joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Craig Dawson

Craig Dawson (sündinud 6. mail 1990 Rochdale'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Premier League'i klubis West Ham United.

Ta alustas klubikarjääri Radcliffe Borough's. 2009. aastal liitus ta Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubiga Rochdale. Ta lõi hooajal 2009–10 liigas 42 mänguga kümme väravat ja aitas Rochdale'il jõuda Inglismaa tugevuselt kolmandasse liigasse. Dawson valiti sel hooajal League One'i hooaja parimaks mängijaks ja hooaja sümboolsesse koosseisu.

2010. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga West Bromwich Albion, kuid jäi hooajaks 2010–11 laenule veel Rochdale'i. Hooaja 2012–13 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Bolton Wanderers. Dawson sai West Bromwich Albioni põhikoosseisu liikmeks hooajal 2014–15. Samal hooajal, 28. septembril 2014 lõi ta mängus Burnley vastu oma esimese värava Inglismaa kõrgliigas.

2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Watfordiga. 2020. aasta oktoobris läks ta laenule West Ham Unitedi, kellega liitus hooaja lõpus püsiva lepingu alusel.

Aastatel 2011–2013 mängis Dawson Inglismaa kuni 21-aastaste koondises, kus lõi 15 mänguga kuus väravat. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril mängis ta Suurbritannia jalgpallikoondises.

Viited

Välislingid 

Inglismaa jalgpallurid
West Bromwich Albion FC mängijad
Bolton Wanderers FC mängijad
Watford FC jalgpallurid
West Ham Unitedi mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
League Two mängijad
Sündinud 1990
Jan Bednarek

Jan Kacper Bednarek (sündinud 12. aprillil 1992 Słupcas) on Poola jalgpallur, kes mängib Inglismaa Premier League'i klubis Southampton ja Poola jalgpallikoondises keskkaitsjana.

Ta alustas klubikarjääri Poola klubis Poznańi Lech. Klubi koosseisus debüteeris ta Poola kõrgliigas hooajal 2013–14. Hooajal 2015–16 mängis ta laenul teises Poola kõrgliiga klubis, Łęczna Górnikis.

2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Southamptoniga. Inglismaa kõrgliigas lõi ta oma esimese värava 14. aprillil 2018 mängus Chelsea vastu.

Poola jalgpallikoondises tegi Bednarek debüüdi 4. septembril 2017 mängus Kasahstani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimämngus Jaapani vastu.

Tema vend Filip Bednarek on samuti jalgpallur (väravavaht).

Viited

Välislingid 

Poola jalgpallurid
Southampton FC mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1992
Kiired ja vihased 8

"Kiired ja vihased 8" (inglise keeles "The Fate of the Furious" (vihaste saatus), "F8" või "Fast & Furious 8") on 2017. aastal esilinastunud Ameerika Ühendriikide märulifilm. Selle režissöör oli F. Gary Gray ja stsenarist Chris Morgan. Tegu on 2015. aasta filmi "Kiired ja vihased 7" järjega, filmisarja "Kiired ja vihased" kaheksanda osaga. 

Filmis astuvad näitlejatena üles Vin Diesel, Dwayne Johnson, Jason Statham, Michelle Rodriguez, Tyrese Gibson, Chris Bridges (ehk Ludacris), Scott Eastwood, Nathalie Emmanuel, Elsa Pataky, Kurt Russell ja Charlize Theron. Peategelane on Dominic Torretto (Diesel), kes on oma abikaasa Letty Ortiziga parajasti mesinädalatel, kui küberterrorist Cipher (Theron) ta enda heaks tööle sunnib. Torretto endine tiim on sunnitud ta üles leidma ning Cipheri kahjutuks tegema.

Kaheksanda järgu tegemist mainis avalikkusele esmakordselt Vin Diesel, kui avaldas saates "Jimmy Kimmel Live!", et filmi tegevustik leiab aset New Yorgis. Ettevalmistused filmi tegemiseks algasid vahetult pärast "Kiired ja vihased 7" ekraanidele jõudmist, kui Diesel, Morgan ja produtsent Neal H. Moritz enda lepinguid pikendasid. Casting'ud toimusid aprillis ja juunis 2015. Oktoobris teatati, et filmi režissööriks saab Gray, eelmise järgu režissöör oli James Wan. Võtted algasid 2016. aasta märtsis. Nagu sarjale tavaks saanud, filmiti eksootilistes paikades, nt Mývatn, Havanna, Atlanta, Cleveland ja New York.

"Kiired ja vihased 8" esilinastus Berliinis 4. aprillil 2017. Eesti ekraanidele jõudis film 14. aprillil, piletimüügist teeniti rekordilised 219 633 eurot. Kriitikud andsid filmile seinast-seina hinnanguid, kiideti näitlejaid ja märulistseene, kuid laideti süžeed la liigset pikkust. Üle maailma teeniti piletitulu üle 1,2 miljardi dollari (u 1,1 miljardit eurot). Sellega on tegu filmiajaloo 13. (ning sarja teise) filmiga, mille piletitulu 1 miljardi dollari piiri ületanud on. "Kiired ja vihased 8" oli 2017. aasta suuruselt kolmas ning ajaloo suuruselt 11. film. Esimese nädalavahetusega teeniti rekordilised 541,9 miljonit dollarit (u 482,6 miljonit eurot), seda rekordit hoiti kuni 2018. aastani, kui ekraanidele jõudis "Tasujad: Igaviku sõda".

Filmile plaanitakse teha ka järg, "F9", mis peaks kinodesse jõudma 2021. aasta aprillis.

Viited

2017. aasta filmid
Ameerika Ühendriikide filmid
Lii Tedre

Lii Tedre (kuni 1971 Lii Mander; sündinud 10. oktoobril 1944 Tallinnas) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna Draamateatri õppestuudio.

Ta töötas aastatel 1968–2010 näitlejana teatris Endla.

Ta on mänginud telelavastustes ("Puhkepäev", 1982 ja "Otto Almari nägemus", 1991) ja filmis ("Need vanad armastuskirjad", Freyja Film, Eesti Televisioon). 

Ta on esinenud aastatel 1972–1984 Pärnu restorani Hermes varietees.

Isiklikku 
Ta oli aastatel 1971–2020 abielus Peeter Tedrega. Nende tütar on kultuurinõunik ja endine ETV diktor Helene Tedre.

Välislingid 
 Lii Tedre Eesti Entsüklopeedia veebiversioonis

Rolle 

Eesti näitlejad
Sündinud 1944
Ben Mee

Benjamin Thomas Mee (sündinud 21. septembril 1989 Sale'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Premier League'i klubis Brentford. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ta alustas klubikarjääri Manchester Citys, millega liitus 2006. aastal. Debüüdi klubi põhimeeskonnas tegi ta 22. septembril 2010 liigakarika mängus West Bromwich Albioni vastu. Hooaja 2010–11 teises pooles mängis ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Leicester City.

2011. aasta juulis suundus ta laenule Inglismaa esiliigasse kuulunud Burnleysse. 2012. aasta jaanuaris sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. Esimese värava lõi ta Burnley meeskonnas 28. septembril 2012 mängus Millwalli vastu. Hooajal 2014–15 mängis Mee Burnleyga esimest korda oma karjääri jooksul Premier League'is. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 17. jaanuaril 2015 mängus Crystal Palace'i vastu. Burnleys mängis Mee kokku 11 hooaega, neist seitse hooaega Inglismaa kõrgliigas.

