joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Haapaniemi linnus

Haapaniemi linnus oli keskaegne linnus Soomes Inkoo ja Salo linna ühendava 186. maantee ääres, Kisko kirikukülast umbes 1 km edelas, Kiskojärvi järve idakaldal Lääne-Uusimaa läänis, endises Raasepori Läänepoolses Kihelkonnas (Raseborg Wästra Härad).

Nimekujud

 1799 – Haapaniemi

Ajalugu

1300, esimesed kindlakstehtud asustusjäljed piirkonnas.
1410 oli Turu ja Pori (Åbo och Björneborg) lääni Haliko kihelkonnas kohtunikuks taanlane Håkan Frille, kelle poeg Krister Frille oli aastal 1463 teadaolevalt esimene Haapaniemi talu omanik.
1469 on Haapaniemit esmakordselt kirjalikult mainitud.
1450–1525 on uurijate oletatud linnuse ehitusperiood.
1500. aasta paiku arvatakse olevat valminud kivilinnuse ülemine elukorpus.
1540. aastatel kuulus linnus Henrik Klausson Hornile, kelle ajal oli Haapaniemi tema peamõis. Valduse omandas Horn XVI sajandi alguses abielu kaudu. 1600. aasta paiku ehitati Kisko kirikukalmistule Hornide hallist kivist hauakamber.
1556–1563 ehitati seda rajatist Turu linnuse eeskujul renessanss-stiilis ümber. Turu linnuses resideeris tollal hertsog Johannes.
1600 läks omandiõigus Flemingite suguvõsale. Sajandi alguses oli linnus ilmselt veel asustatud, seal elanud talupere ehitas linnuse ühe külje vastu puithoone.
1700. aastatel, Põhjasõja (isoviha) ajal linnus lagunes ja selle seisukord muutus niivõrd halvaks, et kaheldi, kas ehitises üldse kunagi elati. XVIII sajandi algul ehitati linnuse kõrvale puidust mansardkatusega mõisahoone.
1737 läks maavaldus Fiskarsi külale ja kanti aastal 1883 üle firma Fiskars OY omandusse.
1910 tehti linnusevaremetes teaduslikke proovikaevamisi, mida juhtis Juhani Rinne.
1950 oli Soome Muuseumiamet huvitatud rajatise kaitse alla võtmisest ja aastal 1952 alustati arheoloogiliste kaevamistööde ja maapealsete müüride konserveerimistöödega, parandati keldrivõlve. Tööd kestsid 1958. aastani.
2004 viidi linnusevaremetes läbi objekti inventariseerimine.

Ehitus

Arhitektuuriliselt on tegemist majalinnusega. Väikelinnuselaadsest kaitseiseloomust annavad tunnistust kitsad laskeavatüüpi aknapilud ja paksud müürid. Hoone on ristkülikukujuline, küljepikkustega 13 x 18 meetrit. Vastu pikemat lõunapoolset külge asetseb trepitorn mõõtmetega 5,3 x 4,3 meetrit. Keldrikorruse tünnvõlvid on laotud püstiasendis kiltkivist, mis uuringute järgi on toodud lähedalasuvalt Hyypiänvuore mäelt. Keldrikorrus jaotub viieks ruumiks: hoone keskel pikisuunas on paks vahesein, ühel küljel kolm, teisel kaks ruumi. Neid ühendav ukseava on vaheseina lõunapoolses otsas. Keldri peal asetseval esimesel korrusel on veel samuti aimatav ruumide jaotus. Linnus on ehitatud maakivist (graniit), vähesel määral on kasutatud punast tellist uksepiitade juures jm. Arvatakse ka, et linnust ei kasutatud pidevalt aastaringi, vaid seda kasutati rohkem varude ladustamiseks ja vähemalt talvel elati linnusega külgnevates puithoonetes, mis moodustasid sinna kõrvale suletud siseõue.

Praegune seisukord

Näha on esimese, keldrikorruse vundamendid, mõned akna- ja uksevõlvid ja keldritrepid. Keldrites on näha fragmente algsest põrandasillutisest. Linnusevaremed on muinsuskaitse all.

Viited

Soome linnused
Päris-Soome maakond
Mai kultuurikeskus

Mai kultuurikeskus on 1986. aastal projekteeritud hoone Pärnus. Hoone projekteeris arhitekt Tõnis Palm. Keskus kuulub Pärnu linnale. 

Algselt oli hoone mõeldud pommivarjendiks linnajuhtidele ja ühiskonna koorekihile. Taasiseseisvumise ajal aastal 1986 avati hoones Mai kino. Kino suleti 2014. aastal, sest olemasolev kinotehnika oli vananenud ning selle uuendamiseks nappis raha. 2011. aastal algatati kultuurikeskuse hoone ala detailplaneering, mille järgi keskuse hoone lammutatakse ja alale ehitatakse sarnase otstarbega hoonestu. 2019. aastal otsustas linn omanikuna kultuurikeskuse hoone maha müüa. 

Praegu tegutsevad hoones raamatukogu, nn põgenemistoad, mööbli- ja riidepood, kirbuturg, surfiklubi ladu, Starman ning squash'i-klubi.

Viited 

Eesti kultuurikeskused
Pärnu ehitised
Ville Itälä

Ville Heimo Antero Itälä (sündinud 10. mail 1959 Luumäkis) on Soome poliitik, ta kuulub Rahvuslikku Koonderakonda. Ta oli aastatel 2000–2003 Soome siseminister (Paavo Lipponeni teises valitsuses). Aastatel 2004–2012 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Aastatel 2012–2018 oli ta Euroopa Kontrollikoja liige.

Isiklikku 
Soome liberaalne poliitik Jaakko Itälä on tema onu.

Soome poliitikud
Soomest valitud Euroopa Parlamendi liikmed
Sündinud 1959
Lenín Moreno

Lenín Voltaire Moreno Garcés (sündinud 19. märtsil 1953 Nuevo Rocafuertes) on Ecuadori poliitik, alates 24. maist 2017 kuni 24. maini 2021 Ecuadori president. Ta oli aastatel 2007–2013 Ecuadori asepresident.

Ta sündis aastal 1953 Nuevo Rocafuertes Orellana provintsis keskklassi perekonnas. Ta on lõpetanud Ecuadori Keskülikooli.

Ta oli 15. jaanuarist 2007 kuni 24. maini 2013 Ecuadori asepresident (sisuliselt peaminister).

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme tütre isa.

Ta liigub ratastoolis, kuna 3. jaanuaril 1998 teda rööviti ja tulistati Quito kaubanduskeskuse parklas. Selle tagajärjel jäi ta alakeha halvatuks.

Ecuadori presidendid
Sündinud 1953
Korporatsioon Filiae Patriae liikmete loend

Siin on loetletud Korporatsioon Filiae Patriae liikmeid, kellest Vikipeedias on või võiks olla artikkel.

Karin Aasma
Ene Andresen
Pille Arnek
Eva Liina Asu-Garcia
Kristel Ehala-Aleksejev
Rutt Eliaser
Lumme Erilt
Tiiu Grünthal-Robert
Pille Hallast	
Evelin Ilves
Angela Ivask
Hilja Jalviste
Nora Jassov
Maris Jesse
Mall Jürma
Renate Kaasik
Helmi Kaber
Kersti Kaljulaid
Kerstin Kask
Kadi Kass
Merike Kaunissaare
Kaarin Kivirähk
Liis Klaar
Kaja Kunnas
Ene Kõresaar
Kristi Kukk
Katrin Laar 
Julia Laffranque
Janet Laidla
Sigrid Lainevee
Eneken Laugen
Liis Lindström
Liina Lukas
Ülle Madise
Merle Maigre
Ave Mattheus
Maria Mälksoo
Reet Ann Nurmberg
Kerli Orav-Puurand
Triinu Ossinovski
Ene Paaver
Paula Palmeos
Veronika Dagmar Elisabeth Peterhoff
Annemari Polikarpus
Katri Raik
Anu Raudsepp
Riina Reinvelt
Mall-Anne Riikjärv 
Triin Roosve
Irina Rudik
Ilma Saarepera
Katrin Saaremäel-Stoilov
Maarja Saks
Külli Sarapuu
Mare Taagepera
Mari-Leen Tammela
Kadi Taniloo
Kadi Tarand
Triin Tark
Kaire Tooming
Victoria Traat
Kadri Uustal
Madli Vallikivi-Päts
Alide Viire-Slet
Salme Vooremaa
Aira Võsa
Enrico Berlinguer

Enrico Berlinguer (25. mai 1922 Sassari, Sardiinia – 11. juuni 1984 Padova) oli Itaalia poliitik ja jurist.

