joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Seko Fofana

Seko Mohamed Fofana (sündinud 7. mail 1995 Pariisis) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis RC Lens.

Aastatel 2004–2010 kuulus ta Paris FC ja 2010–2013 Lorient' noortekadeemiasse. 2013. aastal liitus ta Manchester Cityga, kuid ta mängis vaid klubi noortevõistkondades. Hooajal 2014–2015 oli ta Manchester Cityst laenul Inglismaa esiliiga klubis Fulham ja 2015–2016 Prantsusmaa kõrgliiga klubis SC Bastia.

Aastatel 2016–2020 mängis Fofana Itaalia kõrgliiga klubis Udinese. 2020. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Lensiga.

Aastatel 2010–2013 mängis Fofana Prantsusmaa noortekoondistes. Tänu sellele, et tema vanemad on pärit Elevandiluurannikult, sai ta võimaluse hakata koondises esindama Elevandiluurannikut. Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 11. novembril 2017 MM-i valikmängus Maroko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2019 sõprusmängus Tuneesia vastu.

Viited 

Elevandiluuranniku jalgpallurid
Fulham FC mängijad
Udinese Calcio mängijad
RC Lensi mängijad
The Championshipi mängijad
Ligue 1 mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1995
Albula Alpid

Albula Alpid on mäestik Ida-Šveitsi Alpides. Neid peetakse Kesk-Ida-Alpide, täpsemalt Lääne-Reetia Alpide osaks. Nad on nimetatud Albula jõe järgi. Albula Alpid on eraldatud Oberhalbsteini Alpidest läänes Septimeri kuru ja Julia oruga; Plessuri Alpidest loodes Landwasseri oruga; Silvretta rühmast kirdes Flüela kuruga; Bernina mäestikust kagus Maloja kuru ja Inni oruga (Ülem-Engadin).

Albula Alpide peamine tipp on Piz Kesch, mis on ka Ida-Alpide kõrgeim tipp Innist põhja pool. Teised kõrged mäed on Piz Calderas, Piz Ela, Piz Ot ja Piz Vadret. Albula Alpidest voolavad välja Albula, Julia, Landwasseri ja Inni ning Mera jõed. Lunghini kuru lähedal on Julia, Inni ja Mera vaheline kolmikpunkt. See on Põhjamere, Musta mere ja Vahemere vesikondade kolmikpunkt.

Peamised maanteekurud üle Albula Alpide (Graubündeni keskosast Engadini) on Julieri kuru ja Albula kuru. Servas on ka Flüela kuru ja Septimeri kuru (vaid ratsarada). Albula kuru mäestiku keskosas on ka Reetia raudtee oluline telg, ühendades Churi Albula tunneli kaudu Sankt Moritziga. Nii kurumaantee kui ka raudtee läbivad Bergün/Bravuogni paikkonna Albula jõe ääres, mis on kõige kesksem asula Albula Alpides.

Tipud 

Albula Alpide peamised tipud on:

Mäekurud 

Albula Alpe läbib üks raudteetunnel, Albula kuru all. Peamised Albula Alpide mäekurud on:

Vaata ka 

 Šveitsi Alpid
 Šveitsi mägede loend
Mart Maastik

Mart Maastik (sündinud 17. mail 1964) on eesti ettevõtja ja Eesti munitsipaalpoliitik.

Ta peab turismitalu Saaremaal Karala külas.

Märtsis 2019 peatas ta Saaremaa vallavolikogu Saarlase fraktsiooni esimehena oma rahvasaadiku volitused.

Ta on alates 27. jaanuarist 2021 Isamaa Erakonna liige. Sama aasta juunis valiti ta erakonna Saaremaa piirkonna üldkogul piirkonna esimeheks. Sama aasta augustis valiti ta erakonna volikogu esimeheks.

Viited

Erakond Isamaa
Sündinud 1964
Jefim Berkovitš

Jefim Berkovitš  (sündinud 11. juunil 1937 Beršadi linnas Ukraina NSVs) on  eesti tehnikateadlane.

Haridus
Lõpetas Lvovi PI elektrotehnika teaduskonna 1959; aspirant Moskva Elektrotehnika Instituudis.

Teaduskraad ja kutse
Tehnikateaduste kandidaat (Moskva Elektrotehnika Instituut) 1975; tehnikateaduste doktor (Ukraina TA Elektrodünaamika Instituut) 1990;  professor 1996.

Teenistus
Suunati M. I. Kalinini nim Tallinna Elektrotehnikatehasesse (hiljem firma ESTEL) 1966; töötanud büroo- ja osakonnajuhatajana.
TTÜs 1996/1997: elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi elektriajamite ja elektrivarustuse erakorraline professor  1996/1997.

Teadustöö põhisuunad
Jõuelektroonika. Avaldanud mitmeid publikatsioone, omab autoritunnistusi.

Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus
Tegelenud pooljuhtmuundurite loomise ja seeriaviisilise tootmise juhtimisega; oli venekeelse erialaajakirja toimetuse liige  1971–1991.

Viited

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Sündinud 1937
Maksõm Mõrgorodskõi

Maksõm Mõrgorodskõi (ukraina keeles Максим Вікторович Миргородський; sündinud 27. septembril 1979) on Ukraina sõjaväelane.

Sõjaväeteenistus 
Ukraina dessantvägede juht alates 9. augustist 2021.

Auastmed 
 2022 - kindralmajor
 2021 - brigaadikindral
 2018 - polkovnik

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Sündinud 1979
Viktor Gyökeres

Viktor Einar Gyökeres (sündinud 4. juunil 1998) on Rootsi jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa esiliiga klubis Coventry City ja Rootsi jalgpallikoondises.

2015. aastal debüteeris ta Rootsi esiliiga klubis IF Brommapojkarna. 2017. aasta hooajal lõi ta Rootsi esiliigas 13 väravat.

2018. aasta jaanuaris liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Brighton & Hove Albion, kuid klubi põhimeeskonnas sai ta mänguaega ainult Inglismaa karikavõistlustel ja liigakarikavõistlustel. Ainsa värava lõi ta Brightoni meeskonnas 17. septembril 2020 EFL Cupi mängus FC Portsmouthi vastu. Hooajal 2019–2020 oli ta laenul Saksamaa esiliiga klubis FC St. Pauli, kus 26 liigamänguga jäi tema arvele seitse väravat, ning hooajal 2020–21 Inglismaa esiliiga klubides Swansea City ja Coventry City. 2019. aasta juulis sõlmis ta Coventry Cityga püsiva lepingu.

Rootsi jalgpallikoondises debüteeris Gyökeres 8. jaanuaril 2019 mängus Soome vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta kolm päeva hiljem sõprusmängus Islandi vastu.

Ta on Ungari päritolu.

Viited 

Rootsi jalgpallurid
Brighton & Hove Albion FC jalgpallurid
FC St. Pauli jalgpallurid
Coventry City FC jalgpallurid
The Championshipi mängijad
Sündinud 1998
Pavel Darie

Pavel Darie (6. november 1930 Prajila – 19. november 2015) oli Moldova luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.

1950–1955 õppis Darie Moskvas Gorki-nimelises kirjandusinstituudis.

Ta töötas ajalehe Kolhoznik Moldavii toimetajana, nädalalehe Kultura Moldavii osakonnajuhatajana ning kirjastuse Karta moldovenjaske peatoimetajana.

1954. aastal debüteeris ta lasteluule kogumikuga "Mis oli metsas?", 1959 ilmus luule- ja proosaraamat lastele "Sputnik – meie täht" ning 1962 "Nisutera lugu". Ta avaldas ka mitu luulekogu ja muinasjutu "Nisutera".

Eesti keeles on ilmunud 1963. aastal tema värssjutustus "Nisuterake" (tõlkinud Heljo Mänd) ja 1975. aastal luulekogu "Emaarmastus" (tõlkinud Leelo Tungal).

