joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valga Issidori peakirik

Valga Issidori peakirik on Valgas aadressil Pargi tänav 1a asuv õigeusu kirik. Kirik on nimetatud Tartu preestermärtri Issidori järgi. 

Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Valga Issidori Peakiriku kogudus.

Ajalugu
Kirik ehitati aastatel 1897–1898 ja pühitseti sisse 1898. Hoone arhitekt on Vladimir Lunski. Kirik oli algselt mõeldud linna venelastest ja lätlastest õigeusklike kogudusele, ent kui õigeusklike eestlaste koguduse kasutada olnud Valga Püha Nikolai Imetegija kirik Vabaduse ja Kuperjanovi tänava ristumiskoha lähedal 1913. aastal maha põles, hakkas Valga Püha Nikolai kogudus ka seda kirikut kasutama ja 1923. aastal sai kirik peakiriku staatuse.

1993. aastal kogudus lõhenes ja venekeelne koguduseosa lahkus ning ehitas oma pühakojaks ümber endise Valga raudteelaste klubi.

Valga Püha Nikolai koguduse vaimulikud
 Vassili Kudrjavtsev, 13.03-10.05.1849 - oli Valga koguduse esimene preester
 Jossif Šestakovski, 23.12.1849-13.05.1851
 Aleksander Troitski, 12.03.1851-27.10.1859
 Aleksander Mutovozov, 31.12.1859-15.01.1866
 Aleksander Vozdviženski, 15.01.1866-1869
 Sergei Lebedev, 05.12.1869-08.03.1870
 Nikolai Grozdov, 1870-31.01.1875
 (Peteris) Peeter Mednis, 24.03.1875-01.06.1881
 Aleksander Karzov, 07.1881-27.05.1897
 Aleksander Tamm, 01.09.1897-01.09.1917
 Andrei Luha, 30.01.1918-24.03.1919
 Joann Melts, 04.08.1919-1923

Vaata ka
Püha Issidori kirik (Peterburis)

Viited

Välislingid
Kirikust EAÕKi kodulehel
 

Valga kirikud
Valga maakonna õigeusu kirikud
EAÕK Tallinna peapiiskopkond
Väino Unt

Väino Unt (9. november 1932 Tilga – 10. märts 2015 Tartu) oli eesti füüsik.

Ta sündis kooliõpetaja peres Tartumaal Rõngu vallas. Sõjakeeris viis pere Nõukogude Liidu tagalasse. Isa langes rindel, Väino koos ema ja õega naasis Eestisse 1944. aastal. Koolitee jätkus Tartu Õpetajate Seminari Harjutuskoolis ja seejärel Tartu Õpetajate Instituudis. Keskkooli lõputunnistuse sai Väino eksternina Tartu I Keskkoolis 1952. aastal. Õpingute ajal töötas Väino Tartu võõrastemajas "Toome" mitmes ametis. Keskkooli lõputunnistuse saamise järel asus Väino õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis füüsikat. Ülikooli õpingute ajal jätkus ka leivateenimine "Toome" võõrastemajas.

Ülikooli lõpetas ta 1957. aastal kiitusega ning jätkas samas õpinguid aspirantuuris teoreetilise füüsika erialal, juhendajaks professor Harald Keres. Kandidaadiväitekiri teemal tsentraalsümmeetrilised gravitatsiooniväljad üldrelatiivsusteoorias sai kaitstud 1962. aastal. Teadlase karjäär algas juba 1960. aasta oktoobris tollases Füüsika ja Astronoomia Instituudis (FAI). Alguses oli ta töökoht Tartus ja instituudis tööruumi puudumise tõttu ka kodus. Oktoobrist 1970 asus Väino Unt tööle Tõraveres FAI teadusala asedirektorina.

FAI Füüsika Instituudiks ja Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudiks (AAI) jagunemise järgselt 1973. aastal sai Väino Undist 1974. aasta aprillis AAI direktor. Väino Undi direktoriaastad kuni 1985. aasta juulini olid AAI kõrgaastad. Instituudi töötajate arv kasvas üle 200. AAI korraldusel toimusid mitmed suured rahvusvahelised teadusnõupidamised. 1976. aastal alustas Tõraveres tööd astrofüüsika teaduskraadide kaitsmisnõukogu, milles kaitsti 15 aasta jooksul 103 väitekirja. Disserdandid olid kogu suurest Nõukogude Liidust, aga ka Bulgaariast.

Peale direktoriametit jätkas Väino Unt tööd Tõravere observatooriumis vanemteadurina, uurimisteemaks gravitatsiooninähtused. Direktorina tehtud töö eest tunnustati Väino Unti Eesti Teaduste Akadeemia medaliga 1987. aastal.

9. detsembril 1993 kaitses Väino Unt Peterburi Riiklikus Ülikoolis füüsika-matemaatikadoktori kraadi saamiseks väitekirja "Gravitatsioonikiirgus mittelineaarsetes lähendites ja iseendaga interakteeruv graviton".

Töö Tartu Observatooriumis kestis kuni 2002. aasta lõpuni, mil ta jäi pensionile.  Väino Unt suri 10. märtsil 2015 Tartus. Ta on maetud Raadi kalmistule.

Pere
Tema abikaasa oli pedagoogikateadlane Inge Unt. Nende poeg on filosoof Anto Unt.

Viited

Kirjandus
 L. Leedjärv, T. Viik. In memoriam. Väino Unt. Tartu tähetorni kalender 2016. aastaks. Tartu Observatoorium, Tõravere, 2015.

Eesti füüsikud
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Raadi kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2015
Kaarel Kurismaa

Kaarel Kurismaa (sündinud 13. mail 1939 Pärnus) on Eesti maali- ja installatsioonikunstnik.

1965. aastal lõpetas Kurismaa Tartu Kunstikooli kunstilise kujundajana, 1966–1971 õppis ta ERKI-s maali erialal. Ta on töötanud dekoraatori, animaatori ja pedagoogina.

Looming 
Kurismaa on üks Eesti esimesi kineetilise kunsti viljelejaid. Ta kasutab oma teostes vormi, heli ja värvi kooskõla. Kuna kineetiline kunst tõusis Eestis põranda- või poolpõrandaalusest staatusest välja alles pärast taasiseseisvumist (esimene kineetilise kunsti näitus “Mobile”, mille korraldajaks oli Kaarel Kurismaa, toimus siin 1995. aastal), tuntakse Kurismaad samavõrd ka maalikunstnikuna ning nukufilmide režissööri ja kunstnik-lavastajana.

Ta on üks Eesti kunstiajaloo eripärasemaid loojaid, sünergilise platvormiga kunstnik, kes suudab mängleva kergusega ühendada väga erinevaid väljendusvahendeid: liikumist, valgust, heli ja füüsilist vormi ning seda nii väiksemates kui monumentaalobjektides. Kaarel Kurismaa erilisus väljendub leidmaterjalide, mööbliosade ning neid liikuma, helisema ja vilkuma paneva elektroonika metamorfoosis. Tema liikuvad ja ümisevad objektid toimivad justkui hingestatud masinatena. Kaarel Kurismaa loomingut võib läbi erinevate perspektiivide kõrvutada näiteks Jean Tinguely, Bruno Munari, Robert Rauschenbergi ja kaasaegsetest kunstnikest Fischli&Weissi loominguga.

Tema teoseid leidub Tartu ja Eesti Kunstimuuseumi, Tallinna Kunstihoone ning Zimmerli Kunstimuuseumi (USA) kogudes.

