joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Avo Jans

Avo Jans (4. mai 1939 Tartu - 13. aprill 2006 Tallinn) oli eesti korvpallur.

Ta lõpetas 1961. aastal TÜ Kehakultuuriteaduskonna. Avo Jansi pikkus oli 191 cm. Tema treenerid olid Atko Viru, August Sokk, Ernst Ehaveer, Ilmar Kullam, Heino Krevald. 

Ta tuli kahel korral Nõukogude Liidu noortemeistriks (1956 ja 1957), Eesti meistriks on tulnud eri klubide koosseisus viiel korral, lisaks võitnud seitsmel korral hõbe– ja pronksmedaleid. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Eesti meeskonnaga hõbemedali, NSV Liidu meistrivõistlustel osales Tartu Kalevi koosseisus, saavutades mitu 5. ja 6. kohta. Kuulus 1957–1968 Eesti koondisse, meistersportlane 1958, aumeistersportlane 1963. 

Töötas hiljem Tallinna Autoremondi Katsetehases ja tehases Estoplast.

Viited

Välislingid 
 Ilmar Kullam ja Avo Jans Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
 Avo Jans – Basket.ee

Eesti korvpallurid
Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna vilistlased
Sündinud 1939
Surnud 2006
Howdahi püstol

Howdahi püstol oli suurekaliibriline, tihti kahe- või neljaraudne käsipüss, mida kasutati Briti impeeriumi ajal (üheksateistkümnenda sajandi algusest kahekümnenda sajandi esimese pooleni) Aafrikas ja Indias. See oli mõeldud enesekaitseks lõvide, tiigrite ja muude ohtlike metsloomade eest. Mitmeraudsed tagantlaetavad howdahi püstolid olid hiljem paljudest kaasaegsetest revolvritest eelistatumad, kuna nende laske- ja laadimiskiirused olid paremad.

Vaata ka
 Ithaca Auto & Burglar
 Lancasteri püstol
 TP-82
 Mitmeraudsete tulirelvade loend

Viited

Kirjandus
 Maze, Robert J. (2002). Howdah to High Power. Tucson, Arizona: Excalibur Publications. ISBN 1-880677-17-2.

Püstolid
Howdah'i püstol

{{DISPLAYTITLE:Howdahi püstol}}Howdahi püstol oli suurekaliibriline, tihti kahe- või neljaraudne käsipüss, mida kasutati Briti impeeriumi ajal (üheksateistkümnenda sajandi algusest kahekümnenda sajandi esimese pooleni) Aafrikas ja Indias. See oli mõeldud enesekaitseks lõvide, tiigrite ja muude ohtlike metsloomade eest. Mitmeraudsed tagantlaetavad howdahi püstolid olid hiljem paljudest kaasaegsetest revolvritest eelistatumad, kuna nende laske- ja laadimiskiirused olid paremad.

Vaata ka
 Ithaca Auto & Burglar
 Lancasteri püstol
 TP-82
 Mitmeraudsete tulirelvade loend

Viited

Kirjandus
 Maze, Robert J. (2002). Howdah to High Power. Tucson, Arizona: Excalibur Publications. ISBN 1-880677-17-2.

Püstolid
Ara Ajvazjan

Ara Ajvazjan (armeenia keeles Արա Հենրիի Այվազյան; sündinud 20. märtsil 1966 Jerevanis) on Armeenia poliitik ja diplomaat. Ta on 18. novembrist 2020 Armeenia välisminister.

Ta sündis aastal 1966 Jerevanis. Ta astus aastal 1986 Jerevani Riikliku Ülikooli orientalistika teaduskonna araabia osakonda. Aastatel 1987–1989 teenis ta Nõukogude armee ridades. Pärast seda jätkas ta õpinguid ülikoolis, mille lõpetas 1993. aastal. Aastal 1994 lõpetas ta Beirutis olevas Haigaziani Ülikoolis politoloogia teaduskonna.

Diplomaadikarjääri alustas ta 1994. aastal, kui temast sai Armeenia Vabariigi välisministeeriumi Euroopa teise osakonna atašee kolmas sekretär. 1996. aastal sai temast Argentinas Armeenia saatkonna teine ​​sekretär. 1997. aastal oli ta Armeenia välisministeeriumi Ameerika osakonna Kesk- ja Lõuna-Ameerika osakonna juhataja ametikohal. Järgmisel aastal töötas ta Armeenia välisministeeriumi sekretariaadi juhatajana.

Aastatel 1996–2006 oli ta Armeenia suursaadik Argentinas ja Tšiilis ning 2000–2006 suursaadik Uruguays. Aastatel 2006–2011 oli ta Armeenia suursaadik Taanis, 2006–2012 - suursaadik Norras, 2006–2013 - suursaadik Rootsis ja 2006–2014 - suursaadik Soomes. 2011. aasta oktoobris määrati ta Armeenia suursaadikuks Leedus. Aastatel 2012–2016 oli ta samaaegselt suursaadik Lätis ja Eestis.

18. novembril 2020 nimetas Armeenia president Armen Sargsjan Ajvazjani Armeenia välisministriks

Isiklikku 
Ta on abielus ja poja isa.

Armeenia diplomaadid
Armeenia välisministrid
Sündinud 1966
Välismaa suursaadikud Eestis
Laura Kiviselg

Laura Kiviselg (sündinud 24. mai 1999) on Eesti noorsootöötaja ja poliitik.

Haridus 
Ta lõpetas 2018. aastal Pärnu Koidula Gümnaasiumi. Samal aastal astus õppima Tartu Ülikooli sotsioloogia ja infoteaduste erialale.

Töökäik ja ühiskondlik tegevus 
Aastatel 2019-2021 töötas Kiviselg Tartu Noorsootöö Keskuses noorsootöö spetsialistina. Alates 2021. aastast töötab ta Haridus- ja Noorteametis rahvusvahelise noorteinfo võrgustiku Eurodesk koordinaatorina. Samuti on ta Pärnu Noorte Vabaajakeskuses mobiilne noorsootöötajana.

Ta on aastast 2012 Pärnu linna Noortekogu liige. 2017. aastal kandideeris ta Reformierakonna nimekirjas Pärnu linnavolikokku ning osutus valituks, olles Eesti noorim kohaliku omavalitsuse volikogu liige.

Tunnustus 

 Pärnu linna aasta aktiivne noor 2017
 Zonta International (District 20) Young Women in Public Affairs stipendium 2018
 Pärnu linna Noortekogu auliige (2020)

Viited 
Poliitikud
Noorsootöö
Sündinud 1999
Kaidi Ruusalepp

Kaidi Ruusalepp on Eesti ettevõtja, jurist, iduettevõtetele keskenduva ülemaailmse investeerimisplatvormi Funderbeam asutaja ja juht ning Eesti Asutajate Seltsi President. Alates 2022. aasta märtsist on ta ka Eesti President Alar Karise diginõukoja liige.

Ta on töötanud Tallinna börsi ja Eesti Väärtpaberikeskuse juhina ning on üks Teenusmajanduse Koja loojatest.

Infotehnoloogiaõiguse juristina osales ta 2000. aastal Eesti digiallkirja seaduse väljatöötamisel. 

2022. aasta jaanuaris valiti Kaidi Ruusalepp Eesti Asutajate Liidu Presidendiks.

Tunnustused 
2018 nimetati Kaidi Londonis Technology Playmaker Awards konkursil aasta ettevõtjaks.

