joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Matīši vald

Matīši vald (läti keeles Matīšu pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Burtnieki, Vecate, Dikļi ja Bērzaine vallaga ning Limbaži piirkonna Brīvzemnieki ja Braslava vallaga

Valla pindala on 80 km². 2016. aasta seisuga elas seal 879 inimest. Valla keskus on Matīši küla. Vallamaja asub aadressil Skolas ielā 11, vallavanemaks on Skaidrīte Klāsone.

Ajalugu 

20. sajandi algul moodustati praeguse valla aladel Bauņi vald, mis tekkis Pučurga, Bauņi ja Mīlītese mõisavaldade liitmisel. Aastal 1935 oli selle valla pindala 93,8 km². 1945. aastal moodustati vallas  Bauņi ja Matīši külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Matīši külanõukoguga likvideeritav Bauņi külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu Matīši vallaks. Aastatel 2006–2021 kuulus vald Burtnieki piirkonda.

Loodus 

Vald jääb Tālava madalikule, asudes Asti järve läänekaldal. Valla kõrgeim koht asub selle idaosas (75,6 m). Vallas asuvad ka mitmed sood, millest suurim on 89 hektari suurune Biedruse soo (157 ha). Valda jäävad kaks liiva- ja kruusakarjääri.

Mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Matīši luteri kirik, selle kantsel ja altar. Kohaliku kaitse all on Droņi muinaskalmed. Valda jääb ka Bauņi mõis koos selle juures asuva looduskaitsealuse lehisealleega. Looduskaitse all on veel Pikāti tamm, Kulpese mäe tamm, Zīle vaher, Salniekise tamm, Pučurga kask, Labrenči  elupuud, Matīši pahkadega kased, Apteegikask, Bremme paju, Kārkli paju, Niedrīte pähklipuu, Niedrīte paju, Plepji pajud, Speļģi saar, Bērzkalni mänd, Jēkabkalnsi mänd, Jēkabkalnsi valge mänd, Jēkabkalnsi läänepärn, Mīlīte seedermänd, Mīlīte mänd, Mīlīte kuusk, Mīlīte tammed, Bauņi tammed, Bauņi park, Bauņi saar, Ķinka allee tammed, Pučurga pärnad, Matīši mänd, Vaivari elupuu ja Salniekise paju. Vald asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 771 lätlast, 40 venelast, 18 valgevenelast, 6 ukrainlast, 4 poolakat ja 5 leedulast.
Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Valmiera piirkond
Valmiera vald

Valmiera vald (läti keeles Valmieras pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Valmiera linnaga ning Burtnieki, Kocēni, Rencēni, Jērcēni, Trikāta, Kauguri ja Brenguļi vallaga.

Valla pindala on 101 km². 2016. aasta seisuga elas seal 3245 inimest. Aastal 2011 elas vallas 3010 lätlast, 560 venelast, 69 valgevenelast, 28 ukrainlast, 26 poolakat ja 18 leedulast.  Valla keskus on Vanagi küla. Vallamaja asub Valmiermuižas aadressil Vanagu iela 4, vallavanemaks on Māra Vītola. Vallal on oma kultuurimaja ja raamatukogu, valla lapsed saavad aga haridust Valmieras.

Ajalugu 

Valla alad kuulusid Tālava muinasmaakonda. Vald moodustati aastal 1894, mil liideti Valmiera kirikumõisa ja Valmiera mõisa mõisavallad. Aastal 1906 liideti Oliņi piirkond Trikāta vallaga. Aastal 1935 oli selle valla pindala 144,4 km². 1945. aastal moodustati vallas Valmiera ja Ausekļise külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1954 liideti Valmiera külanõukoguga osa Ausekļise külanõukogu maadest. Aastal 1967 liideti osa külanõukogu maadest Rencēni külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu Valmiera vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Burtnieki piirkonda.

Loodus 

Vald jääb Tālava madalikule. Selle reljeefile on omased väikesed voored. Suurimaks jõeks on valla kagupiiril voolav Koiva jõgi. Voorte vahele jäävad Līgotņi (226 ha), Brada (131 ha), Cīļe (120 ha), Ezeri (83 ha), Ķoniņi (72 ha), Purkauliņi (74 ha) un Mācītājlauži (52 ha) sood.

Mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Sīmanēni püha tamm, Valmiera mõisa elumaja kahe toa seina- ja laemaalingud, ait ja piirdemüüri fragmendid. Teiste vaatamisväärsuste seas on luuletajate Jānis Ruģēnsi ja Rieteklise sünnikodud, Ķelderlejā natsismiohvrite ühishaud ja Valmiera mõisa hoonetekompleks.

Looduskaitse all on Ugrāji vaher, Ugrāji tamm, Vecžvīguri lehis, Jaunžvīguri pärn, Vecbenči tamm, Rami tamm, Murēni tamm, Aismeža tamm, Glumi tamm, Cinatase pärn, Cinatase tamm, Vecmareņi pärn, Jaundanieli tamm, Čakstese tamm, Sautiņi tamm, Rieteklise kadakas, Sīmanēni Valgusetamm, Sīmanēni Armastuse tamm, Baloži tamm, Zemgaļi tamm, Lielķīši tamm, Ģibži tamm, Lielauši pärn, Lielauši tamm, Lielauši künnapuud, Vējiņi mänd, Annasmuiža tamm, Annasmuiža allee tammed, Annasmuiža künnapuu ja Irša pargi tammed. Valla idaosa asub Ziemeļgauja kaitstaval maastikul.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 1048 lätlast, 126 venelast, 32 valgevenelast, 27 ukrainlast, 20 poolakat ja 7 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Valmiera piirkond
Blomberg

Blomberg on linn Saksamaal Nordrhein-Westfalenis Lippe kreisis. See asub Bielefeldist umbes 20 km kaugusel kagus ja Detmoldist umbes 20 km kaugusel idas.

Elanike arv on 2015. aasta seisuga 15 370.

Suure põgenemise käigus asutati linna põgenikelaagrisse eesti gümnaasium.

Välislingid 
 Koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad
Bērzaine vald

Bērzaine vald (läti keeles Bērzaines pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Dikļi, Zilaiskalnsi, Kocēni, Burtnieki ja Matīši vallaga.

Valla pindala on 55 km². 2016. aasta seisuga elas seal 580 inimest. Valla keskus on Bērzaine küla. Vallavanemaks on Atis Keziks.

Ajalugu 

Aastal 1935 asus Bērzaine valla kohal Jaunburtnieki vald, mille pindala oli 44,2 km² ja kus oli 733 elanikku. 1945. aastal moodustati vallas Bērzaine ja Jaunburtnieki külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1950 liideti Bērzaine külanõukoguga likvideeritav Jaunburtnieki külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu Bērzaine vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Kocēni piirkonda.

Loodus 

Vald jääb Tālava madalikule. Suurimaks jõeks on Briede. Vallas on ka paar pisikest järve. Looduskaitse all on Jaunbimberi mänd, Brenguļi tamm, Purmaļi tamm, Jaunburtnieki kooli pappel, Jaunburtnieki kooli tamm, Celmi tamm, Jaunzemnieki elupuu, Zilūži künnapuu ja Bērzaine pärn. Suur osa vallast asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.

Kaitstavad mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Saulieši ja Purvmaļi muinaskalmed ning hiiepaik Daviņi hiidrahn. Kohaliku kaitse all on Jaunburtnieki kalmistu muinaskalmed koos Jaunburtnieki ristikiviga ja  Daviņi Norieši künka muinaskalmed. Valda jäävad veel Lanti ja Jaunburtnieki muinaskalmed, Jaunburtnieki surnuaed ja Daviņi väiksem ohvrikivi.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 538 lätlast, 13 venelast, 11 valgevenelast, 6 ukrainlast, 6 poolakat ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Valmiera piirkond
Naima Suude

Naima Suude (sündinud 14. märtsil 1932) on eesti köite- ja nahakunstnik.