Darie tõlkis moldaavia keelde Eduard Vilde romaani "Külmale maale", samuti Ivan Turgenevi, Jevgeni Vinokurovi, Janka Kupala, mitme itaalia, prantsuse, india jt kirjaniku teoseid.

Pavel Darie pälvis Moldova kirjanike liidu preemia ning 1988. aastal riikliku kirjastuskomitee auhinna india eepose "Rāmājana" tõlke eest.

Ta on maetud Chișinău katoliku kalmistule.

Viited

Moldova kirjanikud
Sündinud 1930
Surnud 2015
Povorino

Povorino on linn Venemaal Voroneži oblastis, Povorino rajooni keskus. Asub 220 km Voronežist kagus.

Linn rajati 1870. aastal valminud raudteejaama juurde. Linnaõigused sai 1954. aastal.

Välislingid 

 http://povorinosity.ru/

Voroneži oblasti linnad
Christopher Hitchens

Christopher Eric Hitchens (13. aprill 1949 – 15. detsember 2011) oli inglise-ameerika intellektuaal ja kriitik ühiskondlikel-poliitilistel teemadel. Ta väljendas end peamiselt autori, ajakirjaniku, oraatori ja kolumnistina. Ta kirjutas ja toimetas üksi või koostöös üle 30 raamatu, sealhulgas viis esseed kultuuri, poliitika ja kirjanduse teemal.

Kuna ta oli ahelsuitsetaja ja tarvitas tihti alkoholi, suri ta söögitoruvähki.

Välislingid
 

Sündinud 1949
Surnud 2011
Bernina kuru

Bernina kuru (2328 m) (itaalia: Passo del Bernina) on kõrge mäekuru Alpide Bernina mäestikus, Ida-Šveitsi Graubündeni kantonis. See ühendab kuulsa kuurortlinna Sankt Moritzi Engadini orus itaaliakeelse Val Poschiavoga, mis lõpeb Itaalia Tirano linnas Valtellinas. Kuru asub mõni kilomeeter Piz Berninast idas ja Val Minorist lõunas.

Bernina kuru ületavad nii Hauptstrasse 29 maantee kui ka Bernina raudteeliin, kus Churi ja Tirano vahel tegutseb aastaringselt populaarne turismirong Bernina ekspress. Rong ületab kuru maanteest läänes veidi madalamal kõrgusel (2253 m; Ospizio Bernina juures) - see on kõrgeim haarderaudtee marstuut Euroopas.

Kurul asuvad Lago Bianco, Lej Nair ja Lej Pitschen.

Ajalugu 

Kuru oli keskajal oluline kaubatee üle Alpide. 1410. aastal leppisid mitmed kogukonnad kurust põhjas ja lõunas kokku töötada koos selle säilitamiseks. 1512. aastal tungisid Kolm Liigat ja nende Šveitsi liitlased Bernina kuru kaudu Valtellina piirkonda. Sel ajal mainiti esmakordselt teed üle kuru. See oli Poschiavost Pontresinasse u. 32 km pikk.

Maantee ehitus algas 1842. aastal. Töid juhatas Rudolf Albertini (1821–1896) Zuozist. Tööd lõpetati 1865. aastal ja avati ka haigla (2307 m). Sellest ajast on teed mitu korda laiendatud, 1965. aastast on see avatud aastaringselt, kuigi siin on 8 kuud lumine.

Galerii
Muretto kuru

Muretto kuru (itaalia: Passo del Muretto) (2562 m) on kõrge mäekuru Alpides Šveitsi ja Itaalia vahelisel piiril. See ühendab Malojat Šveitsi Graubündeni kantonis Chiesa in Valmalencoga Itaalia Lombardia piirkonnas. Kuru asub Monte del Forno (Bregaglia mäestik) ja Piz Fedozi (Bernina mäestik) vahel.

Üle kuru läheb jalgrada.
Piz Zupò

Piz Zupò (3996 m) on mägi Alpide Bernina mäestikus, asudes Šveitsi ja Itaalia vahelisel piiril. See asub Morteratschi (Graubünden) ja Malenco (Lombardia) orgude vahel. Piz Zupò on Piz Bernina järel kõrguselt teine tipp mäestikus.

Esimese mäkketõusu tegid L. Enderlin ja Serardi, koos Badrutt (mägikitsekütt) 9. juulil 1863.

Vaata ka 

 Šveitsi mägede loend
Piz Bianco

Piz Bianco (ka Piz Alv) on väike mäetipp Piz Berninast põhjas, Alpide Bernina mäestikus. See asub Pontresinast lõunas Graubündeni kantonis.

Piz Bianco on lumise seljandiku Biancograti (või Crast'Alva) kõrgeim punkt. Tippu läbivad sageli mägironijad teel Piz Berninale.
Gideon Ernst von Laudon

Vabahärra Gideon Ernst von Laudon (ka Laudohn, Loudon; 2. veebruar 1717 Toce mõis, Ļaudona kihelkond – 14. juuli 1790 Neutitschein, Määrimaa) oli baltisaksa päritolu Austria väejuht (generalissimus). Laudon oli Preisi kuninga Friedrich Suure üks edukaimaid vastaseid, võites teda 1759. aastal Kunersdorfi lahingus. 1789. aastal vallutasid Austria väed tema juhtimisel Ottomanidelt Belgradi.

Päritolu ja lapsepõlv
Gideon Ernst von Laudon sündis 2. veebruaril 1717 Võnnu kreisi Toce mõisas sealse mõisniku ning Poola ooberstleitnandi Otto Gerhard von Laudoni ning Sophia Eleonora von Bornemanni teise lapsena. Ta ristiti Laudona kirikus ning tema vaderite hulgas oli muuhulgas tädimees Võnnu kreisikomissar Johann Haffstein. Laudonid (ka Loudonid) oli põline Liivimaa aadlisuguvõsa, kelle peamõisaks oli Toce, mis oli nende valduses juba 15. sajandist.

Sõjaväekarjäär

Varajane teenistuskäik

Sileesia sõjad

Hilisem karjäär

Autasud
Maria Theresia militaarordeni (Militär-Maria-Theresien-Orden) suurrist

Perekond

Esivanemad

Viited

Välislingid
Väljavõte Liivimaa rüütelkonna genealoogilisest käsiraamatust

Austria sõjaväelased
Sündinud 1717
Surnud 1790
Presidendi käändkond

Presidendi käändkonnaks on hakatud nimetama keelenormist hälbivat nähtust, kus perekonnanime ei käänata enam käändsõnana (nt Jõgi: Jõe). Mõiste võeti Eesti Keele Instituudis kasutusele seoses presidentide nimede käänamisel tekkinud segadusega. Nii täheldati, et kui enne valimisi käänati Arnold Rüütli nime reeglipäraselt Rüütel: Rüütli, siis pärast valimisi esines vorm Rüütel: Rüüteli. Sama juhtus Lennart Meriga, kelle perenime pärast tema presidendiks saamist kiputi käänama mitte enam Meri: Mere: Merd, vaid Meri: Meri: Merit. Täpselt pole teada, kas seda nõudis president ise või tema kantselei. Samal moel on hakatud käänama ka teisi avaliku elu tegelaste nimesid (nt Kallas: Kallase, Jõgi: Jõgit). Käänamiskartuse tekkepõhjusena on toimetaja Maris Jõks oletanud hüperkorrektsust: kardetakse nime käänata, sellega lugupidamatust näidata.

Korrektsusega üle pingutamine tekitab segadust ja selle tulemusel kiputakse samuti eluta objekte valesti käänama, näiteks laeva "Leiger" (Leigeri vs. Leigri).