Enrico Berlinguer astus Itaalia Kommunistlikku Parteisse 1943. aastal. 1943–1945 osales ta vastupanuliikumises. 1950–1956 oli ta Itaalia Kommunistliku Noorsooföderatsiooni sekretär ja 1950–1953 Ülemaailmse Demokraatliku Noorsoo Föderatsiooni president. Alates 1948. aastast kuulus Enrico Berlinguer Itaalia Kommunistliku Partei Keskkomiteesse ja ales 1960. aastast Itaalia Kommunistliku Partei Juhatusse. 1958–1960 ja 1962–1966 kuulus ta Itaalia Kommunistliku Partei Sekretariaati. 1966–1979 oli ta Itaalia Kommunistliku Partei Poliitbüroo liige. 1969–1972 oli ta Itaalia Kommunistliku Partei peasekretäri asetäitja.

Alates 13. märtsist 1972 kuni oma surmani oli Enrico Berlinguer Itaalia Kommunistliku Partei peasekretär.

Peasekretärina esindas Berlinguer eurokommunistlikku suunda parteis.

Viited

Itaalia poliitikud
Itaalia juristid
Sündinud 1922
Surnud 1984
Georgija (Štšukina)

Georgija (vene keeles Георгия; kodanikunimega Valentina Štšukina, vene keeles Валентина Щукина; sündinud 14. novembril 1931 Leningradis) on õigeusklik vene nunn. 1991 ülendati ta iguumenjaks.

1949–1955 teenis ta Pühtitsa kloostris, juhendades koori ja tegeldes majandusküsimustega.

1955-1968 teenis ta Vilniuses Maarja-Magdaleena kloostris (vene keeles Марие-Магдалининский монастырь).

Aastast 1992 on ta Jeruusalemma Ein Karemis asuva õigeusu kloostri (vene keeles Горненский монастырь) ülem.

Välislingid
Biograafia Vene Õigeusu Kiriku kodulehel (vene keeles)

Pühtitsa kloostri nunnad
Venemaa inimesed
Sündinud 1931
Paul Truusmann

Paul Truusmann (31. jaanuar (19. jaanuar vana kalendri järgi) 1888 Tallinn – 12. oktoober 1936 Nõmme) oli eesti pedagoog.

Elulugu 
Paul Truusmann sündis Tallinnas, kus omandas ka alg- ja keskhariduse. 1906. aastal lõpetas Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Seejärel õppis Peterburi ülikooli ajaloo- ja filoloogia teaduskonnas, mille lõpetas I järgu diplomiga 1910. aastal. Ülikooli lõpetamise järel oli aastatel 1911–1917 vene keele ja filosoofia õpetaja Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis. 1917. aastal evakueerus koos kooliga Lõuna-Venemaale, kus töötas ja elas 1920. aasta juunini. 14. novembrist 1920 kuni 1. augustini 1923 oli Petseri Gümnaasiumi direktor. 1. augustil 1923 viidi üle ajaloo ja psühholoogia õpetajaks Võru Õpetajate Seminari, kus töötas kuni 1. augustini 1930. Seminari kõrval töötas alates 1. augustist 1927 ka Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumis ja Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis ning Võru Naiskutsekoolis, andes tunde ajaloo, filosoofia, kodanikuteaduse ja vene keele alal. Seminari sulgemise järel 1. augustil 1930 asus elama Tallinnasse Nõmmele ning tegutses edasi filosoofia ja vene keele õpetaja ning lektorina Tallinna Kolledžis ja rahvaülikoolis, andes vahetevahel tunde ka teistes koolides. Tallinnas elades töötas lühemat aega ka Tallinna perekonnaseisuametis. Tegi kaastööd ajakirjale Kasvatus. Paul Truusmann suri 12. oktoobril Nõmmel ning on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.

Isiklikku 
Paul Truusmanni isa oli tsaariaegne riigiametnik, Tallinna tsensor Jüri Truusmann. Ema Aleksandra (sündinud Troitski) oli venelanna, õigeusu preestri Pavel Troitski tütar. Tal oli ka kaks õde, kellest üks suri noorena. Paul oli 1911. aastast abielus Eesti õigeusu vaimuliku Joann Johansoni tütre Valentina Johansoniga, keda tundis juba lapsepõlvest, kui nad koos Laiuse kirikla hoovis mängisid.

Artiklid 
Tahtejõu kasvatamise probleem. Kasvatus, nr 4-8, 1925.
Kavatusliku mõju piirid. Kasvatus, nr 5-7, 1926.
Märkusi ajaloo õpetamise kohta õpetajateseminarides. Kasvatus, nr 10, 1926, lk 289-291.
Ideede assotsiatsioon meie psüühika, eriti intelligentsi, põhialusena. Kasvatus, nr 3, 1931.
Tähelepanu kasutamise võimalusi kasvatuslikul alal. Kasvatus, nr 4, 1931, lk 152-155.
Õpetaja esimene tund klassis. Kasvatus, nr 5, 1931, lk 195-197.
Tundide ettevalmistamisest. Kasvatus, nr 9, 1931, lk 416-419.
Assotsiatsioon ja eksamid. Kasvatus, nr 5, 1933, lk 196-199.

Viited

Välislingid 
Paul Truusmann portaalis geni.com
Paul Truusmann - Tallinna Siselinna kalmistu kultuuriloolised hauad portaalis kalmistud.ee

Eesti pedagoogid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1888
Surnud 1936
John von Hueck

Karl Johann (John) von Hueck (6. (ukj 18. juuli) 1844 Tartu – 8. oktoober 1925 Tallinn) oli Munalaskme mõisnik, Tallinna linnapea aastail 1895–1905.

Karl Johanni vanemad olid Karl Ferdinand von Hueck (15. (ukj 27. veebruar) 1811 – 3. (ukj 15. august) 1889; põllumees, Munalaskme mõisnik, genealoog) ja Charlotte von der Borg (3/14. aprill 1819 Viljandi – (20. jaanuar/2. veebruar 1909).

Karl Johann von Hueck õppis Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1864. aastal Tartu ülikoolis ökonoomiat, kuid jättis õpingus pooleli ja reisis Saksamaal ja hakkas isa eeskujul põllumeheks, Laitse ja Kukruse mõisa rentnikuna, ning oli ka aastatel 1868–1870 ka Eestimaa aktsiisivalitsuse piirkonnainspektoriks. Abiellumise järel 1870. aastal võttis üle Tuudi mõisa pidamise,  Karuse kihelkonnas Läänemaal ja  1876. aastal isalt saadud Munalaskme mõisa,  Nissi kihelkonnas  Harju kreisis. Karl Johann von Hueck oli Eestimaa Põllumajandusühingu tütarseltsi asutaja 1872. aastal ja selle Läänemaa seltsi asepresident, 1875–1879 president, kellena pani aluse Läänemaa põllumajandusnäituste korraldamisele Lihulas ja Haapsalus.

