joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Kurgjärve spordibaas

Kurgjärve spordibaas on suurim aastaringne puhke- ja spordibaas Lõuna-Eestis. Spordibaas asub Võru maakonnas, Rõuge vallas, Kurgjärve külas. Spordibaas on rajatud kahe järve, Kurgjärve ja Väikjärve, vahele.

Üldine info 
Kurgjärve spordibaas loodi 1964. aastal, kui kahevõistluse suusatreener Uno Kajak otsis Haanjas spordibaasi rajamiseks kohta ning tollane Kurgjärve talu omanik pakkus müügiks oma talu. Kurgjärve talu hoonete baasil rajati spordibaas, kuhu saab suviti majutada 230 ja talviti 150 inimest. Suviti on spordibaasis ametis 17 inimest ja talviti 12-13 inimest.

Kurgjärve spordibaasis korraldatakse suviti laagreid, mis on mõeldud treeningrühmadele. Baasi kasutavad peamiselt Tallinna Nõmme spordiklubi kasvandikud, aga ka teiste Tallinna ja Tartu spordiklubide ning koolide noored. Viimati renoveeriti spordibaasi aastal 2011.

Sportimisvõimalused 

Spordibaasis on olemas:

 3 (2 kõvakattega ning 1 murukattega) tenniseväljakut
 laudkattega korvpalliväljak
 2 liivakattega võrkpalliväljakut
 kunstmurukattega minijalgpalliväljak
 jõusaal
 jooksurajad
 suvel on järves ka 50-meetrine ujumisala                                                                                                                                                                                                                                                                                          
 Talvel on külastajatele ettevalmistatud 1, 3 ja 5 km pikkused suusarajad. On olemas ka uisuväli.

Teenused 
On võimalus rentida sauna järve ääres ning sõita paadiga. Õhtuseks meelelahutuseks töötab baar. Sobiv paik ka suuremate ürituste korraldamiseks, koos telkimisega ollakse võimelised teenindama kuni 2000 inimest. Ürituste tarbeks on võimalik paigaldada ka lava.

Viited

Välislingid 
Kurgjärve spordibaas | Nõmme spordiklubi kodulehekülg

Eesti spordiehitised
Rõuge vald
Ukraina merevägi

Ukraina merevägi (ukraina keeles Військово-морські сили Збройних сил України) on Ukraina relvajõudude väeliik, mis täidab mereväe ülesandeid.

Ajalugu 
Kuni Krimmi annekteerimiseni 2014. aastal asus laevastiku peamine baas Krimmi poolsaarel Sevastopolis. Pärast Krimmi täiendavate vägede tooimist 2014. aastal hõivasid Vene väed Ukraina mereväele kuulunud laevad. 2014. aasta märtsi lõpus hõivati viimasena miinitraaler Tšerkassõ.

Enne 2022. aastga Venemaa sissetungi oli plaanis rajada mereväebaas „Ida“  asukohaga Berdjanskis.

Sõjategevus 2022. aastal 
Vene vägede kätte langes Berdjanskis painkenud kaater Krementšuk. Samuti Berdjanskis paikenud laev Donbass hävis.

Koosseis

Struktuur 
 Ukraina Mereväe väejuhatus (Командування Військово-морських сил України) Odessas
 Lääne mereväebaas
 1. pealveelaevade brigaad
 1. julgestus- ja logistikadivisjon
 24. jõekaatrite divisjon
 28. päästedivisjon
 29. pealveelaevade divisjon
  10. Ukraina kangelase polkovnik Ihor Bedzai nimeline merelennuväe brigaad
 37. üksik sidepolk 

  Ukraina merejalavägi  
 35. üksik merejalaväe brigaad
 36. üksik merejalaväe brigaad Mõkolajivis
 32. üksik reaktiivsuurtükiväe polk
 406. üksik kindral-horužnõi Oleksi Almazovi nimeline suurtükiväebrigaad
 140. üksik luurepataljon

Õppeasutused 
 198. mereväe õppekeskus
  203. mereväe allohvitseride õppekeskus
  Odessa Mereakadeemia Mereväe Instituut

Endised väeosad 
 Lõuna mereväebaas - Novoozerne, Krimmi poolsaar

Laevad

Kasutuses 
 Dessantlaev Juri Olefirenko
 Gjurza-M-klassi suurtükikaatrid
 Kentavr-klassi ründedessantkaatrid
 Island-klassi kaatrid

Tulevased 
 2020. aastal tellis Ukraina neli Türgi päritolu Ada-klassi korvetti. Ühe Ada-klassi korveti nimeks sai 18. augustil 2022 presidendi ukaasiga Hetman Ivan Mazepa.
 2021. aastal otsustas Suurbritannia lõpetada kahe Sandown-klassi miinijahtija kasutamine. Suurbritannia ja Ukraina kokkuleppe kohaselt pidi Ukraina need endale saama.

Endised laevad 
 Hetman Sagaidatšnõi

Sümboolika

Galerii

Viited

Välislingid 
 
 Ametlik koduleht
 Олександр Рудоманов. Украинские подразделения береговой обороны приняли на вооружение РСЗО "Град" - Lb.ua, 21.10.2015 
 Андрей Рыженко. "Москитный флот": болезненный укус для противника - Zn.ua, 24.04.2020

Mereväed riigiti
Ukraina sõjandus
1992
Purjetamine olümpiamängudel

Purjetamine on olnud üks suveolümpiamängude alasid alates esimestest olümpiamängudest, mis pidi toimuma Kreekas Ateenas 1896. aastal. Vaatamata sellele, et võistlused olid kavas esimeses olümpiaprogrammis, katkestati võistlused halbade ilmastikuolude tõttu. Pärast 1904. aasta suveolümpiamänge on purjetamine olnud kavas kõigil olümpiamängudel. Võistlusi peetakse mitut tüüpi jahtidel. 

Kuni 1988. aastani oli purjetamine sooliselt neutraalne “avatud” spordiala, kus mees- ja naispurjetajad võistlesid koos. Isegi 1900. aastal osalesid mitmed naised purjetamise olümpiaregattidel. Erandiks on 1948. aasta II maailmasõja järgsed olümpiamängud, kus Rahvusvaheline Olümpiakomitee otsustas, et võistlused peaksid olema avatud ainult meespurjetajatele. 1988. aastal lisati eraldi ainult naistele 470 klass ja järk-järgult kadusid mõlemale soole avatud klassid. Purjetamine oli ka üks esimesi spordialasid, kus hakati 2016. aastal kasutama segapurjetamisvõistlusi, milles peavad olema esindatud mõlemad soo esindajad. Praegu on olümpiamängudel purjetamises 10 medali komplekti: 5 meestele, 4 naistele ja 1 segapurjetamises.

1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis võitis Firefl klassis olümpiakulla taanlane, 20-aastane Paul Elvström. Ta võitis veel kolmedel olümpiamängudel järjest kulla ühemehepaadil, tõustes sellega kõigi aegade edukamaks olümpiapurjetajaks. Ta kuulus Taani koondisse kokku kaheksal olümpiaregatil ja lõpetas
olümpiaesinemise 60-aastasena Tornadol koos tütre Trinega Seouli 1988. aasta suveolümpiamängudel Busani rannikul.