Vaata ka 

 käänamine
 grammatika
 eesti keel
 nimi

Viited 

Eesti keel
Stéphane Bahoken

Stéphane Cédric Bahoken (sündinud 28. mail 1992 Grasse'is) on Prantsusmaal sündinud Kameruni jalgpallur, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Angers SCO ja Kameruni jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri OGC Nice'is, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2004. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2010–11. Esimesed kaks väravat lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 10. märtsil 2013 mängus Montpellier' vastu. Hooajal 2013–14 oli laenul Šotimaa kõrgliiga klubis St Mirren.

2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu RC Strasbourgiga, mis mängis toona veel Prantsusmaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2015–16 kindlustas klubiga pääsu Prantsusmaa esiliigas ja järgmisel hooajal juba kõrgliigasse.

2018. aasta juunis sõlmis Bahoken lepingu Angers'ga. Hooajal 2018–19 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 11 väravat.

2013. aastal mängis Bahoken neljal korral Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondises. Kameruni jalgpallikoondises debüteeris ta 25. märtsil 2018 sõprusmängus Kuveidi vastu. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste esimeses alagrupimängus lõi ta värava Guinea-Bissau vastu ja kaheksandikfinaalis Nigeeria vastu.

Tema isa Paul Bahoken on endine jalgpallur, kes kuulus Kameruni koondisse 1982. aasta maailmameistrivõistlustel.

Kameruni jalgpallurid
OGC Nice'i jalgpallurid
RC Strasbourgi jalgpallurid
Angers SCO mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1992
Sudafed Xylospray

Sudafed Xylospray DEX ninasprei sisaldab ksülometasoliinvesinikkloriidi ja dekspantenooli.
Ksülometasoliinvesinikkloriid ahendab kiiresti nina limaskesta veresooni, vähendades nina limaskesta
turset. Dekspantenool on vitamiin pantoteenhappe derivaat, mis soodustab paranemist ja kaitseb nina
limaskesta.

Kasutamine
 nina limaskesta turse vähendamiseks nina limaskesta põletiku (riniit) korral ja limaskesta
kahjustuste paranemise soodustamiseks,
 nina limaskesta mitteallergilise põletiku (vasomotoorne riniit) leevendamiseks,
 takistatud ninahingamise raviks pärast ninaoperatsiooni.

Viited

Ravimid
Piz Scerscen

Piz Scerscen (romanši keeles; itaalia: Monte Scerscen, varem Monte Rosso di Scerscen) on üks kõrgemaid tippe Bernina mäestikus, ulatudes Šveitsi ja Itaalia vahelisele piirile. See on Piz Bernina kõrvaltipp, mis ühendab selle 3882 m kuru kaudu kirdeseljandikuga. Selle nimi tähendab 'ümmargust mäge'.

Mäel on silmapaistev teisene tipp nimega Schneehaube (3875 m).

Esimese tõusu Piz Scerscenile tegid Paul Güssfeldt, Hans Grass ja Caspar Capat 13. septembril 1877 loodeosa kaudu, laskudes sama teed pidi. See on hästituntud Eisnase marsruut, mis hõlmab 100 m jääkallaku (60–70°), kuigi selle täpse pikkuse ja kalde üle vaieldakse. See oli marsruut, mida Walter Risch järgis mäe esimesel soolotõusul 1924. aastal. Esimese tõusu loodeküljelt tegid Christian Klucker ja L. Norman-Neruda 9. juulil 1890.

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Piz Argient

Piz Argient on mägi Alpide Bernina mäestikus Itaalia ja Šveitsi Graubündeni kantoni vahelisel piiril.

Tipp on ümbritsetud põhjas Morteratschi liustiku, läänes Ülem-Scersceni liustiku ning lõunas ja idas Fellaria liustikuga. See on eraldatud Piz Zupòst idas Fuorcla dal Zupòga (3851 m) ja Crast' Agüzzast loodes Fuorcla da l'Argientiga (3705 m).

Mägihütid 

 Rifugio Marco e Rosa (3610 m) 
 Rifugio Marinelli Bombardieri (2813 m)

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Piz Roseg

Piz Roseg on mägi Val Rosegi kohal Bernina mäestikus, Šveitsi Graubündeni kantonis.

Selle peamisel harjal on kaks tippu:

 * kõrgem tipp kagus (3937 m) 
 * tipp loodes, tuntud kui Schneekuppe (3920 m)

Silmapaistev tipp on ka idakirde seljandikul, nimega Roseg Pitschen (3868 m) (Itaalia piiril).

Ajalugu 

Esimese tõusu Schneekuppele tegi F. T. Bircham koos teejuhtide Peter Jenny ja Alexander Fleuryga 31. augustil 1863. Mäe kõrgeimasse punkti jõudsid 2 aastat hiljem Adolphus Warburton Moore ja Horace Walker koos teejuhi Jakob Andereggiga 28. juunil 1865.

Piz Rosegi eraldab Piz Scerscenist Porta da Roseg (ka Güssfeldtsattel) (3522 m). Selle seljandiku Šveitsi poolel – järsul jäänõlval kuni 70° – ronis esmakordselt Paul Güssfeldt koos teejuhtide Hans Grassi, Peter Jenny ja Caspar Capatiga 13. septembril 1872. Grass ja Capat olid eelmise päeva veetnud lõigates astmeid marsruudi esimesel 2/5. Järgmisel päeval lisasid nad esimesel tõusul veel vähemalt 450 astet.

Piz Rosegi 700-meetrisel kirdeküljel ronisid esmakordselt Christian Klucker ja L. Norman-Neruda 16. juulil 1890; küljel – märkimisväärse serakiribaga poolel teel – on mitmeid keerulisi teid. Klucker tegi koos M. Barberiaga ka esimese tõusu Porta da Rosegi Itaalia poolelt 21. juunil 1898.

Galerii

Vaata ka 
 Šveitsi mägede loend

Alpid
Šveitsi mäed
Spiši linnus

Spiši linnus (slovaki keeles Spišský hrad, ungari keeles Szepesi vár, poola keeles Zamek Spiski, saksa keeles Zipser Burg) on Kesk-Euroopa üks suurimaid linnuseid, mis asub Žehra küla ja Spišské Podhradie linna lähistel Slovakkia idaosas. UNESCO maailmapärandi nimistusse kuulub see aastast 1993.

Linnuse hiilgeaeg jääb 16. sajandisse.

Välislingid
 

Slovakkia linnused
Bellavista

Bellavista  on mägi Bernina mäestikus Šveitsis ja Itaalias. Mäge ümbritsevad idas Fuorcla Bellavista ja läänes Pass dal Zupò. Peamisel harjal on neli tippu, kõrgustel 3799, 3888, 3890 ja 3922 m idast läände.

Esimese tõusu kõigile neljale tipule tegid Emil Burckhardt ja Hans Grass 10. septembril 1868. C. C. Branch ja B. Wainewright koos teejuhi Martin Schocheriga tegid esimese tõusu Bellavista tippudele ja Piz Palü kolmele tipule 19. augustil 1889.

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Spišské Podhradie

Spišské Podhradie on Spiši linn Prešovi maakonnas Slovakkias.

Viited

Välislingid
 

Slovakkia linnad
Slovakkia vallad
Prešovi maakond
Crast' Agüzza

Crast' Agüzza ([ˌkraʃtɐˈdʑytsɐ], ka Cresta Güzza) on mägi Bernina mäestikus Itaalias ja Šveitsis.

Tippu ümbritsevad põhjas Morteratschi liustik ja lõunas Ülem-Scersceni liustik. Sellest vahetult loodes asub Fuorcla Crast' Agüzza (3601 m); Collombi sõnul on see 'kõige olulisem liustikurada Bernina Alpide keskosas; positsioonilt võrreldav Col du Géantiga Mont Blanci mäestikus.' Esimene seltskond, kes pääses 23. juulil 1861 kurule (põhjasuunast), koosnes E. S. Kennedyst ja J. F. Hardyst koos teejuhtide Peter ja F. Jenny ning A. Fluryga. Esimene seltskond, kes läbis 28. juulil 1864 harja, koosnes Francis Fox Tuckettist ja E. N. Buxtonist koos teejuhtide Peter Jenny, Christian Micheli ja Franz Bineriga.

