joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Margus Reinsalu

Margus Reinsalu (sündinud 20. novembril 1960 Kohtla-Järvel) on Eesti ettevõtja, Maroko aukonsul Eestis.

Reinsalu on õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis ehitust ja Tartu Ülikoolis ärijuhtimist. 1980. aastatel töötas ta ehitusinsenerina, 1990. aastate algul asutas ehitusfirma ning 1991. aastal erastas riikliku taksofirma. 1990. aastate keskel arendas ta kasiinofirmat Kristiine Kasiino. Pärast selle mahamüümist Olympic Casinole ligi 16 miljoni euro eest investeeris ta raha kinnisvarasse.

Reinsalule kuulub osa rahvusvahelisest kinnisvarafirmast Property Logic (asutatud 2005. aastal koos Sean J. Cusacki ja Joop Huismaniga), mis arendas 2012. aastani luksuskuurorti Marokos ja püüab arendada Brasiilias, algselt Eestis kinnisvarafirmana tegutsenud KC Grupp, mis tegeleb nüüdseks ka muude investeeringutega, nagu näiteks motosport, ning TeaTone, mis turundab ülemaailmselt rohelisel teel põhinevat spordijooki Fat Burner.

2007–2010 toetas Reinsalu firma KC Grupp tütarfirma KC Racing Eesti vormelisõitjat Sten Pentust. 2009–2011 oli ta Eesti Autospordiliidu president.

Ta on aidanud turundada maailmas Eesti laulupidusid ja asutanud koos Neeme Järviga ERSO Sõprade Seltsi.

Reinsalu arendab Muuga sadama lähistele plaanitavat äriparki.

Harju maakohus kuulutas 2020. aasta lõpul välja Reinsalu pankroti.

Margus Reinsalu on abielus ja tal on 3 last.

Tunnustus
2009 Valgetähe III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Andres Reimer "Reinsalu jäi troopikasaarel üksi" Eesti Päevaleht, 3. jaanuar 2012
Toivo Tänavsuu "Spordijook põletas ära miljonär Reinsalu raha" Eesti Ekspress, 31. jaanuar 2013

Eesti ettevõtjad
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1960
Kipinä (ajakiri)

Kipinä (soome keeles; 'säde') on Karjalas Petroskois kord kuus ilmuv lasteajakiri.

Ajakirja antakse välja soome, vepsa ja karjala keeles (nii päriskarjala kui ka livviko murdes).

Üksikuid numbreid hakati välja andma 1932. aastast, kuid regulaarse kuukirjana hakkas ta ilmuma Jaakko Rugojevi initsiatiivil 1986. aastast.

2019. aastal tunnistati Kipinä Venemaa parimaks rahvuskeelseks kirjanduslikuks väljaandeks.

Viited

Välislingid
Kipinä koduleht

Karjala
Vepsa kultuur
Vepsa kirjandus
Soome-ugri maailm
Petroskoi
Venemaa ajalehed
Oleg Makarov

Oleg Grigorjevitš Makarov (6. jaanuar 1933 – 28. mai 2003) oli NSV Liidu kosmonaut.

Oleg Makarov on kosmoses viibinud 20 päeva, 17 tundi ja 44 minutit.

Oleg Makarov oli kahekordne Nõukogude Liidu kangelane ja Lenini ordeni neljakordne kavaler. Ta sai ka NSV Liidu kosmoselenduri aunimetuse ja Etioopia Sinise Niiluse ordeni.

Nõukogude Liidu kosmonaudid
Nõukogude Liidu kangelased
Sündinud 1933
Surnud 2003
Juta Aasmets

Juta Aasmets (aastani 1967 Juta Schütz; 26. aprill 1940 Tallinn – 12. detsember 1979 Bagdad) oli eesti viiuldaja.

Ta lõpetas aastal 1961 Tallinna Muusikakooli (Harald Aasa klassis) ja aastal 1966 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Herbert Laane ja Harald Aasa klassis). 

Ta töötas aastatel 1960–1961 ja 1965–1979 Estonias, 1961–1964 Tapa Lastemuusikakoolis õpetajana, 1964–1965 Eesti Raadio estraadiorkestris ja aastal 1979 Iraagi rahvuslikus sümfooniaorkestris.

Juta Aasmets hukkus autoõnnetuses 12. detsembril 1979 Bagdadis.

Isiklikku 
Ta oli abielus fagotimängija Ilmar Aasmetsaga. Tema isa Hugo Schütz ja vend Juhan Schütz olid viiuldajad; onutütar Tarsina Alango oli klaverikunstnik ja muusikapedagoog. Tema isa onupoeg oli kirjanik Juhan Sütiste.

Kirjandus 
 Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn, 2000. Lk 607.

Eesti viiuldajad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1940
Surnud 1979
Otto Meissner

Otto Lebrecht Eduard Meissner (13. märts 1880 Bischweiler (tänapäeval Bischwiller, Alsace, Prantsusmaa) – 27. mai 1953 München) oli Saksa riigiametnik, Saksamaa riigipresidendi kantselei ülem aastail 1919–1945.

Sündinud 1880
Surnud 1953
Triin Lõbus

Triin Lõbus (sündinud 21. veebruaril 1977) on eesti keeleteadlane ja tõlkija.

Ta lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli hispaania filoloogia alal ning kaitses 2003. aastal sealsamas teadusmagistri kraadi. Alates 2005. aastast töötab ta Tartu Ülikoolis hispaania filoloogia lektorina.

2012. aastal kaitses ta doktoritöö teemal "Aja kujutamine hispaaniakeelses narratiivis. Loomaailma konstrueerimine keele ajavormide kaudu" (juhendajad Jüri Talvet ja Silvi Tenjes).

Tõlkeid eesti keelde
Ta on tõlkinud ilukirjandust hispaania keelest eesti keelde.
Unai Elorriaga. "Tramm Šiša Pangmale", Loomingu Raamatukogu 33–34, 2005
Roberto Arlt. "Ester Primavera" (koos Ruth Sepa ja Pirkko Põdraga), Loomingu Raamatukogu 17–19, 2010
Enrique Vila-Matas. "Dublinesk". Toledo Kirjastus. 2014

Viited

Välislingid

Eesti keeleteadlased
Eesti tõlkijad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1977
Beerseli linnus

Beerseli linnus (hollandi Kasteel van Beersel) on keskaegne linnus Belgias Flaami Brabandi provintsis Beerselis. 

Brüsselist lõunas asuvat järvega ümbritsetud linnust peetakse üheks kaunimaks Belgias, kõrvuti Bouilloni, Corroy', Genti, Horsti, Lavaux' ja Vêves'i lossiga.

Linnus oli üks osa Brüsseli kaitseehitistest, esmakordselt on seda mainitud 12. sajandil. Linnuse vanimad osad ehitati aastatel 1300–1310. Tänapäevase väljanägemise sai linnus 15. sajandil, mil lisati kohalikust valgest, pruunist ja hallist liivakivist dekoor. Kolme poolringikujulise torni valmimisaastaks on tornidele märgitud 1617, vangitorn puudus. Kivikatus valmis 17. sajandil.

Alates 1948. aastast kuulub linnus Belgia ajalooliste elupaikade ja parkaedade kuninglikule ühingule (prantsuse Association royale des demeures historiques et jardins de Belgique).

Välislingid

Belgia linnused
Flaami Brabandi provints
Vicki Viidikas

Vicki Viidikas (25. september 1948 – 27. november 1998) oli eesti päritolu Austraalia poetess ja proosakirjanik.