Eesti esimene medal purjetamises võideti 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis klassis 6 Metre. See purjepaat koosnes viie liikmelisest meeskonnast. Pronksmedali võitsid Nikolai Vekšin, William von Wirén, Eberhard Vogdt, Georg Faehlmann ja Andreas Faehlmann. 1960. aastal Napoli lahel peetud Rooma OM-i purjeregatil võitis Finn klassis hõbemedali Eestist pärit Aleksander Tšutšelov. 1980. aasta suveolümpiamängude raames toimunud Tallinna purjeregatil võitis Nikolai Poljakov Nõukogude Liidu Solingu-meeskonnas võisteldes hõbemedali. Kaksikvennad Toomas ja Tõnu Tõniste on võitnud olümpiamängudelt purjetamises klassis 470 hõbe- ja pronksmedali. 1988. aastal Nõukogude Liidu koondises võideti hõbemedal ja neli aastat hiljem Barcelonas 1992. aasta suveolümpiamängudel taasiseseisvunud Eestit esindades võideti pronksmedal.

Medalid

Enim medaleid võitnud purjetajad
Brasiillased Torben Grael ja Robert Scheidt ning britt Ben Ainslie on ainsad olümpiapurjetajad, kellel on viis olümpiamedalit. Edukaim purjetaja on Ainslie nelja kuldmedali ja ühe hõbedaga. Vaid kaks sportlasest Ben Ainsile ja Paul Elvstrøm on võitnud neli järjestikust kuldmedalit.

Purjetamine olümpiamängudel
Kaharlõk

Kagarlõk (ukraina Кагарлик, vene Кагарлык) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Kagarlõki rajooni halduskeskus. Kagarlõk asub Kiievist umbes 70 km lõunas.

Asulat on esmamainitud 1142. aastal. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Kagarlõk 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla. Linnaõigused sai Kagarlõk 1971. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kagarlõki elanikest ukrainlasi 96,17%, venelasi 3,01% ja valgevenelasi 0,25.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Kluse mõis

Kluse mõis (saksa keeles Kluß, läti keeles Kluses muiža) oli rüütlimõis, hiljem riigimõis Liivimaal Riia kreisis Ādaži kihelkonnas. Tänpäeval asub mõisa kunagine asukoht Lätis Ādaži piirkonnas.

Ajalugu

zum Berged 1591−1682
Mõisa on esimest korda nimetatud 1591. aastal, mil Poola kuningas Zygmunt III Waza läänistas selle koos kahe taluga Riia bürgermeister Caspar zum Bergele (1531−1604). Temalt päris selle poeg Melchior zum Berge ja seejärel pojapoeg kapral Caspar zum Berge. Kuninganna Kristiina kinnitas viimase valdusõigust 1640. aastal kahel korral. Tema sugulane hilisem major Caspar Jürgen zum Berge esitas mõisale küll nõude, kuid Liivimaa õuekohus seda taotlust oma 1648. aasta otsuses ei rahuldanud. Kummatigi sai ta mõisa hiljem oma valdusse ning kuningas Karl XI kinnitas tema ja tema venna lipnik Friedrich zum Berge valdusõigust 1678. aastal. 1682. aastal seisis mõis leskproua zum Berge nimel. Mõisate reduktsiooni käigus võeti mõis riigile ja edaspidi oli see riigimõis.

Mõisa suurus
1816. aastal oli see 1/8-adramaaline valdus, kus elas kaheksa inimest. 1908. aastal koosnes valdus vaid 29,83 tiinust (üle 32 hektari) mõisamaast.

Viited

Kirjandus
Baltisches historisches Ortslexikon. Teil II. Lettland (Südlivland und Kurland). Köln-Wien: Böhlau Verlag, 1990. Lk 289.
Richter, Adolf. Baltische Verkehrs- und Adressbücher. Bd I. Livland. Riga, 1909. Veerg 296-297.
Stryk, Leonhard von. Beiträge zur Geschichte der Rittergüter Livlands. Zweiter Teil. Der lettische District. Dresden: Druck von Albanus´schen Buchdruckerei, 1885. Lk 67-68 .

Ādaži piirkond
Ādaži kihelkond
Läti mõisad
Ahto Veerme

Ahto Veerme (26. juuli 1933 – 11. november 2004) oli Eesti muusik (kitarrist), ansamblijuht, helilooja, arranžeerija ja muusikatoimetaja.

Džäss ja Kevade ansambel 
1960. aastatel oli Ahto Veerme Eesti džässi edendaja, poolenisti põrandaaluste džässifestivalide korraldaja ja muusik, koos pianist Harald Grünbergiga vastavatud Tallinna Kaubamaja IV korrusele rajatud moodsa restorani Kevad ansambli juht ja peamine uute lugude arranžeerija. Lugusid kuulati õhtuti ja öösiti erinevatest (Nõukogude võimu poolt keelatud või vähemalt taunitud) välismaistest raadiojaamadest ning uusi lugusid esitati tavaliselt juba järgmisel õhtul restoranis. Toona oli restoraniansamblitel tavaks, hiljem koguni nõudeks, et enne tantsimiseks mõeldud muusikaga alustamist mängiti "esimene tund" ehk "esimene sett" niinimetatud meeleolumuusikat ning selles osas said Eesti esmaesituse paljud, kui mitte enamus uusi tantsu-, pop- ja džässipalu laiast maailmast. Kevade ansambli solist oli Els Himma, lühikest aega musitseeris koosseisus 16-aastane Lembit Saarsalu; ansamblis mängisid põhikoosseisus kontrabassist, rohkem purjesportlasena tuntud Jüri Pližnik, trummar Lembit Himma; ansamblis musitseerisid lühemat aega või asendajatena paljud Eesti tuntud ja vähem tuntud muusikud. Uno Naissoo ja teised heliloojad tõid Veermele oma uusi lugusid esmaesituseks. Selle ansambli tegevus vajab Eesti džässi ja tantsumuusika ajaloo vaates põhjalikumat uurimist ja talletamist.

Töö Eesti Raadios 
Ahto Veerme töötas aastakümneid Eesti Raadios muusikatoimetajana, kus koos kolleegide Vello Miku, Toomas Velmeti, Anne Ermi, Aarne Vahuri ja teistega laoti vundament džäss- ja klassikalise muusika elujõulisele kohale tänases ringhäälingus.

1980. aastad 
1980. aastatel töötas Ahto Veerme kitarristi ja arranžeerijana peamiselt Viru Varietees tegutsenud ansamblis Peijarid, mille terviktrupi kunstiliseks juhiks oli Mait Agu ja ansambli liidriks akordionist Jaan Sommer. Ansamblis musitseerisid veel klarnetist Rein Karin, viiuldajad Erki Aavik ja Priit Bernhardt, kontrabassimängija Erko Klesment ning löökriistamängija Rein Saue; vokaalsolistid olid Ele Kõlar, Kaja Kõlar ja Uno Loop, varem lühikest aega ka Ahti Männik, asendajatena Mare Väljataga, Hans Miilberg.