2016. aastal valiti Kaidi Eesti Infotehnoloogia ja Telekommunikatsiooni Liidu poolt "Aasta Tegijaks".  

2016–2021. aastatel valis väljaanne EU-Startups ta üheks 50 kõige mõjukamast naisest Euroopas, kes tegelevad idufirmade või riskikapitaliga.

Haridus 
Kaidi Ruusalepp lõpetas 1998. aastal Audentese ülikooli õigusteaduse ja majandusteadusonna ning 2004. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna. Magistrikraadi sai Kaidi samuti Tartu Ülikoolis 2012. aastal.

Viited 

Eesti ettevõtjad
Karl Ludwig von Krüdener

Karl Ludwig von Krüdener (17. juuni 1737 Virtsu – 18. oktoober 1778) oli Liivimaa mõisnik.

Karl Ludwig von Krüdener põlvnes Krüdeneride suguvõsast ning sündis Virtsu ning Tarvastu mõisa rentniku Johann Friedrich von Krüdeneri (1695–1755) ja Helene Juliane von Patkuli (1708–1750) pojana.

Omandas abielludes Vändra mõisa.

Oli Pärnu maakohtu assessor.

Perekond

Abiellus 18. juunil 1765 Vändra mõisa pärijanna Johanna Juliane von Meyeriga (1750–1774), kes oli major Karl Wilhelm von Meyeri (suri 1767) ja Maria Elisabeth Vestringi tütar. Abielust sündisid:
Karoline Johanna von Krüdener (31. juuli 1768 – 4. märts 1852), Vändra mõisa pärijanna, abiellus Vene sõjaväelase (major) Woldemar Adolph von Ditmariga (1770–1837)
Charlotte Helene von Krüdener (sündis 25. juulil 1769), abiellus Roobe mõisniku Karl Leonhard von Krüdeneriga (1768–1804)

Teistkordselt abiellus 26. augustil 1776 vabapreili Elisabeth Margarethe von Stackelbergiga (3. märts 1753 – 26. november 1827), kes oli Taagepera mõisniku vabahärra Heinrich Johann von Stackelbergi (suri 1781) ja tema abikaasa vabapreili Augusta Sophia von Mengdeni (1726–1774) tütar. Elisabeth Margarethe oli lesestunud abielust Patküla mõisniku Adam Reinhold von Gersdorffiga (1732–1774). Karl Ludwig von Krüdeneri surma järel abiellus Elisabeth Margarethe veel kolmandatki korda – tema uueks abikaasaks sai eelmise sugulane Reinhold Ludwig von Krüdener (1743–1790) suguvõsa Virtsu harust.

Esivanemad

Viited

Krüdenerid
Vändra mõisnikud
Sündinud 1737
Surnud 1778
Hoštka

Hoštka (saksa keeles Gastorf) on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Hoštka asub Litoměřicest umbes 15,5 km idakagus ja Ústí nad Labemist ligikaudu 28 km kagus.

Asulat on esmamainitud 1266. aastal. Linnaõigused sai Hoštka 1853. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Ústí maakond
British Bull Dog (revolver)

British Bull Dog (inglise keelest 'Briti buldog') on Suurbritannia revolver. Relva tõi aastal 1872 müüki Birminghami ettevõte Webley & Scott ning see sai kiiresti populaarseks. Relva koopiaid hakati valmistama Ameerika Ühendriikides ning mujal Euroopas. British Bull Dogil on 64-millimeetrine raud, viielasuline trummsalv ning see laseb padruneid .442 Webley või .450 Adams. Webley tootis hiljem ka väiksemaid, .320 ja .380 revolvreid, kuid need ei kandnud British Bull Dogi nime.

Charles J. Guiteau kasutas 1881. aastal seda relva USA presidendi James Garfieldi tapmiseks. Garfield elas rünnaku üle, kuid suri hiljem veremürgitusse.

Pildid

Viited

Kirjandus 
 
 
 
 

Revolvrid
Suurbritannia relvad
Laubere vald

Laubere vald (läti keeles Lauberes pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Suntaži, Madliena, Ķeipene, Lēdmane ja Rembate vallaga.

Valla pindala on 80 km². 2011. aasta seisuga elas seal 667 inimest. Nende seas oli 598 lätlast, 31 venelast, 21 valgevenelast, 8 ukrainlast, 7 poolakat ja 1 leedulane. Valla keskuseks on Laubere küla. Vallamaja asub aadressil Ozolu iela 3, vallavanem on Andris Misters.

Vald moodustati aastal 1917, mil liideti Laubermuiža ja Ozolmuiža mõisavallad. Tekkinud vald kandis nime Laubere-Ozoli vald. Aastal 1925 nimetati see ümber Laubere vallaks. Aastal 1935 oli Laubere valla pindala 81,9 km² ja seal oli 1107 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Laubere ja Ozoli külanõukogud, ent aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Laubere külanõukoguga likvideeritav Ozoli külanõukogu. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaigad Ančiņi Kuradikivi ja Lohukivi juures. Kohaliku kaitse all on nuhtlemispaik Āži mäel ja Bende luhal.

Looduskaitse all on Ruķi tamm, Pavēņi tamm, Plintese tamm, Zarumi tammed ja Zarumi metsa tamm, lisaks kasvab vallas kuusteist nimetut põlispuud.

Vallas on seitse küla. Valla keskus Laubere on staatusega vidējciems ja aastal 2021 oli seal 352 elanikku. Staatusega mazciems on kaks küla: Cēsītes ja Krodzinieki. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Ogre piirkond
Markus Eisenschmid

Markus Eisenschmid (sündinud 22. jaanuaril 1995 Marktoberdorfis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliiga klubis Mannheimi Adler.

Hooajal 2012–13 debüteeris ta Saksamaa esiliigas ESV Kaufbeureni meeskonnas. Seejärel suundus ta Põhja-Ameerikasse, mängides kaks hooaega Western Hockey League'i klubis Medicine Hat Tigers.

Aastatel 2015–2017 mängis ta American Hockey League'i klubis St. John's IceCaps ja hooajal 2017–18 samasse liigasse kuuluvas klubis Laval Rocket.

2018. aasta juunis naasis Eisenschmid Saksamaale, liitudes Adleriga. 2019. aastal tuli ta Adleriga Saksamaa meistriks.

Saksamaa jäähokikoondise koosseisus osales Eisenschmid maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2018. aastal.

Tema õed Tanja ja Nicola on kuuluud Saksamaa naiste jäähokikoondisse.

Välislingid 
 Markus Eisenschmid hockeydb.com lehel

Saksamaa jäähokimängijad
Sündinud 1995
Ķeipene vald

Ķeipene vald (läti keeles Ķeipenes pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Suntaži, Madliena, Laubere ja Taurupe vallaga, Sigulda piirkonna Mālpilsi vallaga ning Cēsise piirkonna Zaube vallaga.

Valla pindala on 87 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1038 inimest. Nende seas oli 934 lätlast, 64 venelast, 5 valgevenelast, 16 ukrainlast, 6 poolakat ja 7 leedulast. Valla keskuseks on Ķeipene küla. Vallavanem on Vilnis Sirsonis.

Vallas asuvad järvedest Pečors pindalaga 102,6 ha ja Plauži järv pindalaga 95,6 ha. Suuremad jõed on Mazā Jugla ja selle lisajõgi Abze.