2022. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Brentfordiga.

Mee on esindanud Inglismaa kuni 19-, kuni 20- ja kuni 21- aastate koondiseid.

Viited

Välislingid 

 Profiil Brentford F.C. kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Manchester City mängijad
Leicester City FC mängijad
Burnley FC jalgpallurid
Brentford FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1989
Nicola Amati

Nicola Amati (3. detsember 1596 Cremona – 12. aprill 1684 Cremona) oli Itaalia viiulimeister, Amati viiulimeistrite dünastia kõige tuntum liige.

Elulugu
Nicola Amati (ka Nicolò ja Nicolao) oli Andrea Amati noorima poja Girolamo Amati kuues laps.  Viiulimeistriks õppis ta oma vanaisa Andrea Amati rajatud isa ja onu Antonio Amati töökojas. Antonio oli Nicola sünni ajaks juba lahkunud Andrea Amati töökojast ning rajanud oma lautode töökoja. Nicolal oli kaks vanemat ja kaks nooremat venda, aga nemad ei hakanud viiulimeistreiks. Juba 1620-ndatel oli noor Nicola Amatide töökoja domineeriv viiulimeister. Töökojas olid kaasatud ka kahe Nicola õe mehed.  Itaalia 1629.–1631.  aasta katkuepideemias surid Nicola isa, ema, kaks õde ja üks õemees. Teise õemehega läksid teed mõne aasta pärast lahku. Nicola Amati oli sunnitud kaasama töölisi ja õpilasi väljastpoolt perekonda.  Amatide töökoda oli endiselt Cremona juhtiv viiulitöökoda.  Mais 1645 Nicola Amati abiellus. Mitu nende üheksast lapsest surid varakult, 1649. aastal sündinud pojast Girolamo Amatist, tuntud kui Hieronymus II, sai Amati koolkonna viimane viiulimeister. Nicola Amati sündis, elas, töötas ja suri Cremonas.

Nicola Amati viiulite stiil kujunes välja kolmekümnendatel ja neljakümnendatel aastatel. Tema viiulid on natuke suuremad kui tema isa ja vanaisa ajal tehtud. Nicola Amati viiulid on oluliselt mõjutanud järgnevaid viiulimeistreid. Nicola Amati töökojas töötas aegade jooksul kümmekond õpilast. Tema õpilastest said iseseisvad viiulimeistrid, kellest kõige tuntum on Andrea Guarneri. Tema õpilaseks võisid olla ka Vincenzo Rugeri ning Antonio Stradivari, kes ei olnud küll Amati töökojas õpilase staatuses, aga on olnud kokkupuutes Nicola Amatiga ning tundnud Amatide töid. Ühel Stradivari varasel viiulil on silt, kus ta nimetab ennast Nicolò Amati õpilaseks.

Nicola Amati viiulid on väga haruldased ning enamus vähestest säilinutest on muuseumides. Siiski on mõned Nicola Amati viiulid kasutuses tegevmuusikute käes seniajani.

Välislingid
 Carlo Chiesa. The life of Nicolò Amati, part 1.
 Carlo Chiesa. The life of Nicolò Amati, part 2.

Viiulimeistrid
Sündinud 1596
Surnud 1684
Mihhailov (linn)

Mihhailov on linn Venemaal Rjazani oblastis, Mihhailovi rajooni keskus. Asub Pronja jõe ääres, 68 km kaugusel Rjazanist edelas.

Tänapäeva linna alal asus 1. aastatuhandel meštšeralaste küla. Arvatakse, et Mihhailovit on esmakordselt mainitud 1137. aastal, kuid kindlad teated linnast on 14. sajandi lõpust. 16. sajandil muutus oluliseks kindlustuseks Venemaa lõunapiiril. 1778 sai Mihhailovist Rjazani asehaldurkonna ja hiljem Rjazani kubermangu maakonnalinn.

2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 9891.

Linna läbib Moskva raudtee Paveletski haru.

Välislingid 

Venemaa linnad
Rjazani oblast
Šatsk

Šatsk on linn Venemaal Rjazani oblastis, Šatski rajooni keskus. Asub Šatša jõe ääres, 160 km Rjazanist idas.

Linn on rajatud 1553. aastal ja sai nime jõe järgi.

2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 5819.

Välislingid 

Venemaa linnad
Rjazani oblast
Spassk-Rjazanski

Spassk-Rjazanski on linn Venemaal Rjazani oblastis, Spasski rajooni keskus. Asub Oka jõe vasakul kaldal, 50 km Rjazanist kagus.

Asulat on ürikutes mainitud 1629. aastal. 1778 sai linnaks. 1929. aastani oli linna nimi Spassk.

Venemaa linnad
Rjazani oblast
Karolin Jürise

Karolin Jürise (sündinud 26. veebruaril 1996) on eesti näitleja.

Ta õppis aastatel 2003–2008 Mõisaküla Keskkoolis. Ta lõpetas 2015. aastal Abja Gümnaasiumi ja 2019. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti õppekava näitleja eriala.

Rollid teatris

Filmid ja teleseriaalid

Filmid

Televisioon

Tunnustus 
 Kalju Komissarovi nimeline stipendium

Viited

Eesti näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1996
Roope Riski

Roope Riski (sündinud 16. augustil 1991 Askaineni vallas) on Soome jalgpallur, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis HJK.

Ta alustas klubikarjääri Soome klubis Turun Palloseura.

Klubikarjääri jooksul on ta väljaspool Soomet mänginud Itaalia kõrgliiga klubis Cesena, Norra kõrgliiga klubides Hønefoss ja Haugesund, Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Paderborn 07, Austria kõrgliiga klubis St. Pölten ning Kreeka esiliiga klubis PAE Chaniá

Aastatel 2015–2016 mängis ta Soome kõrgliiga klubis SJK Seinäjoki. 2015. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks. 2016. aasta hooajal lõi Riski Soome kõrgliigas 17 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt.

HJK-iga sõlmis ta lepingu 2019. aasta novembris. 2020. aastal tuli ta HJK-iga Soome meistriks. 2020. aasta hooajal oli Riski lisaks Soome kõrgliigas suurim väravakütt (16 väravat).

Debüüdi Soome jalgpallikoondises tegi Riski 19. jaanuaril 2015 sõprusmängus Rootsi vastu, lüües mängu ainsa värava.

Tema noorem vend Riku Riski on samuti jalgpallur.

Saavutused 
SJK
Veikkausliiga (1): 2015
HJK
Veikkausliiga (1): 2020

Viited 

Soome jalgpallurid
Serie A mängijad
Sündinud 1991
Kaido Veermäe

Kaido Veermäe (sündinud 1. novembril 1971 Tallinnas) on eesti näitleja ja filmirežissöör.

Ta lõpetas aastal 1992 Jakob Westholmi Keskkooli ning aastal 1996 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli.