Pikka aega oli Ahto Veerme S. M. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi kultuuriosakonna vokaal-instrumentaalansambli Ankur (ametlik nimi!) juht ja basskitarrist. Selles ansamblis musitseerisid akordionist Jaan Sommer, saksofonist Ants Laas, trummar ja laulja Rein Saue; sagedaste asendajatena viiuldaja Erki Aavik ja saksofonist Reedik Võrno.

Ahto Veerme oli muusikute hulgas lugupeetud ja hinnatud nii oma teadmiste kui ka muusikaliste oskuste poolest ning oli juba noorena teeninud kolleegide hulgas hüüdnime Dotsent.

Tema laululoomingust on üks tuntumaid lugusid "Maailm samme täis" (Heldur Karmo sõnad).

Ahto Veerme on maetud Tallinna Metsakalmistule (V, 6, 3320)

Viited

Välislingid
 Laul "Maailm samme täis" Georg Otsa ja Eesti Raadio orkestri esituses Estonia kontserdisaalis 1970, dirigent Peeter Saul, telerežissöör Elmo Lööve. YouTube
Ülema asetäitja poliitalal

Ülema asetäitja poliitalal. See amet eeldas tähelepanelikkust ja head mälu. Eelkõige olid politrukid, nagu kaasaegsed neid nimetasid, NKVD käepikendus armees. Nende tööks oli hoida silm peal sõjaväelaste meelsusel ja kanda kõigest kuuldust, mida võis käsitleda Nõukogude korra vastalisuseks, ette "kuhu vaja". Paljud alatud kasutasid kõiki võimalusi, et teiste inimeste arvel endale paremat positsiooni luua. Seega võis põhimõtteliselt iga sõjaväelane sattuda ettekande osaliseks isiklikel motiividel. Paljud eesti mehed, kelle kohta politruk vastava ettekande tegi, saadeti vangilaagrisse surema või likvideeriti kohapealses NKVD allasutuses ilma igasuguse kohtupidamiseta. Eesti Korpuse politrukke ja parteilasi üldiselt, ei saadetud eesliinile võitlema, vaid hoiti reservis, et mehitada taasloodavad parteilised ametikohad taasloodavas Nõukogude Eestis. Kui algasid Velikije Luki lahingud, hoidsid parteilised nahahoidjad end varju ja sundisid relva ähvardusel teisi pealetungile. Taganejate pihta avati tuli. Kui palju eesti mehi sel moel hukka sai, ei ole täpselt teada. Kaasaegsete mälestuste järele jätkasid paljud NKVD käsilased oma tegevust ka rahuajal.
Jahotõn

Jahotõn (ukraina Яготин) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Jahotõni rajooni halduskeskus. Jahotõn asub Kiievist umbes 91 km idakagus.

Asulat on esmamainitud 1552. aastal, linnaõigused sai Jahotõn 1957. aastal.

Jahotõnit läbib Kiiev–Harkivi raudteeliin.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jahotõni elanikest ukrainlasi 94,60%, venelasi 4,25%, valgevenelasi 0,44%, moldaavlasi 0,08%, poolakaid 0,07%, grusiine 0,07% ja armeenlasi 0,06%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Tarmo Klaar

Tarmo Klaar (sündinud 16. mail 1974 Tartus) on Eesti orienteeruja ja orienteerumisaktivist.

Haridus
Lõpetas 1992. aastal Hugo Treffneri gümnaasiumi ja 1997 Tallinna tehnikaülikooli arvuti- ja süsteemitehnika õppesuunal. Tehnikateaduste magister (M.Sc.) 2002 Tallinna tehnikaülikoolis arvuti- ja süsteemitehnika õppesuund.

Töö
Töötab Elisa Mobiilside AS projektijuht-analüütikuna. OÜ TAK R&D juhatuse liige.. Varem töötanud AS MicroLink, ML Arvutid AS

Sporditegevus
Tegutsenud kohtunikuna ja korraldajana orienteerumise maailmameistrivõistlustel, Euroopa meistrivõistlustel ja maailmakarikaetappidel : 2003 juunioride MM ja suusaorienteerumise MK, 2006 orienteerumisjooksu EM ja MK, 2008 rogaini MM, 2009 rogaini EM, 2008 ja 2010 üliõpilaste orienteerumisjooksu MM, 2009 sõjaväelaste orienteerumisjooksu MM, 2012 rattaorienteerumise MK finaaletapil ja 2013 rattaorienteerumise MM.

1999–2007 Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige.

Tarmo Klaar on mitme spordivõistluste ajavõtu ja tulemuste arvestamise tarkvara autor. Ta on raamatu Orienteerumisest iseõppijatele autor.

MOBO ehk mobiiliorienteerumise rakenduse looja ja administraator alates 2012.

Viited

Välislingid
Tak-Soft koduleht

MOBO start

 Eesti orienteerujad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
 Sündinud 1974
Vaakumkuivatamine

Vaakumkuivatamine on kuivatamise meetod, kus niiskus eemaldatakse ainest vaakumi abil. Vähendatud rõhu keskkonnas langeb vee küllastuspunkt ning vesi hakkab aurustuma madalamatel temperatuuridel. 

Kuivatades vee küllastuspunkti lähedastes tingimustes, tekib materjalis kõrge aururõhk, mille tulemusel toimub intensiivne vee auramine materjalist. Puhta vee keemistemperatuur vaakumis 35–450 Torr on 29–86 °C.  Vaakumkuivatusmeetodit kasutatakse peamiselt hügroskoopsete ja kuumustundlike ainete kuivatamiseks. Samuti kasutatakse vaakumkuivatamist oksüdeerimise vältimiseks ja kuivatamisaja lühendamiseks.

Vaakumkuivati 
 
Vaakumkuivati on seade, mille abil viiakse läbi vaakumkuivatus. Vaakumkuivatit tuntakse ka vaakumahjuna.
Vaakumkuivatid valmistatakse enamasti roostevabast terasest ning tugeva konstruktsiooniga. Vaakumkuivati komplekti kuulub sobiva tootlikkusega vaakumpump ja automaatikasõlm.  
Vaakumkuivateid ei käsitleta täiesti eraldiseisva kuivatitüübina, vaid vaakumit kasutatakse teistes kuivatitüüpides, nagu: 1) kontakt-, 2) kondensatsioon-, 3) infrapuna-, 4) mikrolaine- ja 5) sublimatsioonkuivatites. 
Teaduslaborites on enim levinum kuivatitüüp kontakt-vaakumkuivati. Kuna vaakumis on soojuslevik piiratud, toimub soojusülekanne läbi riiuli. Riiuleid soojendatakse kahel viisil – otse ehk kuumutuselemendid on ehitatud riiuli sisse või siis kaudselt, kuumutuselemendid on vaakumkambri seintes ja riiul soojeneb kokkupuutel vaakumkambri seinaga. Riiulid on seetõttu valmistatud tavaliselt heast soojust juhtivast materjalist nagu alumiinium.

Ravimi- ja toiduainetööstuses on levinuim vaakumkuivati tüüp sublimatsioon-vaakumkuivati ehk külmkuivatus. Sublimeerides aurustatakse jäätunud materjalist niiskus ilma materjali üles sulatamata, mis tähendab, et jää muutub otse veeauruks. Sublimeerumine saab toimuda sügavvaakumi (u < 1 mbar) tingimustes ja temperatuuril alla 0 °C.