Tavaline tõus toimub kaljuse idaseljandiku kaudu Fuorcla da l'Argientist. Sellel marsruudil tõusis esmakordselt Emil Burckhardt koos Hans Grassi ja Peter Eggeriga 1874. aasta augustis.

Kohalikult on mägi tuntud ka kui Engadini Matterhorn.

Hütid 

 Rifugio Marco e Rosa (3597 m)

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Piz Morteratsch

Piz Morteratsch on mägi Bernina mäestikus Šveitsis. See külgneb idas Morteratschi liustikuga ja edelas Tschierva liustikuga.

See on üks ronimiseks kergemaid kõrgeid mägesid antud mäestikus. Tavaline marsruut järgib seda, mille võtsid esimesed mäkketõusjad C. Brügger ja P. Gensler koos teejuhtide Karl Emmermanni ja Angelo Klainguttiga 11. septembril 1858.

Kolm selle harja on tipputõusjatele keerukamad ja sellega kõrgemalt hinnatud:
 lõunakaguseljandik, esimene mäkketõusja P. J. H. Unna koos teejuhtidega, 1903
 idakirdeseljandik, esimesed mäkketõusjad kogu seljandikul Paul Schucan ja A. Pfister, 10. oktoober 1908 (ülemisele lõigule ronisid Max Schintz ning teejuhid Alois Pollinger ja tema poeg Josef Pollinger Sankt Niklausist Valais kantonis 1892. aasta augustis)
 edelaseljandik, esimesed mäkketõusjad T. H. Philpott ja Mrs Philpott koos teejuhtide Peter Jenny ja Alexander Fleuryga 1868. aasta septembris

Mäge teenindatakse Bovali hütist (2495 m) ja Tschierva hütist (2573 m). Mõlemad on avatud 15. juunist kuni 15. oktoobrini. Lisaks on Bovali hütt avatud 15. märtsist kuni 15. maini ja Tschierva hütt märtsi lõpust kuni 15. maini.

Šveitsi mäed
Piz Cambrena

Piz Cambrena on mägi Alpide Bernina mäestikus, vaatega Lago Biancole Graubündeni kantonis. See paikneb Piz Palü ja Bernina kuru vahel.

Šveitsi mäed
Piz Glüschaint

Piz Glüschaint on mägi Bernina mäestikus (Alpid), Itaalia ja Šveitsi vahelisel piiril. See asub Val Rosegi (Graubündeni kanton) ja Val Malenco (Lombardia) vahel. Selle põhjaküljel on Rosegi liustik.

Vaata ka 

 Šveitsi mägede loend

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Piz Tschierva

Piz Tschierva on mägi Alpide Bernina mäestikus, paiknedes Graubündeni kantonis Pontresinast lõunas. See asub mäestikus, mis eraldab Val Rosegi Morteratschi orust, Piz Berninast põhja pool. Selle tipp asub Val Rosegis.

Piz Tschierva asub kahe liustiku, Vadret da Misauni (põhjas) ja Vadrettin da Tschierva (lõunas) vahel. Palju suurem Tschierva liustik asub mäe lõunajalamil.

Hütid 

 Chamanna da Tschierva (2583 m)
 Chamanna da Boval (2495 m)

Šveitsi mäed
Piz Sella

Piz Sella on mägi Alpide Bernina mäestikus, paiknedes Itaalia ja Šveitsi vahelisel piiril. See asub Piz Glüschainti ja Piz Rosegi vahel, Rosegi liustikust lõunas.

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Piz Varuna

Piz Varuna om mägi Alpide Bernina mäestikus, paiknedes Itaalia ja Šveitsi vahelisel piiril. See asub Piz Palüst idas, Val Poschiavo ja Val Malenco vahel.

Šveitsi mäed
Itaalia mäed
Adobe Dreamweaver

Adobe Dreamweaver on Adobe Inc patenteeritud veebiarendustööriist. Selle lõi Macromedia 1997. aastal ja arendas seni, kuni Adobe Systems omandas Macromedia 2005. aastal.

Adobe Dreamweaver on saadaval operatsioonisüsteemidele macOS ja Windows.

Viited

Välislingid
 Adobe veebileht

Veebitarkvara
Microsoft Visual Studio

Microsoft Visual Studio on Microsofti integreeritud arenduskeskkond (IDE). Seda kasutatakse arvutiprogrammide, aga ka veebisaitide, veebirakenduste, veebiteenuste ja mobiilirakenduste arendamiseks.

Visual Studio Code on Microsofti Windowsi, Linuxi ja macOS-i jaoks loodud lähtekoodiredaktor.

Viited

Välislingid
 Visual Studio veebileht
 Visual Studio Code
MyStar

MyStar on Tallink Grupi tellimusel Soome sadamalinnas Raumas ehitatud süstiklaev. Laev sai valmis novembris 2022 ning see alustab liiklemist pärast korduvat edasilükkamist 1. detsembril 2022. 

Algul teatas Tallink, et Mystar hakkab Tallinn-Helsinki liinil asendama laeva M/S Star, kuid novembri algul anti teada, et plaanid on muutunud ja ka Star jätkab samal liinil. 

Mystari ristiemaks on Eesti Vabariigi viies president Kersti Kaljulaid.

Välislingid
MyStar Tallinki kodulehel
"Tallinki laev MyStar valmib pool aastat plaanitust hiljem" ERR, 14. juuli 2022

Viited

Tallinki reisilaevad
Piz Corvatsch

Piz Corvatsch ([ˌpitskorˈvatʃ]) on mägi Alpide Bernina mäestikus vaatega Silsi järvele ja Silvaplana järvele Graubündeni kantoni Engadini piirkonnas. See on kõrgeim punkt mäestikus, mis eraldab peamist Inni orgu Val Rosegist. Lisaks Piz Corvatschile moodustavad Corvatschi massiivi kaks muud veidi madalamat tippu: Piz Murtèl (3433 m; Piz Corvatschist põhja pool) ja nimetu tipp, kus asub Corvatschi trosstee ülemine jaam (3303 m; Piz Murtèlist põhja pool). Poliitiliselt jaguneb Piz Corvatschi tipp Sils im Engadin/Segli ja Samedani omavalitsuste vahel, kuigi 3303 m kõrge tipp asub Silvaplana ja Samedani omavalitsuste vahel. Kolmikpunkt eespool nimetatud omavalitsuste vahel on Piz Murtèli tipp.

Massiivi idaküljel asub mitu liustikku. Suurim, Piz Corvatschi all, on nimega Vadret dal Murtèl. Suuruselt teine, Piz Murtèli ja jaama all, on nimega Vadret dal Corvatsch.

Corvatschi trosstee algab Surlej küla kohal Silvaplanast idas ja ulatub kõrguseni 3298 m. Sealt pääseb Piz Corvatschi tippu Piz Murtèli läbides. Talvel ja kevadel on mägi osa suusapiirkonnast, mis on Šveitsi ja Ida-Alpide kõrgeimate seas.
Motier de La Fayette

Motier de La Fayette oli Prantsusmaa aadlisuguvõsa, La Fayette'i markiid alates 1690. aastast. Suguvõsa tuntuim liige on Gilbert du Motier de La Fayette.

La Fayette'i markiid
René-Armand (1659–1694), viimane La Fayette'ide vanemast liinist
Edouard (surnud 1740), tiitel üle kantud nooremale liinile
Michel (1732–1759), eelmise poeg
Gilbert (1757–1834), eelmise poeg
Georges Washington (1779–1849), eelmise poeg
Oscar (1815–1881), eelmise poeg
Edmond (1818–1890), eelmise vend
Mariano

Mariano Ferreira Filho (tuntud lihtsalt kui Mariano; sündinud 23. juunil 1986 São Joãos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Mineiro.

Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Guarani, mille meeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2004. aastal. 2007. aastal mängis ta Brasiilia kõrgliigas Cruzeiro, 2008. aastal Ipatinga ja Atlético Mineiro ning 2009–2011 Fluminense ridades. 2010. aastal tuli ta Fluminesega Brasiilia meistriks, samal hooajal valiti Mariano Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.

Aastatel 2012–2015 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Bordeaux' Girondins, kellega võitis 2013. aastal Prantsusmaa karikafinaali. Aastatel 2015–2017 mängis Mariano Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla, kellega võitis 2015–16 UEFA Euroopa Liiga. Aastatel 2017–2020 mängis ta Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray, kellega tuli kaks korda Türgi meistriks.

2020. aasta juulis naasis Mariano pärast 12 aastat Atlético Mineirosse.

Saavutused 
Fluminense
Campeonato Brasileiro Série A: 2010
Bordeaux
Coupe de France: 2012–13
Sevilla
UEFA Euroopa Liiga: 2015–16
Galatasaray
Süper Lig: 2017–18, 2018–19
Türkiye Kupası: 2018–19
Süper Kupa: 2019
Atlético Mineiro
Campeonato Mineiro: 2020, 2021

Brasiilia jalgpallurid
Cruzeiro Esporte Clube mängijad
Clube Atlético Mineiro mängijad
Fluminense Football Clubi mängijad
Bordeaux' Girondinsi jalgpallurid
Sevilla FC mängijad
Galatasaray SK mängijad
Ligue 1 mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1986
Ignacio Fernández

Ignacio Martín Fernández (sündinud 12. jaanuaril 1990 Castellis) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Atlético Mineiro.

Ta alustas klubikarjääri Gimnasia La Platas, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2003. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Argentina kõrgliigas hooajal 2010–11. Hooajal 2011–12 mängis ta laenul Temperleys. Gimnasia La Plata põhikoosseisu kuulus Fernández alates hooajast 2012–13.

Aastatel 2016–2021 mängis ta Argnentina kõrgliiga klubis River Plate, kellega võitis muuhulgas Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese ja kaks korda Lõuna-Ameerika superkarika.

2021. aasta veebruaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Atlético Mineiroga.

Argentina jalgpallikoondises debüteeris Fernández 13. juunil 2017 sõprusmängus Singapuri vastu.

Saavutused 
River Plate
Copa Argentina: 2015–16, 2016–17, 2018–19
Recopa Sudamericana: 2016, 2019
Supercopa Argentina: 2017
Copa Libertadores: 2018
Atlético Mineiro
Campeonato Mineiro: 2021

Viited 

Argentina jalgpallurid
Club Atlético River Plate'i jalgpallurid
Clube Atlético Mineiro mängijad
Sündinud 1990
Piz Fora

Piz Fora on mägi Bernina mäestikus (Alpid) Itaalia ja Šveitsi piiril. Mägi on kolmikpunkt Val Fedozi, Val Fexi (mõlemad Graubündeni kantonis) ja Val Malenco (Lombardias) orgude vahel.

Sassa di Fora, Piz Fora, on massiivne ja keeruline mägi, mis asub Alpide ahela keskel Valmalenco ja Alta Engadina vahel. See moodustab viimased läänepoolsed kõrged kõrgused ja selle tipu kohal kõrgub Bernina rühm; kolm erinevat ja kergelt kaldus seljandikku.

Nende seljandike loodekülg moodustab Val Fedozi pea ja on tavaliselt Vadrec da Fedozi poolt; suur jääaegne platoo tipu all. Kirdekülg, samuti jääga kaetud, on lääneküljega võrreldes järsema kaldega, kuid vähem muljetavaldavate vaadetega, peamiselt Vadret dal Güzile ja Vadret da Fexile, mis moodustab Val Fexi läänetipu. Lõunaküljel asub Bernina rühma kõige muljetavaldavam struktuur, Goldi kuru. Fuorclast Chapütschini idas on selle ulatus 3 km ja mõnes piirkonnas on üle 600 m kõrge. Fora otsiku järskude nõlvade all on lõunanõlva ainus liustikulaiendus väike Sassa Fora liustik.

Ekspeditsioonid selle kauni mäe tippu algavad Chiareggios Valmalencos või Sils-Marias Engadinis. Mõlemal marsruudil on sarnased raskused ja läbimisajad. Lõunapoolse tee eeliseks on see, et see on palju maalilisem ja avatum, vähendades samal ajal ka 300 meetrit kõrgust, kuid see on keerulisem. Mõlemal juhul ei hõlbusta ükski tugipunkt pikka ja väsitavat tõusu. Matk sobib ainult hästi treenitud mägironijatele.
Vatsakeste virvendus

Vatsakeste virvendus ehk ventrikulaarne fibrillatsioon (VF) on südame rütmihäire, mille puhul südamevatsakesed värisevad korrapäraselt kokkutõmbumise asemel ning ei suuda seetõttu verd südamest edasi pumbata. Virvendus esineb tihti südameinfarkti ajal või vahetult pärast seda, mil verevaegusesse jäänud süda saadab vatsakestesse koordineerimatuid ja ülikiiresid elektrilisi impulsse.

Lisaks südameinfarktile võib häiret põhjustada ka südamepuudulikkus, südameklapihaigus ja teised südame isheemiatõved. Samuti võib põhjuseks olla madal kaaliumitase organismis ning osad ravimid ja geneetilised haigused, mis on seotud südame erutusjuhtesüsteemiga.

Häire on eluohtlik, mistõttu vajab patsient kohest elustamist koos defibrileerimisega. Lisaks võidakse kasutada epinefriini või amiodarooni. Ellujäämistõenäosust häire esinemisel väljaspool haiglat on hinnatud 17%-le ning haiglas 46%-le.

Vaata ka 
 Vatsakeste tahhükardia

Viited 

Kardioloogia
Pizzo Scalino

Pizzo Scalino on Bernina mäestiku mägi Lombardias, Itaalias. See on tuntud kui Valemalenco Matterhorn selle püramiidse kuju tõttu, kui alt orust vaadata. See asub Piz Canciani lähedal, kust kulgeb piir Šveitsiga. Mäele ronitakse tavaliselt Campo Moro paisult. Tipust on kogu Bernina mäestik näha. Esmakordselt roniti selle otsa 1830. aastal.
Piz da la Margna

Piz da la Margna on mägi Alpide Bernina mäestikus vaatega Silsi järvele Šveitsi Graubündeni kantonis. See asub Maloja kurust kagus Engadini oru edelaotsas.

Mäkke saab tõusta Malojast põhjaseljandiku kaudu; veidi kergem marsruut on Val Fedozi ja idatiiva kaudu. Fuorcla da la Margnast kaguseljandikule ronisid esmakordselt 14. augustil 1918 Hans Frick, Christian Zippert ja Hans Casper.

Esimese 'turistide' mäkketõusu tegid J. Caviezel, Krättli, Robbi ja Zaun 1857. aasta juunis.
Vetta di Ron

Vetta di Ron on mägi Lombardias, Itaalias.
Corna Mara

Corna Mara on mägi Lombardias, Itaalias.
Liis Aedmaa

Liis Aedmaa (sündinud 30. märtsil 1979) on eesti lavastaja ja dramaturg.

Ta lõpetas 2002. aastal Tartu Ülikooli kunstiajaloolasena.

Töötab alates 2013. aastast Ugala teatris dramaturgina. On ka lavastanud.

