joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Macaulay Culkin

Macaulay Carson Culkin (sündinud 26. augustil 1980) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja ja muusik. 

Ta on tuntuks saanud eeskätt Kevin McCallisteri rolliga filmist "Üksinda kodus" ("Home Alone"; 1990) ja peategelase rolliga filmist "Rikas Richie" ("Richie Rich"; 1994).

Elulugu 

Culkin sündis New Yorgis. Tal on neli venda: Shane (sündis 1976), Kieran (sündis 1982), Christian (sündis 1987) ja Rory (sündis 1989) ning kaks õde: Dakota (sündis 1979) ja Quinn (sündis 1984).

Varajases lapsepõlves elas Culkin koos oma perega väikses korteris. Ta ema oli telefonioperaator ja isa, kes oli noorena olnud näitleja Broadwayl, töötas kirikuteenrina kohalikus katoliku kirikus. Culkin pandi õppima katoliku kooli.

Näitlejakarjäär 

Näitlemist alustas Culkin nelja-aastaselt. Esialgu tegi ta kaasa väiksemates seriaalides. Tema ülemaailmne edu saabus filmiga "Üksinda kodus" (1990), kus Culkin mängis peaosa – Kevin McCallisteri. Aastal 1992 valmis filmile jätk "Üksinda kodus 2" taas Culkiniga peaosas, kuid see jäi viimaseks "Üksinda kodus" filmiks, milles ta kaasa tegi. 1994. aastal valmis veel üks Culkinile kuulsust toonud film "Rikas Richie", pärast mida tõmbus ta rambivalgusest pisut tagasi.

Näitlemise juurde tagasi pöördus ta 2000. aastal.

Muusika 

Alates 2013. aastast on ta bändi The Pizza Underground liige. Ansambel parodeerib peamiselt teiste lugusid.

Isiklikku 

Macaulay Culkin oli Michael Jacksoni sõber ja tunnistaja tema 2005. aasta kohtuprotsessil. Intervjuudes on Culkin maininud, et ei soovi oma eraelu avalikkuse ees lahata. Siiski on teada, et aastatel 1998–2002 oli ta abielus näitlejanna Rachel Mineriga. Seejärel oli tal pikaaegne suhe näitlejanna Mila Kunisega, mis lõppes 2011. aastal. Aastatel 2013–2017 oli tal suhe näitlejanna Jordan Lane Price'iga. Tema praegune tüdruksõber on Brenda Song, kellega ta tutvus filmi "Changeland" (2019) filmimisel. 

Septembris 2004 arreteeriti Culkin Oklahoma Citys, süüdistatuna 17,3 grammi kanepi ja veel kahe narkootilise aine omamises. Selle eest läks ta lühikeseks ajaks vangi, kuid vabanes 4000 dollari kautsjoni vastu. Juunis 2005 mõisteti talle kolm aastat tingimisi karistust üheaastase katseajaga.

Viited

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1980
Afanassi Nikitin

Afanassi Nikitin (sünniaasta teadmata; suri 1472 või 1475) oli vene reisija, kirjanik, Tveri kaubamees, tuntud reisimärkmete "Reis kolme mere taha" autorina.

Vene kirjanikud
Venemaa maadeavastajad
Surnud 1470. aastatel
Anders Öhrwall

Anders John Esbjörn Öhrwall (28. november 1932 Örebro – 4. veebruar 2012 Stockholm) oli Rootsi koorijuht, dirigent, helilooja ja arranžeerija.

Ta on loonud palju heliteoseid ja seadeid peamiselt a cappella kooridele erinevate orkestrisaadetega.

Rootsi heliloojad
Rootsi dirigendid
Sündinud 1932
Surnud 2012
Leszek Kołakowski

Leszek Kołakowski (23. oktoober 1927 Radom – 17. juuli 2009 Oxford) oli poola filosoof ja publitsist, Varssavi ja Oxfordi ülikooli professor. Ta sai tuntuks marksismi kriitikuna oma kolmeköitelise teosega "Marksismi põhivoolud" ja mitmesuguseid valdkondi käsitlevate publikatsioonidega.

Kołakowski õppis pärast Teist maailmasõda filosoofiat Łódźi ülikoolis ja kaitses 1953 doktorikraadi Varssavi ülikoolis väitekirjaga Baruch Spinozast, milles ta käsitles Spinoza mõtteid marksistlikust vaatepunktist. Peagi pettus ta aga nõukogude marksismis ning võttis omaks "revisionistlikud", marksismi humanistlikku tõlgendust pooldavad vaated. 1956. aasta "Poola sula" järel avaldas Kołakowski ajakirjas Nowa Kultura neljaosalise marksismi-leninismi dogmasid, sealhulgas ajaloolist determinismi kritiseeriva artikli. 1966. aastal Varssavi ülikoolis "Poola sula" kümnendale aastapäevale pühendatud loengu järel heideti Kołakowski Poola Ühendatud Töölisparteist välja. Aastal 1968. aastal oli ta sunnitud emigreeruma.

Marksismis pettunud Kołakowski jõudis järeldusele, et stalinistliku totalitarismi julmus ei olnud mitte kõrvalekalle, vaid marksismi loogiline lõpptulemus. Hilisemas loomingus keskendus ta järjest enam teoloogiliste eelduste rollile Lääne filosoofias.

Tunnustus 
1977 – Saksa raamatukaubanduse rahuauhind 
1980 – valiti Briti Akadeemia liikmeks
1983 – Erasmuse preemia 
1991 – Ernst Blochi auhind 
1992 – Łódźi Ülikooli audoktor 
1997 – Valge Kotka orden 
1997 – Gdański Ülikooli audoktor 
2000 – Szczeciński Ülikooli audoktor 
2002 – Wrocławi Ülikooli audoktor 
2003 – Kluge auhind  
2006 – Kesk-Euroopa Ülikooli audoktor 
2007 – Jeruusalemma auhind 

Ta oli valitud ka Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks.

Teoseid 
"Horror metaphysicus". Tõlkinud Triin Kallas. Sari Avatud Eesti Raamat. Tallinn: Valgus, 2000.
"Religioon: kui Jumalat ei ole olemas. Jumalast, kuradist, patust ja nn. religioonifilosoofia teistest muredest". Tõlkinud Joel Sang. Sari Avatud Eesti Raamat. Tallinn: Vagabund, 2004.
"Miniloengud maksiprobleemidest". Tõlkinud Hendrik Lindepuu. Toimetaja Inna Lusti. Sari Avatud Eesti Raamat. Laiuse: Hendrik Lindepuu Kirjastus, 2007.
"Mida küsivad meilt suured filosoofid".  Tõlkinud Hendrik Lindepuu. Toimetaja Märt Väljataga. Sari Avatud Eesti Raamat. Tartu: Hendrik Lindepuu Kirjastus, 2012, 285 lk; ISBN 9789949933303.
"Revolutsioon kui ilus haigus: arutlusi totalitarismist, vasakpoolsusest, kommunismist, demokraatiast – aga mitte ainult". Koostanud ja tõlkinud Hendrik Lindepuu. Sari Avatud Eesti Raamat. Tartu: Hendrik Lindepuu kirjastus, 2014
Leszek Kołakowski, "Naeruvääristatud Jeesus: kaksteist esseed". Koostanud ja tõlkinud Hendrik Lindepuu. Edmund Burke'i Seltsi sari. Halliste: Hendrik Lindepuu Kirjastus, 2017, 202 lk; ISBN: 9789949988051

Viited

Välislingid

Poola filosoofid
Sündinud 1927
Surnud 2009
Aspergeri sündroom

Aspergeri sündroom (lühend AS) on üks autismispektrihäiretest, millele on iseloomulikud raskused sotsiaalses suhtluses ning stereotüüpsed püsivad, korduvad, sihitud, rituaalsed huvid ja tegevused. Samuti on tihti täheldatud motoorset kohmakust ja ebatüüpilist keelekasutust, kuigi seda pole diagnoosi standardsetes kriteeriumides mainitud . AS on eristatav teistest autismispektrihäiretest selle poolest, et aspergeriga isikutel puudub üldise keelelise või kognitiivse arengu pidurdumine.