Hariduskäik
 1952–1957 Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituut, nahkehistöö eriala
 1974 täiendõpe Leipzigi graafika- ja raamatukunsti kõrgkooli köitekojas

Töökäik
 1960–1966 Kunstitoodete Kombinaat ARS
 1966–2008 Eesti Kunstiakadeemia nahakunsti osakonna töökoja juhataja, meister

Tunnustused
 1987 köitekunstipreemia F. Tuglase “Taevased ratsanikud” eest
 2007 Eesti Vabariigi Valgetähe V klassi teenetemärk

Isikunäitused
 1982, 1970 Tallinna kunstisalong (koos Endel Valk-Falguga)
 2017 "Põlispark. Naima Suude 85", Tallinna Keskraamatukogu

Looming
1995, 2000, 2005, 2010, 2015 rahvusvaheline köitekunstinäitus "Scripta manent", Tallinn

Valik varasemaid näitusi 
Näitustel osalenud 1970. aastast
 1970 Eesti tarbekunstinäitus, Tallinn
 1978, 1983, 1987, 1990 köitekunstinäitused, Tallinn
 1979 Eesti tarbekunsti ja graafika näitus, Lodz, Poola
 1979, 1983 Baltimaade tarbekunstitriennaal, Tallinn
 1982 Eesti tarbekunstinäitus, Tallinn, Helsingi, Leipzig, Veneetsia
 1995, 2000, 2005, 2010 rahvusvaheline köitekunstinäitus “Scripta manent”, Tallinn
 2001–2005 H. Chr. Andersenile pühendatud köitekunstinäitus “Muinasjutuimed”, Kopenhaagen, Odense, Tallinn, Riia, Vilnius, Pärnu, Viljandi
 2002 köitenäitus-konkurss “Eesti luule kulda”, Eesti Akadeemiline Raamatukogu
 2003 rahvusvaheline köitekunstinäitus “Knyga/Book”, Vilnius, Leedu
 2003, 2004 köitekunstinäitus “Fr. R. Kreutzwald 200”, Tallinn, Võru
 2003–2006 EKA nahakunsti osakonna näitused, Tallinn, Viljandi
 2004–2006 nahakunstinäitus “Lembelaekad”, Tallinn, Riia, Vilnius, Narva, Keila, Elva
 2006–2008 “Scripta manent III” valiknäitus, Turu, Göteborg, Malmö, Uppsala, Helsingi, Riia
 2007, 2009 IX ja X rahvusvaheline köitekunsti biennaal, St Rémy-lès-Chevreuse, Prantsusmaa
 2008 näitus-konkurss ”Luuleline köide”, TLÜ Akadeemiline Raamatukogu
 2008–2010 nahakunstinäitus “Paikkond”, Tallinn, Kohila, Viljandi, Võru
 2009 köitekunstinäitus "Eesti rahvakultuur", Eesti Rahvusraamatukogu, Tallinna Keskraamatukogu
 2010 köitekunstinäitus “Eesti köide”, Tallinna Keskraamatukogu
 2011 köitekunstinäitus "Kalevipoeg", Tallinna Keskraamatukogu

Osalemine ühingutes ja organisatsioonides
 1970 Eesti Kunstnike Liidu liige
 1996 Eesti Köitekunstnike Ühenduse asutajaliige 
 2010 Eesti Kunstnike Liidu auliige

Viited

Eesti köitekunstnikud
Eesti nahakunstnikud
Eesti tarbekunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1932
Eestlaste pseudonüümide loend

''Tuntumate eestlaste pseudonüümide loend. Eraldi loend on Eesti karikaturistide pseudonüümide loend



A 
 A. H. Tammsaare = Anton Hansen
 A. Piirikivi = Ado Grenzstein
 Albert Trapeež = Leonhard Lapin jt
 Alle Gretto = Oskar Gustavson
 Anna Haava = Anna Rosalie Haavakivi
 Anonymus = Friedebert Tuglas
Artur Erich = Ira Lember ja Erika Esop
 Arvo Valton = Arvo Vallikivi

B  
 Betti Alver = Elisabeth Lepik

C 
 C.R. Linnutaja = Carl Robert Jakobson
 Chalice = Jarek Kasar
 Cool D = Priit Kolsar

D 
 DJ Critikal = Bert Prikenfeld

E 
 Eduard Bornhöhe = Eduard Brunberg
 Eessaare Aadu = Jaan Anvelt, ka Richard Kullerkupp
 Elar Kuus = Elmar Kuusik

F 
 Fagira D. Morti = Margit Adorf

G 
 Gori = Vello Agori, kuni 1935. aastani Georg Tõnisson

H 
 Heini = Tõnis Braks
 Hoia Ronk = Karl August Hindrey
 Hugo Angervaks =  Eduard Päll

I 
 Iir Hermeliin = Hille Ermel

J 
 J. Oro = Julius Oengo
 Johannes Barbarus = Johannes Vares
 Juhan Madarik = Johannes Lauristin
 Jüri Üdi = Juhan Viiding

K 
 Kerttu Rakke = Kadi Kuus
 Koidula = Lydia Emilie Florentine Jannsen
 Krisostomus Silvester = Kalle Kurg

L 
 Lall Kahas = Bernhard Lülle ja Iko Maran

M 
 Mait Metsanurk = Eduard Hubel
 Mats Mõtslane = Mart Kiirats
 Matti Moguči = Priidu Beier
 Max Harnoon = Hasso Krull
 Merca = Merle Jääger
 Milli Mallikas = Hugo Raudsepp
 Mätas = Ülari Ollik

O  
 O. Muusapoeg = Ain Kaalep
 Onu Bella = Igor Maasik
 Onu Thal = Uno Laht
 Ormi Arp = Nigol Andresen

P 
 Peet Vallak = Peeter Pedajas

R 
 Redo = Felix Randel
 Rohke Debelakk = Gaute Kivistik

S 
 Street = Sven Tarto
 Summer = Indrek Raadik
 Suve Jaan = Johann Friedrich Sommer

T 
 Tiibuse Jaak Tiibus = August Kitzberg
 Toslem = Romulus Tiitus

V 
 Villi Andi = Friedrich Kuhlbars
 Villu = Vilhelmine Klementi

Vaata ka Eesti kunstnike pseudonüümide loendit

 
Eesti inimeste loendid
Keeleteaduse loendid
Mahmud II

Mahmud II (osmanitürgi keeles محمود ثانى Mahmud-i sānī; محمود عدلى Mahmud-i Âdlî; türgi keeles II. Mahmud; 20. juuli 1785 – 1. juuli 1839) oli Osmanite riigi sultan aastatel 1808–1839. Ta oli Abdülhamit I ja Nakşidil Sultaana poeg. 

Mahmut II tugevdas mitme reformiga keskvõimu. Kaotas 1826. aastal janitšaride korpuse ja 1834 sõjaväelääni. Euroopapärastas haldust ja hariduskorraldust. Tema reforme valmistasid ette tanzimatti, kuid ei suutnud pidurdada Türgi välispoliitilist nõrgenemist: 1831–1833 ja 1839. aastal sai Türgi lüüa Muḩammad ‘Alīlt ning 1838. aastal tehti mööndusi Prantsusmaale ja Suurbritanniale.

Türgi sultanid
Sündinud 1784
Surnud 1839
Osmanid
Thomas Starzl

Thomas Earl Starzl (11. märts 1926 Le Mars, Iowa – 4. märts 2017 Pittsburgh, Pennsylvania) oli USA arst, teadlane ja siirdamise asjatundja. 