Vicki Viidika isa oli rahvuselt eestlane ja ema austraallane. Ta jättis kooli pooleli 15-aastaselt ning töötas seejärel erinevatel tööaladel. Kirjanduslikku tegevust alustas 16-aastaselt. Ta reisis palju Indias ja teistes Aasia riikides ning oli huvitatud sealsest kultuurist ja elust.

Austraalia kirjanikud
Austraalia luuletajad
Eestlased Austraalias
Sündinud 1948
Surnud 1998
Vaindlo

EML Vaindlo M416 oli Eesti mereväe Frauenlob-klassi miinitraaler.

Laev ehitati Saksamaal 1967. aastal ja seda kasutas Saksa merevägi kuni 2002. aastani. 

2003 jõudis miinitraaler kingitusena Eestisse ning see oli kasutuses Mereväes koos sõsarlaevade Kalevi ja Oleviga kuni 2005. aastani.

Laeva puidust kere on puhastatud väärismetallist ja müüdud erakätesse.

Vaata ka 
 Vaindlo (laev 1915)

Välislingid 
 Miinitraaler Vaindlo M416
 Miinitraaler Vaindlo kodusadama väravate vahelt sisse sõitmas
 "Kaitseministeerium paneb müüki kaks miinitraalerit" Postimees, 15. juuli 2008

Eesti sõjalaevad
Anisa Vänikver

Anisa Vänikver (sündinud 1995) on Eesti laulja. 

Üle Eesti sai ta tuntuks, jõudes telesaate "Eesti otsib superstaari" viienda hooaja finalistide hulka. 

Ta osales konkursil Eesti Laul 2013 lauluga "The Missing Thing", mille autoriteks on Alar Kotkas, Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Jana Hallas. Poolfinaalis saavutati 7. koht.

Singlid

 ""The Missing Thing"" (veebruar 2013)

Eesti lauljad
Sündinud 1995
Keskpäev (film)

''Keskpäev" on 1981. aastal loodud eesti lastefilm.

Film põhineb Eno Raua kahe jutustuse (''Päris kriminaalne lugu" ja ''Telepaatiline lugu") motiividel.

Filmi stsenarist ja lavastaja on 
Raivo Trass.
Filmis mängivad Ülari Kirsipuu, Maria Avdjuško, 
Tormi Kevvai,
Sven Suurraid, Mihkel Raud, Talis Trass, Anneli Piirjõe, Jüri Azarov. Film on üles võetud Vändras, lavastaja Toomas Lepp, operaatorid Maido Madisson ja Dorian Supin, muusikaline kujundaja Viive Ernesaks, helirežissöör Peeter Roos.

Vaata ka
"Keskpäevane praam"

Välislingid
"Keskpäev" Eesti Filmi Andmebaasis

Eesti filmid
1981. aasta filmid
Keskpäev

Keskpäev on ajahetk, mil Päike asub ööpäeva jooksul seniidile kõige lähemal.

Igapäevases keelekasutuses mõeldakse keskpäeva all kohalikku aega, kui kell on 12.00.

Astronoomia
Grete Paia

Grete Paia (sündinud 27. augustil 1995) on eesti laulja ja laulukirjutaja. 

Grete Paia on õppinud Kuressaare Gümnaasiumis, mille lõpetas 2014. aastal hõbemedaliga.  

Ta sai tuntuks lauluga "Lõpp sellel lool", mis jõudis 2011. aastal raadiojaama Elmar koostatavas edetabelis kolm nädalat esikohal. 

Lauluga "Päästke noored hinged" jõudis ta konkursi Eesti Laul 2013 poolfinaali ning sai edasi ka finaali. Finaalis sai Paia Birgit Õigemeele järel teise koha. 

Grete Paia esituses on kõlanud laulud "San Sebastiano","Armagedon" ja "Püüame droone". 2016. aasta Eesti Laulu poolfinaalis esitas ta laulu "Stories Untold" ja pääses finaali, kus sai seitsmenda koha. 

Ligikaudu aasta aega oli Grete Paial oma bänd Paia, millega võideti Noortebändi konkurss Superbänd 2011. Samal aastal saavutati ka Saaremaal Sadhu Jami stipendiumite jagamisel esimene koht. Ansambliga on Grete Paial salvestatud endakirjutatud sõnade ja viisiga lood "Viirastus" ja "Falling". 

Aastatel 2012-2018 tegi Grete Paia koostööd Moonwalki agentuuriga.

Viited

Välislingid 
Laulu "Lõpp sellel lool" ametlik video

Eesti lauljad
Sündinud 1995
Tuuli Rand

Tuuli Rand (sündinud 1. märtsil 1990) on eesti poplaulja.

Haridustee 
Ta on lõpetanud Kuressaare Gümnaasiumi ja Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli laulu erialal.

Karjäär 
Ta laulab ansamblites TuuliKustiPeep, Funkifize, Bliss, Estonian Dream Dixieland Band, vokaalansamblis Söörömöö ja duetis Öed.  

Saatesarja "Eesti otsib superstaari" viiendal hooajal jõudis ta stuudiovooru, aga finaali ta ei pääsenud.

Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor 
Konkursi "Eesti laul 2013" poolfinaalis oli ta kaastegev kahes projektis: Söörömöö koosseisus koos Liisi Koiksoniga lauluga "Üle vee" ja koos Teele Viiraga lauluga "Ring the Alarm". 2012. aastal oli ta Eesti Laulul Teele Viira taustalaulja.

Diskograafia 
Tuuli Ranna esimene soolosingel "Don't Be Afraid", mille autoriteks on ta ise ja trummar Peep Kallas, ilmus 2013. aastal.

Viited

Välislingid 
 Leht Facebookis
 

Eesti lauljad
Sündinud 1990
Sean Parnell

Sean Randall Parnell (sündinud 19. novembril 1962 Hanfordis, Californias) on USA Vabariikliku Partei poliitik ja oli Alaska osariigi kümnes kuberner 2009. aasta juulist kuni 2014. aasta detsembrini. Tema eelkäija oli Sarah Palin.

Hariduselt on Parnell advokaat.

Tema abikaasa on Sandra Scebold. Neil on kaks last.

Välislingid

Alaska kubernerid
Ameerika Ühendriikide poliitikud
Sündinud 1962
Katrin Mandel

Katrin Mandel (sünninimi Katrin Aare; varem esinejanimega Kate['keit]; sündinud 10. aprillil 1971 Keilas) on eesti laulja ja muusikapedagoog.

Ta lõpetas 1989. aastal Keila 1. Keskkooli.

Ta on osalenud neli korda (1997–2000) Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus Aivar Joonase lauludega: 1997. aastal esitas ta "Perpetuum Mobile", 1998. aastal "Tulepuuhuulte luule", 1999. aastal "Vee ja soola saaga" ning aastal 2000 "Verevend".

Ta on teinud koostööd mitme muusiku, teiste seas Lauri Saatpalu, Peeter Rebase ja Tiit Kikasega.

Katrin Mandel töötab Laagris Nõlvaku lasteaias muusikaõpetajana.

Diskograafia
 Lauri Saatpalu & Katrin Mandel "Sa oled hea" [CD] 2005 
 Lauri Saatpalu & Katrin Mandel "Ei kunagi" [CD] 2006 
 Katrin Mandel "Peegeldus" Hyperrecords, 2008
 Katrin Mandel ja Ilona Aasvere "Tallinn–Haapsalu", 2016

Esinemisi
 "ETV live: Lauri Saatpalu ja Katrin Mandel. Ei kunagi". ETV, 7. mai 2012 (kontsert Tallinnas Vene Teatris)
 Kate "Vee ja soola saaga" (Eurolaul 1999), Youtube
 Kate "Perpetuum Mobile" (Eurolaul 1997), Youtube
 Kate "Tuulepuuhuulte luule", Youtube

Isiklikku
Katrin Mandel on olnud abielus ajakirjanik Meelis Mandeliga, neil on poeg ja tütar.