Aspergeri sündroom sai nime Austria lastearsti Hans Aspergeri järgi. 1944. aastal kirjeldas ta lapsi, kel paistis olevat normaalne intelligentsuse tase, kuid samas olid neil puudulikud mitteverbaalse suhtlemise oskused, neil ei õnnestunud avaldada empaatiat suhtluskaaslaste suhtes ja nad olid füüsiliselt kohmakad. 50 aastat hiljem leidis see nähtus koha rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis ICD-10 (ingl. k > International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems) nimetuse all 'Aspergeri häire' (ingl. k. Asperger's disorder). Praeguseni on jäänud vastuseta küsimused paljude aspektide kohta, mis puudutavad Aspergeri sündroomi: näiteks pole selget erinevust AS-i ja kõrgfunktsionaalse autismi HFA (ingl. k high-functioning autism) vahel; osalt sellepärast, et AS-i valdavus pole kindlalt tuvastatud. AS-i täpne põhjus on teadmata; uurimused on toetanud pärilikkuse tähtsust ning ajuskaneeringud (nt magnetresonantstomograafia) on näidanud struktuurseid ja funktsionaalseid omadusi aju spetsiifilistes piirkondades.

Ühtset ravi Aspergeri sündroomile pole; erinevate meetodite efektiivsuse kohta on praegu vähe teada. Meetodid on peamiselt suunatud sümptomite leevendamisele ja patsiendi talitluse parandamisele. Peamine ravi on käitumisteraapia, mis tegeleb kommunikatiivsete oskuste parandamise, obsessiivsete või korduvate rutiinide ja kohmakusprobleemidega. Enamik Aspergeri sündroomiga isikutest on võimelised oma iseärasustega harjuma, kuid võivad vajada moraalset tuge ja julgustust iseseisvaks eluks. Uurijad ja Aspergeri sündroomiga isikud on panustanud suhtumise muutmisse, mis puudutab Aspergeri sündroomi.

Üks maailma kõige tuntumaid autismieksperte on Colorado ülikooli professor Temple Grandin, kes ise on Aspergeri sündroomiga. Tema 1986. aastal ilmunud raamat “Emergence: Labeled Autistic” (“Võrsumine. Autistiks sildistatud”) oli pöördelise tähtsusega autismi mõistmises üle kogu maailma. Selles ja oma edasistes teostes kummutas Grandin mitmeid müüte ja eelarvamusi Aspergeri sündroomi ja autismi kohta. Grandini kohaselt on autistlik maailmatunnetus "teistmoodi, kuid mitte puudulik" ("different, not less"). Nii nagu paljud teised autismiuurijad, rõhutab Grandin autismiga kaasnevate probleemide tihedat seotust autistide jaoks ebasobivast keskkonnast, mitte autistliku isiku patoloogilisest erisusest tuleneva sensoorse ülestimulatsiooniga.

Vaata ka
Autismipedagoogika
Eripedagoogika
Retty sündroom

Viited

Välislingid
Aspergeri sündroomi diagnoos on kadumas. Postimees, 7. november 2012

Psüühika- ja käitumishäired
Autismipedagoogika
Sandra Vabarna

Sandra Vabarna (neiupõlvenimega Sandra Sillamaa; sündinud 29. aprillil 1985) on eesti muusik, ansambli Trad.Attack! liige ja mänedžer. Ta kuulub ansambli Ro:toro koosseisu ning annab kontserte ka koos oma muusikust abikaasa ja kitarrimängija Jalmar Vabarnaga.

Sandra on mänginud koos paljude muusikutega nii Eestis kui ka välismaal ning esinenud rohkem kui 50 riigis.

Lisaks muusikukarjäärile on Sandra ka arengutreener (Certified High Performance Coach™).

Isiklikku 
2016. aastal abiellus ta Jalmar Vabarnaga. Neil on pojad Villem (sündinud 2018) ja Kuu (sündinud 2021).

Välislingid 
Sandra Vabarna koduleht
BE 1st! #43 Sandra Vabarna - rasedana voodis laulmisest, Trad.Attack! uuest albumist ja 4:30 ärkamisest. Be 1st!, 2020
Eesti Naise kaanelugu | Sandra Vabarna: eelmisel aastal jooksin täitsa kokku. See pani mõtlema, mida oma elus muuta Eesti Naine, 24. aprill 2020
#47 Armastusest: Sandra Vabarna. Elu jõud Armastusest, 2020
Sandra Vabarna - naine, kes kannab edasi pärimuseksootikat Tilk, 16. november 2019
ANNE & STIILI KAANELUGU | Sandra Vabarna ei ole viiekuuse beebi kõrvalt ära jätnud ainsatki esinemist: milleks? Kõik ju toimib! Anne & Stiil, 20. detsember 2018
Ringid SANDRA VABARNA elupuul Liigume, 9. juuli 2017
EMEA: aasta manageri nominendid on Danel Pandre, Sandra Vabarna ja Maarja Nuut Rada7, 27. märts 2017

Eesti muusikud
Sündinud 1985
Küünimetsa järv

Küünimetsa järv ehk Küünimõtsa järv, Küünimetsa Ahnjärv on järv  Võru maakonnas Antsla vallas Ähijärve külas. Järv asub Karula rahvuspargi territooriumil sihtkaitsevööndis.

Küünimetsa järv paikneb Karula kõrgustikul ning on põhikujult ümmargune. Järve väljavool on üheks lähteks Mustjõele. Kaldad on valdavalt õõtsikuga, kohati turbased. 

Taimestik on liigirikas: esineb üle 20 liigi makrofüüte.

Kaladest esinevad (2007) linask, haug, koger, mudamaim, roosärg, särg. Varem on esinenud ahven, ent järve ummuksilejäämiste järel 1990ndail kadunud. Pärast kopra asumist järvele pole järv enam ummuksile jäänud.

Vaata ka
Eesti järvede loend

Välislingid
Küünimõtsa järvest Kalapeedias.

Antsla valla järved
Sõudurlased

Sõudurlased (Corixidae) on lutikaliste alamseltsi kuuluv putukate sugukond. Sõudurlasi on teada umbes 33 perekonda 550 liigiga. 

Sõudurlased sarnanevad kehaehituselt väga selgsõudurlastega. Sõudurlaste keha on lamenenud ja kuni 1,3 cm pikk. 

Sõudurlased asustavad aeglase vooluga ja seisuveekogusid, kus nad ujuvad oma pikkade tagajalgadega, mis on varustatud ujumiskarvadega, põhja lähedal. 

Lutikalised
Jakob von Uexküll (ökopoliitik)

Carl Wolmar Jakob von Uexküll (sündinud 19. augustil 1944 Uppsalas) on ökopoliitik, filantroop, ajakirjanik, tõlkija ja filateeliaekspert.

Õppinud Oxfordi Ülikoolis. Erialaks poliitika ja keskkonnakaitse, on ta mitme rahvusvaheliste keskkonnapoliitilise organisatsiooni asutajaid, Euroopa Parlamendi liige 1984–1989. Rajas 1980 nn alternatiivse Nobeli auhinna – õige elamisviisi auhinna (rahvusvaheline nimekuju: Right Livelihood Award) ja 1992 Eesti Taassünni auhinna.

Aastal 2007 rajas ta Maailma Tuleviku Nõukoja (World Future Council).

Tunnustusi 
 2001 – Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk
 2014 – Illis Quorum

Pere

Ta on Jakob Johann von Uexkülli pojapoeg, Gösta von Uexkülli poeg, Thure von Uexkülli vennapoeg.

