joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Pfalz-Birkenfeld

Pfalz-Birkenfeld (saksa: Pfalz-Birkenfeld), hiljem Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeld, oli Pfalzi Wittelsbachide kõrvalliini nimi. Selle liini pfaltskrahvid valitsesid esialgu vaid suhteliselt tähtsusetut territooriumi, nimelt Pfalzi osa kaugemast Sponheimi krahvkonnast; kuid nende tähtsus kasvas järk-järgult. Kõik elusolevad Wittelsbachid põlvnevad Pfalz-Birkenfeldist, millest sai seega Baieri kuningate vanem haru.

Ajalugu 

Liini patriarh oli Karl I. Ta oli Zweibrückeni hertsogi Wolfgangi poeg, kes surres aastal 1569 pärandas Pfalzi osa kaugemast Sponheimi krahvkonnast oma pojale Karlile. Viimane valis Birkenfeldi oma residentsiks ja aastal 1595, Kastellauni lepingu järgi oma kaasvalitseja, Badeni markkrahvi Eduard Fortunatiga, tagas ainuisikulise valitsemise Birkenfeldi ja Allenbachi ringkondades (aastani 1671). Tema ajal läbis Birkenfeldi loss suure laienemise. Pärast Karli surma aastal 1600 järgnes talle Georg Wilhelm, kes valitses aastani 1669. Tema järglane oli Karl Otto, kes suri juba aastal 1671. Pärand läks Christian II-le, Georg Wilhelmi noorema venna pojale, kes oli eelnevalt saanud Bischweileri isandkonna Zweibrückeni valdustest ja asutas seega Pfalz-Birkenfeld-Bischweileri liini. Tema poeg Christian III lõpetas aastal 1717 ametliku resideerimise Birkenfeldis ja resideeris peamiselt Bischweileris, pärast 1734. aastat vaheldumisi Zweibrückenis, sel aastal päris ta Zweibrückeni hertsogkonna. Tema järglane oli tema poeg Christian IV, kes oli abiellunud alla oma seisust, tantsijanna Marianne Camassega, nii ei olnud tema poegadel õigust pärida. Pärast Christiani surma sai valitsejaks tema vennapoeg Karl III August. Tema valitsemise ajal jaotati kaugem Sponheimi krahvkond lõplikult. Kaks ühisvalitsejat leppisid kokku, et Badeni markkrahv teeb jaotuse ja Reini pfaltskrahv valib jao. Badeni poole lootus oli arvatavasti, et Karl III August otsustab valida osa, kus paiknesid Birkenfeld ja perekonna kodu; sellest hoolimata otsustas Karl III August valida Moseli piirkonna ümber Trarbachi, nii et pärast 1776. aastat sai Birkenfeldi piirkond Badeni ainuomanduseks. Tema vend Maximilian I Joseph järgnes talle pärast tema surma aastal 1795. Prantsuse revolutsiooni järgsete sõdade tulemusel oli ta viimane Zweibrückeni hertsog, saades aastal 1799 Pfalzi ja Baieri kuurvürstiks ning aastal 1806 esimeseks Baieri kuningaks.

Enne seda, aastal 1645 oli Christian II noorem vend Johann Karl asutanud Pfalz-Birkenfeld-Gelnhauseni kõrvalliini. 1799. aastast alates kutsusid tema järglased end "Tema Kuninglik kõrgus Baieri hertsog".

Birkenfeldi pfaltskrahvid

Pfalz-Birkenfeld 

 Karl I (1584–1600)
 Georg Wilhelm (1600–1669)
 Karl II Otto (1669–1671)

Pfalz-Bischweiler-Birkenfeld 

 Christian II (1671–1717)
 Christian III (1717–1735), 1731 Zweibrückeni pfaltskrahv ja hertsog

Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken 

 Christian IV (1735–1775)
 Karl II August (1775–1795)
 Maximilian I Joseph (1795–1825)

Wittelsbachid
Kermāni provints

Kermāni provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis.

Provints jaguneb 20 maakonnaks.

Provintsis asuva Bami linna vanalinn kuulub UNESCO maailmapärandi hulka.

Iraani provintsid
EJL Tallinna noorte treeningkeskus

EJL Tallinna noorte treeningkeskus (lühemalt EJL TNTK treeningkeskus, ka (EJL) TNTK staadion) on Tallinnas Kristiine linnaosas aadressil Kotka tänav 12a ja Spordi tänav 11a asuv spordikompleks; osa Lilleküla jalgpallikompleksist.. 

Spordikompleksi kuulub üks täismõõtmetega ja üks vähendatud mõõtmetega jalgpalliväljak. Väljakute omanik on EJL Tallinna Noorte Treeningkeskus OÜ ja valdaja on Eesti Jalgpalli Liit (EJL).

Viited

Välislingid
 

Eesti jalgpallistaadionid
Tallinna spordiehitised
Väike-Aavoja veehoidla

Väike-Aavoja veehoidla on veehoidla Harju maakonnas Anija vallas Vikipalu külas. Veehoidla pindala 5,5 ha. Veehoidlas on 2 saart. Veehoidlast voolab läbi Aavoja.

Viited

Anija valla järved
Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken

Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken oli Saksa-Rooma riigi osariik Zweibrückeni hertsogkonna ümbruses tänapäeva Rheinland-Pfalzis, Saksamaal.

Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken loodi aastal 1731, kui Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldi Christian III päris Zweibrückeni hertsogkonna. Christian suri varsti aastal 1735 ja tema järglaseks oli tema poeg Christian IV. Christian IV alustas oma valitsemist poliitiliselt soodsate tingimuste saamisega oma riigile ja lõpupoole kujundas ta lähedased suhted Prantsusmaa õukonnaga. Kuigi ta pankrotistas oma riigi läbi oma alkeemia, kunstikollektsiooni, ehitustööde ja nurjunud katse rajada Zweibrückenis portselanitööstus, peeti teda heaks hertsogiks, eriti võrreldes tema vennapoja Karl III kes järgnes talle aastal 1775.

Karl III alustas oma valitsemist absolutistliku valitsejana ning esimesel kahel aastal püüdis ta loobuda kohtust ja taastada riigi rahanduslikku seisundit. Ta laiendas suuresti hertsogkonna õukonda, mis arenes kiiresti rahaliseks koormuseks, suurendades veelgi tema ebapopulaarsust. Aastatel 1778/9 võitlesid Kartulisõjas Karli nimel Preisimaa ja Saksimaa, et takistada Baieri hertsogil Karl Theodoril Baieri hertsogkonda Austria Madalmaade vastu vahetada, kui Karl oli Baieri pärija. Kui puhkes Prantsuse revolutsioon, suutis ta hoida oma riigi neutraalsena, kuid aastal 1795 tungisid prantslased sisse ja annekteerisid Zweibrückeni ning Karl põgenes Mannheimi ja hiljem Heidelberg-Rohrbachi. Tema tiitli päris aastal 1795 tema vend Maximilian Joseph. Aastal 1797 loovutati Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken ametlikult Prantsusmaale, kuigi kaks aastat hiljem päris Maximilian Baieri.

Saksa-Rooma riigi valdused
Kolviku järv

Kolviku järv (keskkonnaregistri kood vee2019910) on järv Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Alliklepa külas. Järve pindala on 22,4 ha. Järves on 6 saart. Järve kõrval on Alliklepa rannavallistik-põiksäär.

Viited

Lääne-Harju valla järved
Kersti Kivirüüt

Kersti Kivirüüt (sündinud 28. mail 1975) on eesti haridustegelane ja kirjanik.  

2008. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna lähiajaloo eriala. 2013. aastal kaitses samas ülikoolis ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja magistrikraadi. 

Kersti Kivirüüt on haridusvaldkonda panustanud nii pedagoogi kui ka ametnikuna. 2012. aastal tunnustas haridus- ja teadusministeerium Kersti Kivirüüti enim silma paistnud noorsootöötaja nimetusega. 