Ta oli aastatel 1996–1997 Vanalinnastuudio näitleja. Aastatel 1996–2000 oli ta agentuuri Kontuur Leo Burnett reklaamikirjutaja ning aastatel 2000–2002 loovjuht. 2002–2017 oli ta Rudolf Konimois Filmi režissöör. 

Ta on mänginud telelavastustes ("Ma armastasin sakslast", 1998), filmides ("Öine navigatsioon", 1998; "Agent Sinikael", 2002 ja "Idioot", 2011). Ta on mänginud ka seriaalides ("Wikmani poisid", 1995; "Ohtlik lend", 2006; "Tuulepealne maa", 2008 ja "Kodu keset linna", 2010–2011).

Tunnustus 
 1995 Voldemar Panso preemia

Rolle

Välislingid 
 Kaido Veermäe ETBL-i veebiversioonis

Eesti näitlejad
Eesti filmilavastajad
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1971
Merilin Kirbits

Merilin Kirbits (sündinud 13. augustil 1986 Võrus) on eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 2005 Otepää Gümnaasiumi ja aastal 2009 Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia, ta on õppinud aastast 2013 Räpina Aianduskoolis aiandust.

Ta on tegutsenud aastatel 2009–2013 Eesti Improteatris, aastast 2014 tegutseb Improteatris Impeerium. Ühtlasi on ta töötanud vabakutselisena. Ta juhendas aastatel 2010–2013 Türi Kultuurikeskuse teatristuudiot. 

Ta on mänginud teleseriaalides ("Kelgukoerad", 2013) ning andnud hääle mitmetele animafilmitegelastele.

2017–2020 oli ta Otepää Kultuurikeskuse loomejuht.

Tunnustus
 2020 – Valgamaa pärandihoidja hõbesõlg, lootustandev noor rahvakunstnik

Rolle

Välislingid 
Merilin Kirbits Eesti Entsüklopeedia veebiversioonis

Eesti näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1986
Rauno Kaibiainen

Rauno Kaibiainen (sündinud 17. märtsil 1986 Rakveres) on eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1998. aastal Rakvere Linna Algkooli, 2005. aastal Rakvere Reaalgümnaasiumi ja 2009. aastal Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia teatrikunsti (IIV lennus) näitleja erialal.

Vabakutseline näitleja. Rollilepingutega teinud kaasa mitme Eesti teatri lavastustes. Eesti Näitlejate Liidu liige.

Aastatel 2010–2014 kuulus Eesti Improteatri koosseisu. 2014. aastast kuulub improteatri Impeerium koosseisu (on ka teatri üks asutajaliikmetest).

Läbinud improteatri koolitusi mitme rahvusvaheliselt tunnustatud õpetaja käe all ning omandanud teadmisi commedia dell'arte ja maskiteatri valdkonnas. Lisaks traditsioonilisele ja improvisatsioonilisele teatrile tegeleb Rauno Kaibiainen ka visuaal-, varju-, devise- ja nukuteatriga. Ta on õpetanud improteatrit laagrites ja koolitustel igas vanuses inimestele, lisaks on ta andnud improteatri tunde näitleja eriala tudengitele TÜ Viljandi kultuuriakadeemias.

Kaibiainen on teinud kaasa teleseriaalides, filmides, reklaamides ja muusikavideotes ning dubleerinud animafilme.

Looming 
 https://www.enliit.ee/?id=1613&action=full_creativity_register&member_id=543

Viited

Välislingid 
 https://improimpeerium.ee/

Eesti näitlejad
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia vilistlased
Sündinud 1986
Rõbnoje

Rõbnoje on linn Venemaal Rjazani oblastis, Rõbnoje rajooni keskus. Asub 21 km Rjazanist loodes.

Küla on mainitud esmakordselt 1597. aastal. See hakkas kiiresti kasvama pärast Moskva-Rjazani raudtee valimist 1864. aastal. 1947 sai aleviks ja 1961 linnaks.

2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 20 677.

Välislingid 

http://www.rybnoe-rzn.ru/
http://rybnoe.net/

Venemaa linnad
Rjazani oblast
Mysłowice

Mysłowice (saksa Myslowitz) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Mysłowice kuulub Ülem-Sileesia linnastusse ja asub Katowicest vahetult kagus.

Asulat on esmamainitud 1241. aastal. Linnaõigused sai 1360. aastal, kuid kaotas need 1744. aastal. Tagasi sai linnaõigused 1861. aastal. Raudteeühendus alates 1846. aastast. Esimene kivisöekaevandus alustas tööd 1877. aastast. Poola koosseisu läks Mysłowice 1921. aastal.

Viited

Sileesia vojevoodkonna linnad
Eesti jalgpalli 2019/2020. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2019/2020. aasta karikavõistlused on Eesti jalgpalli karikavõistluste 30. hooaeg, mis algas juunis 2019 ja lõppes juulis 2020.

Karikavõistluse finaalis võitis Tallinna FC Flora Narva JK Transi skooriga 2:1.

Eesti jalgpalli karikavõistlused
2019. aasta Eesti spordis
2020. aasta Eesti spordis
Heinrich I (Brandenburg)

Heinrich I (hüüdnimega Heinrich Maata; 21. märts 1256 – 14 veebruar 1318) oli Askania dünastia liige ning Brandenburg-Stendali ja Landsbergi markkrahv.

Elu 

Heinrich oli Brandenburgi markkrahvi Johann I ja tema kolmanda naise Jutta poeg. Hüüdnime "Maata" päritolu pole teada. Heinrich oli oma vendadest Johann II, Otto IV "Noolega" ja Konrad I rohkem kui 15 aastat noorem ja oli seetõttu täenäoliselt valitsemisest ilma jäetud, kui tema vennad markkrahvkonna pärisid.

Alles 1294. aastal alustas ta riigi valitsemises osalemist. Kui ta seda tegi, võttis ta — Böömimaa krooniku Přibík Pulkava tsitaadi järgi — Delitzschi oma asupaigaks. Delitzsch asus Landsbergi markkrahvkonnas, mille Meißeni markkrahv Albrecht II oli Brandenburgi markkrahvidele müünud. Sellest ajast peale kasutas Heinrich peaaegu kõigis dokumentides lisaks Brandenburgi markkrahvile tiitlit Landsbergi markkrahv. Landsbergi markkrahvina võitles ta naabervürstidega mitu vaenust. Ta heideti Magdeburgi peapiiskopi Burchard II poolt kirikust välja.

1311. aastal kaotas Heinrich vaenuse Saksimaa hertsog Rudolf I-le ja pidi Rudolf I-le üle andma Saksimaa pfaltskrahvkonna koos Grillenbergi lossiga Sangerhausenis ja Raspenburgi lossiga Rastenbergis. Samuti kaotas ta vaenuse Lausitzi markkrahv Dietrich IV-le.

Keiser Heinrich VII järel tegi Heinrichi vennapoeg markkrahv Waldemar ettepaneku valida Heinrich I Roomlaste kuningaks. Näib, et Heinrich I keeldus ettepanekust ja lubas hääletada hertsog Friedrich Ilusa või oma venna Leopold I poolt. Kuid lõpuks hääletas Heinrich hertsog Ludwig Baierist poolt.

Heinrich suri 14. veebruaril 1318.