Viited

Kirjandus
 Uexküll J. v. 1994. The Estonian Path to the Green Future. Eesti tee rohelisse tulevikku (Aulaloeng 6. september 1994). Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus.

Välislingid

 "Jakob von Uexküll: maailm vajab uut lugu" Postimees, 25. oktoober 2008
 "Jakob von Uexküll ja Maailma Tuleviku Nõukoda" Bioneer, 5. september 2008

Keskkonnakaitsjad
Saksamaa poliitikud
Saksamaalt valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Baltisakslased
Jakob
Maarjamaa Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Filatelistid
Sündinud 1944
Thure von Uexküll

Karl Kuno Thure von Uexküll (15. märts 1908 Heidelberg – 29. september 2004 Freiburg) oli saksa arstiteadlane ja semiootik, Jakob von Uexkülli poeg.

Thure von Uexkülli erialaks olid sisehaigused, meditsiinisemiootika ja psühhosomaatiline meditsiin. Ta oli aastatel 1955–1966 Giesseni ja 1966–1977 Ulmi ülikooli professor. Aastatel 1989–1992 pidas ta semiootikaloenguid Tartu ülikoolis. 

Ta täiustas ja viimistles oma isa töid biosemiootika alal ning avaldas neid.

Tunnustus

1994 – Tartu Ülikooli audoktor
2001 – Maarjamaa Risti V klassi teenetemärk

Teosed 
 Der Sinn des Lebens (with Jakob von Uexküll). Godesberg: H.Küpper (1947).
 Der Mensch und die Natur. Grundzüge einer Naturphilosophie. Bern: Francke (1953).
 Grundfragen der psychosomatischen Medizin. Hamburg: Rowohlt (1963).
 Signs, Symbols and Systems. In: T. Sebeok, R. Posner (Hg): A semiotic Landscape. Den Haag, Paris, New York (1974), 487–492.
 Lehrbuch der psychosomatischen Medizin. Urban und Schwarzenberg, München; Wien; Baltimore (1979)
 Die Umweltlehre als Theorie der Zeichenprozesse. In: Th v. Uexküll (Hg): Kompositionslehre der Natur. Biologie als undogmatische Naturwissenschaft; ausgewählte Schriften. Frankfurt, Berlin, Wien: Ullstein (1980)
 Semiotics and medicine. In: Semiotica 38 (1982), 3/4: 205–215.
 Semiotics and the problem of the observer. In: Semiotica 48 (1984), 3/4: 187–195.
 Zeichen und Realität als anthroposemiotisches Problem. In: Oehler, Klaus (Hrsg.): Zeichen und Realität. Tübingen, Stauffenburg-Verlag (1984), 1: 61–72.
 Medicine and Semiotics. In: Semiotica, 61 (1986), 3/4: 201–217.
 Die Wissenschaft von dem Lebendigen. In: Perspektiven der Philosophie. Neues Jahrbuch (1987), 13: 451–461.
 Theorie der Humanmedizin. Grundlagen ärztlichen Denkens und Handelns. (with Wolfgang Wesiack): München: Urban und Schwarzenberg (1988)
 Naturwissenschaft als Zeichenlehre. In: Merkur (1989), 43: 225–234.
 Die Bedeutung der Semiotik für die Medizin. In: P. Rusterholz, M. Svilar (Ed). Welt der Zeichen - Welt der Wirklichkeit, Berner Universitätsschriften, Band 38, Verlag Paul Haupt (1993), 38: 85–100.
 Endosemiosis. (together with Werner Geigges und Jörg Hermann) In: Semiotica, (1993), 96, 1/2, 5–51.
 Biosemiose. In: R.Posner, K. Robering, T. Sebeok (Ed.). Semiotik. Berlin, New York: Walter de Gruyter, (1997), 447–457.
 Endosemiose. In: R. Posner, K. Robering, T. Sebeok (Hg.). Semiotik. Berlin, New York: Walter de Gruyter, (1997), 464–487.
 Psychosomatic Medicine. München: Urban & Schwarzenberg (1997).
 Theorie der Humanmedizin (with Wolfgang Wesiack). München: Urban & Schwarzenberg (1998).

Kirjandus
Kalevi Kull; Jesper Hoffmeyer 2005. Thure von Uexküll 1908–2004. Sign Systems Studies 33(2): 487–494.
Otte, Rainer 2001. Thure von Uexküll: Von der Psychosomatik zur Integrierten Medizin. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht.

Eestimaa aadlikud
Baltisaksa semiootikud
Saksamaa semiootikud
Baltisaksa arstiteadlased
Tartu ülikooli audoktorid
Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Thure
Sündinud 1908
Surnud 2004
Selgsõudurlased

Selgsõudurlased (Notonectidae) on kosmopoliitne sugukond vee-elulisi putukaid, kes kuuluvad nokaliste seltsi lutikaliste alamseltsi. 

Nende nimetus tuleneb sellest, et nad ujuvad vees kõht ülal. Selgsõudurlased sarnanevad ehituselt sõudurlastega. Peamised erinevused on kõhtmise ja selgmise osa värvuses, esijalgade ehituses ja ujumise eripäras. Selgsõudurlaste kõhtmine osa on heledam kui sõudurlastel.

Kõik selgsõudurlased on kiskjad. Nende pikkus on kuni 2 cm.

Süstemaatika 
Selgsõudurlasi on 2 alamsugukonda – Notonectinae ja Anisopinae –, kus mõlemas on 4 perekonda.

Lutikalised
Ronnie O'Sullivan

Ronald Antonio O'Sullivan (ka Ronnie O'Sullivan ja The Rocket (inglise keeles "rakett"); sündinud 5. detsembril 1975) on elukutseline Inglise snuukrimängija, 2001., 2004., 2008., 2012., 2013. 2020 ja 2022. aasta maailmameister.

Elukutselise karjääri alustas ta 16-aastasena ning oli 17-aastaselt ajaloo noorim maailmameistrivõistlustele kvalifitseerunud võistleja. Alates 2001. aastast on ta olnud sageli maailma edetabeli esikolmikus.

Ta mängib peaaegu võrdselt hästi nii parema kui ka vasaku käega ning teda on nimetatud tähelepanuväärseks loomulikuks talendiks.

O'Sullivan on karjääri jooksul võitnud vähemalt saja järjestikuse punktiga (nn sajanditega) üle 1000 freimi. Maksimumtulemuse (147 punkti) on ta saavutanud 15 korral, olles sellega esimene isik, kes on seda snuukri ajaloos saavutanud.

Briti tabloididele on rohkesti kõneainet andnud lisaks värvikale ja agressiivsele mängustiilile tema isiklik elu, väidetavad psüühikahäired ja sõltuvusprobleemid. Tal on kolm last, neist kaks praeguse elukaaslase Jo Langleyga.

Inglise snuukrimängijad
Sündinud 1975
Grace Kelly

Grace Patricia Kelly (12. november 1929 Philadelphia – 14. september 1982 Monaco) oli USA filminäitleja; pärast Rainier III-ga abiellumist 1956 Monaco vürstinna.

Neil oli kolm last:
 printsess Caroline Louise Marguerite (sündinud 1957)
 prints Albert Alexandre Louis Pierre (praegune Monaco vürst Albert II; sündinud 1958)
 printsess Stéphanie Marie Elisabeth (sündinud 1965)

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Monaco inimesed
Sündinud 1929
Surnud 1982
Heino Moldau

Heino Moldau (sündinud 23. detsember 1934 – 12. detsember 2021) oli eesti taimefüsioloog.

Elulugu 
Ta sündis väiketaluniku peres Lüganuse vallas Virumaal. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli geofüüsiku diplomiga.