Kirjanikuna on Kersti Kivirüüt viljelenud peamiselt etnohorrori žanri, ammutades ainest eesti rahvaluulest ja kohapärimusest.

Haridusteemalisi artikleid 
 "Isetegemise alternatiiv ekskursiooniteenuse asemel", Õpetajate Leht, 19. oktoober 2012
 "Aine- ja keeleõppe lõimimine igasse kooli", Õpetajate Leht, 4. märts 2016
 "Tartu malev kutsus vene noored keelekümblema", Kaitse Kodu, juuli 2014
 "Kuuste kooli väitlejad lihvivad innukalt oskusi", Koduvald, 30. oktoober 2007
 "Kuuste Kool sammub eliitkoolide ridadesse", Delfi, 6. september 2013
 "Siis, kui reaalsus on poliitiline tabu - Eesti mitmekultuuriline kool", Õpetajate Leht, 16. november 2018
 "Hää pää toit sada kätt", Õpetajate Leht, 14. veebruar 2020

Looming 
Romaanid
 "Okultismiklubi", Tänapäev 2009 (ungari keeles 2012, Metropolis Media). ISBN 978-9985-628-18-8
 "Okultismiklubi 2: Inglitel puudub huumorimeel", Tänapäev 2011. ISBN 978-9949-270-53-8
 "Mäng mõisa peale", Tänapäev 2017. ISBN  978-9949-852-41-3
 "Tuulte linn", Pilgrim 2018 (aserbaidžaani keeles 2019, Teas Press). ISBN  978-9949-621-31-6
 "Värav", Fantaasia 2018. ISBN  978-9949-578-91-7
 "Deemonitaltsutajad", Tänapäev 2019. ISBN 978-9949-856-04-6
 "Mina, Raimo. 5. klass", Tänapäev 2021. ISBN 978-9916-170-29-8

Kogumikud
 "Kaku kabel ja teisi tondijutte", Canopus 2011

Lühijutud 
 Kaku kabel, Algernon 2009
 Aardla objekt, Algernon 2009
 Kadunud poeg, Algernon 2009
 Jaaniöö röövlimäel, Algernon 2009 (ungari keeles juuni 2012 ajakirjas Galaktika)
 Valget Daami otsimas, Algernon 2010
 Pruutkleit, Algernon 2011
 Kolmeteistkümnes linaleoauk, Algernon 2011 (ungari keeles aprill 2012 ajakirjas Galaktika)
 "Seal, kus on see Kiipsari mägi...", kogumikus "Kaku Kabel ja teisi tondijutte" 2011
 "Must kiirgus", Algernon 2014
 "Usstõbi", Reaktor 2014
 "Karikakarde päev", Reaktor 2014
 "Surmatrompet", Algernon 2014
 "Metsavana maja", kogumikus "Pikad Varjud, Ajakirjade Kirjastaja 2015

Tunnustus 
 2008 – Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud algupärase noorteromaani võistluse äramärgitud töö ("Okultismiklubi")

Viited 

Eesti kirjanikud
Eesti haridustegelased
Sündinud 1975
Jorma Sipilä

Jorma Sipilä (sündinud 17. märtsil 1945 Helsingis) on soome sotsiaalpoliitika teadlane. 

1976. aastal kaitses ta Helsingi Ülikoolis riigiteaduste doktori kraadi. 1982. aastal sai ta Tampere Ülikooli sotsiaalpoliitika ja sotsiaaltöö professoriks. Aastatel 1995–1996 oli ta Tampere Ülikooli ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan, 1996–1998 ülikooli prorektor, 1998–2004 ülikooli rektor, 2004–2009 ülikooli kantsler, 2009. aastast Tampere Ülikooli emeriitprofessor.

Aastatel 1996–1997 oli ta soome sotsiaalpoliitika ja sotsiaaltöö ajakirja Janus peatoimetaja.

Aastatel 2012–2014 oli ta Soome Teaduste Akadeemia nõukogu esimees.

Tema uurimused on peamiselt heaoluriigi, sotsiaalpoliitika, eakate ja laste sotsiaalteenuste valdkonnast.

Eesti keeles on temalt ilmunud 1994. aastal "Lühike sissejuhatus sotsiaalpoliitikasse".

Publikatsioone
Jorma Sipilä (1970). Sosiaalipolitiikka. Helsinki: Tammi
Jorma Sipilä (1979). Sosiaalisten ongelmien synty ja lievittäminen. Helsinki: Tammi
Jorma Sipilä (1985). Sosiaalipolitiikan tulevaisuus. Helsinki: Tammi
Jorma Sipilä (1989/1996). Sosiaalityön jäljillä. Helsinki: Tammi
Jorma Sipilä (1994). Lühike sissejuhatus sotsiaalpoliitikasse. Tallinn: Sotsiaalministeerium
Jorma Sipilä (toim.) (1996). Sosiaalipalvelujen Suomi. Porvoo: WSOY
Jorma Sipilä (toim.) (1997). Social Care Services: The Key to the Scandinavian Welfare Model. Aldershot: Avebury
Anneli Anttonen, Jorma Sipilä (2000). Suomalaista sosiaalipolitiikkaa. Tampere: Vastapaino
Anneli Anttonen, John Baldock, Jorma Sipilä (toim.) (2003). The young, the old and the state. Social care systems in five industrial countries. Cheltenham: Edward Elgar
Teppo Kröger, Jorma Sipilä (toim.) (2005). Overstreched. European families up against the demands of work and care. Malden: Blackwell
Jorma Sipilä (2007). Valta yliopistossa. Tampere: Vastapaino
Jorma Sipilä, Katja Repo, Tapio Rissanen (toim.) (2010). Cash-for-Childcare: Consequences for Caring Mothers. Edward Elgar
Jorma Sipilä, Minna Rantalaiho, Katja Repo, Tapio Rissanen (2012). Rakastettu ja vihattu lasten kotihoidon tuki. Tampere: Vastapaino
Jorma Sipilä, Eva Österbacka (2013). Enemmän ongelmien ehkäisyä, vähemmän korjailua? Valtiovarainministeriö

Viited

Välislingid
Researchgate.net Jorma Sipilä publications

Soome sotsiaalteadlased
Soome professorid
Sündinud 1945
Kalle Holmberg

Kalle Holmberg (kodanikunimi Kaarle Vilhelm Holmberg; 21. juuni 1939 Mikkeli linn – 12. september 2016 Helsingi) oli Soome teatrilavastaja ja näitleja.

Kalle Holmberg lõpetas 1965. aastal Soome Teatrikooli. 1964–1965 oli ta Üliõpilasteatri direktor. 1965–1970 töötas ta lavastajana Helsingi Linnateatris. Samaaegselt oli Holmberg 1968–1971 Soome Teatriinstituudi rektor. 1971–1977 töötas ta Turu Linnateatri pealavastajana. 1981–1982 oli ta KOM-Teatri direktor. 1984–1993 oli Kalle Holmberg Helsingi Linnateatri pealavastaja. 1990. aastatel lavastas ta ka Tampere Töölisteatris., 

1982. aastal lavastas Kalle Holmberg neljaosalise Kalevala-ainelise telefilmi "Rauaaeg".

Kalle Holmberg oli soome lavakunsti silmapaistvamaid uuendajaid.

Viited

Välislingid

Teatrilavastajad
Soome näitlejad
Sündinud 1939
Surnud 2016
Minnika paisjärv

Minnika paisjärv (järvekood 204073) on järv Rapla maakonnas Rapla vallas Koikse ja Lipametsa külas. Järve pindala on 0,6 ha. Järves on 2 saart.

Viited

Rapla valla järved
Vanigõjärv

Vanigõjärv (keskkonnaregistri kood vee2156230) on järv Võru maakonnas Setomaa vallas Tserebi külas ja Võru vallas Viitka külas. Järve pindala on 19,7 ha. Järves on 6 saart. 

Vanigõ järv on Eesti piiriveekogu.

