joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Tarmo (laev 1963)

Tarmo on Soomes ehitatud Eesti jäämurdja.

Ajalugu 
Tarmo on ehitatud Wärtsilä Hietalahti laevatehases Helsingis Soomes 1963. aastal. Tarmo sõsarlaevad on Tor, Njord, Varma ja Apu. 

1993. aastal ostis Eesti riik Soomelt jäämurdja Eestisse Veeteede Ametile 191 miljoni krooni eest kümneaastase maksetähtajaga. Järgnenud aastakümnel oli laevast külmadel talvedel Soome lahel ka olulist abi. 

Et jäämurdeteenust vajavad laevad on järjest suuremad, on Tarmo nende jaoks väikeseks jäämas ega suuda murda nõutava laiusega kanalit. Päevakorda tõusis uue suurema jäämurdja ehitamine, kuid see oleks osutunud liiga kulukaks. 24. oktoobril 2012 sõlmis AS Tallinna Sadam lepingu Soome laevafirmaga Arctia 1998. aastal valminud jäämurdja Botnica ostuks. 

Laeval on 4 peamasinat ja kütusekulu täisvõimsusel on üle 2 tonni tunnis. Aastail 2014 - 2018 polnud Tarmol vajadust aga ühtegi korda jää murdmiseks välja sõita. 

Jäämurdja Tarmo kaptenid on Eesti lipu all olnud Mart Suls (1993–2001) ja Peedu Kass (2001-2019).

Galerii

Vaata ka 
 Botnica
 EVA-316

Viited

Välislingid 

Fotod: Kaks päeva jäämurdjal Tarmo Eesti Päevaleht, 19. veebruar 2011
Jäämurdja Tarmo tund maksab 5990 krooni

Jäämurdjad
Wärtsilä
Veeteede Ameti laevad
Jevgenia Litvinova

Jevgenia Litvinova (sündinud Jevgenia Mahhotina, ka Eugenia Litvinova; 13. detsember 1877 Peterburi – 1945 Dresden) oli baleriin ja balletipedagoog.

Ta õppis aastatel 1886–1895 Peterburi teatrikoolis, täiendas end Nikolai Legati juures. Tantsis aastatel 1895–1913 Peterburi Maria Teatris, tõustes I järgu solistiks.

Ta elas aastast 1913 Tallinnas, juhtis aastatel 1918–1939 oma balletistuudiot (E. Litvinova balletistuudio). Ta korraldas õpilaste balletiõhtuid, esines nendega ka Riias ja Stockholmis. Tema õpilasteks olid Lilian Looring, Emmy Holz, Rahel Olbrei, Robert Rood, Nadežda Taarna, Anna Ekston, Alja Elbing, Erna Sadde, Jelena Izerovitš, Liia Leetmaa ja Ada Ahi. Ta oli Pariisis Rahvusvahelise Tantsuühingu asutajaid.

Ta lahkus aastal 1939 Saksamaale.

Isiklikku 
Ta oli abielus Tallinna komandandi S. Litvinoviga.

Viited 

Eesti balletitantsijad
Eesti tantsupedagoogid
Sündinud 1877
Surnud 1945
Vampiirikroonikad

"Vampiirikroonikad" on Anne Rice'i kirjutatud ulmeromaanide sari, mille peategelane 18. sajandil vampiiriks muudetud Prantsuse aadlik Lestat de Lioncourt.

2008. aasta novembri seisuga oli müüdud 80 miljonit "Vampiirikroonikate" raamatut.

Raamatud 

 "Intervjuu vampiiriga" ("Interview with the Vampire") 1976
 "Vampiir Lestat" ("The Vampire Lestat") 1985
 "Neetute kuninganna" ("The Queen of the Damned") 1988
 "Kehavarga lugu" ("The Tale of the Body Thief") 1992 
 "Saatan Memnoch" ("Memnoch the Devil") 1995
 "Vampiir Armand" ("The Vampire Armand") 1998
 "Merrick" ("Merrick") 2000
 "Veri ja kuld" ("Blood and Gold") 2001
 "Blackwoodi farm" ("Blackwood Farm") 2002
 "Vere retsitatiiv" ("Blood Canticle") 2003

Filmid 
Aastal 1994 vändati esimesest raamatust film "Intervjuu vampiiriga", kus mängisid Tom Cruise, Brad Pitt, Antonio Banderas, Christian Slater, Kirsten Dunst jt.

Aastal 2002 valminud film "Neetute kuninganna" põhines sarja teisel ja kolmandal osal. Filmi peaosades olid Stuart Townsend ja Aaliyah.
Ulmeromaanid
Shintarō Ishihara

Shintarō Ishihara (jaapani keeles 石原 慎太郎 Ishihara Shintarō; 30. september 1932 Kōbe – 1. veebruar 2022) oli Jaapani kirjanik ja poliitik. 1999. aastast oktoorini 2012 oli ta Tōkyō prefektuuri kuberner (läänes nimetatakse seda sageli Tōkyō linnapeaks).

1968–1972 kuulus ta Jaapani parlamendi ülemkotta ja 1972–1995 alamkotta. Ta kuulus Liberaaldemokraatliku Parteisse. 

Aprillis 2012 teatas ta, et Tōkyō prefektuur kavatseb eraomanikelt ära osta Senkaku saared, mida nii Hiina kui Jaapan peavad endale kuuluvaks, põhjustades sellega teravaid reaktsioone Hiinas. Oktoobris 2012 teatas ta tagasiastumisest kuberneriametist ja kavatsusest luua uus parempoolne partei.

Isiklikku 
Shintarō Ishihara oli abielus, tal on neli poega. Tema vend Yūjirō Ishihara on näitleja.

Tunnustused
 Akutagawa auhind (1956)

Teoseid 
Taiyō no kisetsu (太陽の季節, 1956): Akutagawa auhind
Kurutta kajitsu (狂った果実, 1956)
Umi no chizu (海の地図, 1958)
Seinen no ki (青年の樹, 1959)
Gesshoku (月蝕, 1959)
Ōinaru umi e (大いなる海へ, 1965)
Seishun to wa nanda (青春とはなんだ, 1965)
Kaeranu umi (還らぬ海, 1966)
Kaseki no mori (化石の森, 1970): Haridusministri auhind
Hisai (秘祭, 1988)
Seikan (生還, 1988)
Waga jinsei no toki no toki (わが人生の時の時, 1990)
Kaze ni tsuite no kioku (風についての記憶, 1994)
 Ototo (弟, 1996): Mainichi Bungaku-sho eriauhind
“Chichi” nakushite kuni tatazu (“父”なくして国立たず, 1997)
Sensenfukoku. “No” to ieru nihon. Amerika no kinyū dorei kara no kaihō (宣戦布告「NO」と言える日本経済 ―アメリカの金融奴隷からの解放―, 1998)
Hokekyō o ikiru (法華経を生きる, 1998)
Seisan (聖餐, 1999)
Kokka naru genei (国家なる幻影, 1999)
Boku wa kekkon shinai (僕は結婚しない, 2001)
Ima, “Tamashii” no kyōiku (いま「魂」の教育, 2001)
Oi te koso jinsei (老いてこそ人生, 2002)

Välislingid 
http://www.metro.tokyo.jp/ENGLISH/GOVERNOR/PROFILE/index.htm

Jaapani kirjanikud 
Jaapani poliitikud
Sündinud 1932
Surnud 2022
Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts

Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts (ERRS) on alates 10. detsembrist 1988 tegutsev rahvatantsu-, rahvamuusikaõpetajate ja -harrastajate ühendus Eestis.

ERRS-i juhatuse esimehed on olnud Anti Kalamees (1988–1989), Ülo Luht (1989–1993; rahvatants), Ahto Nurk (1989–1993; rahvamuusika), Valdo Rebane (1993–2002) ja Kalev Järvela (2002–...).

1990. aastast ilmub ERRS häälekandjana ERRS-i Teataja (1990–1992 nimega ERRS-i Sõna). 

ERSS annab välja mitmeid tunnustusi, näiteks Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Seltsi märke.

