseliidu Pärnumaa maleva staabihoone
 Pikk 20a – endine Päästeameti Lääne-Eesti Päästekeskuse hoone

Viited

Välislingid 

 Lenini allee mattis keskaegse tänava – Pärnu Postimees

Pärnu tänavad
Ursula von der Leyen

Ursula Gertrud von der Leyen (; neiupõlvenimi Ursula Gertrud Albrecht; sündinud 8. oktoobril 1958 Ixelles/Elsenes) on Saksamaa poliitik (CDU), alates 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni president.

Elulugu 
Ta sündis aastal 1958 Brüsseli lähedal Ixelles/Elsenes, kus tema isa Ernst Albrecht töötas Euroopa Komisjoni ametnikuna. Aastal 1971 kolis perekond tagasi Saksamaale Lehrtesse (asub Hannoveri regioonis Alam-Saksi liidumaal), kus Ursula lõpetas gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Göttingeni ülikoolis majandusteadust. Göttingenist siirdus ta Münsteri ülikooli ja sellest omakorda Londoni majandus- ja poliitikateaduste kooli. 1980. aastal otsustas ta arstiteaduse kasuks ning lõpetas 1987. aastal Hannoveri meditsiinikõrgkooli (Medizinische Hochschule Hannover).

Poliitiline karjäär
1990. teises pooles hakkas ta osalema poliitikas Hannoveri piirkonnas. Ta oli mitmel ministrikohal Alam-Saksi liidumaa valitsuses. 

Aastatel 2005–2009 oli Ursula von der Leyen Angela Merkeli esimese valitsuse pere-, vanurite, naisasjade ja noorsoominister. Aastatel 2009–2013 oli ta Angela Merkeli teise valitsuse töö- ja sotsiaalminister ning 17. detsembrist 2013 kuni 17. juulini 2019 Saksamaa kaitseminister.

16. juulil 2019 valiti Ursula von der Leyen Euroopa Komisjoni presidendiks ning tema viieaastane ametiaeg algas 1. novembril 2019.

Isiklikku
Tema isa Ernst Albrecht oli Saksamaa poliitik (CDU) ja Euroopa Komisjoni ametnik; vanaisa Carl Albrecht (1902–1965) oli arst, onu George Alexander Albrecht on dirigent, vend Hans-Holger Albrecht on ärimees. Ta on aastast 1986 abielus kardioloogiaprofessor Heiko von der Leyeniga; neil on seitse last. 

Ursula von der Leyen on kuulsa töösturi, Narva Kreenholmi Manufaktuuri omaniku parun Ludwig Knoopi järeltulija. Ursula vanavanaisa Carl Albrecht ja vanaisa, kelle nimi oli samuti Carl Albrecht, valdasid Narva Kreenholmi veel 1940. aastal.

Vaata ka
Von der Leyeni komisjon

Viited

Välislingid

Vita der Verteidigungsministerin Ursula von der Leyen
CV of the Minister of Defence Ursula von der Leyen 

Saksamaa poliitikud
Saksamaa kaitseministrid
Kristlikud demokraadid
Sündinud 1958
Uue-Karjaküla mõis

Uue-Karjaküla mõis (saksa keeles Neu-Hohenhof) oli Vana-Karjaküla mõisa kõrvalmõis Keila kihelkonnas Harjumaal., tänapäeva Tõmmiku küla lähedal Lääne-Harju vallas Harju maakonnas.

Viited

Välislingid

Eestimaa rüütlimõisad
Harjumaa mõisad
Keila kihelkond
Lääne-Harju vald
Narva Rannavärav

Narva Rannavärav (ka Väike Rannavärav või Väike värav või Vana Rannavärav või Vana värav) oli jõesadamasse viiv värav Narva keskaegse linnamüüri idaosas. 

Värav viis Rüütli tänava lõpust jõe äärde. Rannavärava kaudu viisid linnaelanikud jõesadamasse oma kaupu, aga tagasi tuldi Karjavärava kaudu, sest Rannavärava juures oli väga järsk tõus.

Aastatel 1676–1680 rekonstrueeriti Rannavärav ja sai pärast seda nimeks Uus värav. 1845. aastal ehitati värav põhjalikult ümber ja nimetati Pimeväravaks. Pimevärava järgi sai nime Victoria bastionile rajatud park – Pimeaed.

Pärast 1875. aastat Pimevärav lammutati.