Töötas 1959–1963 Füüsika ja Astronoomia Instituudis (FAI) insener-meteoroloogina, vaneminsenerina, nooremteadurina. 1963–1966 oli FAI aspirant ning 1966–1992 FAI (hiljem Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituut (AAI)) nooremteadur, vanemteadur, juhtiv teadur. 1992 läks AAI biofüüsika labori koosseisus Tartu Ülikooli Molekulaar- ja Rakubioloogia Instituuti, kus oli erakorraline professor, dotsent, erakorraline teadur aastani 2001. Edasi TÜ Botaanika ja Ökoloogia Instituudi erakorraline teadur.

Füüsika-matemaatika-kandidaadi väitekirja "Taimelehtede hajutamisomadused" kaitses 1966 Tartu Ülikoolis. Doktoritöö taimefüsioloogias "Taime produktsiooniprotsessi autoregulatsioon vee defitsiidi korral" kaitses Taimefüsioloogia Instituudis Moskvas 1985. aastal.

Tema uurimusvaldkonnaks on olnud taimkatte produktsiooniprotsessi matemaatiline modelleerimine, taimede veerežiim ja hingamine ning produktsiooniprotsess vee- ja osoonistressi tingimustes.

Ta oli Eesti Taimefüsioloogide Seltsi esimees 1989–1993 ning TÜ Molekulaar- ja Rakubioloogia Instituudi bakalaureusetööde kaitsmise komisjoni esimees 1996–1999.

2010. aastal pälvis ta koos Hannes Kollisti ja Triin Vahisaluga Eesti Vabariigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste alal uurimuste tsükli "Taimede stressitaluvus" eest.

Viited

Välislingid 

Eesti taimefüsioloogid
Eesti biofüüsikud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1934
Surnud 2021
Ema

Ema on naissoost lapsevanem.

Ema on naine, kes on lapse sünnitanud või on lapseootel. Ema ja isa koos nimetatakse tema lapsevanemateks. Juriidilises mõttes võib emaks nimetada ka naist, kes on lapse adopteerinud. Sotsiaalses mõttes on võimalik rääkida ema rollist, mida samuti ei pea kandma (ainuüksi) bioloogiline ema.

Tavapäraselt on ema üks ülesandeid oma lapse rinnaga toitmine (selles võib teda asendada amm) imikueas ning lapse üleskasvatamine koos isaga kuni lapse täisealiseks saamiseni. Last võib kasvatada ka kasuema, näiteks kui lapse ema on surnud või on jäänud ilma oma vanemlikest õigustest. Kasuema võidakse kutsuda emaks.

Austamaks emasid ja emadust, tähistatakse maailmas aastast 1908 emadepäeva, jagatakse välja aasta emade tiitleid jne.

Ema – nii kutsutakse austavalt ka kõrgeid naisvaimulikke.

Emaduse bioloogiline külg 
Peale inimese võidakse ka paljude teiste organismide puhul kõnelda ühest organismi vanemast kui emast, seda nii emaslooma kui emataime puhul.

Vaata ka
emadus
sugulussuhted
surrogaatema
üksikema
 

Inimene
Perekond
Genealoogia
Sugulased
Vincent

"Vincent" on 1982. aasta USA lühinukufilm, suurepärane Tim Burtoni stiilinäide.

Filmi pole eraldi välja lastud, selle võib leida boonusena "The Nightmare Before Christmas" DVD'lt.

Süžee
Vincent Malloy on väike poiss, kes kujutab ette, et on hoopis õudusfilminäitleja Vincent Price. Ta on haaratud Edgar Allan Poe juttudest ja kaotab neid lugedes reaalsustaju. Kogu lõbu aga kipub rikkuma tema ema.

Ameerika Ühendriikide filmid
1982. aasta filmid
Kärstna mõis

Kärstna mõis (saksa keeles Kerstenhof) oli rüütlimõis Viljandimaal Helme kihelkonnas, mis nüüdisajal jääb Viljandi maakonna Viljandi valla territooriumile Kärstna külla.

Ajalugu

Mõis loodi 1678. aastal naabruses paikneva Helme mõisa maadest eraldamisega. 1740. aastast kuni 1919. aastal aset leidnud võõrandamiseni kuulus mõis Anrepite aadliperekonnale ning viimane võõrandamiseelne omanik oli Konrad von Anrep, kes valiti 1917. aasta novembris kohalikuks Helme-Kärstna valla miilitsavanemaks (ülem).

Mõisaansambel

Mõisa kahekorruseline peahoone on ehitatud mitmes järgus: vanim osa on 18. sajandi lõpu kahekorruseline varaklassitsistlik ehitis, millele lisati 1900. aasta paiku algsega risti paiknev teine tiib, misläbi sai hoone endisest pea poole suuremaks. Ümberehitused andsid kogu hoonele juugendliku väliskuju, mis sai püsida aga ainult mõne aasta, kuna 1907. aastal valla pääsenud tulekahju jättis sellest alles vaid müürid. Mõisahoone taastati arhitekt Otto Wildau projekti järgi küll endises mahus, kuid juugendi asemel hakkas domineerima uusklassitsism, millele lisandusid vaid üksikud uusbaroksed ja juugendlikud sugemed. 

Säilinud on ka mitu kõrvalhoonet, kuid erinevalt peahoonest on neist suurem osa ümber ehitatud.

Anrepite suguvõsa kabel ja Anrepi lõvi 

Mõisasüdamest poolteist kilomeetrit läänes asub 136 meetri kõrgune Kärstna mägi, ümbruskonna üks kõrgemaid paiku, millelt avaneb avar vaade ida suunas kuni Vooremaa küngasteni. Anrepid rajasid mäe tippu oma perekonnakalmistu koos kabeliga, mis oli 2013. aastani varemeis. Kabel taastamistööde eestvedajaks oli Külli Kuldkepp. 

1844. aastal püstitati kabeli lähedusse 1807. aastal Preisi-Prantsuse sõjas Mohrungeni lahingus hukkunud kindralleitnant Heinrich Reinhold von Anrepile malmist lõvikujuline mälestusmärk (Anrepi lõvi), mille on modelleerinud saksa skulptor Christian Daniel Rauch. Lõvikuju on identne mõne Münsteris ja Lübeckis säilinud lõvimonumendiga ning valatud Berliini kuninglikus valukojas. 2006. aastal lõhuti lõvifiguuri üks tagakäppadest, mille 2007. aastal taastas skulptor Paul Uibopuu. 

Mõisasüdamest kabelimäele kulgev tee on kujundatud maalilise alleena. Lühem allee suundub mõisast ka lõunasse, endise kihelkonnakeskuse Helme poole.

Kool
Aastatel 1924-2014 tegutses Kärstna mõisa härrastemajas, mis viimati kandis nime Kärstna Kool.

Asukoht
Üks Sakala kõrgustiku kõrgemaid tippe on kaguosas paiknev Kärstna kabelimägi (136 meetrit üle merepinna), mille jalamile on rajatud Kärstna mõis.

Pilte mõisa interjöörist

Vaata ka
Eesti mõisate loend
Uusklassitsism
Uusbarokk
Juugend

Viited

Kirjandus

Välislingid

Kärstna mõis

Viljandimaa mõisad
Viljandi vald
Helme kihelkond
René Arnoux

René Alexandre Arnoux (sündinud 4. juulil 1948 Pontcharra, Grenoble) on endine Prantsusmaa autovõidusõitja, Vormel 1 sarja piloot.

1973.aastal võtis Prantsuse Vormel-Renault sarjas 1. koha. 1974  osales Euroopa Vormel F 5000 sarjas. 1975 võtis Prantsuse Vormel-Renault sarja 1. koha. 1976 ja 1977 osales Vormel 2 sarjas ning võitis 1977 1. koha ja 1976 2. koha. 1978. aastal debüteeris F-1 sarjas Lõuna-Aafrika Vabariigi GP-l. Karjääri lõpetas 1989. aastal Austraalia GP-l. Arnoux sõitis F-1 sarjas liidrina 25 GP-l, 506 ringi, 2565 km. F-1st lahkumise järel asus tööle F 3000 sarja DAMS meeskonda. Hüüdnimeks „Must Hobune”.