Aastal 1935 oli valla pindala 120 km². Aastal 1945 moodustati Ķeipene vallas Ķeipene ja Jaunķeipene külanõukogud. Vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1965 liideti Ķeipene külanõukoguga suurem osa likvideeritavast Kastrāne külanõukogust. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Klētnieki muinaskalmed, Saliņase muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Šķērstēni linnamägi ja Kirikumäe hiiepaik. Kohaliku kaitse all on Kalnagauriņi muinaskalmed ehk Kalmeküngas, Aliņase muinaskalmed ning Skubiņi keskaegne kalmistu.

Looduskaitse all on Vatrāne allee, Ķeipene hiidtamm, Ķeipene park ja 11 nimetut põlispuud.

Vallas on viis küla. Valla keskus Ķeipene on staatusega lielciems ja aastal 2021 oli seal 441 elanikku. Aliņkalns on staatusega skrajciems. Staatusega mazciems on kolm küla: Diedziņš, Šķērsteni ja Vatrāne. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Ogre piirkond
Ķeipene

Ķeipene on küla Lätis Ogre piirkonnas, Ķeipene valla halduskeskus. Asula asub merepinnast 140 meetri kõrgusel ja jääb piirkonna keskusest Ogrest 44 ning Riiast 77 kilomeetri kaugusele.

Külas on põhikool, rahvamaja, postkontor ja raamatukogu. Küla on tekkinud endise Jaunķeipene mõisa (Neu-Keipen) keskuse juurde. Arenema hakkas see pärast sealse raudteejaama avamist. Nõukogude perioodil rajati sinna Ķeipene sovhoosi keskasula. Aastal 2004 avati sealses jaamahoones kommunikatsioonikeskus ja kinomuuseum, mis on pühendatud Sergei Eisensteinile. Aastal 2000 valmis ka jaama juures olev tuletorni illustratsioon, mille juurde püstitati postkastid Jan Švankmajerile, Otar Iosselianile, Jean-Luc Godardile, Jos Stellingule, Luis Buñuelile ja teistele kinematograafia suurkujudele.

Aastal 2014 oli külas 523 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 441.

Viited

Ogre piirkond
Läti külad
Laubere

Laubere on küla Lätis Ogre piirkonnas, Laubere valla halduskeskus. Asula asub merepinnast 85 meetri kõrgusel Abze jõe ääres ja jääb piirkonna keskusest Ogrest 32 ning Riiast 68 kilomeetri kaugusele.

Külas on põhikool, kultuurimaja, postkontor ja raamatukogu. 

Lauberet mainiti esmakordselt aastal 1567 (Loburen). Tänapäevane asula rajati nõukogude perioodil Ozolmuiža mõisa (Absenau) keskuse juurde kui samanimelise sovhoosi keskasula, sellal kui endine Laubere mõis jääb tänapäeval Krodzinieki külla.

Aastal 2019 oli külas 345 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 352.

Viited

Ogre piirkond
Läti külad
Suntaži vald

Suntaži vald (läti keeles Suntažu pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ogresgalsi, Laubere, Ķeipene, Tīnūži ja Rembate vallaga, Ropaži piirkonnaga Ropaži vallaga ning Sigulda piirkonna Mālpilsi vallaga.

Valla pindala on 160 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1938 inimest. Nende seas oli 1744 lätlast, 117 venelast, 35 valgevenelast, 8 ukrainlast, 8 poolakat ja 5 leedulast. Valla keskuseks on Suntaži küla. Vallavanem on Valdis Ancāns.

Aastal 1935 oli Suntaži valla pindala 126 km². Aastal 1945 moodustati vallas Suntaži ja Jugla külanõukogud, ent aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Suntaži külanõukoguga Jugla külanõukogu. Aastal 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2009. aastal liideti vald Ogre piirkonnaga.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Suntaži piiskopilinnuse ase, Suntaži kirik ja selle altar, Kastrāne linnamägi ning Ķoderi linnamägi ehk Suure mehe säng. Kohaliku kaitse all on Suntaži mõisa hoonetekompleks (sealhulgas kaks lindlat, teenijate maja, aedniku maja ja meierei), Kirikuaseme muinasasula ja Anna mäe ehk Kirikumäe muinaskalmed.

Vald asub Kesk-Läti madalikul. Suurim jõgi on Mazā Jugla.

Looduskaitse all on Akmeņkrogi pärn, Grunduļi tamm, Alejase tamm, Upespilsi lehis, Ezeri lehiserivi, Rautēni tamm, Kazase kõrtsi pärn ja Veckruspari tammed, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lääneossa jääb osaliselt Lielie Kangari hoiuala.

Vallas on kuus küla. Valla keskus Suntaži on staatusega lielciems ja aastal 2021 oli seal 718 elanikku. Glāznieki on staatusega vasarnīcu ciems  ja aastal 2021 oli seal 47 elanikku. Kaks küla on staatusega vidējciems: Jugla 98 elanikuga aastal 2021 ja Upespils 56 elanikuga aastal 2021. Staatusega mazciems on kaks küla: Viršņukalns ja Ķieģeļceplis 63 elanikuga aastal 2021. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Ogre piirkond
Ogresgalsi vald

Ogresgalsi vald (läti keeles Ogresgala pagasts) on vald Lätis Ogre piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ogre ja Ķegumsi linnaga ning Tīnūži, Tome, Rembate ja Suntaži vallaga.

Valla pindala on 93,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3315 inimest. Nende seas oli 2733 lätlast, 400 venelast, 64 valgevenelast, 27 ukrainlast, 38 poolakat ja 29 leedulast. Valla keskuseks on Ogresgalsi küla. Vallamaja asub aadressil Bumbieru iela 9, vallavanem on Ilze Čiščakova.

Ogresgalsi vald moodustati aastal 1924, mil Ikšķile vallast eraldati endise Sprēstiņi mõisa maad, Lielvārde vallast aga Ogresgalsi ümbruskond. Aastal 1935 oli Ogresgalsi valla pindala 92,6 km² ja seal oli 1435 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Ciemupe ja Ogresgalsi külanõukogud, ent aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Ogresgalsi külanõukoguga Ciemupe külanõukogu. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maid Rembate külanõukoguga, ent aastal 1987 liideti sellega osa Ogre linna alasid. 1990 organiseeriti külanõukogu ümber vallaks. 2002. aastal liideti vald Ogre linnaga ja moodustati Ogre piirkond.

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lielpeči muinaskalmed ja Čabase asulakoht ning muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Tulki keskaegne kalmistu, Indrāni asulakoht, Augstzālīši asulakoht ja Daugavieši keskaegne kalmistu.

Vald asub Kesk-Läti madalikul. Selle lõunapiiriks on Daugava, valda läbib Ogre jõgi.

Looduskaitse all on Ormaņi tamm, Mālkalni tamm, Liepase tamm, Spārīši künnapuu, Kalda künnapuu, Lapsiņase tamm, Truči tammed, Pauguri tamm, Silkalni mänd, Silkalni pärn, Lielāji tamm, Zāģeri künnapuu, Augšbriņķi künnapuud, Ogresgalsi kalmistu mänd, Brīviņi tamm, Vīteri tamm, Lakrangase tamm, Ziedoņi mänd, Ranka künnapuu, Ogre dolomiitkallas, Vecdupāni pärn, Smiltnieki mänd, Slokase vaher, Slokase künnapuud, Teikase künnapuud, Vecogre künnapuud, Neimaņi mänd, Vana tamm, Rūķeri ehk Neteiči kadakas, Jauntulki esimene ja kolmas tamm. lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid põlispuid. Valla idaossa jääb osaliselt Ogre oru looduspark.