Tunnustus 

 2011 Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri aastapreemia (TeateTants 2011 korraldamise eest)

Välislingid 
 Koduleht

Eesti rahvatants
Eesti rahvamuusika
Eesti seltsid
Rootsi Eestlaste Liit

Rootsi Eestlaste Liit (lühend REL; rootsi keeles Sverigeesternas Riksförbund) on Rootsis elavate eestlaste keskorganisatsioon.

Liit on asutatud 1993. aastal ja on 1956. aastal asutatud Rootsi Eestlaste Esinduse õigusjärglane. Liidul on veidi alla 2000 liikme. Esinduskogu valimised toimuvad iga nelja aasta järel, viimati 2018. aastal. Liit on Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige. Liit annab välja ajakirja Rahvuslik Kontakt.

Rootsi Eestlaste Liit koosneb üksikliikmetest ja liikmesorganisatsioonidest. Üksikliikmed jagunevad oma elukohas postinumbri järgi osakondadesse.  

REL osakonnad  
 REL Lõuna-Rootsi osakond 
 REL Göteborgi osakond 
 REL Boråsi osakond 
 REL Kesk-Rootsi osakond 
 REL Östergötlandi osakond 
 REL Gotlandi osakond 
 REL Stockholmi osakond
 REL Norrlandi osakond  

REL liikmesorganisatsioonid 
 Lundi Eesti Maja Ühing
 Eesti Skaudijuhtide Kogu Rootsis
 Eesti Keeleklubi Göteborgis
 Göteborgi Eesti Segakoor
 Narva Veteranid
 Eesti Laste Abistamisühing (ELA)
 Eesti Keele Selts Boråsis
 Eskilstuna Eesti Selts
 Klubi Estetic
 Stockholmi Eesti Segakoor
 ESTIVAL-i ühing
 Stockholmi Eesti Lasteaed
 Eesti Kooli seeniorid
 Stockholmi Eesti Huvikool
 Eesti Rahvakunsti Huviring TRIINU
 Eesti Teaduslik Selts Rootsis
 Eesti Golfiselts Rootsis
Eesti Noored Rootsis (ENR)

Rootsi Eestlaste Liidu büroo asub Stockholmi Eesti Majas. 

Liidu tegevust juhib juhatus. 

Liidu tegevussuunad otsustab 40-liikmeline Esinduskogu, mis koguneb istungiks kord aastas aprillikuus. Esinduskogu valitakse iga nelja aasta järel üleriiklikel demokraatlikel valimistel. Valimisõigus on kõikidel REL otseliikmetel ja REL liikmesorganisatsioonide liikmetel. Valimisi viib läbi Valimiste Peakomitee. Järgmised valimised toimuvad novembris 2022. 

Esinduskogu saadikud aitavad kaasa REL tegevuskava elluviimisele osakondade, liikmesorganisatsioonide ja komisjonide tegevuse kaudu. Iga saadik valib omale vähemalt ühe komisjoni, mille tegevuses ta oma mandaatajal osaleb.  

REL komisjonid  
 Ajaloo- ja arhiivikomisjon 
 Eestisse kolimise infokomisjon 
 Integratsiooni- ja juriidiliste küsimuste komisjon 
 Keelekomisjon
 Majanduskomisjon 
Meedia- ja kommunikatsioonikomisjon
 Noorsootöö- ja kultuurikomisjon
 Poliitika- ja rahvusvahelise koostöö komisjon

REL annab välja kultuuriauhinda. Laureaadid otsustab Kultuuriauhinna Kolleegium.

Välislingid
Rootsi Eestlaste Liit
Lõuna-Rootsi Eesti Maja
Metsakodu
Göteborgi Eesti Segakoor
Eesti Laste Abistamisühing (ELA)
Eskilstuna Eesti Selts
Klubi Estetic
Stockholmi Eesti Segakoor
Stockholmi Eesti Lasteaed
Stockholmi Eesti Huvikool
Eesti Teaduslik Selts Rootsis
Eesti Golfiselts Rootsis

Eesti kultuur Rootsis
Rootsi eestlaste organisatsioonid
Eesti-Rootsi suhted
Rüdiger Prinz von Sachsen Herzog zu Sachsen

Rüdiger Karl Ernst Timo Ali Prinz von Sachsen Herzog zu Sachsen (sündinud 23. detsembril 1953 Mühlheimis) on Saksi printsi Timo (1923–1982) ja tema morganaatilise abikaasa Margrit Lucase (1932–1957) ainus poeg, kes alates 6. oktoobrist 2012 nimetab end Saksi kuningliku perekonna peaks.

Ta on olnud abielus kaks korda: alates 14. juunist 1974 Astrid Linkega (1949–1989) ja alates 2. jaanuarist 2004 (lahutatud 2005) Diana Dorndorfiga. Tal on esimesest abielust kolm poega:

Daniel Timo (sündinud 23. juunil 1975 Duisburgis), abiellus 30. juulil 2011 Sandra Schereriga (sündinud 1978)
Arne Benjamin (sündinud 7. märtsil 1977 Duisburgis)
Nils (sündinud 6. novembril 1978 Duisburgis), abiellus 8. novembril 2008 Moritzburgis Jedida Taborekiga (sündinud 10. oktoobril 1975 Dresdenis)

Sündinud 1953
Christopher Gorham

Christopher David Gorham (sündinud 14. augustil 1974 Fresnos) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja.

Ta on muu hulgas mänginud telesarjades "Ugly Betty", "Popular", "Odyssey 5", "Jake 2.0", "Medical Investigation", "Out of Practice", "Harper's Island" ja "Covert Affairs".

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Sündinud 1974
Jüri Kork

Jüri Kork (sündinud 3. augustil 1947 Tartus) on eesti poliitik.

Kork lõpetas aastal 1966 Tsirguliina Keskkooli ja aastal 1970 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.

Ta töötas aastatel 1972–1976 Põltsamaa Keskkoolis õpetajana. 1976–1982 oli ta Jõgeva rajooni Spordikomitee esimees ja 1982–1990 Pühajärve puhkekodu direktor.

1990–1992 kuulus Jüri Kork Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse ning Eesti iseseisvuse poolt hääletanuna on ta 20. augusti klubi liige, samuti oli ta Eesti Kongressi liige. Ülemnõukogus olles oli ta väliskomisjoni, perekonna- ja sotsiaalkomisjoni ning hiljem haldusreformikomisjoni liige. Ta kuulus Põllumeeste Kogu saadikurühma. Kork osales Otepääl ja Valga maakonnas Rahvarinde asutamises. Okupatsiooni ajal oli ta üks esimese sinimustvalge lipu peidukoha saladuse hoidjatest.

Tunnustused
2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema vennad on arst ja poliitik Andres Kork ning poliitik ja ettevõtja Toomas Kork, õde psühhiaater ja terviseteadlane Anu Kasmel.

Viited

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Eesti Kongressi liikmed
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi õpetajad
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1947
Mollweide valemid

Mollweide valemid on kolmnurga lahendamisel kasutatavad valemid. Selle järgi kehtivad kolmnurga külgede pikkuste a, b, c ja nende vastasnurkade α, β ja γ vahel seosed

 
 

See valem on oma nime saanud saksa matemaatiku Karl Mollweide järgi.

Vaata ka 
 Siinusteoreem
 Koosinusteoreem
 Tangensteoreem
 Kootangensteoreem

Viited 

Trigonomeetria
Vana-Kuuste mõis

Vana-Kuuste mõis, varem Kuuste mõis (saksa keeles Alt-Kusthof, varem Ottes ja Kusthof) oli rüütlimõis Tartumaal Kambja kihelkonnas, mille keskus jääb nüüdisajal Tartumaale Kambja valla territooriumile.

Ajalugu

Vana-Kuuste mõis 1521−1919
Kuuste mõisa (Ottes, 1582. aastal Kusth) on esmakordselt mainitud 1521. aastal, mil mõis kuulus Zoegedele. Pärast Põhjasõda kuulus mõis von Ungern-Sternbergidele. 1744. aastal sündis mõisas Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternberg, kes hiljem Hiiu-Suuremõisas elades sai tuntuks Hiiumaa hullu krahvina.