Ta siirdas 1963. aastal esimesena maailmas inimmaksa ning teda nimetatakse kaasaegse siirdamismeetodi loojaks. 

Tema esimene siiratud maksaga patsient ei jäänud ellu. Starzl asus 1980. aastatel tööle Pittsburghi Ülikooli, et luua äratõukereaktsiooni ennetavaid ravimeid, sealhulgas immuunsüsteemi alla suruva azathioprine'i ning tsüklosporiini ja takroliimuse. 1967. aastal siirdas ta inimmaksa teist korda ning seekord jäi patsient ellu.

Starzl on lisaks maksale siiranud ka kaksikute ja veresugulaste laipade elundeid. Peale selle on ta siiranud loomade, näiteks paaviani maksa inimestele. 1984. aastal siirdas Starzl kuueaastasele tüdrukule maksa ja südame.

1991. aastal läks Starzl pensionile ja avaldas oma eluloo "The Puzzle People".

Starzli tsitaate 
Mul oli suur hirm, et vean alt inimesi, kes usaldasid oma tervise minu kätesse.

Isegi lihtsa operatsiooni puhul vaatasin raamatust üle.., seejärel läksin kartustundega operatsioonituppa ning olin teovõimetu kuni operatsiooni alguseni.

Ebaõnnestumiste unustamise asemel jäid need mulle meelde igaveseks.

Surm 
Ta suri 90-aastaselt 4. märtsil 2017 oma pere keskel.

Viited 

Ameerika Ühendriikide arstid
Sündinud 1926
Surnud 2017
Laili Jõgiaas

Laili Jõgiaas (aastani 1993 Land; sündinud 9. veebruaril 1974 Võrumaal Sõmerpalu vallas) on Eesti laulja (sopran) ja raamatukogutegelane.

Aastal 1993 lõpetas ta muusikaõpetaja erialal Tartu Õpetajate Seminari (õpetaja Mare Puusepp), aastal 1998 lauluerialal Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli (Vivian Kallaste klass) ja 2004. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (Riina Airenne klass). 

Laili Jõgiaas on täiendanud end 2008. aastal Hamburgi rahvusvahelises muusikakolledžis ning paljudel meistrikursustel (1998, 2001, 2002, 2003 ja 2007 Eva Märtsoni, 2002 ja 2003 Thomas Wiedenhoferi, 2003 Agnethe Cristenseni, 2006 Rita Damsi ja Barbara Pearsoni ning 2007 Ingrid Kremlini juures). 

Aastal 2009 lõpetas ta ärikorralduse erialal Tartu Kutsehariduskeskuse ning õpib aastast 2011 Eesti Maaülikooli magistriõppes majandusarvestust ja finantsjuhtimist. 

Aastatel 2004–2011 oli ta Vanemuise teatri kooriartist ja 2011–2012 Eesti Kontsertkoori laulja. Ta on esinenud soolokavadega Eesti linnades ja maakohtades.

Alates aastast 2012 on Jõgiaas Oskar Lutsu nimelise Tartu Linnaraamatukogu Karlova-Ropka haruraamatukogu juhataja ning aastast 2013 ühtlasi Tartu I Muusikakooli lauluõpetaja.

Eesti lauljad
Eesti raamatukogundustegelased
Sündinud 1974
Flagshipi programm

Flagshipi programm on üks NASA programmidest Päikesesüsteemi uurimiseks, mis on mõeldud kõige ajakulukamate ning kalleimate missioonide jaoks. Flagshipi programmist väiksemad on keskmise eelarvega Discovery programm ja väikese eelarvega New Frontiersi programm.

NASA Flagshipi programmi missioonide eelarve on reeglina üle ühe miljardi USA dollari ning need võimaldavad uurida NASA jaoks äärmiselt tähtsaid objekte. Flagshipi missioone on tänaseks saadetud näiteks Jupiterile, Europale, Saturnile ja Marsile.

Ajalugu

1992. aastal otsustas NASA, et missioonid peaksid valituks osutumise nimel hakkama omavahel võistlema. Sellest otsusest sündisid esialgu Discovery ja Flagshipi programm. Hiljem lisandus nendele ka New Frontiersi programm.

2011. aastal teatas Ameerika Ühendriikide Riiklik Teadusnõukogu, et NASA Flagshipi missioonide kõrgeimaks prioriteediks peaks olema Mars Astrobiology Explorer-Cacher (MAX-C), mis pidi olema NASA panus ExoMarsi ja eelkäija Marsi pinnaseproovide Maale toomise missioonile. Tähtsuselt järgmine pidi olema NASA-ESA ühismissioon EJSM/Laplace ja oluliseks peeti ka Veenusele, Uraanile ja Enceladusele kosmosesondide saatmist. 

Veebruaris 2012 peatas NASA eelarvekärbete tõttu oma osaluse ExoMarsis, et kinni maksta James Webbi kosmoseteleskoobi lisakulud. Samuti peatati teadmata ajaks kõikide Flagshipi programmi missioonide planeerimine. NASA on planeerimise peatamise suhtes hiljem teinud ka erandeid ning detsembris 2012 kuulutati välja Mars 2020 missioon. 2015. aastal teatas NASA Europa Multiple-Flyby Missioni heaks kiitmisest.

Flagshipi missioonid 

NASA Flagshipi programmi kuuluvad järgmised missioonid:

Viited

NASA programmid
Dikļi vald

Dikļi vald (läti keeles Dikļu pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Bērzaine, Zilaiskalnsi, Matīši ja Kocēni vallaga, Limbaži piirkonna Umurga, Katvari ja Brīvzemnieki vallaga ning Cēsise piirkonna Stalbe vallaga.

Valla pindala on 157 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1138 inimest.  Valla keskus on Dikļi küla. Vallavanemaks on Atis Antons.

Ajalugu 

Valla algsed asukad olid liivlased. Aastal 1935 oli Dikļi valla pindala 110 km². 1945. aastal moodustati vallas Dikļi ja Jaundikļi külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1951 liideti Dikļi külanõukoguga likvideeritav Jaundikļi külanõukogu. Aastal 1961 liideti külanõukoguga osa Dauguļi külanõukogu maadest. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Kocēni piirkonda.

Loodus 

Valla kirdeosa jääb Tālava madalikule, põhjaosa Idumea kõrgustikule, ülejäänud osa aga Limbaži tasandikule. Suurimaks jõeks on Briede. Vallas on ka paar pisikest järve, idaosas asuvad aga rabad.

Looduskaitse all on Saulgoži kask, Krieviņi  tamm, Skrastiņi pärn, Lejnieki tamm, Uskuri  tamm, Budenbroka pärn, Budenbroka saar, Budenbroka mänd, Grantskalni tammed, Celmiņi mänd, Vijciemsi tammed, Zviedi mänd, Dumpuri mänd, Kauguriņi pärn, Kauguriņi tamm, Māzerainise kuusk, Vintēni saar, Vecmeicēni saar, Ošlejase tamm, Mācītājmuiža pärn, Dikļi suur pärn, Dikļi mõisapargi pärnad, Dikļi saared, Dikļi kiriku tammed, Valge mänd, Grotūži tamm, Vilnīši tamm, Vilnīši Suurtamm, Ezeriņi tamm, Rijnieki tamm, Rijnieki mänd, Dikļi mõisa allee, Garklāvi kask, Dauguļi mõisa lehised, Mazbrenguļi tammed, Kuitese hõberemmelgas, Limbaži suurtee tamm, Ceļmala teine tamm, Labrenči tamm, Zvejnieki tammed, Tiltiņi tamm, Jaunzemi õunapuu, Kalmistupärn, Jaunzemi tamm, Kovārņi tamm, Radziņi tamm, Lazdukalnsi tammed, Laipenese mänd, Baueri pärn, Smiči pärn, Tilcēni künnapuu ja Dumpuri tammed. Valla lõunapiiri ääres paiknevad osaliselt Vīķvēni soo ja Augstroze hoiualad. Suur osa vallast asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.

Kultuurimälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Dikļi mõisa hoonetekompleks, kaks Grebi linnamäge, Piltiņkalnsi hiis ja esimese Läti laulupeo toimumispaik. Valda jääb veel aastal 1630 ehitatud Dikļi kirik, mille kantsel, altar, orel ja hauplaadi fragmendid on kunstimälestistena riikliku kaitse all; kaitse all on ka Budenbroka mõisa elumaja ahi. Kohaliku kaitse all on Rožkalni muinaskalmed, Lapurga muinaskalmed, Lapurga linnamägi ja Budenbroka muinaskalmed.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 538 lätlast, 13 venelast, 11 valgevenelast, 6 ukrainlast, 6 poolakat ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Valmiera piirkond
Zilaiskalnsi vald

Zilaiskalnsi vald (läti keeles Zilākalna pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Dikļi, Bērzaine ja Kocēni vallaga.

Valla pindala on 29,4 km². 2016. aasta seisuga elas seal 760 inimest. Aastal 2011 elas vallas 379 lätlast, 277 venelast, 54 valgevenelast, 13 ukrainlast, 10 poolakat ja 12 leedulast. Valla keskus on Zilaiskalnsi küla. Vallamaja asub aadressil Imanta iela 7, vallavanemaks on Anita Žogla.

Valla alad kuulusid algselt Mujāni valda. Aastal 1961 sai Zilaiskalnsist alev, millega ühendati ka osa Mujāni külanõukogus asuva sovhoosi "Tožas" maadest, pannes niiviisi aluse Zilaiskalnsi maaterritooriumile. Aastal 1963 Mujāni külanõukogu likvideeriti ja osa selle maadest liideti Zilaiskalnsi aleviga ning Zilaiskalnsi maaterritooriumiga. Aastal 1975 liideti osa maaterritooriumi maadest Kocēni külanõukoguga. Aastal 1990 ühendati Zilaiskalnsi maaterritoorium ja alev Zilaiskalnsi vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Kocēni piirkonda.

Vald jääb Tālava madalikule, seal asub selle piirkonna kõrgeim punkt Zilais kalns (127 m). Suurimaks jõeks on Briede. Tähtsaimaks tööstusharuks on turba tootmine. Vald asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Valmiera piirkond
Vaidava vald

Vaidava vald (läti keeles Vaidavas pagasts) on vald Lätis Valmiera piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Kocēni vallaga ning Cēsise piirkonna Liepa, Stalbe ja Raiskumsi vallaga.

Valla pindala on 80 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1004 inimest. Valla keskus on Vaidava küla. Vallamaja asub aadressil Skolas iela 1, vallavanemaks on Līga Šmaukstele.

Ajalugu 

Vaidava vald moodustati aastal 1894, mil liideti Vaidava, Veļķi, Podzēni ja Brieži mõisavallad. Aastal 1935 oli valla pindala 60,6 km², elanikke oli seal 983. 1945. aastal moodustati vallas Vaidava ja Podzēni külanõukogud, aga aastal 1949 likvideeriti vald ametlikult. Aastal 1951 liideti Vaidava külanõukoguga likvideeritav Podzēni külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Kocēni piirkonda.

Loodus 

Valla suurimaks jõeks on Koiva jõgi. Vallas on ka mitu järve - Anuļi järv, Brieži järv, Dzelve järv, Lielais Bauzis, Rābuti järv ja suurimana Vaidava järv, Valla idaosa kuulub Gauja rahvusparki, seal asub Koiva jõe ääres Sietiņiezise paljand.

Looduskaitse all on veel Jāņkalni pärn, Gārši tamm, Podzēni allee tamm, Burgase tamm, Dreimaņi tammed, Podzēni lehiseallee koos mitme sellesse kuuluva lehisega, Lauri vaher, Lauri lehis, Vaidavmuiža pärnad, Baižase vaher, Baižase lehis, Jēkuliņi lehis, Mazšķirbase pärn, Denderi saar, Mazšķirbase tamm, Lielšķirbase tamm, Gribieši tamm, Rābuti pärn, Lode tamm, Jodase tammed, Leimaņi tamm, Rābuti tammed, Veļķi tamm, Spriči tamm, Rootsi mänd, Nebraukši vahtrad, Jaunliepase pärn, Braukši tamm, Nauči tamm, Stoķi paljand selles asuva Patkuli koopaga, Briežmuiža lehis, Palmēni tamm, Antoni mänd, Antoni kivi ja Gaišļi pärn.

Mälestised 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Vaidava mõisa hoonetekompleks, sealhulgas ka aidaga kelder ja häärber ning arvukad muinaskalmed (Burgase, Gārši, Jaunkalni, Kaulēni, Mazgaidēni, Trēziņi). Kohaliku tähtsusega muinsuskaitseobjektideks on Vindēni ja Telmēni muinaskalmed ning hiiepaik Stoķi püha allikas. Tähelepanuväärsed on ka kaks lehisealleed (Palmēnis ja Podzēnis, neist viimane on pikim taoline allee Lätis).

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 879 lätlast, 28 venelast, 22 valgevenelast, 2 ukrainlast, 5 poolakat ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Valmiera piirkond
Inseneriväe peamarssal

Inseneriväe peamarssal (vene keeles Главный маршал инженерных войск) oli Nõukogude Liidu relvajõududes aastatel 1943–1984 kehtinud väeliigi auaste. See oli kõrgem väeliigi marssali auastmest. Aukraadi kellelegi ei antud.

Vaata ka
Inseneriväe marssal
Marssal

Välislingid
Маршалы и Адмиралы Флота Советского Союза marshals.narod.ru (arhiveeritud)

Nõukogude Liidu sõjandus
Nõukogude Liidu sõjaväelised auastmed
Nõukogude Liidu väeliigi peamarssalid
Igor Kravtšenko

Igor Kravtšenko (sündinud 28. märtsil 1973 Tartus) on Eesti poliitik. Ta oli 6. detsembrist 2016 Riigikogu XIII koosseisu (asendus)liige ja on alates 4. aprillist 2019 XIV koosseisu (asendus)liige.

Ta lõpetas aastal 1991 Tallinna 14. Keskkooli ja aastal 2003 Tallinna Majanduskooli raamatupidamise erialal.

Ta töötas aastatel 1993–1995 raamatupidajana aktsiaseltsis Vika, aastatel 1995–1997 töötas ta direktorina aktsiaseltsis Sridom. Aastatel 2013–2016 töötas ta aktsiaseltsis TLT juhatuse esimehe nõunikuna.

Ta kuulus aastatel 2005–2008 Reformierakonna ridadesse, aastast 2009 kuulub ta Keskerakonda. Ta oli aastatel 2005–2016 Tallinna Linnavolikogu liige, 6. detsembrist 2016 on ta Riigikogu XIII koosseisu liige (asendades Rein Ratast ja Arvo Sarapuud). Riigikogus kuulub ta keskkonnakomisjoni.

Ta on aastast 2008 Tallinna Mustamäe halduskogu esimees. Lisaks on ta Tallinna Linnatranspordi aktsiaseltsi nõukogu liige; Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasiumi, Mustamäe Reaalgümnaasiumi, Tallinna 53. Keskkooli, Lehola lasteaia, Allika lasteaia, Tähekese lasteaia ja lasteaia Delfiin hoolekogu liige.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kahe lapse isa. Tema huvialadeks on sport, reisimine ja lugemine.