Viited

Setomaa valla järved
Võru valla järved
Lobjaka tänav

Lobjaka tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.

Lobjaka tänav algab Veskimetsa tänavalt, ristub Pärituule ja Tuuleveski tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Lobjaka tänav on enam-vähem põhjakirde-lõunaedelasuunaline ja ligikaudu 610 meetri pikkune.

Lobjaka tänav sai nime 26. septembril 1958. Tänav on saanud nime meteoroloogilise mõiste 'lobjakas' järgi.

Viited

Haabersti linnaosa tänavad
Pfalz-Simmern-Zweibrücken

Pfalz-Simmern-Zweibrücken oli Saksa-Rooma riigi osariik Simmerni ja Zweibrückeni ümbruses tänapäeva Rheinland-Pfalzis, Saksamaal.

Pfalz-Simmern-Zweibrücken loodi aastal 1410 pärast kuningas Ruprecht III surma Pfalzi jagamisega tema pojale Stefanile. Aastal 1444 lisati riigile Veldenzi krahvkond, kuid hiljem samal aastal jagas ta oma territooriumid oma poegade Friedrichi (kes sai Simmerni) ja Ludwigi (kes sai Zweibrückeni ja Veldenzi) vahel. Aastal 1448 päris ta poole Pfalz-Neumarkti territooriumist, kuid müüs selle Pfalz-Mosbachile.

Pfaltskrahv 

 Stefan, 1410–59
Memento (ajaleht)

Memento on Eesti Õigusvastaselt Represseeritute Liidu ajaleht, mille esimene number ilmus 1989. aastal. 

4-leheküljelises ajalehes avaldati peamiselt represseeritud inimeste loomingut. Esimese kolme numbri toimetaja oli Sulev Muttik, kuid ta pidi töölt lahkuma teises numbris ilmunud J. Kuke mälestust solvava artikli pärast. 1990. aasta jaanuarist oli Memento toimetaja Viljar Ansko. Hiljem asus tehnilise toimetajana tööle Ülo Ojatalu. Finantsraskuste tõttu suleti ajaleht 1996. aastal pärast 84. numbri ilmumist. Aastatel 2006–2007 ilmus lisaks veel 5 numbrit 16-leheküljelisena, kuid A4-formaadis. Tiraažiga ~2000 eksemplari.

Alates 2006. aastast hakkas ilmuma Teataja, mis ilmub ebaregulaarselt 2–3 korda aastas 16-leheküljelisena.

Viited

Välislingid 
 www.memento.ee – Memento Liidu Teataja

Eesti ajalehed
Pfalz-Simmern-Sponheim

Pfalz-Simmern-Sponheim oli Saksa-Rooma riigi osariik Simmerni ja Sponheimi krahvkonna Pfalzi osa ümber tänapäeva Rheinland-Pfalzis Saksamaal.

Pfalz-Simmern-Sponheim loodi aastal 1559, kui Pfalz-Simmerni Friedrich III päris Pfalzi ning andis nii Simmerni kui ka Sponheimi oma nooremale vennale Georgile. Georg suri aastal 1569 ja tema järglane oli teine noorem vend Reichard. Pärast Reichardi surma aastal 1598 läks Pfalz-Simmern-Sponheim tagasi Pfalzi kuurvürstkonnale.

Vaata ka 

 Reini pfaltskrahvide loend

Saksa-Rooma riigi valdused
Chevrolet

Chevrolet, kõnekeeles Chevy, on automark, mida toodab autoettevõtte General Motors Ameerika Ühendriikide osakond. 

Ettevõtte rajasid 3. novembril 1911 Chevrolet Motor Car Company nime all Louis Chevrolet ja General Motorsi endine juht William C. Durant. 1918. aastal liitis Durant Chevrolet GM-iga; ettevõtete liitumise järel muudeti Chevrolet GM-i laiatarbesõidukite margiks, mis pidi konkureerima Fordi mudeli T-ga.

Tänapäeval müüakse Chevrolet' märki kandvaid sõidukeid üle kogu maailma, ainsaks erandiks Okeaania, kus GM-i esindab Austraalia tütarfirma Holden. Põhja-Ameerikas müüb ettevõte laias valikus sõidukeid, alustades väikeautodest ja lõpetades kaubikute ja veoautodega. 2005. aastal alustas Chevrolet uuesti autode müüki Euroopas, turustades seal kuni 2016. aastani selle nime all Lõuna-Korea GM Daewoo toodangut. 2013. aastal teatas ettevõte, et Chevrolet'de müük Euroopas lõpetatakse (eranditeks sportmudelid Camaro ja Corvette); sõidukeid müüakse siiski endiselt SRÜ riikides.

Vaata ka

Chevrolet Corvette
Chevrolet Camaro

Viited

Autod
Automargid
Perun

Perun (vanavene keeles Перунъ) oli slaavi mütoloogias panteoni peajumal, äikese- ja kõuejumal. 

Peale äikese ja kõue olid tema valve all tuli, mäed, tuul, tammed, võhumõõgad, taevavõlvid (ja taevakivid), hobused, vankrid, relvad (haamrid, kirved ja nooled) ning sõda. Alguses seostati teda kivist relvadega, hiljem rauast relvadega.

Slaavi jumalad
Erle Kont

Erle Kont (sündinud 8. veebruaril 1995  Tartus) on eesti dirigent ja klarnetist.  

Kont alustas oma haridusteed Tartu 1. Muusikakoolis Tiit Veigeli juhendamisel. Edasised õpingud toimusid Tartu Heino Elleri nimelises Muusikakoolis, kus tema õpetajaks oli Tõnu Kalm. 2014. aastal pälvis ta noore õpetlase stipendiumi õppimaks Sibeliuse Akadeemias klassikalise muusika interpretatsiooni , kus ta oli esmalt professor Harri Mäki ja hiljem tuntud nüüdismuusika klarnetisti Kari Kriikku klarnetiklassis. 

Kont on mitmete noorte eesti heliloojate teoste esmaesitaja. Ta on esmaettekandnud Marta-Liisa Talveti, Kaisa Kuslapuu, Anni Avi, Gerta Raidma, Saimi-Ester Kortelaineni, Algis Pauljukaitise, Marili Tomingase, Liisa Hõbepappeli, Adena Antoni ning Heidi Hassineni teoseid.

2017. aastal asutas Erle Kont nüüdismuusika organisatsiooni TaHe, mille eesmärgiks on eesti heliloojate muusika tutvustamine kodu- ja välismaal ning kaasaegse muusika kuulajaskonna laiendamine Tartus. TaHe ühendab Tartu piirkonnas tegutsevaid heliloojaid, interpreete ja kaasaegse muusika sõpru.

2020-2021. aastal õppis Kont Sibeliuse Akadeemias puhkpilliorkestri dirigeerimist Petri Komulaineni juhendamisel. Õpingute raames dirigeeris ta peaaegu kõiki Soome professionaalseid puhkpilliorkestreid.

2021.aastast saadik õpib Kont Sibeliuse Akadeemia sümfooniaorkestri dirigeerimise erialal Sakari Oramo juures. 

Kont on dirigeerinud selliseid orkestreid nagu BBC Šoti Sümfooniaorkester, Tapiola Sinfonietta, Oulu Sinfonia, Jyväskylä Sinfonia, Pori Sinfonietta, Vaasa Linnaorkester jt.

Viited

Välislingid
https://kultuur.err.ee/650376/tartu-uut-aastat-alustavad-klassikakontserdid
https://tartu.postimees.ee/4311463/nooruse-puutetundlik-kunst

Eesti klarnetistid
Sündinud 1995
Peri oja

Peri oja on oja Põlva ja Võru maakonnas.

Oja on pikus on 17 km ja valgla pindala 24,1 km². Oja suubub paremalt poolt Orajõkke.

Viited

Välislingid 
 

Põlva maakonna jõed
Võru maakonna jõed
Idiom neutral

Idiom neutral on Waldemar Rosenbergeri 1902. aastal loodud tehiskeel. Tänapäeval on selle kasutajate hulk pea olematu.