18. sajandi lõpul eraldati mõisast Vastse-Kuuste mõis. 

1799. aastal ostsid Vana-Kuuste mõisa Liphartid (1799–1839). Aastatel 1799–1829 kuulus mõis Reinhold Wilhelm von Liphartile ja aastatel 1829–1839 tema pojale Carl Gotthard von Liphartile. Carl Gotthard von Liphart elas pärast isa surma juba Raadil ja rentis 1833. aastal Vana-Kuuste mõisa koos kuue karjamõisaga (Lange, Küti, Kõrkküla, Tõõraste, Rebaste ja Ignase), kogupindalaga 7000 hektarit, 12 aastaks Tartu Ülikoolile. Tartu Ülikool rajas sinna Johann Friedrich Leberecht Schmalzi (1781–1847) algatusel 1834. aastal Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituudi. See õppeasutus rajati Tartu Ülikooli põllumajanduseriala üliõpilaste ettevalmistamiseks ja praktikabaasiks.

1839. aastal omandas mõisa August Johann Friedrich von Sivers, kes lepingu ülikooliga lõpetas. Aastatel 1868–1896 oli mõisnik August Friedrich von Sivers. Viimane võõrandamiseelne mõisnik oli Leo von Sivers.

Mõis pärast võõrandamist
1930. aastatel asus mõisas taas Tartu Ülikooli katsemajand. Seejärel olid härrastemajas Kambja valla täitevkomitee ja rahvamaja. 1941. aastal toodi Vana-Kuuste mõisa härrastemajja Kuuste avalik raamatukogu, mis koliti sealt välja 1951. aastal, kui sinna toodi üle Sipe kool, millest sai Kuuste 7-klassiline Kool. Pärast kooli ja valla raamatukogu liitmist 2001. aastal asub Kuuste Raamatukogu taas mõisa härrastemajas.

Mõisa suurus
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 3305,38 hektarit müümata mõisamaad, 1440,69 hektarit müümata talumaad, 1461,5 hektarit müüdud talumaad, 1 ühik müüdud mõisamaad, 61 talu.

Meierei

1878. aastal asutati Vana-Kuuste mõisas Eesti esimene koorelahutajaga meierei.

Vaata ka
Vana-Kuuste Põllumajanduse Instituut
Kuuste Kool
Kuuste Raamatukogu

Kirjandus
Maiste, Juhan. Nutt, Nele. Tartumaa mõisad. Näituse "Kaotatud paradiis" kataloog. − Eesti Põllumajandusülikool. Maastikuarhitektuuri eriala toimetised II. Balti villa rustica II. Tartu: 2005. Lk 97-98.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Erster Teil. Der estnische District. Dorpat: Druck von C. Mattiesen, 1877. Lk 20-23 .
Tartumaa: maadeteadusline, majandusline ja ajalooline kirjeldus. Peatoim. J. Rumma, toim. J. G. Granö, J. V. Veski. − Eesti I. Tartu: Eesti Kirjanduse Selts, 1925. Lk 168-169 .

Viited

Välislingid

Vana-Kuuste mõis (Alt-Kusthof), eesti mõisaportaalis

Kambja vald
Tartumaa mõisad
Kambja kihelkond
Ludvig Juht

Ludvig Juht (ka Ludvig Aleksander Juht; 24. juuli 1894 Väägvere – 20. jaanuar 1957 Boston) oli eesti kontrabassimängija.

Noorukina mängis ta Väägvere puhkpilliorkestris ja võttis Tartus (Adolf Helderilt) kontrabassitunde. Aastatel 1916–1918 mängis Helsingi linnaorkestris ja aastatel 1918–1921 Estonia orkestris. 1918. aastal alustas kodumaal sooloesinemisi.

Aastatel 1921–1927 õppis ta Berliini muusikaülikoolis (Universität der Künste Berlini eelkäijas) Paul Juoni käe all kompositsiooni ja mängis mitmes Berliini orkestris. Aastatel 1930–1932 mängis ta Londonis Savoy orkestris, 1932–1933 oli ta õppejõud Riia konservatooriumis. 

1934. aastal siirdus ta USA-sse, kus hakkas mängima Bostoni sümfooniaorkestris (ka solistina). 1945. aastal sai temast Bostoni Ülikooli kontrabassiõppejõud, 1946. aastal oli ta Uus-Inglismaa ülikooli kontrabassiõppejõud. Kultuurilis-poliitiliselt oli tähtis põhiliselt eesti pagulastele mõeldud esinemiste sari Rootsis. Rahvusvahelise tunnustuse saavutas ta virtuoosliku ja intonatsioonipuhta mänguga.

1936. aastal asutas ta Bostoni Eesti Seltsi. 1937. aastal sai temast Välis-Eesti Ühingu usaldusesindaja Bostonis.

Isiklikku 
Tema tädipoeg oli loomaarst ja poliitik August Salum.

Kirjandus 
 Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011.

Eesti muusikud
Kontrabassimängijad
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1894
Surnud 1957
Tõnu Karma

Tõnu Karma (Lätis Tenu Karma; 1. mai 1924 Tartu – 9. september 2014) oli Lätis elanud eesti keele- ja raamatuteadlane.

Ta lõpetas aastal 1942 Tartu 1. gümnaasiumi. Aastail 1946–1951 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis soome-ugri keeli, ent heideti enne lõpetamist poliitilistel põhjustel välja. 1960. aastail täiendas ta end Tallinna Pedagoogilises Instituudis raamatukogunduse alal.

Aastal 1956 asus ta elama Riiga, kus töötas aastatel 1956–1994 Läti Riikliku Ülikooli Raamatukogus (aastast 1973 pearaamatukoguhoidjana). Lisaks õpetas ta lätlastele eesti ja liivi keelt. Aastast 1990 luges ülikoolis liivi keele algkursust. Ta on avaldanud uurimusi liivi keele ja kultuuriloo ning Eesti ja Läti keele- ja kultuurisidemete kohta.

Ta kirjutas ülevaate eesti keele grammatikast Karl Abeni "Eesti-läti sõnaraamatule". Oli kogumiku "Liivi rahvalaule" (Riia, 1980) üks koostajaid, lisaks tõlkis tekstid läti keelde, kirjutas eessõna, ülevaate liivi keele grammatikast ja liivi-läti sõnastiku. Ta on avaldanud Eesti-Läti keele- ja kultuurisuhetest üle 200 artikli.

Ta on tõlkinud läti keelest eesti keelde (Vilis Lācist, K. Baumanist ja Venta Vigantet).

Tunnustus
 1995 – Läti Teaduste Akadeemia auliige
 1997 – Kolme Tähe orden
 1998 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tõnu Karma abikaasa Marta Rudzīte (1924–1996) oli keeleteadlane, tütar Rūta Karma (sündinud 1958) on tõlkinud läti keelde eesti kirjandust (Mats Traat, Mari Saat, Viivi Luik) ning pälvis selle eest 2012. aastal Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi.

Viited

Kirjandus 
 Kes on kes? Kes on kus? Kaugete maade eestlased. Lühielulood. Vello Lään. Olion 2011
 In memoriam. Tõnu Karma - Tiit-Rein Viitso, Keel Ja Kirjandus, 2014.

Eesti keeleteadlased
Läti keeleteadlased
Eesti raamatuteadlased
Eestlased Lätis
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Sündinud 1924
Surnud 2014
Nõlvaku tänav

Nõlvaku tänav on tänav Tartus Annelinna ja Ihaste linnaosade servas.

Nõlvaku tänav algab Jaama tänavalt ja kulgeb kagusse, tänava alguses on ringristmik. Soojuse teega ristudes (seal on samuti ringristmik), kulgeb samas suunas edasi Mõisavahe tänav, Soojuse teelt lõuna suunas jätkub Lohkva külas nimetu teena ning Ihaste linnaossa jõudes Nõlvaku tänava jätkuna. Alguse ja lõpu ringristmike vahel on Nõlvaku tänaval veel kolm ringristmikku.

