joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ment

"Ment" oli Eestis toodetud komöödiasari, mis läks TV3-s esmakordselt eetrisse 10. septembril 2012. 

Sarja stsenarist on Martin Algus, režissöör Ergo Kuld. 

Sarja tunnuslaulu "Võta isiklikult" esitab Jaan Pehk.

Sisu ülevaade 
Humoorikas võtmes "Ment" (mendiks hüüdsid vene kriminaalkurjategijad Nõukogude aja slängis miilitsatöötajaid) räägib ühe tavalise politseiniku argielust. 

Sari käivitub ajast, mil ametikõrgendust lootnud ja selles kindel olnud Rein Paabel alias Ment (Ago Anderson) saab teada, et tema asemel läheb paremale ametikohale hoopis tema kauaaegne patrullipartner, keda ta kunagi kõrgelt hinnanud pole. Asi muutub eriti kriitiliseks siis, kui kohale jõuab ka Reinu uus partner, kelleks osutub vigast eesti keelt rääkiv vene naine Relika Solnoskova (Anna Jankelevitš). Lisaks pingetele ametipostil pole Mendi elu ka kodus lillepidu – naine Renate näägutab, poeg on mõttetu teismeline ning korter viletsavõitu. Kogu selle muserdava olukorra pöörab aga põnevalt helgemaks üks uskumatult keerukas kriminaalasi, mida asub salaja uurima ka Ment.

Vaatamata sellele, et tegu on komöödiasarjaga, näidatakse kõike politseisse puutuvat usutavalt ja suhtutakse politseinike töösse suure lugupidamisega. Huumor koorub tihti välja just vastandlikest olukordadest, millesse sarja peategelased satuvad – siiras soov abistada võib vahel põrgata inimeste eelarvamuste ja mõistmatuse vastu. "Ment" pakub situatsioonikoomikat ja head nalja ning vaatab argisekeldusi läbi huumoriprisma.

Osatäitjad 

 Ago Anderson – Rein Paabel (Ment)
 Anna Jankelevitš – Relika Solnoskova
 Egon Nuter – Eduard Kitzbzerg
 Külli Reinumägi – Renate Paabel
 Meelis Rämmeld – Hans-Kristjan Siig
 Marika Barabanštšikova – Marta Esko
 Martin Algus – Urmas Vill
 Vallo Kirs – Margo Sile
 Jaanus Mehikas – Tiit Paju
 Tõnis Niinemets – Kaido
 Enelin Kanger – Christin Õis
 Leida Rammo 
 Charlekas

Hooajad

1. hooaeg, sügis 2012

2. hooaeg, kevad 2013

3. hooaeg, sügis 2013

Viited

Eesti komöödiasarjad
TV3 telesaated
Pseudoxenodontidae

Pseudoxenodontidae  on madude sugukond.

Klassifikatsioon
Sugukonda Pseudoxenodontidae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
 Plagiopholis Boulenger, 1893
 Pseudoxenodon Boulenger, 1890.

Viited

Välislingid 
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Pseudoxenodontidae seisuga 01.02.2014.

Colubroidea
Peetri aedlinn

Peetri aedlinn oli 20. sajandi alguses Peeter Suure Merekindluse ametnikele asutatud asum (slobodaa).

1912. aastal rajati Peeter Suure Merekindluse ametnikele aedlinn, kuid suur osa kavandatud suvilaid jäi alanud maailmasõja tõttu ehitamata ning hooned valmisid alles 1920.–1930. aastatel, aastaringseks elamiseks. 

Tänu aedlinna algsele planeeringule kujunes tänapäeva Pääskülas Kadaka puiestee äärde jäävatel kinnistutel suhteliselt regulaarne tänavatevõrk ja sellele alale iseloomulik suurte kinnistutega linnastruktuur. Aedlinnaku esmastest hoonetest on säilinud algselt ohvitseride klubina ja Peetri aedlinna rajamist kureerinud ülevaataja elamuna kasutatud torniga juugendvilla (vt Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu), praeguse aadressiga Pärnu maantee 492 Nõmme asumis.

Ka Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee kitsarööpmeline raudtee Pääsküla raudteejaam loodi suurelt jaolt just tulevase aedlinna suvitajate jaoks. 

1923. liideti aedlinn Nõmmega (tänapäeval jääb aedlinna piirkond Särje ja Sisaski tänava ning Harku kallaku vahele).

Vaata ka
Laagri, mille asukad olid seotud Peeter Suure Merekindluse Pääsküla maarindepositsiooni ehitusega. Vangilaagri juurde kujunes Tallinna–Paldiski raudteel mitteametlik nõudepeatus, mida hakati kutsuma Laagriks.

Viited

Peeter Suure merekindlus
Nõmme linnaosa
20. sajand Tallinnas
Veljo Teder

Veljo Teder, (kuni 1936. aastani Voldemar Roman Bruno Teder; 22. veebruar 1904 Pärnu – 28. jaanuar 1945 Wolfsgrund, Oppelni ligidal, Saksamaa (nüüd Poola)) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa (Hauptsturmführer) sõjaväelane.

Teenis 6. Üksikus Jalaväepataljonis Pärnus. 

Langedes oli ta pataljoniülema kohusetäitja, alludes Alfons Rebasele.

Isiklikku

Viited

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

6. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Sündinud 1904
Surnud 1945
August Vainlo

August Vainlo (26. oktoober 1907 – 14. august 1973) oli Eesti kapten.

Isiklikku
Ta abikaasa ja 4-aastane poeg surid 9. märtsi pommitamisel oma maja keldris (Koidu tänaval).

Välislingid 

10. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Sõjavägede Staabi koosseis
Sündinud 1907
Surnud 1973
Aleksandr Barkov (1995)

Aleksandr "Sasha" Barkov Jr. (vene keeles Александр Александрович Барков; sündinud 2. septembril 1995 Tamperes) on vene päritolu Soome jäähokimängija. Ta mängib 2013. aastast NHL-i klubis Florida Panthers keskründaja positsioonil. Ta on klubi meeskonna kapten.

Ta alustas jäähoki mängimist Soome liiga klubis Tappara.

2018. aastal osales Barkov NHL-i tähtede mängul.

Barkov võitis Soome jäähokikoondise koosseisus 2014. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali ja 2016. aasta maailmameistrivõistlused hõbemedali.

Isiklikku 
Tema isa Aleksandr Barkov on endine vene hokimängija ja treener.

Välislingid 
Aleksandr Barkov – Eliteprospects
Aleksandr Barkov hockeydb.com lehel

Soome jäähokimängijad
Florida Panthersi mängijad
Sündinud 1995
Urmas Heinaste

Urmas Heinaste (sündinud 30. juulil 1961) on eesti keemik ja õpetaja.

Haridus
Ta lõpetas 1979. aastal Nõo Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. Ta sai 2011. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi tööga "Infotehnoloogia erialaainete õpetamine Võrumaa Kutsehariduskeskuses" (juhendaja Tiia Rüütmann).