Aastatel  1890–1895 oli Karl Johann von Hueck Eestimaa Aadli Krediitkassa raamatupidaja abi ja Vastastikuse Kindlustusseltsi president, 1891–1894 Eestimaa Põllumajandusühingu sekretär, Eestimaa Aiandusseltsi esimees (hiljem auliige). Ta oli ka  kihelkonnakohtunik ja alates 1896. aastast Tallinna-Haapsalu kohturingkonna aurahukohtunikuna. 

1882. aastast elas Hueck peamiselt Tallinnas, 1882. aastal oli Hueck Tallinna linnavolinik. 1895. aasta veebruaris valiti Hueck Tallinna linnapeaks.

Linnapeana hoolitses Hueck eriti parkide ja haljasalade rajamise eest. Hueckil oli suur roll linnapeana Eestimaa Põllumajandusühingu näitusehoone püstitamisel Tallinnas, Näituse väljakul 1896. aastal, kus hakkasid regulaarselt toimuma suured Tallinna põllumajanduse-, käsitöö- ja tööstusnäitused. Laialdaste huvide ja tutvusringkonnaga Hueck oli 1896. aastal Tallinnas peetud Eesti VI üldlaulupeo pidukomitee president,  Meestelauluseltsi ja Mustpeade vennaskonna auliige, suur kunsti- ja muusikasõber, ajaloohuvilisena tegeles ta tänu rikkalikule perekonnaarhiivile suguvõsa genealoogia uurimisega. 

Hueck püsis linnapea ametis kuni 1905. aastani, mil detsembris 1904, Tallinnas 1904. aasta linnavalimised võitnud eesti-vene valimisblokk linnas sai enamuse Tallinna Linnavolikogus.  19. jaanuaril  1905. aastal  valiti linnapeaks senise linnapea J.
von Huecki vastu kandideerinud Eestimaa kubermanguvalitsuse nõunik Erast Hiatsintov.

John von Hueck maeti 11. oktoobril 1925 Tallinna Oleviste koguduse, Kopli kalmistule.

Isiklukku 
Abielus alates 1/13. märtsist 1870 Sophie von Wistinghauseniga (9/21. november 1856 – 28. detsember 1907/10. jaanuar 1908).

Viited

Kirjandus
Tiit Rosenberg, 1877. aasta linnaomavalitsuse reform ja Tallinna baltisaksa linnapead 1878–1918, lk 69–72

Tallinna linnapead
Eestimaa mõisnikud
Tallinna Mustpeade vennaskonna liikmed
Korporatsioon Estonia liikmed
Kopli kalmistule maetud
Sündinud 1844
Surnud 1925
Saulius Skvernelis

Saulius Skvernelis (sündinud 23. juulil 1970 Kaunases) on Leedu poliitik ja endine politseijuht, alates 13. detsembrist 2016 kuni 24. novembrini 2020 Leedu peaminister.

22. novembril 2016 kiitis Seim heaks Skvernelise kandidatuuri Leedu peaministriks.  Ta oli 11. novembrist 2014 kuni 14. aprillini 2016 Leedu siseminister.

Ta sündis aastal 1970 Kaunases, kuid kasvas üles Marijampolės, kus lõpetas ka keskkooli. Aastal 1994 lõpetas ta Vilniuse Tehnikaülikooli autode ja automajanduse erialal mehaanikainseneri kvalifikatsiooniga. Aastal 2005 kaitses ta Mykolas Romerise Ülikoolis õigusteaduse magistri kraadi.

Aastatel 1994–1998 töötas ta Leedu Politseiakadeemias õppejõuna. Aastatel 1998–1999 töötas ta Trakai rajoonis liikluspolitsei komissarina. Ta on töötanud mitmetel ametikohtadel Leedu Politseis. Aastatel 2008–2011 oli ta Leedu Politsei ülemkomissari asetäitja, aastatel 2011–2014 oli ta Leedu Politsei ülemkomissar.

11. novembrist 2014 kuni 14. aprillini 2016 oli ta Leedu siseminister.

Vaata ka
Saulius Skvernelise valitsus

Viited

Politseinikud
Leedu peaministrid
Sündinud 1970
Hendrikhansu järv

Hendrikhansu järv (ka Hendrikhansu paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku edelaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas Sarja külas.

Järve pindala on 2 ha ja kõrgus merepinnast 43 m, selles asub 4 saart pindalaga 0,79 ha. Järv on paisutatud Hendrikhansu ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Järve kaldal asuvad kaitsealused Hendrikhansu paljandid ja koopad.

Viited

Välislingid

Mulgi valla järved
Pärnu alamvesikond
Maakri Kvartal

Maakri Kvartal on kõrghoonestatud ärikvartal Tallinna südalinnas Maakri asumis. Maakri kvartali üks esimesi kõrghooneid oli luksuslik elumajaks ehitatud 20-korruseline maja aadressil Maakri 36. Kvartali madalamad renoveeritud hooned pärinevad 20. sajandi algusest, nende vaheline kõrghoone valmis 2018. aastal.

Vaata ka 
 Maakri tänav

Viited

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna kõrghooned
Gábor Tolcsvai Nagy

Gábor Tolcsvai Nagy [t'oltšvai nadj] (sündinud 24. novembril 1953 Budapestis Ungaris) on ungari keeleteadlane, Ungari Teaduste Akadeemia liige (2010. aastast korrespondentliige, 2016. aastast korraline liige).

Gábor Tolcsvai Nagy lõpetas ülikooli 1978. aastal ja kaitses doktorikraadi 1984. aastal. Aastatel 1996–2000 õpetas ta Helsingi Ülikoolis, hiljem on õpetanud Budapestis Loránd Eötvösi Ülikoolis, kus ta on alates 2004. aastast professor.

Teoseid
 "A szövegek világa" ("Maailm tekstides"), (1994)
 "Nyelvi fogalmak kisszótára" (2000)
 "A Cognitive Theory of Style" (2005)

Välislingid
 CV

Ungari keeleteadlased
Professorid
Akadeemikud
Sündinud 1953
Helger Lipmaa

Helger Lipmaa (sündinud 8. aprillil 1972) on eesti krüptograaf, Tartu Ülikooli krüptograafia juhtivteadur. Teda on peetud ka salapäraseks teadlaseks nimega Satoshi Nakamoto.

Lipmaa lõpetas 1990. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. keskkooli (praegu Pärnu Koidula Gümnaasium), mille järel asus õppima Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonda, kus kaitses 1995. aastal magistrikraadi ja 1999. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Secure and Efficient Time-Stamping Systems".

Viited

Välislingid 
 Lipmaa kodulehekülg

Krüptograafid
Eesti teadlased
Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1972
Yuval Steinitz

Yuval Steinitz (heebrea keeles יובל שטייניץ; sündinud 10. aprillil 1958 Ramot HaShavimis) on Iisraeli poliitik, ta kuulub parteisse Likud. Ta oli 14. maist 2015 kuni 13. juunini 2021 israeli infrastruktuuri, energeetika ja veeressursside minister.

Ta sündis aastal 1958 Ramot HaShavimis (Iisraeli Keskringkonnas). Aastatel 1977–1980 teenis ta Iisraeli armees Golani brigaadis. Pärast sõjaväeteenistust õppis ta Jeruusalemma Heebrea Ülikoolis, kust ta sai nii filosoofia bakalaureuseks kui ka filosoofia magistriks. Tel Avivi Ülikoolis sai ta filosoofiadoktoriks.

Aastal 1999 valiti ta esmakordselt Knesseti liikmeks. 31. märtsist 2009 kuni 18. märtsini 2013 oli ta Iisraeli rahandusminister. 18. märtsist 2013 kuni 14. maini 2015 oli ta nii Iisraeli strateegiaminister kui ka Iisraeli luureminister. 14. maist 2015 kuni 13. juunini 2021 oli ta Iisraeli infrastruktuuri, energeetika ja veeressursside minister.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Välislingid 
Yuval Steinitz Knesseti kodulehel (inglise keeles)
Yuval Steinitzi CV Knesseti kodulehel (inglise keeles)

Iisraeli poliitikud
Rahandusministrid
Sündinud 1958
Miranda Hart

Miranda Katherine Hart Dyke (sündinud 14. detsembril 1972 Torquays Devoni krahvkonnas) on inglise näitlejanna ja koomik. 