Aadressil Nõlvaku 2 asub Annelinna Prisma. Aadressil Nõlvaku 12 asub Nõlvaku Hooldekeskus.

Nõlvaku tänavaga piirneb Anne looduskaitseala.

Tartu tänavad
Ihaste
Annelinn
Estcoy-6

Estcoy-6 oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis alates maist 2008.

Estcoy-6 ülem oli major Ain Tiidrus.

Vaata ka
Eesti NATO sõjalistes operatsioonides
Scoutspataljon

Estcoy
Afganistani sõda (2001–)
Real Virtuality

Real Virtuality on patenditud arvutimängu mootor, mis on arendatud Bohemia Interactive Studio poolt (lüh. BIS). Algselt oli selle nimi Poseidon ning seda mängumootorit kasutati esmakordselt sõjasimulaatoris Operation Flashpoint, aga see on leidnud rakendust ka Arma, Arma 2 ja Arma 3 sõjasimulaatorites. Samuti on seda kasutatud sõjaväe treeningsimulaatorites VBS1 ja VBS2.

Versioonid

Mängumootoril on neli erinevat versiooni

Real Virtuality 1

 Operation Flashpoint: Cold War Crisis
 Operation Flashpoint: Resistance
 Operation Flashpoint: Cold War Assault
 VBS1

Real Virtuality 2

 Operation Flashpoint: Elite
 ArmA: Armed Assault / ArmA: Combat Operations
 VBS2

Real Virtuality 3

 ArmA 2
 ArmA 2: Operation Arrowhead
 Take On Helicopters
 Iron Front: Liberation 1944
 VBS2
 DayZ

Real Virtuality 4

 ArmA 3
A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia

A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia on eesti kirjanikule, kirjandusteadlasele või kriitikule eelmisel aastal trükis ilmunud tänapäeva-ainelise või A. H. Tammsaare elu ja loomingut käsitleva teose eest antav preemia. Preemiat antakse välja alates 1978. aastast, mil tähistati Tammsaare 100. sünniaastapäeva. 

Idee algataja oli A. H. Tammsaare kolhoos, hiljem oli korraldajaks Albu vald. Pärast Albu valla ühinemist Järva vallaga otsustab auhinna saaja Järva vallavalitsuse kinnitatud žürii. Preemia määratakse igal aastal. Žürii ootab ettepanekuid kõigilt lugejailt, raamatukogudelt ja kirjanikelt. Laureaat tehakse teatavaks A. H. Tammsaare sünniaastapäevale pühendatud rahvamatkal, mis toimub jaanuari viimasel laupäeval. Kirjanduspreemia antakse kirjanikule üle Eesti Vabariigi aastapäeva tähistamisel Albu mõisas 24. veebruaril.

Laureaadid 
 1978 Leenu Siimisker, "Tammsaare pildikroonika eluteest ja -tööst"
 1979 Juhan Peegel, "Ma langesin esimesel sõjasuvel"
 1980 Ilmar Sikemäe, "Kirjad Vargamäelt"
 1981 Vello Lattik, "Kuus head inimest"
 1982 Veera Saar, "Aprillipäev"
 1983 Mats Traat, "Karukell, kurvameelsuse rohi"
 1984 Raimond Kaugver, "Vana mees tahab koju"
 1985 Mari Saat, "Õun valguses ja varjus"
 1986 Viivi Luik, "Seitsmes rahukevad"
 1987 Heino Kiik, "Elupadrik"
 1988 Luise Vaher, "Põlev pärisosa"
 1989 Hando Runnel, "Laulud eestiaegsetele meestele"
 1990 Arvo Valton, "Masendus ja lootus"
 1991 Kalju Lepik, "Rukkilille murdmise laul"
 1992 Illar Mõttus, "Jumalaga Vargamäe"
 1993 Leelo Tungal, "Barbara ja suvekoerad"
 1994 Aili Viitar, "Kummelimuru"
 1995 Albert Uustulnd, "Tuulte tallermaa"
 1996 Artur Erich, "Pärast äikest"
 1997 Artur Veisserik, "Ma armastasin Eestit"
 1998 Virve Osila, "Peotäis päikeseõisi"
 1999 Edgar Valter, "Pintselsabad"
 2000 Maimu Berg, "Ära"
 2001 Herta Laipaik, "Tuulekellad"
 2002 Ilmar Särg, "Sada aastat armastust"
 2003 Elem Treier, "Tammsaare elu härra Hansenina"
 2004 Rein Veidemann, "Lastekodu"
 2005 Mari-Ann Remmel, "Arad veed ja salateed"
 2006 Erik Tohvri, "Kaldaliiva"
 2007 Kaalu Kirme, "Kolm paradiisi"
 2008 Ene Mihkelson, "Katkuhaud"
 2009 Mari Tarand, "Ajapildi sees. Lapsepõlv Juhaniga"
 2010 Tõnu Õnnepalu, "Paradiis"
 2011 Rein Põder, "Unustatud"
 2012 Hugo Hiibus, "Piibu ja pliiatsiga"
 2013 Olev Remsu, "Supilinna poisid"
 2014 Avo Kull, "Reporter"
 2015 Aita Kivi, "Keegi teine"
 2016 Helju Pets, "Meelespead"
 2017 Tiina Laanem, "Pildilt kukkujad"
 2018 Marek Kahro, "Kuradil on lapse nägu"
 2019 Elo Selirand, "Tormpuudlane"
 2020 Piret Raud, "Verihurmade aed"
 2021 Kristiina Ehin, "Janu on kõikidel üks" 
 2022 Kai Aareleid, "Vaikne ookean".

Vaata ka
Tammsaare romaaniauhind

Viited

Välislingid 
 A. H. Tammsaare nimelise Järva valla kirjanduspreemia statuut, Riigi Teataja IV, 2. mai 2019, 16.
 A. H. Tammsaare nimeline kirjanduspreemia. Järva valla veebisait.

Albu vald
Eesti kirjandusauhinnad
Kirjanduspreemia
Toomas Kolk

Toomas Kolk (sündinud 6.oktoobril 1987 Tartus) on Eesti laulja. 

Eestis sai ta tuntuks telesaates "Eesti otsib superstaari", kus jõudis viienda hooaja finalistide hulka. 2014. aastal osales ta Valgevenes muusikafestivalil "Slavjanski Bazar".

Lõpetanud Tartu Ülikooli majandusteaduskonna ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia bakalaureusekraadiga.

Laulja Elisa Kolk ei ole tema õde.

Viited

Eesti lauljad
Sündinud 1987
Karl-Erik Taukar

Karl-Erik Taukar (sündinud 1. märtsil 1989) on Eesti laulja, basskitarrist ja telesaatejuht.

Ta oli telesaate "Eesti otsib superstaari" viienda hooaja finalist ning osales 2013. aastal telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt".

Taukari omanimelisse ansamblisse Karl-Erik Taukar Band kuuluvad lisaks Taukarile kitarrist Mark Eric Kammiste, klahvpillimängija Tomi Rahula ja trummar Hans Kurvits.

Televisioon 
Taukar oli TV3 talendisaate "Eesti otsib superstaari" kuuenda, seitsmenda ja kaheksanda hooaja saatejuht. Lisaks on ta juhtinud saateid "Tunnen sind läbi ja lõhki", "Sõidud Taukariga" ja "Suur pühapäev".

Karl-Erik juhtis "Eesti Laul 2019" finaalsaadet koos näitleja Piret Krummiga ning "Eesti Laul 2020" poolfinaale ning finaalsaadet koos näitleja Tõnis Niinemetsaga.

Ta on osalenud ka „Laula mu laulu” 4. hooajas.

Tunnustus 
Oma karjääri jooksul on Taukar saanud erinevaid muusika- ja televaldkonna tunnustusi. Nende hulgas ka kuus Eesti Muusikaauhinda.