Kasutusala 
Vaakumkuivatuse eri meetodid on levinud mitmes tööstusvaldkonnas: puidutööstuses, farmaatsiatööstuses, elektroonika- ja toiduainetööstuses.

Töötlemine

Viited
Prõlukõ

Prõlukõ (ukraina Прилуки) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Tšernihivi oblastis, Prõlukõ rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Prõlukõ asub Tšernihivist umbes 129 km lõunakagus ja Kiievist ligikaudu 134 km idas.

Prõlukõt on esmamainitud 1085. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1582. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prõlukõ elanikest ukrainlasi 92,26%, venelasi 6,46%, valgevenelasi 0,35%, juute 0,29%, mustlasi 0,11%, moldaavlasi 0,08%, armeenlasi 0,05%, poolakaid 0,04%, tatarlasi 0,04% ja asereid 0,04%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Periadriaatiline murrang

Periadriaatiline murrang (või rike) on selgelt eristuv murrang Lõuna-Euroopas, kulgedes S-kujuliselt umbes 1000 km Türreeni merest läbi kogu Lõuna-Alpide kuni Ungarini. See moodustab liigenduse Apulia laama ja Euraasia laama vahele. Mõistet Linea insubrica kasutatakse mõnikord viitamiseks tervele Periadriaatilisele murrangule, kuid sagedamini kasutatakse seda vaid lääneosa tähenduses.

Tektoonika ja geoloogia 

Ida-Alpides tähistab joon Kesk-Ida-Alpide ja Lõuna-Lubjakivi Alpide vahelist piiri. Lääne-Alpides moodustab see liigenduse Lõuna-Apulia mandrilava ja Alpide keskse kristallilise tsooni vahel.

Mandrite kokkupõrge on veel käimas, Apulia ja Euroopa laamad lähenevad endiselt. Ka Alpide kesksed tsoonid tõusevad, põhjustades murrangu vertikaalset libisemist. Tulemuseks on peamiste murrangutsoonide kogum, mille nimi on ühiselt Periadriaatiline murrang. Viini ja Friuli vahelise maavärinatsooni põhjuseks on liikumine piki Periadriaatilist murrangut. Viimane purustav maavärin toimus Friulis 20. sajandi lõpus.

Tõus põhjustas noore orogeeni vägivaldse erosiooni, mis viis Kõrg-Tauerni tektoonilise lõhe moodustumiseni. Mitmes piirkonnas toimus Kesk-Alpide tugev tõus mõne kilomeetri võrra ja ka rohkem kui 50 km pikkune nihe.

Geograafiline asend ja nimed 

Idast läände on Periadriaatilise murrangu kulg ja sellele piirkondlikult antud nimed järgmised:

 Drva joon: Kesk-Doonau madalik – Pohorje – Karawankid – Drava org (Jauntal, Rosental) – Rosegg
 Gailtali joon: Villach – Gaili org – Kartitsch
 Pustertali joon: Sillian – Pusteri org – Bruneck
 Giudicarie joon: Merano – Val di Sole 
 Tonale või Linea insubrica: Tonale kuru – Val Camonica – Valtellina – Biella.
Lambavalge

Lambavalge on hele neutraalne värvitoon, kergelt kollaka varjundiga valge, mis vastab looduslikult valge lambavilla värvusele. Lambavalgena kirjeldatakse sellise värvusega villast eset. Kasutatakse ainult tekstiilide puhul.

Pildid

Vaata ka 
 Ekrüüvalge
 Beež
 Linavalge
 Kanepikarva

Viited 

Valkjad värvitoonid
Igor Vorontšenko

Igor Vorontšenko (ukraina keeles І́гор Олекса́ндрович Воро́нченко, sündinud 22. augustil 1964) on Ukraina sõjaväelane.

Sõjaväeteenistus 
2016. aastast 2020. aastani oli ta Ukraina mereväe ülem.

Auastmed 
 2018 – admiral

Viited 

Ukraina sõjaväelased
Sündinud 1964
Võžnõtsja

Võžnõtsja (ukraina Вижниця, rumeenia Vijnița) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Võžnõtsja rajooni halduskeskus.

Võžnõtsjat on esmamainitud 1158. aastal, linnaõigused sai 1904. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Võžnõtsja elanikest ukrainlasi 94,61%, venelasi 4,13%, moldaavlasi 0,35% ja rumeenlasi 0,24.

Viited

 
Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
ESC Clermont Business School

ESC Clermont Business School on Clermont-Ferrandis asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Ülikool asutati 1919. aastal.

Financial Timesi edetabelis platseerus ESC Clermont 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 95. kohale. 

Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EPAS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, nt Jean-Pierre Caillard (Groupe Centre-France La Montagnei tegevjuht) ja Claude Wolff (Chamalièrese linnapea).

Viited

Välislingid
 Ametlik koduleht

Ülikoolid
Prantsusmaa ülikoolid
Majanduskoolid
Lancia

Lancia on Itaalia autotootmisettevõte, mille asutas Vincenzo Lancia 1906. aastal ja mis kandis algselt nime Lancia & C. Fabbrica Automobili. 1969. aastal sai Lanciast Fiati osa. Tänapäeval on tegu FCA Italy tütarfirmaga, mis kuulub omakorda rahvusvahelisele korporatsioonile Fiat Chrysler Automobiles, millest on pärast PSA grupiga liitmist saanud suurkorporatsioon Stellantis.

Lancia on ka väga tuntud nimi motospordis: osaletud on Vormel 1 sarjas, ringirajavõistlustel ning ralliajaloost on kuulsaimad mudelid Lancia 037 ja Lancia Delta.    

Pärast seda, kui emaettevõte Fiat omandas 2009. aastal osaluse Chrysleris, muudeti ka väheneva müügiga Lancia tooteportfelli ning Euroopa turgudel müügil olevad Chrysleri mudeleid hakati turustama Lancia kaubamärgi all. Kuna ka see tegevus ei aidanud kaasa müügi paranemisele, siis 2015. aastal lõpetati Lancia märgiga Chryslerite müük ning ainsaks Lancia mudeliks jäi väikeauto Lancia Ypsilon.

Vaata ka
 Lancia Delta
 Lancia Beta
 Lancia Thema
 Lancia 037

Välislingid 
 Lancia ametlik koduleht (itaalia, inglise ja saksa keeles)
 Viva Lancia muuseumi koduleht (itaalia ja inglise keeles)

Itaalia ettevõtted
Autotootjad
Automargid
Lancia
Vanik Tšhakharjan

Vanik Tšhakharjan (armeenia keeles Վանիկ Զաքարյան; vene keeles Ваник Захарян Vanik Zahharjan; sündinud 21. märtsil 1936 Meghris) on armeenia matemaatik ja maletegelane.

Tšhakharjan lõpetas 1959. aastal Jerevani Riikliku Ülikooli. Sai 1977. aastal füüsika-matemaatikadoktoriks (kaitses doktoriväitekirja "Особенности и единственность решения задач мераморфных функций на множествах"). 1979. aastal sai professori kutse. Alates 1975. aastast on ta Jerevani Polütehnilise Instituudi (tänapäevase nimega Armeenia Rahvuslik Polütehniline Ülikool)  matemaatikateaduskonna dekaan.