Välislingid 
 Igor Kravtšenko Riigikogu kodulehel
 Eesti Ekspress: Kes on protestijat autoga „müksanud“ Igor Kravtšenko? „Hall hiireke“, kes eelistab valijatega kremlimeelset juttu ajada

Eesti Keskerakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Tallinna Majanduskooli vilistlased
Sündinud 1973
Dzegužkalnsi raudteepeatus

Dzegužkalnsi raudteepeatus (ka Aleksandrovska platvorm või Aleksandra raudteepeatus, saksa keeles Alexanderhalt) oli raudteepeatus Riias Riia–Bolderāja raudtee ääres.

Peatus asus Zasulauksi ja Nordeķi raudteepeatuse vahel.

Peatus avati XX sajandi kahekümnendatel aastatel ja suleti 29. novembril 1922 reisijate vähesuse tõttu. Aastast 1929 hakkas Dzegužkalnsi raudteepeatuse nime kandma hoopis Nordeķi raudteepeatus.

Viited

Välislingid

 Peatus vanal kaardil

 

Riia raudteejaamad
Poļi raudteepeatus

Poļi raudteepeatus oli raudteepeatus Riia-Jelgava raudteeliinil. Peatus asus Cena ja Ozolnieki jaamade vahel Poļi talu juures.

Peatus avati aastal 1928 ja suleti Teise maailmasõja ajal.

Viited

Välislingid

 Peatus vanal kaardil

Läti endised raudteejaamad
Ozolnieki piirkond
Hilda Heine

Hilda Cathy Heine (sündinud 6. aprillil 1951) on Marshalli saartelt pärit õpetaja ja poliitik. Aastatel 2016–2020 oli ta Marshalli saarte kaheksas president, olles ühtlasi ka esimene riigi naispresident. Enne presidendiks saamist oli ta haridusminister.

Haridus
Heine õppis Ameerika Ühendriikide kõrgkoolides. 1970. aastal lõpetas ta Oregoni ülikoolis bakalaureuseõppe. 1975. aastal lõpetas ta magistriprogrammi Hawaii ülikoolis ning 2004. aastal kaitses ta edukalt magistritööd ning sai doktorikraadi haridusteaduse alal Lõuna-California ülikoolis.  Ta oli sealjuures ka esimene Marshalli saarte elanik, kes on doktorikraadi saanud.

Karjäär
26. jaanuaril 2016 valiti Hilda Heine Marshalli saarte presidendiks. Tema ametiaeg kestis kuni 13. jaanuarini 2020.

Viited

Marshalli Saarte presidendid
Sündinud 1951
Elise Priks

Elise Priks (ka Eliise Priks; 9. jaanuar 1890 Laeva vald, Tartumaa – 14. november 1943 Moskva) oli Eesti tööline, kommunistlik poliitik ja ametiühingutegelane.

1924. aasta 26. juunist kuni 22. novembrini oli Priks Eesti Riigikogu II koosseisu liige, esindades erakonda Töörahva Ühine Väerind (TÜV). Kuna TÜV oli Eestis keelustatud kommunistlike organisatsioonide legaalne variorganisatsioon, kujunes ka Priksi poliitiline karjäär Riigikogus lühikeseks. Riigikogu liikmeks sai ta 26. juunil tagandatud Gustav Lange asendajana (kes omakorda oli juba mitmes asendaja sama aasta 10. märtsil tagasi astunud Hans Heidemanni kohal), Priks ise aga tagandati 22. novembril 1924 ning tema kohale astus Kristjan Raudsepp.

Priks oli üks kahtlusalustest Eesti ajaloo ühes suuremas poliitilises kohtuprotsessis, nn 149 protsessis, mis kestis terve 1924. aasta. Protsessi tulemusel kuulutati Töörahva Ühine Väerind riigivastaseks relvastatud organisatsiooniks ning erakonna liikmed karistati parteisse kuuluvuse ja riigipöörde kavandamise eest. Priksile mõistis kohus karistuseks 15 aastat sunnitööd. Elise Priks vabastati 1938. aasta amnestiaseaduse põhjal.

Pärast Nõukogude okupatsiooni algust Eestis 1940. aastal töötas Priks ametiühingutes ja parteitööl, evakueerimise järel Venemaal ning 1943. aasta algusest Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu juures.

Viited

Välislingid
Elise Priksi elulugu Rahvusraamatukogu kodulehel
Elise Priksi foto poliitvangipõlve ajast Eesti Rahvusarhiivis

Eestimaa Kommunistliku Partei liikmed
Eesti poliitikud
II Riigikogu liikmed
Eestlased Venemaal
Sündinud 1890
Surnud 1943
Artur Kiudorf

Artur Kiudorf VR II/3 (ka Kiudorv; 23. mai 1886 Räpina vald, Võrumaa  – 15. veebruar 1942 Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja põllumees.

Ta sõdis Vabadussõjas 5. jalaväepolgu ridades algul lipnikuna, hiljem alamleitnandina. 

Ta pidas Räpina vallas kaht suurt eeskujulikku talu, mida suviti külastasid põllumeeste ja põllutöökoolide õppereisid. 

Oli tegev Linte piimaühisuses, Räpina Põllumeeste Seltsis, Räpina Ühispangas ja kindlustusseltsis. 

Ta oli Kaitseliidu Tartumaa maleva Räpina malevkonna pealik. Ta sai 1935. aastal kapteni auastme.

Ta kandideeris 1938. aastal I Riigivolkogu valimistel 78. valimisringkonnas ja sai 680 häält.

Arreteeriti 2. veebruaril 1941, mõisteti surma ning hukati 1942. aasta talvel Kirovi oblasti vangilaagris.

Tunnustused
1920 Vabadusristi II liik 3. järk
1935 Kotkaristi teenetemärgi V klass

Viited

Välislingid
Eesti ohvitseride andmekogu

5. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1886
Surnud 1942
Arnold Humala preemia

Arnold Humala preemia on auhind, millega tunnustatakse silmapaistvaid tulemusi saavutanud Eesti noormatemaatikuid. 

Seda annab välja Eesti Matemaatika Selts alates 1990. aastast.

Laureaate

2021. a Rihhard Nadel, doktoritöö „Big slices of the unit ball in Banach spaces“ (Tartu Ülikool, juhendajad Rainis Haller, Johann Langemets, Vegard Lima) eest.
2020. a preemiat välja ei antud.
2019 – Ülo Reimaa, doktoritöö „Non-unital Morita equivalence in a bicategorical setting“ (Tartu Ülikool, juhendaja Valdis Laan) eest.
2018. a preemiat välja ei antud.
2017 – Tartu Ülikooli doktorant Silja Veidenberg uurimuste tsükli „Tõkestatud aproksimatsiooniomaduste ülekandumine Banachi ruumide kaasruumidesse“ eest. 
2016 – Johann Langemets, doktoritöö „Geomterical structure in diameter 2 Banach spaces“ (Tartu Ülikool, juhendajad Rainis Haller, Olav Nygaard) eest.

 2015. a preemiat välja ei antud.

 2014. a Erge Ideon „Rajaülesannete lahendamine ratsionaalsplainidega kollokatsioonimeetodil“ eest.

 2013. a Aleksei Lissitsin „Banachi ruumide kumerad aproksimatsiooniomadused“ eest.
 2012. a Indrek Zolk doktoritöö „The commuting bounded approximation property of Banach spaces“ („Kommuteeruvad tõkestatud aproksimatsiooniomadused Banachi ruumides“, Tartu Ülikool, 2010, juhendaja Eve Oja) eest.
 2011. a Daria Gordon „Volterra integraalvõrrandite lahendamine ruut- ja kuupsplainidega kollokatsioonimeetodil“ eest.
 2010. a Evely Leetma „Tõketega silumisülesannete lahendamine“ eest.
 2009. a Helle Visk „Nihutatud mitmemõõtmelise asümmeetriline Laplace'i jaotus“ eest.
 2008. a preemiat välja ei antud.
 2007. a Kristel Mikkor „Banachi ruumide geomeetria“ eest.