Töökäik
1979–1984 Tartu Riiklik Ülikool, füüsika-keemiateaduskond, laborant
1988–1989 Tartu 16. Keskkool, füüsikaõpetaja
1998–1999 Tartu Waldorfgümnaasium, füüsikaõpetaja
1999–2004 Tartu Kutsehariduskeskus, informaatikaõpetaja
2009–2013 Võrumaa Kutsehariduskeskus, infotehnoloogia kutseõpetaja
2013–2014 Tartu Ülikool, sotsiaal- ja haridusteaduskond, haridusteaduste instituut, tehnoloogiahariduse spetsialist
2014–2019 Tartu Annelinna Gümnaasium, informaatikaõpetaja, uurimistööde juhendaja-koordinaator
2018 Tartu Herbert Masingu Kool, haridustehnoloog, õpetaja

Liikmesus
2010 Eesti Tehnoloogiakasvatuse Liit, juhatuse liige
2012 Eesti Informaatikaõpetajate Selts, Eesti Majandus- ja Ettevõtlusõpetajate Selts 
2012 Eesti Õpetajate Ühenduste Koostöökoda, juhatuse liige
2013 Eesti Keemiaõpetajate Liit
2013 Eesti Õpetajate Liit, kutsekomisjoni liige
2020 Eesti Tulevikuerakond, juhatuse liige 2021

2015. aastal kandideeris Vabaerakonna nimekirjas Riigikokku, kuid ei osutunud valituks.

Viited

Välislingid
 ETIS
 Eesti Vabaerakonna Nädalakiri
 #õpsonmõrd ehk kes kaitseb õpetajat küberruumis?
 Õpetajate leht: Naera-naera … detsembris sa enam ei naera!

Eesti pedagoogid
Nõo Reaalgümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1961
Eesti haridustegelased
Eesti õpetajad
Haridustegelased
Aleksandr Barkov

Aleksandr Barkov (vene keeles Александр Эдгардович Барков; sündinud 17. aprillil 1965 Novosibirskis) on endine vene jäähokimängija ja praegune hokitreener.

Ta oli aastatel 2010–2011 Magnitogorski Metallurgi vanemtreener ja peatreener. Aastatel 2012—2013 oli ta Kaasani AK Barsi abitreener ja 2014–2015 Habarovski Amuri abitreener. Alates 2020. aastast on ta olnud Togliatti Lada peatreener.

Isiklikku 
Tema poeg Aleksandr Barkov on Soome jäähokimängija, mängib aastast 2013 NHL-i klubis Florida Panthers keskründaja positsioonil.

Venemaa jäähokimängijad
HK Novosibirski Sibiri mängijad
HK Moskva Spartaki mängijad
Sündinud 1960
Checotah

Checotah on linn Ameerika Ühendriikides Oklahoma osariigis  McIntoshi maakonnas.

Linn on rajatud 1888. aastal.

Checotah's on sündinud kantrilaulja Carrie Underwood.

Rahvastik 
2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli Checotah' linnas 3481 inimest.

Rahvastiku tihedus oli 150,3 in/km².

Rassiline koosseis oli:
 valgeid 67,91%
 mustanahalisi 6,92%
 põlisameeriklasi 15,91%
 aasialasi 0,23%
 Vaikse ookeani saarte rassist 0,09%
 teistest rassidest 0,40%
 kahest või enam rassist 8,53%

Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 1,29%.

Välislingid 
 Checotah' kodulehekülg

Oklahoma linnad
McIntoshi maakond (Oklahoma)
Colubrinae

Colubrinae on madude  alamsugukond.

Klassifikatsioon 

Alamsugukonda Colubrinae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: 

 Aeluroglena
Ahaetulla (pronksmadu)
Aprosdoketophis
Archelaphe
Argyrogena
Arizona
Bamanophis
Bogertophis
Boiga (boiga)
Cemophora
Chapinophis
Chilomeniscus
Chionactis
Chironius (metsamadu)
Chrysopelea (puumadu)
Coelognathus
Coluber (vilbasnastik)
Colubroelaps
Conopsis
Coronella (silenastik)
Crotaphopeltis
Cyclophiops
Dasypeltis (munamadu)
Dendrelaphis (puunastik)
Dendrophidion
Dipsadoboa
Dispholidus
Dolichophis
Drymarchon (goferinastik)
Drymobius
Drymoluber
Dryocalamus
Dryophiops
Eirenis (eireenis)
Elachistodon
Elaphe (roninastik)
Euprepiophis
Ficimia
Geagras
Gonyophis
Gonyosoma
Gyalopion
Hapsidophrys
Hemerophis
Hemorrhois
Hierophis
Lampropeltis (kuningmadu)
Leptodrymus
Leptophis (peenmadu)
Lepturophis
Limnophis
Liopeltis
Lycodon (kihvmadu)
Lytorhynchus (teravkoonnastik)
Macroprotodon
Mastigodryas
Meizodon
Oligodon (vähehammasmadu)
Oocatochus
Opheodrys
Oreocryptophis
Orientocoluber
Orthriophis
Oxybelis (teravpeamadu)
Pantherophis
Philothamnus
Phyllorhynchus
Pituophis
Platyceps
Pliocercus
Pseudelaphe
Pseudoficimia
Pseustes
Ptyas (suursilmmadu) 
Rhamnophis
Rhinechis
Rhinobothryum
Rhinocheilus
Rhynchocalamus (sulgkärssmadu)
Salvadora
Scaphiophis
 Scolecophis
Senticolis
Simophis
Sonora
Spalerosophis
Spilotes (kanasööjamadu)
Stegonotus
Stenorrhina
Symphimus
Sympholis
Tantilla
Tantillita
Telescopus (kassmadu)
Thelotornis (liaanimadu)
Thrasops
Toxicodryas
Trimorphodon
Xenelaphis
Xyelodontophis
Zamenis

Viited

Välislingid 

Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Colubrinae seisuga 16.12.2013.
Bīriņi mõis

Bīriņi mõis (saksa keeles Koltzen, läti keeles Bīriņu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Krimulda kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Vidriži vallas Bīriņis.

Ajalugu
Esimest korda mainitud aastal 1568. Rajati liivlaste alale Koldeselli või Koldselli külla. Esimene omanik oli Tomas von Embden. 1574–1601 oli mõis Johannes Büringi valduses, sellest ka lätikeelne nimi Bīriņi. Mõis kuulus mõnda aega Reiteritele ja Flügelnitele, seejärel oli mõisa omanik parun Karl Friedrich von Mengden, pärast teda aga krahv Ludwig August Mellin. Viimased omanikud olid Pistohlkorsid. 1925–1994 oli peahoones sanatoorium, tänapäeval asub seal hotell.

Mõisaansambel

Mõisa peahoone on uusgooti stiilis uhke ehitis, tuntud ka kui Bīriņi loss (Bīriņu Pils). Arhitekt on Friedrich Wilhelm Hess. Peahoone ehitati aastail 1857–1860 August von Pistohlkorsi tellimusel. Loss on kahekorruseline, nelja torniga nurkades, keskel on kolmekorruseline risaliit. 20. sajandi algul ehitati hoone Rudolf Heinrich Zirkwitzi projekti järgi ümber, sealjuures kaotas hoone fassaad veidi oma toretsevast välimusest. Hoone on arhitektuurimälestisena muinsuskaitse all. Säilinud on mitmed mõisakompleksi kuulunud kõrvalhooned nagu tallid, veetorn, vesiveski. Mõisakompleksi juurde kuulub ka Pistohlkorside rahula. Mõisakompleks tervikuna on arhitektuurimälestis.

Peahoone ümber on mitu parki. Vanim neist kannab nime Priežkalna parks ja Mellin hakkas seda rajama 1819. aastal. Seda parki ehivad rauast väravad. Uuem on Mežaparks või Emīlijas parks ja selle rajas 19. sajandi lõpul August von Pistohlkors. Kolmas park on Ainavu parks tallide ümber. Selle pargi juurde kuuluvad linnuaed ja armunute tamm. Neljas park on lossi ja järve vahel asuv Regulārais parks, millele avaneb hea vaade lossi rõdult. Bīriņi mõisa pargid on muinsuskaitse all.