Statistika 

 7 GP võitu: 1980 Brasiilia, LAV; 1982 Prantsusmaa, Itaalia; 1983 Kanada, Saksamaa, Holland.  
 18 kvalifikatsiooni võitu   
 12 kiiremat ringi   
 149 GP starti   
 181 punkti.

Vormel 1 sarjas 

 1978 Martini  Ford/Surtees 0 punkti   
 1979 Renault 17 punkti  8 koht
 1980 Renault 29 punkti  6 koht
 1981 Renault 11 punkti  9 koht
 1982 Renault 28 punkti  6 koht
 1983 Ferrari  49 punkti  3 koht
 1984 Ferrari  27 punkti  6 koht
 1985 Ferrari  3 punkti 17 koht
 1986 Ligier – Renault  14 punkti 10 koht
 1987 Ligier – Megatron 1 punkti 21 koht
 1988 Ligier – Judd 0 punkti
 1989 Ligier – Ford 2 punkti 23 koht

Prantsusmaa sportlased
Prantsusmaa Vormel 1 piloodid
Sündinud 1948
Geminiidid

Geminiidid on üks tuntumaid ja intensiivsemaid iga-aastasi meteoorivoole. 

See on jälgitav Kaksikute tähtkujus iga aasta u 6.–19. detsembril maksimumiga (kuni 120 meteoori tunnis) 14. detsembril. Tegu on asteroid 3200 Phaetoni järel liikuvast tolmupilvest pärit kübemetega, mis kiirusega u 35 km/s atmosfääri sisenedes süttivad ja nn langevate tähtedena nähtavaks muutuvad.

Esimesed teated geminiididest pärinevad 1862. aastast; siis oli tunniarvuks 20...30 meteoori. Aja jooksul on meteoorisadu tihenenud, ületades 1990. aastatel tunniarvu 100 ja jõudes sajandi lõpuks tunniarvuni 120...140.

Geminiidide keskmine tihedus on 1...3 g/cm3 – veidi väiksem asteroidide ja kivimeteoriitide omast, üsna sarnane maapealsete kivimite omaga ja tunduvalt suurem kometaarsete meteooride keskmisest (0,3 g/cm3).

Erinevalt teistest meteoorivooludest (perseiidid, leoniidid) ei ole geminiidide allikaks komeet, vaid asteroid 3200 Phaeton, mis avastati 1983. aastal. Spektri ja saba puudumise järgi loetakse see taevakeha kuuluvaks asteroidide hulka, ehkki tema piklik orbiit (kaugeim ots 2,4 aü, lähim ots 0,14 aü kaugusel) meenutab komeetide omi.

Meteoorivoolud
3200 Phaeton

3200 Phaeton on u 5 km läbimõõduga taevakeha, mis liigitatakse Apollo asteroidide hulka. Spektri ja saba puudumise järgi loetakse see taevakeha kuuluvaks asteroidide hulka, ehkki tema piklik orbiit (kaugeim ots 2,4 aü, lähim ots 0,14 aü kaugusel) meenutab komeetide omi. Nime sai taevakeha vahast ja sulgedest tiibadega Päikeseni sõita üritanud Kreeka mütoloogia tegelaselt selle järgi, et tema orbiit ulatub Päikesele suhteliselt lähedale, mistõttu tema pinna temperatuur võib tõusta 700–800 kraadini. 

3200 Phaetoni avastasid 1983. aastal astronoomid Simon F. Green ja John K. Davies. 

Phaetonit, mis 2007. aasta detsembris möödus Maast 18 mln kilomeetri kauguselt, loetakse Maad ohustavate asteroidide hulka. Päikesest kaugeimas punktis asteroidivöö tihedamas osas võib see sattuda kokkupõrkesse, mis muudab taevakeha orbiiti nii, et see mõnel oma järgmisel tiirul põrkab Maaga kokku. 14. detsembril 2093 möödub Phaeton Maast 3 mln kilomeetri kauguselt. 

Meteoorivool geminiidid on asteroid 3200 Phaetoni järel liikuvast tolmupilvest pärit kübemed, mis kiirusega u 35 km/s atmosfääri sisenedes süttivad ja nn langevate tähtedena nähtavaks muutuvad.

Asteroidid
PT-91

PT-91 Twardy on Poola lahingutank.

PT-91 projekteeris ja seda toodab Bumar-Łabędy S.A. Masin on ehitatud Nõukogude tanki T-72 Ural baasil. PT-91 on kaasaegne põhilahingtank, mis paistab silma kiiruse ja manööverdamisvõimega. Tank on soomustatud soomusega ERAWA, mis kaitseb avastamise eest radarite poolt. Tanki on installeeritud kaasaegne tulejuhtimissüsteem DRAWA.

1980. aastate lõpus moderniseeris Poola kõik oma nõukogude tankid T-55 tankideks T-55AM. See projekt õnnestus ja sellega veendus Poola kindralstaap, et Poola on võimeline nõukogude tanke ajakohastama. Kindralstaap käskis ka teisi nõukogude tankimudeleid kaasajastama hakata.

Töö nõukogude tanki T-72 moderniseerimiseks algas 1988. aastal Gliwice mehaaniliste süsteemide uurimis- ja arenduskeskuses, aga esialgu kulges see aeglaselt, sest kindralstaap kaalus võimalust lihtsalt osta NSV Liidust moodsamaid tanke T-72S ja T-80. Läbirääkimised uute tankide ostuks katkesid pärast NSV Liidu kokkuvarisemist ja Poola pidi ise hakkama saama.

Esimene tankide T-72 uuendamise projekt kandis nime Wilk, mis poola keeles tähendab hunti, aga see projekt tühistati. Käiku läks teine projekt Twardy. Selle eesmärk oli kohandada tanki vastavaks sõjaolukorra vajadustele, parandades tanki kõige ilmsemaid puudusi, milleks olid väike liikuvus, õhuke soomus, tulejuhtimissüsteemi puudumine ja kahuritoru halb stabiliseerimissüsteem, mis tähendas väikest lasketäpsust. Täiendav probleem oli öönägemissüsteemi puudumine.

Tankide tootmine tehti 1991. aasta juulis ülesandeks ettevõttele Bumarcombine, mis seni oli NSV Liidu litsentsi alusel tootnud tanke T-72. Kaasajastatud tanki nimeks sai PT-91 Twardy. Baasmudelist erines see paksema soomuse, tulejuhtimissüsteemi ja mootori poolest. 1993 tellis Poola kaitseministeerium 20 tanki välikatsete jaoks.

Katsed õnnestusid. Järgnesid üha uued ja uued tellimused. 1995–1996 anti Poola sõjaväele üle 58 tanki PT-91, 1997 samuti 58 tanki, 1998 7 tanki, 1999 33 tanki, 2000 50 tanki, 2001 20 tanki ja 2002 7 tanki, kokku 233 tanki, millest 2011. aasta seisuga on kasutusel 232.

2002. aasta märtsis kuulutas Malaisia välja rahvusvahelise konkursi tankide ostmiseks. 2003 võitis PT-91 konkursi ja Bumar Łabędylt telliti tanke. Malaisia tingimuste jaoks tehti väikseid muudatusi ja vastava modifikatsiooni tähiseks on PT-91M, kus M tähendabki Malaisiat. 2005 ja 2006 katsetati prototüüpe, 2007 anti Malaisiale üle esimesed 7 tanki, 2008 veel 24 tanki ning 2009 18 tanki ning 15 muud sõidukit, mille hulgas oli 6 evakueerimistanki, 5 sillapaigaldustanki ja 3 inseneritanki.