Suurbritannia näitlejad
Suurbritannia koomikud
Sündinud 1972
MyHits

MyHits on meediakontserni Duo Media Networksile kuuluv Eesti raadiojaam.

Hommikut võtavad eetrisse Roomet Poom, Kristina Suuroja-Pärtelpoeg ja Indrek Vaheoja kella 06-10.

Raadiojaam loodi raadiojaama Raadio Uuno asemele, üleminekuperiood uuele raadiojaamale algas 3. oktoobril 2016. Raadiojaam alustas ametlikult tööd 17. oktoobril 2016.

Sagedused

 Järva-, Jõgeva-, Rapla- ja Saaremaa 97,4 MHz
 Läänemaa 99,8 MHz
 Muhumaa 104,5 MHz
 Pärnu 91,0 MHz
 Rakvere 89,8 MHz
 Harju- ja Tartumaa 97,2 MHz
 Võru 92,3 MHz
 Rapla 101,8 MHz
 Viljandi 92,4 MHz

Vaata ka 
Eesti raadiojaamade loend

Viited

Välislingid
 Koduleht
 Raadio Uuno asemel tegevust alustav raadiojaam sai nimeks MyHits Postimees, 11.10.2016 
 Info AS Eesti Meedia kodulehel

Eesti raadiojaamad
Hugo Männik

Hugo Männik (23. august 1922 – 8. aprill 1993) oli eesti botaanik.

Politseinik Jüri Männiku ja tema abikaasa Adele poeg, 1937–1940 Gustav Adolfi Loodusteadusliku Ringi esimees, lõpetas 1941 Tallinna I Keskkooli. 

14. juunil 1941 küüditati koos perekonnaga Kirovi oblastisse, 1945 astus Kirovi Pedagoogilise Instituudi loodusteaduskonna kaugõppe üliõpilaseks. 1946 jäi vaimuhaigeks, toodi 1958 Eestisse Jämejala haiglasse, sealt 1973 Sõmera hooldekodusse Saaremaal, kus suri.

Avaldanud 1936–1940 artikleid ajakirjades Loodusevaatleja, Eesti Loodus, Eos, Loodusesõber, paljundatud väljaannetes. 

Eesti botaanikud
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1922
Surnud 1993
Lilli järv

Lilli järv (ka Lilli paisjärv ja Polli veehoidla) on paisjärv Sakala kõrgustiku lõunaosas Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas.

Järve pindala on 2,6 ha, valgla suurus 33,2 km², kaldajoone pikkus 1,701 km, kõrgus merepinnast 85,5 m ja see on paisutatud Lilli ojale. Järves asuvad 2 saart pindalaga 0,26 ha. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.

Viited

Välislingid

Mulgi valla järved
Pärnu alamvesikond
August Undusk

August Undusk (25. juuli 1931 Oudova – 14. jaanuar 2012 Tallinn) oli eesti matemaatik ja õppejõud.

1948. aastal lõpetas ta Kasepää 7-klassilise kooli. Samal aastal asus õppima Tallinna Õpetajate Instituuti. 1952. aastal, kui Tallinna Õpetajate Instituut muudeti Tallinna Pedagoogiliseks Instituudiks, valis ta matemaatika ja füüsika õpetaja eriala. Lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi 1956. aastal keskkooli matemaatika-füüsika õpetaja kutsega. Pärast instituudi lõpetamist töötas 4 aastat õpetajana Otepää Keskkoolis. Seejärel astus aspirantuuri Leningradi Riiklikku Pedagoogilisse Instituuti, tema juhendajaks oli professor Jaan Depman. 1971. aastal kaitses ta samas pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Формирование понятия функции и установление ее связей с некоторыми другими понятиями курса математики средней школы: на материалах 9-х классов школ Эстонской ССР".  

1965. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsika kateedri vanemõpetajana, 1974. aastast matemaatika metoodika dotsendina. Ta õpetas peamiselt matemaatika õpetamise metoodika kursusi ja juhendas õpetajapraktikat. Dotsendi ameti kõrval oli ta periooditi ka TPedI keeleteaduskonna dekaan ja matemaatikakateedri juhataja. Jäi pensionile 2000. aastal. 

Ta on olnud matemaatikaõpikute ja töövihikute kaasautor.

Tunnustus
1992 – Gerhard Rägo nimeline mälestusmedal
2000 – Tallinna Pedagoogikaülikooli teenetemedal

Viited

Eesti matemaatikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 2012
Arne Sirel

Arne Sirel (11. juuni 1954 Võru – 12. oktoober 2016) oli eesti suusataja ja sporditegelane.

Ta lõpetas aastal 1972 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

1980. aastal võitis ta Tartu maratoni.

Oli 1992. aasta taliolümpiamängudel kahevõistlejate delegatsiooni juht. Alates 1993. aastast oli ta Sisekaitse Operatiivrügemendis kuni rügemendi likvideerimiseni 1997. aastal rügemendiülema asetäitja. Aastast 1997 töötas ta Piirivalveametis.
11.juunil 2020 avati Otepää suusastaadioni juures Arne Sireli mälestuspink millega tema sõbrad, õpilased ja võistluskaaslased tänasid varalahkunud taasiseseisvunud Eesti kahevõistluse eestvedajat.

Tunnustus 

 2004 Kaitseväe teeneterist (suusaspordi arendamise eest)

Isiklikku
Ta oli Tõnu Sireli vend ja Kersti Sireli abikaasa.

Välislingid
 Biograafia ESBL-is

Eesti suusatajad
Sündinud 1954
Surnud 2016
Joan Laporta

Joan Laporta Estruch (; sündinud 29. juunil 1962 Barcelonas) on Hispaania poliitik ja endine FC Barcelona president aastatel 2003–2010.

Laporta on ametilt advokaat.

Viited

Välislingid

FC Barcelona presidendid
Hispaania poliitikud
Kataloonia inimesed
Sündinud 1962
Walter Wild

Walter Wild (sündinud 13. oktoobril 1872-16. detsember 1953), tuntud katalaani keeles kui Gualteri Wild, oli Šveitsi kaupmees, jalgpallur ja üks kaheteistkümnest FC Barcelona asutajast. 

Ta oli klubi esimene president. Wildi ametiaeg kestis 513 päeva: 1899. aasta 13. detsembrist kuni 1900. aasta 27. detsembrini.

Ta mängis klubi meeskonnas kümme mängu, kaasa arvatud klubi esimese mängu.

Viited

Välislingid

Šveitsi jalgpallurid
FC Barcelona mängijad
FC Barcelona presidendid
Sündinud 1872
Surmaaeg puudub
Ervin Kärvet

Ervin Kärvet (15. mai 1932 Tallinn – 19. juuli 2000 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (bariton/bass) ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas Tallinna 22. Keskkooli ja 1957. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassis.

Aastatel 1952–1959 laulis ta Eesti NSV Riiklikus Akadeemilises Meeskooris, esinedes ka solistina. 1959. aastast töötas Estonia teatris ooperilauljana. Lisaks ooperitele esines ka muusikalides ja operettides.

Aastatel 1975–1984 õpetas ta paralleelselt laulmist Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, 1984. aastast Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (hiljem Eesti Muusikaakadeemia) dotsendi ametikohal. Aastatel 1992–1995 oli ta Eesti Muusikaakadeemia laulukateedri juhataja. Tema õpilasi on Rauno Elp, Roland Liiv, Mareks Lobe, Aleksandr Mihhailov, Kristjan Mõisnik, Rando Piho, Margit Saulep, Taimo Toomast, Mati Turi ja Villu Valdmaa.

Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.

Lavarolle
 Kaspar – Carl Maria von Weber "Nõidkütt"
 don Alfonso – Wolfgang Amadeus Mozart "Cosi fan tutte"
 Vürst Gudal – Anton Rubinstein "Deemon" 
 Maljuta Skuratov – Nikolai Rimski-Korsakov "Tsaari mõrsja"
 Alobrand – Villem Kapp "Lembitu"
 Crown – George Gershwin "Porgy ja Bess"
 Petruccio – Cole Porter "Suudle mind, Kate"
 Suurinkvisiitor – Giuseppe Verdi "Don Carlos"
 de Guiche – Eino Tamberg "Cyrano de Bergerac"
 Mart – Ülo Vinter "Suvitajad"
 Vanamees – Arne Oit "Muhulaste imelikud juhtumised"
 Masetto – Wolfgang Amadeus Mozart "Don Giovanni" 
 Mendoza – Sergei Prokofjev "Kihlus kloostris"
 Lazar Wolf – Jerry Bock "Viiuldaja katusel"
 Sheldrake – Burt Bacharach "Tõotused, tõotused ..."
 Leopold – Imre Kálmán "Silva"
 miljonär – Jule Styne "Sugar"

Tunnustus
 1981 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Välislingid
 Rahvusarhiivi fotode andmebaas. Riikliku Akadeemilise Meeskoori laulja Ervin Kärvet (1952)
 ERR arhiiv. Lauluteatrite hääli. Ervin Kärvet (1992)

Eesti ooperilauljad
Eesti Rahvusmeeskoori lauljad
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2000
Burt Bacharach

Burt Freeman Bacharach (sündinud 12. mail 1928) on ameerika pianist ja helilooja.

Ta on heliloomingu eest võitnud 6 Grammy auhinda ja 3 Oscarit.
1970 „Raindrops Keep Fallin' On My Head”, „Butch Cassidy and the Sundance Kid”
1981 „Arthur-i teema (Best That You Can Do)”

Ameerika Ühendriikide heliloojad
Ameerika Ühendriikide pianistid
Sündinud 1928
Veronika Triisa

Veronika Triisa (enne 1984 Minina; sündinud 29. juunil 1955 Viljandis) on Eesti endine kergejõustiklane, kuulitõukaja.

Ta lõpetas aastal 1973 Viljandi 2. Keskkooli ja aastal 1976 juuksurina Tallinna 19. tehnikakooli.

Eesti meistrivõistlustel on ta kuulitõukes võitnud 13 medalit, seejuures tuli ta aastatel 1979–1981 Eesti sisemeistriks. 

1980. aastal püstitas ta Soomes Nokias kuulitõukes Eesti rekordi tulemusega 18.03. See rekord on siiani tema nimel.

Viited

Eesti kuulitõukajad
Sündinud 1955
Arseni (Brjantsev)

Arseni (vene keeles Арсений; kodanikunimega Aleksandr Brjantsev, Александр Дмитриевич Брянцев; 8. september 1839 (ukj) Smolenski kubermang – 11. mai 1914 (ukj) Harkov) oli Venemaa õigeusu kiriku piiskop (1903–1914 peapiiskop). 

17. mail 1882 pühitseti ta piiskopiks.

Aastatel 1887–1897 oli ta Riia ja Miitavi piiskop. Arseni valitsemisajal, pühitses valitseja Arseni  7. septembril 1889 sisse Jumalaema Sündimise kiriku Alajõel, Peipsi järve kaldal, 17. augustil 1893 püha Vladimiri kiriku Narva-Jõesuus (mis hävines Teises maailmasõjas), 13. augustil 1895 Jumalailmumise kiriku Jõhvis ja paljud teised. Üldse püstitati tema valitsusajal 22 pühakoda, kogu Riia piiskopkonnas aga kuni 70. Koos Eestimaa kuberneri, vürst Sergei Šahhovskoiga oli Arseni 1891. aastal avatud Kuremäe Jumalaema Uinumise nunnakloostri rajamise eestvedajaks. 

Aastatel 1903–1914 oli ta Harkovi ja Ahtõrski piiskopkonna (vene keeles Харьковская и Ахтырская епархия) peapiiskop. 

Venemaa õigeusu vaimulikud
Sündinud 1839
Surnud 1914
Prem Tinsulanonda

Prem Tinsulanonda (tai keeles เปรม ติณสูลานนท์; 26. august 1920 – 26. mai 2019) oli Tai poliitik ja sõjaväelane. 13. oktoobrist kuni 1. detsembrini 2016 oli ta Tai regent (ajutine riigipea). 1980–1988 oli ta Tai peaminister ning 1998. aastast oli ta Tai Riiginõukogu esimees.

Prem Tinsulanonda sündis Songkhla provintsis Lõuna-Tais, kus ta isa oli vanglaülem. 1941. aastal astus ta sõjaväeakadeemiasse ning tegi hiljem edukat sõjalist karjääri. 1959. aastal sai temast põhiseaduse koostamise komitee liige. 1968–1972 oli ta senaator ning 1972–1973 parlamendi liige. 1976. aastal sai ta peaministri nõuandva kogu liikmeks ning 1977–1978 oli ta asesiseminister. 1977–1978 ja 1979–1986 oli ta kaitseministri ametis. 

1980. aasta märtsis sai Prem Tinsulanonda peaministriks, kelleks ta jäi kuni 1988. aasta aprillini. Peaministrina pidas ta edukaid läbirääkimisi kommunistlike mässulistega ning andis neile amnestia, mille tulemuseks oli kommunistide mõju vähenemine üliõpilaste seas. Tema ametiajal toimus kaks sõjaväelise riigipöörde katset (1981 ja 1985) ning 1982. aastal püüti peaministrit vähemalt neli korda tappa. 

1988. aastal loobus Prem Tinsulanonda peaministriametist, kuid jäi ka järgnevatel aastatel Tai poliitikas mõjukaks, kuna temast sai Tai riiginõukogu liige. 1998. aastal sai temast riiginõukogu esimees. 2001. aastal rajas ta omanimelise rahvusvahelise kooli.

2000. aastatel oli Prem Tinsulanonda üks peaminister Thaksin Shinawatra ägedamaid kriitikuid ning on arvatud, et tema tegevus viis suures osas ka peaministri kukutamiseni 2006. aastal.

Kui Tai kuningas Bhumibol Adulyadej 2016. aasta 13. oktoobril suri, siis teatas tema poeg kroonprints Maha Vajiralongkorn, et pole veel valmis kuningatroonile asuma, ning seetõttu sai Prem Tinsulanondast kui riiginõukogu juhist kuni kuninga ametisseastumiseni 1. detsembril kuningriigi regent.

Viited

Välislingid
Kodulehekülg (inglise keeles)
Taid hakkab ajutiselt valitsema 96-aastane regent, Postimees, 15. oktoober 2016.
Profile: Thai regent Prem Tinsulanonda, BBC 15. oktoober 2016.

Tai poliitikud
Sündinud 1920
Surnud 2019
Pillimuuseum

Pillimuuseum asub Tartu maakonnas Rõngu alevis aadressil Valga maantee 1, ajaloolise Kõvera kõrtsi hoone paremas tiivas.

Muuseumi avas Tõnis Lukas 24. mail 2014 (kes toona töötas  Eesti Rahva Muuseumi direktorina) umbes kolmesaja eksponaadiga. 2022. aasta seisuga on väljapanekus juba kaugelt üle 3000 museaali. Asutuse eestvedajateks on Anti Mehine, Piret Terve, Triin Norman ja Meelis Külaots.