Vallas on kuus küla. Valla keskus Ogresgals on staatusega lielciems ja aastal 2021 oli seal 1501 elanikku. Teine sama staatusega küla on Ciemupe, kus aastal 2021 oli 1965 elanikku. Silavas on staatusega mazciems ja aastal 2008 oli seal 30 elanikku. Kaks küla on staatusega vasarnīcu ciems: Druviņas, Kooperators, Mežmalas ja Urdziņa 60 elanikuga aastal 2008. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Ogre piirkond
Ogresgals

Ogresgals (ka Kārļi) on küla Lätis Ogre piirkonnas, Ogresgalsi valla halduskeskus. Asula asub merepinnast 40 meetri kõrgusel paigas, kus Ranka jõgi Ogresse suubub. Küla jääb piirkonna keskusest Ogrest 9 ning Riiast 46 kilomeetri kaugusele.

Külas on põhikool, rahvamaja, apteek, postkontor ja raamatukogu. Küla koosseisu kuuluvad ka Ogre suvilakooperatiiv ja Dārziņi piirkond.

Ogresgals kujunes endise Vārma mõisa aladele vallakooli ja vallamaja juurde. Nõukogude perioodil asusid seal Ogre aianduslik katsemajand ja kolhoosi Kopdarbs osakonnakeskus. Sealses kultuurimajas alustas oma tegevust ansambel Odis.

Aastal 2021 oli külas 1501 elanikku

Viited

Ogre piirkond
Läti külad
August Kõrgma

August Kõrgma (kuni 1935. aastani Korkmann; 2. detsember 1891 Ambla, Järvamaa – 11. mai 1966 Stockholm, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (major) ja piirivalvur.

Omandas algkooliõpetaja kutse ja mobiliseeriti Esimese maailmasõja ajal Vene sõjaväkke. Lõpetas sõjaaegse lipnike kursuse. 

Vabadussõja puhkedes oli Paide omakaitse ülem. Viidi üle 9. Jalaväepolku, kus oli ratsakomando ülem ja võttis osa paljudest lahinguist nii lõuna- kui ka Narva rindel.

1923. aastal läks üle piirivalve koosseisu, kus algul oli rajooniülem Kuressaares ja siis Plüssa kordoni ülem Narva jaoskonnas. Hiljem tegutses Irboskas Petseri jaoskonnas õpperajooni ja piirivalvurite kooli juhatajana. 1939. aastal määrati Narva piirivalvejaoskonna ülemaks. Teenis sel ametikohal kuni Eesti piirivalve likvideerimiseni. 1939. aasta 8. oktoobri hommikul avas just tema Nõukogude vägede sissetulekuks Narva piiril värava.

Juunis 1940 määrati ta Petseri piirivalvejaoskonna ülemaks. Eesti piirivalve likvideerimise järel jäeti August Kõrgma Nõukogude piirivalvevägede koosseisu. Arreteeriti 1941. aasta juunis, kuid vabastati tänu sellele, et oli töötanud NKVD piirivalvevägedes. Seejärel varjas ta end Läänemaal.

Saksa okupatsiooni ajal alustas Narvas piirivalveüksuse moodustamist, see aga liideti 185. Eesti Julgestusgrupiga. Kuna see kavatseti saata Venemaale valveteenistusse, siis lahkus teenistusest. Oli aastatel 1943–1944 Haapsalus Omakaitse Lääne maleva ülem. 

Rootsis elas Södertäljes. Oli pikka aega Eesti Rahvusfondi (ERF) sealse osakonna esimees ning kuulus ka ERFi juhatusse. Osales muudegi Södertälje eestlaste organisatsioonide töös.

Tunnustus
 1920 tasuta maa normaaltalu mõõdus

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu
Geni
Poliitilised arreteerimised Eestis. Köide 2

9. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eesti piirivalvurid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestlased Rootsis
Sündinud 1891
Surnud 1966
Hinduistlik arhitektuur

Ka paljud varajased hästi säilinud hinduistlikud templid on raiutud kaljuseintesse, sealhulgas Kailāsa tempel Elloras (8. sajand) ja selle kaasaegsed Šiva templid Elephantas. Need on rikkalikult kaunistatud seinamaalide ja reljeefidega. 

Vanimad säilinud hinduistlikud kivitemplid pärinevad 5.–8. sajandist (Aihole ja Badami) järgivad lihtsat põhiplaani, mille keskmes on pühamu ise, väike pime ruum garbhagriha, kus elab jumalus, kellele tempel on pühendatud. Enam-vähem samasugune põhiplaan on hilisematel hinduistlikel templitel. Pühamu kõrval üks või mitu eri otstarbega saali (mandapat), näiteks natamandapas tantsitakse rituaalseid tantse. Pühamu kohal on torn. Portaalid on sageli toretsevad. Templit käsitatakse kosmose peegeldusena, kus templitorn vastab maailmamäele Merule, mis on universumi kese. 

Põhja- ja Lõuna-Indial templiarhitektuuril on märgatavad stiilierinevused, eelkõige tornide ja portaalide kujus. Templitornid on põhjastiilis kõrged ja ümarad (śikhara), lõunastiilis madalamad ja püramiidjad (vimāna). Põhja-Indias on templitorn domineeriv element. Lõuna-Indias jättis püramiidjas portaal (gopura) hiljem templitorni varju. Islami 11. sajandi sissetungilained katkestasid Põhja-India templitraditsiooni (palju templeid ka hävitati), Lõuna-India templiarhitektuur arenes edasi. Põhja-India kuulsad templid on Lingaraja tempel (11. sajand) Bhubaneswaris, Khajuraho templid (10.–11. sajand), mis on rikkalikult kaunistatud tantristlike erootiliste skulptuuridega, ja Konarak (13. sajand) ja Jagannatha tempel (umbes 1100) Puris. Arvukate Lõuna-India templite seas on olulisemad rannatempel umbes 700. aastast Mahabalipuramis, Šiva tempel (11. sajand) Tanjore'is, Minakshi tempel (17. sajand) Madurais ja Hoyshalesvara tempel (12. sajand) Halebidis.
Ħalfa Rock

Ħalfa Rock on 0,48 hektari suurune saar Maltas Gozo idarannikul. Saare maltakeelne nimekuju on Il-Ġebla tal-Ħalfa (tõlkes Vandumiskalju). Saar koosneb lubjakivist.

Malta saared
Journal of Ethnology and Folkloristics

Journal of Ethnology and Folkloristics (JEF) on ingliskeelne Eesti teadusajakiri, mis avaldab akadeemilisi originaaluurimusi etnoloogia, kultuuriantropoloogia, folkloristika, museoloogia ja nendega seotud valdkondade alal kogu maailma teadlastelt. Antakse välja ka teemanumbreid (enamasti koostöös külalistoimetajatega) ning erialaste raamatute arvustusi. Ajakiri on eelretsenseeritav ja rahvusvaheliselt indekseeritav, ilmub kaks korda aastas (nii paberkandjal kui veebis) ning selle väljaandjateks on Eesti Rahva Muuseum, Eesti Kirjandusmuuseum ja Tartu Ülikool. 2016. aastast alates ilmub JEF kirjastuse Sciendo (De Gruyter Open), maailma suuruselt teise vaba ligipääsuga (open access) akadeemilise kirjastuse platvormil. 2021. aasta seisuga on ajakirja peatoimetaja Art Leete, toimetajad Maarja Kaaristo, Pille Runnel, Taive Särg ja Ergo-Hart Västrik. Tegevtoimetaja on Helen Kästik ning keeletoimetaja Daniel Edward Allen.