Abielu ja järglased 

Heinrich abiellus Baieri Agnesega. Nad said järgmised lapsed:

 Heinrich II (1308–1320)
 Sophia (1300-1356)
 Judith
 Margaretha (1302–1347)
Lucas Hernández

Lucas François Bernard Hernández (sündinud 14. veebruaril 1996 Marseilles) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasak- või keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern ja Prantsusmaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hispaania klubis Madridi Atlético, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta 21. detsembril 2014 mängus Athletic Bilbao vastu. Alates järgmisest hooajast mängis ta regulaarselt Madridi Atlético põhimeeskonnas. 

1. juulil 2019 liitus ta Müncheni Bayerniga, kellega sõlmis viieaastase lepingu. 80 miljoni euro suurune ost oli klubi ajaloo suurim. Hooajal 2019–20 tuli ta Müncheni Bayerniga Saksamaa meistriks ja võitis UEFA Meistrite Liiga.

Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi Hernandez 23. märtsil 2018 sõprusmängus Colombia vastu. 2018. aastal tuli ta Prantsusmaa koondisega maailmameistriks.

Tema isa Jean-François Hernandez oli samuti jalgpallur. Lucase noorem vend Theo Hernandez on samuti elukutseline jalgpallur, kes sarnaselt Lucasega alustas karjääri Madridi Atlético noorteakadeemias.

2021. aasta oktoobris määras Madridi kohus Hernándezele 6 kuu pikkuse vanglakaristuse lähenemiskeelu rikkumise eest.

Saavutused 
Madridi Atlético
UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2015–16
UEFA Euroopa Liiga: 2017–18
UEFA Superkarikas: 2018
Müncheni Bayern
Bundesliga: 2019–20
DFB-Pokal: 2019–20
DFL-Supercup: 2020
UEFA Meistrite Liiga: 2019–20
UEFA Superkarikas: 2020

Viited

Välislingid 

Prantsusmaa jalgpallurid
Madridi Atlético mängijad
Müncheni Bayerni mängijad
La Liga mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1996
Usman

Usman on linn Venemaal Lipetski oblastis, Usmani rajooni keskus. Asub Usmani jõe ääres, 75 km Lipetskist lõunas.

Linna asutamise aastaks loetakse 1645. aastat, mil praeguse linna asukohta rajati kindulus.

Linna elanike arv 2001. aastal oli 20 600 ja 2020. aastal 19 625.

Välislingid 
http://www.usmadm.ru/

Venemaa linnad
Lipetski oblast
Heinrich II (Brandenburg)

Heinrich II, hüüdnimega Heinrich Noorem või Heinrich Laps (Heinrich das Kind; u1308 – juuli 1320) oli viimane Askania dünastiast Brandenburgi markkrahv.

Elu 

Heinrichi vanemad olid Brandenburg-Stendali markkrahv Heinrich I ja Baieri Agnes, Wittelsbachi dünastiast Baieri hertsogi Ludwig II tütar. Heinrich II-l oli kolm vanemat õde.

1319. aastal sai Heinrich II 11-aastaselt oma nõo markkrahv Waldemari järglaseks, kes oli surnud lastetuna. Pommeri hertsog Wartislaw IV kasutas juhust, et end regendiks seada, ja kasutas seda positsiooni oma huvide edendamiseks pikaajalises Brandenburgi-Pommeri konfliktis. Omakorda sekkus Heinrichi Askania sugulane Saksi-Wittenbergi hertsog Rudolf I ja püüdis regentvalitsust üle võtta. Kuningas Ludwig IV, Heinrichi ema Agnese poolvend, kuulutas lõpuks ta täiskasvanuks, kuigi ta ei läänistanud talle Brandenburgi.

Heinrichi varajane surm 1320. aastal takistas tal iseseisvalt tegutseda, pealegi tähendas see ka Askania dünastia Brandenburgi liini lõppu. Läänina läks markkrahvkond tagasi Wittelsbachist kuningale Ludwig IV-le, kes läänistas Brandenburgi 1323. aastal oma vanemale pojale Ludwig V-le (hüüdnimega "Brandenburglane").

Kuju 

Skulptor August Krausi (1868-1934) Heinrich II kuju avaldati 22. märtsil 1900 Berliini endisel Siegesalleel. Kraus kasutas kuju modellina noort Prantsuse tšellisti Paul Bazelaire'i, kes juhtus Berliini külastama. Koos Heinrichi eestkostja, Pommeri hertsogi Wartislaw IV ja rüütel Wedigo von Plotho büstidega moodustas see kujurühma 9.

Teises maailmasõjas tõsiselt kahjustatud kuju on praegu vaatamiseks Spandau kindluses.

Vaata ka 

 Vale-Waldemar
Johann III (Brandenburg)

Johann III, hüüdnimega Johann Prahast (1244–1268) oli markkrahv Otto III ja tema naise Božena Česká vanem poeg.

Pärast oma isa surma 1267. aastal valitses ta Brandenburgi marki üheskoos oma venna Otto V ning oma nõbude Otto IV ja Heinrich I.

Johann suri 1268. aastal turniiril. Ta oli vallaline ja lastetu.
Jonjo Shelvey

Jonjo Shelvey (sündinud 27. veebruaril 1992 Romfordis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Premier League'i klubis Newcastle United.

Ta alustas klubikarjääri Charlton Athleticus. 26. aprillil 2008 tegi ta klubi meeskonnas debüüdi Inglismaa esiliiga mängus Barnsley vastu. Ta sai 16 aasta ja 59 päeva vanuselt klubi ajaloo noorimaks debütandiks.

2010. aasta mais liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Liverpool. 2011. aasta septembris suundus ta laenule Inglismaa esiliiga klubisse Blackpool. Ta lõi seal kümne mänguga kuus väravat, sh kübaratrikk 3. novembril 2011 mängus Leeds Unitedi vastu. 2011. aasta novembri lõpus naasis ta Liverpooli meeskonda. Esimese värava lõi ta Liverpoolis 6. jaanuaril 2012 karikamängus Aston Villa vastu ja esimese värava Inglismaa kõrgliigas sama aasta 8. mail Chelsea vastu.

Aastatel 2013–2016 mängis Shelvey Inglismaa kõrgliigas kaks ja pool hooaega Swansea City ridades. 2016. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Newcastle Unitediga. Arvatav üleminekusumma oli 12 miljonit naelsterlingit. Juba 2016. aasta veebruaris määrati ta klubi kapteniks.

Debüüdi Inglismaa jalgpallikoondises tegi Shelvey 12. oktoobril 2012 MM-i valikmängus San Marino vastu.

Saavutused 
Liverpool
FA Cup: Teine koht 2011–12
Newcastle United
EFL Championship: 2016–17

Viited

Välislingid 

 Profiil Newcastle Unitedi koduelehel

Inglismaa jalgpallurid
Charlton Athletic FC jalgpallurid
Liverpool FC mängijad
Blackpool FC mängijad
Swansea City AFC mängijad
Newcastle United FC mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
Sündinud 1992
Otto (V) (Brandenburg)

Otto V (u 1246–1298), hüüdnimega Otto Pikk, oli markkrahv Otto III poeg ja Brandenburgi margi kaasvalitseja koos oma nõo markkrahv Otto IV-ga.

