joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Lihasesisene süstimine

Lihasesisene süstimine ehk intramuskulaarne manustamine (lühendatult IM (Intramuscular (injection))) on vedela aine manustamisviis, mille käigus ravim süstitakse patsiendi lihaskoesse. Süst tehakse tuharalihase ülemisse (välimisse) veerandikku, reielihase külgmisse ossa või õlavarre deltalihasesse.

Süstekohad

Viited

Vaata ka
 Nahasisene süstimine
 Nahaalune süstimine
 Veenisisene süstimine
Marku Lamp

Marku Lamp (sündinud 13. juunil 1979) on Eesti riigiametnik, alates 2013. aastast Keskkonnaministeeriumi asekantsler.

Elukäik

Lamp on lõpetanud Elva Gümnaasiumi ning 2002. aastal Eesti Põllumajandusülikooli metsanduse erialal. Alates 2002. aastast on Lamp töötanud Keskkonnaministeeriumis; 2002-2007 metsaosakonna peaspetsialistina, 2007-2013 metsaosakonna juhatajana, alates 2013. aastast asekantslerina.

Kriitika

2019. aasta alguses andis Eesti Keskkonnaühenduste Koda Marku Lambile 2018. aasta kõige keskkonnavaenulikuma teo tiitli ehk keskkonnakirve. Keskkonnaühenduste koda süüdistas Lampi ning Keskkonnaministeeriumi metsaosakonda vääriselupaikade kaitse takistamises. Sama aasta lõpul nõudsid mitmed keskkonnaühendused Lambi tagasiastumist Keskkonnaministeeriumi asekantsleri kohalt seoses loodusvaenuliku poliitika ajamise, ametivolituste ületamise ning protseduurireeglite eiramisega.

Viited

Välislingid 
 Kaitsealust metsa hävitati keskkonnaministeeriumi loal
 Avalik pöördumine "Keskkonnaühendused nõuavad looduskaitse ja metsanduse valdkonna seaduspärast ja tasakaalustatud juhtimist ning Marku Lampi taandumist asekantsleri ametist"

Keskkonnaministeerium 
Keskkonnakirves
Mati Valdma

Mati Valdma (sündinud 28. novembril 1936 Tartus) on eesti tehnikateadlane ja emeriitprofessor.

Haridus
Lõpetas Fr. R. Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli 1955; Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrisüsteemide ja -võrkude erialal 1960 ; aspirantuur (eriala: energiasüsteemid ja nende juhtimine) TPIs 1962–1965.
Tehnikateaduste kandidaat (Исследование вероятностного оптимального планирования производственных процессов энергетических систем (Energiasüsteemide tootmisprotsesside tõenäosusliku optimaalse planeerimise uurimine, juh. Olaf Terno), NSV Liidu TA Energeetika Instituut Moskvas) 1967; tehnikateaduste doktor (Оптимизация режимов энергетических систем по непрерывным параметрам в условиях неполнои информации (Energiasüsteemi talitluse optimeerimine pidevate muutujate järgi mittetäieliku info tingimustes), Moskva Energeetika Instituut.) dotsent 1968; professor 1989.

Töökäik
TTÜs 1960–…: vanemteadur 1960–1962. elektrisüsteemide kateedri assistent 1965–1966, vanemõpetaja 1966–1968; dotsent 1968–1989; professor 1989–1992; kateedrijuhataja 1979–1992; elektroenergeetika instituudi direktor, energiasüsteemide õppetooli juhataja ja professor 1992–2004; emeriitprofessor 2004; energiasüsteemide õppetooli erakorraline dotsent 2007–2010, teadur 2010–2016.

Teadustöö põhisuunad

Loodusteadused ja tehnika, energeetikaalased uuringud: energiasüsteemide talitluse ja arengu optimeerimine deterministliku, tõenäosusliku, määramatu ja ebamäärase info alusel. Tema juhendamisel on loodud ja juurutatud üle 25 elektrijaamade ja energiasüsteemide optimeerimise tarkvarasüsteemi.
Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 6 magistri- ja 7 doktoritööd.

Teaduskorralduslik tegevus

Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) energeetikateaduskonna nõukogu liige 1979–2004; TTÜ nõukogu liige 1979–1997; Eesti Elektroenergeetika Seltsi juhatuse liige 1992–2004; TTÜ elektroenergeetika instituudi nõukogu juhataja 1992–2004; Eesti Energia AS nõukogu liige 1995–2001; AS Elpec nõukogu esimees 1995–1998; EV Majandusministeeriumi Energeetikanõukogu liige 1995–2001; TTÜ nõukogu juhataja 1995–1998; Euroopa Komisjoni Teadusekspert 2000–2002; Eesti Elektroenergeetika Seltsi liige 1992–…; Eesti TA Energeetikanõukogu liige 1998–…; rahvusvaheliste konverentside orgkomiteede liige 2000–…; Riia Tehnikaülikooli Toimetiste kolleegiumi liige 2000–…; TTÜ elektroenergeetika instituudi nõukogu liige 2004–…; Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühingu liige 2005–…

Tunnustus
Nõukogude Eesti preemia (teaduse ja tehnika alal, kollektiivne) 1980
NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse 1 hõbemedal ja 2 pronksmedalit 1986
TTÜ teenetemedal Mente et manu 1986
Eesti volitatud insener 1998
TTÜ suur teenetemedal „Mente et manu“ 2004
Valgetähe IV klassi teenetemärk 2007. ,

Harrastused
Raadio- ja Televisioonikomitee segakoori laulja 1957–1962; male, kirjandus, muusika. Korp! Leola liige

Viited

Välislingid 
Mati Valdma Eesti Teadusinfosüsteemis

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1936
Donika Gërvalla-Schwarz

Donika Gërvalla-Schwarz (neupõlvenimi Donika Gërvalla; sündinud 1971. aasta oktoobris) on Kosovo poliitik.

Donika Gërvalla sündis Skopjes, kuid veetis varase lapsepõlve Prištinas. 1979. aastal põgenes ta isa poliitilise tagakiusamise eest Lääne-Saksamaale. Donika Gërvalla koos ema ja kahe vennaga kolis Lääne-Saksamaale 1980. aasta jaanuaris. Pärast kolme mõrvakatset asus Gërvallade perekond 1982. aasta alguses elama Albaaniasse Tiranasse. Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta mõnda aega Tirana konservatooriumis muusikat. 1992. aasta juunis lahkus ta Albaaniast ja asus Hamburgi Ülikoolis õppima õigusteadust. Ta oli Kosovo Demokraatliku Liiga liige alates 1991. aasta veebruarist, 1993–1997 oli ta asepresident, 1997–1999 Saksamaa KDL-i filiaali juhtkonna liige. 2015. aastal valiti ta Saksamaa KDL-i esimeheks. Pärast partei sisereformide nurjumist astus ta 2018. aastal tagasi ja lahkus 2020. aastal KDL-ist.

Alates 22. märtsist 2021 on ta Kosovo välisminister ja Kosovo peaministri teine asetäitja.

Viited 

Kosovo poliitikud
Välisministrid
Sündinud 1971
Romaaniklassika

Eesti Päevalehe sari "Romaaniklassika" ilmus laupäeviti aastatel 2007–2008.

Sarjas ilmus 70 raamatut. Kõik need teosed on kirjanduslukku jätnud ereda jälje, mida omakorda on edasi kandnud teised raamatud, filmid, muusika ja kujutav kunst.