 2013 – Raadio 2 Aastahitt – 2. koht "Seitsme tuule poole"
 2014 – Raadio 2 Aastahitt – 3. koht "Vastupandamatu"
 2015 – Raadio 2 Aastahitt – 1. koht "Segased lood"
 2015 – Kroonika Meelelahutusauhinnad – Aasta tegija auhind
 2016 – Raadio 2 Aastahitt – 2. koht "Tähti täis on öö"
 2017 – Kuldne Plaat – Apollo edukaima artisti auhind
 2019 – Kroonika Meelelahutusauhinnad – Aasta seksikaima mehe auhind
 2019 – Eesti filmi- ja teleauhinnad – Aasta meessaatejuhi auhind

Diskograafia

Viited 

Eesti lauljad
Eesti kitarristid
Sündinud 1989
Janek Valgepea

Janek Valgepea (sündinud 4. juunil 1994 Tallinnas) on eesti laulja.

Ta jõudis TV3 saates "Eesti otsib superstaari 2012" finalistide hulka, kuid langes välja viiendas finaalsaates, kus esitas Michael Bublé versiooni laulust "Save the Last Dance for Me". Lõppkokkuvõttes saavutas ta 6. koha. Valgepea pääses finaalidesse teises stuudiovoorus publikuhääletuse tulemusena. Ta laulis Bruno Marsi kirjutatud loo "Before It Explodes". Kohtunik Mihkel Raud kommenteeris Valgepead kui parimat meesvokalisti, kes superstaarisaates kunagi on olnud. 

Valgepea on varem osa võtnud ka Tallinna Televisiooni telesaatest "Tallinn, I'm Famous". Saates pääses ta Tõnu Laikre võistkonnas finaali, kus jäi 4. kohale. 

2012. aasta kevadel nimetas Tallinna Haridusamet Janek Valgepea Tallinna nooreks kultuuritegijaks 2012. 

Osales konkursil "Eesti laul 2013" Grete Paia taustalauljana, kes saavutas 2. koha lauluga "Päästke noored hinged".

2013. aastal lõpetas Tallinna Pae Gümnaasiumi, enne seda õppis Tallinna Kuristiku Gümnaasiumis ja Lasnamäe Üldgümnaasiumis. Aastatel 2013–2014 oli Tallinna Ülikooli itaalia keele ja kultuuri eriala üliõpilane. 

Aastatel 2014–2016 õppis ta Briti ja Iiri Moodsa Muusika Instituudis (BIMM London). 

25. juulil 2017 lõpetas ta University of West Londoni muusikakolledži bakalaureusekraadiga muusikas. Tema tulemusi hinnati taseme summa cum laude vääriliseks.

Viited

Välislingid
 Laulja Facebookis

Eesti lauljad
Sündinud 1994
Elina Born

Elina Born (sündinud 29. juunil 1994) on eesti laulja. Ta sai Eestis tuntuks saates "Eesti otsib superstaari" osalemisega. Koos Stig Rästaga esindas ta Eestit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.

Elulugu 
Born on pärit Lääne-Virumaalt Lehtse alevikust. Ta on lõpetanud Tapa Gümnaasiumi.

"Eesti otsib superstaari" 
Born osales telesaates "Eesti otsib superstaari" viiendal hooajal, olles 18-aastane. Born pääses finaalidesse esimeses stuudiovoorus televaatajate valikul. Ta laulis Judy Garlandi laulu "Over the Rainbow".

Born laulis duetti finaali 8. voorus Lenna Kuurmaaga ning esitamiseks valiti laul "Imagine". Born saavutas teise koha ja saate võitis Rasmus Rändvee.

Eesti Laul 

Esimest korda osales ta Eesti Laulul 2013. aastal, kus ta esitas laulu "Enough" ja saavutas sellega 8. koha. Rahvahääletusel oli ta kuues.

Teist korda osales ta 2015. aasta Eesti Laulul, kus võitis koos Stig Rästaga esitatud lauluga "Goodbye to Yesterday" esikoha ja pääses esindama Eestit 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis, kus saavutati 7. koht.

Diskograafia

Singlid 
"Enough" (2013)
"Miss Calculation" (2013)
"Mystery" (2014)
"Goodbye to Yesterday" (koos Stig Rästaga 2015)
"Kilimanjaro" (2015)
"Untraceable"
"In or out" (2017)
"Burned by the Sun"
"Crazy for You"
"Fall with Me"
"Weekend Wars"
"Jagatud saladus" (koos Jüri Pootsmanniga 2018)
"Tagasi me" (2019)
"Kordumatu" (2019)
"Niiea" (koos Villemdrillemiga 2020)

Albumid 
 "Elina Born" (mai 2015)

Viited

Välislingid 

Eesti lauljad
Eesti esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sündinud 1994
Tapa Gümnaasiumi vilistlased
Grete Kuld

Grete Kuld (neiupõlvenimega Klein; sündinud 12. veebruaril 1989 Tallinnas) on eesti laulja ja näitleja.

Sai tuntuks Kanal 2 uudistesaate "Reporter" ilmateadustajana. 2012. aastal osales ta telesaates "Tähed jääl". 

Aastast 2014 mängib ta "Padjaklubis" üht peaosalist neljast põhikarakterist – Laurat (Laura Pille Lind). 

Koos Tõnis Niinemetsaga oli ta Eesti Laul 2021 saatejuhiks.

Muusikaline karjäär 
Grete on avaldanud kaks sooloalbumit ja olnud 2012. aastal ansamblis Sunberryz.

Albumid
 2010 "Armastusega"
2017 "Liebe"
Singlid

 2012 "Kruiisime" koosseisus Sunberryz

 2014 "Vari"
 2015 "Ma valin Sind" ft. Margus Vaher

Rollid 
 2010–2011 sekretär – Kelgukoerad
 2014 – Laura – Padjaklubi
 2016 Josefine – Klassikokkutulek
2018 Rebekka – Miks mitte?!
2021 Isabel – Jahihooaeg
2022 Proua Martinson – Soo

Isiklikku 
13. märtsil 2019 sündis tal tütar, kes sai nimeks Saara. 26. juunil 2020 abiellus ta oma elukaaslase Ergo Kullaga.

Viited

Välislingid 
 Grete Klein IMDb
 Grete Klein Facebook
 Grete Klein Instagram

Eesti lauljad
Eesti näitlejad
Sündinud 1989
Aleksander Ipsberg

Aleksander Ipsberg (4. jaanuar 1909 Smolensk – 1944 Gorki oblast) oli eesti skulptor.

Õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis maalimist. 1926–1927 Riigi Kunsttööstuskoolis Ferdi Sannamehe ja O. Goldbergi juures ning 1927–1930 Kõrgemas Kunstikoolis Pallas skulptuuri. Täiendas end 1931–1933 Pariisis, töötas seejärel vabakunstnikuna Tallinnas. Aastast 1940 EKKKÜ liige.

Läks 1941 küüditamisel vanematega kaasa (tema isa oli riigimees ja minister Karl Ipsberg) ning hukkus Gorki oblasti Suhhobezvodnoje raudteejaama juures olnud laagris.  

Tema looming koosneb peamiselt portreeskulptuurist. Osalenud KKSKV näitusel 1929 ja Pariisi Sõltumatute Salongi näitusel 1932.

Teoseid
 "Konstantin Pätsi büst" (1935, graniit)
 "B. Mänsi portree"
 "Hindrik Prants" (1932, graniit)
 "Heinrich Moorson" (1932, pronks)
 "Eduard Aule portree" 
 "Nu" (1932, pronks) – kubistlik skulptuur, millega kunstnik esines Pariisi näitusel
 "Naise pea"
 "Villem Sommeri portree"
 "Mihkel Punga portree"

Kirjandus
Bonbon. Üks kunstnik sõidab Hiinasse. Esmaspäev, 8. jaanuar 1938, nr 1, lk 8.

Eesti skulptorid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1909
Surnud 1944
Maaja

Maaja (kuni juunini 1992 Maarja) on eestikeelne erootikaajakiri, mis ilmub alates 1989. aastast.

Maaja on enda sõnul sõnavabaduse, poliitilise ebakorrektsuse, rahvusluse ja tõelise demokraatia lipulaev Eestis.