Keel muutus kiiresti populaarseks endiste esperantistide seas, kes olid pettunud, et 1894. aastal keele reformimise ettepanekud maha hääletati. Idiom neutral ei saavutanud siiski esperantoga võrreldavat populaarsust, sest ei olnud sellest oluliselt erinevam, samuti loodi see liiga hilja.

1902–1903 ilmusid esimesed idiom neutrali sõnaraamatud saksa, inglise ja hollandi keeltes. Aastatel 1906–1909 andis Rosenberger Peterburis välja idiom neutralis kirjutatud ajakirja Progres.

Ajakirja käimapaneku kõrval hakkas Rosenberger keelt muutma nähes, et see ei suuda võistelda esperanto eduga. Rosenbergeri reformidega ei olnud rahul baltisaksa harrastuskeeleteadlane Edgar von Wahl, kes esitas ajakirjas Progres 1906. aastal mitmed reformiettepanekud. Omapoolsed soovitused esitas ka luksemburglane Johann Baptist Pinth. 1907 kiitis Rosenberger suurema osa nende ettepanekutest heaks.

Siiski hakkas samal aastal keele toetajate hulk vähenema ja Rosenberger loobus selle edasisest arendamisest volapüki akadeemias, kus oli seni tegutsenud. Uuesti püüdis Rosenberger läbi lüüa 1912. aastal idiom neutrali arendatud versiooniga, mida tutvustas reform neutrali nime all.

2000. aastatel on tehtud katseid idiom neutral taaselustada.

Viited

Välislingid
Idiom neutrali grammatika

Tehiskeeled
Savonlinna ooperikoor

Savonlinna ooperikoor on Savonlinna ooperifestivalil muusikalisi lavateoseid esitav segakoor.

Koori koosseis kinnitatakse üheks aastaks korraga. Koori suurus aastate lõikes muutub, sõltudes ooperifestivalil esitatavatest ooperitest. Koori lauljad on peamiselt Soome ja välisriikide muusikalistes õppeasutustes professionaalseks lauljaks õppivad noored. Savonlinna ooperikoor on olnud lauljakarjääri hüppelauaks paljudele noortele lauljatele. 2008. aastast on koori juhiks professor Matti Hyökki.

Savonlinna ooperikooris on läbi aastate laulnud mitmeid eestlasi, sealhulgas Eesti Muusikaakadeemia laulu eriala üliõpilasi, aga ka Eesti Rahvusmeeskoori ja Estonia teatri ooperikoori lauljaid. 1990. aastate lõpus ja 2000. aastate alguses moodustasid eesti lauljad Savonlinna ooperikoorist ligi kolmandiku. Savonlinna ooperikooris on laulnud teiste seas Ain Anger, Märt Jakobson, Alar Haak, Mart Mikk, Aare Saal, Aivar Kaldre, Rando Piho, Mati Vaikmaa, Eugen Antoni, Heli Veskus, Janne Ševtšenko, Merle Silmato, Anu Aimla ja Tambet Kikas. 2009. aastal valiti Simo Breede Savonlinna ooperikoori aasta lauljaks.

Viited

Soome kultuur
Segakoorid
Kase tänav (Tartu)

Kase tänav on tänav Tartus Vaksali linnaosas.

Tänava eestikeelne nimi on fikseeritud 1915. Saksakeelne nimi Birkenstraße on fikseeritud 1909.

Tartu tänavad
Vaksali
San Zeno katedraal

San Zeno katedraal (ka Basilica di San Zeno, San Zeno Maggiore või San Zenone) on väike basiilika Veronas, Põhja-Itaalias. 

Katedraali kuulsus tuleneb osaliselt ehitise arhitektuurilisest väärtusest ning osaliselt ka sellest, et Shakespeare'i näidendis "Romeo ja Julia" abiellusid peategelased San Zeno katedraali krüptis.

Katedraali kõrval asub benediktlaste klooster, mõlemad ehitised on pühendatud pühale Zenole.

Itaalia kirikud
Verona
Waldemar Rosenberger

Waldemar Rosenberger (vene keeles Владимир Карлович Розенбергер; 1849 Peterburi – detsember 1918 Peterburi) oli saksa päritolu Vene insener, kes oli tehiskeelte huviline ja kunstliku keele idiom neutrali looja.

Rosenberger õppis Peterburi teedeinseneride instituudis ja asus seejärel aastal 1873 riigiteenistusse. Ta läks riigitöölt pensionile 1909. aastal.

Roseberger alustas tehiskeeltega tegelemist volapükistina ja sai 1887 volapüki akadeemia liikmeks. 1893 valiti ta selle direktoriks. Rosenberger soovis volapükki radikaalselt muuta, millega selle looja Johann Martin Schleyer nõus ei olnud. Seejärel asus Rosenberger akadeemia reformimeelsete liikmete abil uut keelt idiom neutrali looma. Ehkki Rosenberger tegeles keele edasise arendamisega ja oli avatud reformiettepanekutele, ei kujunenud idiom neutral kuigi edukaks. Rosenberger lahkus 1909 akadeemiast ja tegi uue katse oma keelega läbi lüüa 1912. aastal, seekord reform neutrali nime all.

1916 sai Rosenbergerist Venemaa tehiskeelte huvilisi koondanud ühingu Kosmoglot esimene president. Ta oli selles ametis kuni surmani.

Rosenberger suri 1918. aasta detsembris kopsupõletikku.

Isiklikku
Rosenberger oli Peterburi taimetoitlaste ühingu (С.-Петербургское Вегетарианское Общество) aktiivne liige.

Viited

Volapük
Taimetoitlased
Sündinud 1849
surnud 1918
Johannes Kõks

Johannes Kõks (28. veebruar 1903 Raadi vald, Tartumaa – 10. juuni 1943 Komi ANSV) oli Keskvangla direktor.

Ta võttis aastatel 1919–1920 osa Vabadussõjast.

Ta lõpetas 1926. aastal Tartu õhtu-ühisgümnaasiumi ja 1928. aastal Politseikooli kõrgema klassi. Õppis aastatel 1926–1933 Tartu Ülikoolis õigusteadust, lõpetas. Akadeemiliselt oli ta korporatsiooni Fraternitas Estica liige.

Aastatel 1923–1928 Tartu-Võru rahukogu prokuröri kantselei ametnik. 1928–1930 politseiametnik, 1930–1934 Harku, Tartu ja Lasnamäe vangla ametnik, 1934–1940 Keskvangla direktor. 

Vabastati ametist 15. juulil 1940 ja arreteeriti NKVD poolt juba 17. juulil 1940.

Tunnustus
1938 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
1940 – Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Johannes Kõks Kaitseliidu Tartu Maleva kuulipildurite kompanii fotoalbumis. 1925. Eesti Rahvusarhiivi Filmiarhiiv, EFA 114.A.320.16
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Eesti politseinikud
Eesti riigiametnikud
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Politseikooli vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1903
Surnud 1943
Qarabağ FK

Qarabağ Futbol Klubu on Aserbaidžaani jalgpalliklubi, mis on asutatud Ağdamis. Klubi mängib Aserbaidžaani kõrgiigas Premyer Liqası. Mägi-Karabahhi sõja tõttu on klubi kolinud Ağdamist Bakuusse.

Klubi on asutatud 1987. aastal. 1992. aastal oli klubi Premyer Liqası üks asutajaliikmeid. 1993. aastal oli Qarabağ esimest korda Aserbaidžaani meistriks. Kokku on Qarabağ tulnud riigi meistriks seitse korda, millega on see riigis edukuselt teine klubi.

Qarabağ on neljal hooajal osalenud UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril. Hooajal 2017–2018 osaleti esimese Aserbaidžaani klubina UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril.