Ajakiri asutati 2007. aastal kolme väljaande ühinemisel. Nendeks olid Eesti Rahva Muuseumi välja antud ajakiri Pro Ethnologia (19 numbrit 1993–2005), Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule osakonna jätkuväljaanne Studies in Folklore and Popular Religion (3 numbrit, 1996–1999) ja TÜ etnoloogia osakonna Studies in Folk Culture (5 numbrit, 2003–2005).
Eesti teadusajakirjad Ingliskeelsed Eesti ajakirjad etnoloogia folkloristika
Cärol Ott

Cärol Ott (sündinud 25. augustil 1995) on Eesti moekunstnik ja brändi carolxott looja.

Ta looming on inspireeritud Põhja-Eesti saarte eluolust läbi ajaloo ja loodusest. Läbi vormide ja tekstuuride mängu annab Ott etnilistele lugudele modernse väljundi.

2018. aastal võitis Cärol Ott kollektsiooniga „KÕIK ON TROIS!“ rahvusvahelise noorte disainerite konkursi (International Young Designers Contest). 

2020. aastal pälvis Cärol Ott Tallinn Fashion Weekil Hõbenõela auhinna.

Välislingid 
 carolxott

Eesti moekunstnikud
Sündinud 1995
Karmeli Mäe Jumalaema basiilika

Karmeli Mäe Jumalaema basiilika (malta keeles Bażilika Santwarju tal-Madonna tal-Karmnu, inglise keeles Basilica of Our Lady of Mount Carmel) on katoliku kirik Malta pealinnas Vallettas.

Välislingid
 

Malta ehitised
Kirikud
Ulrich Andresen

Ulrich Andresen (24. märts 1931 Pariis, Prantsusmaa – 22. august 2001 Tartu) oli Eesti veemotosportlane, treener ja spordikohtunik.

Ta on töötanud ujumis- ja veepallitreenerina Tartu Kalevis.

Oli 1950. aastatel Eesti veemotospordile üks alusepanijaid Tartus. Ta on harrastanud tollase Eesti NSV erinevaid paadiklasse (nii sport- kui ka vabapaate, mõlemas liigis nii pära- kui ka sisemootoriga). Võistles aastatel 1957–1969, võitis 1957. aastal esimestel Eesti NSV esivõistlustel sisemootoriga kaatrite võistlusklassis E-3 (kaassõitja Edgar Tiits) esikoha. Tuli 1962. aastal sportpaadil (võistlusklass SA) veel Eesti NSV meistriks ning sai aastatel 1960–1969 Eesti NSV meistrivõistlustel lisaks kokku kaks hõbe- ja kuus pronksmedalit.

Hiljem tegutses veemotokohtunikuna. Töötas mudelsepana, ehitas võistluspaate, muuhulgas ka tollase NSV Liidu esimese proprider-kerega võistluspaadi.

Tunnustus
NSV Liidu meistersportlane

Isiklikku
Tema ema oli lastekirjanik ja raamatuillustreerija Ellen Koit-Andresen.

Tema pojad Peep ja Sven ning pojapojad Henrik ja Sven-Erik Andresen on samuti veemotosportlased.

Viited

Kirjandus 
"Ulrich Andresen". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 18 ja 271–277

Välislingid
Ulrich Andreseni sporditulemused. Vaadatud 26. mail 2021
Tartu Kalevi Veemotoklubi. Vaadatud 26. mail 2021
Haud Tartu Maarja kalmistul

Eesti veemotosportlased
Eesti treenerid
Eesti spordikohtunikud
Tartu inimesed
Sündinud 1931
Surnud 2001
Maarja kalmistule maetud
Ken Andrè Olimb

Ken André Olimb (sündinud 21. jaanuaril 1989 Oslos) on Norra jäähokimängija, kes mängib Saksamaa kõrgliiga klubis Düsseldorfer EG ründajana vasakäärel.

Norra kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2006–07 Vålerenga meeskonnas. Hooajal 2006–07 tuli ta Vålerengaga ka Norra meistriks. Aastatel 2008–2010 mängis ta Norra kõrgliigas Frisk Askeri võistkonnas.

2010. aastal liitus ta Rootsi esiliiga klubiga Leksands IF. Hooajal 2012–13 mängis ta Rootsi esiliiga klubis BIK Karlskoga.

2013. aastal siirdus Olimb Saksamaale, mängides kolm hooaega Düsseldorfer EG-s. Aastatel 2016–2018 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Linköpings HC. Seejärel naasis ta Düsseldorfer EG-sse.

Norra jäähokikoondise koosseisus osales Olimb maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2010. aastal. Ta on kuulunud Norra koondisse ka 2014. ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Tema vanem vend Mathis Olimb on samuti jäähokimängija.

Välislingid 
 Ken Andrè Olimb hockeydb.com lehel

Norra jäähokimängijad
Sündinud 1989
Martin Šmutov

Martin Šmutov (sündinud 2. aprillil 1982) on eesti ajakirjanik ja meediajuht.

Haridus 
2000. aastal lõpetas ta Miina Härma Gümnaasiumi ning 2007. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse osakonna ajakirjanduse erialal, kõrvaleriala oli suhtekorraldus.

Töö ja ühiskondlik tegevus 
Aastatel 2003–2012 töötas ta reporterina ajalehes Postimees, 2009–2010 oli avalike suhete spetsialist Sihtasutuses Archimedes. 

2012–2016 oli Šmutov veebiväljaande Õhtuleht.ee juhataja ning alates 20. septembrist 2016 on ta Õhtulehe peatoimetaja. Alates 2021. aasta lõpust on ta ka Pressinõukogu esimees.

Viited 

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1982
Tartu Ülikooli vilistlased
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Lasgo

Lasgo on Belgia elektroonilise muusika ansambel.  

1999. aastal moodustatud kollektiiv koosneb vokalist Jelle Van Daelist (pärast Evi Goffini lahkumist 2008. aastal) ning plaadiprodutsentidest Peter Luts ja Jef Martensist (viimane tuli ansamblisse pärast asutajaliikme Dave McCulleni lahkumist).  

Peter Luts kinnitas 2008. aastal Belgia raadios, et Evi Goffin ei naase bändi, sest on otsustanud pühenduda pereelule. Luts teatas umbes samal ajal, et otsib bändi uut vokalisti. Koos Belgia telejaamaga JIMtv korraldas ta uue vokalisti teleotsingu (sarnaselt talendisaadetega nagu "Idols"), kes valis lauljaks Van Daeli. 

Kogu oma karjääri jooksul on Lasgo müünud rohkem kui viis miljonit albumit "Some Things" ja "Far Away" ning nende albumite singleid.