Sarjas ilmunud raamatud 

 Jumalaema kirik Pariisis / Victor Hugo
 Kuritöö ja karistus / Fjodor Dostojevski
 Püüa päeva / Saul Bellow
 Jänki kuningas Arthuri õukonnas / Mark Twain
 Noore Wertheri kannatused / Johann Wolfgang Goethe
 David Copperfield / Charles Dickens
 Süütuse aeg / Edith Wharton
 Isad ja pojad / Ivan Turgenev
 Dracula / Bram Stoker
 Proua Dalloway / Virginia Woolf
 Kim / Rudyard Kipling
 Nana / Émile Zola
 Ragtime / Edgar Lawrence Doctorow
 Nils Holgerssoni imeline teekond läbi Rootsi / Selma Lagerlöf
 Frankenstein / Mary Shelley
 Martin Eden / Jack London
 Oblomov / Ivan Gontšarov
 Robinson Crusoe / Daniel Defoe
 Nälg / Knut Hamsun
 Gulliveri reisid / Jonathan Swift
 Vähktõvekorpus / Aleksandr Solženitsõn
 Moby Dick / Herman Melville
 Allakäik ja langus / Evelyn Waugh
 Andekas mr. Ripley / Patricia Highsmith
 Surnud hinged / Nikolai Gogol
 Vaatega tuba / E. M. Forster
 Pime palgamõrvar / Margaret Atwood
 Don Quijote / Miguel de Cervantes Saavedra
 Dorian Gray portree / Oscar Wilde
 Uhkus ja eelarvamus / Jane Austen
 Mõrv Idaekspressis / Agatha Christie
 Idioot / Fjodor Dostojevski
 Misery / Stephen King
 Saladuslik saar / Jules Verne
 Jane Eyre / Charlotte Brontë
 Vikerkaar / David Herbert Lawrence
 Doktor Faustus : Saksa helilooja A. Leverkühni elu, jutustatud ühe sõbra poolt / Thomas Mann
 Onu Tomi onnike / Harriet Beecher-Stowe
 Söekaevurid / Émile Zola
 Spioon, kes pääses külma käest / John Le Carre
 Kääbik ehk, Sinna ja tagasi / J. R. R. Tolkien
 Quo vadis / Henryk Sienkiewicz
 Punane tuba : kirjeldusi kunstnike ja kirjanike elust / August Strindberg
 Anna Karenina / Lev Tolstoi
 Märtsi iidid / Thornton Wilder
 Ja päike tõuseb / Ernest Hemingway
 Voonakeste vaikimine / Thomas Harris
 Justine, ehk, Vooruse õnnetused / markii de Sade
 Armastusest ja teistest deemonitest / Gabriel García Márquez
 Ivanhoe / Walter Scott
 Kuldne märkmeraamat / Doris Lessing
 Kolm musketäri / Alexandre Dumas
 "Hukkunud Alpinisti" hotell / Arkadi Strugatski, Boriss Strugatski
 Tundekasvatus : ühe noormehe lugu / Gustave Flaubert
 Tunnid / Michael Cunningham
 Kutse tapalavale / Vladimir Nabokov
 Intervjuu vampiiriga / Anne Rice
 Mauri viimne ohe / Salman Rushdie
 Meie mees Havannas / Graham Greene
 D'Urberville'ide Tess / Thomas Hardy
 Liblikapüüdja / John Fowles
 Šaakali päev / Frederick Forsyth
 Preili Smilla lumetaju / Peter Høeg
 Portnoy tõbi / Philip Roth
 Nähtamatu / H. G. Wells
 Tuulest viidud / Margaret Mitchell
 Tulipunane kirjatäht / Nathaniel Hawthorne
 Ahvide planeet / Pierre Boulle
 Viimane mohikaanlane : jutustus aastast 1757 / James Fenimore Cooper
 Schindleri nimekiri / Thomas Keneally
Palmyra

Palmyra (palmireeni keeles  Tadmor;  Tadmur) on iidne semiidi linn praeguses Homsi kubermangus Süürias.

Ajalugu 
Vanimad arheoloogilised leiud linnast pärinevad neoliitikumi ajastust ja esimest korda mainitakse dokumentides seda linna teise aastatuhande alguses eKr. Palmyra vahetas mitmel korral eri impeeriumide vahel omanikku, enne kui sai esimesel sajandil pKr Rooma impeeriumi osaks.

Linn kasvas karavanide tõttu jõukaks; Palmüreenid said tuntuks kaupmeestena, kes asutasid Siiditee äärde mitmeid kolooniaid ja tegutsesid kogu Rooma impeeriumis. Palmyra rikkus võimaldas ehitada uhkeid monumente, nagu Suur sammas, Beli tempel ja iseloomulikke tornkalmeid. Etniliselt oli palmireenid segu amoriitidest, aramealastest ja araablastest. Linna sotsiaalne struktuur oli hõimuline ja selle elanikud rääkisid palmireeni keelt, mis on aramea keele dialekt, kasutades samal ajal kreeka keelt kaubanduslikel ja diplomaatilistel eesmärkidel. Kreeka-Rooma kultuur mõjutas tugevalt Palmyra kultuuri, millel oli seetõttu omapärane kunst ja arhitektuur, mis ühendas ida ja lääne traditsioone. Linna elanikud kummardasid kohalikke semiidi jumalusi ning Mesopotaamia ja araabia jumalaid.

Kolmandaks sajandiks pKr oli Palmyrast saanud jõukas piirkondlik keskus. See jõudis oma võimu tippu 260. aastatel, kui Palmüreeni kuningas Odaenathus alistas Pärsia suurkuninga Shapur I. Kuninga järgnes regent, kuninganna Zenobia, kes mässas Rooma vastu ja asutas Palmüreeni impeeriumi. Aastal 273 hävitas Rooma keiser Aurelianus linna, hiljem taastas linna vähendatud suuruses keiser Diocletianus. Palmüreenid pöördusid ristiusku neljanda sajandi jooksul ja islamisse peale seda kui linna vallutas 7. sajandil Rashiduni kalifaat, mille järel palmireeni ja kreeka keel asendus araabia keelega.

Enne 273. aastat oli Palmyra üldjoones autonoomne ja seotud Rooma Süüria provintsiga, tema poliitilist korraldust sarnanes Kreeka linnriikide mudelile esimesel kahel sajandil pKr. Linn sai Rooma kolooniaks kolmandal sajandil, mis viis Rooma valitsusasutuste inkorporeerimiseni, enne kui see aastal 260 monarhiaks muutus. Pärast hävitamist aastal 273 oli Palmyra Bütsantsi ja hilisemate impeeriumide alluvuses kohalik keskus.

Palmyra hävitamine timuriidide poolt 1400. aastal muutis linna väikeseks külaks. Prantsusmaa kontrolli all 1932. aastal viidi elanikud uude Tadmuri külla ja iidne paik muutus kaevetöödeks kättesaadavaks.

Süüria kodusõja ajal 2015. aastal hävitas Iraagi ja Levandi Islamiriik (ISIL) suure osa iidsest linnast. Süüria armee vallutas iidse linna tagasi 2. märtsil 2017.

Ajaloolised linnad
Süüria ajalugu
Süüria muistised
Tallinna Kultuuriamet

Tallinna Kultuuriamet (aastani 2016 Tallinna Kultuuriväärtuste Amet) oli Tallinna ametiasutus, mis tegeles eeskätt linnaga seotud kultuuritegevuste korraldamisega. Amet asus aadressil Vabaduse väljak 10.

Põhimääruse järgi olid Tallinna Kultuuriameti tegevusvaldkonnad järgmised:

 kultuuritegevuse korraldamine Tallinnas, sh ameti hallatavate etendusasutuste, raamatukogu, muuseumi, loomaaia, rahvaülikooli ning kultuurikeskuste töö korraldamine;
 võimaluste loomine huvi- ja mittetulundustegevuseks ning vaba aja veetmiseks;
 Tallinna kultuuripärandi säilitamine ja tutvustamine.

Tallinna Kultuuriameti ülesanneteks oli hallatavate asutuste tegevuse kureerimise kõrval muu hulgas kultuurivaldkonna arendamiseks vajalike investeeringute kavandamine ning nende korraldamine ja koordineerimine ameti haldusalas, kultuuriprojektide algatamine ja korraldamine linna kultuurielu mitmekesisemaks muutmiseks, kultuuriprojektide toetamise korraldamine, Tallinna kunstikogu haldamine, raamatusarja "Tallinna raamat" kolleegiumi töö korraldamine. 