Viited

Välislingid 

Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Läti mõisad
Volmari kreis
Limbaži piirkond
Krimulda kihelkond
Heinaste mõis

Heinaste mõis ehk Ainaži mõis (saksa keeles Haynasch, läti keeles Ainažu muiža) oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Salatsi kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Lätis Limbaži piirkonnas Heinastes. Peahoone aadress on Kr. Valdemāra iela 43. Hoone ehitati 19. sajandil.

Ajalugu
Heinaste mõis rajati aastal 1800, mil ümbruskonna maad eraldati panditud  Uue-Salatsi mõisa maadest. Mõis müüdi 70 500 taalri eest kapten Bergile. Mõisa hilisemateks omanikeks oli Meyendorffide suguvõsa. Aastal 1868 ostsid kaks kalapüügiga jõukaks saanud venda toonaselt omanikult krahv Mellinilt 68 000 rubla eest mõisa ära, peahoone võeti kasutusele Heinaste merekooli jaoks.

Mõisa maade saatus on erinev. Osa maadest müüdi Vana-Salatsi mõisale, ülejäänud osa ostis aastal 1879 Oskar von Stryk.

Heinaste mõisa endistel maadel asub Häädemeeste valla Piiri küla.

Mõisa suurus
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 1 ja 1/8 adramaad, sellele allus 33 mees- ning 58 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus 1 ja 1/8, aastal 1823 aga 9/10 adramaad. Aastal 1836 oli adramaid 2 ja 27/60, aastal 1881 aga 7 ja 34/60, lisaks 2 ja 27/60 mõisale kuuluvate talude valduses.

Mõisaansambel
Häärber oli tagasihoidlik puidust ehitis, mis põles maha 1944. aasta septembris. Aastal 1966 ehitati selle asemele Ainaži algkooli hoone.

Viited

Välislingid
Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Limbaži piirkonna mõisad
Salatsi kihelkond
Vidzeme
Luha tänav (Tallinn)

Luha tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Luha tänav algab Koidu tänavalt, ristub Kesk-Ameerika, Väike-Ameerika, Kristiina, Virmalise, Planeedi ja Uue-Maailma tänavaga ning lõpeb Pärnu maanteel.

Luha tänav on oma põhiosas peaaegu loode-kagusuunaline, veidi enne Planeedi tänavaga ristumist pöördub aga itta. Luha tänav on ligikaudu 670 meetri pikkune.

Galerii

Tänava nimed ja ajalugu

Luha tänav on kujunenud mitmest eri nimega lõigust. Koidu ja Väike-Ameerika tänava vaheline osa oli Uus-Alimanni tänav (saksa keeles Neue Alimann-Strasse, vene keeles Ново-Алиманская улица), mis 23. jaanuaril 1923 sai uueks nimeks Ämariku tänav. Lõik Väike-Ameerika tänavast praeguse Kesk-Luha tänavani oli Kesk-Luha tänav (saksa keeles Mittlere Wiesenstrasse, vene keeles Средне-Луговая улица). Praeguse Virmalise tänava (endise Rulkoviuse tänava) ja Pärnu maantee vaheline osa oli Alam-Luha tänav (saksa keeles Untere Wiesenstrasse, vene keeles Нижне-Луговая улица). 1925. aastal rajati nende tänavate vahele ühendav lõik ning 27. augustil 1927 nimetati tänav Luha tänavaks. Luha tänav sai nime Kristiine heinamaa järgi.

Vaata ka
Tallinn Seaport Hotel

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Aparallactinae

Aparallactinae on madude alamsugukond. Tänapäeval peetakse kõigi alamsugukonda liigitatud madude hammustust mürgiseks. <ref> Encyclo entsüklopeedia veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles)</ref>

 Klassifikatsioon Aparallactinae alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
 Amblyodipsas Peters, 1857
 Aparallactus Smith, 1849
 Brachyophis Mocquard, 1888
 Chilorhinophis Werner, 1907
 Hypoptophis Boulenger, 1908
 Macrelaps Boulenger, 1896
 Micrelaps Boettger, 1880
 Polemon Jan, 1858
 Xenocalamus Günther, 1868.Incertae sedis: * Elapotinus Jan, 1862

Levila
Nad elavad Sahara-taguses Aafrikas.

Kirjeldus
Alamsugukonda liigitatud madude pikkus on 20–110 cm.
Nende hulgas leidub nii munejaid kui ka elussünnitajaid, kuid pesakonnad on väiksevõitu, ligikaudu 10 muna või 10 poega. 
 
 Viited 

 Välislingid 
George R. Zug, Laurie J. Vitt, Janalee P. Caldwell, Herpetology: An Introductory Biology of Amphibians and Reptiles'', 2 ed, lk 523, 2001, ISBN 0 12 782622 X, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 05.10.2013) (inglise keeles)
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Aparallactinae seisuga 13.12.2013.

Lamprophiidae
Erich Arrak

Erich Arrak (24. august 1925 Mõrgi – 26. märts 1997) oli eesti maalikunstnik.

Ta lõpetas aastal 1939 Väimela algkooli, õppis aastatel 1939–1944 Väimela põllunduskeskkoolis ja Võru tööstustehnikumis. Seejärel õppis ta aastatel 1945–1947 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis ja aastatel 1952–1954 ERKI Tartu osakonnas.

Ta töötas aastani 1951 Võrus teatris "Kannel" ja Lõuna-Eesti Teatris dekoraatorina. Aastatel 1952–1954 oli ta Tartu Kunstimuuseumis restauraatoriks. Aastatel 1960–1967 pidas ta koos abikaasa Melanie Arrakuga ateljeekooli, nende õpilasteks olid teiste seas maalijad Piibe Arrak, Eevart Arrak ja Jüri Marran.

Ta on loonud osalt dekoratiivsusse kalduvaid maastikumaale. Portreedes on ta jäädvustanud peamiselt haritlasi ja loovisiksusi.

Isiklikku 
Tema abikaasa oli maalikunstnik Melanie Arrak, vend Eevart Arrak.

Kirjandus 
 Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Tallinn 1996

Eesti maalikunstnikud
Sündinud 1925
Surnud 1997
Jaan Rõõmussaar

Jaan Rõõmussaar (7. november 1950 Tallinn – 14. detsember 2020) oli eesti ajakirjanik ja näitleja.

Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1974. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (VI lend, juhendajad Grigori Kromanov ja Mikk Mikiver).

Näitlejana töötas ta aastatel 1974–1977 Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris ja aastatel 1977–1982 Eesti Riiklikus Noorsooteatris.

Hiljem töötas ta ajakirjanikuna Eesti Raadios, Kuku Raadios, TV 1-s ja Kanal 2-s. Pärast aktiivset ajakirjanikutööd oli ta Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondise pressiesindaja, lõppeks töötas Tallinna Linnakantseleis linna avalike suhete teenistuses.

Rolle 
 1974 Shakespeare "Suveöö unenägu" (Demetrius)
 1975 Molière "Tartuffe" (Damis)
 1975 Bertolt Brecht/Kurt Weill "Kolmekrossiooper" (Walter)
 1976 Tennessee Williams "Iguaani öö" (Pancho)
 1977 Rūdolfs Blaumanis "Rätsepad Sillamatsil" (Ruudi)
 1977 Fernand Crommelynck "Suurepärane sarvekandja" (Estrugo)
 1978 Olav Ehala/Aleksei Tolstoi/Adolf Šapiro "Buratino" (Pierrot)
 1978 Anton Tšehhov "Kajakas" (Treplev)
 1979 August Kitzberg/Priit Aimla "Rätsep Õhu Meenutused" (Henn)
 1981 Mati Unt "Kameeliadaamid" (Armand Duval)

Isiklikku
Ta oli aastatel 1974–1979 abielus Kaie Mihkelsoniga. Nende poeg on oboemängija Nils Rõõmussaar.