Viited

Välislingid
"Katrin Mandel aka Kate annab uue plaadi esimese kontserdi". Õhtuleht, 24. märts 2009
Kadi Lehtmets. "Katrin, kes kandis nime Kate". Naised, 2. aprill 2009
"Katrin Mandel: igal inimesel on oma laul sees". Õhtuleht, 7. mai 2009
Eha Laanepere. "Katrin Mandel: laulge ise ja laske oma lastel laulda!" Õhtuleht, 3. mai 2010

Eesti lauljad
Eesti muusikapedagoogid
Keila Kooli vilistlased
Sündinud 1972
Mari Murdvee

Mari Murdvee (sünninimi Mari Elken; 24. august 1959 Tartu – 21. märts 2008 Tartu) oli eesti klassikaline filoloog, tõlkija, lavastaja, näitleja ja laulja.

Ta õppis Tartu Ülikoolis eesti filoloogiat ning klassikalist filoloogiat. 1996. aastal kaitses ta bakalaureusekraadi klassikalise filoloogia erialal, 1996–2001 õppis sealsamas magistrantuuris.

Ta oli aastaid ansambli Hellero eeslaulja. 1985–1989 õppis ta Jaan Toominga ja Ülo Vilimaa juhendatud Vanemuise draamastuudios; ta tegutses näitlejana Tartu Lasteteatris.

Ülikooliõpingute ajal lavastas ta koos klassikalise filoloogia tudengitega Homerose "Odüsseia" VII laulu (1992), samuti Theokritose "Arbuja" ja Sappho luulekava (1994).

Pärast Tartu Ülikooli lõpetamist õpetas Murdvee ladina ja vanakreeka keelt Tartu Teoloogia Akadeemias ja Tartu Ülikooli usuteaduskonnas ning töötas Tartu Ülikooli raamatukogu käsikirjade osakonnas, tegeldes peamiselt 14.–19. sajandi ladina- ja kreekakeelsete autograafkirjadega.

Mari Murdvee on avaldanud tõlkeid vanakreeka ja ladina keelest, mis on ilmunud ajakirjades ja antoloogiates.

Ta asutas koos mõttekaaslastest näitlejate ja üliõpilastega Antiigiteatri (tegutses aastail 2000–2005), kellega tõi lavale rea lavastusi: Homerose hümnidel põhineva tantsulis-muusikalise lavastuse "Apolloni sünd", Gandersheimi Hrotsviti draama "Väepealik Gallicanuse pöördumine" ning Petrarca 700. sünniaastapäevale pühendatud luuletaja ekloogil "Parthenias" ja antiiktekstidel põhineva sõnalis-muusikalise teatraliseeringu "Hinge killud".

Tõlkeid 
 Francesco Petrarca kiri Francesco Dionigile Borgo San Sepolcrost. – Akadeemia 1996, nr 5, lk 951–960
 Gandersheimi Hrotsvita draamad. TLÜ kirjastus, sari Bibliotheca MEDIAEVALIS. Tallinn, 2013. ISBN 9789-985-58-771-3

Viited

Välislingid
Raimu Hanson, Antiigiteater sünnitab aulas kaunite kunstide ülemjumalat, Tartu Postimees, 27. november 2002
Kristi Viiding, Petrarca Tartus, Sirp, 14. jaanuar 2005
Mõeldes Mari Murdveele (24.08.1959–21.03.2008), Universitas Tartuensis, 27. märts 2008

Eesti klassikalised filoloogid
Eesti tõlkijad
Eesti lavastajad
Eesti näitlejad
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Eesti lauljad
Sündinud 1959
Surnud 2008
Adavere lade

Adavere lade (Adavere aleviku järgi Jõgeva maakonnas) on siluri ladestu Llandovery ladestiku noorim kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Adavere lademe all lamab Raikküla lade ja temal lasub Jaani lade.

Ladet hakkas esimesena eristama W. Twenhofel aastal 1916. Lademe stratotüübiks valis ta paljandi Adavere paemurrus, neostratotüüp asub aga Päri karjääris. Adavere aleviku järgi on lade ka oma nime saanud. Täiendavaks stratotüübiks on Kirikuküla puurauk. Üleilmses standardis vastab sellele Telychi lade.

Lademe vanus on 436,7...428,2 miljonit aastat. Litostratigraafiliselt vastavad sellele Jūrmala kihistu, milles on eristatud Dēgole ja Irlava kihid, ning Rumba ja Velise kihistu. Leedu lääneosas vastab sellele Rasytė kihistu ülemine osa, idaosas aga Švenčionysi kihistu.

Lademe kivimite avamusala kulgeb 10-15 kilomeetri laiuse ribana Lõuna-Hiiumaalt üle Matsalu lahe Türi suunas, pöördub siis järsult edelasse ja mattub Navesti jõe joonel Devoni setete alla. Sealt edasi esinevad lademe kivimid kuni Türi-Viljandi-Karksi-Nuia jooneni.

Valdavad kivimid Kesk-Eestis on mergel, domeriit ja detriitlubjakivi. Lõuna-Eestis valdavad mergel, savi ja domeriit. Lademe paksus on 10-52 meetrit.

Viited 

Siluri lademed
Paul LePage

Paul Richard LePage (sündinud 9. oktoobril 1948 Lewistonis, Maine'is) on USA ärimees ja Vabariikliku Partei poliitik. LePage oli Maine'i osariigi 74. kuberner alates 5. jaanuarist 2011 kuni 2. jaanuarini 2019.

Maine'i kubernerid
Ameerika Ühendriikide poliitikud
Sündinud 1948
Brian Sandoval

Brian Edward Sandoval (sündinud 5. augustil 1963 Reddingis, Californias) on USA Vabariikliku Partei poliitik. Ta oli Nevada osariigi 29. kuberner 3. jaanuarist 2011 kuni 7. jaanuarini 2019. Tema eelkäija oli Jim Gibbons.

Nevada kubernerid
Ameerika Ühendriikide poliitikud
Sündinud 1963
Isikukultus

Isikukultus on üksikisiku, tavaliselt riigijuhi põhjendamatult suur austamine ning tema võimete ja teenete ülehindamine.

Isikultus saab võimalikuks riigis kus on kehtestatud süsteem, mis kasutab ära massimeedia ja propaganda võimalusi, et rõhuda inimeste patriotismile, idealiseerida ja ilustada riigijuhi isikut. Isikukultuse saavutamiseks võib korraldada riigi poolt organiseeritud meeleavaldusi, paraade, kultuuriüritusi, mis näitavad juhti kangelasena, keda teised jumaldavad. Isikukultus sarnaneb apoteoosiga, kuid selle saavutamiseks kasutatakse moodsaid ühiskonnaga manipuleerimise tehnikaid. Tavaliselt kasutatakse seda ühe partei süsteemiga ja totalitaarsetes riikides.

Isikukultusega kaasneb autoriteedi pimesi kummardamine ja tema teenete ülehindamine. Isikukultus on rahvale sisendatud ega olene kummardatava isiku tegelikest võimetest ja teenetest.

Isikukultust ilmnes juba Vana-Roomas ja Bütsantsis (nt Rooma ja Bütsantsi keisrite jumalustamine). 20. sajandil ilmnes isikukultust kõige enam NSV Liidus (Jossif Stalini isikukultus), Saksamaal (Adolf Hitleri isikukultus) ja Hiinas (Mao Zedongi isikukultus). Tänapäeval eksisteerib isikukultus Põhja-Koreas, alates 2000. aastatest on üha rohkem kõneldud ka Vladimir Putini isikukultusest Venemaal.