Saavutused
Premyer Liqası
 Võitja (9): 1993, 2013/14, 2014/15, 2015/16, 2016/2017, 2017/2018, 2018/2019, 2019/20, 2021/22
Aserbaidžaani karikas
 Võitja (6): 1993, 2005/06, 2008/09, 2014/15, 2015/16, 2016/2017
 Aserbaidžaani Superkarikas
 Võitja (1)''': 1994

Välislingid 
 Koduleht

Aserbaidžaani jalgpalliklubid
Maksim Sokolov

Maksim Sokolov (sündinud 29. septembril 1968 Leningradis) on Venemaa poliitik. Ta oli 21. maist 2012 kuni 7. maini 2018 Venemaa transpordiminister.

Ta asus aastal 1985 õppima Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonda poliitökonoomia erialale. Õpingute ajal oli kursuse komsomolisekretär. Aastatel 1987–1989 teenis ta Nõukogude armees. Aastal 1991 lõpetas ta kiitusega Leningradi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. Aastatel 1989–1991 õppis ta ka sama ülikooli õigusteaduskonnas.

Aastatel 1991–1993 õpetas ta Peterburi Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas majanduslike õpetuste ajalugu ja makroökonoomikat. Aastal 2008 kaitses ta majandusteaduse kandidaadi väitekirja teemal "Развитие акционерного учредительства и фондового рынка в России: 1870-х — 1914 гг.".

Aastatel 1992–1999 oli ta firma Rossi peadirektor. Aastatel 1999–2004 oli ta Corporation S-i peadirektor.

21. maist 2012 kuni 7. maini 2018 oli ta Venemaa transpordiminister Dmitri Medvedevi esimeses valitsuses.

Isiklikku 
Maksim Sokolov on abielus ja kolme poja isa.

Venemaa poliitikud
Venemaa ministrid
Sündinud 1968
Transpordiministrid
Elektroni tänav

Elektroni tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Järve asumis. Tänav on saanud nime 14. märtsil 1980.

Viited

Kristiine linnaosa tänavad
Kangru tänav

Kangru tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna asumis.

Tänav sai nime 6. oktoobril 1953.

Kangru tänav 5 asub Lasteaed Mesipuu.

Viited

Põhja-Tallinna tänavad
Pelguranna
Karjamaa tänav

Karjamaa tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Karjamaa asumis. Karjamaa tänav algab Kopli tänavalt ja lõpeb Erika tänaval. Tänavaga ristub Angerja tänav. Karjamaa tänav on 572 meetri pikkune ja kannab registrinumbrit 7840639.

Tänava nimi
Tänav sai praeguse nime 24. mail 1939, kui Suur-Karjamaa tänav liideti koos osaga Soo tänavast ja Girgensoni tänavaga Tööstuse tänavaks ja Väike-Karjamaa tänav nimetati ümber Karjamaa tänavaks.

Tänava algsed saksakeelsed nimed olid Kleine Viehweidenstraße, Kleine Viehwiesenstraße või Kleine Weidestraße ja venekeelne Малая Выгонная улица.

Tänava rajamise aeg pole täpselt teada, kuid 1919. aastal Sõjaväe topograafia osakonna poolt välja antud Tallinna plaanile on Väike-Karjamaa tänav peale märgitud.

Algselt moodustus Väike-Karjamaa tänav kahest osast: Suur-Karjamaa tänavaga paralleelselt kulgevast lõigust ning Kopli tänava ja Tööstuse tänava vahel kulgema planeeritud lõigust, mille koridor ehitati aga aja jooksul osaliselt kinni. Tallinna Linnavalitsus täpsustas Angerja tänava leviala 26.10.2016 ja liitis varem Angerja tänava ja Erika tänava osaks loetud eraldiseisva tänavakoridori Karjamaa tänava ja Erika tänava vahel Karjamaa tänavaga.

Hoonestus ja taristu

Karjamaa tänav 1, Karjamaa Põhikool.
Karjamaa tänav 3, Karjamaa park.

Viited

Välislingid

Karjamaa tänav 1. Karjamaa Põhikool
Karjamaa tänav 4. Net-Foodlab Eesti OÜ
Karjamaa tänav 14. Sanfiks OÜ

Põhja-Tallinna tänavad
Liivamäe tänav (Tartu)

Liivamäe tänav on tänav Tartus Raadi-Kruusamäe linnaosas.

Liivamäe tänav algab Kruusamäe tänavalt ja lõppeb Vahi tänavaga ristumisel.

Tartu tänavad
Raadi-Kruusamäe
Gäbälä FK

Gäbälä FK (aserbaidžaani keeles Qəbələ Peşəkar Futbol Klubu; Qəbələ FK) on Aserbaidžaani jalgpalliklubi, mille kodulinn on Qəbələ. Klubi mängib Premyer Liqasıs (kõrgliiga).

Eesti ja eestlased

Eesti mängijad
Uuendatud seisuga 17. detsember 2016

Ajalugu
Klubi asutati 3. juulil 1995 nime all Goy Gol, mis tegutses Goygolis. 2006. aasta suvel liikus klubi Goygolist Qäbälässe, ja 31. augustil 2007 muudeti ka klubi nimi Gäbäläks.

Saavutused
Aserbaidžaani Karikas
 1. koht (1): 2018/19
 2. koht (3): 2013/14, 2016/17, 2017/18
 Birinci Divizionu
 Võitja (1): 2005/06

Viited

Aserbaidžaani jalgpalliklubid
AZAL Arena

AZAL Arena on jalgpallistaadion, mis asub Şüvəlani asulas Bakuus Aserbaidžaanis.

Ajalugu
17. veebruaril 2011 andis UEFA staadionile 2 tärni, mis lubab väljakut kasutada rahvusvaheliste mängude pidamiseks.

Staadioni kasutati 2012. aasta FIFA U17 naiste MMi treeninguväljakuna.

Viited

Aserbaidžaani jalgpallistaadionid
Aserbaidžaani staadionid
Inter Arena

Šäfa staadion (aserbaidžaani keeles Şəfa stadionu), tuntud sponsornimega Inter Arena, on jalgpallistaadion Aserbaidžaani pealinnas Bakuus.

Ajalugu
Staadioni ehitas 2001. aastal AFFA.

Staadioni kasutati 2012. aasta FIFA U17 naiste MMi treeninguväljakuna.

Viited

Aserbaidžaani jalgpallistaadionid
Aserbaidžaani staadionid
Bakcell Arena

8 kilomeetri staadion (aserbaidžaani keeles 8-ci km stadionu) tuntud sponsornimega Bakcell Arena on jalgpallistaadion Bakuus Aserbaidžaanis.

Ajalugu
Staadionil toimusid mõned 2012. aasta FIFA U17 naiste MMi mängud.

Viited

Aserbaidžaani jalgpallistaadionid
Aserbaidžaani staadionid
Azersun Arena

Azärsun Arena (aserbaidžaani keeles Azərsun Arena) või Tofiq İsmayılovi nimeline staadion Suraxanı asulas (aserbaidžaani keeles Tofiq İsmayılov adına Suraxanı qəsəbə stadion) on jalgpallistaadion Suraxanı asulas Bakuus, Aserbaidžaanis.

Viited

Aserbaidžaani jalgpallistaadionid
Aserbaidžaani staadionid
Aleksander Koskel

Aleksander Koskel, kuni 1936. aastani Aleksander Koch (11. märts 1909 Tartumaa, Aru vald – 24. detsember 1988 Falköping, Rootsi) oli eest arst ja rahvuslane.   Aleksander Koskel oli tuntud lõuna-eesti pedagoog ja EÜS auvilistlase Aleksander Raudseppa õepoeg.  

Lõpetas 1929. aastal Tartu Õpetajate Seminari ning töötas Palal 1929–1934 õpetajana.
1934–1940 õppis Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas. 1936. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ülikooli ajal sai Aleksander Koskel kahe üliõpilastöö eest 1938. ja 1939. aastal auhinna. Mõlemad tööd käsitlesid tuberkuloosi.

