joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Roninastik

Roninastik (Elaphe) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Roninastikute perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Elaphe anomala (Boulenger, 1916)
 Elaphe bimaculata Schmidt, 1925
 Elaphe carinata (Günther, 1864)
 Elaphe climacophora (Boie, 1826) – saare-roninastik
 Elaphe davidi (Sauvage, 1884)
 Elaphe dione (Pallas, 1773) – mustriline roninastik
 Elaphe quadrivirgata (Boie, 1826) – vähesoomuseline roninastik
 Elaphe quatuorlineata (Bonnaterre, 1790) – neljatriibuline roninastik
 Elaphe sauromates (Pallas, 1811)
 Elaphe schrenckii Strauch, 1873 – amuuri roninastik
 Elaphe zoigeensis Huang, Ding, Burbrink, Yang, Huang, Ling, Chen & Zhang, 2012.

Levila 
Nad on levinud Euraasias, Austrias, Horvaatias, Hiinas ja Jaapanis .

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Elaphe seisuga 17.12.2013.

Colubrinae
Aydan Özoğuz

Aydan Özoğuz (sündinud 31. mail 1967 Hamburgis) on Saksamaa poliitik,  alates 2013. aastast Saksamaa immigratsiooni-, pagulaste ja integratsiooniminister. Ta on ühtlasi SPD aseesimees.

Biograafia 

Tema vanemad tulid 1958. aastal Türgist võõrtöölistena Saksamaale. Nad tegelesid kaubandusega, importides Türgist Saksamaale pähkleid. 1989 sai Aydan Saksa kodukondsuse. Ülikoolis õppis ta inglise ja hispaania filoloogiat. 1994–2009 oli ta Körberi Fondi teadustöötaja.

Poliitikukarjäär 
2001–2008 oli ta Hamburgi parlamendi liige. 2009. aastal valiti ta Bundestagi. 2013. aasta Bundestagi valimistel sai ta oma ringkonnas 39,9% häältest ja valiti taas Bundestagi liikmeks. Pärast koalitsioonikõneluste lõppu määrati ta valitsuses immigratsiooni-, pagulaste ja integratsiooniministri ametikohale.

Perekond 
Ta on abielus Hamburgi senaatori Michael Neumanniga (SPD). Neil on üks laps.

Välislingid 

Elulugu Bundestagi kodulehel

Saksamaa poliitikud
Sündinud 1967
Riidaja Põhikool

Riidaja Põhikool on kool Valgamaal Tõrva vallas Riidaja külas.

Välislingid
Koolist Põdrala valla kodulehel

Valga maakonna koolid
Tõrva vald
Harry Ingelman

Harry Ingelman (ka Harry Ingelmann 6. detsember 1925 Tallinn – 25. aprill 1976 Sydney) oli eesti ajakirjanik ja tõlkija.

Ta sündis Tallinnas riigiametniku pojana, õppis Lasnamäe algkoolis ja Tallinna Reaalkoolis, mille viimasest klassist põgenes Soome, vältimaks mobiliseerimist Saksa sõjaväkke. Ta teenis Soome sõjaväes, kust siirdus sügisel 1944 Rootsi ja sealt aastal 1948 Austraaliasse.

Austraalias olles töötas ta Austraalia mereväe depoos, lõpetas muruaednike erikursuse Sydney tehnikakolledžis ja sai murukeegliklubi aednikuks. Ta oli Eesti Sõjaveteranide Liidu (Austraalias) esimene sekretär, abisekretär ja abilaekur. Ta kuulus Uus-Lõuna-Walesi Eesti Võitlejate Ühingusse ja oli selle ajalehe Võitleja peaesindaja Austraalias, samuti oli ta ajalehe Meie Kodu vastutav toimetaja. Ta oli kirjastuse Orto esindaja Austraalias, võttis osa Sydney Kirjandussõprade Ringi tegevusest.

Harry Ingelman suri aastal 1976 Sydneys, Sydneys ta ka tuhastati.

Ta debüteeris tõlkijana aastal 1957, ta on tõlkinud inglise ja soome keelest.