Tallinna Kultuuriametil olid järgmised hallatavad asutused:
 Tallinna Keskraamatukogu
 Tallinna Filharmoonia
 Tallinna Linnateater
 Tallinna Pelgulinna Rahvamaja
 Tallinna Linnamuuseum
 Tallinna Rahvaülikool
 Vene Kultuurikeskus
 Tallinna Kirjanduskeskus

Varem Tallinna Kultuuriameti hallatavaks asutuseks olnud Tallinna Loomaaed on alates 1. juunist 2019 Tallinna Keskkonna- ja Kommunaalameti hallatav asutus.

Tallinna Kultuuriamet korraldas muu hulgas järgmisi kultuuriüritusi ja tähtpäevade tähistamisi Tallinnas:

 Hiina uusaasta
 Tallinna päev
 Tallinna Merepäevad
 Kultuuriöö
 Rahvuskultuuride päev
 Taasiseseisvumispäev

2020. aastal liideti Tallinna Kultuuriamet ja Tallinna Spordi- ja Noorsooamet Tallinna Kultuuri- ja Spordiametitks.

Viited

Kultuuriväärtuste Amet
Kultuuriasutused
Mihkel Truman

Mihkel Truman (sündinud 12. oktoobril 1984 Rakveres) on eesti ajaloolane, kirjanik, kultuurikriitik ja produtsent.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli üldkeeleteaduse erialal (BA 2006, MA 2008) ning üldajaloo erialal (BA 2017, MA cum laude 2019). 2019. aastast õpib Tartu Ülikoolis doktorantuuris ning uurib Soome humanitaarteadlaste tegevust Eesti Vabariigi Tartu Ülikoolis 1920. aastail. 

2017. aastast juhib eesti väärtmuusika avaldamisele pühendunud plaadifirmat Vaiguviiul ning on produtseerinud üle kahekümne heliplaadi – nt Ruja "Põhi, lõuna, ida, lääs..." (2017), Kaseke "Põletussõnum" (2018), Gunnar Graps & Ornament (2018), In Spe (2019) jpt.

2013. aastast avaldanud peaasjalikult ERR-i kultuuriportaalis teatri- ja muusikakriitikat.

On mitme aimeraamatu autor.

Välislingid 
 Mihkel Truman ETIS

Eesti ajaloolased
Eesti kirjanikud
Sündinud 1984
Maksim Paskotši

Maksim Paskotši (sündinud 19. jaanuaril 2003 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Inglismaa Premier League'i klubis Tottenham Hotspur.

Klubikarjäär

Tottenham Hotspur 
21. septembril 2020 liitus Maksim Paskotši Tottenham Hotspuriga, kus mängib klubi U18 meeskonna koosseisus.

20. aprillil 2021 oli Paskotši Tottenhami U18 meeskonna ja West Ham United FC eakaaslaste vahelises kohtumises Tottenhami kapten.

Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Paskotši 24. märtsil 2021 MM valikmängus Tšehhi vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Karl Rudolf Õigus ja Bogdan Vaštšuk.

Karjääri statistika

Klubi
Uuendatud seisuga 24. märts 2021

Koondis
Uuendatud seisuga 31. märts 2021

Saavutused

Klubi
Tallinna FC Flora
Eesti karikas: 2020
Eesti Superkarikas: 2020

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
Tottenham Hotspuri profiil
Transfermarkti profiil
Koondise mängud

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Eesti jalgpallurid välismaal
Sündinud 2003
Koer Riku bareljeef

Koer Riku bareljeef on 2011. aastal Supilinna päevade ajal avatud mälestusmärk Tartus Supilinnas Tähtvere tänava ja Marja tänava nurgal, Tähtvere 25 maja küljes. Koer istus oma eluajal selle maja juures ja sai üle linna tuntuks. Riku jäi mööduva auto alla.

Supilinna selts tellis tema bareljeefi kunstnik Taavi Tiidorilt.

Vaata ka 

 Supilinn
 Supilinna päevad
 Žorik

Viited 

Supilinn
Mälestusmärgid
Tuntud koerad
Tallinna Lastekodu

Tallinna Lastekodu on lastekodu Tallinnas. See on Tallinna linna hallatav asutus. Tallinna Lastekodu alustas tegevust 1. jaanuaril 2001. Asutus loodi viie Tallinnas paikneva lastekodu ühendamisega.

Lastekodu osutab järgmisi teenuseid:
 asendushooldus (asenduskodu ja perekodu);
 järelhooldus;
 ema ja lapse turvakodu;
 väikelaste turvakodu;
 hoiukodu raske või sügava puudega lapsele;
 perede tugiteenused.

Juhtimine
Asutust juhib juhataja, kelle kinnitab Tallinna õigusaktidega kehtestatud korras ametisse ja vabastab ametist linnavalitsus linnapea ettepanekul.

Lisaks juhatajale koordineerivad tööd üksustes üksuste juhid.

Viited

Eesti lastekodud
Tallinna asutused
Senat (Prantsusmaa)

Senat (prantsuse keeles Sénat) on Prantsuse parlamendi ülemkoda. 

Prantsuse senatis on 348 liiget (sénateurs) ja neid valitakse üldistel kaudsetel valimistel kuueks aastaks. Viimati toimusid valimised senatisse septembris  2017.

Senati ametlikuks asukohaks on Luxembourgi palee  Luxembourgi aias Pariisis.

Välislingid

Prantsusmaa poliitika 
Parlamendid
Võidu tänav (Kunda)

Võidu tänav on tänav Kunda linnas ja paikneb linna keskosas.

Tänav on 559 meetrit pikk, keskmise laiusega 25 meetrit ning rajatud puiesteena, mille ääres on kahel pool kõnniteed. Võidu tänav saab alguse Selja teelt (20 Põdruse-Kunda-Pada tee) ning suundub põhja poole,  ristudes Kasemäe ja Koidu tänavatega ning lõpeb Kalevi ning Staadioni tänavate ristmikul.

Hoonestus
Võidu 10 asub Kunda kaugkütte katlamaja, mida haldab Adven Eesti AS.
Võidu 6 / Kasemäe 7 kinnistul paikneb Eakate kodu Villa Alfred. 
Võidu ja Kasemäe tänavate ristmikul (Kasemäe 8) paikneb kahekorruseline Kunda linna endise restorani hoone ning teisel pool ristmikku (Kasemäe 6) asub kohvik Saarepiiga.
Võidu ja Koidu tänavate ristmikul (Koidu 9) asub kahekorruseline ärihoone, mis oli varem Kunda linna kaubamajaks.
Tänava ääres on lisaks veel üksikuid korterelamuid ja ühepereelamuid.

Viited

Välislink
Vaade Võidu 6 kohalt Kasemäe tänava ristmiku suunas 

Kunda tänavad
Harry Pedaste

Harry Pedaste (kuni 1935 Meenson; 18. oktoober 1908 Veriora vald, Räpina kihelkond, Võrumaa – 15. oktoober 1995 Perth, Lääne-Austraalia) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Teenistuskäik
Teenis merekindlustes, muuhulgas ka Naissaare ja Suuropi Komandantuuris.
19. august 1932 – ülendati nooremleitnandiks
19. veebruar 1937 – ülendati leitnandiks

Kirjutisi
"Hartlepoolide  pommitamine". Merendus 4/ 1937. Lk 199–208
"Merekindlused tulevikus". Merendus 2/ 1938. Lk 76–79
"Suurupi Komandantuur 20-aastane". Sõdur 26–27/ 1939. Lk 625–627    
R. L. Tilton. "Belgia ranna kaitse 1914-1918. a" (I osa). Tõlkinud Harry Pedaste. Merendus 5/ 1939. Lk 206–211
R. L. Tilton. "Belgia ranna kaitse 1914-1918. a" (II osa). Tõlkinud Harry Pedaste. Merendus 6/ 1939. Lk 258–260

Välislingid
Eesti ohvitserid 1918-1940
Haud Karrakatta kalmistul Lääne-Austraalias

Eesti merekindluste koosseis
Naissaare Komandantuuri koosseis
Suuropi Komandantuuri koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Austraalias
Austraalia kalmistutele maetud
Sündinud 1908
Surnud 1995
Ivan Kubrakoŭ

Ivan Kubrakoŭ (valgevene kirillitsas Іван Уладзіміравіч Кубракоў; sündinud 5. mail 1975) on Valgevene riigitegelane.