Viimasel ajal kirjutatakse ajakirjas ka poliitikast. 

Ajakirjas Maaja on avaldatud selliseid ilukirjandusteoseid nagu "Josephine Muzenbacher: Ühe Viini hoora elulugu" ja markii de Sade'i "Soodoma 120 päeva ehk kõlvatuse kool", mis paistab silma oma ebardlikkuse poolest. Samuti ilmub seal ajakirjas püsirubriik sarimõrvarite elust.

Viited

Välislingid 
Maaja

Eesti ajakirjad
Erootikaajakirjandus
KK HITO

KK HITO alustas Eesti esimese korvpalliklubina tegutsemist 1989. aastal.

Korvpalliklubi HITO esindusmeeskond teeb 2012/2013 hooajal Korvpalli Meistriliigas debüüdi.

Hooaeg 2012/2013 

Sarjad, kus klubi kaasa lööb 

EYBL
U20 – KK HITO/Jõhvi
U15 teine divisjon – KK HITO/Jõhvi

Eesti meistrivõistlused
Meistriliiga – KK HITO
Meeste teine liiga – KK HITO II
A-klassi eliitsari – KK HITO/Jõhvi
A-klass esiliiga – KK HITO/Jõhvi'96
B-klassi eliitsari – KK HITO/Jõhvi
B-klassi esiliiga – KK HITO/Jõhvi'98
C1-klassi esiliiga – KK HITO/Jõhvi'99
C2-klass – KK HITO/Jõhvi'00
D-klass – KK HITO/Jõhvi'01

Eesti karikavõistlused
A-klass – KK HITO/Jõhvi
B-klass – KK HITO/Jõhvi
C-klass – KK HITO/Jõhvi

Ida-Virumaa meistrivõistlused
Meistriliiga – KK HITO
Esiliiga – Kohtla-Nõmme/HITO

Ida-Virumaa karikavõistlused
KK HITO
Kohtla-Nõmme/HITO

Võistkonna koosseis 2012/2013

Peatreener: Priit Sternhof
Treener: Priit Käen
Treener: Raul Rõõmus
Kodusaal: Jõhvi spordihall

Mängud 2012/2013

1. ja 2. ringi graafik

Klubi paremad tulemused läbi aastate  

Eesti meistrivõistluste esiliiga
2011/2012 – KK HITO/Jõhvi – 2. koht
2010/2011 – KK HITO – 3. koht
2008/2009 – KK HITO – 4. koht
2007/2008 – KK HITO – 2. koht

Eesti meistrivõistluste teine liiga
2003/2004 – KK HITO – 1. koht
2002/2003 – KK HITO – 2. koht

Euroopa noorte korvpalliliiga
2011/2012 – KK HITO/Jõhvi – U20 (92+) 2. koht (põhiturniiri 1. koht – 15/15)
2010/2011 – KK HITO – U17 (94+) 4. koht
2009/2010 – KK HITO – U16 (94+) 4. koht

Eesti noorte meistrivõistlused
2011/2012 – KK HITO/Jõhvi – A-klassis (93+) 1. koht
2010/2011 – KK HITO – A-klassis (92+) 1. koht
2004/2005 – KK HITO – D-klassis (93+) 3. koht
2002/2003 – KK HITO – U20 (83+) 3. koht
2001/2002 – KK HITO – A-klassis (84+) 3. koht

Ida-Virumaa meistrivõistlused
10x meister, finaalide tulemused
1994/1995 Jõhvi Axel 105:72  
2002/2003 Kiviõli Askele 70:67, 77:76 
2003/2004 Kohtla-Järve Remeks 83:62, 73:82, 75:68 
2004/2005 Askele 83:67
2005/2006 Askele 83:63 
2007/2008 Iisaku 74:58 
2008/2009 Remeks 67:65 
2009/2010 Remeks 75:78, 91:81, 101:93
2010/2011 Askele 91:75, 74:73 
2011/2012 Askele 124:100, 88:107, 92:74

Ida-Virumaa karikavõistlused
5x  karikavõitja, finaalide tulemused
2006 Askele 71:69 (34:29)
2007 Narva 97:74 (47:37)
2008 Narva 101:60 (48:20)
2009 Toila 79:74 (48:36)
2012 Narva 100:48 (55:24)

Tunnustused  

Eesti parim noormeeste treener
2011/2012 – Priit Sternhof
2010/2011 – Priit Sternhof

Eesti parim A-klassi mängija
2011/2012 – Sander Saare

Ida-Virumaa parimad treenerid
2011 – Margo Tali ja Priit Sternhof

Kohtla-Järve ja Jõhvi parim võistkond
2011 – KK HITO/Jõhvi

Välislingid
Meeskond Facebookis
Klubi Youtube'is

Eesti korvpalliklubid
Liivakast (infotehnoloogia)

Vikipeedia testimislehe kohta vaata Vikipeedia:Liivakast.
Liivakast on infotehnoloogias rakenduse osa, kus kasutajad saavad rakendust katsetada, nii et nende tegevuse tagajärjed ei mõjuta rakenduse üldist tööd. Taoline liivakast on ka Vikipeedial. Sarnaselt töötavad ka virtuaalmasinad ja -serverid, mille edasiarendus on pilveraalindus.

Infotehnoloogia
Eldur Parder

Eldur Parder (10. august 1928 Tartu – 30. mai 2003) oli eesti poliitik, VIII Riigikogu liige.

Ta alustas kooliteed Tartus ja jätkas õpinguid Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis. Ta osales skaudiliikumises ja pärast selle keelustamist aastal 1944 liikumise illegaalses vormis arreteerimiseni aastal 1947. Eesti NSV Ülemkohus mõistis talle Vene NFSV Kriminaalkoodeksi §5810 ja §5811 järgi 10 aastat vabadusekaotust. 1958. aastani oli ta asumisel Komimaal Intas.

Eestis asus ta tööle Põlva KEK-i töödejuhatajana, seejärel Otepää autoremonditehase peamehaanikuna ja aastatel 1968–1975 Valga rajooni "Esimese Mai" kolhoosi peainsenerina. Ta lõpetas aastal 1967 töö kõrvalt Valga kaugõppekeskkooli ja aastal 1972 mittestatsionaarselt Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehhaniseerimisteaduskonna. Aastatel 1975–1979 oli ta Valga EPT automajandi ülem, aastatel 1979–1982 oli ta Hummuli sovhoosi garaažijuhataja, aastatel 1982–1990 Valgamaa Põllumajandusliku Õppekeskuse juhataja.

Aastast 1988 oli ta Hummulis Rahvarinde tugirühma volinik, aastast 1990 Rahvarinde Valgamaa volikogu liige. Samuti oli ta aastatel 1988–1991 Valgamaa Talupidajate Liidu volikogu esimees, aastast 1991 oli ta Eestimaa Talupidajate Keskliidu esimees. Ta valiti veebruaris 1990 Eesti Kongressi saadikuks ja märtsis 1990 Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmeks. Ülemnõukogus olles kuulus maaelu- ja haldusreformikomisjoni, ta osales maaelu puudutavate seaduseelnõude koostamises.

Tunnustused
2002 Riigivapi V klassi teenetemärk

Kirjandus
 Kes on kes Eesti poliitikas 1988–1992. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1992

Eesti Kongressi liikmed
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
VIII Riigikogu liikmed
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1928
Surnud 2003
Reuss-Köstritz

Reuß-Köstritz oli Reußi vürstliku perekonna noorema liini mittevalitsev kõrvalharu. 