Tõlked 
 Harry Bloom Kättemaks: romaan. (Toronto Orto 1965)
 Thomas B. Costain Viimne armastus: romaan. (Toronto Orto 1966)
 John Gunther Kaotatud linn: Romaan, pühendatud kõigile minu sõpradele Viinis. (Toronto Orto 1967)
 Manohar Malgonkar India vürstid: Romaan. (Toronto Orto 1967)
 William Woolfolk Mu nimi on Morgan: Romaan. (Toronto Orto 1965)
 Pentti Holappa Tina: Romaan. (Toronto Orto 1964)
 Eeva Joenpelto Rüütel laante süngusest: Romaan. (Toronto Orto 1967)
 Jorma Korpela Pihtimus: Romaan. (Toronto Orto 1962)
 Eva Kilpi Naine peeglis: Romaan. (Toronto Orto 1964)
 Mauri Sariola Laia tee seadus: Kohtuprotsessiromaan. (Toronto Orto 1967)
 Jussi Talvi Elu on ilus: Romaan. (Toronto Orto 1963)
 Mika Waltari Kuldkihar. (Toronto Orto 1963)
 Mika Waltari Felix Õnnelik: Romaan. (Toronto Orto 1963)
 Mika Waltari Õispuu. (Toronto Orto 1963)
 Mika Waltari Ahvatlev kuristik (=Fine van Brooklyn). (Toronto Orto 1964)
 Mika Waltari Seda ei juhtu. (Toronto Orto 1964)
 Hilja Valtonen Preili kojamees: Romaan. (Toronto Orto 1963)

Eesti ajakirjanikud
Eesti tõlkijad
Eestlased Austraalias
Sündinud 1925
Surnud 1976
Montivipera raddei

Montivipera raddei on maoliik.

Klassifikatsioon
Maoliigil Montivipera raddei klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
 Montivipera raddei raddei (Boettger, 1890)
 Montivipera raddei kurdistanica (Nilson & Andrén, 1986).

Levila 
Nad on levinud Aserbaidžaanis, Iraanis, Türgis ja Armeenias.

Alamliigi Montivipera raddei raddei levila hulka Armeenias arvatakse järgmised haldusüksused: Širak, Aragatsotn, Kotajkh, Ararat, Vajotsh Dzori, Sjunikh.

Mürgisus inimeste suhtes 
Montivipera raddei maod liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel koguni raskema astme mürgistusseisundeid esile kutsuda.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Montivipera raddei seisuga 18.12.2013.

Pärisrästiklased
Sisalikumadu

Sisalikumadu (Malpolon) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Sisalikumadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Malpolon insignitus (Geoffroy De St-hilaire, 1809)
 Malpolon monspessulanus (Hermann, 1804) – harilik sisalikumadu.

Levila 
Nad elavad Vahemere piirkonnas, Sudaanis ja Lähis-Idas ning Armeenias.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Malpolon seisuga 18.12.2013.

Lamprophiidae
Harilik sisalikumadu

Harilik sisalikumadu (Malpolon monspessulanus) on maoliik.

Klassifikatsioon
Harilikul sisalikumaol klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
 Malpolon monspessulanus monspessulanus (Hermann, 1804)
 Malpolon monspessulanus saharatlanticus Geniez, Cluchier & De Haan, 2006.

Levila 
Nad elavad Portugalis, Hispaanias, Prantsusmaal, Itaalias, Lääne-Saharas, Alžeerias ja Marokos.

Mürgisus inimeste suhtes 
Harilikel sisalikumadudel paiknevad peas nn mürginäärmete asemel Duvernoy näärmed vaatamata sellele liigitatakse nad inimese suhtes mürkmaoks, kuna nende hammustus võib inimestel kerge kuni keskmise astme mürgistusseisundeid esile kutsuda.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Malpolon monspessulanus seisuga 18.12.2013.

Lamprophiidae
Nersesi kool

Nersesi kool (armeenia keeles Ներսիսյան դպրոց, Nersisjan dprotsh) oli aastatel 1824–1924 Thbilisis Venemaa Keisririigis (praeguses Gruusias) tegutsenud armeenia piiskopkonna keskastme õppeasutus (1837. aastast vaimulik seminar), mis sai oma nime selle asutaja, Armeenia Apostliku Kiriku hilisema katoolikose, Nerses V Aštaraketshi (Ներսես Ե Աշտարակեցի; 1770 – 13. veebruar 1857) järgi. 

Aastatel 1830–1836 Tartus õpetajate seminaris ja ülikoolis õppinud Armeenia uue kirjanduse ja uue kirjakeele rajaja Hatšhatur Abovjan oli selle kooli esimesi ja kuulsaid kasvandikke (lõpetas 1826. aastal).

Viited

Välislingid

Armeenia kultuur
Thbilisi
Darevskia

Darevskia on sisaliku perekond.