Vaata ka
Apoteoos
Karismaatiline võim

Viited 

Sotsioloogia
Politoloogia
Raul Pettai

Raul Pettai (USA-s ka Raoul Pettai, sündinud 20. septembril 1928 Tartus) on Eesti elektroonikainsener.

Elulugu
Raul Pettai on näitleja Ferdinand Pettai poeg ja politoloog Vello Pettai isa.

Alghariduse omandas Tartus. Läks 1944 Saksamaale, lõpetas Blombergi põgenikelaagris eesti gümnaasiumi. Aastast 1950 elab USA-s New Jersey osariigis. Lõpetas 1953 Colorado Osariigi Ülikooli elektriinseneri erialal, M.Sc. (elektroonika ja mikrolainete tehnoloogia, 1960, Brooklyni Polütehniline Instituut, New York), väitekiri "Difference-Frequency Parametric Upconverter". Töötas peamiselt mikrolainete tehnoloogia alal: 1953–1958 Bell Telephone Laboratoriesi (), 1958–1962 Radio Corporation of Americas, 1962–1992 Raytheon Companys (, 1962–1992), kust läks pensionile.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: mikrolainete filtrid ja muud komponendid, mikrolainete saatjad/vastuvõtjad ning nendest koostatud sidesüsteemide arhitektuur. Kirjastuse John Wiley & Sons väljaandel 1984 ilmunud raamat "Noise in Receiving Systems" käsitleb termilise päritoluga elektrilist müra sidesüsteemides. Pensionärina teinud kaastööd Välis-Eesti ajalehtedele ajaloo, kunsti, muusika, rahvuspoliitika, teaduse/tehnoloogia jm valdkondades. Olnud 1976–80 ja 1991–1993 ajakirja Eesti Üliõpilaste Selts paguluses tegevtoimetaja. Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS) USA-s liige (1956 ja 1997–98 esimees), Bostoni Eesti Seltsi liige (1988–1992 esimees.)

Teoseid
 Noise in Receiving Systems. New York, 1984: Spektraallaiendi mõiste ning rakendus sidesüsteemides. Melbourne, 1988 (konverentsi ettekanne)
 Reis tühjusse. // Horisont (2000) 3. 
 Artiklid ajalehtedes Vaba Eesti Sõna (New York), Eesti Elu (Toronto) ja Eesti Päevaleht (Stockholm).

Viited

Kirjandus

Välislingid
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=1310

Eesti elektroonikainsenerid
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1928
Ants Järvesaar

Ants Järvesaar (sündinud 10. oktoobril 1948 Surju vallas Pärnumaal) on eesti põllumees ja poliitik. Ta kuulus Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse ja on 20. Augusti Klubi liige. 2013–2014 oli ta Häädemeeste vallavanem.

Järvesaar lõpetas aastal 1967 Kilingi-Nõmme Keskkooli ja aastal 1981 Eesti Põllumajanduse Akadeemia. 1967–1983 töötas ta Surju sovhoosis traktoristina ning võitis vabariigi noorkünnimeistri tiitli, 1983–1990 oli ta Häädemeeste kolhoosi esimees.

Ta oli aastatel 1974–1979 IX NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadik. Aastatel 1990–1992 kuulus ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogusse. Ülemnõukogus olles oli ta sotsiaalkomisjoni liige ja kuulus Sõltumatute demokraatide saadikurühma. 20. augustil 1991 oli ta üks 69-st Eesti Vabariigi taastamise poolt hääletanust ning on seega 20. augusti klubi liige.

Aastatel 1995–1999 oli ta VIII Riigikogu liige. Riigikokku valiti ta valimisliidu Koonderakond ja Maarahva Ühendus nimekirjas. Riigikogus kuulus ta Maaliidu fraktsiooni (alates 22. aprillist 1998 fraktsiooni aseesimees) ja oli sotsiaalkomisjoni liige (27.03.–27.04.1995 komisjoni aseesimees) ning rublamüügi asjaolude väljaselgitamise erikomisjoni ja Maapanga pankroti asjaolude väljaselgitamise ajutise komisjoni liige.

7. novembril 2013 valiti ta Häädemeeste vallavanemaks. Pärast Häädemeeste valla ja Tahkuranna valla ühinemist on ta 27. novembrist 2017 uue Häädemeeste valla vallavalitsuse liige. Kuni 4. oktoobrini 2017 oli ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige.

Tunnustused 
 Tööpunalipu orden
 Rahvaste Sõpruse orden
 2002 Riigivapi V klassi teenetemärk
2006 Riigivapi III klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Ants Järvesaar kuulub ajaloo tegijate ridadesse

Eesti NSV kolhoosiesimehed
Eesti Maaülikooli majandusteaduskonna vilistlased‎
Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liikmed
NSV Liidu Ülemnõukogu saadikud
NSV Liidu Ülemnõukogu Rahvuste Nõukogu saadikud‎
VIII Riigikogu liikmed
Eesti vallavanemad
Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1948
Aruküla lauluväljak

Aruküla lauluväljak on Aruküla laululava ümbritsev puhkeala.

Eesti väljakud
Aruküla
Aruküla laululava

Aruküla laululava on laululava Aruküla lauluväljakul.

1957. aastal ehitati Aruküla lauluväljakule suur, kuni 300 inimest mahutav laululava, mis aga kultuurielu vaibudes umbes 15 aasta jooksul lagunes ning hiljem lammutati. Uus ja umbes 10 korda väiksem lava ehitati lauluväljakule 1970. aastate keskpaigas ja leidis hulganisti kasutust 1998. aastal loodud MTÜ Aruküla Kultuuriseltsi ürituste läbiviimisel. See üsna halvas seisus lava lammutati kultuuriseltsi korraldatud rahvapeol 15. oktoobril 2006, kuna vallavalitsus oli andnud lubaduse uue lava püstitamiseks.

Eesti laululavad
Aruküla
Hans Müller (poksija)

Hans Müller (sündis 1916; surmaaeg ja -koht on teadmata) oli Šveitsi poksija.

Müller oli kokku kümnekordne Šveitsi meister: poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) aastatel 1940–1942 ja 1944–1945, keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1943. aastal ning raskekaalus (üle 80 kg) aastatel 1948–1951.

Müller sai raskekaalus (üle 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Gunnar Nilssonile (Rootsi) ning jättes vigastuse tõttu pidamata 3. koha kohtumise John Arthuriga (Lõuna-Aafrika Liit).

Müller osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1942. aasta Euroopa meistrivõistlustel (Breslau, 1942), kuid kaotas 1. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Otto Proffitlichile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning raskekaalus (üle 80 kg) 9. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1951), kuid kaotas samuti 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Viited

Välislingid
 

Šveitsi poksijad
Sündinud 1916
Sünnipäev puudub
Surmaaeg puudub
Heiki Suomalainen

Heiki Suomalainen (sündinud 27. jaanuaril 1971 Tartus) on eesti piirivalvespetsialist.

Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 14. Keskkooli, õppis Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaariat, lõpetas 2000 Sisekaitseakadeemia piirivalve erialal ning kaitses 2009. aastal Tartu Ülikoolis magistritööd ärijuhtimise alal (sai magistrikraadi).