Schleizi krahv Heinrich I kehtestas 1679. aastal esmasünniõiguse. Oma nooremale pojale kolmandast abielust Heinrich XXIV-le andis ta Köstritzi, Steinbrückeni, Hohenleubeni, Reichenfelsi, Niederböhmsdorfi, Weißendorfi, Göttendorfi, Triebesi ja Langenwetzendorfi mõisad, mis moodustasid ilma riiklike õigusteta Reuß-Köstritzi krahvkonna. Perekonnapead on olnud:

1692–1748 Heinrich XXIV, Köstritzi krahv
1748–1783 Heinrich VI 
1783–1814 Heinrich XLIII (alates 1806. aastast vürst)
1814–1856 Heinrich LXIV
1856–1878 Heinrich LXIX
1878–1894 Heinrich IV
1894–1910 Heinrich XXIV
1910–1946 Heinrich XXXIX (ei kasutanud vürstitiitlit)
1946–2012 Heinrich IV (Reußi vürstliku perekonna pea)
2012 Heinrich XIV (Reußi vürstliku perekonna pea)

Tüüringi
Suguvõsad
Felix Baumgartner

Felix Baumgartner (sündinud 20. aprillil 1969 Salzburgis) on Austria helikopteripiloot ja ekstreemsportlane.

14. oktoobril 2012 sooritas Felix Baumgartner Ameerika Ühendriikide New Mexico kohal eduka hüppe 39,045 kilomeetri kõrguselt stratosfäärist Maa pinnale.

Baumgartneri eesmärk oli vaid skafandrit kandes ületada helikiirus. Projekti teaduslik eesmärk oli rõhkskafandrite tehnoloogia uuendamine ja biomeditsiiniliste andmete kogumine.

Felix Baumgartneril õnnestus kosmosest vabalangemises helikiirus (1235 km/h) ületada. Esialgu mõõdeti tema maksimumkiiruseks 1342 km/h, hilisemal täpsustamisel saadi kiiruseks 1357 km/h.

Suur kiirus oli võimalik tänu väga väikesele õhutakistusele, mis aga tähendas, et hüppe esimeses faasis puudus Baumgartneril oma lennuasendi suhtes kontroll. Pöörlemisest aitas välja tulla atmosfääri madalamate kihtide suurem õhutakistus. Hüpe kestis umbes 10 minutit, millest vabalangemine kestis 4 minutit ja 22 sekundit ning vabalangemise pikkus oli 36 529 meetrit. Enne helikiiruse ületamist oli Baumgartner vabalangemises 34 sekundit. Langevari avanes 1,6 kilomeetri kõrgusel maapinnast.

Rekordid 
Baumgartner püstitas vabalangemise kiirusrekordi ja sooritas kõrgeima maapinnale tehtud hüppe. Vabalangemise kestuse maailmarekord jäi tal siiski püstitamata – see on 4 minutit ja 36 sekundit.

Varem kuulus vabalangemise rekord Joe Kittingerile, kes 32-aastasena 1960. aastal sooritas hüppe 31 kilomeetri kõrguselt.

Baumgartner tõusis üles erilise aparaadiga, mille ülesjõudmine kestis 2–2,5 tundi.

Nii kõrgelt alla hüppamisel kaitses meest selliste surmaohtude eest nagu alajahtumine või vererõhu muutused, eriline skafander.

Rekordiüritus võinuks kaks korda luhtuda. Esimene kahtlushetk tekkis teel rekordkõrgusesse õhupallikapslis viibides, kui tema kiivri visiir hingeõhust auruseks läks, mis omakorda tekitas kahtlusi kiivrikatte soojenduse korrasoleku kohta. Teine hetk oli hüppe algfaasis, kui ta keha kontrollimatult pöörlema hakkas. Baumgartner võinuks sel hetkel teadvuse kaotada või selle vältimiseks vajutada nuppu, mis langevarju avanuks ja ta kiirusrekordita jätnuks. Lisaks teadvusekaotusele võib selline pöörlemine inimesel ka silmad koobastest välja suruda. Baumgartneril õnnestus teadvusele jääda ja lend stabiliseerida.

"Vahel tuleb minna tõeliselt kõrgele, saamaks aru, kui väike oled. Tulen koju!" teatas mees hetk enne miljonite ekraanidelt jälgijate silme all õhupallikapslist vabalangemise alustamist.

«Vaade oli muidugi fantastiline – seista maailma kohal on imeline –, kuid samas teadvustasin endale, et kõik mis mind ümbritseb, oli sellel hetkel minu vastu vaenulik,» meenutas Baumgartner. «Ausalt öeldes ma ei nautinud hüpet. See oli tõsine katsumus. Esimest korda nautisin kogu protseduuri alles siis, kui minu langevari oli avanenud.»

Viited

Välislingid
 Red Bull Stratos – freefall from the edge of space – SUCCESS!, salvestis kogupikkusega 7 t 57 min 51 s
 Felix Baumgartneri hüpe

Austria inimesed
Sündinud 1969
Roger Andrew Taylor

Roger Andrew Taylor (sündinud 26. aprillil 1960 Birminghamis) on inglise muusik.

Ta on enim tuntust kogunud rokkansambli Duran Duran trummarina.

Suurbritannia trummarid
Sündinud 1960
Robert Lefkowitz

Robert Joseph Lefkowitz (sündinud 15. aprillil 1943 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide arstiteadlane ja biokeemik. 2012. aastal sai ta koos Brian Kobilkaga Nobeli keemiaauhinna töö eest G-valguga seotud retseptorite uurimisel.

Robert Lefkowitz kaitses 1966. aastal Columbia Ülikooli ravi- ja kirurgiakolledžis meditsiinidoktori kraadi. Ta töötab Duke'i Ülikoolis meditsiini- ja biokeemiaprofessorina.

Tunnustus
2007 – Shaw' auhind eluteadustes ja meditsiinis

Välislingid
 Robert Lefkowitz Nobeli auhinna lehel
Olga Mazina, Laura Herm, Ago Rinken: Raku kõrvade keemia, Sirp, 26. oktoober 2012

Ameerika Ühendriikide arstiteadlased
Ameerika Ühendriikide biokeemikud
Nobeli keemiaauhinna laureaadid
Sündinud 1942
Tähe perepäevad

Tähe Perepäevad (TÄPE) on Teadusbussi ja Eesti Füüsika Seltsi poolt korraldatavad teadust tutvustavad perepäevad kõigile huvilistele. Perepäevade jooksul tehakse katseid ja räägitakse nii atmosfääri, mustkunsti, tule, inimese, gaaside, energia, värvide ja füüsika teemadel.

Nimetus Tähe Perepäevad tuleneb asukohast – aadressil Tähe 4 asub Tartu Ülikooli füüsika õppehoone. 

TÄPE-t on korraldatud üheksakümnendate aastate lõpust. Kui varem toimusid Tähe Perepäevad sügisel, siis nüüd toimuvad need kevadisel koolivaheajal.

Välislingid 
 Tähe Perepäevad

Tartu üritused
Sandy

Sandy võib tähendada järgmist:
Sandy (orkaan)
Sandy (eesnimi)
...
Elwyn Brooks White

Elwyn Brooks White (rohkem tuntud kui E. B. White; 11. juuli 1899 Mount Vernon, New Yorgi osariik – 1. oktoober 1985 Brooklin, Maine) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ja ajakirjanik, kes sai tuntuks eeskätt lasteraamatute autorina.

Eesti keeles on kogumikus "Charlotte koob võrku" (Tallinn: Eesti Raamat, 1979) ilmunud tema kolm lastejutustust: "Charlotte koob võrku" ("Charlotte's web", tõlkinud Enn Soosaar), "Stuart Little" (tõlkinud Piret Saluri) ja "Luige trompet" ("The trumpet of the swan", tõlkinud Enn Soosaar). Jutustustes leiduvad värsid on tõlkinud Paul-Eerik Rummo, illustreerinud Asta Vender.
 

Ameerika Ühendriikide kirjanikud
Ameerika Ühendriikide lastekirjanikud
Ameerika Ühendriikide ajakirjanikud
Sündinud 1899
Surnud 1985
Portfoolio

Portfoolio on isiku või organisatsiooni töid tutvustav mapp.

Portfoolio võib olla füüsilisel või elektroonilisel kujul (e-portfoolio). Ajalooliselt on portfoolio olnud vahend visuaalsete kunstide viljelejatele. Tänapäeval kasutavad portfooliot erinevate ametite esindajad, kui oma oskuste tõestusmaterjali usalduse tekitamiseks kliendis või tööandjas.