Versioonid 
PT-91 – baasversioon
PT-91A – varustatud mootoriga S-1000
PT-91A1 – S-1000 mootoriga komandöritank
PT-91Z 
PT-91M – eksportversioon Malaisia jaoks. Kiirus kuni 70 km/h, reaktiivsoomus ERAWA-3 ERA.
PT-91 Ex – uuem eksportversioon
PMC-90 AVLB – sillapaigaldustank

Kasutajad

Viited

Välislingid 
Bumar-Labedy SA
Bumar Group
PT-91 Ex

Poola tankid
Keskmised tankid
RS-24

RS-24  „Jars“ (, SS-X-..) on Venemaa mandritevaheline ballistiline rakett, mis suudab kanda 3-10 eraldisihitavat tuumalõhkepead (MIRV). 

RS-24 on raskem kui Topol-M

Esmakordselt katsetati raketti 29. mail 2007, 25. detsembril 2007 ja uuesti 26. novembril 2008. Plessetski kosmodroomilt startinud rakett lendas umbes 7000 kilomeetrit ning tabas Kamtšatka poolsaarel asunud sihtmärki.

Venemaa ajakirjanduse andmeil suudab RS-24 läbi tungida Tšehhi ja Poolasse rajatavast USA raketikilbist.

Välislingid 

30. mai 2007.a. Igor Taro, Venemaa katsetas uut ballistilist raketti, Postimees
25. detsember 2007.a. Erik Henno, Venemaa katsetas taas ballistilist raketti RS-24, Postimees
RS-24 tuleb Topol-M asemele (vene keeles)

Ballistilised raketid
Venemaa relvad
Vanker (male)

Vanker (vana nimega ka "kahur") on malend, mis valitseb malelaual ridu ja liine. 

Mõlemal mängijal on partii alguses 2 vankrit, valgete malendite vankrid paiknevad väljadel h1 ja a1, mustade malendite vankrid h8 ja a8.

Vankreid on kasulik arendada vabadele liinidele. 
Vankrite jõud ilmneb eriti lõppmängus, pärast enamiku etturite ja muude malendite vahetamist, sest siis on malelaual rohkesti vabu liine.

Vankri käik 
Vanker võib liikuda malenditest vabal real või liinil nii mitme välja võrra edasi või tagasi, kui mängija seda soovib.
Oma tuleliinil asuvatest malenditest vanker üle hüpata ei tohi, küll võib ta aga lüüa oma mõjupiirkonnas olevaid vastase malendeid.

Vanker
Märjamaa kirik

Märjamaa Maarja kirik on kirik Rapla maakonnas Märjamaa vallas Märjamaa alevikus. Varem jäi kirik Läänemaale Märjamaa kihelkonda.

Neitsi Maarjale pühendatud kirikut kasutab EELK Märjamaa Maarja kogudus.

Ajalugu
Arvatavasti 14. sajandil ehitatud hoone oli kasutusel pikemalt kaitseehitisena. 1686. aastal uuendati kirikut ning 1871. aastal ehitati kirikutorn praeguse kõrguseni.

11. septembril 1932 avati pidulikult kirikuväravana kirikuaia idaküljele püstitatud mälestusmärk Märjamaa langenud sõdurite mälestuse jäädvustamiseks.

1941. aastal Märjamaa lahingute käigus kirik hävines täielikult. 1959. aastaks kirik taastati ning võeti uuesti kasutusele.

Enne 1941. aasta põlengut kirikus olnud Christian Ackermanni 17. sajandil loodud altar oli kingitud "Jumala auks ja kirikule kaunistuseks" Paeküla mõisniku Anton Friedrich von Salza ja "au ning voorusrikka proua Dorothea Taube" poolt. Säilinud on Otto Klenzli fotod aastast 1940, kus on võimalik Ackermanni altarit enne Märjamaa kiriku hävinemist näha.

Praegu on kasutusel arhitekt Illar Kannelmäe kavandi järgi rajatud altarilaud ning altariseinal on Uno Roosvalti altarimaal "Mina olen eluleib".

Kirikutornis on 5 kella, milles üks on toodud Märjamaa õigeusu kirikust.

Märjamaa kirik kuulub EELK Märjamaa Maarja kogudusele.

Neitsi Maarja auks pühitsetud kirik on andnud nime ka Märjamaale (Maarjamaa -> Märjamaa).

Vaata ka
Eesti kirikute loend

Viited

Kirjandus
Eesti Evangeeliumi Luteriusu kirikud, Tartu 1939

Välislingid 

Märjamaa valla koduleht
Märjamaa Maarja kirik

Rapla maakonna kirikud
Märjamaa
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Märjamaa kihelkond
Rapla maakonna kultuurimälestised
Märjamaa Maarja kogudus

EELK Märjamaa Maarja kogudus on luterlik kogudus Märjamaal.

Kogudus kuulub Lääne praostkonda. 

Koguduse õpetaja on Illimar Toomet, organist Marika Kosubenko. Juhatuse esimees on Johannes Arjakse. 

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Märjamaa kirikus.

Koguduse õpetajad

1529–1524 Anton Berckenow 
1547–1551 Heinrich Lindemann
1553–1554 Volter Szlener 
1554–1554 Heinrich Platenschleger 
1555–1559 Heinrich Lapicida 
1562–1564 Johann Christianer  
1568–1571 Peter Stamer 
1575–1575 Helmoldt Ficke 
1591–1591 Peter Bunemann 
1558–1618 Michael Gallus 
1624–1627 Joachim von Fincken 
1647–1647 Erdmann Pierius 
1662–1664 Johannes Bent 
1671–1674 Andreas Knüpffer
1706–1710 Samuel Matthäus Winkler 
1712–1721 Martin Johann Roth (Röthe)
1727–1746 Martin Felge 
1747–1774 Johann Ignatius 
1775–1780 Hans Sigismund Vertraugrott Köningk-Lysarch
1781–1810 Benedikt Gottlieb Haken 
1810–1820 Carl Justus Wilhelm Meder 
1821–1858 Robert Heinrich Gottfried Ploschkus 
1858–1895 Carl August Pezold 
1896–1910 Gotthard Haller 
1910–1926 Oskar Meder 
1927–1948 Jaan Lääne 
1949–1973 Hartvig Helilaid 
1973–1979 Einar Laigna 
1979–1999 Priit Rannut 
2000- Illimar Toomet

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Lääne praostkond
Märjamaa
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Yukoni jõgi

Yukoni jõgi on jõgi Põhja-Ameerikas Kanadas ja USAs Alaska osariigil. Voolab valdavalt loodesse ja läände. Suubub Beringi merre. 

Yukoni lähteks peetakse enamasti Llewellyni liustikku Rannikuaheliku põhjaotsas asuva Atlini järve lõunatipu lähedal.

Jõe pikkus on 3185 km koos Nisutlini ja Tesliniga, 2554 km ilma nendeta.

Yukoni ääres asuvad Whitehorse, Carmacks ja Dawson City.

Suuremad lisajõed on Koyukuk, Tanana, Pelly ja Teslin.

Jõe järgi on nime saanud Kanada föderaalterritoorium Yukon.

Sõna "Yukon" tähendab Gwich'in'i keeles "suur jõgi".

Yukoni jõgikond
Kanada jõed
Otto Fabian von Wrangell

Otto Fabian von Wrangell (18. veebruar (vkj 8. veebruar) 1655 Tallinn – 19. detsember (vkj 8. detsember) 1726) oli Eestimaa poliitik ja kroonikakirjutaja.

Elulugu
Otto Fabian von Wrangell sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Fabian von Wrangelli ja Anna Dorothea von Lode pojana.

1697–1701 oli ta Eestimaa rüütelkonna peamees ja hiljem Eestimaa rüütelkonna maanõunik. Talle kuulusid Imastu, Hõbeda ja Kurna mõis

Kroonikakirjutajana peetakse tema silmapaistvaimaks saavutuseks "Eesti- ja Liivimaa kroonika" loomist. Seda loetakse viimaseks tõsiseltvõetavaks Liivimaa (Eesti ja Läti) ajaloost kirjutatud kroonikaks.