Töötas 1940–1944 Tartu Ülikooli Tervishoiuinstituudis assistendina, 1940–1944 Tartu Tuberkuloosi Sanatooriumis arstina. Alates ülikooli viimastest kursustest osales Tervishoiu Muuseumi töös (loengud, rändnäitused, kaastöö artiklitele ajakirjanduses). 1940–1941 oli endise Tervishoiu Muuseumi, nõukogude ajal Tartu Sanitaarharidusmajaks ümber organiseeritud asutuse juhataja. 

Osales koos Karl Auna, Harald Tammuri, Rudolf Saago, Lembit Kriisa, Turvo Turviste ja teistega põrandaaluse EÜSi eestseisuse töös 1940–1941. 1941. aasta märtsist kujunes sellest rahvusliku vastupanuliikumise rühm, mida hiljem hakati kutsuma Tervishoiu Muuseumi Grupiks. Koskeli eestvõtmisel valmistati ja koguti eelseisvaks sõjategevuseks esmaabipakendeid.
1941. aasta juulis oli Aleksander Koskel Tartu ülestõusu juhi Olev Reintalu üks abisid. Peale arstiabi osutamise rindel võttis ta osa ka otsesest lahingutegevusest.

Pärast Suvesõda jäi Aleksander Koskel Omakaitse Tartumaa maleva juurde arstiks. Selles ametis oli ta Tervishoiu Muuseumi Grupi võtmeisikuks kutsealuste Eesti meeste päästmisel Saksa mobilisatsioonist.

Koskeli initsiatiivil avati Tartus 1944. aasta alguses ka Omakaitse Haigla vabatahtlikest töötajate ja kodanike annetustest koostatud sisustusega.

1943. aasta lõpust – 1944. aasta algusest oli Aleksander Koskel seotud ka Eesti Vabariigi Rahvuskomitee tegevusega. Ta arreteeriti SD poolt üheaegselt teiste eesti rahvuslastega 21. aprillil 1944. Vangist vabanes septembris 1944, põgenes perega Rootsi.

Rootsis toimetas ta 1952. aastal eestikeelse “Tervishoiu käsiraamatu”, olles kirjastuse Tõrvik kaasomanik.

1955. aastal sai Koskel Rootsi arstilitsentsi ning töötas esialgu Oskarshamnis, edasi Falköpingis.

Vabal ajal pühendus ta paljudes kirjutistes ja esinemistes eesti rahvusluse ideede jätkamisele, osales EÜSi tegevuses ning noortelaagri Metsakodu  rajamises ja toetamises.

Viited
2. raamat "Eesti Sõdur II Maailmasõjas", autor Mart Laar, lk. 102 (pilt)  

Eesti arstid
Eesti õpetajad
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1909
Surnud 1988
Ani Lorak

Ani Lorak (ukraina Ані Лорак; sündinud 27. septembril 1978 Kizmanis) on ukraina laulja.

Ta esindas Ukrainat 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Shady Lady" ning sai finaalkontserdil teise koha.

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Ukraina lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1978
Karikkoselkä

Karikkoselkä on Soomes Petäjävesi vallas asuv meteoriidikraater, millesse on tekkinud järv. Karikoselkä asub umbes 30 kilomeetrit Keurusselkäst idas, viimane on palju vanem ja suurem impaktstruktuur.

Tegu on väikseima teadaoleva meteoriidikraatriga Soomes. Selle diameeter on 1,4 km ja sügavus 150 meetrit. Setete kuhjumise tõttu on järve sügavus kahanenud 26 meetrile. Karikkoselkä vanus on hinnanguliselt 230 ja 450 miljonit aasta vahel. Kõige tõenäolisemalt on kraatri vanus siiski  240 miljoni aasta ringis.

Viited 

Meteoriidikraatrid
Marten Liiv

Marten Liiv (sündinud 23. detsembril 1996) on Eesti kiiruisutaja.

Ta lõpetas 2016. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Kiiruisutamist hakkas harrastama 2007. aastal Väino Treimani käe all, 2015–16 harjutas Inzelli akadeemias Wim den Elseni juhendamisel ja 2016 aastast koos Austria koondisega. Liiv võitis juunioride MM-il 2016.a. 1000 m-s pronksi.

2022.a. Pekingi olümpial saavutas Liiv 1000 m-s seitsmenda koha, 500 m oli Liiv 24-s.

Isiklikud rekordid 
Marten Liivi isiklikud rekordid. (seisuga 12. detsember 2021)

Tärniga (*) on tähistatud Eesti rekordid.

Viited 

Eesti kiiruisutajad
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Jõgevalt pärit sportlased
Sündinud 1996
Väike-Sepa tänav

Väike-Sepa tänav on või oli mitmes Eesti asulas:
Väike-Sepa tänav (Pärnu)
Väike-Sepa tänav (Tartu)
...

Eesti tänavate täpsustusleheküljed
Põhja-Sakala vald

Põhja-Sakala vald on kohaliku omavalitsuse üksus (vald) Viljandimaal.

Põhja-Sakala valda ümbritsevad Türi vald põhjast, Põltsamaa vald kirdest, Viljandi vald idast, Mulgi vald lõunast, Saarde vald edelast, Pärnu linn ja Tori vald läänest ning Põhja-Pärnumaa vald loodest.

Asustus 
Vald koosneb kahest linnast (Võhma ja Suure-Jaani), kahest alevikust (Olustvere ja Kõpu) ning 70 külast.

Külad: Aimla, Arjadi, Arjassaare, Arussaare, Epra, Iia, Ilbaku, Ivaski, Jaska, Jälevere, Kabila, Kangrussaare, Karjasoo, Kerita, Kibaru, Kildu, Kirivere, Kobruvere, Koksvere, Kootsi, Kuhjavere, Kuiavere, Kuninga, Kurnuvere, Kõidama, Kõo, Kärevere, Laane, Lahmuse, Lemmakõnnu, Loopre, Lõhavere, Maalasti, Metsküla, Mudiste, Munsi, Mäeküla, Navesti, Nuutre, Paaksima, Paelama, Paenasti, Pilistvere, Punaküla, Põhjaka, Päraküla, Reegoldi, Riiassaare, Rääka, Sandra, Saviaugu, Seruküla, Soomevere, Supsi, Sürgavere, Taevere, Tipu, Tällevere, Tääksi, Uia, Unakvere, Vanaveski, Vastemõisa, Venevere, Vihi, Võhmassaare, Võivaku, Võlli, Ängi, Ülde

Ajalugu 
Vald moodustati 21. oktoobril 2017 Võhma linna ning Suure-Jaani, Kõo ja Kõpu valla liitumisel. 

Ühendvalla nimevariandina kaaluti ka Suure-Jaani valla nime.

Vallavanemad 
Esimeseks vallavanemaks sai aastal 2017 Tõnu Aavasalu.

Viited

Välislingid 
 Valla koduleht

Viljandi maakonna vallad
Tiina Luhamets

Tiina Luhamets (sündinud 8. oktoobril 1957 Tallinnas) on eesti koorijuht, organist ja muusikapedagoog.

Tiina Luhamets on õpetanud viiulimängu Kuressaares ja Põltsamaal ning praegu õpetab Tartu muusikakoolides.

Organisti, koorijuhi ja pühapäevakooliõpetajana on ta töötanud Kuressaares ja Põltsamaal, praegu EELK Tartu Pauluse koguduses.

Ta on konfirmeeritud 1977. aastal Tallinna Jaani kirikus.

Isiklikku

Tema kaksikõde on muusikapedagoog Maris Lend. Nende vanemad olid arstid – hiidlasest ema Vaike Kapral (sündinud Tammeste; 1924–2002) ja Virumaa juurtega isa Heljut Kapral (1923–2021).

Aastast 1977 on ta abielus Joel Luhametsaga. Neil on kolm last: poeg Kristjan Luhamets ning tütred Katrin ja Eva-Liisa. Neli lapselast: Jakob, Helene, Mihkel ja Timo.