Lavastused 

 2017 Liis Aedmaa, "Emadepäev", Ugala
 2019 Liis Aedmaa ja Laura Kalle, "Kui me nüüd ei sure, ei sure me kunagi" (kaaslavastaja Laura Kalle), Ugala
 2021 Liis Aedmaa ja Laura Kalle, "Kui sa tuled, too mul lilli" (kaaslavastaja Laura Kalle), Ugala

Viited 

Sündinud 1979
Eesti lavastajad
Thomas Nast

Thomas Nast (27. september 1840 Landau – 7. detsember 1902 Guayaquil) oli Saksamaal sündinud Ameerika Ühendriikide šaržikunstnik ja ajakirjanduskarikaturist, keda peetakse vahel "Ameerika karikatuuri isaks". 

Ta kritiseeris Demokraatliku Partei esindajatekoja saadikut William M. Tweedi ja Tammany Halli poliitaparaati. Tema tähelepanuväärsemate tööde hulgas on tänapäevase jõuluvana kujutis (mis põhines pühal Nikolausel ja saksa Weihnachtsmann'il) ja Vabariikliku Partei logol olev elevant. Vastupidi levinud kuulujuttudele ei loonud ta Onu Sami (USA valitsuse personifikatsioon), Columbiat (USA väärtuste naiselik kujutis) ega Demokraatliku Partei logol olevat eeslit. Kuid ta kujutas neid sümboleid tihti oma teostes ning tänu temale said need tuntust juurde. Nast tegi aastatel 1859–1860 ja 1862–1886 töid ajakirjale Harper's Weekly.

Kirjandus
 Boime, Albert. "Thomas Nast and French Art," American Art Journal (1972) 4#1 pp. 43–65 in JSTOR
 Dewey, Donald (2007). The Art of Ill Will: The Story of American Political Cartoons. NYU Press. ISBN 0814719856
 Halloran, Fiona Deans (2012). Thomas Nast: The Father of Modern Political Cartoons. Chapel Hill, NC: The University of North Carolina Press. ISBN 9780807835876. Scholarly biography
 Nast, T., & St. Hill, T. N. (1974). Thomas Nast: Cartoons and Illustrations. New York: Dover Publications. ISBN 0-486-23067-8
  ISBN 0-87861-079-0
 Orr, Brooke Speer. "Crusading Cartoonist: Thomas Nast, Reviews in American History (2014) 42#2 pp 292–95; review of Halloran (2012)

Viited

Välislingid
 Thomas Nast collection at Princeton University Library; 600 of Nast's original drawings and published wood engravings
 Billy Ireland Cartoon Library & Museum at Ohio State U.
 National History Day Project about Thomas Nast
 Elections 1860-1912 as covered by Harper's Weekly''; news, editorials, cartoons (many by Nast)
 Nast cartoons from Ohio State University
 More work by Thomas Nast
 Nast cartoons focused on Chinese Exclusion. "Illustrating Chinese Exclusion"
 Thomas Nast Civil War Pictures
 Thomas Nast Caricatures of the Civil War, Reconstruction, Santa Claus, Napoleon, Catholicism, Boss Tweed, Tammany Hall and more.
 The Thomas Nast Collection--Morristown & Morris Township Public Library, NJ 
 Thomas Nast on History Buff.
 "Emancipation," a work by Thomas Nast from 1865 via the World Digital Library
 Thomas Nast takes down Tammany: A cartoonist's crusade against a political boss from the Museum of the City of New York Collections blog
 The Ohio State University Billy Ireland Cartoon Library & Museum: Thomas Nast

Ameerika Ühendriikide kunstnikud
Karikaturistid
Sündinud 1840
Surnud 1902
Martin Riimaste

Martin Riimaste (Riiman) (3. aprill 1879 Kabala, Viljandimaa – 1963) oli eesti posti- ja omavalitsustegelane.

Martin Riiman lõpetas Eesti Aleksandri linnakooli ja oli alates 1902 postiametnik: 1903–1915 Haapsalus, 1916–1918 Rakveres ja Riias (1915. aastal määrati postkontori ülema abiks Rakverre ja 1916. aastal Riiga 8-da postkontori juhatajaks) ning alates 1918 Haapsalus, Haapsalu postkontori ülemana.

M. Riimaste oli ka Haapsalu linnavolikogu juhataja, abijuhataja ja liige ning oli Haapsalus tegev paljude organisatsioonide juhatuses ja nõukogus.

Tunnustus 
 1938 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Eesti postiametnikud
Haapsalu linnavolikogu liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1879
Surnud 1963
Mart Kallas

Mart Kallas (sündinud 1. veebruaril 1963 Rakveres) on Eesti poliitik, kes kuulub Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. 

Ta on Tallinna linnavolikogu EKRE fraktsiooni esimees.

Haridus ja töökäik

1970–1981 Rakvere I Keskkool
1981–1982 Tallinna Tehnikakool nr 15 (kelner, baarman)

Valdab vene, soome, rootsi, inglise ja saksa keelt. 

Nõukogude perioodil töötanud kelner-baarmanina Tallinnas Olümpia hotelli restoranis, Võsul rannarestoranis Neptun jm.

Alates perestroikast tegelenud väikeettevõtlusega.

Poliitiline tegevus

23. jaanuarist 2004 kuni 7. juunini 2013 oli ta erakonna Res Publica, hilisema IRL-i liige. 27. aprillil 2016 astus ta Eesti Konservatiivsesse Erakonda.

Kallas on EKRE Lääne-Tallinna ringkonna esimees, EKRE Mustamäe osakonna esimees, EKRE Volikogu aseesimees ning EKRE Majandustoimkonna juhataja.

2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel sai Kallas Mustamäe valimisringkonnas 70 häält ja pääses 2018. aastal Martin Helme asendusliikmena Tallinna Volikokku. Pärast seda on Kallas olnud Tallinna Volikogu linnamajandus ja revisjoni komisjoni liige.

2019. aastal pärast Urmas Reitelmanni siirdumist Riigikokku valiti Kallas Tallinna Volikogu EKRE fraktsiooni esimeheks.

Isiklikku
Kallas on abielus 1985. aastast, tal on kaks tütart.

Välislingid 
 https://www.err.ee/993482/kolvart-mul-on-piinlik-peterburi-tee-parast-aga-raha-remondiks-ei-ole
 https://www.err.ee/1193575/tallinn-kulutab-investeeringutele-jargmise-nelja-aastaga-pea-600-miljonit
 https://www.err.ee/997231/pere-kolmas-laps-ei-pruugigi-olla-sober-tallinn-laiendab-perepileti-oigusi-paljulapselistele
 https://rus.err.ee/1608215536/ekre-kylvartu-pochemu-tallinn-ne-perehodit-na-vodorodnye-avtobusy-po-primeru-rigi
 https://rus.err.ee/1608143434/kersti-kraht-v-revizionnoj-komissii-tallinnskogo-gorsobranija-zamenil-mart-kallas
 https://rus.err.ee/1214734/v-jetom-godu-ni-odnogo-zasedanija-tallinnskogo-gorsobranija-ne-propustili-tolko-4-deputata
 https://rus.err.ee/1082718/mart-kallas-ob-incidente-v-shkole-tondiraba-k-sozhaleniju-takie-sluchai-budut-prodolzhatsja
 https://rus.err.ee/947889/deputat-ot-ekre-prosit-tallinn-dat-deneg-hokkejnomu-klubu-viking-iz-lasnamjaje
 https://www.delfi.ee/artikkel/120091742/video-ekre-poliitik-mart-kallas-soitis-ratturile-autoga-otsa-kavatsus-ei-olnud-talle-haiget-teha-vaid-torjuda

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Sündinud 1963
ILike

iLike on internetikauplus ehk veebipood Eestis. iLike müüb arvuti- ja digitehnikat, nutiseadmeid, TV-seadmeid, audio- ja videotehnikat, foto- ja valveseadmeid, kodumasinaid ja muud elektroonikat.