Viited

Välislingid 
Arnold Humala preemia statuut

Eesti auhinnad
Berckholtz

Berckholtz (alates XIX sajandist ka Berkholz) on Rostockist pärit aadlisuguvõsa.

Ajalugu
1877. aastal kanti suguvõsa Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.

Suguvõsa liikmeid
Martin Balthasar Berkholz (Berckholtz) (1775−1844), filosoofiadoktor, Biķernieki ja Riia Gertrudi koguduse pastor, kirjanik
Christian August Berkholz (1805−1889), Jena ülikooli filosoofiadoktor, Tartu ülikooli teoloogia audoktor, Apekalnsi pastor, Riia Jakobi koguduse ülempastor, Liivimaa konsistooriumi assessor, konsistooriuminõunik, kirjanik
Arend von Berkholz (1808−1888), tõeline riiginõunik, Riia raehärra ja bürgermeister, kihelkonnakohtunik
Georg Berkholz (1817−1886), Tartu ülikooli ajaloo audoktor, kolleegiumiassessor, Baltische Monatsschrifti toietaja, Rigasche Zeitungi peatoimetaja
August Nikolai Berkholz (1822−1922), õigusteaduse kandidaat, kolleegiumisekretär, Riia raehärra, Riia linnavolinik, kihelkonnakohtunik

Berckholtzi suguvõsa mõisavaldused
Baden:
Schloß Ortenberg (XIX sajandil)
Liivimaa läti distrikt:
Mārciena (Martzen) (1801−1806, pandivaldus), Sarkaņi (Heydenfeld) (1806−1821 pandi-, 1821−1841 pärusvaldus), Veckalsnava (Alt-Calzenau) (1801−1806, pandivaldus)

Kirjandus
Berkholz, Arend. Gedenkblätter für die Familie Berckholtz auch Berkholz. Riga: Druck von W. F. Häcker, 1883 .
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 7.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd VI. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1964. Lk 37-42.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelige Häuser B. Bd XXIII. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 2000. Lk 1-4.
Genealogisches Handbuch des Adels. Adelslexikon. Bd I. Limburg an der Lahn: C. A. Starke Verlag, 1972. Lk 324.

Välislingid
Berckholtzi suguvõsa genealoogia

Liivimaa immatrikuleerimata aadel
Püha Rooma keisririigi aadel
Yukinori Miyabe

Yukinori Miyabe (jaapani keeles 宮部 行範 Miyabe Yukinori; 18. juuli 1968 Tōkyō – 7. märts 2017 Tōkyō) oli Jaapani kiiruisutaja.

Miyabe võitis 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is kiiruisutamise 1000 meetri distantsil pronksmedali, 1500 meetri distantsil sai ta 9. koha ja 500 meetri distantsil 18. koha.

1994. aasta Lillehammeri olümpiamängudel võitis ta 1000 meetri distantsil 14. koha ja 1500 meetri distantsil 21. koha. 

Miyabe isiklikud rekordid eri distantsidel:
500 meetrit – 35,49 (1999)
1000 meetrit – 1.10,28 (1999)
1500 meetrit – 1.49,67 (1999)
5000 meetrit – 6.56,28 (2000)

Tema vend on kiiruisutaja Yasunori Miyabe.

Välislingid 
 

Jaapani sportlased
Sündinud 1968
Surnud 2017
Kiiruisutajad
Sean M. Carroll

Sean Michael Carroll, ka Sean M. Carroll,  (sündinud  5. oktoobril 1966 Philadelphias Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide füüsikateoreetik ja teaduskirjanik. 

Ta on California Tehnoloogiainstituudi füüsika uurimisprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on kvantmehaanika, gravitatsioon, kosmoloogia ja statistiline mehaanika.

Teadusteemalisi kirjutisi avaldab ta ajalehes New York Times ning teadusajakirjades Nature, Sky & Telescope ja New Scientist. Ta on kolme populaarse teadusraamatu autor: üks neist käsitleb aja noolt (ilmus 2010), teine Higgsi bosonit (2013) ja kolmas raamat (ilmus 2016) räägib teadusavastustest, mis muutsid meie maailma, muuhulgas vastab ta küsimustele, mis on elu ja surm ning milline on meie koht selles Universumis. Ta toob ära võrdluse, et Universumiga võrreldes on inimene veel väiksem kui aatom võrreldes Maaga.

Haridus ja töökäik
      
Ta lõpetas 1988. aastal Villanova Ülikooli bakalaureusekraadiga astronoomias ja astrofüüsikas ning kaitses 1993. aastal Harvardi Ülikoolis doktorikraadi astronoomias.

Pärast järeldoktorina töötamist  Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis ja California Ülikoolis Santa Barbaras töötas ta aastatel 1999–2006 Chicago Ülikoolis abiprofessorina. Alates 2006. aastast töötab ta California Tehnoloogiainstituudis: 2006–2014 Teoreetilise füüsika Walter Burke instituudis vanemteadurina ja alates aastast 2014 uurimisprofessorina.

Tunnustus
2010 – valiti Ameerika Füüsikaseltsi fellow'''ks panuse eest kosmoloogiasse, relatiivsusteooriasse ja kvantväljateooriasse
2013 – Londoni Kuningliku Seltsi teadusraamatu auhind ("The Particle at the End of the Universe")
2014 – Ameerika Füüsikainstituudi Andrew Gemanti auhind osakestefüüsika ja kosmoloogia populariseerimise eest

Teosed
2003 – Spacetime and Geometry: An Introduction to General Relativity. ISBN 0-8053-8732-3
2010 – From Eternity To Here: The Quest for the Ultimate Theory of Time. ISBN 0-525-95133-4
2012 – The Particle at the End of the Universe: How the Hunt for the Higgs Boson Leads Us to the Edge of a New World. ISBN 0-525-95359-0 
2016 – The Big Picture: On the Origins of Life, Meaning, and the Universe Itself''. ISBN 0-5259-5482-1

Isiklikku
Tema abikaasa on teaduskirjanik Jennifer Ouellette.

Viited

Välislingid

Sean Carroll. Koduleht. preposterousuniverse.com
Sean Carroll. Videos. preposterousuniverse.com

Ameerika Ühendriikide füüsikud
Ameerika Ühendriikide kosmoloogid
Ameerika Ühendriikide teaduskirjanikud
Sündinud 1966
Sean B. Carroll

Sean B. Carroll (sündinud 17. septembril 1960 Toledos Ohios) on Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloog, geneetik ja teaduskirjanik. 

Ta on Wisconsini ülikooli professor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on molekulaarbioloogia ja geneetika. Ta on uurinud arengubioloogias kasutades mudelobjektina puuviljakärbest (Drosophila) geeniekspressiooni cis-regulaatorelementide evolutsiooni. 

Teaduskirjanikuna on tema tuntuim teos 2005. aastal ilmunud "Endless Forms Most Beautiful" ('Lõputu arv kõige ilusamaid bioloogilisi vorme'), mis käsitleb evolutsiooonilist arengubioloogiat. 2009. aastal sai tema raamat "Remarkable Creatures" nominatsiooni auhinnakonkursil National Book Award. Teadusteemalisi kirjutisi avaldab ta ka ajalehes New York Times, kus on tal oma kolumn.

Haridus- ja töökäik
Ta lõpetas 1979. aastal Washingtoni Ülikooli Saint Louises bakalaureusekraadiga ja kaitses 1983. aastal Tuftsi Ülikoolis doktorikraadi immunoloogias.