Otto V veetis palju aastaid Prahas emapoolse onu, Böömimaa kuninga Otakar II õukonnas. Kui Otakar 1278. aastal lahingus suri, sai Otto V-st Otakari poja ja pärija Václav II, kes oli vaid seitse aastat vana, kui tema isa suri, regent. Regendina pidi Otto V tegelema Otakari lese Kunhuta Haličská mahhinatsioonidega ja võimsate aadlike fraktsioonidega. Böömimaa kroonikud kirjeldavad Otto püsivat rangust ja seda, et Václav II oli sunnitud loobuma oma nõuetest Ülem-Lausitzile enne, kui ta sai hakata ise valitsema. Kui Václav II oli võimule saanud, olid tema ja Otto V suhted ikka head, ning Václav II võttis tarvitusele abinõud ema ümbritseva rühma tugeva mõju vastu.

Samuti kaitses Otto V järjekindlalt oma nõudeid Pommerile Poola vastu.

Abielu ja järglased 

Otto abiellus Judithiga, Hennebergi krahvi Hermann I tütrega. Nad said järgmised lapsed:

 Matilda (u 1270 – enne 1. juunit 1298)
 Hermann (u 1275 – 1. veebruar 1308)
 Otto (suri 1307)
 Kunigunde (suri 1317)
 Beatrix (suri u 1316)
 Judith (ka Jutta; suri 9. mail 1328)
 Albrecht (enne 1283 – u 1296)
Tšaplõgin

Tšaplõgin on linn Venemaal Lipetski oblastis, Tšaplõgini rajooni keskus. Asub Jagodnaja Rjassa jõe ääres, 83 km Lipetskist põhja pool.

17. sajandi lõpus tekkinud Slobodskoje külasse rajati 1695. aastal Peeter I jaoks loss, mis sai nimeks Oranienburg. 18. sajandi alguses kinkis Peeter I lossi ja Sloboskoje küla Aleksandr Menšikovile. Lossi nimi kandus üle külale, mis lihtsustus kujule Raninburg ja seejärel kujule Ranenburg. 1778. aastal sai Ranenburg linnaõigused. 1948. aastal sai linn praeguse nime seal sündinud lennundusinsneri Sergei Tšaplõgini järgi.

Linna elanike arv 2002. aastal oli 13 656 ja 2020. aastal 11 773.

Välislingid 

Venemaa linnad
Lipetski oblast
Albrecht III (Brandenburg)

Albrecht III (u.1250 – 19. novembri ja 4. detsembri vahel 1300) oli Brandenburgi markkrahv. Ta oli Askania dünastia Brandenburgi liini liige. Ta oli Otto III ja tema naise Božena Česká poeg.

Otto pojana kasutas ta tiitlit markkrahv ja allkirjastas mõne ametliku dokumendi, olemata kunagi midagi enamat kui kaasvalitseja. Tegelikku võimu teostas tema nõbu Otto IV "Noolega". Albrecht III haldas Stargardi isandkonda, mille Brandenburg oli 1236. aastal Pommerilt omandanud. Albrecht III oli 1284. aastast Stargardi ja Lycheni ainuvalitseja. Pärast oma poegade Otto ja Johanni surma (u. 1299) müüs Albrecht III Stargardi oma väimehele Mecklenburgi Heinrich II-le. 1304. aasta Vietmannsdorfi leping kinnitas, et Heinrich II oli Stargardi isand ja Brandenburgi vasall.

1299. aastal, aasta enne oma surma, asutas ta Lychenis tsistertslaste ordu kloostri Coeli Porta ("Taevavärav").

Albrecht III suri 3. detsembril 1300 ja maeti esialgu Lehnini kloostrisse. 1309. aastal viidi tema keha Coeli Porta kloostrisse. Seejärel läks see kaduma.

Abielu ja järglased 

Albrecht III abiellus 1268. aastal Taani kuninga Christoffer I tütre Matildaga (suri 1300). Nad said järgmised lapsed:

 Otto (enne 1276 – 1299)
 Johann (suri 1299)
 Beatrix (suri 22. septembril 1314)
 Margarete (suri 1315)
Otto VI (Brandenburg)

Otto VI, hüüdnimega Otto Lühike (u.1255–1303) oli Askania dünastia liige ja Brandenburgi kaasvalitseja. Ta oli markkrahv Otto III ja selle naise Božena Česká poeg.

1267. aastal suri tema isa ja Ottost sai markkrahv, üheskoos oma vendade ja nõbudega.

1279. aastal abiellus Otto Saksa kuninga Rudolf I tütre Hedwigiga. Abielu jäi lastetuks.

1286. aastal ta loobus ja sai templirüütliks. Hiljem sai temast tsistertslaste ordu munk.
Zadonsk

Zadonsk on linn Venemaal Lipetski oblastis, Zadonski rajooni keskus. Asub Doni jõe vasakul kaldal, Teševka jõe suudmes, umbes 90 km Lipetskist edela pool.

1779. aastani asus Zadonski kohal Teševka sloboda, mille esmamaining on 1615. aastast. See tekkis umbes 1610 rajatud kloostri juurde. 1779 sai asula linnaõigused ja praeguse nime.

Linna elanike arv 2002. aastal oli 10 473 ja 2020. aastal 9527.

Välislingid 

Venemaa linnad
Lipetski oblast
Novomitšurinsk

Novomitšurinsk on linn Venemaal Rjazani oblastis Pronski rajoonis. Asub Pronja jõe paremal kaldal, 85 km Rjazanist lõunas.

Asula on rajatud 1968. aastal Rjazani soojuselektrijaama ehitajatele ja sai linnaks 1981. aastal. Asula sai nime sordiaretaja Ivan Mitšurini järgi, kes on linna lähedal sündinud.

2019. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 16 503.

Välislingid 

Venemaa linnad
Rjazani oblast
Lea Mändmets

Lea Mändmets (kodanikunimi Leatar-Lea Kelder, sündinud 10. veebruaril 1963 Viljandis) on eesti kirjanik. 

Õppis 1970–1981 Karksi-Nuia Keskkoolis, 1981–1986 Tartu Riikliku Ülikoolis eesti filoloogiat, 2010–2012 Tartu Ülikoolis usundiõpetust. 

Aastail 1986–2017 töötas Varstu Keskkoolis (1997–1998 lisaks ka Mõniste Põhikoolis) eesti keele ja kirjanduse, teatriõpetuse, kunstiajaloo ning usundiõpetuse õpetajana. 

Oli 1994–2013 Varstu–Mõniste Noorteteatri Kõgõkogo juhendaja. 2006–2010 Varstu Lõunafestivali koordinaator (Varstu Lõunafestival oli ülevabariigiline eri põlvkondi ühendav kooliteatrite festival).