Suomalainen töötas pikka aega Kagu Piirivalvepiirkonnas, olles 1990–1991 Luhamaa piiripunkti inspektor, 1991–1993 Murati piiripunkti ülem, 1993–1996 Värska piirivalvekordoni ülem ning 1996–2001 Saatse piirivalvekordoni ülem. Aastail 2001–2004 oli ta Valga Piirivalvepiirkonna teenistusjaoskonna ülem, 2004–2007 Piirivalveameti piiriosakonna vanemohvitser, 2007. aastal sama ameti välis- ja avalike suhete jaoskonna vanemohvitser. Aastast 2007 on Suomalainen töötanud Sisekaitseakadeemia lektorina. 2010. aastal valiti ta Sisekaitseakadeemia parimaks õppejõuks. Praegu töötab ta Politsei- ja Piirivalveameti piirivalveosakonnas juhtivpiiriametnikuna.

Tunnustus
1997 Kotkaristi kuldrist

Viited

Välislingid
 

Eesti piirivalvurid
Kotkaristi kuldristi kavalerid
Sündinud 1971
Must mamba

Must mamba (Dendroaspis polylepis) on mambade perekonda kuuluv mürkmadu. Ta esineb laial alal Aafrikas.

Klassifikatsioon

 Must mamba (Dendroaspis polylepis) liigitatakse roomajate andmebaasis kaheks alamliigiks<ref>Dendroaspis polylepis] roomajate andmebaas (vaadatud 26.09.2013) (inglise keeles)</ref>: 
 Dendroaspis polylepis polylepis GÜNTHER, 1864
 Dendroaspis polylepis antinori PETERS, 1873.

Kirjeldus

Must mamba on surmavalt mürgine; Ta kuulub maailma mürgisemate madude hulka. Lisaks on ta maailma kiireim madu, tema liikumiskiirus võib-olla 11 km/h ja lühiajaliselt ka kuni 20 km/h (50–80 m, siis hakkab ta ära väsima). 

Mustad mambad on suhteliselt kõhnad ja pikad maod, kelle pikkus on 2,5–3,2 m. Täiskasvanud must mamba kaalub keskmiselt 1,6 kg.

Nad toituvad väiksematest loomadest ja lindudest. Tavaliselt hammustavad saaklooma, jätavad selle mõneks ajaks valveta ja hiljem naasevad sööma.

Värvus

Musta mamba nimi ei tähenda seda, et nad musta värvi oleksid, vaid kui nad avavad oma suu siis on selle sisemus mustjas. 

Täiskasvanud mustad mambad ise võivad olla oliivirohelist, pruuni või läikiv-halli värvi. Noored mustad mambad (loetakse, et kõik mamba perekonna noormaod) on rohelist värvi.

Anatoomia ja füsioloogia

Mambadel on tuvastatud uuringute käigus üksnes üks kops- parem. 

Paaritumine ja poegimine
Emas- ja isasmambad paarituvad kevadel. Isaste kopulatsioonielund on hemipeenis. Emasloomad on munaspoegijad ja mõni kuud pärast paaritumist võivad nad muneda 6–17 (ka 20) muna. Paar kuud hiljem kooruvad munadest pojad, kes on üsna kohe iseseisvad indiviidid.  

Farmakoloogia
Uute ravimite väljatöötamine

Hiirtega tehtud laboratoorsed katsed, mille esialgsed uurimistulemused avaldati oktoobris 2012 ajakirjas Nature, näitasid, et musta mamba mürgist eraldatud peptiidid tõrjuvad hiirtel valu, tekitamata seejuures mürgistusi ning kõrvalmõjusid on vähem kui morfiini tarbides. Neile anti nimetus mambalgiinid.

Valu vaigistav toime arvatakse saabuvat:
 kanalite ASIC1a ja ASIC2a neuronites;
 ASIC1b-sisaldavate kanalite kaudu notsitseptorites.

Calciseptine
Musta mamba Dendroaspis p. polylepis süljest on eraldatud bioloogiline närvimürk Calciseptine. Calciseptine toimib in vivo ja in vitro katseloomadel L-tüüpi kaltsiumikanalite blokaatorina ja alandab drastiliselt vererõhku.

Viited

 Kirjandus 
Adam G. Klein, [http://books.google.ee/books?id=MlWun-kaVcMC&printsec=frontcover&dq=black+mamba+deaths&hl=en&sa=X&ei=pdJDUqbBH-mh4gTqi4EY&redir_esc=y#v=onepage&q&f=false  Black Mambas, ABDO Publishing Company, ISBN 1 59679 278 7 (inglise keeles).
Van Wallach, Black Mambas, 2009, Capstone Press, ISBN 978 1 4296 2271 4 (inglise keeles).

Välislingid

Mürknastiklased
Meelis Pärtel

Meelis Pärtel (sündinud 3. novembril 1969 Tallinnas) on eesti botaanik ja ökoloog. Tartu Ülikooli botaanika professor.

Elulugu
Meelis Pärteli ema oli kunstnik ja õpetaja ning isa on elektroonik. Ta on Kadri Pärteli abikaasa.

Lõpetas 1988 Viimsi Keskkooli, 1992 TÜ bioloogia osakonna, täiendas end 1991–93 Uppsala Ülikoolis. Magistrikraad bioloogias 1993. aastal (TÜ, väitekiri "Dynamics in species richness, floristic composition and species abundances during an experimental alvar grassland restoration" ja doktorikraad ökoloogias 1997. aastal (TÜ, väitekiri "Species diversity and community dynamics in calcareous grassland communities in Western Estonia").

Oli 1994–97 TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi teadur ja 1998–99 vanemteadur. Aastatel 1999–2001 oli Kanadas Regina Ülikooli külalisteadur. Alates 2002. aastast on Meelis Pärtel TÜ botaanika ja ökoloogia instituudi botaanika õppetooli professor.

Teadustöö
Meelis Pärtel uurib koosluste ja liikide tunnuste evolutsiooni ja levikut, liigirikkuse ajaloolisi ja geograafilisi mõjurid, pärandkoosluste taastamist ja majandamist. Üle 30 teadustrükise.

Ajakirja Journal of Vegetation Science toimetuskolleegiumi liige (2000–2003), toimetaja (2004–2008) ja peatoimetaja (2008–). Alates 2008. aastat ka ajakirjade Applied Vegetation Science ja Oecologia peatoimetaja.

Aastatel 1998 ja 2009 on Meelis Pärtel pälvinud Eesti Vabariigi teaduspreemia.

Teoseid
 The species pool and its relation to species richness: evidence from Estonian plant communities (kaasautor). // Oikos 75 (1996) 1
 Alvar grasslands in Estonia: variation in species composition and community structure (kaasautor). // J. Vegetation Sci. 10 (1999) 4
 Small-scale plant species richness in calcareous grasslands determined by the species pool, community age and shoot density (kaasautor M. Zobel). // Ecography 22 (1999) 2
 Root dynamics and spatial pattern in prairie and forest (kaasautor S. D. Wilson). // Ecology 83 (2002)
 Local plant diversity patterns and evolutionary history at the regional scale. // Ecology 83 (2002) 9
 Temporal heterogeneity of soil moisture in grassland and forest (kaasautor). // J. Ecology 91 (2003) 2
 Grouping and prioritization of vascular plant species for conservation: combining natural rarity and management need (kaasautor). // Biological Conservation 123 (2005) 3
 Slow response of plant species richness to habitat loss and fragmentation (kaasautorid A. Helm, I. Hanski) // Ecology Lett. 9 (2006) 1.

Viited

Kirjandus
 Eesti entsüklopeedia 14, lk 393.

Välislingid 
 
 Prof. Meelis Pärtel

Eesti botaanikud
Eesti ökoloogid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1969
Margus Pooga

Margus Pooga (sündinud 7. augustil 1957 Viljandis) on eesti biokeemik. Tartu Ülikooli keemilise bioloogia professor.