Isikunäitusi
 2008 “Polüfooniline”, SooSoo galerii, Tallinn
 2009 “Teise süütuse tuba”, Tartu Kunstimuuseum
 2015 “Väike masin ja sõbrad”, Vabaduse galerii, Tallinn
 2018 "Kollase valguse orkester" Kumu kunstimuuseum

Ühisnäitusi
 2013 “Sünkroonist väljas. Helikunstist vaatega minevikku”, Kumu kunstimuuseum
 Kumu püsiekspositsioon, Tallinn

Tunnustus 
 1995 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (personaalnäitus Tallinna Linnagaleriis ja kineetilise kunsti näitus "Mobile" Tallinna Kunstihoones)
 1996 Kristjan Raua preemia (pikaajaline loominguline tegevus, eriti kineetilise kunsti näituse "Mobile" korraldamine Kunstihoones)
 1997 Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemia (koos Leila Pärtelpoja, Mart Kalmu, Ülar Saare, ja Mari Kurismaaga; Riigikogu istungitesaali ajaloolise interjööri ennistamine)
1997 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemia (isikunäitus Tallinna Kunstihoones, installatsioonid "Sound Graffiti" festivalil NYYD'97)
2018 Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali elutööpreemia (Eesti kunstis ainulaadne fenomen, kelle mängulised kineetilised objektid ja heliinstallatsioonid on avardanud visuaalse kunsti piire ning loonud sünergia erinevate kunstiliikide vahel)

Isiklikku 
Tema abikaasa on sisearhitekt ja maalikunstnik Mari Kurismaa.

Viited

Välislingid 

 Kaarel Kurismaa Kaasaegse Kunsti Eesti Keskus

Eesti kunstnikud
Sündinud 1939
Sirgala karjäär

Sirgala karjäär (ka Sirgala põlevkivikarjäär) on ASi Enefit Kaevandused pealmaakaevandus Narva-Jõesuu linnas. Karjääri pindala on 14 km². Kagus piirneb Sirgala karjäär Narva karjääriga ning loodes Viivikonna karjääriga.

Kirjandus 
Mait Sepp, Margus Pensa, Põlevkivisaaga Narva karjääri maadel, Eesti Loodus nr 2009/6
Maack, Matti; Mändmets, Aavo; Freiberg, Allan, 1997. Sirgala-35. Tallinn, Disantrek.
Sirgala karjäär, geoloogia.info 

Eesti karjäärid
Narva-Jõesuu linn
Viivikonna karjäär

Viivikonna karjäär on ASi Enefit Kaevandused põlevkivi pealmaakaevandus Toila vallas. Karjäär piirneb Sirgala karjääriga.

1987. aastal liideti Viivikonna karjäär Sirgala karjääriga. 2000. aastal liideti see kompleks omakorda Narva karjääriga.

Karjäär on Viivikonna kihistu stratotüüp. Paljandi profiil on kaevandamise tõttu pidevalt uuenev.

Viited

Kirjandus 
Mait Sepp, Margus Pensa. Põlevkivisaaga Narva karjääri maadel, Eesti Loodus nr 2009/6

Eesti karjäärid
Toila vald
Eesti põlevkivitööstus
Bert Raudsep

Bert Raudsep (sündinud 14. juulil 1982) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2000. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja 2004. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli. 2009. aastal kaitses ta väitekirja "Teater Eesti ühiskonnas. Olulisus läbi ajalehe Postimees aastal 2007" ja sai teatrimagistri kraadi.

Ta töötas aastatel 2004–2007 näitlejana Tallinna Linnateatris. Seejärel õppis ta aasta aega Berliinis vabasid kunste. Pärast seda tegutses ta Eestis vabakutselisena (osales Von Krahli Teatri projektis "Kas on elu pärast kapitalismi?" ja andis lasteteatriga Trumm firmade jõulupidudel lasteetendusi). Aastatel 2011–2014 töötas näitlejana teatri Endla trupis.

Ta on mänginud filmides "Nimed marmortahvlil" (2002), "Kõrini!" (2005), "Sügisball" (2007) ja "Georg" (2007), "Tuliliilia" (2018) ning draamasarjades "Kättemaksukontor" (2009), "Viimane võmm" (2014) ja "Köök" (2016).

Rolle 
 2004 Franz Kafka "Metamorfoos" (Georg Samsa)
 2005 William Wharton "Birdy" (Birdy)
 2011 Andrus Kivirähk "Mees, kes teadis ussisõnu" (Pärtel, Röks)
 2011 Kaili Viidas "Põrrr...!!!" (Triinu, Rohutirts, Sipelgas)
 2012 Ervin Õunapuu "Pühamatest pühamad" (Osaleja)
 2012 Tiina Laanem "Nähtamatu maja" (Ralf)
 2012 Luigi Pirandello "Heinrich IV" (Carlo di Nolli)
 2012 Peter Quilter "Boyband" (Pets)
 2013 Maurice Maeterlinck "Sinilind" (Tyltyl)
 2014 Neil LaBute "Eedeni aed" (Phillip)
 2014 Kaite O'Reilly "Mandel ja merihobu" (Valmer)
 2018 Maria Avdjuško "Tuliliilia" (silmapatsient)

Reklaamid 
 2005 - Elion / Vanaema nõuanne
 2011 - Viru Valge Black (taustahääl)
 2015 - Onu Alko valvab

Isiklikku 
Bert Raudsepa vend on näitleja Gert Raudsep.

Viited

Välislingid 
 Karin Klaus Bert Raudsep peab teatris tähtsaks usaldust Pärnu Postimees
 Bert Raudsep "Endla" kodulehel

Eesti näitlejad
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1982
Ants Tooming

Ants Tooming (sündinud 9. juunil 1965 Tallinnas) on eesti vaimulik.

Tooming lõpetas 1984 Kaarepere Sovhoostehnikumi metsnikuna, 1992 Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise alal ja 2000 Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Kuulub korporatsiooni Fraternitas Liviensis.

Ta ordineeriti 29. augustil 2000 kirikuõpetajaks.

Aastatel 2000–2010 oli ta Kolga-Jaani koguduse õpetaja. Alates 2010. aastast on ta Tartu Peetri koguduse õpetaja, aastast 2015 Tartu praost.

2004–2005 ja 2008–2009 teenis abiõpetajana Toronto Peetri kogudust Kanadas. 2004. aastal oli Pilistvere koguduse hooldajaõpetaja. 2006 aastal Põltsamaa koguduse hooldajaõpetaja. Avinurme koguduse hooldajaõpetaja alates 2020.

On praostina teeninud lühemat aega Palamuse, Tartu Maarja ja Laiuse kogudusi.

2022 veebruaris pälvis president Alar Kariselt teenetemärgi Valgetähe V klass orden (vaimulik, kultuuriloo talletaja).

Isiklikku
Tema isapoolne vanaisa Alfred Tooming oli EELK peapiiskop, emapoolne vanaisa Eevalt Turgan oli viiuldaja, tädi Maare Kümnik (1936–2015) oli bibliograaf.

Kolga-Jaani Johannese koguduse vaimulikud
Tartu Peetri koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Liviensise liikmed
Luua Metsanduskooli vilistlased
Eesti praostid
Sündinud 1965
Marian Eplik

Marian Eplik (kuni aastani 2021 Heinat, sündinud 25. oktoobril 1989 Raplas) on eesti näitleja.

Ta on õppinud Hellamaa algkoolis ja Muhu Põhikoolis ning lõpetanud 2009. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi.  Aastatel 2009–2010 õppis ta Tallinna Ülikoolis eesti filoloogiat, kuid lõpetas aastal 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 

Aastatel 2014–2019 oli Marian Heinat Vanemuise teatri draamanäitleja, alates 2019. aastast on ta Eesti Draamateatri näitleja. 

13. juunil 2021 abiellus ta Vaiko Eplikuga.