Lasgo debüütsingel "Something" ilmus 2001. aasta suvel ja sellest sai hitt ka mitmes muus Euroopa riigis, näiteks Belgias oli see 5. kohal ja Ühendkuningriigi singlite edetabelis 4. kohal. 2001. aasta novembris andis Lasgo välja singli "Alone", mis on pärit Lasgo debüütalbumilt "Some Things", mis ilmus 19. novembril 2001. Muusikavideo "Alone" jaoks filmiti Saksamaal Berliinis.

Välislingid
Lasgo veebileht
Lasgo - "Some Things" album YouTube
Kadaka turg

Kadaka turg oli turg Tallinnas Mustamäe linnaosas, mis tegutses aastatel 1992–2002. Kadaka turgu ja kaubanduskeskust haldas AS Combinent.

1992. aastal, kui Tallinna Aiandussovhoos Laki I kvartalis oma tegevuse lõpetas, ostis sovhoosis võlgade katteks korraldatud oksjonil kasvuhooned viimase Tallinna Aiandussovhoosi direktori Hugo Leinemanni perekond. Aktsiaselts Kadaka Turg erastas 1992. aasta sügisel seal asunud Tallinna Aiandussovhoosi ühe klaaskasvuhoone ja kaks kilekasvuhoonet koos õigusega osta ka neid ümbritsev maa. 

Aktsiaseltsi Kadaka Turg omanikud olid Aivar Leinemann, Hugo Leinemann, Andrus Leinemann Aleksander Drell ja lisaks neile neljale oli aktsionär Mati Kebina. Turg alustas tegevust 17. detsembril 1992. Turul tegutses ligi 550 kauplejat, 1200 müügikohal. Turu omanduses oli on 4,2 hektarit maad, millest müügipinda on 10 000 ruutmeetrit. Tallinna Politseiprefektuuri endine politseijuht Peet Kall töötas 1996. aastast algul valveteenistuse ülemana, hiljem sai temast Kadaka turu direktor.

Osal aiandussovhoosi territooriumi Mustamäe tee ja Kadaka tee vahel, Rabaküla ja Aiandi tänava piirkonnas jätkas tegevust Kadaka Aiandi AS. 

1997. aasta investeeriti 45 miljonit krooni uude kaubanduskeskusse ja 15 miljonit selle inventari. Kadaka turu territoorium jaotati kaheks: Kadaka turu kõrvale moodustati Kadaka kaubanduskeskus. Kadaka turul avatud uue kaubanduskeskuse toiduosakonnas oli 160 ja tööstuskaubamüüjatel tuhatkond müügikohta..

Kadaka turg on tuntud kui üks soome turistide meelisostukohti ning turu ja Tallinna reisisadama vahet sõitis iga päev turismibusse. Aastaid oli see ka üks peamisi piraatkaupade müügikohti.

2002. aastal avati Mustamäe Kaubanduskeskuses Prisma kaubanduskeskus. Uue keskuse pindalaks kavandati neli hektarit. Müügiletid ja -telgid kaubanduskeskuse ümbrusest likvideeriti ning nende asemele ehitatakse parkimisplats 350–400 autole ja lisaks sama suurusega parkimiskoht rajatati ka kaupluse alla.

Vaata ka
 Tallinna turgude loend
 Mustikas (kaubanduskeskus)

Viited

Välislingid
Kadaka turg pakkus tasuta tsirkust, www.aripaev.ee, 1. veebruar 2014

Eesti turud
Mustamäe linnaosa
Maria Wörth

Maria Wörth on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurdi maaringkonnas. Kuurortlinna keskus asub Wörthersee lõunakalda poolsaarel. Idas külgneb vald Kärnteni pealinna Klagenfurdiga. Vallaosad on Maria Wörth ja Reifnitz.

Ajalugu 

Esimene Maarja kirik püstitati u 875. aastal endise Karantaania ristiusustamise ajal, mida juhtisid Freisingi piiskopid Innicheni kloostri baasil. Seda on esmakordselt mainitud 894. aasta dokumendis kui Maria Werd – kuna paik oli tol ajal saar. (Vanakõrgsaksakeelne mõiste Wörth või Werder, nagu ka sloveenikeelne Otok, tähendab veega ümbritsetud maatükki). Kirik teenis pühakute Primuse ja Felicianuse jäänuste ümberkolimist ning mängis olulist rolli kristlikus misjonis Kärnteni hertsogkonnas.

Umbes 1150. aastal asutas piiskop Otto von Freising siia kanoonikute kolleegiumi ja ehitas kollegiaalkiriku kõrvale väikese Winterkirche kabeli. 1399. aastal hävisid mõlemad kirikud tules ja seejärel ehitati praegune hilisgooti stiilis hoone. Freisingi piiskopid kaotasid Kärntenis järk-järgult oma mõju ja u. 1500. aastal sai kolleegiumist lõplikult Millstatti kloostri lisand, mida 1598. aastast juhtisid jesuiidid.

Jeesuse Seltsi keelustamisega 1773. aastal Millstatti klooster kaotati ja Maria Wörth läks 1809. aastal taasasutatud benetiktlaste Pauluse kloostrile Lavanttalis. Alles 1903. aastal loodi Schieflingi ja Keutschachi territooriumile tänapäevane omavalitsus.

Vaatamisväärsused 

Maria Wörth on Austria ja Euroopa suveturismi keskus, kuhu on saabunud 330 000 inimest (kuigi see arv on 1950. aastatest alates järsult vähenenud). Tänane pühakute Primuse ja Felicianuse kihelkonnakirik seisab poolsaare kõrgeimal kohal, Winterkirche selle all. See on suur palverännakupaik ja tänu oma romantilisele keskkonnale populaarne laulatuskirik. Teine turismisihtkoht on Pyramidenkogel, 851 m kõrge mägi koos 54 m kõrge vaateplatvormiga, Pyramidenkogeli torn.

1901. aastal ehitas helilooja Gustav Mahler valla idaossa Maierniggi asunduse juurde järve äärde villa, kus ta kasutas juba "heliloojahütti", kus komponeeriti enamik tema aastatel 1900–1907 kirjutatud teoseid, sealhulgas tema sümfooniad nr. 5–8. Hütt on nüüd avatud kui väike muuseum. Oma sõpruse kaudu helilooja lese Alma Mahleriga komponeeris ka Alban Berg Maierniggis, mida külastas palju Viini kunstieliiti.

Tuntud inimesi 

 Adolf Heinrich Bercht (1875–1940), Klagenfurdi linnapea 13. juulist 1926 kuni 31. maini 1931

Sõpruslinnad 

 Freising, Saksamaa
 Codroipo, Itaalia
 Aretxabaleta, Baski autonoomne piirkond, Hispaania

Viited 

Kärnteni liidumaa vallad
Ailsa Craig

Ailsa Craig (šoti keeles Ailsae Craig, gaeli keeles Creag Ealasaid) on 99 hektari suurune saar Clyde'i lahe välimises osas. Girvan Šotimaal asub magmalist päritolu kaljusest saarest 16 km idas. 16. sajandil pagesid sinna šoti reformatsiooni ajal katoliiklased. Tänapäeva asustamata saarelt leiavad varjupaiga linnud, pakkudes kodu tohutule hulgale põhjasuuladele ja põhjalunnidele.

Varia
Saare järgi on nimetatud sibulasort.

Vaata ka
Ailsa Craigi majakas
Sanda Island

Välislingid
 

Šotimaa saared
Sanda saar

Sanda saar (inglise keeles Sanda Island, gaeli keeles Sandaigh) on väike saar Argyll and Bute'i regioonis Šotimaal. See asub Kintyre'i poolsaare lõunatipu lähistel.