Elulugu
Margus Pooga lõpetas 1975. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1980. aastal cum laude Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna orgaanilise keemia erialal. Doktorikraad biokeemias 1998. aastal (TÜ, väitekiri "Cell penetrating peptide transportan and its predecessors, galanin-based chimaeric peptides"). Doktoritöö juhendaja oli Ülo Langel.

Aastatel 1980–88 oli ta KBFI nooremteadur. 1988–2004 Eesti Biokeskuse teadur ja vanemteadur, ühtlasi 1992–1996 ja periooditi ka 1997–2002 Stockholmi Ülikooli neurokeemia ja neurotoksikoloogia instituudi külalisteadur. 2005–2008 Tartu Ülikoolis vanemteadur.

Alates septembrist 2008 arengubioloogia õppetooli juhataja Tartu Ülikooli molekulaar- ja rakubioloogia instituudis.

Teadustöö
Margus Pooga teadustöö põhisuunad on rakubioloogia, valkude ja peptiidide keemia ja rakutransport. Töid biomolekulide struktuurist ja dünaamikast, valkude puhastamisest ja primaarstruktuuri määramisest, geeniregulatsioonist, immunoloogiast, rakkudes signaaliülekandest ja rakutranspordist. Suurem tähelepanu on rakku sisenevate peptiidide uurimisel.

Eesti Biokeemia Seltsi, The Biochemical Society, American Society For Cell Biology ja European Peptide Society liige.

Eesti Vabariigi teaduspreemia keemia ja molekulaarbioloogia valdkonnas 2009. aastal (kollektiivis koos Ülo Langeli (kollektiivi juht), Mats Hanseni, Ursel Soometsa ja Kalle Kilga).

Üle 70 teadustrükise.

Teoseid
 Cell penetration by transportan (kaasautor). // FASEB J. 12 (1998) 1
 Cell penetrating PNA constructs regulate galanin receptor levels and modify pain transmission in vivo (kaasautor). // Nature Biotechnol 16 (1998) 9
 Cellular translocation of proteins by transportan (kaasautor). // FASEB J. 15 (2001) 6
 Anticonvulsant activity of a nonpeptide galanin receptor agonist (kaasautor). // Proc. Natl. Acad. Sci. USA 99 (2002) 10
 Cell transduction pathways of transportan (kaasautor). // Bioconjugate Chem. 16 (2005) 6
 Protocol to study the uptake of cell-penetrating peptides (kaasautor). // Nature Protocols 1 (2006) 2.

Viited

Välislingid
 

Eesti biokeemikud
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Sündinud 1957
Ain Amjärv

Ain Amjärv (11. aprill 1927 Vändra – 26. detsember 2010 Tallinn) oli eesti arhitekt.

Oli Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1962. aastast.

Õppis Haapsalus ja Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis, lõpetas Lihula keskkooli hõbemedaliga 1946. aastal. Samal aastal astus Eesti NSV Tallinna Polütehnilisse Instituuti (TPI) ehitusteaduskonda arhitektuuri erialale, mille lõpetas 1952. aastal. Pärast lõpetamist suunati Karjala NSV pealinna Petroskoisse NSV Liidu Põllumajandusministeeriumi projekteerimiskontori peaarhitektiks, kus põhitegevusalaks kujunes rajoonikeskuste planeerimine.

Vabal ajal tegeles mööblidisaini, motomatkamise ja purjetamisega (ehitas kaks purjejahti). 

1956. aastal kolis värske perekonnaga Tallinna, ees ootas töö Balti Raudteekonna ülema asetäitjana arhitektuuri alal. Valmis Tartu Raudteelaste Klubi hoone projekt (1962, praegune Eesti Rahva Muuseumi hoone Kuperjanovi tänaval). Päevatöö kõrvalt maalis nii Tallinna, Jalta, Buhhaara kui ka Samarkandi vanalinna, eluolu (raudteelasena oli reisimine lihtsustatud) ja loodust. Jätkas uurimistööd aspirantuuris, teemaks suurfarmid.

1960-ndate algusest töötas EKE Projektis, hiljem Eesti Maaehitusprojektis. 

1968. aastal alustas enda projekteeritud eramu rajamist Tallinnas Meriväljal. Järgnevat aega tähistavad farmihoonete (millest üks suuremaid oli Gagarini-nimelise näidissovhoosi oma) projektid üle Eesti. Järjest enam vaba aega pühendas maalimisele ja graafikale. Erialakirjanduses ilmus üle 200 artikli. Populaarseks osutus illustreeritud artikkel Karjala suitsusauna teemal (Sotsialistlik Põllumajandus. 1972 / 4, lk 172–177).

1980-ndatest veetis enamiku suvedest Haapsalus maalides ja joonistades, ateljee asus Võnnu tänaval. Projekteeris Haapsalu ja Uuemõisa piiril asuva Aiandus-Mesindusseltsi maja. Sellesse ajajärku kuulub ka romantilises võtmes kuivnõelatehnikas sari Haapsalu ajaloost, millest nii mõnigi leidis omaniku Kivilille Galerii näitusmüükide kaudu.

Pensionipõlves jätkas aktiivset ühiskondlikku elu, kirjutades ajakirjandusväljaannetes nii päevakajalistel kui ka ajalooteemadel.
Artikkel Mast Õhtulehes.

Välislingid
 Tartu raudteelaste klubi

Eesti arhitektid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1927
Surnud 2010
Rästik (perekond)

Rästik (Vipera) on rästiklaste sugukonda kuuluv maoperekond.

Klassifikatsioon
Rästikute perekonnas on vähemalt 23 liiki, ent süstemaatika pole päris selge. Kirjeldatud on 27 rästikuliiki.

Eestis elab pärismaisena rästikute perekonna üksainus liik – harilik rästik.

Liigid ja levila

Märkused

Väljasurnud rästikud (osaline nimekiri)
†Vipera antiqua Szyndlar 1987 
†Vipera burgenlandica Bachmayer & Szyndlar 1987 
†Vipera gedulyi Bolkay 1913
†Vipera maghrebiana Rage 1976
†Vipera maxima Szyndlar 1988
†Vipera natiensis Bailon et al. 2002 
†Vipera platyspondyla zyndlar 1987

Mürgiaparaat
Kõik selle perekonna liigid on varustatud tõhusa mürgiaparaadiga. Nende peas paiknevad nii liigutatavad kanalitega mürgihambad kui ka vastavad sekretoorsed näärmed. Rästikute süljenäärmete eritise funktsiooniks on saaklooma võimalikult kiire surmamine. Lisaks on rästikutel ka kohastunud käitumismustrid. Inimeste vastu kasutavad nad oma mürgiaparaati enamasti siiski pigem ohuolukorras ja enesekaitseks.

Viited

Välislingid 

Sissekanne ADW-s
Sissekanne Fauna Europaea-s
Sissekanne fossilworks-is
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies
Nikolai L. Orlov, Boris S.Tuniyev, Three Species in the Vipera kaznakovi Complex (Eurosiberian Group) in the Caucasus: Their Present Distribution, Possible Genesis, and Phylogeny, Asiatic Herpetological research, april 1990, Vol 3, pp 1–36, veebiversioon (vaadatud 08.10.2013) (inglise keeles)

Pärisrästiklased
Aleksander Treisalt

Aleksander Treisalt (27. mai 1892 Emmaste vald, Läänemaa – 3. juuni 1981) oli eesti kellassepp.