Pillimuuseumis eksponeeritakse peamiselt mitmesuguseid pille, aga ei puudu ka raadiod, grammofonid, magnetofonid, lavatehnika ja muidugi valgustehnika.

Eksponaate 
Väljapanekutest võib leida:

 Tarmo Pihlapi pianiino

 Gennadi Podelski pianiino

 Aleksander Lätte pianiino

 Helen Nõmme pianiino

Viited

Välislingid 
 "Pillimuuseum Kõverasse kõrtsi" Maaleht, 1. mai 2014

Tartu maakonna muuseumid
Kaupo Kalda

Kaupo Kalda (sündinud 20. novembril 1973 Tallinnas) on droonifotograaf ja ettevõtja.

Elulugu 
Õppis Tallinna 37. Keskkoolis ja seejärel Tallinna Tehnikaülikoolis (lõpetamata).

1996. aastal asutas portaali OK.EE ja veidi hiljem oma esimese ettevõtte. Aastal 2011 oli üks heategevusportaali Help.ee käivitajaid.

Fotograafia 
Fotograafiaga puutus kokku juba lapsepõlves, kui oli n-ö klassi fotograaf. Aktiivsemalt hakkas fotograafiaga tegelema digikaamerate tulles 2005. aastal, peamiselt loodusfotoga. Lemmikteemadeks maastikud, eriti meremaastikud ning ka makrofoto. 2014. aastast hakkas pildistama drooniga, alguses hobi korras, aasta hiljem juba elukutselisena, pakkudes aerofotode teenust. Pildistab hobi korras maastikke, tööna peamiselt kinnisvara. 

Ta on oma valdkonna fanaatikuid koondava Drooniklubi asutaja, kirjutab droonialaseid artikleid ning on teinud Lennuametiga koostööd ajurünnakus, kuidas droonielu Eestis turvalisemalt korraldada.

Tunnustus 
 2007 – Timberlandi Metsiku Looduse fotokonkurss, kategooria "Looduse loov nägemine", I koht fotoga "Õun".
 2008 – Looduse Aasta Foto, kategooria "Maastikud", III koht fotoga "Tormiratsud".
 2009 – Looduse Aasta Foto, kategooria "Inimene ja loodus", žürii äramärgitud töö "Tulihobused"
 2015 – rahvusvaheline fotoportaal 500px paigutas Tai foto oma keskkonda lisatud droonifotode seas 4. kohale.
 2015 – Looduse Aasta Foto kuldmedal (Tantsiv Hunt) fotoga "Pakri pank", kategoorias "Inimene ja loodus". See on esimene drooniga tehtud võidupilt Eestis.

Disainialane tegevus 
Oli aastal 2000 asutatud digiagentuuri OKIA üks asutajaid. Kalda töötas seal strateegi ja kasutuskogemuse analüütikuna. 

2018. aastal asutas ta disainistuudio Reactive, mis tegeleb digitaalsete toodete kasutuskogemuse ja disainiga.

On oma valdkonna huvilisi koondava Veebiklubi asutaja ning kuulub ühingusse Art Directors Club of Estonia. On kuulunud paljude erialakonkursside žüriidesse, ka rahvusvaheliselt.

Fotoloomingu näiteid

Isiklikku 
Elab Tallinnas, vabaabielus, 1 poeg. Armastab reisimist, teatrit ja head muusikat.

Isa Uku, ema Helle ja illustraatorist õde Elo Annion.

Viited

Välislingid 
 Kaupo Kalda Photography ametlik koduleht
 Kaupo Kalda postitused Photopointi ajaveebis
 Drooniteemaline blogi lehel kaupokalda.com
 "kaupo kalda" märksõnaga artiklid Delfis
 Kaupo Kalda "Kaugjuhitav internetitõde" Postimees, 28. jaanuar 2010
 Villu Zirnask "Kaupo Kalda: Tööotsijate kohta guugeldades leiab harva negatiivset" Eesti Päevaleht, 3. aprill 2012
 "Kaupo Kalda: kodus töösse süveneda ma ei suuda" Äripäev, 22. juuni 2013
 "Imeilus galerii! Eesti fotograafi kaunid Tallinna vanalinna kaadrid löövad internetis laineid" Postimees, 20. jaanuar 2016
 "Kaupo Kalda arvamuslugu: Turvavabariigi argipäev" Geenius.ee, oktoober 2016

Eesti fotograafid
Sündinud 1973
Talumuuseum

Talumuuseum on muuseum, mis säilitab ja eksponeerib mingit talukohta.

Eesti talumuuseume 

Carl Robert Jakobsoni Talumuuseum
Jürimardi talumuuseum
Jürissaare talumuuseum
Kalame talumuuseum
Koela talumuuseum
Kolgaküla talumuuseum
Mihkli Talumuuseum Hiiumaal
Mihkli Talumuuseum Saaremaal
Paduvere talumuuseum
Pulli küla talumuuseum
Põlluotsa talumuuseum
Soera Talumuuseum
Tammisaare Talumuuseum
Toomani talumuuseum
Velise Sillaotsa Talumuuseum
Veskimetsa talumuuseum
Väike-Männiku talumuuseum
Värska talumuuseum

Vaata ka 
 Vabaõhumuuseum

Muuseumid
Paul Härmson

Paul-Friedrich Härmson (20. mai 1922 Mäksa vald, Tartumaa – 2. juuni 1995) oli eesti arhitekt.

1941. aastal lõpetas ta Tartu 4. Keskkooli. 1952. aastal lõpetas ta kiitusega Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuri eriala.

1964. aastal kaitses ta Tallinna Polütehnilises Instituudis teaduste kandidaadi kraadi arhitektuuri alal väitekirjaga "Основные этапы развития старого Таллина и вопросы его реконструкции в соответствии с требованиями современного градостроительства". Oma kandidaaditöös analüüsis ta Tallinna vanalinna hoonestuse seisukorda ja tegi ettepaneku lammutada kuni 70% vanalinna hoonetest. Tema ettepanek oli ka rajada läbi vanalinna magistraal Balti jaamast Tallinna Kaubamajani ja selle äärde uus Tallinna Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee hoone ning Toompea nõlvale Snelli tiigi äärde kümnekorruselisi elamuid.

Ta töötas Tallinna Polütehnilise Instituudi dotsendi ja Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi linnaehituse laboratooriumi juhatajana.

Teoseid

Projekteeritud hooned
Elamu Narva mnt 18, Tallinn. 1957
Elamu Narva mnt 24, Tallinn. 1959
Heliloojate Maja Lauteri tänav 7, Tallinn. 1964. Kaasautor Udo Ivask

Võistlusprojekte
Vanemuise teatrimaja võistlus, Tartu. 1958. Kaasautor Alar Kotli. II auhind

Raamatud
"Linnad läbi aegade". Valgus. Tallinn 1984
"Tänavad läbi aegade". Valgus. Tallinn 1989

Viited

Kirjandus 
Piret Lindpere. "Härmson, Paul, arhitekt ja linnauurija". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 117-118

Välislingid
Härmson, Paul - Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi linnaehituse laboratooriumi juhataja, dotsent. Rahvusarhiivi fotode andmebaas
Haud Tallinna Liiva kalmistul

Eesti arhitektid
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Liiva kalmistule maetud
Sündinud 1922
Surnud 1995
Kristjan Tiirik

Kristjan Tiirik (sündinud 25. augustil 1982 Tartus) on eesti jalgpallur (poolkaitsja, ründaja).

Ta mängib Eesti meistriliiga klubis Tartu JK Tammeka.