Viited

Narva ehitised
Narva ajalugu
Narva linnamüür
Toomas Timmusk

Toomas Timmusk (sündinud 18. augustil 1955 Põltsamaal) on Eesti maaparandusteadlane. 

Ta lõpetas 1973. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1978. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna hüdrotehnikainsenerina. Ta kaitses Eesti Põllumajandusülikoolis 1992. aastal väitekirja "Комбинированный дренаж для отвода поверхностых вод" (Kombineeritud drenaaž pinnavee eemaldamisel; juhendaja Koit Alekand) ning sai tehnikamagistri kraadi.

Ta oli aastatel 1978–1990 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse kateedri insener, assistent ja vanemõpetaja Ta oli aastatel 1990–1994 Eesti Põllumajandusülikooli maaparanduskateedri juhataja ja dotsent ning aastatel 1994–2005 veemajanduse instituudi dotsent, teadur, lektor ja juhataja. Ta oli aastatel 2005–2013 Eesti Maaülikooli metsandus- ja maaehitusinstituudi lektor ja õppedirektor ning on alates 2013. aastast direktor.

Teoseid
 1992 "Maaparandussüsteemide rekonstrueerimise aluste uurimine seoses üleminekuga talumajandusele". Kaasautor Koit Alekand. Tartu 1992
 2002 "Vooluveekogude maastikuökoloogiline käitlus". Kaasautor Koit Alekand. Tartu 2002
 2007 "Ajalooradadel melioratsioonijälgi otsimas". Kaasautor. Tallinn, Tartu 2007

Välislingid

Eesti maaparandusteadlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eesti Maaülikooli metsanduse ja maaparanduse teaduskonna vilistlased
Eesti Maaülikooli õppejõud
Sündinud 1955
Jüri Sikkut

Jüri Sikkut (sündinud 8. detsembril 1946) on eesti maadleja ja omavalitsustegelane.

1965. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve 1. Keskkooli. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli füüsika eriala.

1970–1980. aastatel töötas ta Kadrina EPT-s insenerina, hiljem juhataja asetäitjana. 1992–1993 oli ta Kadrina abivallavanem. 1993–2009 oli ta Haljala vallavanem.

Ta on Karepa Seltsi juhatuse esimees.

1968. aasta Eesti meistrivõistlustel kreeka-rooma maadluses võitis ta kulla kaalukategoorias kuni 78 kg. Lisaks on ta Eesti meistrivõistlustel kreeka-rooma maadluses aastatel 1969–1977 võitnud 4 hõbedat. 1976. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel hõbeda ka vabamaadluses.

Tunnustus
2014 Haljala valla aukodanik

Viited

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Haljala vallavanem Jüri Sikkut, 1999 (fotograaf Märt Bernadt)

Eesti maadlejad
Eesti vallavanemad
Sündinud 1946
Iglino rajoon

Utšalõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Iglino.

Rajoonis on 19 külaasundust, kus on kokku 129 asulat.

2016. aastal oli rajooni elanike arv 58 424. 2010. aasta seisuga olid elanikest 38,3% venelased, 32% baškiirid, 12,4% tatarlased, 8,3% valgevenelased, 4,5% tšuvašid ja 1,3% ukrainlased.

Viited

Välislingid 

 Iglino rajooni koduleht

Baškortostani rajoonid
Jaan Känna

Jaan Känna (sündinud 24. detsembril 1944 Karepal) on eesti kohaliku elu tegelane.

1965. aastal lõpetas ta Kunda Töölisnoorte Kooli.

1970. aastate alguses oli ta Karepa rahvamaja juhataja.

Ta on Karepa ja Tidriku külavanem.

Jaan Känna on Eesti Keskerakonna liige. 2002., 2005., 2009. ja 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Vihula vallavolikogu liikmeks, kuid ei osutunud valituks.

Ta on Kunda Hariduse Toetusseltsi liige.

Episoodilises rollis tegi ta kaasa filmis "Jan Uuspõld läheb Tartusse".

Viited

Eesti inimesed
Sündinud 1944
Kapi mõis

Kapi mõis (saksa keeles Kappimois) oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.

Mõis rajati ajavahemikul 1744–1750 Muhu-Suuremõisa ja Kantsi mõisast eraldatud aladest.

Viited

Välislingid

Saaremaa mõisad
Muhu kihelkond