Rolle 
 2014 Avtandil Varsimašvili "Armastan! Armastan! Armastan!" (Kilpkonn, Ni, Naabrinaine)
 2014 Tiit Palu "Minu veetlev Tartu" ()
 2015 Sofi Oksanen "Kui tuvid kadusid" (Rosalie, Evelin)

Tunnustus 
 2018 – Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind

Viited

Välislingid 
Marian Heinat Eesti Draamateatri kodulehel

Eesti Draamateatri näitlejad
Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1989
Mikkel Aagaard

Mikkel Holm Aagaard (sündinud 26. novembril 1979) on taani endine käsipallur. 

Ta mängis Taani käsipallikoondises 59 kohtumist ja viskas 107 väravat. 2006. aasta EM-ilt võitis ta pronksi ja 2008. aasta EM-ilt kulla. Ta võistles 2010. aastani.

Välislingid
Sissekanne saidil haslund.info
Sissekanne saidil eurohandball.com

Taani sportlased
Käsipallurid
Sündinud 1979
Swing Swindlers

Swing Swindlers (ka Bel-Etage Swingorkester) on Eesti orkester, mis esitab eelkõige 1920.–1940. aastate tantsumuusikat. Orkestri moodustas 2004. aastal Mart Sander. Orkester koosneb peamiselt Estonia teatri noortest muusikutest.

Eesti Vabariigi 100. aastapäeva tähistamise raames toimus orkestri turnee Ameerika Ühendriikides, mille käigus esineti muuhulgas Kennedy Keskuses (Washington). Washingtoni linnapea Muriel Bowser kuulutas 24. veebruari 2018 Eesti päevaks ning mainis oma proklamatsioonis muuhulgas ka Mart Sanderi kontserti kui kaalukat kultuurisündmust.

Orkestri albumid on ilmunud eelkõige USA plaadifirma Divine Art kaudu ning saanud mainekaid auhindu (näiteks juhtiva klassikalise muusika ajakirja Gramophone kriitikute aastapreemia). 

Orkester oli telesaatesarja "Tantsud tähtedega" orkester 1. ja 2. hooajal ning saatesarja "Eesti otsib superstaari" svingvooru orkester 1.–4. hooajal. 

Bel-Etage Swingorkester on välja andnud ligi 20 albumit Eestis, Soomes, Ameerikas, Inglismaal, Saksamaal ja Venemaal. 

Orkestriga on esinenud ja lugusid salvestanud näiteks lauljad Hanna-Liina Võsa, Nele-Liis Vaiksoo, Birgit Sarrap, Kelli Uustani, Pirjo Jonas, Tanel Padar, Koit Toome, Pirjo Levandi, Luisa Värk, Jassi Zahharov, Rolf Roosalu, Mihkel Mattisen, Uno Loop, Reet Linna ja paljud teised.

Välislingid
Orkestrist ettevõtte Divine Art kodulehel

Eesti orkestrid
Kärt Tammjärv

Kärt Tammjärv (sündinud 11. juunil 1991 Tallinnas) on eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 2010 Pelgulinna Gümnaasiumi, lisaks on ta õppinud Tallinna Muusikakoolis kitarri ja Arsise Kellade Koolis kellamängu. Aastal 2014 lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli.

Ta on aastast 2014 Vanemuise teatri draamanäitleja.

Rolle
2014 Lehm, Jõgi, Liblikas, Lammas. Avtandil Varsimašvili "Armastan! Armastan! Armastan!"
2014 Punamütsike. Veikko Täär "Punamütsike"
2015 Krõõt. Urmas Lennuk "Meie oma tõde, meie oma õigus"
2015 Evi. Stanislav Gororuhhin "Imelise ajastu lõpp" (Конец прекрасной эпохи)
2018 Hiie. Sasha Pepeljajev "Mees, kes teadis ussisõnu"

Viited

Välislingid
Kärt Tammjärv "Vanemuise" teatri kodulehel
Kärt Tammjärv Eesti Näitlejate Liidu kodulehel

Eesti näitlejad
Vanemuise näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1991
Linda Porkanen

Linda Porkanen (kuni 2022. aastani Kolde, sündinud 16. aprillil 1990 Tallinnas) on eesti näitleja.

Ta on õppinud Tallinna 21. Keskkoolis, lõpetas Vanalinna Hariduskolleegiumi humanitaarklassi (õppides samal ajal ka VHK Teatrikoolis). Ta õppis aastatel 2009–2010 Tallinna Ülikoolis psühholoogiat, lõpetas 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli. 

Ta mängis filmis "Nullpunkt" (aastal 2014, stuudio Allfilm). Aastatel 2018–2021 mängis teleseriaalis “Alo” Kerdut. 

Ta on 2014. aastast Vanemuise teatri draamanäitleja.

Rolle 
 2014 – Avtandil Varsimašvili "Armastan! Armastan! Armastan!" (Part, Kala)
 2014 – Andrew Lloyd Webber "Ooperifantoom" (Meg Giry)
 2015 – Sofi Oksanen "Kui tuvid kadusid" (Juudit Parts) 
 2019 – Molière “Naiste kool” (Agnès)

Viited

Välislingid 
 Linda Porkanen Vanemuise teatri kodulehel

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1990
Teófilo Cubillas

Teófilo Juan Cubillas Arizaga (sündinud 8. märtsil 1949 Limas) on Peruu endine jalgpallur. Teda peetakse kõigi aegade parimaks Peruu jalgpalluriks. Ta oli tuntud oma tehniliste oskuste ja karistuslöökide sooritamiste poolest. Tema hüüdnimi oli "El Nene" ("Laps").

Ta kuulus 1975. aasta Copa América võitjaks tulnud Peruu meeskonda. Ta aitas Peruul jõuda 1970. aasta maailmameistrivõistluste veerandfinaali ja taas 1978. aasta maailmameistrivõistlustele. 1972 valiti ta Lõuna-Ameerika aasta jalgpalluriks.

Ta on 81 mängus löödud 26 väravaga riigi suurim väravakütt. 2004 valis Pelé Cubillase FIFA 100 125 parima jalgpalluri hulka. Cubillas on Miroslav Klose ja Thomas Mülleri kõrval üks kolmest mängijast, kes on suutnud kahtedel erinevatel maailmameistrivõistlustel lüüa viis või enam väravat.

Viited 

Peruu jalgpallurid
FC Baseli jalgpallurid
FC Porto mängijad
Sündinud 1949
Veiko Porkanen

Veiko Porkanen (sündinud 4. jaanuaril 1989 Põltsamaal) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 2008. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 2008–2010 Tallinna Tehnikaülikooli Tartu Kolledžis ehitiste restaureerimise erialal, kuid lõpetas 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli.

Veiko Porkanen on aastast 2014 Vanemuise teatri draamanäitleja.

Ta on mänginud filmides "Must alpinist" (2015), "Sangarid" (2017) ja "Kalev" (2022).

Rolle
2013 Ray Cooney "Minu järel, seltsimees!" (Konstaabel Pulford)
2014 Avtandil Varsimašvili "Armastan! Armastan! Armastan!" (Koer, Badri, Vitali)
2014 Andra Teede "Estoplast" (osalemine)
2015 Tammsaare/Urmas Lennuk "Meie oma tõde, meie oma õigus" (noor Andres)

Viited

Välislingid 
Veiko Porkanen "Vanemuise" teatri kodulehel
Veiko Porkanen Eesti filmi andmebaasis

Eesti näitlejad
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1989
Eesti hällilaul

"Eesti hällilaul" (laulu nimetatud ka "Kuss-kuss, kallike") on eesti helilooja Arvo Pärdi 2002. aastal loodud muusikateos; üks kahest Pärdi hällilaulust (teine on "Jõuluhällilaul"). Muusikateose pikkus on 2 minutit. 

Eesti hällilaulust tegi Pärt uued versioonid aastal 2005 ja 2010.