Viited

Kirjandus
Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000

Välislingid
 "Suri ajakirjanik Jaan Rõõmussaar" ERR, 14. detsember 2020

Eesti ajakirjanikud
Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1950
Surnud 2020
Pseudoxyrhophiinae

Pseudoxyrhophiinae on madude alamsugukond.

Klassifikatsioon 

Alamsugukonda Pseudoxyrhophiinae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: 
 Alluaudina Mocquard, 1894
 Amplorhinus Smith, 1847
 Brygophis Domergue & Bour, 1989
 Compsophis Mocquard, 1894
 Ditypophis Günther, 1881
 Dromicodryas Boulenger, 1893
 Duberria Fitzinger, 1826
 Exallodontophis Cadle, 1999
 Heteroliodon Boettger, 1913
 Ithycyphus Günther, 1873
 Langaha  Bonnaterre, 1790  - võramadu 
 Leioheterodon Boulenger, 1893
 Liophidium Boulenger, 1896
 Liopholidophis Mocquard, 1904
 Lycodryas Günther, 1879
 Madagascarophis Mertens, 1952
 Micropisthodon Mocquard, 1894
 Pararhadinaea Boettger, 1898
 Parastenophis Nagy, Glaw & Vences, 2010
 Phisalixella Nagy, Glaw & Vences, 2010
 Pseudoxyrhopus Günther, 1881
 Thamnosophis Jan, 1863.

Levila

Neid madusid võib kohata Aafrikas.

Viited

Välislingid 

 Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
 Sissekanne roomajate andmebaasis
 Sissekanne saidil Wikispecies

Lamprophiidae
Pärisboalased

Pärisboalased (Boinae) on madude alamsugukond.Nad on kägistajamaod - igati sobivad saakloomad kägistatakse kehakeerdudega.

Klassifikatsioon

Pärisboalaste alamsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
 Acrantophis  Jan, 1863 
 Boa  Linnaeus, 1758 - boa
 Candoia Gray, 1842
 Chilabothrus Duméril & Bibron, 1844 
 Corallus  Daudin, 1803 - puuboa
 Epicrates  Wagler, 1830 -silehuulboa
 Eunectes  Wagler, 1830 - anakonda
 Sanzinia Gray, 1849 

 Kivistised:
 †Bavarioboa Szyndlar & Schleich, 1993
 †Boavus Marsh, 1871
 †Tallahattaophis Holman, 1988
 †Titanoboa Head, Bloch, Hastings, Bourque, Cadena, Herrera, Polly & Jaramillo, 2009.

Viited

Välislingid 
Sissekanne Encyclopædia Britannica-s
Sissekanne Fossilworks Paleobiology Database-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaasis
Sissekanne uBio-s
Sissekanne saidil Wikispecies 

Boalased
Aivo Adamson

Aivo Adamson (25. aprill 1965) on eesti ettevõtlustegelane, riigiametnik.

Haridus

Aivo Adamson on lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli raamatupidamise ja finantsanalüüsi erialal (1991) ja täiendanud end Vaasa Ülikoolis.

Karjäär

Aivo Adamson oli 1991. aastast Telagi finantsdirektor. 1993. aastast oli ta Hansapanga Pirita kontori juhataja, hiljem panga sisekontrolli osakonna juhataja, administratsiooni direktor ning Hansapanga juhatuse liige (alates 2000). 

2012. aasta juulist on ta Maanteeameti peadirektor.

Aastast 1993 on ta Eesti Vabariigi vannutatud audiitor (tunnistus nr 196)

Isiklikku

Aivo Adamson on abielus, tal on 2 last. Adamsoni ema on tunnustatud tantsujuht Ilma Adamson.

Eesti ametnikud
Sündinud 1965
Eesti ettevõtjad
Anomalepidae

Anomalepidae on madude sugukond.

Klassifikatsioon 

Sugukonna Anomalepidae maoperekondi klassifitseeriti varem pimemadulaste (Typhlopidae) alamsugukonnas. Käesoleval ajal aga eraldi sugukonnana.

Sugukonda Anomalepidae klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad: 
 Anomalepis Jan, 1860
 Helminthophis Peters, 1860
 Liotyphlops Peters, 1881
 Typhlophis Fitzinger, 1843.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-es
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Anomalepididae seisuga 30.04.2014.

Scolecophidia
Pimemadulased

Pimemadulased (Typhlopidae) on madude alamseltsi sugukond.

Klassifikatsioon

Pimemadulaste sugukonda liigitatakse järgmised alamsugukonnad: 
Afrotyphlopinae Hedges, Marion, Lipp, Marin & Vidal, 2014
Asiatyphlopinae Hedges, Marion, Lipp, Marin & Vidal, 2014
Madatyphlopinae Hedges, Marion, Lipp, Marin & Vidal, 2014
Typhlopinae Merrem, 1820.

Nägemismeel ja silmad

Pimemadulastel on küll kaks silma, kuid neid loetakse peaaegu pimedateks.

Viited

Välislingid 
Sissekanne Animal Diversity Web-is
Sissekanne CoL-is
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-es
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaasis
Sissekanne uBio-s
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Typhlopidae seisuga 30.04.2014.
Alūksne loss

Alūksne loss ehk Aluliina loss (läti keeles Alūksnes pilsmuiža, Alūksnes Jaunā pils ja Marienburgas pils) on loss Lätis Alūksne piirkonnas Alūksne linnas aadressil Pils iela 74.

Ajalugu

1741. aastal kinkis keisrinna Jelizaveta Alūksne oma kantslerile krahv Mihhail Vorontsovile, kes aga sinna elama ei asunud, vaid müüs mõisa juba 1744. aastal Otto Hermann von Vietinghoff-Scheelile. Vietinghoff-Scheelide kätte jäi valdus kuni võõrandamiseni 1920. aastal.

Loss
Uusgooti stiilis loss ehitati aastatel 1860–1863 Alexander von Vietinghoff-Scheeli ajal. Selle ümber on säilinud mitmed kõrvalhooned: valitsejamaja (endine mõisa häärber), aidad ja aednikumaja. Praegu asub lossis Alūksne muuseum.

Lossipark
Lossi ümber on suur XIX sajandil rajatud Inglise stiilis park, mis piirneb Alūksne järve rannaga; lossipark on üks liigirikkamaid Lätis. Seal asub XVIII sajandil rajatud regulaarse planeeringuga ampiirstiilis väravatega aed. Pargis on veel mitmeid väiksemaid dekoratiivseid elemente, nagu Aiolose ja Pomona templid, Vietinghoffide mausoleum (arhitekt Johann Wilhelm Krause), laternatega Veneetsia sild, palmimaja, Hiina paviljon, linnupaviljon, Aleksandri paviljon ja Otto von Vietinghoffi graniitobelisk. Parki ja järvesaarel paiknevat Aluliina ordulinnust ühendab puust sild.

Vaata ka
Alūksne ordulinnus
Aluliina mõis

Välislingid

Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Alūksne ajalugu
Vidzeme
Aluliina kihelkond‎
Reidikai

Reidikai ehk Kuuli Muna on Tallinna lahes, Miiduranna sadamast 800 m läänes asuv, 1960-ndate lõpus ehitatud allveelaevade tankimiseks mõeldud betoonehitis. 