Mängijakarjäär

Klubi

Tartu JK Tammeka

Karjääri statistika
Uuendatud seisuga 17. oktoober 2016

Klubi

Saavutused

Klubi
Tartu JK Tammeka
 Esiliiga: 2004
 II liiga lõuna/lääs: 2001

JK Luunja
 III liiga lõuna: 2010

Viited

Välislingid
Premium liiga profiil
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
Transfermarkti profiil

Eesti jalgpallurid
JK Narva Transi jalgpallurid
Tartu JK Tammeka jalgpallurid
Sündinud 1982
Margarita Simonjan

Margarita Simonjan (vene keeles Маргарита Симоновна Симоньян; sündinud 6. aprillil 1980 Krasnodaris) on armeenia päritolu Venemaa ajakirjanik. Ta on 31. detsembrist 2013 telekanali Russia Today ja infoagentuuri Rossija Segodnja peatoimetaja.

Margarita Simonjan sündis 1980. aastal Lõuna-Venemaal Krasnodaris armeenlastest vanemate tütrena. Mõlema vanema suguvõsa pärineb Osmanite riigist tulnud põgenikest: isapoolne suguvõsa on pärit Trabzonist, 1915. aastal armeenlaste genotsiidi ajal põgeneti Krimmi; ema on sündinud Sotšis, emapoolne suguvõsa on 19. sajandil Osmanite riigist välja rännanud.

Simonjan kasvas üles töölisklassi perekonnas, tehes juba varakult kooli kõrvalt tööd. Isa parandas külmikuid, ema oli kodune. Majas, kus pere elas, polnud ei kütet ega veevärki, maja ainukeses käimlas, mida kasutasid kõik maja elanikud, oli lihtsalt auk põrandas. Teismelisena õppis ta ühe õppeaasta vahetusõpilasena USAs New Hampshire'is. Venemaa 1998. aasta suure majanduskriisi ajal läks ta 18-aastaselt Kubani ülikooli ajakirjandustudengina tööle kohalikku Krasnodari krai televisiooni, saades algul 20 dollarit kuus palka. 19-aastaselt läks ta kohaliku televisiooni reporterina kajastama Teist Tšetšeenia sõda, mis toimus samas kõrvalregioonis   

2002. aastal sai ülevenemaalise riikliku telekanali Rossija-1 Krasnodari korrespondendiks, kellena kajastas 2004. aasta Beslani pantvangidraamat, olles esimeste kohalejõudnud ajakirjanike seas. Pärast Beslani sündmusi suundus Simonjan Rossija-1 korrespondendiks Moskvasse, kajastades seal Venemaa presidendi tegevust. Sellisesse ametisse võetakse Venemaa presidendile kõige lojaalsemaid inimesi. 2005. aastal nimetati ta vastloodud telekanali Russia Today peatoimetajaks. 2013. aasta detsembris nimetati ta lisaks vastloodud Venemaa riikliku uudisteagentuuri Rossija Segodnja peatoimetajaks.

Isiklikku 
Tema abikaasa on armeenia päritolu Venemaa filmirežissöör Tigran Keosajan.

Viited

Välislingid
 BBC: Margarita Simonyan

Venemaa ajakirjanikud
Sündinud 1980
Skeem

Skeem (vanakreeka sõnast σχῆμα 'kuju, vorm') on terviku osade seoste kujutis. 

Tervikuks võib olla näiteks nähtus, protsess, seade või muu objekt. 

Skeem esitatakse enamasti graafilise kujutisena tingmärkide abil. Skeem võib näidata objekti 
 struktuuri (plokkskeem, struktuuriskeem), 
 tööpõhimõtet (põhimõtteskeem), 
 seadmeüksuste ühendamise viisi (montaažiskeem). 

Skeeme kasutatakse peamiselt tehnikas, kuid ka majanduses, matemaatikas jm.

Viited

Vaata ka 
 Struktuur
 Süsteem

Elektriskeem
Mehhanismi kinemaatiline skeem

 Tehnika
Johannes Kaljola

Johannes Kaljola (aastani 1937 Johannes Nolk; 12. oktoober 1900 Jamburg – 31. mai 1954 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.

Johannes Kaljola lõpetas 1924. aastal Draamastuudio teatrikooli I lennu.

Ta töötas 1924–1929 ja 1930–1953 Eesti Draamateatris (1925–1937 Draamastuudio Teater) ning 1929–1930 Ugalas, 1946–1951 oli ühtlasi Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi lavapraktika õppejõud.

Johannes Kaljola oli Eesti teatri esimene lava-Pearu: aastal 1932 mängis ta Draamastuudio Teatris lavastatud "Tõe ja õiguse" esmalavastuses (Andres Särevi dramatiseering) "Vargamäe"  Pearu osa. Hiljem, 1952. aastal mängis ka sama dramatiseeringu järgi tehtud kuuldemängus „Vargamäe”.

Ta on mänginud filmides "Elu tsitadellis" ja "Valgus Koordis".

Tunnustus
1945 Eesti NSV teeneline kunstnik

Viited

Eesti näitlejad
eesti lavastajad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Eestistatud nimega inimesed
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1900
Surnud 1954
Georg Taleš

Georg Taleš (30. mai 1912 Peterburi – 30. oktoober 1997) oli Eesti ooperilaulja (bariton).

Ta lõpetas 1932. aastal Petseri Ühisgümnaasiumi.

Õppis laulmist Malama stuudios, Tallinna Konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba ja Aleksander Arderi lauluklassis ning aastatel 1937–1939 Itaalias Milanos E. Piccoli juures.

Aastatel 1939–1971 oli ta Estonia teatri solist.

Ta on mänginud muusikafilmis "Kui saabub õhtu" ja mängufilmis "Metskapten".

Tunnustus
1937 Viini rahvusvahelise lauljate konkursi laureaat
1950 Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Tema abikaasa oli ooperilaulja Veera Nelus.

Viited

Välislingid
ERR arhiiv. Bel canto: Georg Taleš (1987)
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti ooperilauljad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1997
Elo-Reet Järv

Elo-Reet Järv (6. august 1939 Tallinn – 12. oktoober 2018 Tallinn) oli eesti nahakunstnik.

1957. aastal lõpetas ta Tallinna 7. Keskkooli. 1957–1958 õppis Tartu Kunstikoolis. 1964. aastal lõpetas ta Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö eriala.

Aastatel 1965–1969 oli ta kombinaadi Kaubandustehnika reklaamtsehhi kunstnik ning naha- ja jalatsivabriku Kommunaar kunstnik, 1969–1975 kirjastuse Eesti Raamat kunstiline toimetaja. 1975. aastast tegutses vabakutselise nahakunstnikuna, tehes nahkehistööd ja nahkskulptuure.

1970. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige, 2006. aastast auliige.

Looming 
Näitustel hakkas Elo Järv esinema 1966. aastal, esialgu köidetega. 1973. aastal alustas Elo Järv nahast vabaplastikaga, esinedes eksperimentaaltarbekunsti grupinäitusel Kiek in di Kökis. 1970.‒1990. aastatel kujunes temast kunstnik, kes ületas ja lahustas tarbe- ja kujutava kunsti piire. Üks tema läbimurdetöid oli kolmeosaline "Valvurid" (1983), mille eest ta sai Kristjan Raua preemia, samuti sari "Trofeed piiritsoonist" (1984). 1989. aastal ühines Elo Järv neosürrealistliku rühmitusega Para '89, kus tema vaimseiks kaaslasteks said Jüri Palm, Ilmar Malin ja Rootsis tegutsev luuletaja Ilmar Laaban. Kaasnesid edukad esinemised Eestis, Soomes ja Rootsis ja ka rahvusvaheline tunnustus. Peale Eesti taasiseseisvumist valmis Elo Järvel mitmeid sotsiaalse hoiakuga skulptuurisarju.

2011. aasta lõpus avati Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis Elo Järve suur isikunäitus "Klassikute" sarjas. 2013. aastal sai ta teist korda Kristjan Raua preemia. 2018. aasta sügisel toimus Haapsalus Evald Okase muuseumis näitus "Kolm Järve", kus eksponeeriti Elo Järve, tema isa Eduardi ja vanaisa Martin Järve teoseid.