Välislingid
 Kaksikutest kirikumuusikud Tiina ja Maris Eesti Kirik, 19. detsember 2012

Eesti koorijuhid
Eesti organistid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1957
Elitsa Todorova

Elitsa Todorova (bulgaaria keeles Елица Тодорова; sündinud 2. septembril 1977 Varnas) on Bulgaaria laulja.

Ta esindas koos Stoyan Yankuloviga Bulgaariat 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Helsingis lauluga "Water". Finaalkontserdil said nad 157 punktiga viienda koha. See jäi Bulgaaria parimaks tulemuseks kuni 2016. aastani.

Todorova ja Yankulov esindasid Bulgaariat taas 2013. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Malmös lauluga "Samo shampioni". Oma poolfinaalis said nad 45 punktiga 12. koha ega pääsenud edasi finaali.

Bulgaaria lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1977
Niko Phirosmani

Niko Phirosmani (gruusia keeles ნიკო ფიროსმანი; tõeline nimi Nikoloz Phirosmanašvili: ნიკოლოზ ფიროსმანაშვილი; 1862 Mirzaani, Thbilisi kubermang, Venemaa keisririik – 5. mai 1918 Thbilisi, Taga-Kaukaasia) oli gruusia iseõppinud maalikunstnik (alustas maalimist 1895. aastal), primitivismi esindaja. 

Kunstnik jõudis teatava tunnustuseni alles elu viimastel aastatel, kutselised kunstnikud märkasid tema töid 1912. aastal. Phirosmani oli esindatud Moskvas 24. märtsil 1913 avatud futuristide näitusel. Suurema osa elust oli Phirosmani väga vaene, ta suri alatoitluse ja haiguse tõttu. Maetud arvatavasti vaeste ühishauda.

Teda on kujutatud Gruusia ühelarisel rahatähel.

Eestis on Phirosmani teoste näitus toimunud 1976. aastal Kadrioru kunstimuuseumis ja 2019. aastal Mikkeli muuseumis.

Galerii

Viited

Kirjandus 
Aleksandra Murre "Pirosmani. Üksildase geeniuse maailm", Mikkeli muuseum, Tallinn, 2019.

Välislingid 

Gruusia kunstnikud
Sündinud 1862
Surnud 1918
Rukk

Rukk (Verschiß või Ruckung) on  tähtajaline (kuni 99 aastaks) või tähtajatu üliõpilasorganisatsiooni liikme või teise organisatsiooni boikoteerimine karistusena suurema süüteo eest. Rukituga ehk rukoonusega ei tohi keegi suhelda, välja arvatud vältimatutel organisatsioonivälistel juhtudel nagu tööalaselt, rahaasjus või perekondlikult. Rukituga läbikäimise eest karistatakse samuti rukkimisega. Rukitud ei tohi ka omavahel suhelda. 

Rukkida võidakse ka eraisikuid ja nende organisatsioone.

Rukkimisega karistatakse ausõna murdmist, valetamist, kelmust, varastamist, valemängimist, salakaebust või sellega ähvardamist, ilma aukohtu vahenduseta duelli pidamist, tegelikuks minemist, aukohtule mitteallumist jne. Rukitu kaotab õiguse satisfaktsioonile.

Ajaloolisi näiteid
Rebane Aleksander Kesküla kutsus vilistlase Jaan Tõnissoni 1904. aastal pärast enda Eesti Üliõpilaste Seltsist väljaheitmist püstoliduellile, millist kutset viimane vastu ei võtnud. Kesküla kaebuse peale otsustas buršikohus Jaan Tõnissoni rukkida, kuni ta nõustub väljakutse vastu võtma. Seepeale loobus EÜS üldkommaani garanteerimisest.

Viited

Välislingid
Naiseks riietunud tudeng teenis ülikarmi karistuse
Kaspar-Malle Naljahammas: “Mul sai korbiseadustest siiber!”

Üliõpilastavad
Karistused
Paekaare tänav

Paekaare tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Pae asumis.

Tänav sai praeguse nime 18. oktoobril 1991. Enne seda oli tänava nimi 17. aprillist 1978 kuni 26. juunini 1981 Ivan Fedjuninski tänav ja alates 26. juunist 1981 kuni 18. oktoobrini 1991 Kindral Fedjuninski tänav (Nõukogude Liidu armeekindrali ja kangelase Ivan Fedjuninski auks).

Viited

Lasnamäe linnaosa tänavad
Töökoja tänav

Töökoja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni asumis.

See on tupiktänav ja algab Veerenni tänavalt.

Tänav sai nime 30. oktoobril 2002. Töökoja nime kasuks otsustati, kuna see sõna seostuvat pikaajaliselt sealse paigaga.

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Claude Gensac

Claude Gensac (tegelikult Claude Jeanne Malca Gensac; 1. märts 1927 – 27. detsember 2016 Pariis) oli prantsuse komöödianäitlejanna. Ta sai kuulsaks Louis de Funèsi partnerina Sandarmi-sarja filmides.

Ta on lõpetanud Pariisi konservatooriumi näitekunstiosakonna.
Alates 1952. aastast oli ta Pariisi teatrites näitleja.

1960.–1970. aastatel mängis ta kümnes filmis Louis de Funèsi kehastatud sandarmi Ludovic Chruchot' naist.

Hilisematel aastatel esines ta tohutu menuga teleseriaalides, mängides koomilisi vanemate daamide rolle.

Viited

Prantsusmaa filminäitlejad
Sündinud 1927
Surnud 2016
Arnold Pomerants

Arnold Pomerants Johannese poeg (4. veebruar 1916 Läänemaa, Käina vald, Kaasiku küla – 1942 Tšebarkul, Tšeljabinski oblast) oli Eesti karikaturist.

Alates 1939. aastal õppis Tartu Ülikooli Õigusteaduskonnas. Teenis Vene sõjaväes 1940–1942, langes Tšebarkulis 1942. aastal.

Viited

Välislingid
 Kuus karikatuuri, HKM 4327/a-f K 762, Hiiumaa Muuseumid SA

Eesti karikaturistid
Sündinud 1916
Surnud 1942
Željko Joksimović

Željko Joksimović (serbia keeles Жељко Јоксимовић; sündinud 20. aprillil 1972 Belgradis) on Serbia laulja.

2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Serbia ja Montenegrot lauluga "Lane moje". Finaalkontserdil sai ta 263 punktiga teise koha.

2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel oli ta koos Jovana Jankovićiga õhtujuht.

2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Serbiat lauluga "Nije ljubav stvar". Finaalkontserdil sai ta 214 punktiga kolmanda koha.

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Serbia lauljad
Eurovisioonil osalejad
Sündinud 1972
1. järgu major

1. järgu major ehk premier-major oli mitme riigi sõjaväeline auaste.

Venemaa keisririik
Venemaal kehtestati 1. järgu majori (vene keeles премьер-майор) auaste 1716. (teistel andmetel juba 1711.) aastal, mil majori auaste jagati kaheks. See oli kõrgem 2. järgu majorist ja madalam alampolkovnikust. Teenistusastmete tabelis oli see aastatel 1731−1797 VIII klassi, kaardiväes aga aastatel 1748−1797 VI klassi auaste.

1. järgu major oli polgukomandöri ehk polkovniku abi ja polgu tähtsuselt kolmas ohvitser. Tema vastutas väeosa rividrilli ja inspekteerimise eest. Ühtlasi oli ta polgu 1. pataljoni tegelik komandör (pataljoni šeff oli polkovnik). Kui polkovnik või tema asetäitja alampolkovnik ei saanud polku juhtida, võis neid kohuseid täita 1. järgu major.

Majori auastme kaheks jagamine kaotati keiser Paul I ajal 1797. aastal ja kõik 1. ja 2. järgu majorid said majori auastme.

Vaata ka
2. järgu major

Sõjaväelised auastmed
Venemaa keisririigi sõjandus
2. järgu major

2. järgu major ehk sekund-major oli mitme riigi sõjaväeline auaste.