Ta töötab Wisconsini ülikoolis Allan Wilsoni molekulaarbioloogia ja geneetika professorina. Ühtlasi töötas ta aastatel 1990–2010 Howard Hughes Medical Institute'is teadurina.

Tunnustus
2007 – valiti USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks (evolutsioonibioloogia alal)
2009 – valiti Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks (evolutsioonibioloogia alal)
2009 – valiti Minnesota Ülikooli audoktoriks
2012 – Benjamin Franklini medal eluteadustes
2016 – Rockefelleri Ülikooli Lewis Thomase auhind teadusteemaliste kirjutiste eest

Raamatud
2004 – From DNA to Diversity: Molecular Genetics and the Evolution of Animal Design, koos Jennifer Grenier' ja Scott Weatherbee'ga, Wiley-Blackwell; ISBN 1-4051-1950-0
2005 – Endless Forms Most Beautiful: The New Science of Evo Devo and the Making of the Animal Kingdom, W. W. Norton & Company; ISBN 0-393-06016-0
2006 – The Making of the Fittest: DNA and the Ultimate Forensic Record of Evolution, W. W. Norton & Company; ISBN 0-393-06163-9
2008 – Into the Jungle: Great Adventures in the Search for Evolution, Benjamin Cummings; ISBN 0-321-55671-2
2009 – Remarkable Creatures: Epic Adventures in the Search for the Origin of Species, Houghton Mifflin Harcourt; ISBN 0-15-101485-X
2013 – Brave Genius: A Scientist, a Philosopher, and Their Daring Adventures from the French Resistance to the Nobel Prize, Crown; ISBN 0-307-95233-9
2016 – The Serengeti Rules: The Quest to Discover How Life Works and Why It Matters, Princeton University Press, ISBN 9780691167428

Viited

Välislingid
Sean B. Carroll. Koduleht. seanbcarroll.com 

Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloogid
Ameerika Ühendriikide geneetikud
Ameerika Ühendriikide teaduskirjanikud
Sündinud 1960
Toomas Väinaste

Toomas Väinaste (sündinud 24. jaanuaril 1950 Soonukal) on Eesti poliitik, ta on aastast 2002 Keskerakonna liige. Ta on 23. novembrist 2016 Riigikogu XIII koosseisu liige.

Ta lõpetas aastal 1969 Jäneda Põllumajandustehnikumi agronoomia erialal. Aastal 1993 lõpetas ta Eesti Maaülikooli põllumajandusökonoomika ja juhtimise erialal (vastavuses magistrikraadiga).

Aastatel 1971–1977 töötas ta Roela sovhoosis osakonnajuhatajana, aastatel 1977–1980 töötas ta Seadistustööde Valitsuses, aastatel 1980–1989 töötas ta Roela sovhoosis tootmisdirektorina, aastatel 1989–2002 töötas ta Auto Rasivere OÜ-s juhatajana. Aastatel 2002–2016 oli ta Vinni vallavanem.

Ta on valitud Vinni vallavolikokku aastatel 1993 ja 2002–2013. Ta oli aastatel 2006–2010 Lääne-Viru Omavalitsuste Liidu esimees. 23. novembrist 2016 on ta Riigikogu XIII koosseisu liige; riigikogus tegutseb ta kultuurikomisjonis.

Isiklikku 
Ta on abielus ning on poja ja tütre isa. Tema huvialadeks on muusika, jahindus ja sport.

Välislingid 
Toomas Väinaste Riigikogu kodulehel

Eesti Keskerakonna poliitikud
XIII Riigikogu liikmed
Sündinud 1950
Lydia Koidula (mootorpurjekas)

Lydia Koidula oli mootorpurjekas, mis uppus 26. novembril 1951 Saaremaa lähistel Tagalahes Suuriku-Kuriku panga lähistel.

Ajalugu 
Lydia Koidula ehitati Pärnus ehitusmeister Gustav Hohensee projekti järgi. Purjekas vedas Saaremaal paiknevatele nõukogude väeosadele Loksa tellisetehasest punaseid telliseid ja oli teel Jaagarahu sadamasse. Viimasel reisil oli lastiks 420 tonni telliseid. Purjekas sõitis tormis Suuriku panga veealusele astangule, kuid aluse tagaosa jäi rippuma sügaviku kohale. Tugevas lainetuses alus murdus ja pääsesid need, kes olid esimese osa peal, tagumise osa peal olnud inimesed hukkusid koos kapteniga. Purjeka pardal viibis 16 inimest, kellest hukkus 10. Hukkunute seas oli ka üks juhuslik reisija. 

Purjeka üks tüürimeestest, radist, pootsman, kokk ja kaks madrust on maetud Tallinna Siselinna kalmistule.

Laevahukku on maininud Juhan Smuul jutustuses "Pühadekari hukk".

2011 meenutasid laevahukku Saaremaa merekultuuri selts ja merekultuuri selts Salava.

Viited

Allikas
Aare Laine: Loonal meenutati 60 aasta tagust traagilist laevaõnnetust. Saarte Hääl 30. november 2011.

Eesti laevad
Nora Toots

Nora Toots (sündinud 19. märtsil 1930 Petseris ) on inglise keele õpetaja, õppejõud, õpikute autor, tõlkija, toimetaja ning Tartu Ülikooli emeriitdotsent.

Õpingud ja töö

Nora Toots on pärit Petserist. Ta on õppinud Pärnu Koidula Gümnaasiumis, Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis klaverit ning Tartu Ülikoolis inglise ja vene filoloogiat. Nora Toots on laulnud Tartu Ülikooli Naiskooris ja Tartu Ülikooli Naiskoori vilistlaskooris.

Nora Toots on õpetanud vene keelt Tartu Raatuse Gümnaasiumis, inglise ärikeelt Tartu Kommertsgümnaasiumis, inglise keelt ja foneetikat Tartu Ülikoolis.

Õpikud
Nora Toots on arvukate õpikute kaasautor. Õpikute koostamine algas, kui Eesti NSV-s mujal maailmas välja antud õpikud kättesaadavad ei olnud.
Let's Start Business+CD (2008, TEA) Nora Toots, Dia Virkus
Let's start business! (1990, 1995, 1997, 2000, 2008, TEA) Nora Toots, Dia Virkus
H & T for Busness People (2006, TEA) Nora Toots, Dia Virkus
Inglise keele õpik taasalustajatele (2000, 2001, Valgus) Nora Toots, Dia Virkus
English for secretaries. Kурс английского языка для администрации фирмы (1994, 1996, 1997, 2000, TEA, ISBN: 9985843436) Tiiu Loog, Nora Toots  
English in the Limelight 1 TB 10. kl (1999, Koolibri) Nora Toots, Dia Virkus
English in the Limelight 3 TB 12. kl (1999, Koolibri) Nora Toots, Dia Virkus
Let´s Speak English (1991, ISBN: 5440007946, 1995, Valgus, ISBN: 5440013822, teine, täiendatud väljaanne)  Nora Toots, Dia Virkus
My Conversation Book (1999, Koolibri) Nora Toots, Dia Virkus
Conversational exercises to the textbook «Advanced English for the Estonian learner» (1985, Tartu Riiklik Ülikool, 1. osa) Hilja Koop, Nora Toots
Advanced English for the Estonian Learner (1983, Valgus, 2. osa) Heino Liiv, Nora Toots
Advanced English for the Estonian Learner (1978, Valgus, 1. osa) Heino Liiv, Nora Toots
Exercises in English phonetics (1976, Tartu Ülikooli väljaanded) Nora Toots

Tõlked
Looga, Lia. Niplisehted ja aksessuaarid. Bobbin lace jewellery and accessories. (1. osa)  Tõlge inglise keelde Liis Nõmmann ja Nora Toots
Looga, Lia. Niplisehted ja aksessuaarid. Bobbin lace jewellery and accessories. (2. osa)  Tõlge inglise keelde Nora Toots

Autor

Teekond haaremisse. (2002, Eesti Keele Sihtasutus, EAN 9789985811474)

Tunnustus

Tartu Ülikool on tunnustanud Nora Tootsi tööd ülikooli väikese medaliga, mis antakse töötajatele, kes on ülikoolis edukalt töötanud vähemalt 10 aastat, ning teistele isikutele Tartu Ülikoolile pikaajalise koostöö raames osutatud suurte teenete eest.