Viited

Arvo Pärdi teosed
Eesti laulud
Kajakarahu

Kajakarahu on 1,35 hektari suurune saar (rahu) Läänemaal Haapsalu linnas Eeslahes. Rahu rannajoone pikkus on 739 meetrit.

Rahu asub Uussadamast 500 meetrit lõunas. Rahu on pikliku kujuga ja liivase pinnamoega.

Rahu kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all.

Vaata ka
Kajakarahu alumine tulepaak

Välislingid
 

Väinamere saared
Lääne maakonna saared‎
Haapsalu
Jefferson Farfán

Jefferson Agustín Farfán Guadalupe (sündinud 26. oktoobril 1984 Limas) on Peruu jalgpallur, kes mängib ründajana Venemaa kõrgliiga klubis Moskva Lokomotiv ja Peruu jalgpallikoondises.

Klubikarjäär 
Farfán alustas klubikarjääri Peruu klubis Alianza Lima, kellega ta sõlmis lepingu 2001. 2002. aastal sai ta meeskonna üheks olulisemaks mängijaks ning aitas klubil tulla aastatel 2003 ja 2004 Peruu meistriks.

2004. aasta juunis suundus ta 3,5 miljoni euro eest Hollandi klubisse PSV Eindhoven, kellega sõlmis lepingu 2010. aastaks. Klubidebüüdi tegi ta 14. augustil 2014 liigamängus Roosendaaliga. Esimese värava lõi ta klubi emeskonnas 6. liigamängus Heerenveeniga. Ta lõi klubi meeskonnas Hollandi liigas mitu olulist väravat ja jõudis klubiga Meistrite Liiga hooajal 2004–2005 poolfinaali. Esimese värava lõi ta Meistrite Liigas 2:1 võidumängus Norra klubi Trondheimi Rosenborg üle. Aastatel 2005–2008 tuli PSV-ga neljal hooajal järjest Hollandi meistriks ja 2005 Hollandi karika võitjaks.

2008. aasta juunis suundus ta 10 miljoni euro eest Saksamaa klubisse Schalke 04. See oli kõige kallim üleminek klubi ajaloos. Ta sõlmis klubiga lepingu neljaks aastaks. Klubidebüüdi tegi ta 13. septembril 2008 mängus Dortmundi Borussiaga, kus ta lõi penaltist värava.

Hooajal 2011–2012 tegi ta 23. oktoobril 2011 mängus Bayer Leverkuseniga klubi meeskonnas oma sajanda mängu, kus ta lõi ka otsustava 1:0 võiduvärava. 2012. aprillis pikendas Farfán klubiga lepingut 2016. aastani.

2015. aasta aprillis liitus ta Araabia Ühendemiraatide klubiga Al Jazira.

2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Venemaa klubiga Moskva Lokomotiv. Hooajal 2017–18 tuli ta klubiga Venemaa meistriks.

Koondisekarjäär 
Farfán kuulus Peruu koondisse 2003. aasta Lõuna-Ameerika alla 20-aastaste meistrivõistlustel Uruguays.

Debüüdi Peruu rahvuskoondises tegi 23. veebruaril 2003 mängus Haitiga. 2007. aasta detsembris sai ta Peruu jalgpalliliidult 18-kuulise võistluskeelu. 2008. aasta juulis vähendati karistust kolme kuu võrra. Koondise juurde naasis 4. septembril 2010 2:0 võidumängus Kanada üle, kus ta lõi mõlemad väravad.

Ta on kuulunud Peruu koondisse neljal Copa América turniiril.

Isiklik elu 
Mais 2020 teatati, et Farfán nakatus koroonaviirusega.

Saavutused
Alianza Lima
Peruu meister (3): 2001, 2003, 2004
PSV Eindhoven
Hollandi meister (4): 2004–05, 2005–06, 2006–07, 2007–08
Hollandi karika võitja (1): 2004–05
Schalke 04
 Saksamaa karika võitja: 2010–11
 DFL-Supercup: 2011
Al Jazira Club
UAE President's Cup: 2015–16
Moskva Lokomotiv
Premjer Liga: 2017–18
Venemaa karikas: 2016-17, 2018–2019

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Peruu jalgpallurid
PSV Eindhoveni mängijad
FC Schalke 04 mängijad
Moskva Lokomotivi mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 1984
Andero Nimmer

Andero Nimmer (sündinud 21. augustil 1986 Nissi vallas) on Eesti muusik ja laulukirjutaja.

Pärast Turba Gümnaasiumi lõpetamist läks ta õppima Tartu Ülikooli, kus lõpetas 2013. aastal ajaloo eriala magistrikraadiga. Aastatel 2011–2016 töötas Nimmer Turba koolis ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajana.

2008. aasta lõpus asutas ta koos Indrek Upsiga alternatiivroki bändi Laika Virgin. 2010. aastal liitus ansambliga laulja Fredy Schmidt ning sügisel ilmus Laika Virgini debüütsingel "Nähtamatu". Bändi 2011. aastal ilmunud debüütalbum pälvis Eesti Muusikaauhindade galal Aasta Alternatiivalbumi auhinna. 2013. aasta kevadel asutasid Andero Nimmer ja Fredy Schmidt uue ansambli NimmerSchmidt. 2014. aasta alguses ilmunud NimmerSchmidti debüütalbum "Kirgede torm" pälvis muuhulgas Eesti Ekspressi nädala plaadi tiitli. NimmerSchmidti singel "Sandra" valiti lauluvõistluse Eesti Laul 2014 20 parima loo sekka. See osales lauluvõistluse esimeses poolfinaalis 14. veebruaril 2014. Lauluvõistlusel Eesti Laul 2015 osales NimmerSchmidt singliga "Kellega ma tutvusin?". 20 parima loo hulka valitud laul osales lauluvõistluse teises poolfinaalis 14. veebruaril, taustalauljateks Taavi Peterson ja Kristjan Saharov.

Viited 

Eesti muusikud
Eesti pedagoogid
Sündinud 1986
Ne Ždali

Ne Ždali (kasutatud ka nime Ne ždali; Ne Zhdali, vene Не ждали) oli aastatel 1987–2012 tegutsenud indie rock'i ansambel. Ansambel asutati 1987. aastal Tallinnas.

Ansambli solist ja kitarrist oli Leonid Soibelman.

Diskograafia
 "Rhinoceroses and other forms of life" (1990)
 "She-Ye-Ye" (1991)
 "Rhinoceroses and other forms of live" (1993)
 "Hey, driver, cool down the horses" (1994)
 "Whatever happens, Twist!" (1995)
 "Live Rarities Vol. 1" (1997)
 ""Pollo d'oro" together with THE BILLY TIPTON MEMORIAL SAXOPHONE QUARTET" (1998)
 "Rhinoceroses and other forms of live (re-release)" (1999)
 "She-Ye-Ye" (2001)

Eesti ansamblid
Aadu Pirk

Aadu Pirk (aastani 1938 Aadu Birk; 15. september 1919 Tallinn – 10. mai 1945 Praha lähedal) oli Eesti (lipnik) ja Saksamaa (Obersturmführer) sõjaväelane.

Ta lõpetas aastal 1937 Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1938–1940 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust, aastatel 1940–1942 kehalist kasvatust, kumbagi stuudiumi ta ei lõpetanud. Ta oli EÜS Põhjala liige.

Aastast 1942 oli ta Eesti leegionis. Aastatel 1942–1943 viibis ta täienduskursustel Bad Tölzis SS-ohvitseride koolis. Aastal 1943 oli ta ohvitser 42. SS-vabatahtlike rügemendis.

Jaanuarist 1944 oli ta ohvitser 45. Relva-SS Grenaderirügemendis, alguses 1. kompaniis. Ülendati jaanuaris Obersturmführeriks. Märtsist 1945 oli ta sama rügemendi 2. kompanii ülem.