Maletajana täitis Tšhakharjan 24-aastaselt 1960 aastal meistrinormi. Ta on tulnud kahel korral Armeenia NSV malemeistriks (1961, 1976). Ta tegutseb ka malefunktsionäärina ja võistluskorraldajana. Aastatel 1990–1994 oli ta Armeenia Maleföderatsiooni asepresident, 1994–2004 president ja alates 2004. aastast on ta aupresident. 1996. aastal valiti Tšhakharjan ühtlasi FIDE viitsepresidendiks (1996–2004) ja 2004. aastal FIDE auviitsepresidendiks. Tšhakharjan oli 1996. aastal Jerevanis toimunud maleolümpia ja 2001. aastal Jerevanis peetud võistkondlike maailmameistrivõistluste peakorraldajaid. FIDE-lt on ta saanud 1996. aastal rahvusvahelise organisaatori nimetuse (tunnistus nr 1).

Tunnustus
1990 – valiti Armeenia Rahvusliku Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks
1996 – valiti Armeenia Rahvusliku Teaduste Akadeemia akadeemikuks
2003 – Armeenia Vabariigi teeneline kehakultuuri- ja sporditegelane

Välislingid
Vanik Tšhakharjan FIDE andmebaasis
Armenia / Armenian Chess Federation. ratings.fide.com

Armeenia teadlased
Matemaatikud
Armeenia malefunktsionäärid
Sündinud 1936
SimplBooks

SimplBooks on tarkvaraettevõte Eestis, mis tegeleb veebipõhise raamatupidamistarkvara arendamise ja turustamisega. Ettevõte tegutseb Eestis ja Soomes 10-liikmelise meeskonnana.

Ajalugu 
SimplBooks OÜ on loodud 2012. aastal ja 100% Eesti kapitalil ning kuulub kahele eraisikust omanikule (Rene Meres ja Jaanus Reismaa). SimplBooks OÜ võtmeisik ja asutaja Jaanus Reismaa arendas algselt välja eAktiva nimelise arvete ja kannete programmi. eAktiva oli turule tulles Eestis esimene täielikult veebipõhine raamatupidamistarkvara ning korraliku veebipõhise raamatupidamistarkvara puudumine oli ka ajendiks eAktiva (hiljem SimplBooks) loomiseks. SimplBooksil on tegev tütarettevõte Soomes, SimplBooks OY, mis sai asutatud aastal 2017.

Äritegevus 
SimplBooks põhilised kliendigrupid on mikro- ja väikeettevõtted ning raamatupidamisbürood. Kokku on SimplBooksil üle 10 000 aktiivse kasutaja ning on sellega Eestis üks populaarsemaid raamatupidamistarkvarasid.
SimplBooks teeb koostööd tuntud ülikoolidega nii Eestis (TTÜ, EBS, EEK Mainor), kui Soomes ning on Eesti Kaubandus- ja Tööstuskoja Liidu liige.

Viited 
 SimplBooks OÜ Eesti koduleht
 SimplBooks OY Soome koduleht
 https://www.itl.ee/uudised/reaalajamajanduse-jatkuprojekt-standardiseerib-aritehingute-info/
 https://www.rmp.ee/tarkvara/vaike/simplbooks/simplbooks
Eesti infotehnoloogiaettevõtted
Tarkvaraarendus
Raamatupidamine
Raul Siem

Raul Siem (sündinud 5. juunil 1973) on Eesti ettevõtja, jurist ja poliitik. Ta on Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Aprillist 2020 jaanuarini 2021 Eesti väliskaubandus- ja infotehnoloogiaminister.

Ta on lõpetanud Paikuse Politseikooli, Eesti Riigikaitse Akadeemia ja aastal 2002 Tartu Ülikooli Õigusinstituudi.

Ta on 2. augustist 2016 Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas Rae vallavolikogu liikmeks, ta sai 164 häälega Rae vallavolikogu liikmeks.

Ta on septembrist 2019 Erakondade rahastamise järelevalve komisjoni liige.

Alates 2019 siseministri nõunik.

EKRE esimees ja siseminister Mart Helme esitas 17. aprillil 2020 Raul Siemi uueks väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministriks. 20. aprillil 2020 nimetas president Kersti Kaljulaid Siemi väliskaubandus- ja infotehnoloogiaministriks.

2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas Rae vallavolikogu liikmeks, ta sai 604 häälega Rae vallavolikogu liikmeks.

23. novembril 2021 valiti Raul Siem Raasiku vallavanemaks.

Isiklikku 
Ta on abielus ja ta on kolme lapse isa.

Viited

Välislingid 
 Toomas Sildam: "Kas EKRE uus IT-minister Raul Siem võib Helmele öelda: Mart, sul pole õigus?" ERR, 1. juuni 2020

Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna poliitikud
Eesti ettevõtjad
Eesti juristid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1973
Starokostjantõniv

Starokostjantõniv (ukraina keeles Старокостянтинів, poola keeles Starokonstantynów, vene keeles Староконстантинов Starokonstantinov) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Starokostjantõnivi rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu).

Starokostjantõnivit on esmamainitud 1561. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Starokostjantõnivi elanikest ukrainlasi 91,1%, venelasi 6,7%, poolakaid 1,0%, valgevenelasi 0,4% ja juute 0,2%.

Viited

Ukraina linnad
Hmelnõtskõi oblast
Kraujas

Kraujas (vanasti ka Ģibuļi või Ģibuļmuiža) on asula Lätis Talsi piirkonnas Ģibuļi valla keskosas.

Küla asub merepinnast 41 meetri kõrgusel Stende jõe ääres. Kraujas jääb valla keskusest Pastendest 6 kilomeetri kaugusele.

Kraujase küla kandis varem Ģibuļi nime, sest seal asus Ģibuļi karjamõis. Ģibuļi  kool rajati aga Iliņi külla. Praegune Ģibuļi küla on tekkinud endise Stende vallamaja juurde pärast seda, kui loodi Ģibuļi külanõukogu. Tänapäeval kasutab vana vallamaja kohalik külaselts, mis ühendab nii praeguse kui endise Ģibuļi elanikke.

Kraujas oli nõukogude perioodil kolhoosi Darba ceļš keskasulaks, ka asus seal kolhoosi Draudzība osakond. Küla on oma praeguse nime saanud ühe sealse majapidamise järgi.

Aastal 2017 oli külas 24 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 21.

Viited

Talsi piirkonna külad
Lääne-Alpid

Lääne-Alpid on Alpide lääneosa, sealhulgas Prantsusmaa kaguosa (Savoia departemang), kogu Monaco, Itaalia loodeosa ja Šveitsi edelaosa (Valais' kanton). Kagus külgneb mäestik Itaalia Po madalikuga. Läänes eraldab Rhône'i jõe org selle Keskmassiivist. Lääne-Alpide põhjaosa - selle mõiste laiemas tähenduses - moodustavad Šveitsi Eel-Alpid.

Tipud ja mäekurud on kõrgemad võrreldes Ida-Alpid, samas mäestik ise ei ole nii lai ja kaarjas.