Viited

Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1930
Sinikka Piippo

Sirkka Sinikka Piippo (18. november 1955 Helsingi) on Soome botaanik ja mitme raamatu autor.

Piippol on filosoofiadoktorikraad ja töötab Helsingi Ülikoolis botaanikaprofessorina.

Teosed eesti keeles 
 Koos Ulla Saloga, "Meelte ja tunnete taimed" (“Mielen ja rakkauden kasvit”). Tallinn : Varrak 2007, tõlkija Mari Vihuri
 "Taimede varjatud vägi", Tallinn : Varrak 2011, tõlkija Kadri Jaanits
 "Meele ja mõistuse toidud", ("Mielen ruokaa. Ravinnon vaikutus muistiin, jaksamiseen ja henkiseen tasapainoon"). Tallinn : Varrak 2016
 "Toit loodusest : tervislikke toidutaimi õuelt, niidult ja metsast". Tallinn : Varrak, 2017, tõlkija Toomas Tallo

Viited

Välislingid
 Piippo, Sinikka 
 Sinikka Piippo
 Sinikka Piippo
 

Soome bioloogid
Botaanikud
Sündinud 1955
Robert James Waller

Robert James Waller Jr. (1. august 1939 Charles City, Iowa – 10. märts 2017 Fredericksburg, Texas) oli ameerika kirjanik, fotograaf ja muusik. Ta on kõige rohkem tuntud tänu 1992. aastal avaldatud armastusromaanile "Madisoni maakonna sillad".

Elukäik 

Tema armastusromaani "Madisoni maakonna sillad" on müüdud 12 miljonit eksemplari ja tõlgitud 35 keelde. 1995. aastal tehti armastusromaani järgi samanimeline film ning hiljem samanimeline Broadway muusikal. Armastusromaan püsis New York Timesi bestsellerite edetabelis üle kolme aasta.

Walleri sõnul kirjutas ta "Madisoni maakonna sillad" 11 päevaga. Selle tulu tegi temast multimiljonäri ning pani aluse Iowa osariigis asuva Madisoni maakonna rahvusvahelise turismiatraktsiooni tekkimisele.

Waller kolis tähelepanu eest Iowa osariigist Texase osariiki ning samal ajal lahutas oma abielu.

Surm 

Waller suri 2017. aasta 10. märtsil 77-aastasena oma kodus Texase osariigis Fredericksburgi maakonnalinnas multiipel müeloomi.

Teosed

Romaanid 
 "Madisoni maakonna sillad" (armastusromaan, 1992)
 "Slow Waltz in Cedar Bend" (1993)
 "Puerto Vallarta Squeeze" (1995)
 "Border Music" (1995)
 "A Thousand Country Roads: An Epilogue to The Bridges of Madison County" (2002)
 "High Plains Tango" (2005)
 "The Long Night of Winchell Dear" (2007)

Kogumikud 
 "Just Beyond the Firelight" (1988, Iowa State University Press, 1. väljaanne)

Dokumentaalid 
 "One Good Road is Enough" (1990)
 "Iowa: Perspectives on Today and Tomorrow" (1991)
 "Old Songs in a New Café" (1994)
 "Images" (1994)
 "The Summer Nights Never End...Until They Do: Life, Liberty, and the Lure of the Short-Run" (2012)

Muusika 
 "The Ballads of Madison County: A Collection of Songs" (CD-plaat, 23. juuli 1993, Atlantic/Wea label)

Viited 

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Sündinud 1939
Surnud 2017
Chimamanda Ngozi Adichie

Chimamanda Ngozi Adichie (sündinud 15. septembril 1977) on Nigeeria päritolu ameerika kirjanik ja naisõiguslane.

Chimamanda Ngozi Adichie sündis Nigeerias ja alustas seal haridusteed. Ülikooliõpinguteks sai ta stipendiumi ja siirdus Ameerika Ühendriikidesse. 

Chimamanda Ngozi Adichie on kirjutanud ja kõnelenud stereotüüpide kummutamisest kultuuriliste eelarvamuste ja Aafrika suhtes.

Tunnustus 
Tema tööd on tunnustatud mitmete auhindadega, muu hulgas:

 2015 National Book Critics Circle Award (Ameerika Ühendriikide kriitikute preemia) ilukirjanduse kategoorias romaani "Americanah" eest
 2018 Pinteri kirjandusauhind

Teoseid
"Purple Hibiscus" (2003)
"Half of a Yellow Sun" (2007), eesti keeles "Pool kollast päikest" (Varrak 2018, tõlkinud Triinu Pakk)
"The Thing Around Your Neck" (2009)
"Americanah" (2013)

Viited

Välislingid

Chimamanda Ngozi Adichie: Commonwealth Lecture 2012
Chimamanda Ngozi Adichie Website
Lugemissoovitus: Chimamanda Ngozi Adichie "Half of a Yellow Sun"

Nigeeria kirjanikud
Sündinud 1977
Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Feministid
Priedaine (Krāslava)

Priedaine (vanasti ka Pristana või Pristaņa) on Krāslava linna osa, mis jääb Daugava vasakule kaldale endise Kuramaa kubermangu Ilūkste kreisi aladele Sēlija etnograafilisse regiooni.

Priedaine juures asus üle Daugava viiv Pristani parv, mille juurde kujunesid käsitööliste asula ja suvilapiirkond. Aastal 1925 sai sellest ametlikult küla, mis sai oma nime parve järgi. Aastal 1931 nimetati see ümber Priedaineks. Aastal 1940 liideti küla  Krāslava linnaga. Priedaines asub katoliku kirik.

Viited

Sēlija
Espero

Espero oli Venemaa esimene esperantoühing, mis loodi Peterburis 1. juunil 1891. Ametlikult registreeriti ühing 24. märtsil 1892.

Espero asutajad olid valdavalt saksa nimedega isikud, teiste seas kuulus selle asutajate hulka hiljem ka ise uue tehiskeele loonud baltisakslane Edgar von Wahl. Ühingu loomise järel nimetati esperanto looja Ludwik Zamenhof selle aupresidendiks. Zamenhof saatis ühingu asutajatele ka tervitustelegrammi, milles rõõmustas Peterburi esperantistide edu üle.

Hiljem avati Espero filiaalid veel Odessas (1894/1897), Smolenskis ja Arhangelskis (1898), Habarovskis (1899), Vladivostokis (1901), Melitopolis (1903), Jaltas, Riias ja Varssavis (1904), Moskvas, Tbilisis ja Voronežis (1905) ning Doni-äärses Rostovis ja Vilniuses (1906).

Ühing tegeles esperanto propageerimisega. Muuhulgas korraldati näiteks kirjandusvõistlusi ja levitati esperantokeelset kirjandust. 1899. aastal toimusid Peterburi ülikoolis esimest korda esperantokursused. 20. sajandi alguses tabas ühingut mõningane mõõnaperiood, pärast seda hakati 1905. aastal välja andma ühingu häälekandjat Ruslanda Esperantisto.

Viited

Esperanto