Ivan Kubrakoŭ on lõpetanud Valgevene Siseministeeriumi Akadeemia. Alates 1995. aastast töötab ta Siseministeeriumi süsteemis. 12. mail 2017 sai ta Viciebski oblastis Siseasjade osakonna ülemaks. 28. mail 2019 määrati ta Minski linna Siseasjade osakonna ülemaks.

31. augustil 2020 lisati Ivan Kubrakoŭ nende isikute nimekirja hulka, kellele määrati tähtajatu sisenemiskeeld Lätti, viieaastane Eestisse sisenemiskeeld ja Leetu sisenemiskeeld seetõttu, et oma tegevusega korraldas ja toetas ta 9. augusti presidendivalimiste võltsimist ja sellele järgnenud rahumeelsete meeleavalduste vägivaldset mahasurumist.

Alates 29. oktoobrist 2020 on ta Valgevene siseminister.

Viited 

Valgevene poliitikud
Siseministrid
Sündinud 1975
Hiina Rahvavabariigi peaminister

Mitte segi ajada Hiina Vabariigi peaministriga.

Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu peaminister on Hiina Rahvavabariigi keskvalitsuse juht ja kõrgeim avalik teenistuja. Enne tänapäevast valitsusjuhi institutsiooni täitis selle kohuseid aastatel 1949–1954 Rahva Keskvalitsuse Valitsuse Haldusnõukogu peaminister.

Ametlikult valib peaministri president ja Riiklik Rahvakongress kinnitab ta ametisse. Praktikas valitakse peaminister Hiina Kommunistlikus Parteis samamoodi nagu HKP Poliitbüroo. Nii presidenti kui peaministrit valitakse iga viie aasta tagant, peaminister saab oma ametiaega pikendada ühe korra, presidendil sellist piirangut ei ole. Peaminister on alati kuulunud ka Hiina Kommunistliku Partei Poliitbüroo Alalisse Komiteesse.

15. märtsist 2013 on peaministrina ametis Li Keqiang.

Peaministrite loend

Elusolevad ekspeaministrid
Märtsis 2021 oli ekspeaministritest elus kaks.

Vaata ka
 Hiina peaministrite loend
 Hiina Rahvavabariigi peaministrite loend
 Hiina Rahvavabariigi juhtide loend
 Hiina Rahvavabariigi asepeaminister
 Hiina Rahvavabariigi president
 Hiina peaminister (täpsustus)
 Hiina juhtide loend
 Kõrgeim juht
 Hiina võimuhierarhia

Märkused

Viited

Välislingid
 Official HRV valitsuse koduleht

Hiina poliitika
Aia tänav (Kunda)

Aia tänav on tänav Kunda linnas ja paikneb linna keskosas.

Tänav on 418 meetrit pikk ja keskmise laiusega 21 meetrit. Aia tänav saab alguse Kasemäe tänava ringristmikult.  Tänav suundub põhja poole, ristudes Pargi ja Mäe tänavaga ning lõpeb Koidu tänava ristmikul. Peale ristmikku jätkub tänav Spordi tänavana. Tänava põhiosa on rajatud puiesteena, kahel pool paiknevad kõnniteed.

Aia tänava alguses paikneb heakorrastatud haljasala  purskkaevuga puhkenurgakese, kivikatendiga jalgteede ning väikese esinemisplatsiga.  Haljasala nimetatakse Kunda keskväljakuks ja see rajati 2008 aastal koos Kasemäe tänava ringristmiku ehitamisega. 
Tänava ääres asuvad veel haljasalad, korterelamud ja ühepereelamud.

Viited

Välislink
Vaade Mäe tänava ristmikult lõuna suunas 

Kunda tänavad
Oskars Spurdziņš

Oskars Spurdziņš (sündinud 22. augustil 1963) on Läti ökonomist ja poliitik.

Oskars Spurdziņš lõpetas 1986. aastal Läti Riikliku Ülikool majandusteaduskonna ökonomistina. 1986–1990 töötas ta Valmiera mööblikombinaadi pearaamatupidajana. 1990–1994 oli ta Valmiera linnanõukogu ja hiljem linnavolikogu esimees. 1994. aastal töötas ta Läti Omavalitsuste Liidus finantskonsultandina. 1994–1996 oli ta Läti rahandusministri nõunik. 1996–1997 oli ta Omavalitsusasjade Ameti direktori nõunik. 1997–1999 töötas ta Läti Keskkonnainvesteeringute Fondis omavalitsuste projekti juhatajana. 1999–2000 oli ta Läti Hariduse ja Teaduse Ministeeriumi parlamendisekretär. 1999–2002 oli ta Läti Seimi liige. 2000–2002 oli ta Läti Rahandusministeeriumi parlamendisekretär. 2002–2004 töötas ta osaühingus "Hipotēku bankas finanšu konsultāciju centrs" projektijuhina.

Oskars Spurdziņš oli 9. märtsist 2004 kuni 20. detsembrini 2007 Läti rahandusminister.

2007–2010 oli ta Läti Seimi liige.

Alates 2010. aasta detsembrist on ta osaühingu "VTU Valmiera" juhatuse esimees.

Tunnustus 
2020 – Kolme Tähe orden (III klass)

Viited 

Läti poliitikud
Rahandusministrid
Kolme Tähe ordeni kavalerid
Läti Ülikooli vilistlased
Sündinud 1963
Angel Karaliitšev

Angel Karaliitšev (bulgaaria keeles Ангел Иванов Каралийчев; 21. august 1902 Stražica, Veliko Tărnovo piirkond – 14. detsember 1972 Sofia) oli Bulgaaria lastekirjanik ja tõlkija.

Karaliitšev õppis esialgu Sofia Ülikoolis keemiat, 1928. aastal lõpetas ta aga Rahvusliku ja Maailmamajanduse Ülikooli Sofias diplomaatia erialal.

Oma esimesed luuletused avaldas juba 17-aastasena kooliajakirjas. Karaliitševi debüütteos oli revolutsiooniline poeem "Mauna loa", mis ilmus 1923. aastal.

Angel Karaliitšev kirjutas peamiselt luuletusi, jutustusi ja muinasjutte ning enamasti just lastele. Samuti tegeles ta rahvaluule ja rahvajuttude kogumisega, mida avaldas arvukates kogumikes.

Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat ühe pardi seiklustest "Anake" (Eesti Raamat 1981, tõlkija Katrin Nurmiste, illustraator Asta Vender) ja jutustuste kogumik "Iidsete pöökpuude all" (Eesti Riiklik Kirjastus 1955, tõlkija M. Jõgi).

Angel Karaliitšev suri 70-aastasena Sofias 14. detsembril 1972.

Aastal 1974 kanti Angel Karaliitševi nimi IBBY (Rahvusvaheline Noorsookirjanduse Nõukogu) aunimekirja.

Bulgaaria kirjanikud
Lastekirjanikud
Sündinud 1902
Surnud 1972
Apteeker Melchior (film)

"Apteeker Melchior" on 2021. aastal valminud ja 2022. aasta aprillis esilinastunud Eesti film, mis põhineb Indrek Hargla romaanisarja "Apteeker Melchior" esimesel osal "Apteeker Melchior ja Oleviste mõistatus". Film on esimene osa samanimelisest mängufilmide sarjast.

