Ants Dauman

Ants Dauman (läti keeles Ansis Daumanis, vene keeles Анс Эрнестович Дауман, parteiline pseudonüüm Пуйка; 8. detsember (vkj 26. november) 1885 Riia maakond Liivimaa kubermang – 1. august 1920 Poola) oli enamlasest Venemaa poliitik (sealhulgas Narva linnapea 1917–1918) ja sõjaväelane.

Elukäik

Varane elu
Dauman sündis Riia lähedal talupoja perekonnas ja õppis Pihkva maamõõtjate koolis. Ta liitus Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Töölisparteiga erinevatel andmetel kas 1903. või 1904. aastal. 1905. aastal osales maipüha demonstratsioonil Pihkvas ja tööliste streikide organiseerimisel Riias.

Aastatel 1911–1914 töötas ta maamõõtjana Vilno kubermangus. 1914. aastal mobiliseeriti Dauman Venemaa Keisririigi armeesse, kus ta viimane ametikoht oli pataljonikomandör.

Juhiroll Narvas 1917–1918
Tsaariarmees Narvas aega teeninud Dauman valiti 1917. aastal Veebruarirevolutsiooni puhkemise järel soldatite nõukogusse, augustis Narva linnapeaks ja pärast seda Narva linnanõukogu esimeheks. Enamlaste Oktoobripöörde ajal sai ta Narva sõja-revolutsioonikomitee esimeheks. Daumani linnapeaperioodil taotleti Narva lähiümbruse (sh Jaanilinna) linnaga liitmist ja seni Peterburi kubermangu kuulunud Narva Autonoomse Eestimaa kubermangu alla viimist, mille Venemaa Rahvakomissaride Nõukogu pärast vastava kohaliku rahvahääletuse positiivset tulemust detsembris ka kinnitas. Jaanuarist märtsini 1918 oli Dauman Narva Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimees.

Tegevus Punaarmees

Veebruarist 1918, pärast Saksa okupatsiooni algust Eestis, oli ta partisanisalga ülem Narvaga piirnevas Jamburgi piirkonnas. Dauman moodustas Narva töölistest 4. Narva töölispolgu (4 Нарвский коммунистический полк/Нарвский полк Красной гвардии) ja oli ka ratsasalga komandör (5. märtsist – 29. maini 1918). Edasi oli ta Gattšina diviisi (hilisema 6. kütidiviisi) sõjakomissar maist kuni 22. detsembrini 1918.

Nõukogude-Eesti sõda

4. Narva töölispolgust sai Punaarmee 6. diviisi tuumik, mille koosseisus osales Dauman Nõukogude Venemaa poolel Eesti Vabadussõjas. Ajakirjaniku ja ajaloolase Taavi Minniku andmeil oli Dauman Punaarmee poolt vallutatud ja Eesti Töörahva Kommuuni võimu alla läinud Narvas üks enamlaste juhtfiguure ja teda on seostatud sel perioodil toimunud repressioonidega. Rahvusarhiivi teadus- ja publitseerimisbüroo peaspetsialist-teaduri Valdur Ohmanni andmeil vahistati tolleaegse Narva täitevkomitee esimehe Albert-August Tiimanni juhtimisel Narvas 208 inimest, kellest 34 hukati (neist 19 süüdistatuna kriminaalkuritegudes, mitte poliitilise meelsuse või vaenuliku suhtumise eest uude riigikorda). Osa vahistatutest olid valgekaartlaste lähikondsed, kes võeti pantvangi. Narva linnasekretäri Ants Liimetsa 2017. aasta andmeil oli mahalastuid 67 ja hukatuid kokku arvatavasti üle 100. Ta märgib, et kui vastaste mahalaskmist võib kuidagi mõista, siis 6 isikut oli hukatud kui "kahtlased inimesed". Liimetsa teada lasti inimesi maha igasuguse uurimise ja kohtuta. Aasta hiljem ütles Liimets tapetuid olevat 126. Taavi Minniku andmeil hukati linnas poolsada ja vangistati üle 200 narvalase. Minnik leiab arhiividokumentidele viidates, et see toimus lisaks Tiimannile ka Daumani teadmisel ja juhtnööride järgi. Ajalooharidusega poliitiku Eldar Efendijevi teada osalesid Dauman ja Tiimann represseerimistes ning nende allkirjad on dokumentidel, mille alusel väga palju inimesi hukati.

Nõukogude-Läti sõda
Dauman oli 8. detsembrist 1918 Läti Sotsialistliku Nõukogude Vabariigi Läti armeegrupi Sõja-Revolutsiooninõukogu liige, Nõukogude Läti armee (hilisema 15. armee) Sõja-Revolutsiooninõukogu liige (12. jaanuarist kuni 15. juunini 1919).

Ta oli punavägede Kuramaa väegrupi ülem (jaanuarist kuni juunini 1919), Läti diviisi 2. brigaadi komandör (17. juunist kuni 8. augustini 1919) ja Daugavpilsi kindluse ülem (11. augustist kuni 9. oktoobrini 1919) ning Daugavpilsi kaitselõigu komandör 31. augustist kuni 8. oktoobrini 1919. Taavi Minniku andmeil olid Daumani mehed 1919. aasta esimesel poolel Lätis peamised punase terrori täideviijad.

15. oktoobrist 1919 kuni 1. juulini 1920 oli Dauman 16. armee Sõja-Revolutsiooninõukogu liige.

Dauman oli Läti Tööliste Saadikute Nõukogu Kesktäitevkomitee liige, Läti Kommunistliku Partei VI Kongressi saadik. Õppis Punaarmee Kindralstaabi Akadeemias ja oli VK(b)P IX kongressi saadik.

Nõukogude-Poola sõda
Nõukogude-Poola sõjas 1920. aastal oli Dauman 10. diviisi komandör. Ta hukkus lahingus Brest-Litovski lähedal 1. augustil 1920.

Autasud
Daumanit autasustati 1920. ja 1921. aastal Vene SFNV Punalipu ordeniga.

Isiklikku
Ants Daumani vend Jaan (Jānis) Dauman (Ян Эрнестович Дауман; kasutas ka nime Юрий Петрович Гавен; 1884–1936) osales samuti kommunistlikus tegevuses – oli Krimmi VK(b)P oblastikomitee liige, Tauria kubermangu VSDTP büroo liige, 1917–1918 Sevastopoli Revolutsioonikomitee esimees, 1921–1923 Krimmi Kesktäitevkomitee esimees. Hukati 1936. aastal.

Mälestuse jäädvustamine 

16. novembril 1983. aastal, mil tähistati Eesti Töörahva Kommuuni 65. aastapäeva, anti Narva linna RSN TK otsusega nr 380 uude mikrorajooni rajatud tänavale nimi Ants Daumani järgi (Ancis Daumani tänav), et "jäädvustada ajalukku silmapaistva võitleja ja revolutsionääri nimi". Valdur Ohmanni sõnul ei ilmne dokumentidest otsest põhjust, miks nimi Daumani järgi valiti. Osutades Daumani osalusele repressioonides ja võitlusele Eesti Vabariigi vastu on korduvalt esitatud üleskutseid tänavanimi ära muuta.

Minskis on samuti Daumani tänav.

Viited

Narva linnapead
Läti poliitikud
Nõukogude Liidu sõjaväelased
Sündinud 1885
Surnud 1920