Alates 1905. aastast õppis ta Tallinnas kellassepatööd, avas 1913. aastal Tallinnas iseseisva töökoja, mille pidi likvideerima mobiliseerimise tõttu Esimesse maailmasõtta. 1916. aastal vabanedes avas ta uuesti Tallinnas iseseisva kellassepatöökoja ja 1925. aastal vastava äri. 1928. aastal omandas ta meistridiplomi Tallinna Kanuti ja Toomgildilt ja 1937. aastal Tallinna Tööoskusametilt teenelise meistri kutsetunnistuse teenelise meistri kutsetunnistuse kellassepa tööalal. Ta oli Tallinna Tööoskusameti ekspert kellassepa tööalal, Tallinna-Kulla-Kellaseppade Ühingu, Üleriikliku Käsitöömeistrite Keskkorralduse ja Tallinna St. Kanuti ja Toomgilde Meistrite Ühingu juhatuse liige, Käsitööstuskoja I sektsiooni liige, kaitseliitlane.

Kirjandus 
 Eesti majanduselu leksikon, Pärnu, Sõna, 1939, lk. 291.

Käsitööstuskoja liikmed
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Sündinud 1892
Surnud 1981
Rudolf Russak

Rudolf Russak (26. mai (vkj)/ 8. juuni 1902 Kärsa küla, Kastre-Võnnu vald, Võnnu kihelkond, Tartumaa – surma-aeg ja -koht teadmata) oli eesti puidutööstur.

Ta õppis Tartus oma venna Aleksander Russaki juures ametit alates 1922. aastast ja töötas seal kuni 1927. aastani, seejärel asutas ta Tartus mehaanilise puutööstuse "Estonia" (Tähe tänav 22, alates 1935. aastast oma majas Ööbiku tänav 10-A). 17. märtsil 1934 omandas ta Tartu Tööoskusametilt meistri kutsetunnistuse.

Tema tööstuses valmistati mööblit, uksi, aknaid, treppe, lava- ja kasvuhoonekatteid, kirjakanga (Soome) telgi, sõidu- ja veoautokeresid, rehepeksu- ja veskimasinate puuosi jne.

Liikmesus
Ta oli Tartu Puutöösturite Ühingu liige, Tartu Kesk-, Väike- ja Käsitöösturite Ühingu juhatuse liige alates 1929. aastast, Tartu Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu liige, Tartu Aed- ja Äärelinna Majaomanikkude Seltsi ning Käsitööstuskoja 2. sektsiooni liige ning viimase revisjonikomisjoni abiesimees.

Viited

Käsitööstuskoja liikmed
Eesti tuletõrjujad
Eesti majaomanikud
Sündinud 1902
Surmaaeg puudub
Jüri Gerretz

Jüri Gerretz (sündinud 5. detsembril 1941 Tšeljabinskis) on eesti viiuldaja, pedagoog ja dirigent.

Ta alustas oma muusikaõpinguid 1948 Tallinna Lastemuusikakoolis Asmik Matsovi juhendamisel. Hiljem jätkusid õpingud sama õpetaja juhendamisel Tallinna Muusikakoolis.
1966. aastal lõpetas Gerretz Moskva konservatooriumi ja 1968 assistentuuri Galina Barinova juhendamisel.

1965. aastal sai alguse Jüri Gerretzi kontserttegevus, mis hõlmas soolokontserte, ülesastumisi kammeransamblites ja sümfooniaorkestri solistina. 

1968. aastal alustas Gerretz pedagoogitööd. Aastatel 1968–1972 töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis ja 1973–1997 Tallinna konservatooriumis (1979 dotsent, 1993 professor). Aastatel 1991–2008 oli ta Kuopio konservatooriumi viiuliõpetaja. Ta on osalenud paljudel meistrikursustel nii Soomes kui ka Eestis.

Oma õpilaste baasil asutas ta 1988 kammerorkestri, mida juhatas aastani 1992. Sellest kasvas Tõnu Kaljuste juhtimisel välja Tallinna Kammerorkester.

Õpilasi
Kristel Eeroja-Põldoja
Sigrid Kuulmann
Arvo Leibur
Maano Männi
Terje Raidmets
Harry Traksmann
Leho Ugandi

Diskograafia
"Amaabile" (2011)

Tunnustus
1969 – Eesti I interpreetide konkursi võitja
1978 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Jüri Gerretz on ooperisolist Olga Lundi poeg. 

Gerretz on olnud abielus pianist Riina Gerretziga ja kunstnik Anna Leskiniga.

Välislingid
Youtube Brahms Scherzo played by Jüri Gerretz and Arbo Valdma 1969
Priit Kuusk Jüri Gerretzi juubelit tähistatakse tähelepanuväärse kontserdiga. Eesti Päevaleht. 5. detsember 2011

Eesti viiuldajad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1941
Paemuuseum

Paemuuseum (ka: Porkuni paemuuseum) asub Porkunis endise piiskopilinnuse säilinud väravatornis.

Läbi torni viie korruse on võimalik saada ülevaade Eesti rahvuskivist – paekivist. Ekspositsioon tutvustab paekivi tekkelugu, kivistisi, levikut ja kasutust. Seal on rikkalik kollektsioon paenäidiseid kogu Eestist. Torni tipus asub vaateplatvorm.

Torn renoveeriti aastal 1979 ja võeti kasutusele Porkuni kooli puhkeruumina. 1991. aastal koostati seal väljapanek kurtide õpetamise ajaloost Eestis. 4. juunil 1992 lisandus Marko Pomerantsi ettevõtmisel paenäitus. 

Porkuni Paemuuseumi haldajaks on Tapa vald.

Vaata ka
Tamsalu lubjapark

Välislingid 
Paemuuseumi koduleht

Tapa vald
Lääne-Viru maakonna muuseumid
Grif

Grif on Eesti mereväe kasutuses olnud Nõukogude Liidu päritolu Zhuk-klassi patrullkaater, mis seisab praegu muuseumilaevana Lennusadamas.

Ajalugu 
Alus valmistati 1981. aastal Nõukogude Liidus tehasenumbriga 739 ja seda kasutati Nõukogude sõjalaevastiku koosseisus Väinamerel patrullimisel. Pardatähis oli R-67 ja nimeks Grif.

Eesti taasiseseisvumise järel 1991. aasta detsembris omandas firma Favora lahkuvalt Nõukogude armeelt kaks seda tüüpi laeva, mis pandi seisma Miiduranna sadamasse.  Firma omandusest võeti laevad kaitseliitlaste poolt ära 8. juunil 1992 ja pukseeriti Lääne-Eestisse. Laevad olid seejärel Kaitsealgatuskeskuse või Kaitseliidu omanduses nimedega Erika ja Edgar. 

Siiski osutus laevade pidamine omajatele üle jõu käivaks. Piirivalve polnud neist väidetavalt huvitatud. 1994. aastal võttis Eesti merevägi üsna kehvas seisus laevad lõpuks üle ja pukseeris Tallinna, kus said nimedeks Grif (P401) ja Leopard (P402). 

25. mail 2001 arvati mõlemad amortisatsiooni tõttu kasutusest välja. Grif kingiti Eesti Meremuuseumile, Leopard lammutati. 2001. aasta sügisel sai Meremuuseumi poolt Pirita sadamasse toodud Grif tormis kahjustada ja uppus. Alus tõsteti üles, parandati ja viidi hiljem Lennusadamasse, kus tõsteti kai peale.

Alates 2012. aastast on Grif Eesti Meremuuseumi Lennusadama ekspositsiooni osa.

Viited 

Eesti sõjalaevad
Abort Eestis

Eestis on naistel õigus aborti teha aastast 1955.