Klassifikatsioon
Perekonda Darevskia klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised sisaliku liigid:
 Darevskia alpina (Darevsky, 1967)
 Darevskia armeniaca (Méhely, 1909)
 Darevskia bendimahiensis (Schmidtler, Eiselt & Darevsky, 1994)
 Darevskia bithynica (Méhely, 1909)
 Darevskia brauneri (Méhely, 1909)
 Darevskia caucasica (Méhely, 1909)
 Darevskia chlorogaster (Boulenger, 1908)
 Darevskia clarkorum (Darevsky & Vedmederja, 1977)
 Darevskia daghestanica (Darevsky, 1967)
 Darevskia dahli (Darevsky, 1957)
 Darevskia defilippii (Camerano, 1877)
 Darevskia derjugini (Nikolsky, 1898)
 Darevskia dryada (Darevsky & Tuniyev, 1997)
 Darevskia lindholmi (Lantz & Cyrén, 1936)
 Darevskia mixta (Méhely, 1909)
 Darevskia parvula (Lantz & Cyrén, 1913)
 Darevskia pontica (Lantz & Cyrén, 1919)
 Darevskia portschinskii (Kessler, 1878)
 Darevskia praticola (Eversmann, 1834)
 Darevskia raddei (Boettger, 1892)
 Darevskia rostombekovi (Darevsky, 1957)
 Darevskia rudis (Bedriaga, 1886)
 Darevskia sapphirina (Schmidtler, Eiselt & Darevsky, 1994)
 Darevskia saxicola (Eversmann, 1834)
 Darevskia steineri (Eiselt, 1995)
 Darevskia unisexualis (Darevsky, 1966)
 Darevskia uzzelli (Darevsky & Danielyan, 1977)
 Darevskia valentini (Boettger, 1892).

Levila 
Nad on levinud Euroopa ja Aasia lõunaosas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Darevskia seisuga 18.12.2013.

Sisaliklased
Veli Kudres

Veli Kudres (aastani 1939 Walfried Kidron; 8. juuni / 21. juuni 1903 Peterburi – 1. august 1967 Karlsruhe) oli eesti prosaist ja näitleja.

Ta sündis Peterburis ärimehe pojana, isa oli aastast 1907 revolutsioonilise tegevuse pärast vangistatud, hiljem oli Soomes maapaos. Suviti elas perekond Tartumaal (Kirepis ja Rõngus). Ta õppis aastatel 1912–1917 Otepää progümnaasiumis, oli aastal 1919 vabatahtlikuna Vabadussõjas.

Ta töötas aastatel 1917–1918 Viljandimaal Aidu vallasekretäri abina, pärast Vabadussõda siirdus Petserimaale Mäe vallasekretäriks. Aastal 1934 vahistati ta aktiivse vapsina ja saadeti välja Otepääle, kus tegutses kindlustusseltsi EKA agendina ja harrastusnäitetrupi juhina. Aastatel 1938–1942 oli ta Vanemuise teatris näitleja. Aastatel 1943–1944 oli Petseris abimaavanem, lisaks juhendas ta samas teatriringi.

Aastal 1944 põgenes Saksamaale, oli aastatel 1945–1950 Geislingeni Eesti Rahvuskoondise Teatris büroojuht. Saksamaal olles tegutses ta ajakirjanikuna, lisaks asutas ta aastal 1956 Karlsruhes Eesti Kodu.

Veli Kudres suri aastal 1967 Karlsruhes.

Kirjutamist alustas ta enne sõda ajalehtedes, arutades esmajoones teatriprobleeme. Autobiograafiline romaan "Koidust keskpäevani" (Lund, 1956) vahendab autori nooruselamusi Peterburist, Otepäält ja Viljandimaalt kuni 1918. aasta lõpuni. Romaan "Nuta või naera" (Toronto Orto 1960) jutustab ajaviitekirjanduse stiilis viiuldaja armastusest sõjaeelses Tallinnas ja välismaal. Romaan "Junna" (Geislingen 1961) jutustab mustvalgetehnikas pildi isatu nooruki elukäigust karjapoisina ja kooliõpilasena, lõpetades metsavendluse tekkimisega 1941. aasta suvel. Romaan "Mona" (Toronto Orto 1964) kujutab melodramaatiliselt, sümbolistlikke kujundeid kasutades maalikunstnike elu ja loomispsühholoogiat. Lisaks on aastal 1959 Torontos ja aastal 1962 Adelaide'is amatöörtrupid mänginud tema näidendit "Draama komöödias" ja aastal 1978 Melbourne'is laulumängu "Kiigepilt".