Tunnustus
1984 Kristjan Raua preemia (nahkehistöö eksperimendid ja kompositsioon "Valvurid" I-III)
1985 Baltimaade tarbekunstitriennaali peapreemia
1985 Eesti NSV teeneline kunstnik
1999 Eesti Nahakunstnike Liidu preemia "Aasta genuiin"
2012 Kristjan Raua preemia (unikaalsed ja maailmas ainulaadsed nahast skulptuurid retrospektiivnäitusel "Klassikud. Nahakunstnik Elo Järv" Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumis 26.11.2011-29.01.2012)

Isiklikku 
Tema isa oli raamatugraafik Eduard Järv.

Viited

Välislingid
E-varamu. Eesti Kunstimuuseumi fotokogu. Nahakunstnik Elo-Reet Järv
Haud Tallinna Rahumäe kalmistul

Eesti nahakunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1939
Surnud 2018
Modi Rosenfeld

Modi Rosenfeld (sünninimi Mordechai Rosenfeld; sündinud 29. aprillil 1970 Tel Avivis), tuntud ka kui Modi, on Iisraeli püstijalakoomik, näitleja ja kantor.

Iisraeli näitlejad
Sündinud 1970
Koomikud
Lunar Reconnaissance Orbiter

Lunar Reconnaissance Orbiter (LRO) on NASA kosmosesond, mis tiirleb ümber Kuu. Sondi ülesanneteks on Kuu pinna detailne kaardistamine, ohutute maandumispaikade tuvastamine, võimalike maavarade avastamine, radiatsiooni mõõtmine ja uute tehnoloogiate katsetamine.

LRO startis koos LCROSS-iga Kuule 18. juunil 2009. See oli esimene USA kosmosemissioon Kuule rohkem kui kümne aasta jooksul.

Sond on missiooni jooksul 100-meetrise täpsusega kaardistanud 98,2% Kuu pinnast ja 50 cm täpsusega kõik Apollo programmi maandumispaigad. Esimesed LRO tehtud pildid avaldati 2. juulil 2009 ja neile oli jäädvustatud Mare Nubium (Pilvede meri).

Missiooni maksumus on 583 miljonit dollarit, millest 504 miljonit kulus Lunar Reconaissance Orbiterile ja 79 miljonit LCROSSile.

Missioon

Sond ehitati NASA Goddardi kosmosekeskuses ja see kaalub 1,9 tonni. Missioon pidi algselt kestma aasta, kuid NASA on seda mitu korda pikendanud.

Sondi projekt valmis 2006. aastal ja algselt pidi LRO Kuu orbiidile minema oktoobris 2008, kuid starti lükati edasi 17. juuniks 2009. NASA pidi starti veel ühe päeva võrra edasi lükkama, et kosmosesüstik Endeavour saaks startida missioonile STS-127, mis oli tehnilise rikke tõttu hilinenud. LRO startis 18. juunil ja saabus Kuu orbiidile 23. juunil.
 
LRO uurib Kuu topograafiat, polaaralasid, mõõdab radiatsiooni Kuu orbiidil ja teeb kõrgresolutsiooniga fotosid, et nende alusel valida välja tulevased maandumispaigad mehitatud ja mehitamata missioonidele. Lisaks sellele on sond tuvastanud varasemate Vene ja USA missioonide, sealhulgas Apollo programmi, täpsed maandumispaigad ja neid pildistanud.

Galerii

Viited

Kosmoseaparaadid
NASA kosmosesondid
Marika Eensalu

Marika Eensalu (sünninimi Marika Bahvalova; sündinud 20. septembril 1947) on eesti ooperilaulja (metsosopran) ja muusikapedagoog.

Õppis Peri koolis ja Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. Pärast tehnikumi lõpetamist töötas Kommunaalprojektis.

Laulis tütarlastekooris Ellerhein, hiljem koos Aare Rüütli orkestriga. 1960. aastatel esines estraadilauljana, sai tuntuks Kustas Kikerpuu lauluga "Uus mood" ning koos Jaak Joalaga lauldud duetiga "Vihmahoog". 

Õppis laulmist Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios. 1973. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli klassikalise laulu eriala Ludmilla Issakova lauluklassi.

Paralleelselt muusikakooli õpingutega laulis 1970. aastast Estonia teatri ooperikooris. Hiljem lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 1980. aastast töötas Estonia teatri ooperisolistina.

1990. aastatest õpetab Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klassikalist laulu. Tema õpilasi on Tuuri Dede, Anna Dõtõna, Aurelia Eespere, Taisi Pettai, Kädy Plaas, Maarja Purga ja Maria Valdmaa.

Lavarolle
La Frugola – Giacomo Puccini ooper "Il tabarro" ("Mantel")
Catharina – Eduard Tubina ooper "Reigi õpetaja"
Marfa – Modest Mussorgski ooper "Hovanštšina"
Clara – Sergei Prokofjevi ooper "Kihlus kloostris"
Ulrika – Giuseppe Verdi ooper "Maskiball"
Carmen – Georges Bizet' ooper "Carmen"
Leonora – Gaetano Donizetti ooper "Favoriit"
Bradamate – Georg Friedrich Händeli ooper "Alcina"
Tüdruk – Eino Tambergi ooper "Lend"
Marcellina – Wolfgang Amadeus Mozarti ooper "Figaro pulm"
Suzuki – Giacomo Puccini ooper "Madama Butterfly"
Niklaus – Jacques Offenbachi "Hoffmanni lood"
Dorabella – Wolfgang Amadeus Mozarti ooper "Così fan tutte"
Rosina – Gioachino Rossini ooper "Sevilla habemeajaja"
Kaupmehe proua – Aulis Sallineni ooper "Ratsamees"
Florence Pike – Benjamin Britten ooper "Albert Herring"
Seltsidaam – Eino Tambergi ooper "Cyrano de Bergerac" 
Proua Reich – Otto Nicolai ooper "Windsori lõbusad naised"
Czipra ja Mirabella – Johann Straussi operett "Mustlasparun"
Anna – Johann Straussi operett "Viini veri"
Mania – Imre Kálmáni operett "Krahvinna Mariza"
Katisha – Arthur Sullivani operett "Mikado"
Kängu – Tõnu Raadiku muusikal "Puhh"

Tunnustus
1986 Eesti NSV teeneline kunstnik
1989 Georg Otsa nimeline auhind

Isiklikku
Tema abikaasa on näitleja ja lavastaja Ivo Eensalu.

Viited

Kirjandus
Pille Palm. Marika Eensalu. Eesti NSV Kultuuriministeerium, 1987

Välislingid
Rahvusarhiivi fotode andmebaas. RAT "Estonia" näitleja Marika Eensalu pärast külalisetendusi Moskvas arutelul NSV Liidu Kultuuriministeeriumis (1985)
RAT "Estonia" külalisetendused Moskva Suures Teatris. Näitleja Marika Eensalu osatäitjana G. F. Händeli ooperis "Alcina" (1985)
ERR arhiiv. Muusikaline tund. Muusika varjus: Marika Eensalu - 50
Marika Eensalu suuri sünnipäevi ei armasta. Eesti Päevaleht, 20. september 1997

Eesti ooperilauljad
Eesti muusikapedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1947
Anton Tšuikov

Anton Tšuikov (ukraina keeles Антон Андрійович Чуйков; sündinud 15. juunil 1992 Maardus) on Ukraina jalgpallur, keskkaitsja.

Oma profikarjääri alustas ta 2010. aastal klubis FC Levadia II. 2013. aastast mängis ta klubis FC Infonet Tallinn. Viimati kuulus ta Maardu Linnameeskonna koosseisu.

Ta on kahel korral esindanud Ukrainat alla 16-aastaste koondises.

Viited 

Ukraina jalgpallurid
FCI Tallinna jalgpallurid
Sündinud 1992