Vaata ka
 Sanda majakas
 Glunimore Island
 Sheep Island

Välislingid
 

Šotimaa saared
Mart Haruoja

Mart Haruoja (18. oktoober 1948 Tallinn – 10. jaanuar 2011 Tallinn) oli Eesti allvee- ja veemotosportlane ning triatleet.

Lõpetas 1967. aastal Tallinna 21. Keskkooli ning 1972. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetika- ja 1990. aastal Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna. Majandusmagister (1997).

Sportlasena
Hakkas 1965. aastal Tallinna Kalevis harrastama allveesporti, tema treener oli Ott Ernesaks. Võitis Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1968–1972 1 kuld-, 3 hõbe- ja 1 pronksmedali ning NSV Liidu meistrivõistlustel aastatel 1968–1971 1 kuld-, 1 hõbe- ja 1 pronksmedali. 

Tuli aastatel 1985–1990 sisemootoriga vabapaatide võistlusklassis 1500 cm3 (R-1500 või R-2) kolm korda Eesti NSV meistriks ja sai meistrivõistlustel veel kaks hõbe- ja ühe pronksmedali.

Osales NSV Liidu võistlejana triatloni 1987. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 1988. aastal maailmameistrivõistlustel (Hawaii Ironman), oli sellel alal esimesi eestlasi. Tuli triatlonis mitu korda Eesti veteranide meistriks ja võitis veteranide maailmamängudel 1991. aastal kuldmedali.

Treeneri ja sporditegelasena
Oli 1985–1990 Eesti NSV veemotospordi vanemtreener. Kuulus Eesti NSV Veemotospordiföderatsiooni presiidiumi ja Eesti Triatloni Liidu juhatusse, sh oli ka asepresident.

Tunnustus
1968 NSV Liidu meistersportlane allveespordis
1986 NSV Liidu meistersportlane veemotos

Viited

Kirjandus 
"Mart Haruoja". // Veemoto Eestis 1954 – 2003. Koostanud Vahur Joala. Varrak. Tallinn 2003. Lk 22

Välislingid

Mart Haruoja sporditulemused
Haud Tallinna Metsakalmistul

Eesti allveeujujad
Eesti veemotosportlased
Eesti triatleedid
Eesti treenerid
Eesti sporditegelased
Nõukogude Liidu sportlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1948
Surnud 2011
Elsevier

Elsevier (), kuni 2015. aastani tuntud ka kui Reed Elsevier, on Hollandis asuv teadusliku, tehnilise ja meditsiinilise sisu avaldamisele spetsialiseerunud ettevõte.

Elsevier avaldab iga-aastaselt 2500 ajakirjas enam kui 500 000 artiklit. Elsevieri arhiivides on üle 17 miljoni dokumendi ja 40 tuhat e-raamatut. Aastane allalaadimiste arv ületab 1 miljardit.

Viited

Välislingid

Teadusajakirjad
Buddha Air

Buddha Air on 1996. aastal asutatud Nepali lennufirma, mille peakontor asub Kathmandus Tribhuvani rahvusvahelises lennujaamas. 

Lennufirma pakub Nepalis ja Indias nii sise- kui ka rahvusvahelisi lende. Buddha Air pakub lende 18 sihtkohta, millest 12 on siseriiklikud ja 6 on rahvusvahelised. Firma oli 2018. aastal reisijate arvu poolest suurim kodumaine lennuettevõte.

Ajalugu 
Lennufirma Buddha Air asutati 23. aprillil 1996. aastal esialgu osaühinguna. Firma asutajad olid Surendra Bahadur Basnet, kes on erru läinud ülemkohtu kohtunik ja endine valitsuse minister, ja tema vanim poeg Birendra Bahadur Basnet.

Esimene lend tehti 11. oktoobril 1997. aastal Beech 1900 D tüüpi lennukiga. Buddha Airi üks esimesi lendusid oli Everesti mäeni ja tagasi. Pardal oli 16 reisijat. Esimese lennu tunnus on BHA 100. Seda reisi pakutakse ka tänapäeval. Üks populaarsemaid lende, mida Buddha Air pakub, on lend ümber Ida-Nepali kahekümne kõrgeima mäetipu.

Järgnevatel aastatel lennufirma arenes ja Buddha Airi lennukipark suurenes seitsme Beechcraft 1900 D lennuki võrra, millest kaks on siiani kasutusel. 2008. aastal hangiti Buddha Air International Finance Corporationilt laenuga lisaks kaks 70-kohalist ATR 42 lennukit, et suurendada nende siseriiklikke lende Nepalis. 2010. aastal osteti juurde veel kaks ATR 72-500 lennukit. Buddha Airi lennufirma lennukipargis on 14 lennukit. 2021. aasta jooksul plaanis Budhha Air hankida kolm lisalennukit Airbus A320. Hetkel on lennufirmal kolm lennukit ATR 42-300, üheksa lennukit ATR 72-500 ja kaks lennukit Beechcraft 1900D.

2020. aastal kuulutas Buddha Air, et asustab järgmisel aastal tütarettevõtte Yashodhara Air, mille tegevusala on kaubavedu Nepali väiksemate lennuväljade vahel. Selleks, et Nepali mägistel maastikel saaksid lennukid maanduda, hakatakse kasutama STOL-lennukeid ehk lühikeseks tõusuks ja maandumiseks mõeldud lennukeid. Yashodhara Air plaanib alustada tegutsemist 2022. aastal.

Surendra Bahadur Basnet 
S. Basnet õppis ülikoolis õigusteadust ja töötas 1964. aastast Nepali ülemkohtus kohtunikuna. Üks suurimaid töökohustusi, mida Nepali tolleaegne kuningas Mahendra talle määras, oli läbi viia riigi esimesed valimised. Oma karjääri jooksul on Surendra Bahadur Basnet olnud tegev Nepali pressinõukogus ja olnud esimees paljudes valitsuse komisjonides kuni 1990. aastani. Pärast nelja aastakümmet avalikku teenistust otsustas Basnet minna erru ja tegeleda oma talupidamisega. Aastaid hiljem otsustas Basnet koos oma poegadega asustada lennufirma Buddha Air ja on alates 1996. aastast tegutsenud firma esimehena.

Viited 

Nepal
Lennufirmad
Ailsa Craigi tuletorn

Ailsa Craigi tuletorn (inglise keeles Ailsa Craig Lighthouse) on siiani funktsioneeriv 19. sajandi tuletorn, mis asub Ailsa Craigi saarel Clyde'i lahe välises osas. Šotimaa rannikult Lõuna-Ayrshire'is Girvani lähedalt on selleni 16 kilomeetrit.

Välislingid

Šotimaa tuletornid
Sanda tuletorn

Sanda tuletorn (inglise keeles Sanda Lighthouse) on siiani funktsioneeriv 19. sajandi tuletorn, mis asub Sanda saarel Clyde'i lahe välises osas. Šotimaa rannikult Argyll and Bute'is Kintyre'i poolsaarelt on selleni 6 kilomeetrit.

Välislingid

Šotimaa tuletornid
Henrik Haukeland

Henrik Haukeland (sündinud 6. detsembril 1994 Fredrikstadis) on Norra jäähokimängija, kes mängib väravavahina Saksamaa kõrgliiga klubis EHC München.