Partizione delle Alpi 

Itaalia Comitato Geografico Nazionale (riiklik geograafiakomitee) poolt 1926. aastal pärast IX Congresso Geografico Italiano (Itaalia geograafiakongress) vastu võetud Partizione delle Alpi (Alpide jaotus) on Alpid jaotatud kolmeks peamiseks osaks: Lääne-, Kesk- ja Ida-Alpid.

Selles traditsioonilises jaotuses algavad Lääne-Alpid Bocchetta di Altarega (või Colle di Cadibonaga) ja lõpevad Col Ferret'ga.

Partizione delle Alpi jagab Lääne-Alpid järgmiseks kaheksaks lõiguks (sulgudes lõigu number):

Mereäärsed Alpid (1), Cotti Alpid (2), Graie Alpid (3), Provence'i Alpid (4), Dauphiné Alpid (5), Provence'i Eel-Alpid (6), Dauphiné Eel-Alpid (7) ja Savoia Eel-Alpid (8).

Vaata ka 

 Kesk-Ida-Alpid
 Ida-Alpid
 Alpide geograafia
Metsa-külmavaksik

Metsa-külmavaksik (Operophtera fagata) on vaksiklaste sugukonda külmavaksiku perekonda kuuluv liblikas.

Lennuvõimetu emase tiivad on taandarenenud. Isasliblika tiibade siruulatus on 32–40 mm. Välimuselt sarnaneb ta harilikule külmavaksikule, kuid tagatiivad on heledamad ja ta on veidi suurem.

Röövikud toituvad kase, pärna ja õunapuu lehtedest. Metsa-külmavaksikute röövikud võivad soodsatel aastatel kahjustada niiskeid kaasikuid.

Liblikad lendavad septembri lõpust novembrini, olenevalt aastast ning ilmastikust.

Viited

Välislingid 

 

Vaksiklased
Eesti liblikalised
Talne

Talne (ukraina Тальне, vene Тальное) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Talne rajooni halduskeskus. Talne asub Tšerkassõst umbes 115 km edelas ja Umanist ligikaudu 38 km idakirdes.

Talnet on esmamainitud 1646. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks Talne 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla. 1923. aastal sai Talne rajoonikeskuseks. Alevi staatuse sai Talne 1926. aastal ja linnaõigused 1938. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Talne elanikest ukrainlasi 96,21%, venelasi 2,33%, mustlasi 0,31%, poolakaid 0,18%, valgevenelasi 0,16% ja moldaavlasi 0,07.

Viited

Ukraina linnad
Tšerkassõ oblast
2018. aasta maleolümpia

43. maleolümpia (inglise keeles 43rd Chess Olympiad) oli 2018. aastal Bathumis FIDE egiidi all peetud maleolümpia. 

Maleolümpia peeti 23. septembrist kuni 6. oktoobrini 2018 Bathumis. Lahtises kategoorias osales 185 võistkonda, naiste kategoorias 151 naiskonda (korraldajariiki Gruusiat esindasid kolm võistkonda ja kolm naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 90 minutit 40 käigule, pärast mida anti 30 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 

Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Panagiόtis Nikolόpoulos (Kreeka). Turniiridirektor oli Giorgi Giorgadze (Gruusia).

Maleolümpia medalistid
Lahtises kategoorias:   Hiina,   USA,   Venemaa
Naiste kategoorias:   Hiina,   Ukraina,   Gruusia I

Eesti esinemine maleolümpial
Eesti võistkond (esimesel laual Kaido Külaots) sai 54. koha, naiskond (esimesel laual Mai Narva) 42. koha.

Välislingid

43rd Olympiad Batumi 2018 Open. chess-results.com
43rd Olympiad Batumi 2018 Women. chess-results.com

Maleolümpiad
Bathumi
2018. aasta spordis
Tšõhõrõn

Tšõhõrõn (ukraina Чигирин, vene Чигирин) on linn Ukrainas Tšerkassõ oblastis, Tšõhõrõni rajooni halduskeskus. Tšõhõrõn asub Tšerkassõst umbes 60 km kagus.

Tšõhõrõn sai Magdeburgi linnaõigused 1592. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tšõhõrõni elanikest ukrainlasi 92,57%, venelasi 5,11%, mustlasi 1,04%, valgevenelasi 0,29%, armeenlasi 0,16% ja moldaavlasi 0,16%.

Viited

Ukraina linnad
Tšerkassõ oblast
Talsi lennuväli

Talsi lennuväli on sertifitseerimata lennuväli Talsi piirkonnas Ģibuļi vallas Talsi linna ja Talsciemsi küla vahel. 

Lennuväli rajati Teise maailmasõja järel. Algselt kasutati seda põllumajanduses ja tuletõrje otstarbel. Aastail 1950-1960 kasutati lennuvälja kaLäti linnade vahelisteks  reisilendudeks. Lennuvälja kaguküljel asub suur angaariga platvorm. Tänapäeval toimuvad sealt vaid üksikud lennud, ent lennuvälja kasutatakse mudellennunduseks ja autode sõiduõppeks, lennuväljal leiavad aset ka Talsi linna rahvaüritused.

Viited

Läti lennuväljad
Talsi piirkond
Spāre (Ģibuļi vald)

Spāre on küla (vidējciems) Lätis Talsi piirkonnas Ģibuļi valla lääneosas.

Küla asub merepinnast 41 meetri kõrgusel Gulbji ja Spāre järvede vahel. Spāret läbivad Ventspils–Moskva raudtee ja maantee A10.

Spāres asuvad rahvamaja ja kirik. Külas asub Ausma bussipeatus. Mõisahoones asub ka kohalik raamatukogu.

Küla tekkis XIX sajandi teisel poolel Spāre raudteejaama juurde. See küla osa kannab ka Lielspāre nime. Teine küla osa kujunes nõukogude perioodil Spāre mõisa juurde, kui kohalik Ausma kolhoos rajas sinna oma tootmishooned. See osa külast kannab nime Vecspāre või Ausmas.

Spāre kooli mainiti esmakordselt aastal 1760, mis tegi sellest piirkonna vanima kooli ja Läti vanima maakooli. Aastast 2009 oli see Pastende kooli filiaal, aastal 2012 aga kool suleti.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Spāre luteri kirik ja Spāre mõisa elumaja trepi käsipuud. Kohaliku kaitse all on küla lähistel asuv Spāre linnamägi.

Lielspāre osas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 2,5 meetrit. Vecspāre osas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 3.35 meetrit, Spāre järve kaldal aga sanglepp ümbermõõduga 4.41 meetrit. Mõisa pargis kasvavad looduskaitsealustest puudest pensilvaania saar ümbermõõduga 3.9 meetrit, Spāre Suurpärn ümbermõõduga 3.53 meetrit,  pärnad ümbermõõtudega 3.63 ja 4,4 meetrit ning saared ümbermõõtududega 4.3, 4.53 ja 4.7 meetrit.</ref>

Viited

Talsi piirkonna külad
Ukraina politsei

Ukraina politsei (ukraina keeles Національна поліція України, Ukraina riiklik politsei) on Ukraina korrakaitse keskasutus.

Ukraina politsei moodustati Petro Porošenko juhitud reformide käigus 3. juulil 2015 ning see asendas Ukraina miilitsa. Politsei allub Ukraina siseministeeriumile. Ukraina miilits lõpetas lõplikult tegevuse 7. novembril 2015 ning selle töötajad võisid pärast taustakontrolli ning täiendkoolitusi liituda politseiga.