Teosed
Landrath Wrangell's Chronik von Ehstland nebst angehängten Ehstländischen Capitulations-Punkten und Nystädter Friedensschluß. In Druck gegeben von C. J. A. Paucker, Dorpat: Heinrich Laakmann, 1845  Andmed ESTERis Digitaalselt

Landrath Wrangell's Chronik von Ehstland nebst angehängten Ehstländischen Capitulations-Punkten und Nystädter Friedensschluß. C. J. A. Paucker, Hannover-Döhren: Harro von Hirschheydt 1969 Andmed ESTERis

Perekond
Otto Fabian von Wrangell abiellus 1702. aastal Tallinnas Rootsi feldmarssali Otto Wilhelm von Ferseni tütre vabapreili Christian Eleonore von Ferseniga.

Sugupuu

Kirjandus
Edgar V. Saks. Otto Fabian Wrangeli kroonika aastani 1726. Võitleja, august/september – november 1971, nr. 8/9–11.
Kaarel Vanamölderi magistritöö: Maanõunik Otto Fabian von Wrangelli Eesti- ja Liivimaa kroonika käsitlusvõimalustest. Juhendajad: Sulev Vahtre, Tiit Rosenberg ; Tartu Ülikool, filosoofiateaduskond, ajaloo- ja arheoloogia instituut. Tartu : Tartu Ülikool, 2007. pdf  Andmed ESTERis

Välislingid
Väljavõte Eestimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Eestimaa rüütelkonna peamehed
Eestimaa maanõunikud
Hõbeda mõisnikud
Baltisaksa ajaloolased
Otto Fabian
Sündinud 1655
Surnud 1726
Mihhail Abakumov

Mihhail Georgijevitš Abakumov (Михаил Георгиевич Абакумов; 25. veebruar 1948 Kolomna – 19. juuli 2010) oli vene maalikunstnik.

Tal oli hulgaliselt isikunäitusi nii Venemaal kui ka välisriikides.

Tunnustused 
Venemaa teeneline kunstnik (1993) 
Kolomna aukodanik (2003)

Välislingid 
Mihhail Abakumovi koduleht

Venemaa maalikunstnikud
Sündinud 1948
Surnud 2010
Küürvaal

Küürvaal ehk pikkloibvaal (Megaptera novaeangliae) on vaguvaallaste sugukonda kuuluv vaalaline.

Küürvaalad elavad maailmameres Arktikast Antarktikani. Neid on umbes kümme karja, mis omavahel ei segune.

Küürvaalad on suhteliselt jässakad ja suure peaga. Täiskasvanud isendite kehapikkus on 12–16, harva kuni 18 meetrit. Nende loivad on pikad, moodustades kuni veerandi kehapikkusest.

Toituvad peamiselt vähilaadsetest, peajalgseist, limustest ja väikestest kaladest.

Kuni 1960. aastateni olid küürvaalad ühed enimkütitud vaalad. 1966. aastal keelati küürvaalade püük ja sestsaadik on nende arvukus kasvanud.

Küürvaal Läänemeres 
Läänemeres on küürvaal harv eksikülaline, kuid 1851. aastal ajas torm Allu saare randa 9,7-meetrise surnud küürvaala. Vaal viidi Tallinna, kus seda raha eest näidati. Hiljem ostis Peterburi Teaduste Akadeemia vaala 850 rubla eest ära. Vaala skelett on seal siiani säilinud.

Galerii

Viited

Välislingid
Läänemeres nähti üle aastate taas küürvaala, Eesti Päevaleht, 30. juuli 2008 

Vaalalised
Klassifikatsioon

Klassifikatsioon ehk liigitus ehk kategooriate kujundamine on esemete (objektide) rühmitamine teatud ühiste tunnusega süsteemi või üksikuteks klassideks.

Klassifikatsioon põhineb mõtleva olendi tunnetuse (kognitiivsel) võimel tuvastada kogemuse põhjal maailma üksikosade (elementide) ühiseid tunnuseid või sarnasusi, organiseerides üksikosad nende omaduste, tunnuste, sarnasuste või muude üldiste mõõtmistunnuste (universaalsete kriteeriumide) alusel mõttelistesse (abstraktsetesse) rühmadesse (kategooriatesse, klassidesse, tüüpidesse, hulkadesse). Eristada ja mõista on võimalik nii üksikuid (konkreetseid) kui ka mõttelisi esemeid (abstraktseid objekte).

Klassifikatsioon võimaldab lihtsustada maailmast arusaamist. See on vajalik kohanemiseks või muudel praktilistel eesmärkidel. Klassifikatsioon on oluline näiteks õppimiseks, järeldamiseks, otsusamiseks, tuleviku ennustamiseks, mingis keeles kõnelemiseks või muul moel keskkonnaga suhtlemiseks. Klassifitseerimine kui tegevus võib toimuda nii sõnaliselt (verbaalselt) kui ka mittesõnaliselt (mitteverbaalselt). 

Klassifikatsiooni loomist peetakse üheks põhilisemaks tunnetuse võimeks, millega tegeletakse eelkõige psühholoogias ja tunnetuslikus keeleteaduses (kognitiivne lingvistika).
Bioloogias näiteks süstemaatiline rühmitamine liikide, perekondade, sugukondade jne järgi.
Mäenduses näiteks mineraaliterade sorteerimine nende suuruse järgi.
Mullateaduses mulla klassifikatsioon.

Vaata ka 
klass
klassifikaator
meronoomia
takson
taksonoomia

Välislingid

 liigitamine, ÕS2006
Paelussid

Paelussid ehk tsestoodid (Cestoda; kreeka kestos 'pael') on lameusside hõimkonda kuuluv parasiitsete loomade klass. Suguküpsed paelussid elavad selgroogsete seedetraktis, noorjärgud aga erinevate loomade, eriti lülijalgsete, kehas.

Süstemaatika

Alamklassid ja seltsid 
Cestodaria
Amphilinidea
Gyrocotylidea
Eucestoda
Aporidea
Caryophyllidea
Neljanapalised (Cyclophyllidea)
Diphyllidea
Lecanicephalidea
Litobothridea
Nippotaeniidea
Proteocephalidea
Laiussilised (Pseudophyllidea)
Spathebothriidea
Tetraphyllidea
Trypanorhyncha.

Kokkupuuted inimestega 

Paeluss põhjustab ka inimesel haigust, mida nimetatakse paelusstõveks ehk tsestodoosiks. See ei ole surmav ja on tänapäeval hästi ravitav.

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne Catalogue of Life-s
Sissekanne Fauna Europaea-s
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne SITI-s
Sissekanne saidil Wikispecies
Sissekanne WoRMS-is

Lameussid
Liivia Laasimer

Liivia-Maria Laasimer ([väidetavalt passijärgsed eesnimed Livia-Maria], aastani 1935 Reinberg, aastatel 1935–1943 Reinomägi; 21. juuni 1918 Tartu – 26. veebruar 1988 Tartu) oli eesti botaanik (geobotaanik) ja taimesüstemaatik, bioloogiadoktor (1965).

Ta lõpetas aastal 1936 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja aastal 1941 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna botaanika alal cum laude, aastal 1942 kaitses ta mag sc nat kraadi (mis aastal 1951 kinnitati bioloogiakandidaadi kraadiks). Aastal 1964 kaitses ta bioloogiadoktori kraadi.

Ta tähtsaim töö oli "Eesti NSV taimkate", mis võttis kokku Eesti taimkatte kaardistamise tulemused ja andis esmakordselt põhjaliku ülevaate Eesti taimekooslustest ja nende levikust.

Isiklikku
Tema abikaasa oli Jüri Laasimer.