Eesti Vabariigis on raseduse katkestamine naise soovil ja ilma meditsiiniliste näidustusteta lubatud kui rasedus on kestnud vähem kui 12 nädalat (ehk kuni 11 nädalat ja 6 päeva, loetuna viimase toimunud menstruatsiooni esimesest päevast). Teatud näidustuste olemasolul on võimalik rasedust katkestada ka hiljem, kui rasedus on kestnud vähem kui 22 nädalat (ehk 21 nädalat ja 6 päeva). Arvessevõetavad näidustused: rasedus ohustab naise tervist; lootel võib olla raske vaime või füüsiline terviserike; naise haigus takistab lapse kasvatamist; naine on alla 15-aastane või üle 45-aastane. Vähemalt kolmest arstist koosnev konsiilium otsustab, kas mõni neist näidustustest kehtib.

1993. aastast reguleeris abordi tegemist Sotsiaalministeeriumi 25. juuni 1993. a käskkirjaga nr 116 kinnitatud "Raseduse kunsttehisliku katkestamise juhend" (trükis avaldamata). 1998. aastal asendas selle "Raseduse katkestamise ja steriliseerimise seadus," mille kohaselt võib rasedust katkestada üksnes isiku soovil.

Nõukogude ajal oli abort isikule tasuta. Mais 2006 maksis haigekassa 70 protsenti tehisabordi maksumusest, sellest üle jääva 544 krooni pidi tasuma patsient. Praegu on omal soovil raseduse katkestamine tasuline protseduur. Eesti Haigekassas kindlustatud isik peab maksma Haigekassa määratud hinnast 50% medikamentoosse abordi korral ja 30% kirurgilise abordi korral. Kui kindlustus puudub, tuleb maksta täishind. Nii on medikamentoosse ehk tabletiabordi maksumus kindlustatule umbes 17,67€, mittekindlustatule 35,34€. Kirurgilise abordi maksumus vastavalt umbes 40,82€ ja 267,86€. Haigekassa määratud hind võib aastast aastasse veidi muutuda. Lisandub teenus päevaravis 51.83€. Kui inimesel pole Haigekassa kindlustust, peab tasuma ka protseduurile eelneva arstivisiidi, analüüside, ultraheliuuringu eest ja raseduse katkestamise järgse tervisekontrolli eest.

Abordiregistri andmetel oli 2004. aastal registreeritud abielus olevaid naisi raseduse katkestajate hulgas 29,4 protsenti, vabaabielus naisi 25,2 protsenti ja üksikuid ligikaudu 39 protsenti. Tartu Ülikooli kliinikumi naistekliiniku juhataja Helle Karro sõnul ei kasuta inimesed siiski aborti pereplaneerimise vahendina, vaid põhjusteks on suhted, tervis ning rasestumisvastaste vahendite alt vedamine.

2010. aastal tehti Eestis 9087 aborti; 100 elussünni kohta tehti 57,4 aborti.

Viited

Günekoloogia
Eesti demograafia
Eesti ühiskond
Eesti tervishoid
Eesti õigus
Issaka Daboré

Issaka Daboré (sündinud 1940) on Nigeri endine poksija.

Daboré sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1972. aasta Müncheni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Angel Angelovile (Bulgaaria) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Pertti Purhosele (Soome) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Daboré oli esimene ning on seni ainus Nigeri poksija ja üldse sportlane, kes on olümpiamängudel võitnud medali.

Viited

Välislingid
 

Nigeri inimesed
Sündinud 1940
Poksijad
Peeter Hõrak

Peeter Hõrak (sündinud 11. detsembril 1963 Tartus) on eesti ökofüsioloog. Ta on loomade füsioloogilise ökoloogia professor Tartu Ülikoolis.

Elulugu 
Peeter Hõrak on lõpetanud Tartu 5. Keskkooli. 1983–1985 läbis ta teenistuse Nõukogude armees. 1989. aastal lõpetas bioloogi-zooloogina Tartu Riikliku Ülikooli. Septembrist 1989 kuni septembrini 1991 oli tööl TA ZBI ornitoloogia laboratooriumis. Seejärel asus doktoriõppesse ja 1995. aastal kaitses doktorikraadi loomaökoloogia erialal. Väitekirja teemaks oli "Pathways of selection in avian reproduction: a functional framework and its application in a population study of the Great Tit" ning juhendajaks oli Raivo Mänd.

Töötanud Turu Ülikoolis ökoloogilise zooloogia laboris (1993; Kone Foundation'i stipendiaat) ja Uppsala Ülikoolis zooloogia osakonnas (1996). 1998–1999 vanemteadur EPMÜ ZBI zooloogia osakonnas, alates 1999. aasta keskpaigast evolutsioonilise loomaökoloogia vanemteadur Tartu Ülikoolis ja alates 1. veebruarist 2008 samas loomaökoloogia õppetooli loomade füsioloogilise ökoloogia professor.

Teadustegevus 
Teadustöö keskendub immuunökoloogia valdkonnale ja loommudelitena kasutatakse selleks rohevinte ning nende sooleparasiite koktsiide.

Peeter Hõrak on avaldanud enam kui 50 teaduspublikatsiooni.

2001–2003 oli ajakirja Avian Science toimetaja. 2003. aastast on ajakirja Ardeola ja 2005. aastast Functional Ecology toimetaja.

Eesti Vabariigi teaduspreemia 2002. aastal bio-geoteadustes (koos Raivo Männi, I. Otsa ja T. Tammaruga) ning taas samas valdkonnas ja seekord individuaalselt 2013. aastal (uurimuste tsükli "Immuunfunktsioon ja oksüdatiivne stress loomaökoloogilises kontekstis" eest).

Isiklikku
Abikaasa Rita Hõrak on TÜ MRI geneetika vanemteadur. Tütar Hanna ja poeg Hans õpivad mõlemad Tartu Ülikoolis. Ta on korp! Ugala vilistlaskogu liige.

Viited

Kirjandus

Välislingid

Kodulehekülg
"Jorma korrastab oma professori mõtteid" Tartu Postimees, 4. juuni 2009
Peeter Hõrak: Parasiitide roll peremehe (elukäigu) evolutsioonis (õppematerjal)

Eesti zooloogid
Eesti ökoloogid
Tartu Ülikooli loodus- ja täppisteaduste valdkonna professorid
Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1963
Nikolai Gurjanov

Nikolai Gurjanov (9. mai 1898 – ?) VR II/3 oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant) ja Nõukogude Liidu luuraja.

Ta osales Vene sõjaväes esimeses maailmasõjas, sõjavang 1917–1919. Tuli Vabadussõja ajal koos suurtükipatareiga Eesti poole üle, teenis seejärel Sakala partisanide pataljonis ja Katšanovi pataljonis.

1923. aastal kandideeris ta Riigikogu valimistel, nõudes ametnike arvu vähendamist, Petserimaa valdadeks jagamise küsimuse uuesti läbivaatamist ja lubas õigeusku ja kirikut kaitsta ametnike vahelesegamise eest.

Ta elas sel ajal Rootova vallas ja oli Peterburi sõjaväeringkonna staabi luurevalitsuse Pihkva rajooni voliniku resident (varjunimi Bõstrõi). 10. augustil 1923 jõudis ta vahistamise eest põgeneda.

Kirjandus 
 Reigo Rosenthal, Marko Tamming. Sõda pärast rahu. Kirjastus SEJS, Tallinn, 2010, lk. 454–455.
 Nõuk.-Vene spioonid riigikogu rühma liikmete nimekirjast. Vaba Maa, 22. august 1923, nr. 190, lk. 1.

Välislingid 
 Ohvitseride andmekogu

Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1898