Pärast 24. veebruaril 2022 alanud Venemaa sissetungi Ukrainasse asus politsei abistama relvajõude riigi kaitsmisel. Politseinikud tagasid Ukraina tagalas korda, eskortisid vange ja korraldasid sõjavangide vangistust, seadsid üles kontrollpunkte ning otsisid ja pidasid kinni vaenlase luurajaid. Politsei eriüksuslased osalesid Kiievi kaitsmise ajal otseses lahingutegevuses. 1. märtsiks 2022 oli sõjas hukkunud 17 politseinikku, 50 saanud vigastada ja kaks jäänud kadunuks.

Ülesanded

Ukraina politsei ülesanneteks on tagada:

 avalik turvalisus ja kord
 inimõiguste ja -vabaduste turvalisus ja kaitse, samuti ühiskonna ja riigi huvide kaitse
 kuritegude uurimine ja ennetamine
 abi osutamine isikutele, kes isiklikel, majanduslikel, sotsiaalsetel põhjustel või hädaolukorrast tulenevalt vajavad sellist abi seadusega määratud piirides

Ajalugu

Juhid

2022. aasta sõjategevus 
 Irpinis ei saanud politsei ei saanud sõjategevuse tõttu oma tööd jätkata, kuid 23. märtsil teatas, et taastas linnas enda tegevuse.
 2. aprillil 2022 alustas Ukraina politsei eriotstarbeline polk Safari Butša linna puhastamist diversantidest ja Vene vägede kaasajooksikutest.

Struktuur 
 Peavalitsused oblastites
  KORD
  TOR - patrullpolitsei taktikalised üksused
 Strateegiliste uurimiste osakond (DSR)

Muud üksused 
 Eriotstarbeline polk Safari

Galerii

Viited 

Ukraina
Politsei
Odessa Sõjaväeakadeemia

Odessa Sõjaväeakadeemia (ukraina keeles Військо́ва акаде́мія (м. Одеса)) on kõrgem sõjaline õppasutus Ukrainas.

Ajalugu 
1992. aastal moodustas Ukraina Odessa Maaväegede Instituudi (Одеський інститут Сухопутних військ). 2022. aasta augusti lõpus andis president akadeemia ülemale Oleksi Ševtšenkole brigaadikindrali auastme.

Viited 
 

Sõjakoolid
Ukraina sõjandus
Ossip Bernstein

Ossip Bernstein (vene keeles Осип Бернштейн Ossip Bernštein; 20. september 1882 Žõtomõr, Volõõnia kubermang – 30. november 1962 Pariis) oli juudi päritolu Prantsusmaa maletaja ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1950), rahvusvaheline arbiiter (1952). 

Bernstein lõpetas eksternina gümnaasiumi Žõtomõris. 1901. aastal lõpetas Hannoveri Kõrgema Tehnikakooli. Seejärel õppis õigusteadust Leipzigi ja Berliini Ülikoolis. 1908. aastal sai Heidelbergi Ülikoolist doktorikraadi õigusteaduses. Töötas advokaadina Moskvas. 1918. aastal siirdus Odessasse. 1920. aastal lahkus Nõukogude Venemaalt Konstantinoopoli ja Serbia kaudu Pariisi, kus praktiseeris advokaadina. 1928. aastast astus vabamüürlaste ühingusse. 1932. aastal sai ta Prantsusmaa kodakondsuse.

Maleturniiridel osales Bernstein 60 aasta vältel. Parimad tulemused saavutas enne esimest maailmasõda. Tuli 1903. aastal Kiievis ülevenemaalisel turniiril Mihhail Tšigorini järel teiseks. 1946. aastal tuli teiseks Londonis peetud turniiril, edestades seejuures Savielly Tartakowerit ja Karel Opočenskýt.
 
1954. aastal osales Bernstein Prantsusmaa võistkonna koosseisus Amsterdamis toimunud maleolümpial (mängis võistkonna esimesel laual).

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate maleliste saavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Bernsteinile.

Välislingid

London A Tournament 1946. chessgames.com

Venemaa keisririigi maletajad 
Prantsusmaa maletajad
Malekohtunikud
Sündinud 1882
Surnud 1962
Akiba Rubinstein

Akiba Rubinstein (1. detsember 1880 Stawiski, Łomża kubermang – 14. märts 1961 Antwerpen) oli juudi päritolu Poola maletaja, rahvusvaheline suurmeister (1950). 

Pärast abiellumist 1917. aastal elas Rubinstein kaks aastat Szczuczynis. Seejärel kolis perega 1919. aastal Stockholmi ja sealt 1922. aastal Berliini. 1926. aastal viis ta pere Antwerpeni ja 1931. aastal kolisid nad Brüsselisse. Pärast naise surma 1954. aastal elas Rubinstein vanadekodus Brüsselis. Suri Antwerpenis, kuhu vanadekodu seoses remondiga ajutiselt üle viidi.

Rubinstein võitis arvukalt maleturniire, sealhulgas 1907. aastal rahvusvahelise turniiri Karlsbadis (Karlsbadi maleturniir). Poola võistkonna koosseisus osales Rubinstein kahel maleolümpial: 1930. aastal võitis ta Hamburgis toimunud maleolümpial kuldmedali ja 1931. aastal Prahas Ameerika Ühendriikide järel hõbemedali (mõlemal korral mängis Rubinstein meeskonna esimesel laual; teist lauda mängis Ksawery Tartakower).

1950. aastal võttis Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) kasutusele rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. Varasemate maleliste saavutuste eest anti nimetus 12 maletajale, nende seas ka Rubinsteinile.

Viited

Välislingid

Poola maletajad
Sündinud 1880
Surnud 1961
Ržõštšiv

Ržõštšiv (ukraina Ржищів, vene Ржищев) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblastis. Ržõštšiv asub Dneprile rajatud Kanivi veehoidla ääres, Kiievist umbes 65 km lõunakagus ja Kagarlõkist ligikaudu 20 km kirdes.

Asulat on esmakordselt mainitud 1151. aastal. Poola kuningas Zygmunt I andis Ržõštšivile Magdeburgi linnaõigused 1506. aastal. Alevi staatuse sai Ržõštšiv 1962. aastal. Oblastilise alluvusega linnaks sai Ržõštšiv 6. juunil 1995.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ržõštšivi elanikest ukrainlasi 94,3% ja venelasi 4,4%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Kristjan Rahu

Kristjan Rahu (sündinud 8. augustil 1972 Saare maakonnas) on eesti ettevõtja.

Kristjan Rahu on lõpetanud 1995. aastal Tartu ülikooli (õigusteaduskonna).

Ta on Utilitas Eesti ASi juhatuse esimees ja Utilitas Tallinna Elektrijaam OÜ nõukogu esimees.

Kuulub Eesti korvpalliliidu juhatusse, on toetanud sporti ja kultuuri.