Rolle 
 1941 Mart Raud "Mõõk väravas" (Vanem)
 1942 Henrik Visnapuu "Kuus venda" (Mats)
 1942 Priit Ardna "Igavene legend" (Jüri Saarm)
 1942 Mika Waltari  (Huitu)

Kirjandus 
 Eesti kirjanike leksikon. Eesti Raamat, Tallinn 2000
 Eesti teatri biograafiline leksikon. Tallinn 2000

Eesti kirjanikud
Eesti näitlejad
Eestistatud nimega inimesed
Vabadussõja veteranid
Eestlased Saksamaal
Sündinud 1903
Surnud 1967
Ahthala

Ahthala (armeenia keeles Ախթալա) on linn Armeenias. Asub Debedi jõe kaldal Lori maakonnas, 186 km Jerevanist põhja pool.

Esimest korda on linna mainitud 18. sajandil. Ahthala sai linna õigused aastal 1939.

Armeenia linnad
Lori maakond
Olaf Schmeidt

Olaf-Gunnar Schmeidt (sündinud 15. mail 1930) on eesti botaanik.

Tema peamine huvivaldkond on käpalised.

Teosed
 Olaf Schmeidt. Eestimaa orhideed. Tallinn: Varrak 1996

Tunnustus
 2000 Harjumaa teenetemärk
 2009 Anija valla aukodanik

Välislingid
 Olaf Schmeidt on Anija valla aukodanik

Eesti botaanikud
Eesti looduskaitsjad
Sündinud 1930
Itaalia 2013. aasta meeleavaldused

Itaalia 2013. aasta meeleavaldused olid Itaalia eri paigus 2013. aasta 15. novembril alanud ja 18. detsembrini kestnud protestiavaldused.

Meeleavaldused toimusid Milanos, Torinos, Savonas, Ventimiglias, Vicenzas, Coneglianos, Trevisos, Veneetsias, Padovas, Bolognas, Firenzes, Roomas ja Palermos.

Meeleavalduste põhjusena on välja toodud muu hulgas kokkuhoiumeetmeid, maksutõusu, majanduslangust, bürokraatiat, globaliseerumist, poliitilist korruptsiooni ja kütusehindu. Meeleavalduste käigus toimusid muu hulgas protestimarsid, istumisstreigid, streigid, teetõkked ja vandalismiaktid ning meelt avaldati aktiivselt ka internetis.

Viited

2013. aasta Itaalias
Armeenia NSV rahvakunstnik

Armeenia NSV rahvakunstnik oli Armeenia NSV aunimetus, mida anti väljapaistvatele loovisiksustele teatri, muusika, filmikunsti, tsirkuse, televisiooni ja raadio vallas. Aunimetusega kaasnes rinnamärk.

Tavaliselt ei antud seda aunimetust enne kui 5 aastat pärast Armeenia NSV teenelise kunstniku või Armeenia NSV teenelise kunstitegelase aunimetuse saamist. Veel kõrgema aunimetusena oli võimalik saada NSV Liidu rahvakunstniku aunimetus. 

Aunimetus asendati Armeenia Vabariigi rahvakunstniku aunimetusega. Armeenia NSV rahvakunstniku aunimetusega kaasnevad soodustused jäid jõusse.