Teosed
 2016 sonetikogumik „Ma pintsli otsa võtan maasikvärvi…“ (TORE kirjastus)
 2017 värsikogumik „Mullumuiste“ (TORE kirjastus) 
 2019 värsikogumik „Ürgema ja Päiksetaat“ (kahasse Priit Kelderiga, TORE kirjastus) 
 2020 sonetikogumik „Härmeldused“ (TORE kirjastus)

Muu looming
 2005 õpivara “Kunstiajaloo portfoolio”
 2007 õpivara “Kristlik kultuurilugu” 
 2017–2018 ajalehes Võrumaa Teataja ilmusid arvamuslood rubriigis „Sarulased arutlevad“ (kahasse Priit Kelderiga)

Tunnustus
 1998 Võru Maavalitsuse tänukiri
 2000 Kuldse õpetaja tiitel B. Alveri luulepäevadel “Tähetund“ Jõgeval
 2001 Võru maakonna aasta õpetaja
 2017 Bernard Kangro kirjanduspreemia (värsikogumik „Mullumuiste“)

Eesti õpetajad
Eesti kirjanikud
Sündinud 1963
Venjov

Venjov on linn Venemaal Tula oblastis, Venjovi rajooni halduskeskus. Asub Tulast 52 km idas Venjovka jõe kaldal. 

Linna on kroonikas mainitud esmakordselt 1390. aastatel. Algselt asus linn Osjotri jõe ääres, 7 km kaugusel tänapäeva linnast.

Venjov kuulus 15. sajandi lõpust Moskva vürstiriiki ja asus selle lõunapiiril. 

1777. aastal sai Venjov maakonnalinnaks. 1897. aastal loendati linnas 5167 elanikku. 2020. aasta alguses oli linnas 13 883 elanikku.

Viited 

Tula oblasti linnad
Hermann (Brandenburg)

Hermann, ka Hermann Pikk (u 1275 – 1. veebruar 1308), Askania dünastia liige, oli Brandenburgi markkrahv ja Brandenburgi kaasvalitseja koos oma nõo Otto IV-ga.

Elu 

Hermann oli markkrahv Otto V ja selle naise Judithi poeg. 1299. aastal järgnes ta oma isale kui Brandenburgi kaasvalitseja, mida ta valitses koos oma nõo Otto IV-ga. Pärast Piastist Jawori hertsogi Bolko I surma oli ta Bolko laste eestkostja.

1308. aastal puhkes sõda Brandenburgi ja Mecklenburgi vahel, niinimetatud Põhja-Saksa markkrahvisõda. Hermann ja Otto tungisid Mecklenburgi ja Hermann suri Lübzi piiramise ajal. Ta maeti Lehnini kloostrisse.

Abielu ja järglased 

1295. aastal abiellus ta Austria Annaga (1280–1327), hilisema Habsburgist Saksamaa kuninga Albrecht I tütrega. Nad said neli last:

 Judith (Jutta) (1301–1353)
 Johann V (1302–1317)
 Mathilde (suri 1323)
 Agnes (1297–1334)
Johann V (Brandenburg)

Johann V, hüüdnimega "Hiilgav" (ladina keeles: Illustris) (1302 – 26. märts 1317), oli Brandenburgi markkrahv ja kaasvalitseja 1308. aastast kuni oma surmani.

Tema vanemad olid Brandenburgi markkrahv Hermann "Pikk" ja Austria Anna. Johann abiellus Głogówi ja Żagańi hertsogi Henryk III tütre Katariinaga (suri 1327).

Johann V suri 1317. aastal. Tema surmaga hääbus Askania dünastia Brandenburg-Salzwedeli liin.
Sven Bender

Sven Bender (sündinud 27. aprillil 1989 Rosenheimis) on Saksamaa jalgpallur (keskkaitsja või kaitsva poolkaitsja).

Ta alustas klubikarjääri TSV 1860 Münchenis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2002. aastal. 2006. aastal debüteeris ta klubi meeskonnas Saksamaa esiliigas.

Aastatel 2009–2017 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Dortmundi Borussias ja 2017–2021 Leverkuseni Bayeris.

2008. aastal tuli Bender Saksamaa kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Saksamaa jalgpallikoondises debüteeris Bender 2011. aasta märtsis sõprusmängus Austraalia vastu ja pääses koondises väljakule kokku seitsmes mängus. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Saksamaa olümpiameeskonnaga hõbemedali.

Tema kaksikvend Lars Bender mängis samuti mitmeid aastaid Saksamaa kõrgliigas.

Saavutused 
Dortmundi Borussia
Bundesliga: 2010–11, 2011–12
DFB-Pokal: 2011–12, 2016–17
DFL-Supercup: 2013, 2014
UEFA Meistrite Liiga: Teine koht 2012–13

Välislingid 

Saksamaa jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
Leverkuseni Bayeri mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1989
Andraž Šporar

Andraž Šporar (sündinud 27. veebruaril 1994 Ljubljanas) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Middlesbrough ja Sloveenia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri NK Interblockis, millega debüteeris ta hooajal 2011–12 Sloveenias esiliigas. Ta lõi sel hooajal liigas 21 mänguga kümme väravat.

2012. aasta juunis liitus ta Sloveenia kõrgliiga klubiga Ljubljana Olimpija. Hooajal 2014–15 lõi ta liigas 13 väravat ja 2015–16 hooaja esimeses pooles 18 mänguga koguni 17 väravat. Kuigi ta lahkus klubist pärast poolt hooaega, jäi ta kahe teise mängijaga jagama hooaja suurima väravaküti tiitlit. 2015. aasta detsembris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Šveitsi kõrgliiga klubiga FC Basel. 2016. aasta veebruaris vigastas ta end soojendusel, mistõttu sel hooajal enam väljakule ei pääsenud. Kuigi ta tuli järgmine hooaeg Baseliga Šveitsi meistriks ja karikavõitjaks, ei olnud hooaeg Šporari jaoks individuaalselt edukas, kui ta lõi 25 mänguga kokku vaid ühe värava.

Hooaja 2017–18 esimeses pooles mängis ta laenul Saksamaa esiliiga klubis, lüües üheksa mänguga kaks väravat. 2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Slovakkia kõrgliiga klubiga Bratislava Slovan. Hooajal 2018–19 tuli ta klubiga Slovakkia meistriks. Ta lõi liigas 29 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt, ja ta valiti liiga hooaja parimaks mängijaks. Ta jätkas väga võimsalt ka järgmine hooaeg, lüües liigas 11 esimese mänguga 12 väravat.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliiga klubiga Lissaboni Sporting. Üleminekusumma oli kuus miljonit eurot, mis tegi temast Slovakkia kõrgliiga kõige kallima jalgpalluri. Portugali kõrgliigas lõi ta esimese värava 23. veebruaril 2020 mängus Boavista vastu. 2021. aasta veebruaris läks ta Sportingust laenule SC Bragasse. 2021. aasta augustis läks ta laenule Middlesbrough'i.

Debüüdi Sloveenia jalgpallikoondises tegi Šporar 2016. aasta novembris mängus Malta vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 21. märtsil 2019 EM-i valikmängus Iisraeli vastu.

Saavutused 
Basel
Šveitsi Super League: 2015–16, 2016–17
Šveitsi karikas: 2016–17
Bratislava Slovan
Slovakkia liiga: 2018–19
Slovakkia karikas: 2017–18
Sporting
Taça da Liga: 2020–21
Braga
Taça de Portugal: 2020–21

Viited 

Sloveenia jalgpallurid
FC Baseli jalgpallurid
Lissaboni Sportingu jalgpallurid
SC Braga jalgpallurid
Middlesbrough FC mängijad
Primeira Liga mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1994
Moussa Diaby

Moussa Diaby (sündinud 7. juulil 1999 Pariisis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Leverkuseni Bayer ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. Ta on Mali päritolu.

Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2013. aastal. 2016. aastal valiti ta Paris Saint-Germaini akadeemia aasta kõige talendikamaks mängijaks. Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta Paris Saint-Germainist laenul Itaalia kõrgliiga klubis Crotone. Paris Saint-Germaini põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aastal. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 14. septembril 2018 mängus Saint-Étienne'i vastu. Ta tuli hooajal 2018–19 klubiga Prantsusmaa meistriks.

2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Leverkuseni Bayeriga. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 23. novembril 2019 mängus SC Freiburgi vastu. Kokku lõi ta hooajal 2019–20 Saksamaa kõrgliigas viis väravat ning lisaks kaks väravat Saksamaa karikavõistlustel.

2018. aastal osales ta Prantsusmaa kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlustel. 2019. aastal osales ta Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi ühe värava. Prantsusmaa jalgpallikoondises debüteeris Diaby 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu.

Saavutused 
Paris Saint-Germain
Ligue 1: 2018–19
Trophée des Champions: 2018

Prantsusmaa jalgpallurid
Paris Saint-Germaini jalgpallurid
Leverkuseni Bayeri mängijad
Serie A mängijad
Ligue 1 mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1999
Mihhail Gorbatši tänav

Mihhail Gorbatši tänav (vene keeles улица им. Михаила Горбача) on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 190 m.

Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb kagust loodesse ja lõpeb Kase tänavaga ristudes.

Tänav sai oma nime Nõukogude Liidu kangelase Mihhail Gorbatši järgi.

Narva tänavad
Catherine Parr

Catherine Parr (mõnikord ka Katherine, Katheryn või Katharine; 1512 – 5. september 1548) oli Inglismaa ja Iirimaa kuninganna, Henry VIII kuues ja viimane abikaasa. 

Catherine abiellus Henryga 12. juulil 1543, Henry oli Catherine'i kolmas abikaasa. Catherine sai hästi läbi Henry kolme lapsega ning ta oli isiklikult seotud Elizabeth I ja Edward VI haridusega. Catherine määrati regendiks juulist septembrini 1544. aastal, kui Henry viibis sõjalisel retkel Prantsusmaal. 

Henry suri 28. jaanuaril 1547. Umbes kuus kuud hiljem abiellus Catherine Thomas Seymouriga. Abielu oli lühike, kuna Catherine suri sünnitusel lapsevoodipalavikku 5. septembril 1548. Catherine'i matused peeti kaks päeva pärast tema surma.

Elulugu

Lapsepõlv 
Catherine Parr sündis 1512. aastal, tõenäoliselt augustis. Ta oli sir Thomas Parri ja Maud Greeni vanim laps, kes elas imikueast kauem. Catherine'il oli õde Anne ja vend William. Catherine'i ema oli lähedane Aragóni Katariinaga, kes oli Catherine'i ristiema. Catherine oli üles kasvades väga lähedane oma emaga.

Catherine'il oli kirg õppimise vastu. Lisaks oma emakeelele rääkis Catherine soravalt prantsuse, ladina ja itaalia keelt, pärast kuningannaks saamist hakkas ta õppima ka hispaania keelt.

Esimene ja teine abielu 
17-aastasena (1529) abiellus Catherine sir Edward Burgh'iga. Edward oli oma kahekümnendates eluaastates ning halva tervisega. Edward suri 1533. aasta kevadel pärast nelja aastat abielu.

1534. aasta suvel abiellus Catherine John Neville'iga, kes oli kolmas Latimeri parun. Latimer oli kahe lapse isa ning umbes 20 aastat Catherine'ist vanem. Abielu ajal oli Catherine tuntud kui "leedi Latimer". Lord Latimer toetas katoliiklust ning oli vastu kuninga ja Anne Boleyni abielule. 1536. aasta oktoobris Linconshire'i mässu ajal ilmusid katoliiklikud protestijad Latimeride koju ning sundisid lord Latimeri endaga kaasa tulema. Oktoobrist 1536 kuni aprillini 1537 elas Catherine üksi oma kasulastega pidevas hirmus. 

Lord Latimeri tagasitulekul oli tema ja Catherine'i maine tugevalt kahjustada saanud, kuid see ajapikku taastus. 1542. aastal hakkas Catherine külastama oma õde ja venda õukonnas, kus ta kohtus Thomas Seymouriga.

Lord Latimeri tervis halvenes 1542. aastal, 1543. aastal ta suri. Oma testamendis määras ta Catherine'i oma tütre Margareti hooldajaks. Catherine tõenäoliselt siiralt leinas oma abikaasat.

16. veebruaril 1543 sai Catherine koha Henry VIII tütre Mary majapidamises. Seal jäi ta silma kuningale, kes tegi talle varsti abieluettepaneku. Kuigi Catherine oli alustanud suhet Thomas Seymouriga, võttis ta siiski kuninga ettepaneku vastu.

Inglismaa ja Iirimaa kuninganna

Viited

Välislingid 

Inglismaa monarhide abikaasad
Sündinud 1512
Surnud 1548
Plavsk

Plavsk on linn Venemaal Tula oblastis, Plavski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 58 km edelas Plava jõe ääres. 

Asulat on esmakordselt mainitud 1540. aastal Sergijevskoje külana. 1926. aasta veebruarist septembrini oli linn, seejärel küla, 1935 sai aleviks ja 1949. aastal sai taas linnaks.

Tšornobõli katastroofis saastus linn ja selle ümbrus radioaktiivse tseesiumiga.

2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 15 711.

Viited 

Tula oblasti linnad
Emilie Rosalie Saal

Emilie Rosalie Saal (neiupõlvenimega Maksi; ka Emmy Saal; 1871–1954) oli Eesti kunstnik.

Ta sündis Tartus ja õppis Peterburis kunsti.

1899. aastal abiellus ta Hollandi Ida-Indias (praegu Indoneesia) kirjaniku ja etnoloogi Andres Saaliga.

Reisides koos abikaasaga Ida-India saartel valmistas Emilie sadu akvarelle ja maale troopilistest taimedest ja viljadest. Tema töid hindasid kõrgelt muuhulgas näiteks Hollandi Kuningliku botaanikaaia teadlased.

Tema teosed on väljas 2022. aastal toimuval 59. Veneetsia biennaalil Eesti paviljonis. Varem on neid avalikult eksponeeritud 1926. aastal Los Angelese Ajaloo, teaduse ja kunsti muuseumis.

1902. aastal sündis tal tütar Regina ja kaks aastat hiljem poeg Leo.

Viited

Välislingid 
 Foto: Andres ja Emilie Rosalie Saal lastega

Eesti kunstnikud
Sündinud 1871
Surnud 1954
Hannu Patronen

Hannu Patronen (sündinud 23. mail 1984 Järvenpääs) on Soome jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis HIFK. Ta on varem mänginud ka kaitsva poolkaitsjana. Ta on HIFK-i kapten.

Ta alustas klubikarjääri FC Honkas, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2002. aastal Aastatel 2008–2011 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Helsingborgs. Aastatel 2012–2016 mängis ta Norra klubis Sogndal (viis hooaega Norra kõrgliigas).