Venemaa keisririik
Venemaal kehtestati 2. järgu majori (vene keeles секунд-майор) auaste 1716. (teistel andmetel juba 1711.) aastal, mil majori auaste jagati kaheks. See oli kõrgem kaptenist ja madalam 1. järgu majorist. Teenistusastmete tabelis oli see aastatel 1731−1797 VIII klassi, kaardiväes aga aastatel 1748−1797 VI klassi auaste.

2. järgu major oli polgukomandöri asetäitja alampolkovniku abi ja polgu tähtsuselt neljas ohvitser. Tema valvas rividrilli ja vahiteenistuse üle. Ühtlasi oli ta polgu 2. pataljoni tegelik komandör (pataljoni šeff oli alampolkovnik).

Majori auastme kaheks jagamine kaotati keiser Paul I ajal 1797. aastal ja kõik 1. ja 2. järgu majorid said majori auastme.

Vaata ka
1. järgu major

Sõjaväelised auastmed
Venemaa keisririigi sõjandus
Tereza Kesovija

Tereza Ana Kesovija (sündinud 3. oktoobril 1938 Dubrovnikis) on Horvaatia laulja.

Ta esindas Monacot 1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Bien plus fort". Finaalkontserdil jäi ta 0 punktiga viimasele 17. kohale.

1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Jugoslaaviat lauluga "Muzika i ti ning tuli 87 punktiga 9. kohale.

Viited

Välislingid 
 Kodulehekülg

Horvaatia lauljad
Jugoslaavia lauljad
Jugoslaavia esindajad Eurovisiooni lauluvõistlusel
Sündinud 1938
Aleksander Rudolf Laane

Aleksander Rudolf Laane (13. märts 1910 Triigi mõis, Avanduse vald, Virumaa – 13. jaanuar 1973 Põikva küla, Paide rajoon) oli eesti tõstja ja metsavend.

Elukäik 
Aleksander Laane õppis Avinurme koolis. Tõstmist hakkas ta harrastama Esna spordiseltsis Kalju. Eestit esindas ta juba 1935 meistrivõistlustel Lätiga ja 1937 Rootsiga. Tuli 1934–1944 tõstmise keskkaalus viiel korral Eesti meistriks.

Oli 1936 Berliini OM-i kandidaat. Olümpial jäi käimata rahanappuse tõttu. Ta oli esimene Eesti meister Järvamaal. Eesti Vabariigi lõpul 1940 oli ta Eesti kõigi aegade edetabelis oma kaalus kolmandal kohal. Isiklik rekord kolmevõistluses 325 kg (1937).

Enne Teist maailmasõda töötas politseis. Sõja ajal oli rindel politseipataljonis. Osales 1941–1944 Omakaitse tegevuses, varjas end 1945–1949 metsavennana. 1949 arreteeriti, oli Karagandõ oblastis vangilaagris, vabanes 1958. Eestisse naastes elas ja töötas ta Põikva külas Järvamaal, seejuures mitu aastat ilma elamisloata. Tegutses ka tõstespordi kohtunikuna.

Sportlikud saavutused

Isiklikku 
Tema tütrepoeg René Laane on jõutõstja, treener ja endine Eesti kaitseväelane.

Mälestuse jäädvustamine 
31. mail 2014 toimusid Albus Aleksander Rudolf Laane I mälestusvõistlused. Võistlusi korraldab tõstja ja tõstesporditreener Ahti Uppin. Sellest on saanud iga-aastane traditsioon.

Viited

Kirjandus 
 Freimann, Jüri. Tõstesport Järvamaal läbi aegade. 2013
 Poljakov (Laane), Merike. Tuntud inimesi minu suguvõsas. 2014
 Poljakov (Laane), Merike. Killukesi Põikva külast Järvamaal. 2016

Välislingid 
 Biograafia ESBL-is
 http://www.tosteliit.ee/index.php?page=151

Eesti tõstjad
Eesti politseinikud
Eesti metsavennad
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1910
Surnud 1973
APN

APN (akronüüm venekeelsest fraasist Агентство печати «Новости» ('pressiagentuur "Novosti"')) oli Nõukogude Liidu pressiagentuur, mis moodustati 1961 Nõukogude Infobüroo (Sovinformbjuro) baasil. APN oli Nõukogude ajal juhtivaid uudiseid ja ajakirjandust vahendav agentuur. 

APNi peaülesanne oli välispoliitiline propaganda, mis pidi Nõukogude Liidu vabariikidest, Nõukogude inimestest ja Nõukogude eluolust looma välisriikides positiivse kuvandi. APNil olid välisesindused rohkem kui 120 riigis. APN andis välja 60 ajalehte ja ajakirja 45 keeles. 

27. juulil 1990 moodustati APN baasil informatsiooniagentuur "Novosti" (vene Информационное агентство «Новости», lühend ИАН (IAN)). Septembris 1991 korraldati IAN ümber Venemaa riiklikuks uudisteagentuuriks ehk RIA Novostiks.

Nõukogude Liit
Uudisteagentuurid
Antanavas

Antanavas (poola keeles Antonowo) on küla Leedus Kazlų Rūda omavalitsuses, Antanavase valla halduskeskus. Külas on postkontor, põhikool ja raamatukogu. Antanavas asub Pilvė jõe kaldal. Külas tegutseb piiritusevabrik, seal ammutatakse mineraalvett. Vaatamisväärsusteks on mõisa park ja XVIII sajandil ehitatud puidust kabel.

Antanavase mõis rajati XVIII sajandil, samast ajast pärinevad ka piiritusevabrik ja kabel. Algselt kuulus küla Jan Antoni Chrapowickile. Tema teise nime järgi on küla ka oma nime saanud. Küla elanikud osalesid Jaanuariülestõusus. Aastal 1923 tükeldati suurem osa mõisa maadest talukruntideks. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Antanavas nii kohaliku kolhoosi kui ka sovhoosi keskasula.

Viited

Välislingid 
Küla portaalis vietoves.Lt

Leedu külad
Kazlų Rūda omavalitsus
Tammela staadion

Tammela staadion (soome keeles Tammelan stadion) on jalgpallistaadion, mis asub Tamperes Soomes. 

Tampere Ilves kasutab staadioni oma Soome kõrgliiga (Veikkausliiga) kodumängudeks. Lisaks mängivad oma kodumänge siin ka TPV (Kakkonen), Ilves-Kissat (Kolmonen) ja Ilvese naiste võistkond, kes mängib Naisten liigas.

Ajalugu
Staadioni ajalugu sai alguse 1926, kui linna nõukogu võttis vastu otsuse ehitada Tammelasse jalgpalliväljak. Ehitused kestsid rahapuuduse tõttu kaua, staadion avati küll 1931. aastal, staadionivälimuse sai ta alles 1937, kui valmis esimene tribüün.

Praegune tribüün ehitati 1993. Ainult peatribüünil on numbrilised istmed, kokku 1300. 

Staadioni publikurekord parineb 2. oktoobrist 1994, kui 5490 pealtvaatajat oli jälgimas TPV ja HJK vahelist kohtumist.

Tampere
Soome jalgpallistaadionid
Nikolaus Harnoncourt

Nikolaus Harnoncourt (täisnimega Johann Nicolaus Graf de la Fontaine und d’Harnoncourt-Unverzagt; 6. detsember 1929 Berliin – 5. märts 2016 St. Georgen im Attergau) oli Austria dirigent ja tšellist. 

Ta oli Berliini Filharmoonikute auliige ja maailma juhtivaid barokkmuusika spetsialiste.

Tunnustusi
1980 Erasmuse preemia
1993 Léonie Sonningi muusikaauhind

Viited

Välislingid 

 Nikolaus Harnoncourt'i ametlik veebileht
 Marju Riisikamp, "Nikolaus Harnoncourt: “Ma dirigeerin “ainult esmaesitusi!””", Muusika 4, 2010.
 Vapp

Austria dirigendid
Tšellistid
Sündinud 1929
Surnud 2016