Nime on kai saanud objekti ehitanud Kirovi-nimelise kalurikolhoosi esimehe Oskar Kuuli järgi. Praegu on Reidikai maha jäetud, seda kasutavad sukeldujad ning see on sobilik merepikniku pidamiseks. Reidikai ümbruses on vee sügavus 10–13 m. Reidikailt läheb merealune tunnel Viimsi naftahoidlasse.

Viimsi vald
Eesti ehitised
Harju maakonna militaarehitised
Nõukogude Liidu merevägi Eestis
Vabamüürlus Eestis

Eestis tekkis vabamüürlus aastatel 1771–1773, kui Tallinnas asutati vabamüürlaste loož "Isis", kuhu kuulusid põhiliselt saksa ja vene aadlikud, kaupmehed, ametnikud, professorid, vaimulikud ja kunstitegelased. Eestlastest kuulusid sellesse pastor Otto Wilhelm Masing ja muusik Karl Friedrich Karell. Kuni vabamüürluse keelustamiseni Venemaal 1822. aastal tegutses Eestis neli looži.

Eesti Vabariigis loodi 1926 Tallinnas rahvusvahelise looži Le Droit Humain tütarloož „Kalevipoeg“ (selle juhte oli Eduard Hubel). Kuulus prantsuse liini, milles aktsepteeriti ka naisi. Eesti esimene president Konstantin Päts ja sõjavägede juhataja Johan Laidoner olid vabamüürlased, kes kuulusid Rootsi looži. 

Vabamüürlaste organisatsioon taasloodi 1992. aastal, mil alustas tegevust loož "Fööniks". Aastatel 1992–2007 loodi Eestis kümme looži ja üks uurimisloož, sealhulgas Tallinnas, Tartus, Pärnus, Haapsalus ja Viljandis.

18. mail 1999 asutati Eesti Vabade ja Tunnustatud Vabamüürlaste Suurloož, mis on Eesti loožide keskorganisatsioon. Eesti suurloož rahvusliku ühendusena kuulub suveräänsena ja võrdväärsena tunnustatud suurloožide perre.

Eestis on praegu umbes 500 vabamüürlast.

Šoti riituses, mis kehtib Eestis, on 33 astet. Yorki riituses on astmeid ehk kraade 11.

Tegutsevaid ja endisi Eesti vabamüürlasi

Paul Himma
Arne Kaasik (Eesti suurmeister)
Andres Kampmann
Urmas Karileet
Elmar Kruusma (loož Fööniks)
Teet Lainevee
Koit Latik (loož Rotalia 6)
Ain Laving (loož Ugandi 4)
Hiid Lepalaan
Peeter Lill (loož Fööniks)
Mati Maanas (loož Patria 2)
Arne Mikk (loož Patria 2)
Anti Oidsalu (Eesti Kõrgema Nõukogu suurkomandör)
Toomas Peek
Voldemar Promet (loož Patria 2)
Raido Rüütel (endine Eesti suurmeister)
Ain Saarmann (loož Fööniks)
Peep Siimon
Toomas Sildmäe
Joel Tammeka (looži Fööniks meister)
Jaan Tammsalu, 33° 
Peeter Tenjes
Tõnu Tuppits (loož Patria 2)
Ants Urvak (loož Fööniks)
Ain Valdmann (loož Patria 2)
Kristjan Zobel

Endisi vabamüürlasi
Gunnar Aarma
David Friedrich Ignatius
Juhan Kahk
Ivar Kallion (loož Fööniks)
Karl Friedrich Karell
Arno Köörna, 33° (endine Eesti suurmeister)
Otto Wilhelm Masing
Jaak Ratassepp
Endel Taniloo
Aksel Treimann

Viited

Välislingid 

 Kes kuuluvad vabamüürlaste seltsi? Äripäev, 9. märts 2012.
Genti Ülikool

Genti Ülikool (hollandi keeles Universiteit Gent, kasutatakse ka nimelühendit UGent) on ülikool, mis asub Genti linnas Belgias.

Ülikool on asutatud aastal 1817.

Kuni 1830. aastani jagati õpetust ladina keeles. Siis võttis selle koha üle prantsuse keel. 1906. aastal hakati andma esimest hollandikeelset õppeainet ja alates 1930. aastast on õppekeeleks hollandi keel. Genti Ülikool oli esimene hollandi õppekeelele üle läinud õppeasutus Belgias.

See on üks Flandria suuremaid ülikoole. Ülikoolis õpib 41 tuhat tudengit ning seal on 9000 töötajat.

Ülikooli juures on töötanud orgaanilise keemia rajajad Friedrich August Kekulé ja Adolf von Baeyer.

Ülikooli vilistlastest on Nobeli auhinna saanud Corneille Heymans ja Maurice Maeterlinck.

Belgia ülikoolid
Vabariigi Presidendi Kantselei

Vabariigi Presidendi Kantselei on Vabariigi Presidendi juures tegutsev riigi ametiasutus, mille põhiülesandeks on Vabariigi Presidendi abistamine Eesti Vabariigi põhiseaduses ja seadustes sätestatud ülesannete täitmisel, protokolliliste toimingute sooritamisel, teiste ametiasutuste ja avalikkusega suhtlemisel, teenetemärkide andmise ja sellega seotud tegevuse korraldamisel jne. 

Kantselei ülesanded, struktuur ja juhtimine on sätestatud Vabariigi Presidendi töökorra seaduses (5. ptk) ja Vabariigi Presidendi Kantselei põhimääruses.

Kantselei asub Tallinnas aadressil A. Weizenbergi tänav 39.

Ajalugu
Vabariigi Presidendi Kantselei moodustati praegusel kujul Riigikogu otsusega 1992. aastal. 

Samalaadne ametiasutus oli moodustatud ka Vabariigi Presidendi Kantselei seadusega 1938. aastal. Vabariigi Presidendi Kantselei ülesanneteks toona oli: Vabariigi Presidendi kantseleilise asjaajamise korraldamine, niivõrd kui see ei kuulu Riigikantselei ülesandeisse; Vabariigi Presidendi käsutuses olevate ameti- ja esindushoonete (Kadrioru loss, Kadrioru Administratiivhoone, Oru loss) ja nende juurde kuuluvate maa-alade ja ehitiste valitsemine; Vabariigi Presidendi käsutuses olevate summade arvepidamine ja Vabariigi Presidendi ametikohaga seoses oleva majandusliku ala korraldamine; au- ja teenetemärkidega seoses oleva asjaajamise korraldamine; Vabariigi Presidendi eriõigusel tehtavaisse otsustesse puutuva asjaajamise korraldamine, niivõrd kui seaduste või Vabariigi Presidendi määruste või muude korralduste järgi ei toimu teiste ametiasutiste või ametiisikute kaudu, nende otsuste teatamine vastavaile ametiasutistele ja -isikuile ning korralduste tegemine nende täitmiseks; Vabariigi Presidendi poolt talle pandavate muude ülesannete täitmine. Kantselei juures asus Teenetemärkide Büroo.

Vabariigi Presidendi käskkirjaga 27. aprillist 1938 pandi kantselei ülesanded Riigikantseleile. Kantselei alustas tegevust iseseisva asutisena 19. septembril 1938 Kadrioru Administratiivhoones. Kantselei ülem oli Elmar Tambek ja tema alaline asetäitja Vabariigi Presidendi vanem käsundusohvitser Herbert Grabbi.