2017. aastal naasis ta Soome, liitudes Helsingi JK-ga. 2018. aasta lõpus sõlmis ta lepingu HIFK-iga.

Soome jalgpallikoondises pidas Patronen aastatel 2011–2016 kokku kuus kohtumist.

Viited 

Soome jalgpallurid
Sündinud 1984
Kristel Trell

Kristel Trell (sünninimi Kristel Kossar) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja. 

Ta on töötanud ajakirjanikuna Eesti Rahvusringhäälingus, ajalehes Postimees, Kuku Raadios, rahvusvahelises ajakirjas Marie Claire jm.

Kristel Trell on olnud elustiiliajakirja Magistral peatoimetaja. Ta on koostanud ja toimetanud avaliku ja erasektori organisatsioonide korporatiivväljaandeid, sealhulgas Eesti Korteriühistute Liidu korporatiivajakirja Elamu. Samuti on ta olnud nii era- kui ka avaliku sektori ettevõtete ja organisatsioonide suhtekorraldusnõustaja ning aidanud käivitada mitme meediaväljaande veebiportaale.

Kristel Trell (Kossar) on raamatu "Suurim kingitus emalt" autor (2014, ISBN 9789949531547) ning Saksamaa suursaatkonna tellimusel valminud näituse "Üks keel, mitu lugu" / "Eine Sprache, viele Geschichten" kuraator (2015).

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1974
Sorus

Sorus on rokkmuusikat viljelev Eesti bänd, mis loodi 7. novembril 2016. Soruse lood on ajaloost, metsadest, huntidest, viikingitest jms.

Koosseis

Praegused liikmed 
 Vokaal ja kitarr Sulev Saluneem
 Kitarr Raido Räim
 Basskitarr Jaak Pikk
 Trummid  Eddie
 Kitarr2 Krevon Alet-Märtson

Endised liikmed 
 Kitarr Jüri Ge
 Kitarr Raido Aasa
 Vokaal Nele Husu
 Trummid Kalle Allik

Diskograafia

Albumid 
"Püromaan Live" 2017

1.Friik

2.Huntide kuningas

3.Kaks vaprat eestlast

4.Kodumaa vennad ja õed

5.Punane lein

6.Püromaan

7.Rotid.

8.Võitlema me peame

"Viimane kaitseliin" 2018

 Minu hing on ju minu
 Viimane kaitseliin
 Rohe-valge-võim
 Huntide kuningas
 Kaks vaprat eestlast
 Punane lein
 Kodumaa vennad ja õed
 Võitlema me peame
 Vabaduse võitlejad
 Rotid
 Nagu hundid me ründame teid
 16 päeva Sinimägedes

"Viimane kuningas" 2019

 Intro (Rahu Ja Sõda)
 Viimane Kuningas
 Kui Sa Seda Kõike Tead
 Me Oleme Sorus
 Mägede Hääl
 Libahunt
 Pimedus Troonil
 Surmalaev
 1000 Ja Hingede Sõda
 Odini Sõdalased
 Võitlus Iseendaga

Singlid 

 "Maskid" 2020
 "Ma ei tea millal ma suren" 2020
 "piraadid kes eksinud mereteel"2021
 "7 deemonit"2021
"Metsade jumalad" 2021

1Intro

2.Kuus laeva

3.Läbi hudi silmade

4.Ma ei tea millal ma suren

5.Iidne raba

6.Metsade jumalad

7.Mõõk

8.Hunt minu sees

9.Krati loomine

10.Veereb me rada

11.Maskid

12.Inglid ja pisarad

13.Meie maa

14.Nagu hundid me ründame 

"Piraadid kes eksinud mereteel" 2022

1.Veri ja kuld

2.Piraadid kes eksinud mereteel

3.Rumm on käes

4.Piraatide elu

5.Surnupealuu saar

6.Meri on kodu

7.Purjed püüdmas tuult

8.Meri kaugele läände

9.Too aga veel

10.Seitse deemonit

Välislingid 
 https://www.facebook.com/pages/category/Band/SORUS-1855594177992203/

Eesti ansamblid
Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus

Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus (TERE KK)  on ravimuda-mudaravi ja liikumis-tegevusvõime valdkonnas uurimise, arendamise, teabe rakendamise, teabe levitamise ja vahendamise ning teadmuspõhise ettevõtluse arengut soodustav keskus. TERE KK on partner erasektorile uute tõenduspõhiste toodete ja teenuste arendamisel.

Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus (TERE KK) on asutatud 2011. aastal Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledži baasil, aluseks piirkondlik arengueeldus liikumis- ja tegevusvõime (Haapsalu Neuroloogiline Rehabilitatsioonikeskus (HNRK), Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledž) ning ravimuda-mudaravi (ravimuda kaevandamine, mudaravitraditsioonid, spaa-ettevõtted) suunal, toetudes ühishuvide pinnal formeerunud partnervõrgustikule.

TERE KK missiooniks on (tööealise) elanikkonna töövõime säilitamine ja taastamine ning piirkondliku arengu edendamine.

TERE KK tegevus on fokuseeritud kahele peamisele tegevusvaldkonnale, milleks on:

 Ravimuda-mudaravi valdkond
 erinevate ravimudade toime uurimine
 ravimudade kvaliteedinäitajate määratlemine, ravimudade kvaliteedi hindamine
 mudaravi mõjude hindamine
 elanikkonna, ettevõtjate, avaliku sektori nõustamine
 ravimuda ja mudaravi oskusteabel põhineva ettevõtluse arendamine
 Liikumis-tegevusvõime valdkond
 elanikkonna liikumis- ja tegevusvõime hindamine
 uute metoodikate toimimise efektiivsusuuringute ning sekkumisuuringute teostamine
 elanikkonna liikumis- ja tegevusvõime parendamine (nii preventsioon kui taastamine)
 elanikkonna, ettevõtjate, avaliku sektori nõustamine
 oskusteabe ettevõtlusesse rakendamine

Partnerid

Viited
Graivoron

Graivoron on linn Venemaal Belgorodi oblastis, Graivoroni rajooni halduskeskus. Asub Vorskla jõe vasakul kaldal, Belgorodist 80 km lääne pool, Ukraina piiri lähedal.

Linn asutati 1678. aastal, 1868. aastal sai linnaõigused.

2020. aasta alguses oli elanike arv 6496.

Viited

Välislingid 

https://www.graivoron.ru/

Venemaa linnad
Belgorodi oblast
Valuiki

Valuiki on linn Venemaal Belgorodi oblastis, Valuiki rajooni halduskeskus. Asub Belgorodist 150 km kagu pool, 15 km kaugusel Ukraina piirist, Valui jõe paremal kaldal, 3 km kaugusel selle suubumiskohast Oskoli jõkke.

Linn asutati 1593. aastal, 1797. aastal sai linnaõigused.

2020. aasta alguses oli Valuiki elanike arv 34 159.

Valuiki on üks Belgorodi oblasti suurimaid tööstuskeskusi. Peamine tööstusharu on toiduainetetööstus.

Linna kirdepiiril asub Valuiki lennuväli.

Viited

Välislingid 

http://val-adm.ru/

Venemaa linnad
Belgorodi oblast