Norra kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2012–13 Stjerneni meeskonnas.

2015. aastal liitus ta Rootsi esiliiga klubiga Leksands IF. Hooajal 2016–17 mängis ta klubiga Rootsi kõrgliigas. Hooajal 2017–18 mängis ta Rootsi esiliigas Timrå IK-i võistkonnas. Hooajal 2017–18 oli Haukeland Rootsi esiliigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,9%) ning lasi endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängu kohta (1,72). Samal hooajal valiti ta ka Rootsi esiliiga hooaja parimaks väravavahiks.

Hooajal 2018–19 mängis Haukeland Soome kõrgliigas TPS-i ja hooajal 2019–20 KooKoo meeskonnas. 2020. aasta aprillis liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Färjestad BK. 2022. aasta jaanuaris siirdus ta EHC Müncheni.

Norra jäähokikoondise koosseisus osales Haukeland maailmameistrivõistlustel esmakordselt 2017. aastal. Ta kuulus Norra koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.

Viited

Välislingid 
 Henrik Haukeland hockeydb.com lehel

Norra jäähokimängijad
Sündinud 1994
Abitreener

Abitreener on peatreeneri abi, kelle ülesanne on tegelda asjadega, mille jaoks pole peatreeneril aega. Peatreeneril on palju raskeid ja tähtsaid ülesandeid ehk kui midagi jääb unarusse, siis sellega tegeleb abitreener. Eri aladel on eri abitreenerid, näiteks jalgpalli abitreener ja korvpalli abitreener.

Ülesanded 
Abitreeneri ülesanded on individuaal- ja võistkonnatrennides sportlasi võistlusteks ette valmistada. Samuti peab ta treeninguid planeerima, jälgima teisi sportlasi ja võistkondi. Abitreener peab planeerima transpordi, toitlustuse ning majutuse võistkonnale, kui tegemist on võõrsil mänguga. Abitreeneril tuleb motiveerida võistkonda, olla asjadega kursis. Kui kellelgi on mure, on võimalik kohe abitreeneri poole pöörduda. Abitreeneril tuleb teha teiste treenerite ja abilistega võimalikult palju koostööd, et jälgida mängijate vormi ja valmidust. Peatreeneriga peab tal samuti hea koostöö olema, et võistkond suudaks saavutada parimad tulemused. Enne mänge koostavad pea- ja abitreener mänguplaani. Kui kedagi mängul vahetada tahetakse, peab abitreener plaani kohandama ning mängijale selle selgeks tegema.

Nõuded 
Abitreeneril peavad olema põhjalikud teadmised alast, millega ta tegeleb. Paljud klubid ning koolid nõuavad, et läbitud oleks ka abitreenerite kursus. Väga vajalik on ka hea kommunikatsioonioskus, sest suhtlemine on selle töö suur osa. Kasuks tuleks näiteks ülikoolis kehakultuuri eriala läbimine ning kindlasti ka see, kui abitreener on ise oma alaga tegelenud. Eriti tahetud on kandidaadid, kes on enne ise profisportlased olnud. Siis on nad pidevalt treeningkeskkonnas olnud ning teavad, kuidas see kõik toimib, ja neil pole kohanemisprobleeme.

Palk 
Abitreeneri keskmine palk Ameerikas on umbes 45 000 dollarit ja 21,82 dollarit tunnis. Need palgad võivad palju erineda olenevalt sellest, mis tasemel võistkond mängib, mis tulemusi võistkond saavutab, kui suur on töökoormus ja kes on sponsorid. Eestis on näiteks Põlva spordikooli abitreeneri palga alammäär täistööajaga töötamisel 780 eurot. Treenerikutsega on keskmine palk Eestis umbes 1237 eurot kuus. National Football League'is (NFL) ehk Ameerika jalgpalli kõrgliigas teenib keskmine abitreener 400 000 dollarit hooajal, mis on teiste abitreeneritega võrreldes väga suur palk. Keskmine NFL-i peatreener teenib hooajaga pea 6 miljonit dollarit.

Tunnustused 
Eestis tunnustab treenereid Eesti Olümpiakomitee, kes annab treenerikutse ja korraldab selleks koolitusi. Abitreeneritele eraldi auhinda olemas ei ole, kuid peatreeneritele jagatakse aasta parima treeneri auhindu näiteks jalgpallis.

Viited 

Ametid
Brian Kidd

Brian Kidd (sündinud 5. mail 1949) on Inglise jalgpalli kõrgliiga klubi Manchester City abitreener. Ta aitab peatreener Pep Guardiolat. Noorena oli Kidd profijalgpallur. Karjääri lõppedes 1984 otsustas ta alustada oma treenerikarjääri. 1991 sai ta ametikõrgendust Manchester Unitedis Alex Fergusoni abitreenerina ning oli seal kuni 1998. Pärast seda proovis ta ise peatreeneri rolli eri klubides. 2009 naasis ta Manchesteri, kuid seekord Manchester City klubisse Roberto Mancini abitreeneriks. Manchester City abitreenerina töötab ta siiani, kuid peatreenerid on vahetunud. Manchester City on samuti võitnud seitse kodust tiitlit viimase 10 aasta jooksul. See on väga hea tulemus klubi kohta. 2021 võib klubi võita veel mitu tiitlit, sest on Inglise kõrgliigas esimene ja poolfinaalis Euroopa meistrite liigas.

Inglismaa jalgpallitreenerid
Sündinud 1949
Inglismaa jalgpallurid
Jüri Jürgenson

Jüri Jürgenson (26. oktoober 1937 – 21. detsember 2020) oli eesti vaimulik, Tartu Salemi Baptisti Koguduse kõige pikaaegsem pastor.

Ta oli pärit Pärnu lähedalt Tahkurannast, sündis kaluri pojana, pere viienda lapsena. Tema isa oli õigeusklik, ema baptist. 
Isa ja vanem vend põgenesid 1944. aasta sügisel Vene sõjaväe tulekul Rootsi. 

Õppis Tahkuranna algkoolis, Pärnu keskkoolis ja Tartus EPA Veterinaaria teaduskonnas.

Teda ristiti 7. juulil 1956 Pärnu koguduses koos Jüri Ratase isa Rein Ratase, Meego Remmeli isa Aamo Remmeli (sünd. 1936) ja teiste tollaste noortega. 

Töötas mõne aasta Pärnus leivatööstuses. Aitas ka jõudumööda Pärnu babtistikogudust. Seal töötades tuli talle kutse tulla tööle Tartu Salemi kogudusse, kuna sealse kauaaegse pastori Paul Himma tervis jäi kehvaks. 

Aastal 1972 valitigi Jüri Jürgenson Tartu Salemi baptistikoguduse pastoriks – temast sai koguduse ametliku tegutsemisaja kõige kauem töötanud vaimulik – ligi kolmkümmend aastat hingekarjase ametit, kuni 2001. aastani. Edaspidi jätkas ta koguduse juures jutlustajana, juhatuse liikmena, hingehoidjana. 

Üheks tema elutööks on praeguse Salemi kiriku ehituse innustamine ja eestvedamine. Kirikut hakati ehitama 1992, peasaali sisseõnnistamine toimus 11. juunil 2000. Jürgensoni lapsed ja lapselapsed osalevad aktiivselt koguduse töös.

Eesti baptisti vaimulikud
Sündinud 1937
Surnud 2020