Film valmis Eesti-Saksa-Läti-Leedu koostöös, kaastootjad on Maze Productions Saksamaalt, Film Angels Productions Lätist ja InScript Leedust.

Osatäitjad  
 Melchior Wakenstede – Märten Metsaviir
 Wentzel Dorn – Alo Kõrve
 Keterlyn Kordt – Maarja Johanna Mägi
 Hinric – Ken Rüütel
 Spanheim – Marko Matvere
 Martin – Martin Kork
 Rode – Mait Malmsten
 Rinus – Kristjan Sarv
 Freisinck – Andero Ermel
 Kilian – Franz Malmsten juunior
 Hedwig – Henessi Schmidt
 Casendorpe – Hendrik Toompere juunior
 Ditmar – Jaan Pehk
 Ludeke – Gatis Gaga

Pilte

Tsitaate filmist

Keterlyn: "Homseks tuli nii palju tellimusi, et ma hakkasin siin ise... retseptide järgi... Alguses mul läks midagi liiga palju, aga nüüd sai täpselt. (kõlab kärgatus) Vist läks ikka natukene palju."

Keterlyn: "Kas moonimahla oli vaja kuumutada?" 
Melchior: "Jaa, loomulikult. Ja india kanepi seemneid ära unusta!"
Keterlyn: "Juba panin."

"Vabandust! Vabandust! Tuhat vabandust! Tuhat vabandust..." 

'Armuvalu. Retsepti ei ole.'

Keterlyn: "Kus on siin üks... apteeker?"
Melchior: "Mina olengi."
Keterlyn: "Ja mis nimi...?"
Melchior: "Melchior."
Keterlyn: "Liignimi?"
Melchior: "Wakenstede."
Keterlyn: "Siis see o' teile..."
Melchior: "Tohoh... Kellelt?"
Keterlyn: "Ütleme... (sosistades) Sõpradelt!"
Melchior: "Astuge siis edasi...!"

Keterlyn: "... Ilus linn the-eil... Lahked inimesedh..."
Melchior: "Kust preili ise pärit on?"
Keterlyn: "Von Rostock." 

Keterlyn: "...Selle raamatu pärast on paljud inimesed üksteist ära tapnud.

Melchior: "Preili ei öelnud oma nime."
Keterlyn: "Ketherlyn..."
Melchior: "Ja liignimi?"
Keterlyn: "Tahaks olla Wakenstede! Aga ei tea, kuidas elu läheb."

Viited

Välislingid 

 "Apteeker Melchior" Taska Filmi kodulehel
 "Apteeker Melchior" Nafta Filmsi kodulehel
 "Apteeker Melchior" IMDb-s

Eesti filmid
2021. aasta filmid
Eesti draamafilmid
Nela Hasanbegović

Nela Hasanbegović (sündinud 21. jaanuaril 1984 Sarajevos) on bosnia kunstnik. 

Nela Hasanbegović loob skulptuure ja installatsioone. Tal on olnud mitmeid isikunäitusi, kuid samuti on ta osalenud arvukatel rühmanäitustel.

Nela Hasanbegović õppis aastail 2002–2007 ja 2008–2010 Sarajevo Kaunite Kunstide Akadeemias. Alates 2013. aastast õpib ta Belgradi kunstiülikooli doktorantuuris. 

Alates 2007. aastast on ta Bosnia ja Hertsegoviina Kunstnike Assotsiatsiooni liige.

Töötab assistendina Sarajevo Kaunite Kunstide Akadeemias.

Viited

Välislink
Koduleht

Bosnia ja Hertsegoviina kunstnikud
Skulptorid
Sündinud 1984
Stari most

Stari most ('vana sild') on Neretva jõge ületav sild Bosnia ja Hertsegoviina suuruselt kuuendas linnas Mostaris. Osmanite riigi aegne sild, mille tellis Suleiman I aastal 1557, püsis pärast valmimist 427 aastat. Selle kavandas Mimar Sinani õpilane Mimar Hajrudin.

Sild hävitati paraku Horvaatia-Bosnia sõjas 9. novembril 1993. Hoolikalt taastatud sild avati 23. juulil 2004. Iga suve juuli lõpus toimuvad sellelt vette hüppamise võistlused. Selle ümbrus Mostari vanalinnas kuulub UNESCO maailmapärandisse.

Välislingid

Bosnia ja Hertsegoviina ehitised
Mostar
Sillad
Bohumil Říha

Bohumil Říha (22. veebruar 1907 Vyšetice – 15. detsember 1987 Praha) oli tšehhi lastekirjanik.

Bohumil Říha sündis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas Vyšetices sepa peres. Hiljem kolis pere Čáslavi, kus poiss lõpetas algkooli ja 1925. aastal pedagoogilise instituudi. Kolm aastat töötas koolis abiõpetajana, seejärel teenis sõjaväes. Pärast sõjaväeteenistust töötas õpetajana esialgu Habry koolis ja seejärel 1945. aastani Poděbrady linnakoolis.

Pärast 1945. aastat asus Bohumil Říha tööle kooliinspektorina Vysoké Mýtos. 1952. aastal valiti ta Kirjanike Liidu esimeheks. Aastail 1956–1967 oli ta direktor Riiklikus lasteraamatute kirjastuses. Sellelt ametikohalt läks ta ka 1967. aastal pensionile.

Pärast pensionile jäämist jätkas ta kirjutamist ning lõi kaasa Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu Tšehhi osakonna (IBBY Tšehhi osakond) töös ja UNESCO juures.

Eesti keeles on ilmunud tema lasteraamat "Viis jumalat rändavad üle mere" (Eesti Raamat 1975, tõlkija Leo Metsar, illustraator Silvi Liiva).

Bohumil Říha suri 80-aastaselt Prahas 15. detsembril 1987.

Teoseid

Lastele
 "O lékaři Pingovi", 1941
 "O třech penízcích", 1941
 "Honzíkova cesta", 1954
 "O letadélku Káněti", 1957
 "Pět bohů táhne přes moře"
 "Jak vodníci udobřili sumce"
 "Dva kluci v palbě"
 "Velká obrázková knížka pro malé děti", 1959, koostöös Milena Lukešovága
 "Divoký koník Ryn"
 "Jak jel Vítek do Prahy"
 "Dětská encyklopedie", 1959, 1962, 1966, 1971; illustratsioonud Vladimír Fuka

Muud
 "Země dokořán", 1950
 "Dvě jara", 1952
 "Venkovan"; 2 osa; 1955 ja 1958
 "Doktor Meluzín", 1973

Tunnustus
 1975 Tšehhoslovakkia rahvakunstnik
 1979 Janusz Korczaki kirjanduspreemia
 1980 Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemia
 1980 Klement Gottwaldi orden

Välislink
Bohumil Říha Anderseni kirjanduspreemia lehel

Tšehhi kirjanikud
Lastekirjanikud
Sündinud 1907
Surnud 1987
Karl Rudolf Õigus

Karl Rudolf Õigus (sündinud 5. novembril 1998 Tartus) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Premium liiga klubis Tallinna FCI Levadia.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Õigus 24. märtsil 2021 MM valikmängus Tšehhi vastu. Samas mängus tegid oma debüüdi veel Maksim Paskotši ja Bogdan Vaštšuk.

Karjääri statistika

Klubi
Uuendatud seisuga 27. märts 2021

Koondis
Uuendatud seisuga 31. märts 2021

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
Levadia profiil
Transfermarkti profiil
Koondise mängud

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Tallinna FCI Levadia jalgpallurid
Eesti jalgpallurid välismaal
Sündinud 1998
Vardan Oskanjan

Vardan Oskanjan (armeenia keeles Վարդան Օսկանյան; sündinud 7. veebruaril 1954) on Armeenia poliitik.