Viited

Välislingid
 E-pood

Eesti ettevõtted
Elektroonikaettevõtted
Kaubandusettevõtted
Aarne Sihvo

Aarne Sihvo (22. november 1889 Virolahti – 12. juuni 1963 Helsingi) oli Soome sõjaväelane ja poliitik. Ta oli aastatel 1926–1933 ja 1946–1953 Soome Kaitseväe juht.

Ta sündis aastal 1889 Virolahtis. Ta lõpetas aastal 1910 Käkisalmi ühiskooli. Aastatel 1910–1915 õppis ta Helsingi Ülikooli  filosoofiateaduskonna füüsika-matemaatika osakonnas ja arstiteaduskonnas.

Ta tegutses jäägriliikumise heaks sügisest 1914, levitades muu hulgas Karjalas jäägriliikumise lendlehti. Ta oli ka üks esimesi, kes pääses Põhja-Saksamaale sõjalisele väljaõppele. 2. märtsil 1915 paigutati ta 27. jäägripataljoni 1. kompaniisse. Novembris 1915 saadeti ta Soome üliõpilasringkondadesse ja Karjala rannikule jäägreid värbama. Teist korda saadeti ta Soome jäägreid värbama mais 1916. Ta sõdis Esimeses maailmasõjas Saksamaa poolel idarindel Misa jõe ääres (Lätis). 

Soome sõjaväelased
Sündinud 1889
Surnud 1963
Morteratschi liustik

Morteratschi liustik (romanši: Vadret da Morteratsch) on pindalalt suurim liustik Šveitsi Bündneri Alpide Bernina mäestikus.

See on kohe Pasterze liustiku ja Gepatschferneri järel suuruselt kolmas ja ruumalalt (1,2 km³) kõige massiivsem liustik Ida-Alpides. Morteratschi liustik on tüüpiline oruliustik, millel on ilmekas liustiku lõpp. Kogunemistsoon asub Piz Morteratschi, Piz Bernina, Crast' Agüzza, Piz Argienti, Piz Zupò ja Bellavista tippude vahel. Piz Argientist kuni liustiku lõpuni Val Morteratschis on selle horisontaalne ulatus väiksem kui 6 km, kõrguste vahe on kuni 2000 m.

Koos Piz Palült algava Persi liustikuga, mis ühineb Morteratschiga vahetult kaljumoodustise Isla Persa ('kadunud saar') all, kattis see 1973. aasta seisuga u 16 km² ala. Jää maht on hinnanguliselt u. 1,2 km³. Morteratschi liustik voolab Ova da Morteratschi, mis voolab Inni ja seega Doonau kaudu Musta merre.

Kevaditi, olenevalt lumetingimustest, on liustikule märgitud 10 km pikkune kogenud suusatajatele ligipääsetav suusarada. See viib Diavolezza õhutrammitee lõppjaamast Morteratschi võõrastemajani ja selle kõrguste vahe 1100 m. Morteratschi raudteejaam asus varem otse liustiku lõpu ees. Liustiku lõpp on vahepeal (2016. aasta seisuga) taandunud üle 2800 m ja seda pole jaamast enam näha.

Aastaseid pikkuse muutusi on registreeritud alates 1878. aastast. Ajavahemikul kuni 1998. aastani oli üldine taandumine üle 1,8 km ja keskmine aastane taganemismäär oli ligikaudu 17,2 m aastas. See pikaajaline keskmine on viimastel aastatel märgatavalt tõusnud, taandudes aastatel 1999–2005 30 m aastas. Oluline taandumine toimus ka 2006. aastal. Viimase kümne aasta jooksul kaotas see veel 1 km.

Mõõtmiste tegemise aja jooksul on liustik vaid nelja aastaga mõne meetri võrra edasi liikunud. Kuna suured liustikud reageerivad lühiajalistele kliimamuutustele aeglaselt, ei saa neid edusamme arvestada eelmise talve kogunemistsooni sademete suurenemisega. Jäärinde vasakule ja paremale jäävatele kõrgetele moreenidele, mis on endiselt peaaegu ilma võsastumisteta, on näha tohutult palju jääd, mida "Väikese jääaja" lõpus 19. sajandi keskel siin veel alla suruti.

2017. aastal hakkasid teadlased liustikujää kaitsmiseks välja töötama lume valmistamise süsteemi, mille eesmärk oli katta ruutkilomeetrid 13 meetri sügavuse lumega. Hinnanguliselt võib aastakümnepikkune kasutamine muuta pikkust 400–500 meetrit.

Vaata ka 

 Šveitsi liustike loend
 Liustike loend
 Liustike taandumine 1850. aastast
 Šveitsi Alpid
Rosegi liustik

Rosegi liustik (romanši: Vadret da Roseg) on 4 km pikk liustik (2005) Bernina mäestikus Val Rosegis (Graubündeni kanton). 1973. aastal oli selle pindala 8,52 km².

Vaata ka 

 Šveitsi liustike loend
 Liustike loend
 Liustike taandumine 1850. aastast
 Šveitsi Alpid
Tschierva liustik

Tschierva liustik (romanši: Vadret da Tschierva) on 4 km pikk liustik (2005) Bernina mäestikus Šveitsi Graubündeni kantonis. 1973. aastal oli selle pindala 6,2 km².

Vaata ka 

 Šveitsi liustike loend
 Šveitsi Alpid
 Liustike loend
Palü liustik

Palü liustik (romanši: Vadret da Palü) on 3,5 km pikk liustik (2005) Piz Palü kaguküljel Bernina mäestikus. See kuulub Poschiavo orgu Graubündeni kantonis. 1973. aastal oli selle pindala 6,47 km².

Liustiku põhja 2322 m kõrgusele on tekkinud järv. Liustikujärvest allpool on veel üks järv, Lago Palü. Mõlema järve juurde jõuab kergesti Bernina raudtee Alp Grümi raudteejaamast.

Vaata ka 

 Šveitsi liustike loend
 Liustike loend
 Liustike taandumine 1850. aastast
 Šveitsi Alpid
Salininkai

Salininkai (poola keeles Soleniki) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Salininkai piirneb lõunas Kelmijaga, põhjas Kirtimaiga, läänes Raisteliaiga, loodes Ąžuolijaiga ja Dilgynėga, kirdes Pupinėga ning idas Kuzmiškėsega.

Salininkais on postkontor ja raamatukogu, haridust annab Salininkai gümnaasium.

Salininkai küla ja mõisa on esmakordselt mainitud XVI sajandil. 1629. aastal oli sealse mõisa omanik Mikalojus Brosnickis. XVII sajandil läks see Goreckiste suguvõsa valdusse. XIX sajandi teisel poolel omandasid mõisa Vrublevskid. 1923. aastal kuulus mõisale 197 tiinu maad.

1949. aastal hakati mõisakompleksi asemele rajama maaparandajate asulat. Elanike veega varustamiseks rajati arteesia kaev, Salininkaisse rajati ka kaks paisjärve. Maaparandajate tarbeks asutati autobaas, mis oli Vilniuse rajoonis suurim.

Muinsuskaitse all on Salininkai mõisa klassitsistlikus stiilis ait.

Elanikkond

Viited 

 

Vilnius
Naujininkai

Naujininkai (poola keeles Nowy Świat) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Naujininkai piirneb lõunas Kirtimaiga, põhjas Naujamiestisega, läänes Burbiškėsega, idas Liepkalnisega, kirdes Rasosega.

Naujininkai põhjapiiril asub Vilniuse raudteejaam. Sinna jäävad ka mitmed kalmistud - tatarlaste kalmistu, vanausliste kalmistu, karaiiimide kalmistu ja lõunapiirile rajatud Liepnynė kalmistu. Sealne vanausuliste kirik valmis aastail 1830-1906, õigeusu kirik aga aastal 1898. Naujininkais asub polikliinik, seal on ka raamatukogu ja postkontor. Haridust annavad gümnaasium, muusikakool ja kolm põhikooli.