Aadu Pirk langes 10. mail 1945 Praha lähedal.

Isiklikku
Tema isa oli Eesti poliitik Ado Birk ja tema õde Regina Birk oli arst. Tema vanaisa nimi oli samuti Aadu Birk.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Ohvitseride andmekogu

Eesti sõjaväelased
Eesti sõjaväelased Saksa sõjaväes Teises maailmasõjas
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Sündinud 1919
Surnud 1945
Passion (Tüür)

"Passion" on eesti helilooja Erkki-Sven Tüüri 1993. aastal loodud muusikateos; ühtlasi üks kolmest loost (teised kaks on "Action" ja "Illusion") tsüklis "Action.Passion.Illusion". Muusikateose pikkus on 7 minutit. Teose kandis esimest korda ette 25. oktoobril 1993 Tallinna Kammerorkester (dirigent Tõnu Kaljuste).

Viited

Erkki-Sven Tüüri teosed
Muusikateosed
Kuldar Traks

Kuldar Traks (sündinud 1978) on eesti tõlkija, raamatutoimetaja ja filosoof.

Ta on eesti keelde tõlkinud muuhulgas Richard Hammondi, Thando McLareni, Neil Morrise jt. raamatuid.

Eesti tõlkijad
Eesti filosoofid
Sündinud 1978
Tallinna vallkindlustused

Tallinna vallkindlustused on väljaspool Tallinna linnamüüri asunud uusaegsete kaitserajatiste vöönd.

Vallkindlustusi hakati arendama selleks, et viia linna kindlustused vastavusse tulirelvade kasutuselevõtmisest tulenevate uute vajadustega.

Tallinna vallkindlusted kujundati senisest eesvallist ja see moodustas koos linnamüüriga taktikalise terviku.

Tallinna vallkindlustuste esimene osa rajati 1463–73. Selle moodustasid Nunnavall koos vallikraaviga, mis rajati Nunnavärava ja Suure Rannavärava vahele, linna idaküljele rajatud palissaad ning Viru värava eesvärava ette rajatud  vallivärav koos hulknurkse vallivärava Suure zwingeriga. Nende järel valmis esimene ettenihutatud suurtükitorn Kiek in de Kök, mida ehitati 1475–83.

Tallinna vallkindlustused hõlmasid 19. sajandi alguses 78 ha. Viimast korda kohendati neid Krimmi sõja ajal 1854–55.

Tänapäeval on Tallinna vallkindlustustest säilinud kolmandik, näiteks Ingeri, Rootsi ja Skoone bastion, osaliselt ka Suure Rannavärava ja Viru värava bastion. Nendel paikneb haljasala, mis eraldab Tallinna vanalinna ülejäänud linnast.

Vaata ka 
Tallinna muldkindlustusvöönd

Viited

Tallinna muldkindlusvöönd
15. sajand Tallinnas
Tallinna ajaloolised ehitised
Saunags

Saunags (ka Saunagciems, liivi keeles Sǟnag) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Kuramaal Talsi piirkonnas Kolka vallas. Ajalooliselt oli see küla liivlaste asualal.

Küla mainiti esmakordselt aastal 1310. Aastal 1582/1583 oli külas Sonnagen Piltene vakuraamatu järgi kaheksa talu, millest neli olid rendile antud. Aastal 1836 oli külas 60 elanikku. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale. Saunagsis asub keskaegne kalmistu ehk Vanakalmistu mägi, mis on arheoloogiline mälestis.

Külas kasvavad Saunagsi sanglepp (kõrgus 15.5 m) ja Saunagsi pärn (kõrgus 19.5 m) on looduskaitse all.

Kuigi külakeskus pole otseselt muinsuskaitse all, on omavalitsus tunnistanud külasüdame kultuuriväärtuslikuks piirkonnaks. Väärtuslikeks loetakse Jūrnieki meremeeste ja kalurite majapidamist, kus vahepeal tegeleti ka käsitööga. Sealsed elumaja, ait ja laut valmisid aastal 1910, saun ja suitsutuskoda aastal 1911. Druvnieki oli põllumajandusega tegelenud kalurite-uusmaasaajate majapidamine, millest on säilinud küüni ja tõllakuuriga tall, elumaja, ait, kelder, suitsutuskoda, saun ja aiad. Vecvalki oli põllumajandusega tegelenud kalurite majapidaminemillest on säilinud aastal 1926 ehitatud elumaja, aastal 1928 rajatud laut, lehmade varjualusega küün ja tõllakuur, aastal 1935 valminud küün, aastal 1910 rajatud kartulikelder, aastal 1945 vana sauna asemele rajatud uus saun ja aastal 1957 vana aida asemele rajatud uus ait.

1935. aasta rahvaloenduse põhjal elas külas 146 elanikku. Aastal 2010 oli elanikke 17. Aastal 2015 oli külas 15 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.

Viited

Välislingid 
 Küla kaart

Talsi piirkonna külad
Liivi külad
Ida-Virumaa Valgevene Kultuuriselts Bez

Ida-Virumaa Valgevene Kultuuriselts Bez on Ida-Virumaal Jõhvis aastast 1989 tegutsev Eesti valgevenelaste selts. Seltsi juhataja on Zinaida Klõga .

Selts asutati 1989. aastal Vladimir Dehteruki (Владимир Дехтерук) eestvõttel .

Viited

Välislingid
Seltsist Etnowebi kodulehel

Eesti seltsid
Valgevene
Diasporaade organisatsioonid Eestis
Sekundomer.ee

Sekundomer.ee on venekeelne Eesti sporti ja märkimisväärselt Ida-Virumaa sporti kajastav veebisait. Veebisaidi lõi 2005. aasta maikuus Aleksandr Komšin. Veebisaidilt on leida spordiuudiseid, intervjuusid sportlastega, fotosid ja videomaterjali.

Välislingid
Sekundomer.ee

Eesti veebisaidid
Eesti spordiajakirjandus
Rahvamuusikapidu

Rahvamuusikapidu on kontsert, kus esinevad paljud rahvamuusikakollektiivid.

Eestis hakati üleriigilisi rahvamuusikapidusid korraldama üldlaulu- ja -tantsupidude eeskujul. Selle mõtte autor ja kõigi seniste üleriigiliste rahvamuusikapidude kunstiline juht on olnud Ahto Nurk. Üleriigilised rahvamuusikapeod toimuvad üle aasta ja mitte kindlas kohas, vaid neid korraldatakse Eesti eri paigus.

Üleriigiline rahvamuusikapidu kestab kaks päeva. Esimesel päeval mängitakse rahvapillidel võistu ja esinevad üksikkollektiivid. Teisel päeval on koondorkestri kontsert. Koondorkester koosneb paljudest rahvamuusikaorkestritest. Eraldi esinevad kandleorkester, viiulikoorid ja rahvapillisolistid.

Viited 

Rahvamuusika
Öörahu

Öörahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Eeslahes asuv 0,14 hektari suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 156 meetrit.

Rahu nimi kinnitati Haapsalu linnavolikogu otsusega, mis jõustus 11. märtsil 2005.

Viide

Välislingid
 

Väinamere saared
Lääne maakonna saared‎
Haapsalu
Ursula Põks

Ursula Põks (20. august 1919 – 4. juuli 2006) oli eesti tõlkija ja toimetaja.

Ursula Põks sündis Keila vallas Suur-Tutermaa talu peremehe August Põksi ja tema abikaasa, kõrtsmiku tütre Karin Põksi (sündinud Pipenberg) perekonnas.

Ta õppis Tallinnas Elfriede Lenderi Eragümnaasiumis. Hiljem, aastatel 1958–1964 omandas ta kaugõppe teel kõrghariduse inglise keele ja kirjanduse alal Tartu Riiklikus Ülikoolis.