1. aprillil 1938 jõustunud ametnikkude koosseisu järgi kuulusid kantselei koosseisu kantselei ülem, Vabariigi Presidendi vanem käsundusohvitser, sekretär (ühtlasi Teenetemärkide Komitee sekretär), pearaamatupidaja, abisekretär, laekahoidja, korrespondent ja registraator. Vabateenijate koosseisu Kadrioru lossi ja Vabariigi Presidendi Kantselei alal kuulus perenaine-majahoidja, vanem uksehoidja, presidendi vanem teenija, 2 uksehoidjat, mehaanik-kütja, montöör-kütja, kojamees-kütja, vanem autojuht, autojuht ja vanem kantseleiametnik ning Oru lossi alal autojuht, motorist-elektrik, 2 motoristi abi, hobusemees, 2 valvur-töölist, aednik, asjaajaja, 2 abiaednikku.

Viited

Välislingid
Kantselei ametlik veebileht
Vabariigi Presidendi töökorra seadus (RT I 2002, 57, 357 – jõust. 01.08.2002)
Vabariigi Presidendi Kantselei põhimäärus (Kinnitatud Vabariigi Presidendi 25. veebruari 2013 käskkirjaga nr 31)

Eesti asutused
Eesti poliitika
Harilik heliotroop

{{Taksonitabel 
| nimi          = Harilik heliotroop
| värv = #
| seisund       = 
| seisundi_süsteem = 
| seisundi_ref  =
| pilt          = Heliotropium arborescens 'Mini Marine' Heliotrope Flower 2500px.jpg
| pildi_seletus = Harilik heliotroop Heliotropium arborescens
| pildi_laius   = 250 px
| riik          = Taimed Plantae
| hõimkond      = Õistaimed Magnoliophyta
| klass         = Kaheidulehelised Magnoliopsida
| selts         = Astrilaadsed Asterales
| sugukond      = Korvõielised Boraginaceae
| triibus       = '| perekond      = Heliotroop Heliotropium
| perekonna_autor = L.
}}Harilik heliotroop ehk peruu heliotroop ehk aedheliotroop' (Heliotropium arborescens'') on Peruust  pärit soojalembene lühiealine tugeva lõhnaga poolpõõsas. Eestis kasvatatakse suvelillena.

Kirjeldus
Kõrgus, sõltuvalt sordist, on vahemikus 30-60 sentimeetrit. Lehed tumerohelised või lillakad. Õied valged või lillakassinised.

Nõuded kasvukohale
Päikesepaisteline ning soe kasvukoht. Eeldab toitaineterikast ja vett hästi läbilaskvat pinnast. Võib kasvatada peenral (nt rühmadena), aga ka konteineris.

Ettekasvatamine
Heliotroop kuulub keskmise kasvuperioodiga taimede hulka, st külvist õitsemiseni kulub u 3 kuud. Ettekasvatamisel külvatakse seemned märtsis.

Galerii

Viited

Korvõielised
Saare Kalur

Saare Kalur on Eesti kalandusettevõte. 

Kalurikolhoos Saare Kalur asutati 1962 aastal kalurikolhooside "Vätta Kalur", "Koduranna" ja "Murdlaine" ühinemisel.

Viited

Välislingid
Ettevõtte koduleht

Eesti kalandus
Eesti ettevõtted
Kalurikolhoos
Oiva Kaupinen

Oiva Kaupinen (soomepäraselt Oiva Kauppinen; sündinud 10. juulil 1954 Kohtla-Järvel) on eesti endine näitleja. 

Ta lõpetas aastal 1972 Aleksei Müürisepa nimelise Kutsekeskkooli ja aastal 1980 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Ta töötas aastatel 1972–1976 elektrik-lukksepana ja aastatel 1980–1990 näitlejana Rakvere Teatris. Aastatel 1994-2009 oli töötas Kodakondsus- ja Migratsiooniametis. Alates 2010. aastast töötab Politsei- ja Piirivalveameti Põhja perfektuuris.

Rolle
 1980 Molière "Don Juan" (Pierrot)
 1980 Frank Baum "Smaragdlinna võlur" (Hernehirmutis)
 1983 Molière "Scapini kelmused" (Sylvestre)
 1984 Jevgeni Švarts "Don Quijote" (Sancho Panza)
 1986 Leonhard Bernstein "West Side'i lugu" (Väike John)
 1987 Friedebert Tuglas/Toomas Suuman "Maailma lõpus" (Jutustaja)
 1987 Anton Tšehhov "Kirsiaed" (Jepihhodov)
 1988 August Mälk/Andres Särev "Õitsev meri" (Kalda Sass)
 1989 Peter Shaffer "Amadeus" (Gottfried van Swieten)
 1989 Peter Ustinov "Poolel teel puu otsa" (Leslie)

Kirjandus
Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000

Eesti näitlejad
Rakvere Teatri näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1954
Neboltši

Neboltši on alev Venemaal Novgorodi oblastis Ljubõtino rajoonis. Asub Veliki Novgorodist 215 km kirdes Mda jõe ääres. See on raudteesõlm, mida läbib Moskva-Peterburi raudtee kõrvalharu ja kust saab alguse Okulovkasse viiv raudteeharu.

Asulat mainitakse esmakordselt 1564. aastal Äänise viiendiku pogostina. 19. sajandi algusest kandis nime Nebolotskoi. 1916 rajati Neboltši raudteejaam. 1962 nimetati töölisaleviks.

Neboltši peamine tööstusharu on metsa- ja puidutööstus.

Alevis on lasteaed ja keskkool.

Välislingid 
http://nebolchi.lubitino.ru

Novgorodi oblasti alevid
Evald Mustel

Evald Mustel (vene keeles Эвальд Рудольфович Мустель; 3. juuni 1911 Sevastopol – 10. aprill 1988 Moskva) oli eesti päritolu Venemaa astrofüüsik.

Tema peamised uurimistööd käsitlesid Päikese füüsikat, tähtede atmosfääre, noovasid, supernoovasid ning Päikese korpuskulaarkiirguse mõju Maa magneto- ja atmosfäärile.
 
Mustel oli aastatel 1970–1976 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni asepresident.

Haridus- ja töökäik
Krimmi eestlaste perest pärit Evald Mustel õppis Moskva ehitustehnikumis, seejärel Moskva Ülikooli mehaanika-matemaatika teaduskonnas, mille lõpetas 1935. aastal. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Moskva ülikooli Šternbergi-nimelises riiklikus astronoomiainstituudis (1935–1951), samal ajal õppis aspirantuuris (1935–1939) ja doktorantuuris (1939–1943). Mustel kaitses kandidaadiväitekirja 1939. aastal ja füüsika-matemaatikadoktori kraadi 1944. aastal. Ühtlasi töötas ta õppejõuna Moskva ülikooli astrofüüsika kateedris dotsendina (1943–1944) ja professorina (1944–1951). Oli Krimmi astrofüüsikaobservatooriumi kaastööline aastail 1946–1960. Alates 1957. aastast töötas Mustel NSV Liidu Teaduste Akadeemia Astronoominõukogus (esimees aastail 1963–1986).

Teadus
Mustel alustas juba tehnikumis õppides muutlike tähtede vaatlusi. Jätkas hiljem nende, samuti täheatmosfääride kiirgusliku tasakaalu, noovade ja supernoovade ehituse uurimist. Avastas noovade kestades anomaalselt suure süsiniku-, lämmastiku- ja hapnikusisalduse ning tugeva magnetvälja ja näitas, et supernoovade spektrites domineerivad neeldumisjooned. Uuris Päikeselt lähtuvate osakeste voogude omadusi ja nende mõju Maa atmosfääri tsirkulatsioonile.