Teoseid
 Laasimer, Liivia 1965. Eesti NSV taimkate Tallinn: Valgus
 Liivia Laasimer "Herbaarium - teaduslik kultuurivara" Eesti Loodus 3/1970, lk 141-145

Viited

Välislingid 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti geobotaanikud
Brüoloogid
Tartu Ülikooli professorid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Pauluse kalmistule maetud
Sündinud 1918
Surnud 1988
Vaguvaallased

Vaguvaallased (Balaenopteridae) on mereimetajate sugukond vaalaliste seltsi kiusvaalaliste alamseltsist.

Sugukonda kuulub 2 perekonda 9 liigiga.

Süstemaatika

Sugukond vaguvaallased (Balaenopteridae)
Alamsugukond Balaenopterinae
Perekond Balaenoptera
Heeringavaal (Balaenoptera physalus)
 Põhjavaal (Balaenoptera borealis)
 Bryde'i vaal (Balaenoptera brydei)
 Vöötvaal (Balaenoptera edeni)
 Sinivaal (Balaenoptera musculus)
 Kääbusvaal (Balaenoptera acutorostrata)
Balaenoptera bonaerensis
Balaenoptera omurai
 Alamsugukond Megapterinae
Perekond Megaptera 
Küürvaal (Megaptera novaeangliae)

Vaalalised
Jüri Ant

Jüri Ant (4. august 1939 – 15. veebruar 2020) oli eesti ajaloolane.

Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1958. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajaloolasena. Sai 1970. aastal EKP KK Partei Ajaloo Instituudis ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Легальная революционная рабочая печать в Эстонии 1926-1930 годов" ja 1983. aastal ajaloodoktori kraadi väitekirjaga "Коммунистическая партия Эстонии в борьбе за общедемократические требования трудового народа в 1920-1940 гг".

Ant oli pikka aega Tartu Ülikooli õppejõud, alates 1983. aastast NSV Liidu ajaloo kateedri professor, alates 1991. aastast lähiajaloo kateedri juhataja, viimati oli ta emeriitprofessor.

Ant oli üks Õpetatud Eesti Seltsi taasasutajatest 26. aprillil 1988.

Teadustöö
Ant on uurinud Eesti Vabariigi sisepoliitikat (kuni 1940. aastani), Kominterni ja Eestimaa Kommunistliku Partei ajalugu ning 1920. ja 1940. aastate sündmusi Eestis.

Teoseid
"Sõjariist kodanluse vastu: legaalne revolutsiooniline töölisajakirjandus Eestis a. 1926–1930". Eesti Raamat. Tallinn 1975, 151 lk
"80 aastat VSDTP II kongressist: abiks lektorile". Eesti NSV Ühing Teadus. Tallinn 1983, 18 lk
"Demokraatia ja sotsialism - kommunistide lahutamatud võitluseesmärgid". Eesti Raamat. Tallinn 1983, 128 lk
"Eesti 1920: iseseisvuse esimene rahuaasta". Olion. Tallinn 1990, 128 lk; ISBN 5450013205
"Eesti ajalugu ärkamisajast kuni tänapäevani". Kaasautorid Aili Aarelaid, Küllo Arjakas, Silvia Õispuu, Mart Laar, Toomas Karjahärm jt. Tallinn 1992. ISBN 5-440-01260-5
"August Rei – Eesti riigimees, poliitik, diplomaat". Eesti Ajalooarhiiv. Tartu 2012, 360 lk; ISBN 9789985858806

Tunnustus 
 2005 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna professorid
Tartu Ülikooli NLKP ajaloo kateedri õppejõud
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1939
Surnud 2020
Terra sigillata

Terra sigillata on teatud tüüpi keraamika pinnadekoor, selle loomiseks kasutatud tehnika kui ka selle tehnika rakendamise tulemusel sündinud esemete koondnimetus.

Terra sigillata viljelemine sai alguse Vana-Kreekas ja jätkus vahemikus 155 eKr–200 pKr Vana-Roomas. Tänapäeval on selle loomise meetodid taas avastatud ning see keraamika loomise viis on uuesti kasutusele võetud.

Terra sigillata Vana-Kreekas 

Vana-Kreeka keraamikas võeti kasutusele äärmiselt peeneteraline savi, millest moodustati veega segades suspensioon, mida kanti keraamilistele esemetele.

Pärast poleeriti keraamikale kantud segu kõrgetasemeliselt ja teostati põletus, mille järel saavutas nõude pind sügava punaka värvitooni koos pehme läikega.

Terra sigillata Vana-Roomas 

Ka Vana-Roomas kasutati keraamiliste esemete loomisel terra sigillata tehnikat. Erinevalt kreeklastest võeti aga kasutusele uus meetod reljeefse dekoori saavutamiseks, mis seisnes varasema reljeefi pealekleepimise asemel vormi pressimises.

Terra sigillata tänapäeval 

Tehnika, mille valmistusviisid olid unustusse vajunud, ärkas uuele elule 20. sajandi keskpaigas, kui Ameerika Ühendriikides leiti, et antiikseid savianumaid ei kata tundmatu koostisega glasuur, vaid eritöötluse läbiteinud savilobri. Tehti hulk katseid Kreekas leiduvate savidega ja taasavastati terra sigillata loomise meetodid.

Tänapäeval toimub nimetatud tehnika viljelemine natuke teistmoodi, kui see oli antiikajal. Näiteks kasutatakse pallsavi, mis on heade plastiliste omadustega ning savi ja vee segule lisatakse vedeldajana kaltsineeritud soodat, mitte aga puutuhast väljapestud potast nagu Vana-Kreekas.

Siiski on endiselt kogu protsessi eesmärgiks võimalikult peene savilobri saamine, kuigi selleks rakendatavaid meetodeid on mitmeid. Sest kui saadav savilobri ei ole piisavalt peeneteraline, et seda oleks võimalik pärast keraamilisele esemele kandmist kasvõi sõrmega läikima hõõruda, ei ole tegu terra sigillata tehnikaga.

Vaata ka 

Angoob
Arretiumi keraamika
Vanakreeka keraamika

Välislingid 

Keraamika
Analoogia (bioloogia)

Analoogia on bioloogias mõiste, mis tähistab funktsionaalset sarnasust. Vastandub homoloogiale kui struktuursele sarnasusele.

Näiteks kiili ja nahkhiire tiivad on analoogsed, ent mitte homoloogsed elundid.

Vaata ka
homoloogia

Bioloogia

de:Analogie (Biologie)
Rahvusvaheline planeet Maa aasta

ÜRO Peaassamblee kuulutas 2008. aasta Rahvusvaheliseks planeet Maa aastaks, et parandada avalikkuse teadmisi maateadustest ning aidata ühiskonnal seeläbi jätkusuutlikumalt areneda.

Viited

Välislingid
Eestikeelne koduleht
Rahvusvaheline planeet Maa aasta (inglise keeles)

Rahvusvahelised aastad
2008
Dracula (film 1931)

"Dracula" on 1931. aasta USA õudusfilm. See film tegi Béla Lugosi
maailmakuulsaks.

Süžee
Film põhineb Bram Stokeri 1897. aasta romaanil "Dracula".

Peamised osatäitjad
Béla Lugosi (krahv Dracula)
Helen Chandler (Mina Harker)
David Manners (John Harker)
Dwight Frye (Renfield)
Edward Van Sloan (professor Abraham Van Helsing)
Herbert Bunston (dr Jack Seward)
Frances Dade (Lucy Weston)
Joan Standing (Briggs)
Charles K. Gerrard (Martin)

Ameerika Ühendriikide õudusfilmid
Mustvalged filmid
1931. aasta filmid
Aveli Abel

Aveli Abel (tuntud kui Vändra Aveli või Vändra-Aveli; sündinud 16. juunil 1988) on Eesti endine fotomodell.

Ta võitis 2007. aastal ajakirja FHM Eesti konkursi "FHMi Kaanestaar 2007", kus osales tuhatkond võistlejat. Konkursivõidule järgnes seltskonnaajakirjanduse huvi mitme aasta vältel.

Viited

Eesti modellid
Sündinud 1988