Vardan Oskanjan sündis Aleppos Süürias armeenia perekonnas. 1973. aastal asus ta elama Jerevani, kus lõpetas 1979. aastal insenerina Jerevani Polütehnilise Instituudi. Aastatel 1981–1983 õppis ta Ameerika Ühendriikides Tuftsi Ülikoolis, kus omandas magistrikraadi inseneriteaduste erialal. 1984–1986 õppis ta Harvardi ülikoolis, kus omandas magistrikraadi avaliku halduse erialal. 1988–1991 õppis ta Tuftsi Ülikooli Fletcheri Õiguse ja Diplomaatia Koolis, kus ta omandas magistrikraadi õigusteaduse ja diplomaatia erialal. 1992. aastal pöördus ta Armeeniasse tagasi, kus töötas Armeenia Välisministeeriumis Lähis-Ida osakonna juhatajana ja seejärel Põhja-Ameerika osakonna juhatajana. 1994–1997 oli ta Armeenia välisministri asetäitja ja 1997–1998 Armeenia välisministri esimene asetäitja. Aastatel 1998–2008 oli ta Armeenia välisminister. 2008. aasta asutas ta mõttekoja Civilitas, mille juhatuse esimees ta oli kuni 2012. aastani. 2012–2017 oli ta Armeenia parlamendi liige. 2018. aasta oli ta külalislektor Lõuna-California Ülikoolis ja Tuftsi Ülikoolis. Alates 2018. aasta septembrist töötab ta Prantsusmaal firma Recom Solar juhataja nõunikuna.

Viited 

Armeenia välisministrid
Sündinud 1954
Mihhail Pašnin

Mihhail Valerjevitš Pašnin (sündinud 11. mail 1989 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg.

Aastatel 2006–2009 mängis ta Venemaa esiliiga klubis Tšeljabinski Metšel.

2009. aastal valiti ta NHL-i draftis New York Rangersi poolt 200. valikuna, kuid Põhja-Ameerikas ei ole ta oma karjääri jooksul kunagi mänginud.

Alates hooajast 2009–10 on Pašnin mänginud KHL-is. 2009–2012 mängis ta Moskva CSKA-s, 2012–2017 Jaroslavli Lokomotivis, 2017–2019 taas Moskva CSKA-s ja 2019–2020 Ufa Salavat Julajevis. 2019. aastal võitis ta CSKA-ga Gagarini karika. 2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Metallurgiga.

2009. aastal võitis Pašnin Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid 
 Mihhail Pašnin KHL.ru lehel
 Mihhail Pašnin hockeydb.com lehel

Venemaa jäähokimängijad
HK Moskva CSKA mängijad
Jaroslavli Lokomotivi mängijad
Ufa Salavat Julajevi mängijad
Magnitogorski Metallurgi mängijad
Sündinud 1989
Koidu tänav (Kunda)

Koidu tänav on tänav Kunda linnas ja paikneb linna kesk- ning lääneosas.

Tänav on 2152 meetrit pikk, alguses laiusega ligi 21 meetrit ja lõpuosas umbes 8 meetrit.

Koidu tänav saab alguse Rakvere maantee ringristmikult ning suundub loode poole, ristudes Võidu, Kalevi, Kalda, Aia, Eha, Videviku,  Loode ja  Mäe tänavatega. Tänav lõpeb linna lääneosas tupikuga.
Tänav on suures osas ehitatud puiesteena, rajatud on kõnniteed.

Hoonestus 
Võidu ja Koidu tänavate ristmikul (Koidu 9) asub kahekorruseline ärihoone, mis oli varem Kunda linna kaubamajaks.
Koidu 8 hoone oli varem kasutuses Lähta väikelaste koolimajana.
Kalda ja Koidu tänavate ristmikul asub Kunda Noortemaja (Koidu 13). 
Koidu 75 hoones tegutseb Kunda Linna Lasteaed Kelluke. 
Koidu 44 paikneb Kunda linna veepuhastusjaam.
Tänava ülejäänud osas paiknevad põhiliselt ühepereelamud, lõpuosas ka korterelamud.

Viited

Välislink
Vaade Koidu-Aia tänava ristmikult loode suunas 

Kunda tänavad
Ontoloogiline sidumus

Ontoloogiline sidumus (inglise keeles ontological commitment) on Willard Van Orman Quine'i artiklis "Sellest, mis on olemas" ("On what there is", 1948) kasutusele võetud mõiste, mille ta on defineerinud järgmiselt: "teooria on kohustatud nendeks ja üksnes nendeks entiteetideks, millele peavad teooria seotud muutujad suutma osutada selleks, et teoorias esitatud väited oleksid tõesed." (Quine 2008: 649)) ("a theory is committed to those and only those entities to which the bound variables of the theory must be capable of referring in order that the affirmations made in the theory be true.“(Quine 1948: 33)  

Quine'i sõnul lähtub iga keelekasutaja ontoloogiast, eeldades entiteetide, millest ta räägib, olemasolu. Sellist eeldust nimetas Quine sidumuseks. Seega saab Quine'i järgi teooriaid mõista ainult seoses keeleliste viidete süsteemiga, mis on seotud tõetingimustega, mis annavad teada, missugune peab maailm olema, et teooria oleks tõene. 

Teooria ontoloogiline sidumus on entiteet või entiteetide liik, mis peab eksisteerima, et teooria oleks tõene.

Viited
{viited}
Suraži maakond

Suraži maakond (valgevene keeles Суражскі павет; vene keeles Суражский уезд) oli Venemaa Keisririigi Vitebski kubermangu haldusüksus.

Ajalugu 
Maakond rajati 1772. aastal. Algselt kuulusid selle alad Polotski kubermangu koosseisu.. 1796. aastal likvideeriti kubermang ja ühtlasi ka maakond. Aastal 1802 loodi see taas loodava Vitebski kubermangu koosseisus. Venemaa koosseisus oli maakonna pindala 3 200 km.

Aastal 1863 elas maakonnas 36 000 inimest. Aastal 1866 maakond likvideeriti, selle alad jagati aga Vitebski, Gorodoki ja Veliži maakondade vahel.

Viited 

Venemaa Keisririigi maakonnad
Vitebski kubermang
Norskamine

Norskamine on une ajal ülemiste hingamisteede ahenemisest ja pehmesuulae vibreerimisest tekkiv tugev hingamisheli.

Viited
Stevan Jovetić

Stevan Jovetić (serbia kirillitsas Стеван Јоветић; sündinud 2. novembril 1989 Podgoricas) on Montenegro jalgpallur, kes mängib ründaja või ründava poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Monaco ja Montenegro jalgpallikoondises.

Tema klubikarjääri esimene klubi oli Serbia klubi Partizan, mille meeskonnas mängis ta Serbia kõrgliigas aastatel 2006–2008. Hooajal 2007–08 tuli ta klubiga Serbia meistriks.

2008. aasta mais sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga Fiorentina. Hooajal 2011–12 lõi Itaalia kõrgliigas 14 väravat ja hooajal 2012–13 13 väravat.

2013. aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga Manchester City. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 29. jaanuaril 2014 mängus Tottenham Hotspuri vastu. Hooajal 2013–14 tuli ta Manchester Cityga Inglismaa meistriks. Kahe hooajal jooksul lõi Jovetić Inglismaa kõrgliigas kokku kaheksa väravat.

2015. aastal läks ta laenule Itaalia kõrgliiga klubisse Milano Internazionale, kellega sõlmis hiljem püsiva lepingu. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Internazionalest laenul Hispaania kõrgliiga klubis Sevilla.

2017. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Monacoga.

Montenegro jalgpallikoondises tegi Jovetić debüüdi 2007. aasta märtsis sõprusmängus Ungari vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 20. augustil 2008, kui sõprusmängus kohtuti taas Ungariga. 2021. aasta märtsi seisuga on Jovetić löönud koondises 31 väravat, millega on ta Montenegro jalgpallikoondise läbi aegade suurim väravakütt.