Autasustatud
1926 Alekhsander Spendiarjan, helilooja ja dirigent
1932 Hovhannes Abeljan, näitleja
1934 Arkadi Haruthunjan, näitleja
1935 Grigor Avetjan, näitleja
1935 Hasmik (Thaghuhi Hakobjan), näitlejanna
1935 Hamo Beknazarjan, näitleja
1935 Olga Gulazjan, näitlejanna
1938 Avet Avetisjan, näitleja
1938 Gurgen Džanibekjan, näitleja
1940 Armen Gulakjan, lavastaja, näitleja, dramaturg ja teatritegelane
1943 Davith Maljan, näitleja
1945 Vardan Adžemjan, lavastaja
1945 Arus Asrjan, näitlejanna
1945 Suren Khotšharjan, etleja
1945 Konstantine Saradžjantsh (Konstantin Saradžev), dirigent
1947 Tsolak Amerikjan, näitleja
1947 Levon Zorabjan, näitleja
1949 Nina Manutšharjan, näitlejanna
1950 Hovhannes Avakjan, näitleja
1950 Ori Buniatjan, näitleja
1950 Valentin Vartanjan, näitleja
1950 Gurgen Gabrijeljan, näitleja
1950 Izabella Danzas, näitlejanna
1950 Anahit Mastšjan, näitlejanna 
1953 Gurgen Gen, näitlejanna
1954 Gevorgi Budaghjan, helilooja ja dirigent
1954 Sürəyya Qacar, lauljanna
1955 Zaruhi Doluhhanjan (Zara Doluhhanova), lauljanna
1955 Aram Hatšhaturjan
1956 Gegham Haruthunjan, näitleja
1956 Artavazd Pašajan, näitleja
1956 Galust Gabrijeljan, laulja
1956 Suren Tšarekjan, dirigent
1959 Levon Khalanthar, lavastaja, teatritegelane
1960 Kharo Zakharjan, helilooja ja dirigent
1961 Artur Ajdinjan, laulja
1961 Haruthjun Hakobjan, mustkunstnik
1961 Vladimir Arzumunjan, ekvilibrist
1961 Arev Baghdasarjan, lauljanna ja tantsija
1961 Grigor Jeghiazarjan, helilooja
1961 Migran Jerkat, laulja
1961 Olimpiada Labunskaja, näitlejanna
1961 Babken Nersisjan, näitleja
1961 Vrujr Panojan, näitleja
1962 Amalia Arazjan, näitleja
1962 Alekhsander Haruthjunjan, helilooja
1962 Arno Babadžanjan, helilooja
1962 Niyazi, helilooja ja dirigent
1963 Stepan Kevorkov, näitleja, filmirežissöör
1963 Eduard Mirzojan, helilooja
1964 Artemi Ajvazjan, helilooja
1964 Amar Amirbekjan, näitleja
1965 Metakhsja Simonjan, näitlejanna
1966 Hratšhja Ghaphlanjan, näitleja ja lavastaja
1966 Erazm Karamjan, lavastaja
1967 Anahit Tshitshikjan, viiuldaja ja muusikateadlane 

 

Armeenia NSV
Nõukogude Liidu aunimetused
Henrik Saluste

Henrik Saluste (kuni 1935. aastani Heinrich Vinkel; 19. juuli 1894 Lauli talu, Lullikatku küla, Torma vald – 17. september 1942 Zajarski vangilaager, Irkutski oblast) oli eesti põllumees ja omavalitsustegelane.

Saluste osales esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli alates 1927. aastast Mihklirahva talu peremees, 1927–1940 Torma ja uue Torma valla vallavanem. 

Ta oli Torma Valla Vabatahtliku Tuletõrjeühingu juhatuse liige ja esimees ning Kaitseliidu Torma malevkonna juhatuse liige.

Ta arreteeriti NKVD poolt 13. juulil 1941 Tormas ning mõisteti 16. detsembril 1941 kümneks aastaks vangilaagrisse.

Tunnustus
1938 – Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk.

Isiklikku
1921. aastal abiellus Henrik Saluste Marta Sanderiga (7. august 1891 Are vald, Pärnumaa – 10. juuni 1977 Torma; Torma Perenaiste Seltsi esinaine), kellega tal oli tütar Virve (abielus Vilberk, sündinud 28. detsembril 1935).

Eesti vallavanemad
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Eesti tuletõrjujad
Vabadussõja veteranid
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1894
Surnud 1942
Pronksmadu

Pronksmadu (Ahaetulla) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Pronksmadude perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Ahaetulla dispar (Günther, 1864)
 Ahaetulla fasciolata (Fischer, 1885)
 Ahaetulla fronticincta (Günther, 1858)
 Ahaetulla mycterizans (Linnaeus, 1758)
 Ahaetulla nasuta (Bonnaterre, 1790)
 Ahaetulla perroteti (Duméril & Bibron, 1854)
 Ahaetulla prasina (Boie, 1827)
 Ahaetulla pulverulenta (Duméril & Bibron, 1854).

Levila 
Nad elavad Aasias, Indias ja Koreas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s 
Sissekanne saidil Wikispecies

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Ahaetulla seisuga 18.12.2013.

Colubrinae
Ott Karulin

Ott Karulin (sündinud 9. veebruaril 1980) on eesti teatriteadlane ja ajakirjanik.

Ta lõpetas 1998. aastal Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli 2005. aastal kirjanduse ja rahvaluule erialal. 2013. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoritöö teemal "Rakvere Teater „täismängude” otsinguil aastail 1985–2009".

2014–2018 oli ta kultuurilehe Sirp peatoimetaja.