Põks elas enamiku elust Keilas. Palju aastaid töötas ta toimetajana kultuurilehes Sirp.

Ursula Põks suri 4. juulil 2006 ja ta maeti 20. augustil 2006 Karjaküla kalmistule.

2008. aastal korraldas Harjumaa Muuseum tema mälestuseks isikunäituse, kus demonstreeriti tema isiklikke esemeid ja dokumente, mille ta oli muuseumile pärandanud.

Tõlkeid

Robert van Gulik, "Kummitused kloostris", "Lakksirm" (1987)
James Baldwin, "Giovanni tuba" (1993)
Eno Raud, "Raggie" (teose "Sipsik" tõlge inglise keelde, 1992)

Viited

Eesti tõlkijad
Eesti toimetajad
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna vilistlased
Karjaküla kalmistule maetud
Sündinud 1919
Surnud 2006
Beregove (Bahtšisarai rajoon)

Beregove (ukraina keeles Берегове; eestipäraselt harva kasutatud nime Rannaküla, venepäraselt Beregovoje; vananenud vene rööpnimega Замрук (Zamruk)) on Krimmi poolsaarel Bahtšisarai rajoonis asuv küla.

Külas on olnud Eesti kogukond (vt eestlased Krimmis). Küla postkontori seinal on mälestustahvel Eduard Vildele, kes 20. sajandi algul sealkandis "Prohvet Maltsveti" jaoks materjali kogus.

Vaata ka 
eestlased Krimmis

Viited 

Väliseesti külad
Krimmi külad
Venemaa külad
Dial Press

The Dial Press oli aastatel 1924–1985 tegutsenud Ameerika Ühendriikide kirjastus. Sama kaubamärki on kasutanud hiljem ka teised kirjastused.

Kirjastuse asutas 1924. aastal Lincoln MacVeagh. 1963. aastal ostis 60% selle aktsiatest Dell Publishing, kuid Dial Press jätkas tegutsemist iseseisva tütarettevõttena. 1969. aastal läks Dial Press täielikult Delli omandisse ja 1976. aastal müüdi koos Delliga Doubleday kirjastusele, mis 1985. aastal likvideeris Dial Pressi nii ettevõtte kui ka kaubamärgina. 

Alates 1995. aastast on Random House andnud Dial Pressi kaubamärgi all küll uuesti välja raamatuid, kuid eraldi kirjastusena see enam ei tegutse.

Tuntud teoseid

James Baldwini romaan "Giovanni tuba" (1956)
Salvador Dalí autobiograafia "Salvador Dalí salajane elu" (1942)
Norman Maileri romaan "Ameerika unelm" (1965)

Viited

Välislingid

The Dial Press kirjastuse Random House veebilehel (vaadatud 20.03.2015)

Kirjastused
Vinogradnoje

Vinogradnoje (vene Виноградное) on Venemaal Kalmõkkias Gorodovikovski rajoonis olev küla. 

Küla asutasid 1922. aastal eestlased, kes olid siia tulnud lähedalasuvast väliseestlaste külast Eesti-Haginsk.

Aastal 2012 elas külas 2232 elanikku.

Väliseesti külad
Kalmõkkia
Venemaa külad
Južnaja Lifljandija

Južnaja Lifljandija (vene Южная Лифляндия; 'Lõuna-Liiviküla') on Venemaa Primorje krai Bolšoi Kameni linna eraldiseisev mikrorajoon (vene отдалённый микрорайон). Varem oli Južnaja Lifljandija eraldi asula.

Asula (Liiviküla) asutasid 1899. aastal sinna väljarännanud eestlased.

Välislingid 
Liiviküla, eesti asundus Vaikse ookeani ääres, Olev Remsu 28. november 2008

Väliseesti külad
Primorje krai
Klass: elu pärast

"Klass: elu pärast" on Ilmar Raagi mängufilmi "Klass" järg. 2010. aastal valminud telesari, mille režissöörid on Ilmar Raag, Gerda Kordemets, Marek Miil jt. Stsenaristid: Gerda Kordemets, Ilmar Raag jt. Sarja näidati ETV-s 6. novembrist 25. detsembrini 2010. Nii filmi "Klass" kui ka telesarja "Klass: elu pärast" on Gerda Kordemets hiljem romaniseerinud.

Osad
 S01E01 "Meie, ellujäänud"
 S01E02 "Ma ei sure teie kiuste"
 S01E03 "Kadunud laste varjud"
 S01E04 "Mina ja nemad"
 S01E05 "Trööst"
 S01E06 "Tingimisi vabadusekaotus"
 S01E07 "Kohtumõistmine"

Välislingid

Eesti draamasarjad
Eesti Televisiooni telesaated
Valgus Koordis

"Valgus Koordis" on 1949. aastal ilmunud Eesti kirjaniku Hans Leberechti jutustus.  Jutustuses räägitakse kolhooside moodustamisest ametliku ideoloogilise skeemi järgi.

Teose põhjal on loodud samanimeline film.

Seda on tõlgitud 17 keelde. 1950. aastatel oli see enim tõlgitud eesti kirjanduse teos.

1980. aastate lõpul ilmus Edasis Akadeemilise Hans Leberechti Seltsi huumorilehekülg Valgus Koordis; see kaotati sealt ära pärast Leberechti lese kaebust.

Viited

Eesti jutustused
1949. aasta kirjandusteosed
Olgred Aule

Olgred Aule (22. november 1916 Tartu – 13. märts 2015 Heidelberg) oli eesti majandusteadlane ja linnaplaneerija, riigiteaduse doktor (1953, Köln).

Elulugu 
Ta lõpetas 1934. aastal Tallinnas Westholmi Gümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. Ta oli korporatsioon Vironia liige.

Olgred Aule õppis 1938–1941 Berliini majanduskõrgkoolis (Wirtschaftsschule Berlin) ja 1950–1952 Kölni ülikoolis. 

Ema päritolule tuginedes lahkus perekond Aule 1941. aastal põgenikena Saksamaale, kuid tuli juba järgmisel aastal Eestisse tagasi. Kaks aastat hiljem olid nad sunnitud uuesti Saksamaale põgenema.

Ta osales teises maailmasõjas (astus vabatahtlikuna Saksa maaväkke, sai Itaalias kolmel korral haavata, sõja lõpu poole viidi üle Eesti Diviisi), oli 1945–1950 Venemaal sõjavangis (pääses Saksamaale, kuna teda peeti baltisakslaseks). 

Oli aastail 1952–1957 Kölni ülikooli ehitusmajanduse osakonna teadur, aastail 1958–1963 Müncheni majandusuuringute instituudi teaduslik referent, aastail 1963–1976 ehituse ja korterimajanduse osakonna juhataja ning aastail 1976–1980 samas instituudis teadur, ühtlasi Saksa ehitusministeeriumi komisjonide teaduslik nõustaja. Temalt on ilmunud uurimusi ehitusmajanduse teemal.

Olgred Aule on olnud International Association of Construction Coordinatorsi (IACC) asepresident.

Olgred Aule oli Balti Seltsi Saksamaal juhataja ja seltsi ajakirja Mitteilungen aus baltischem Leben toimetaja.

Tunnustused 
2002. aastal andis Eesti Vabariigi president Arnold Rüütel Olgred Aulele eestluse hoidmise eest Saksamaal Valgetähe V klassi teenetemärgi.

Isiklikku 
Tema isa oli eesti poliitik ja pangandustegelane Eduard Aule, ema Sophie Aline, neiuna Jehnich. Olgred Aule oli pere noorim laps, tal oli õde Ruth Mary ning vennad Ilmar, Erik ja Olaf. Olgred Aule abiellus 1952. aastal.