Aastatel 2009 ja 2015 on Jovetić valitud Montenegro aasta jalgpalluriks.

Saavutused 
Partizan
Serbia Superliga: 2007–08
Serbia karikas: 2007–08
Manchester City
Premier League: 2013–14
Football League Cup: 2013–14

Välislingid 

Montenegro jalgpallurid
ACF Fiorentina mängijad
Manchester City mängijad
Milano Internazionale mängijad
Sevilla FC mängijad
AS Monaco FC jalgpallurid
Serie A mängijad
Premier League'i mängijad
La Liga mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1989
Vändra Muusikakool

Vändra Muusikakool on lastemuusikakool Vändra alevis.

2021. aasta seisuga on Vändra Muusikakoolis võimalik õppida järgmistel erialadel: klaver, akordion, plokkflööt, flööt, klarnet, trompet, saksofon, metsasarv, kunst, kitarr, laulmine, trummid ja viiul.

1980. aastal nimetati Vändra muusikakool seoses helilooja Mihkel Lüdigi 100. sünniaastapäevaga temanimeliseks. 
Lüdig elas ja töötas alates 1934. aastast kuni surmani Vändras.

Alates 2017. aastast on muusikakooli direktor Toomas Toimeta.

Viited

Eesti muusikakoolid
Vändra
Artūrs Kulda

Artūrs Kulda (sündinud 25. juulil 1988 Leipzigis) on Läti jäähokimängija, kes mängis viimati kaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Krefeld Pinguine.

Hooajal 2003–04 debüteeris ta Läti kõrgliigas HK Prizma meeskonnas. Seejärel mängis ta kaks hooaega Venemaa noorteliigades. Aastatel 2006–2008 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Peterborough Petes.

2006. aastal valis Atlanta Thrashers ta NHL-i draftis 200. valikuna. Hooaja 2007–08 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Thrashersi noorteklubis Chicago Wolves, kellega võitis samal hooajal Calder Cup'i.

Thrashersi meeskonnas debüteeris Kulda NHL-is 12. veebruaril 2010 mängus Minnesota Wildi vastu. Aastatel 2008–2012 mängis ta suurem osa ajast AHL-is. NHL-is sai ta Thrashersi meeskonnas kahe hooaja jooksul kirja kuus mängu ja Winnipeg Jetsi meeskonnas hooajal 2011–12 üheksa mängu.

2012. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu KHL-i klubiga Novosibirski Sibir. Aastatel 2013–2015 mängis ta KHL-is Ufa Salavat Julajevi ridades. Seejärel mängis ta aastatel 2015–2017 Jokerites. Suurem osa hooajast 2017–18 mängis ta KHL-is Kunluni Red Stari ridades, hooaja lõpus lühikest aega Tšehhi kõrgliigaklubis Praha Sparta. Hooajal 2018–19 mängis ta KHL-is Tšerepovetsi Severstali meeskonnas. Hooaega 2019–20 alustas ta Riia Dinamos, kuid naasis seejärel Severstali. 2020. aasta detsembris liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga Nürnberg Ice Tigers. Hooajal 2021/22 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Krefeld Pinguine ridades.

Läti jäähokikoondise koosseisus on Kulda osalenud 2014. aasta taliolümpiamängudel ja 2022. aasta taliolümpiamängudel ning seitsmetel maailmameistrivõistlustel (vahemikus 2010–2021). 2014. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta turniiri peale kaitsemängijatest enim väravaid (kokku neli väravat).

Tema noorem vend Edgars Kulda on samuti jäähokimängija.

Välislingid 
 Artūrs Kulda NHL.com lehel
 Artūrs Kulda hockeydb.com lehel

Läti jäähokimängijad
Winnipeg Jetsi mängijad
Ufa Salavat Julajevi mängijad
Jokerite mängijad
Kunluni Red Stari mängijad
Tšerepovetsi Severstali mängijad
Riia Dinamo mängijad
Sündinud 1988
Kalda tänav (Kunda)

Kalda tänav on tänav Kunda linnas ja paikneb linna keskosas.

Tänav on 312 meetrit pikk ja keskmise laiusega 15 meetrit.
Kalda tänav saab alguse Kasemäe tänavalt.  Tänav suundub põhja poole, ristudes Mäe tänavaga ning lõpeb Koidu tänava ristmikul. Peale ristmikku jätkub tänav Staadioni tänavana. Tänava lääneküljel on rajatud kõnnitee.

Grossi Toidukaupade kauplus paikneb Kasemäe ja Kalda tänavate ristmikul aadressiga Kasemäe 12. Kalda ja Koidu tänavate ristmikul asub Kunda Noortemaja (Koidu 13).
Tänava ääres asuvad veel korterelamud ja ühepereelamud, põhiliselt tänava lääneküljel.

Viited

Välislink
Vaade Koidu tänava ristmikult Kalda tänavale 

Kunda tänavad
Bashkim Fino

Bashkim Fino (12. oktoober 1962 Gjirokastër – 29. märts 2021 Tirana) oli Albaania poliitik, endine Albaania peaminister. 

Fino lõpetas 1986. aastal Tirana Ülikooli majandusteaduskonna. Ta täiendas end Itaalias, Kreekas ja Soomes. Seejärel töötas ökonomistina Gjirokastris. Aastatel 1992–1997 oli ta Gjirokastri linnapea.
Ta oli Albaania Sotsialistliku Partei liige.  
 
11. märtsil 1997 määras Albaania president Fino Albaania peaministriks, ta oli selles ametis 24. juulini 1997 (kuni valimisteni).

2014. aastast oli ta Albaania Parlamendi liige Korçë ringkonnast.

Bashkim Fino suri 29. märtsil 2021 koroona tagajärjel.

Isiklikku 
Ta oli abielus ja kahe lapse isa.

Albaania peaministrid
Albaania poliitikud
Sündinud 1962
Surnud 2021
Jaroslavli Lokomotiv

Jaroslavli Lokomotiv on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Jaroslavlis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Läänekonverentsis Tarassovi divisjonis. 

Klubi on asutatud 1959. aastal nime all Jaroslavli JaMZ. Pikka aega (1965–2000) kandis klubi nime Jaroslavli Torpedo. Pärast mitmeid aastaid madalamates liigades jõudis klubi esmakordselt Nõukogude Liidu kõrgliigase 1987. aastal.

Aastatel 1992–1996 mängis klubi Rahvusvahelises Jäähokiliigas ja 1996–2008 Venemaa kõrgliigas. Aastatel 1997, 2002 ja 2003 tuli klubi Venemaa meistriks. 2008. aastal liitus klubi KHL-iga. 2000. aastal sai klubi oma praeguse nime.

7. septembril 2011 toimunud lennuõnnetuses hukkus kogu Jaroslavli Lokomotivi meeskond. Selle tõttu klubi hooajal 2011–12 KHL-is ei osalenud. Uuesti alustati liigas mängimist järgmisel hooajal.

Klubi koduväljak asub 9070 pealtvaatajat mahutavas Arena 2000-s.

Alates 2020. aastast on klubi peatreener olnud Andrej Skabielka.