Portfoolio sotsiaalmeedias 
Personaalse, ametialase või ka ettevõtte toodete ja teenuste esitlemiseks portfooliona on sotsiaalmeedias mitmeid võimalusi. LinkedIn pakub võimalusi luua isikliku avaliku või peidetud CV ja portfoolio. Pinteresti portfooliosse saab lisada materjale peamiselt visuaalsel kujul, lisaks saab kasutada slaidide üleslaadimiseks SlideShare'i, video-CV'ks Youtube'i või Vimeot.

Viited

Välislingid 
 Eestikeelne õpetus e-portfoolio loomise kohta

Dokumendid
Enn Uibo

Enn Uibo (kuni 1938 Ervin Uibo, ka Uibu; 12. oktoober (vkj)/25. oktoober 1912 Vana-Kariste vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 31. august 1965 Dubravlag, Mordva ANSV) oli eesti luuletaja.

Ta õppis Maru algkoolis, Halliste kihelkonnakoolis ja Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumis. Töötas 1933. aastani Tallinnas ajakirjanikuna, lõpetas 1935. aastal Tallinnas raamatupidamiskursused ja töötas 1941. aastani Tallinnas raamatupidajana, peamiselt Põllutööministeeriumis ja metsatööstuse peavalitsuses. Ta osales taarausuliste ühingus Hiis ja Ülemaalise Eesti Noorsoo Ühenduse Tallinna osakonna (ÜENÜTO) kirjandussektsioonis.

Suvel 1941 oli ta metsavend, sügisest 1941 töötas ta Omakaitse Peavalitsuse raamatukogus, sügisest 1943 Omakaitse ülema kolonel Arnold Sinka käsundusametnikuna. Kevadel 1944 arreteeriti ta Gestapo poolt rahvusliku meelsuse tõttu ja mõisteti surma, kuid ta vabastati peagi. 

Pärast nurjunud katset põgeneda septembris Rootsi, arreteeris Nõukogude sõjaväeluure ta 20. novembril 1944 ja Leningradi sõjatribunal mõistis ta aastal 1945 surma, hiljem asendati otsus 15-aastase vabadusekaotusega, mille ta veetis Krasnojarski krais Norillagis. Ta vabanes laagrist aastal 1954 ja 20. aprillil 1956 asumiselt Norilskist. 1957. aasta algusest oli ta remondi- ja lauatööline Viljandi limonaadivabrikus.

Uuesti arreteeriti ta 23. aprillil 1957 rahvuslike ja Nõukogude-vastaste luuletuste pärast, mõisteti kümneks aastaks sunnitööle Mordva ANSV-sse. Ta suri Dubravlagi poliitvangide laagris, maeti nimetusse hauda Sosnovka kalmistul; talle on kenotaaf (mälestuskivi) Metsakalmistul.

Looming

Kirjandus 
Eerik Teder. "Uibo, Enn". // Eesti kirjarahva leksikon. Tallinn 1995. Lk 624–625
Eerik Teder. "Uibo, Enn". // Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat. Tallinn 2000. Lk 624–625
Jaan Isotamm. "Enn Uibo sajand". Sirp, 26. oktoober 2012

Välislingid
Eesti biograafiline andmebaas ISIK
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Eesti luuletajad
Eesti metsavennad
Taarausulised
6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Sõjaministeeriumi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1912
Surnud 1965
Eugen Sacharias

Eugen Sacharias (aastatel 1939–1940 Eugen Saarelinn, hiljem ka Eugen Sacharias-Saarelinn; 21. aprill 1906 Berliin – 13. mai 2002 Adelaide) oli Eesti arhitekt.

Eugen Sacharias sündis Berliinis kaubandusfirma esindaja perekonnas. Ta alustas õpinguid Moskvas, kuid lõpetas aastal 1925 Tallinna vene gümnaasiumi. Arhitektikutse omandas ta aastatel 1925–1931 Praha Tehnikaülikoolis, tööpraktika sooritas aastatel 1931–1932 Tallinnas Eugen Habermanni büroos. Seejärel töötas ta Tallinnas oma arhitektibüroos. 

Siirdus märtsis 1941 Saksamaale, Saksamaalt aastal 1949 Austraaliasse, kus asutas Adelaide'is oma arhitektuuri- ja ehitusbüroo kavandades väikeelamute rajoone ja sakraalehitisi.

Looming
1930ndatel projekteeris Eugen Sacharias:
arvukalt esinduslikke üürimaju Tallinna südalinnas: 
Pärnu maantee 8 ja 23, 
Aia tänav 5/Vana-Viru tänav 11, Hans Reimelti maja (1935), 
Kentmanni tänav 21, 
Lembitu tänav 3, 
Luise tänav 22,  
Kunderi tänav 10, 
Roosikrantsi tänav 19, 
Karu tänava 41/Tuukri põik 3 (algselt Hollandi põik 3), Scholom Minkovi maja (1933),
Kentmanni tänav 11a, Oskar Suursöödi maja (1935)
Kentmanni tänav 11b, Helmi Tui ja Karl Reitavi maja (1935)
funktsionalistlikke eramuid: 
paarismaja Kuhlbarsi tänav 6/ Jakob Pärna tänav 1, korteriühingu "Kalju" maja,  
Kuhlbarsi 8/Gonsiori tänav 30 (algselt Gonsiori 54), korteriühingu "Oma Tuba" maja, 
August Naarise maja, Tõnismägi 3a (algselt Tõnismägi 5)/ Hariduse tänav 4 (1938), 
Jaama tänav 1/Pärnu maantee (algselt Pärnu mnt 127) – Walter ja Reinhold Treubluti ja Veronika Steinfelsi maja (1939). 
Viljandi hotellihoone (1937–1939), Tartu tänav 11,
sakraalehitisi: 
Tallinna Vennastekoguduse palvemaja Kaupmehe tänav 15 (1934), 
Tudulinna kirik, 1939, 
Peeteli kirik Tallinnas (1937–1938).

Pilte

Allikas
 EKABL lk 457

Eesti arhitektid
Perekonnanimede kaitseregister
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1906
Surnud 2002
Pierre-Jean de Béranger

Pierre-Jean de Béranger [pjeer-žaa(n) dö beranž'ee] (19. august 1780 Pariis – 16. juuli 1857 Pariis) oli prantsuse luuletaja ja laulutekstide kirjutaja, kes oli oma eluajal väga populaarne. Tema laulutekstid sisaldavad teravmeelset, ent rahvalikus laadis kirjutatud poliitilist satiiri.

Eesti keeles on Béranger' laulud ilmunud Jaan Krossi tõlkes (Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus, 1963; teine trükk Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2006, paralleeltekstiga prantsuse keeles).

Prantsuse luuletajad
Sündinud 1780
Surnud 1857
Mati Ahven

Mati Ahven (3. veebruar 1943 Rannu, Tartumaa – 12. veebruar 2022) oli insener-mehaanik, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja 20. Augusti Klubi liige.

Ta lõpetas 1961. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1969. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna.

Ta töötas aastatel 1969–1990 Põltsamaal inseneri ja tootmisjuhina.

Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kuuludes selle sotsiaalkomisjoni; ta osales ka maasaadikurühma töös. 20. augustil 1991 hääletas ta Eesti iseseisvuse taastamise poolt. Lisaks valiti ta 1989. aastal Põltsamaa linnavolikogu liikmeks.

Tunnustused
2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema lelled olid keeleteadlane Heino Ahven ja luuletaja Kalju Ahven.

Viited

Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
Eesti omavalitsustegelased
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eesti Maaülikooli põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna vilistlased
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1943
Surnud 2022
Helme Sanatoorne Internaatkool

Helme Sanatoorne Internaatkool oli erikool tänapäevase haldusjaotuse järgi Tõrva vallas Kirikukülas. Kool asus Tikste ürgoru läänekaldal.

Kool suleti 2012. aastal.

Välislingid 
Helme Sanatoorse Internaatkooli koduleht

Eesti erikoolid
Tõrva vald
Valga maakonna koolid