Töid
Die Subventionierung der Wehnungswirtschaft. Ein Vergleich der Subventionierungssysteme (1953, doktoritöö)
Kostenstruktur und Preisentwicklung in der Bauindustrie (1963)
Optimaler Winterbau (1967)
Rationalisierung aus der Sicht der Baubeteiligten (1976)
Bauinvestitionen und Volkswirtschaft (1982)

Viited

Kirjandus
Eesti teadlased väljaspool kodumaad. Stockholm, 1984
Olgred Aule 75-aastane. – Eesti Päevaleht (Stockholm) nr 95. 6. detsember 1991, lk 3
Per aspera ad astra. Jakob Westholm ja tema kool. Tallinn, 1999
Eesti teaduse biograafiline leksikon. 1. köide. Tallinn, 2000

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944
Olgred Aule in memoriam, Vaba Eesti Sõna, 27. aprill 2015

Saksamaa majandusteadlased
Eesti majandusteadlased
Eesti maastikuarhitektid
Eestlased Saksamaal
Korporatsioon Vironia liikmed
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1916
Surnud 2015
Eksoplaneet

Eksoplaneet on planeet, mis ei tiirle ümber Päikese, vaid mõne teise tähe, tähe jäänuki või pruuni kääbuse. Praeguseks on avastatud üle 3700 eksoplaneedi (2017. aasta 1. detsembri seisuga 3710 planeeti 2780 planetaarsüsteemis). Kosmoses leidub ka planeete, mis ei tiirle ühegi tähe ümber. Kui selline planeet on aga gaasist hiidplaneet, loetakse see tihti väikese massiga pruuniks kääbuseks (nagu seda on WISE 0855−0714).

Kepleri kosmoseteleskoobiga on avastanud paar tuhat võimalikku eksoplaneeti, millest 11% võib olla väärpositiivne tulemus. Keskmiselt on iga tähe kohta vähemalt üks planeet. Umbes iga viienda päikesesarnase tähe ümber tiirleb elu võimaldavas piirkonnas, maasuurune planeet. Arvatakse, et lähim selline täht asub Maast 12 valgusaasta kaugusel. Oletades, et Galaktikas on 200 miljardit tähte, tähendab see, et Galaktikas võib olla 11 miljonit elu võimaldavat maasuurust planeeti; kui nende hulka lugeda ka punased kääbused, tõuseks planeetide arv 40 miljonini. Ematäheta planeete võib Galaktikas olla triljoneid.

Kõige lähem eksoplaneet võib olla Alpha Centauri Bb, ent selle planeedi olemasolu ei ole veel päris kindel. Peaaegu kõik tänapäevaks avastatud eksoplaneedid asuvad Galaktikas, kuid leidub ka mõningaid tõendeid võimalike galaktikaväliste planeetide olemasolust. 2014. aasta märtsi seisuga on kõige väiksema massiga eksoplaneet PSR B1257+12 A, mis on peaaegu kaks korda massiivsem kui kuu. NASA eksoplaneetide arhiivis toodud planeetidest on kõige massiivsem DENIS-P J082303.1-491201 b, mis on umbes 29 korda massiivsem kui Jupiter. Mitme planeedi definitsiooni järgi on see aga planeedi jaoks liiga massiivne ja seetõttu võib tegu olla hoopis pruuni kääbusega. Eksoplaneetide hulgas leidub planeete, mis paiknevad ematähele nii lähedal, et teevad selle ümber tiiru vaid mõne tunniga, ja planeete, mis on nii kaugel, et ühe tiiru tegemine võtab tuhandeid aastaid. Mõni asub ematähest nii kaugel, et on raske väita, kas planeet on ematähega gravitatsiooniliselt seotud või mitte.

Eksoplaneetide avastamine on andnud hoogu juurde Maa-väliste tsivilisatsioonide otsingutele, seda eriti planeetide puhul, mis tiirlevad ematähe ümber elu võimaldavas piirkonnas, kus on võimalik vedela vee (ja seega ka elu) olemasolu planeedi pinnal. Planeedi elukõlbulikkuse määramisel on aga olulised ka hulk muid tegureid.

Märkused

Viited

Välislingid
 

Planeedid
Ēvele

Ēvele on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas, Ēvele valla keskus.

Asulasse jäävad Ēveles skola, Ēveles pienotava, Ēveles ambulance, ja Ēvele bussipeatused. Külas on raamatukogu.

Ēvele on nime saanud Höwelnite suguvõsa järgi. Külas asub 19. sajandil ehitatud luteri kirik, mille aastal 1874 valminud orel on riikliku tähtsusega kunstimälestis. Selle kõrval asub valla vanim ehitis, 1609. aastal valminud Ēvele kirikumõisa preestrimaja, mida praegu kasutatakse rahvamajana. Sinna jääb ka Ēvele mõisa hoonetekompleks.

Looduskaitse all on kaks tamme ümbermõõduga 4,25 meetrit, Vabadusetamm ümbermõõduga 4,37 meetrit, Mācītājmuiža tamm ümbermõõduga 4,25 meetrit, tammed ümbermõõtudega 5,35 meetrit, 4,94 meetrit ja 4,5 meetrit, Mācītājmuiža pärn ümbermõõduga 5,3 meetrit, pärnad ümbermõõtudega 3,51 meetrit, 4,74 meetrit, 6,2 meetrit ning 4,72 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,79 meetrit, kuusk ümbermõõduga 4,2 meetrit, Euroopa lehis ümbermõõduga 3,64 meetrit ja Zīversi kraavi paju ümbermõõduga 5,15 meetrit.

Aastal 2015 oli külas 231 elanikku, aastal 2021 oli elanikke 202. Aastail 2009-2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.

Viited

Valmiera piirkonna külad
Vehkleja (film)

"Vehkleja" on 2015. aastal esilinastunud  Soome-Eesti-Saksamaa koostööfilm. Film põhineb osaliselt Eesti vehkleja ja treeneri Endel Nelise elulool.

Sisu

1952. aastal saabub Haapsalu meistersportlane Endel ja asub tööle kohaliku kooli kehalise kasvatuse õpetajana. Esialgu on tal raske õpilastega kontakti saavutada ja kui ta asutab kooli suusatamisklubi, teatab koolidirektor talle, et andis kõik suusad sõjaväele. Hoolimata kooli direktori vastuseisust õnnestub Endlil saada luba hakata lastele vehklemist õpetama. Pikapeale saab vehklemisest eneseväljendamise vahend nii lastele kui ka nende õpetajale. Lüüasaanud koolidirektor hakkab salaja Endli minevikus sorima, et selgitada välja, miks ikkagi on Nõukogude Liidu meistersportlane väikelinna tulnud.

Osatäitjad

 Märt Avandi – Endel
 Ursula Ratasepp – Kadri
 Hendrik Toompere – Koolidirektor	
 Liisa Koppel – Marta	
 Joonas Koff – Jaan 
 Lembit Ulfsak – Jaani vanaisa
 Piret Kalda – Jaani ema
 Egert Kadastu – Toomas
 Ann-Lisett Rebane – Lea
 Elbe Reiter – Tiiu	
 Jaak Prints – Direktori abi	
 Kirill Käro – Aleksei
 Leida Rammo – Valvur ühiselamus
 Raimo Pass – Ohvitser
 Erkki Tikan – Ohvitser
 Maria Avdjuško – Ametnik Leningradis
 Alina Karmazina –	Treener Armeeniast

Tunnustus
 2015. aastal sai film Hollywoodi Välisajakirjanike Ühingu (Hollywood Foreign Press Association) poolt parima võõrkeelse filmi nominatsiooni.
 2016 Jussi auhind (Soome)

Varia
2015. aastal kogus film Eesti kinodes 40 376 vaatajat.