Praegune koosseis 
Väravavahid: Ilja Konovalov, Eddie Pasquale, Daniil Isajev
Kaitsjad: Roman Savtšenko, Aleksandr Kalinin, Anton Mališev, Deniss Barantsev, Maksim Ossipov, Ilja Ljubuškin, Atte Ohtamaa, Aleksei Martšenko, Ivan Kovalev, Nikita Tšerepanov, Rušan Rafikov, Daniil Misjul
Ründajad: Teemu Pulkkinen, Georgi Ivanov, Artur Kajumov, André Petersson, Maksim Denežkin, Jegor Averin, Artem Iljenko, Kirill Slepets, Aleksandr Darin, Nikolai Kovalenko, Vladimir Tkatšov (kapten), Anton Lander, Pavel Kraskovski, Mihhail Beljajev, Maksim Berezkin, Pavel Kudrjavtsev, Daniil Tesanov, Deniss Aleksejev, Jegor Korškov

Saavutused 
Venemaa kõrgliiga:
Võitja (3): 1997, 2002, 2003
Teine koht (1): 2008
Gagarini karikas
Teine koht (1): 2008–09
IIHF-i Kontinentaalkarikas
Teine koht (1): 2003

Välislingid 
 Ametlik koduleht

 
Lokomotiv
Venemaa jäähokiklubid
Jusuf Nurkić

Jusuf Nurkić (sündinud 23. augustil 1994 Tuzlas) on Bosnia ja Hertsegoviina korvpallur, kes mängib 2017. aastast NBA klubis Portland Trail Blazers.

Karjäär
Enne NBA-sse siirdumist mängis Nurkić Horvaatia klubis Zagrebi Cedevita.

Nurkići valis 2014. aasta NBA draft'ist 16. valikuna Chicago Bulls, kes vahetas ta kohe edasi Denver Nuggetsisse. Kaks ja pool hooaega Nuggetsis mänginud Nurkić tõi selle ajaga keskmiselt 7,5 punkti ja 5,9 lauapalli mängus.

2017. aasta veebruaris vahetati Nurkić Portland Trail Blazersisse, kus ta kogus esimesel täishooajal (2017/18) keskmiselt 14,3 punkti ja 9 lauapalli mängus.

1. jaanuaril 2019 tegi Nurkić karjääri ühe parima mängu, kui tema arvele jäi 24 punkti, 23 lauapalli, 7 resultatiivset söötu, 5 vaheltlõiget ja 5 viskeblokeeringut ning Trail Blazers alistas lisaajal 113 : 108 Sacramento Kingsi.

2018/19. hooajal keskmiselt 15,6 punkti ja 10,4 lauapalli mängus toonud Nurkići hooaja lõpetas jalaluumurd 25. märtsil 2019. Ta naasis väljakule alles 31. juulil 2020, misjärel kogus kaheksa mänguga keskmiselt 17,6 punkti, 10,3 lauapalli, 4 resultatiivset söötu, 1,4 vaheltlõiget ja 2 viskeblokeeringut.

Saavutused
 NBA uustulnukate  teine viisik (2015)
 Horvaatia meistriliiga finaalseeria kõige väärtuslikum mängija (2014)

Rahvuskoondis
Nurkić debüteeris Bosnia ja Hertsegoviina korvpallikoondises 2013. aasta Euroopa meistrivõistluste valikmängudes. 2017. aasta Euroopa meistrivõistluste valikturniiril kogus ta keskmiselt 19,2 punkti ja 13,5 lauapalli mängus.

Viited

Välislingid
Jusuf Nurkić – NBA.com
Jusuf Nurkić – Basketball-Reference.com

Bosnia ja Hertsegoviina sportlased
Sündinud 1994
Zäjnäb Biiševa

Zäjnäb Biiševa (baškiiri keeles Зәйнәб Абдулла ҡыҙы Биишева; vene keeles Зайнаб Абдулловна Биишева; 15. jaanuar (2. jaanuar vkj) 1908 – 24. august 1996 Ufa) oli baškiiri luuletaja, proosa- ja näitekirjanik ning tõlkija.

Sündis Tujembetovo külas (tänapäevase haldusjaotuse järgi Kugartši rajoonis) õpetaja Abdulla Biiševi peres. Ta jäi varakult orvuks, ema suri 1911. aastal ja isa 1919. aastal. Kooli neljanda klassi sai ta lõpetada alles 16-aastasena.

Zäjnäb Biiševa õppis Orenburgi Baškiiri Pedagoogilises Instituudis. Pärast lõpetamist töötas õpetajana 1929–1931 Baimaki rajoonis Temjasovo külas ja täiendas end kursustel Ufas. 1931. aastast töötas ajakirja Pioneer toimetuses ja Baškiiri raamatukirjastuses. 

Zäjnäb Biiševa esimene jutustus ilmus ajakirjas Pioneer 1930. aasta. Esimene raamat "Партизан малай" ilmus trükis 1942. aastal. Kokku ilmus tal üle 60 raamatu ja seda mitmetes liiduvabariikide keeltes. Eesti keeles tema raamatuid seni ilmunud ei ole.

Väga suure osa tema loomingust moodustavad näidendid, mida on väga edukalt ja suure publiku menuga lavastatud Baškiiri Riiklikus Akadeemilises Draamateatris kui ka väljaspool Baškortostani.

Zäjnäb Biiševa tõlkis baškiiri keelde Nikolai Gogoli jutustuse "Tarass Bulba", Arkadi Gaidari jutustuse "Timur ja tema meeskond" ning Lev Kassili, Ivan Turgenevi, Serge Aksakovi, Anton Tšehhovi ja Maksim Gorki loomingut.

Zäjnäb Biiševa oli 1946. aastast NSV Liidu Kirjanike Liidu liige, 1953. aastast elukutseline kirjanik.

Zäjnäb Biiševa suri 88-aastasena Ufas 24. augustil 1996. Ta on maetud Ufa musulmanide kalmistule.

Mälestuse jäädvustamine
Zäjnäb Biiševa nime kannab tänav Ufas ja kirjastus Baškortostanis, kus ta ka ise aastaid töötas. Tema auks on nimetatud mitmed koolid ja antakse välja auhindu.

14. oktoobril 2016 avati Ufas tema mälestusmärk.

Tunnustus
 1968 Salavat Julajevi preemia
 1960, 1968, 1976 orden Austuse märk
 1990 Baškiiri ANSV rahvakirjanik

Viited

Baškortostani inimesed
Baškiiri kirjanikud
Lastekirjanikud
Tõlkijad
Sündinud 1908
Surnud 1996
Prantsuse viies vabariik

Prantsuse viies vabariik (prantsuse keeles Cinquième République) on Prantsusmaal 1958. aastal seoses uue põhiseaduse vastuvõtmisega kehtima hakanud vabariiklik valitsemisvorm. 

Viienda vabariigi loomise tingis 1958. aasta mais puhkenud poliitiline kriis Neljandas vabariigis (1946–1958), mis viis Neljanda vabariigi krahhini ja loobumiseni parlamentaarse vabariigi valitsemisvormist ning tõi võimule esimeste sõjajärgsete aastate ajutise valitsuse juhi Charles de Gaulle'i (presidendiametis 1959–1969).

Viies vabariik on poolpresidentaalne vabariik. Riigipea (president) valitakse otsestel valimistel (aastatel 1962–2000 seitsmeks ja alates 2000. aastast viieks aastaks).

Viienda Vabariigi presidendid
 Charles de Gaulle (1959–1969)
 Georges Pompidou (1969–1974)
 Valéry Giscard d'Estaing (1974–1981)
 François Mitterrand (1981–1995)
 Jacques Chirac (1995–2007)
 Nicolas Sarkozy (2007–2012)
 François Hollande (2012–2017)
 Emmanuel Macron (alates 2017)

Vaata ka
Prantsuse kolmas vabariik
Prantsuse neljas vabariik

Prantsusmaa poliitika
Prantsusmaa ajaloolised riigid
Vana basaar

Vana basaar (makedoonia keeles Стара чаршија ehk Stara čaršija, albaania keeles Çarshia e Vjetër, türgi keeles Eski Çarşı) on Põhja-Makedoonia pealinnas asuv basaar. See paikneb Vardari jõe idakaldal ja ulatub Skopje kindluse juurest Serava jõeni. Balkani maade üks vanim ja suurim turuplats on olnud Skopje kaubanduse keskus vähemalt 12. sajandist.

Vaata ka
Bit Pazar

Skopje