Tunnustus
1953 – NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valimine (astronoomia ja astrofüüsika alal)
1981 – A. Belopolski preemia NSV Liidu Teaduste Akadeemialt noovade, supernoovade ja Päikese aktiivsuse spektroskoopilise uurimise eest

Teosed
Мустель Э.Р. "Звёздные атмосферы". 1960

Viited

Välislingid
Институт астрономии РАН. Kраткая история (vene keeles)
Мустель Эвальд Рудольфович "Астрономы". Биографический справочник. 1977 (vene keeles)

Venemaa füüsikud
Astrofüüsikud
Eestlased Venemaal
Kuntsevo kalmistule maetud
Sündinud 1911
Surnud 1988
Pfaffi õlletehas

Pfaffi õlletehas oli aastatel 1832–1911 Tallinnas tegutsenud õlletehas. 

Aastatel 1907–1911 kandis tehas nime "Revalia" õlletehas. 

Tehase asutaja ja omanik oli kaupmees Georg Wilhelm Pfaff.

Viited 

Eesti õlletootjad
19. sajand Tallinnas
Baby Take Me in Your Arms

"Baby Take Me in Your Arms" (eestikeelse pealkirjaga "Julge laul") on Tony Macaulay ja John MacLeodi kirjutatud laul, mille salvestas esmalt 1968. aastal inglise ansambel The Paper Dolls albumil "Paper Dolls House". Tuntuks sai laul aga järgmisel aastal, kui selle salvestas esinejanime Jefferson all Geoff Turton.  

Eesti keeles on laul tuntud Ivo Linna esituses. Eestikeelsete sõnade autor on Heldur Karmo, või nagu Ivo Linna mäletab, siis hoopiski Vally Ojavere. Saates "Eesti otsib lemmiklaulu" oli laul žürii arvates välismaiste autorite laulude hulgas kolmanda koha vääriline. 

Nõukogude ajal oli üsna tavaline, et Lääne autorite lugude autoriks märgiti hoopis mõni Ida-Euroopa helilooja või dirigent, vahel ka üleüldse väljamõeldud nimi. Seda tehti selleks, et laulu saaks esitada ja plaadistada. Selle laulu autoriks on sedaviisi märgitud L. Komenski (Ivo Linna meenutustel) või kogunisti Tšehhi filosoof J. Komenski (kes elas aastatel 1592–1670). See nimi esineb veel 2001. aastal "Eesti kullafondi" sarjas ilmunud Ivo Linna kogumikplaadil.

Viited 

1968. aasta laulud
1969. aasta singlid
Karin Peetri

Karin Peetri (sündinud 24. juulil 1954 Sindis) on eesti endine näitleja.

Ta lõpetas aastal 1972 Sindi Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Ta töötas aastatel 1978–1984 Rakvere Teatris ja 1984–1991 Ugalas.

Rolle 
 1978 Hella Wuolijoki/Bertolt Brecht "Suur-Heikkilä peremees ja tema sulane" (Eeva)
 1979 August Kitzberg "Veli Henn ja Hennu veli" (Kniks-Mariihen)
 1979 Juhan Liiv/Raivo Trass "Kui seda metsa ees ei oleks" (Adelheid ja Käe-Madli)
 1981 Mait Metsanurk/Raivo Trass "Taavet Soovere elu" (Viisa)
 1981 August Kitzberg "Neetud talu" (Urve)
 1982 Jaan Kross/Paul-Eerik Rummo "Rakvere romanss" (Tiiu)
 1985 Tšõngõz Ajtmatov/Kalju Komissarov/Jaak Allik "Ja sajandist on pikem päev" (Ukubala)
 1985 Ferenc Molnár "Kaardiväeohvitser" (Mamma)
 1986 Shakespeare "Othello" (Emilia)
 1987 Mark Rozovski "Punanurk" (Saruhhanova)
 1981 Ain Kalmus/Peeter Tammearu "Jumalad lahkuvad maalt" (Anniko)

Kirjandus 
 Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000

Eesti näitlejad
Sündinud 1954
Loomingu aastapreemia

Loomingu aastapreemia on Eesti kirjandusauhind, mis antakse välja igal aastal ajakirja Looming parimatele kaastöölistele. Loomingu toimetus hakkas aastapreemiaid pidevalt jagama aastast 1972.

Aastapreemiate laureaadid 

2004. aasta loomingu eest said auhinna Sven Sildnik, Igor Kotjuh, Jan Kaus, Juhani Salokannel, Kadri Liik, Vaino Vahing.

2009. aastal anti auhind välja viies kategoorias ja kuuele autorile. Kategooriad olid järgmised: parimad luuletused, parim novell, parim artikkel, parim raamatu arvustus ja tunnustatuim tõlkija. Auhinna said Mari Vallisoo, Eeva Park, Vaapo Vaher, Johanna Ross, Andrus Kivirähk, Kalle Kasemaa.

2013. aastal avaldatud loomingu eest said auhinna Indrek Hirv, Rein Vahisalu, Lauri Sommer, Ilmar Taska, Mart Kangur, Krista Mits.

2018. aastal sai ajakirja Looming luulepreemia Triin Soomets; parima näidendi auhinna sai Andrus Kivirähki "Vaimude tund Koidula tänavas"; parim artikkel oli Vaapo Vaheri "Asta Willmann ja tema hiiumaisus"; parimate arvustuste autor on Alvar Loog ja novelliauhinna pälvis Kairi Look oma teose "Relaps" eest.

Viited

Eesti kirjandusauhinnad
Helene (kuu)

Helene on üks Saturni kuudest.

See avastati 1980. aastal ja nimetati 1988. aastal ilusa Helena järgi.

Kuu mõõtmed on 43,4×38,2×26 km.
Ta tiirlemisperiood on sünkroonne pöörlemisperioodiga, mis tähendab et ühe tiiru tegemisel ümber Saturni teeb ta ühe pöörde ning on Saturni poole suunatud koguaeg ühe küljega.

Helene on suhteliselt ebaregulaarse kujuga ning ta pinnal võib näha mõnda selgete teravamate servadega kraatrit, mõnda suurt pehmemate servadega kraatrit ja pinnavorme, mis meenutavad valgalasid materjali voolujälgedega.
Helene koostiseks on arvatavalt põhiliselt vee jää.

Viited

Saturni kuud
Eesti Linnade ja Valdade Liit

Eesti Linnade ja Valdade Liit (lühend ELVL; varem Eesti Linnade Liit, varasemas kirjanduses ka Eesti Linnadeliit) on üleriigiline omavalitsusliit. 2013. aasta seisuga oli ELLi liikmete seas 30 Eesti linna, 15 valda ja 1 alev, 2019. aasta juunikuu seisuga aga 77 omavalitsust, milles rahvastikuregistri andmeil elas 99% Eesti rahvastikust. 2019. aastast juhib ELVLi Tallinna linnavolikogu esimees Tiit Terik.

Ajalugu
1920. aasta 19. septembril toimus Tallinnas Eesti Linnade Liidu asutamiskoosolek. Liidu asutajateks on Tallinn, Tartu, Narva ja Pärnu. Eesti Linnade Liidu põhikiri võeti vastu 11. aprillil 1920 ja registreeriti Tallinn-Haapsalu Rahukogus 28. juunil 1920.  18. mail 1922. aastal registreeriti Tallinna-Haapsalu Rahukogus ka Eesti Maakondade Liidu põhikiri ja 1926. aastal muudeti Maakondade Liidu põhikirja, nüüd võisid liikmeteks astuda ka vallaomavalitsused. 31. augustil 1927. aastal muudeti Eesti Maakondade Liidu põhikirja ning nime ja liit hakkas kandma nime Eesti Maaomavalitsuste Liit.