Naujininkai kujunes vanausuliste kalmistu juurde, kuhu rajati aastal 1830 ka väike puidust vanausuliste kabel. Hiljem otsustati see kirikuks ümber ehitada, aastal 1900 alustati puidust hoone asemele kivist hoone rajamist.

XIX sajandi teisel poolel läks enamik tööstusettevõtteid üle aurujõule, mis tõi ka kaasa vajaduse korstnate järele. Nõnda rajati Naujininkaisse ettevõte, mis tegeles korstnate valmistamisega. Selle järgi hakkasid kohalikud piirkonda kutsuma Kaminai (kaminas on leedu keeles korsten). Südalinna asukad andsid aga piirkonnale nime Nowy Świat (tõlkes Uus Maailm). Tänu raudteejaama lähedusele hakkasid sinna kerkima ka teised ettevõtted, mis vajasid raudteetransporti, samuti rajati sinna ladusid. Naujininkai kujunes nii töölisasulaks.

Aastal 1939 asusid Naujininkaisse esimesed nõukogude väeosad, hiljem rajati sinna ka sõjaväebaas. 

Muinsuskaitse all on Naujininkai tulpkabel, vanausliste kirik ja selle kõrval asuv elamu.

Viited 

 

Vilnius
Dovženko-nimeline filmistuudio

Dovženko-nimeline filmistuudio on Ukraina riiklik filmistuudio, mis asub Kiievis ja on saanud nime režissöör Aleksandr Dovženko järgi.

Stuudio ajaloost
Kiievi kinostuudio otsustati rajada 1925. aastal ning ehitustöid teostati aastatel 1926–1928. See oli esimene suurem kinostuudio Nõukogude Liidus, mis pidi tootma 60–100 filmi aastas ehk sama palju kui teised Nõukogude Liidu kinostuudiod kokku.

Filmistuudio on rajatud 30 ha suurusele maa-alale ning ehituskompleksi hoonete kogumaht on ligikaudu 135 000 m³. Stuudio kasutab kuut paviljoni, keskse filmipaviljoni mõõtmed on 36x105 m, kõrgus 16 m.

Filmistuudio on kandnud nimetusi: 
algselt Kiievi kinovabrik (Киевская кинофабрика)
1930. aastast Ukrainfilm (Украинфильм)
1939. aastast Kiievi kinostuudio (Киевская киностудия), mis 1957. aastal sai A. Dovženko nime
1993. aastast on stuudio nimi A. Dovženko nimeline riiklik kunstiliste filmide kinostuudio (ukraina keeles Національна кіностудія художніх фільмів імені Олександра Довженка)

Filmid
Esimese mängufilmi tootmist alustati 1927. aastal, kui ehitus polnud veel lõpetatud. Dziga Vertov filmis Kiievi kinovabrikus esimese nõukogude helindatud dokumentaalfilmi "Donbassi sümfoonia". 1929. aastal valmis juba 10 filmi. 1930. aastatel toodeti ka helindatud värvifilme. Kõige silmapaistvamad sõjaeelsetest filmidest olid Aleksander Dovženko "Maa" ning Dziga Vertovi "Mees filmikaameraga", mis said rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Ühendriikide filmikriitikute auhinna sai 1944. aastal Mark Donskoi film "Vikerkaar".

Ukraina filmikunsti ja filmistuudio ajaloos olid kõige edukamad 1960.–1970. aastad. Valmisid Nõukogude Liidus suure populaarsuse saanud filmid: "Lahingusse lähevad ainult ässad" (В бой идут одни старики), "Unustatud esivanemate varjud" (Тени забытых предков), "Musta märgiga valge lind" (Белая птица с чёрной отметиной), "Kivirist" (Каменный крест) jt. 1981. aastal valmis ajalooline mängufilm "Jaroslav Tark".

90 tegutsemisaasta jooksul valmis filmistuudios ligi tuhat filmi.

Vaata ka
Aleksandr Dovženko

Viited

Välislingid 
Киностудия им. А. Довженко (СССР). Internet Movie Database
Киностудия им. А. Довженко (Украина). Internet Movie Database

Filmistuudiod
Ukraina kultuur
Ukraina filmid
Ukraina filmistuudiod
Kiiev
Vender (perekonnanimi)

Vender on perekonnanimi.

Perekonnanime Vender (𝔚ender) on pandud kuues mõisavallas Viljandi-, Harju- ja Virumaal.

Nimede eestistamisel määrati Venderi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Meidla, Ruusna, Toompuu, Vallimäe, Veemets, Velgre, Vendla ja Vergi.

Aleksander Vender (1905–1934), Eesti tuletõrjuja
Asta Vender (1916–2014), eesti kunstnik

Eestistamisel muudetud perekonnanimed
Bergamo Alpid

Bergamo Alpid (itaalia: Alpi Orobie) on mäestik Itaalia Alpides. See asub Põhja-Lombardias ja on saanud nime Bergamo linna järgi mägedest lõunas. Ida-Alpides paneb Alpiklubi süsteem selle Lääne-Lubjakivialpidesse, samas SOIUSA süsteem paneb selle Kagu-Alpidesse.

Tipud 

Bergamo Alpide peamised tipud on:

Kurud 

Bergamo Alpide peamised mäekurud on:

Galerii

Panoraam

Vaata ka 

 Bergamo Eelalpid
Jevgeni Gaitšuk

Eesti lavastajad
Eesti näitlejad
Sündinud 1943
Jevgeni Gaitšuk (sündinud 28. veebruaril 1943) on Eesti näitleja ja lavastaja.

Ta lõpetas 1966. aastal Kiievi Teatriinstituudi näitleja ja lavastaja erialal. Töötas seejärel aastatel 1966-1968 Odessa Draamateatris näitlejana ja 1968-2002 Vene Draamateatris näitlejana. Alates 2002. aastast on vabakutseline.

Viited
Bregaglia mäestik

Bregaglia mäestik on väike rühm peamiselt graniidist mägesid Šveitsi Graubündeni kantonis ja Põhja-Itaalia Sondrio provintsis. See saab oma nime osaliselt Šveitsi, osaliselt Itaalia orult, Val Bregaglialt, ja on saksa keeles tuntud kui Bergell. Teised nimed, mida mäestiku kohta kasutatakse, on Val Masino Alpid ja peaseljandiku kirjeldamiseks Masino-Bregaglia-Disgrazia. Vicosoprano (1067 m) on peamine asula mäestiku Šveitsi poolel.

Mäestik on populaarne mägironimise sihtkoht ja hõlmab selliseid tippe nagu Monte Disgrazia, Piz Cengalo ja Piz Badile. Tuntud mägironijad, kes on piirkonnaga seotud ja on teinud mäestikus märkimisväärseid esimesi tõuse, on näiteks Leslie Stephen, Douglas Freshfield, W. A. B. Coolidge, Christian Klucker, Paul Güssfeldt ja Riccardo Cassin.

Köisraudtee kulgeb Pranzairast Albigna järveni ja Albigna hütt (2331 m) on veel 30–45 minutilise jalutuskäigu kaugusel ida pool paisu.

Tähtsamad tipud

Liustikud 

Peamised liustikud:

 Forno liustik
 Albigna liustik

Galerii

Vaata ka 

 Šveitsi Alpid
Kristiina Jalasto

Kristiina Jalasto (sündinud 29. jaanuaril 1985. aastal) on eesti dramaturg.

Ta lõpetas 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli dramaturgina. 

Aastatel 2012–2014 töötas Tallinna Linnateatris dramaturgina, alates 2014. aastast töötab samas etenduse juhina.

Sündinud 1985