Tunnustus 

 2017 – aasta kultuurisõber

Välislingid 
 "Dividendiedetabeli esikoha võttis rekordiga üle Kristjan Rahu" ERR, 16. detsember 2019
 "Kristjan Rahu annab pool miljonit eurot Saaremaa ajaloo uurimiseks" Saarte Hääl, 20. juuni 2020

Eesti ettevõtjad
Sündinud 1972
2014. aasta maleolümpia

41. maleolümpia (inglise keeles 41st Chess Olympiad) oli 2014. aastal Tromsøs FIDE egiidi all peetud maleolümpia. 

Maleolümpia peeti 1.–14. augustil 2014 Tromsøs. Lahtises kategoorias osales 173 võistkonda, naiste kategoorias 135 naiskonda (korraldajariiki Norrat esindasid kolm võistkonda ja kolm naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 90 minutit 40 käigule, pärast mida anti 30 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 

Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Panagiόtis Nikolόpoulos (Kreeka).

Maleolümpia medalistid
Lahtises kategoorias:   Hiina,   Ungari,   India
Naiste kategoorias:   Venemaa,   Hiina,   Ukraina

Eesti esinemine maleolümpial
Eesti võistkond (esimesel laual Ottomar Ladva) sai 79. koha, naiskond (esimesel laual Mai Narva) 48. koha.

Välislingid

41st Olympiad Tromso 2014 Open. chess-results.com
41st Olympiad Tromso 2014 Women. chess-results.com

Maleolümpiad
 Tromsø
2014. aasta spordis
BRM Mangust

BRM Mangust (ukraina keeles Броньована розвідувальна машина «Мангуст») on Ukraina päritolu luuresoomuk.

Viited 

Luuresoomukid
Ukraina sõjandus
Tuula-Liina Varis

Tuula-Liina Varis (sündinud 30. juunil 1942 Loimaal) on soome kirjanik. 2009–2014 oli ta Soome Kirjanike Liidu esimees.

Ta õppis 1960–1964 Turu ülikoolis soome keelt ja kirjandust ning sotsioloogiat. 1965–1979 töötas ta ajalehes Kansan Uutiset toimetajana, seejärel vabakutselise ajakirjanikuna ning kolumnistina.

2000. aastal pälvis ta Runebergi auhinna romaani "Maan päällä paikka yksi on" eest.

Tema esimene abikaasa oli Rauno Setälä (1963–1965), teine abikaasa Pentti Saarikoski (1967–1975) ja kolmas abikaasa aastast 1978 Mikko Varis.

2014. aastal määras Soome valitsus talle riikliku kunstnikupensioni.

Teosed eesti keeles 
"Kilpkonn ja õlgmarssal" ("Kilpikonna ja olkimarsalkka"), tõlkinud Piret Saluri, Pentti Saarikoski luuletused tõlkinud Joel Sang (Tallinn: Perioodika, 1996; uustrükk Tallinn: Eesti Keele Sihtasutus, 2012)
"Tahan tunda, et elan" ("Että tuntisin eläväni"), tõlkinud Piret Saluri (Tallinn: Kultuurileht, 2020)

Välislingid 

Pille-Riin Larm "Oli tarvis ellu jääda", Sirp, 14. august 2020

Soome kirjanikud
Sündinud 1942
Karatšev

Karatšev on linn Venemaal Brjanski oblastis, Karatševi rajooni keskus. Asub Snežeti jõe ääres, Brjanskist 45 km ida pool.

Karatšev on üks vanimaid vene linnu. Seda on mainitud Ipatjevi kroonikas 1146. aasta all. Umbes 1246 kuni 1360 oli Karatševi vürstiriigi pealinn. 1500 läks Moskva suurvürstiriigi koosseisu.

Teise maailmasõja ajal hävis pea kogu linna hoonestus.

1868. aastast on linnal raudteeühendus Brjanskiga.

Viited

Välislingid 
http://karadmin.ru/

Brjanski oblasti linnad
Inčukalnsi vald

Inčukalnsi vald (läti keeles Inčukalna pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Krimulda ja Allaži vallaga, Ropaži piirkonna Vangaži linnaga, Ropaži ja Garkalne vallaga ning Saulkrasti piirkonna Sēja vallaga. 

Valla pindala on 107,1 km². 2016. aasta seisuga elas seal 4473 inimest. Valla keskus on Inčukalnsi küla. Vallamaja asub aadressil Atmodas 4.

Ajalugu 

Aastal 1935 oli Inčukalnsi valla pindala 112,5 km². Aastal 1945 moodustati vallas Griķi ja Inčukalnsi külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Inčukalnsi külanõukoguga likvideeritav Griķi külanõukogu. Aastal 1961 liideti osa külanõukogust Vangaži töölisasulaga, aastal 1977 liideti veel üks osa Krimulda külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust taas Inčukalnsi vald. Aastal 2006 moodustati vallast Inčukalnsi piirkond, 2009. aastal reorganiseeriti piirkond ja arvati selle koosseisu ka Vangaži linn. 2021. aastast kuulub vald Sigulda piirkonda.

Loodus 

Tähtsaimaks jõeks on Koiva jõgi. Looduskaitse all on ooperiteatri kunstnike Inčukalnsi dendropark "Līgotnēs", Inčukalnsi Kuradikoobas, Viesulēni nõlvak, Ziedlejase pank (osaliselt), Indrāni park, kaksteist nimetut põlispuud. Valla kirdeosa jääb Gauja rahvusparki.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Vangaži kirik, Vangaži kalmistu muinaskalmed, hiiepaik Inčukalnsi Kuradikoobas, Melkerti muinaskalmed, Salase muinaskalmed ehk liivi hauad, Zaiči muinaskalmed ja Katlāpi ning Viesulēni muinaskalmed ehk liivi hauad. Kohaliku kaitse all on kohvik-restoran "Sēnīte".

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 3202 lätlast, 878 venelast, 78 valgevenelast, 75 ukrainlast, 44 poolakat ja 33 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Sigulda piirkond
Röpenack

Röpenack oli Braunschweigist pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.

Ajalugu
Suguvõsaliin algab Braunschweigist Beyerstedtist pärit Heinrich Julius Röpenackiga (1761−1831), kes siirdus XVIII sajandi 2. poolel Riiga ja valiti Suurgildi vanemaks. Tema poeg Riia raehärra Gottfried Julius von Röpenack (1795−1865) tõusis aadliseisusse ja võeti 27. jaanuaril (vkj) 1865 Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.

Suguvõsa liikmeid
Gottfried Julius von Röpenack (1795−1865), kolleegiumiregistraator, Riia raehärra, kihelkonnakohtunik, mõisarentnik
Nikolai von Röpenack (1852−1919), riiginõunik, Riia raehärra, Riia linnavolinik, rahukohtunik

Röpenacki suguvõsa mõisavaldused

Kuramaa:
Staļģene (Stalgen) (1866−1920, jäänukmõis 1920−1939)
Liivimaa läti distrikt:
Olaine (Olai) (1850ndad−1860ndad, rendivaldus)

Viited

Kirjandus
Der Adel der russischen Ostseeprovinzen (Estland, Kurland, Livland, Ösel). 2. Teil. Nichtimmatrikulierter Adel. Neustadt an der Aisch: Bauer & Rape, inhaber Gerhard Gessner, 1898 (ümbertrükk 1980). Lk 172.

Välislingid
Röpenacki suguvõsa genealoogia

Aadlisuguvõsad
Liivimaa immatrikuleerimata aadel