1940. aasta 17. augustil likvideerisid Eesti Linnade Liidu ja Eesti Maaomavalitsuste Liidu ja nende organite tegevuse 24. augustist 1940. a., Eesti NSV võimud. ENSV konstitutsioon sätestas, et kogu võim ENSVs kuulub töötavale linna- ja maarahvale rahvasaadikute nõukogude kaudu. Liidu tegevus taastati 1990. aastal. 27. veebruarist 2018 on liidu uus nimi Eesti Linnade ja Valdade Liit..

Esimehed läbi aegade
 Alates 14.05.2019 Tiit Terik
16.02.2010 – 02.05.2019 Taavi Aas
 05.06.2007 – 16.02.2010 Urmas Kruuse
 15.02.2006 – 05.06.2007 Margus Lepik
 23.11.2000 – 15.02.2006 Jaanus Tamkivi
 07.04.1999 – 23.11.2000 Andrus Ansip
 07.05.1997 – 07.04.1999 Raivo Murd
 24.01.1997 – 07.05.1997 Tõnis Lukas
 17.04.1995 – 24.01.1997 Raivo Murd
 1994 Tiit Vähi
 1992 Väino Sassi
 1990 Toomas Mendelson
...
1920 – 1940 Tallinna linnapea Anton Uesson, Eesti Linnade Liidu juhatuse esimees

Vaata ka
Eesti Maaomavalitsuste Liit

Viited

Välislingid
ELVLi koduleht
25 AASTAT EESTI KOHALIKU OMAVALITSUSE SÜSTEEMI JA ÜLERIIGILISTE LIITUDE TAASTAMISEST, Tallinn 2015. Koostajad: Sirje Ludvig, Sulev Lääne, Sulev Mäeltsemees. ISBN 978-9949-38-447-1
Eesti mittetulundusühingud
Eesti kohalik omavalitsus
I've Just Seen a Face

"I've Just Seen a Face" (eestikeelse pealkirjaga "Koolis") on ansambli The Beatles laul. Laulu autoriteks on John Lennon ja Paul McCartney ning avaldati lugu 1965. aasta albumil "Help!". lugu on kaverdanud mitmedki artistid ja seda ka eesti keeles. Eesti keeles laulis selle tuntuks ansambel Hübriid, mille laulja Mart Helme on ka eestikeelsete sõnade autor.

1965. aasta laulud
Eesti kõrgeimate ehitiste loend

Siin on loetletud Eesti kõrgeimaid ehitisi, mille kõrgus on üle 50 m.

Kirjandust 
 http://skyscraperpage.com/diagrams/?countryID=68
 http://www.post.ee/index.php?id=1595&product_id=689&c_tpl=1019 
 http://www.dzd.ee/543764/v-hode-restavracii-cerkvi-sv-petra-v-tartu-najden-tainstvennyj-mednyj-cilindr/

Viited 

 
Eesti ehitiste loendid
Kärbes (raamat)

"Kärbes" on esmakordselt 1917. aastal ilmunud A. H. Tammsaare armastusnovell. Pärast seda on jutustus trükis ilmunud näiteks aastatel 1924, 1949 ja 1960.
Novelli pealkiri tuleb ühe tegelase Andres Meriheina korteris elavast kärbsest, keda kirjanik Merihein jälgib, joodab-söödab ja kellega vestlusi peab. Sõlmtegelaseks on siiski preili Västrik, keda kutsutakse Tiksiks. Tiksi püüd leida endale abikaasat mõjutab loo mitmeid tegelasi. Tiksi on uudne ja kordumatu karakter Tammsaare tegelaste hulgas.

Novelli tegelastest on kirjanikus Andres Meriheinas ja Kulnos nähtud osa teose autori isiksusest. Meriheinas avaldub justkui autori lüüriline mina, Kulnos on esikohal kultuurifilosoof. Kummaski tegelases kordub palju teisest.

Loos kasutas Tammsaare impressionistlikku kujutluslaadi, aga samuti leidub süžees tunnuseid kunstisuunast, mida nimetatakse neorealismiks.

Tegelased
 preili Västrik, hüüdnimega Tiksi – vaesest keskkonnast pärit neiu
 Lutvei – boheemlasliku elulaadiga üliõpilane, Tiksi kavaler
 Andres Merihein – tunnustatud kirjanik ja luuletaja, loo alguses 49-aastane
 Kulno – üliõpilane; Lutvei ja Andres Meriheina sõber
 proua Maasepp – majaperenaine, kelle juures Lutvei loo alguses elab
 Helene – majaperenaise täisealine tütar
 emand Koorik – Andres Meriheina koduabiline (talitaja, passija)
 Mänd – üliõpilane
 Säga – üliõpilane
 Kobru ehk Kõva P – üliõpilane
 Taavet – üliõpilane

Vastuvõtt
Marta Sillaots (1927) tunnustas selles teoses mitmes suhtes kõrget väärtust. 
Mihkel Kampmaa (1936) andis "Kärbsele" graafiliseltki madala hinnangu – see osa oli laotud ptiikirjas. 
Leenu Siimisker (1977) näeb "Kärbse" sisu Tiksi mehevalikus ning lihtsustab kärbest kui sümbolit, kuid samas peab novelli siiski kirjaniku loomingu teatud tähiseks, mis ennustab kirjaniku "muutumist loominguliselt küpseks meistriks". 
Nigol Andreseni meelest on "Kärbes" juba kunstilist küpsust näitav teos, sest novelli kompositsioon ja stiilitöötlus on oma aja kohta erilaadsed. Inimkujudes olevat selles novellis revolutsioonieelne epohh leidnud sügavama käsitluse kui mis tahes muus eesti kirjanduse teoses.

Viited

Kirjandus
Juhani Salokannel. Noore Eesti südametunnistus: Rahvuskirjanik A. H. Tammsaare, tlk Piret Saluri, EKSA 2019, lk 60–65.

A. H. Tammsaare teosed
1917. aasta kirjandusteosed
Jaak Hein

Jaak Hein (7. september 1951 Kiviõli – 14. märts 2021 Pärnu) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1970 Väike-Maarja Keskkooli ja aastal 1978 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Ta töötas aastatel 1978–1999 teatris Endla, seejuures aastast 1989 lavastusala juhatajana. Ta on teinud ka lavakujundusi. Aastatel 1999–2001 oli Kuressaare Linnateatri tehniline direktor. Seejärel töötas lühikest aega Kihnu rahvamaja juhatajana.

Ta on mänginud telelavastuses "Soo" (aastal 1992).

Rollid 
 1979 Shakespeare "Mõõt mõõdu vastu" (Lucio)
 1980 August Kitzberg "Püve talus" (Jüri Ahvenas)
 1981 Paul Putninš "Truuduse magus koorem" (Herbert)
 1983 Hugo Raudsepp "Mikumärdi" (Aadam Seeliohw)
 1983 Edward Albee "Loomaaialugu" (Jerry)
 1984 Ott Kool "Musta kassi öösel ei näe" (Ringijooksu Ruudi)
 1984 Vaino Vahing "Testament" (Mees)
 1985 Oskar Luts/Priit Pedajas "Soo" (Juku)
 1988 Hugo Raudsepp "Vaheliku vapustused" (Ants)
 1989 Eugene O'Neill "Saatuse heidikute kuu" (Stedman)
 1991 Peet Vallak/Priit Pedajas "Epp Pillarpardi Punjaba potitehas" (potikaupmees Helde)
 1993 Arthur Schnitzler "Anatol, Max ja naised" (Max)

Viited

Kirjandus 
 Eesti teatri biograafiline leksikon Tallinn 2000

Eesti näitlejad
Eesti teatrilavastajad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1951
Surnud 2021