Viited

2015. aasta filmid
Eesti filmid
Soome filmid
City Arena Tallinn

City Arena Tallinn on Tallinnas aadressil Tatari 58 asuv siseseikluspark. Pargi suurus on 1400 m². See on ühtlasi Baltimaade suurim siseseikluspark. Parki haldab City Arena OÜ.

Pargis on muu hulgas siseseiklusrada SegTrack Segway, ronimisseikluspark Spider Park ja minigolfirada Neon Minigolf.

Viited

Välislingid
Seikluspargist Äripäeva andmebaasis

Tallinna spordiehitised
Eesti meelelahutus
Võru Spordikeskuse staadion

Võru Spordikeskuse staadion (ka Võru staadion) on Võrus asuv jalgpalli- ja kergejõustikustaadion. Staadion kuulub Võru Spordikeskusele.

Staadion on ehitatud kuni 1600 pealtvaatajale. 

Staadion on Võru FC Heliose kodustaadion (varem JK Võru).

Välislingid

Eesti jalgpallistaadionid
Eesti staadionid
Võru ehitised
Sergei Baruzdin

Sergei Baruzdin (vene Сергей Алексеевич Баруздин; 22. juuli 1926 Moskva – 4. märts 1991 Moskva) oli vene kirjanik. Põhiliselt oli ta tuntud laste- ja noorsookirjanikuna.

Sergei Baruzdini esimene jutustus ilmus lasteajakirjas 1938. aastal. Ta võttis osa Teisest maailmasõjast. Üleliidulisse Kommunistlikku (bolševike) Parteisse astus ta 1949. aastal. 1958. aastal lõpetas Sergei Baruzdin Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. 1957–1965 oli ta Vene NFSV Kirjanike Liidu juhatuse sekretär, alates 1967. aastast oli ta Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu sekretär. Alates 1965. aastast töötas Sergei Baruzdin ajakirja Družba Narodov peatoimetajana.

Sergei Baruzdini teoste tõlked eesti keeles
Lipuke : [luuletused]. Tallinn, 1952
Nii see oli ... : [romaan]. Tallinn, 1966
Seitsmest kümneni : [jutustused]. Tallinn, 1971
Veider eesel : [jutustused loomadest]. Tallinn, 1974

Vene kirjanikud
Sündinud 1926
Surnud 1991
Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (esialgu Anhalt-Zeitz-Hoym) oli Saksa vürstkond ja Saksa-Rooma riigi osariik aastatel 1718-1812. Anhalt-Bernburgi vürsti Viktor I Amadeusi surm aastal 1718 põhjustas tema valduste jagamise, kus juures tema teine poeg Lebrecht päris Anhalt-Zeitz-Hoymi.

Vürstkonna nimi muudeti aastal 1727 Anhalt-Zeitz-Hoymist Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymiks. Vürst Friedrichi surm 24. detsembril 1812 põhjustas valitseva dünastia hääbumise ja territooriumi pärisid Anhalt-Bernburgi vürstid.

Anhalt-Zeitz-Hoymi vürstid 1718–1727 

 Lebrecht 1718–1727
 Viktor I Amadeus Adolf 1727

Vürstkonna nimi muudeti Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymiks

Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymi vürstid 1727–1812 

 Viktor I Amadeus Adolf 1727–1772 
 Karl Ludwig 1772–1806 
 Viktor II Karl Friedrich 1806–1812
 Friedrich 1812

Läks Anhalt-Bernburgile

Saksa-Rooma riigi valdused
Jaan Reinhold

Jaan Reinhold (sündinud 13. jaanuaril 1970 Valgas) on Eesti Vabariigi diplomaat.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo erialal. Jaan Reinhold kuulub korporatsiooni Revelia. Enne 2003. aastal välisteenistusega liitumist töötas Jaan Reinhold ajakirjanikuna raadiojaamale Vaba Euroopa.

2006–2010 oli ta Vilniuse Suursaatkonna 2. sekretär ELi ja majandusküsimustes, seejärel Välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna äridiplomaatia ja analüüsi büroo direktor. 2011–2014 töötas Reinhold peakonsulina Eesti Vabariigi peakonsulaadis Shanghais, seejärel kuni 2017. aastani erakorralise ja täievolilise suursaadikuna Kasahstani Vabariigis, Kirgiisi Vabariigis, Tadžikistani Vabariigis ja Türkmenistanis.

2017–2019 oli ta Välisministeeriumi idapartnerluse erivolitustega diplomaatiline esindaja ja sihtasutuse Eesti Idapartnerluse Keskus direktor.

Alates 2019. aasta augustist on Jaan Reinhold erakorraline ja täievoliline suursaadik Araabia Ühendemiraatides, Kuveidi Riigis, Bahreini Kuningriigis, Saudi Araabia Kuningriigis ja Katari Riigis, resideerimisega Abu Dhabis.

Tunnustus 

 2013 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja III klassi aumärk

Viited

Välislingid 
 Jaan Reinhold: Idapartnerlus on EL-i naabruspoliitika suurim edulugu Postimees, 9. veebruar 2019
 "Jaan Reinhold: kuus riiki, mis vajavad meie tähelepanu" Postimees, 26. oktoober 2017

Eesti suursaadikud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Korporatsioon Revelia liikmed
Sündinud 1970
Illuminaadid (vandenõuteooria)

Illuminaadid on kujunenud vandenõuoletuste osaks. Nimetust kasutatakse tänapäeval mistahes salajase eliidi kohta, millel usutakse olevat maailmavalitsuse soove.

Nad olevat endale seadnud 5 peamist eesmärki:
 monarhia kukutamine kogu Euroopas
 eraomanduse hävitamine
 perekonna hävitamine
 rahvuste hävitamine
 kiriku hävitamine
Nad olevat organiseerinud selle programmi elluviimiseks 1789. aasta Prantsuse revolutsiooni. Sellest olevat kujunenud illuminaatide ja vabamüürlaste maailmavallutusplaanide vandenõu oletus, mille vastu võitles katoliiklik kirik. 20. sj-il pidas illuminaatide vastast propagandavõitlust Opus Dei.

Vandenõuteooriad
Parim hotell terves Indias

"Parim hotell terves Indias" (inglise keeles "The Best Exotic Marigold Hotel") on Suurbritannia filmilavastaja John Maddeni 2011. aastal valminud draamakomöödia, mis põhineb Deborah Moggachi romaanil "These Foolish Things".

2015. aastal valmis filmi järg "Teine parim hotell terves Indias".

Sisukokkuvõte

Film räägib seitsmest eakast britist, kes vastavad internetis avaldatud kuulutusele ja sõidavad Indiasse Jaipuri, kust nad leiavad eest viletsas seisus hotellis, mida peab noor, veidi saamatu, kuid äärmiselt optimistlik Sonny Kapoor (Dev Patel). Äsja lesestunud Evelyn Greenslade (Judi Dench) soovib leida odavat peatuspaika; Graham Dashwood (Tom Wilkinson) otsib möödunud aegade armastust; Douglas Ainslie (Bill Nighy) ja Jean Ainslie (Penelope Wilton) on kaotanud halva investeeringu tõttu oma pensioni; Muriel Donnelly (Maggie Smith) vajab puusaoperatsiooni; Madge Hardcastle (Celia Imrie) otsib endale rikast meest; Norman Cousins (Ronald Pickup) jahib lihtsalt naisi. India mõjub kõigile erinevalt, vaimustades eriti Douglast ja Evelyni, kuid süvendades vaid Jeani kibestumist. Hotelli peremehel Sonnyl on küll suured unistused, kuid vähe raha ja oskusi; samuti on tal tüdruksõber, keda tema ema heaks ei kiida. Kõik need lood põimuvad omavahel ja viivad ootamatute lõpplahendusteni.

Viited

Suurbritannia filmid
2011. aasta filmid
Draamafilmid
Komöödiafilmid