Tunnustus 

 2020 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti teatriteadlased
Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1980
Biešankovičy

Biešankovičy (transkribeerituna Bešankovitšõ) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Biešankovičy rajooni halduskeskus. Poola keeles Bieszenkowicze. Asub Daugava jõe lõunakaldal.

Asulas on kultuurimaja ja raamatukogu. Tegutsevad laste muusikakool ja spordikool. Antakse välja ajalehte Зара. Alevis on kergetööstus ja toiduainetetööstus, toodetakse ehitusmaterjale. Alev on tõenäoliselt saanud nime sõnast бешань ehk suur jõelooge.

Biešankovičys tegutseb koduloomuuseum. Asula on traditsiooniliste savitoodete ehk "Biešankovičy keraamika" valmistamise keskuseks. Vaatamisväärsusteks on alevis õigeusu kirik aastast 1870 ja Chreptowiczite mõis.

Ajalugu 

Esimest korda mainitud kas aastal 1447 või 1460. Asula kuulus Drutski-Sakolinskitele, Jazerskitele ja Orša marssalile Andravonžile. Aastast 1630 sattus Biešankovičy Kazimierz Leon Sapieha valdusse ja aastal 1634 muutis kuningas Władysław IV Waza asula aleviks. Aastal 1650 ehitas Sapieha linna katoliku kiriku. Sajandi lõpus said asula omanikeks Ogińskid, alevisse hakati ehitama kivimaju. Suur Põhjasõda tõi alevisse Vene väed, kohalikus kloostris ööbis Peeter I. XVIII sajandil sai Biešankovičyst 6000 elanikuga linn. Linn oli seebivalmistamise ja keraamikatööstuse keskus, seal peeti ka laatasid, mis olid Valgevene aladel ühed rahvarohkemad. Aastal 1770 rajas Michał Kazimierz Ogiński linna juurde lossi ja eksootiliste taimedega pargi. Aastal 1772, Poola esimesel jagamisel, sattus linna Daugava jõe põhjakaldal asunud 600 majaga osa Vene riigi koosseisu ja sellest ajast peale asub Biešankovičy ainult jõe lõunakaldal. Kui Ignacy Ogiński suri, läks linn üle Chreptowiczite suguvõsale. Aastal 1793 liideti Venemaaga Polal teisel jagamisel ka ülejäänud Biešankovičy ja linnast sai taas alev. Enamik rahvastikust tegeles nüüd põllumajandusega.

Aastal 1812 peatus alevis Napoleon I. Sellest ajast pärines aastani 2010 alevi üheks vaatamisväärsuseks olnud Napoleoni tamm. Aastal 1821 peatus alevis aga Aleksander I. Aastal 1881 hakkas Daugava jõel Uła ja Viciebski vahel regulaarselt käima praam, mis peatus ka Biešankovičys. Esimene maailmasõda muutis Biešankovičy rindelinnaks. Aastast 1924 on see Valgevene NSV koosseisus. Teises maailmasõjas kaotas linnas ja selle ümbruskonnas elu 10 276 inimest, nende seas 2900 juuti. Aastal 1987 tähistas Biešankovičys oma sünnipäeva Monica Lewinsky.

Kuulsaid elanikke 
 Michas Bagdanovič – valgevene kunstnik
 Łeŭ Davatar – kindralmajor
 Salaman Judovin – Valgevene graafik
 Maisiej Judovin – Valgevene poeet
 Joachim Chreptowicz – poeet, marssal, poliitik
 Gavriil Glikman – Vene skulptor
 Fjodor Nikonovitš – Vene keisririigi poliitik

Pilte

Välislingid 
 Alev valgevene fotoentsüklopeedias
 Biešankovičy legende
 Biešankovičy
Biešankovičy
Biešankovičy rajoon
Paekivi tänav

Paekivi tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli asumis. Paekivi tänav algab Kivimurru tänavalt, ristub Katusepapi tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Paekivi tänav on põhiosas peaaegu põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 210 meetri pikkune.

Piirkonna 20. sajandi alguse miljööd esindab kolmest lähestikku paiknevast puitelamust – Paekivi 2, Kivimurru 30/Paekivi 3 ning Paekivi 9 – moodustuv ansambel.

Hoonestus 
Paekivi tänav 2 asub 20. sajandi alguse Tallinna puitagulile tüüpiline kahekorruselise väikekorteritega puitelamu. Elamu on ehitatud 1907. aastal insener Konrad Mauritza projekti järgi. Hoones on säilinud Lenderi tüüpi majale iseloomulik plaanilahendus: keskne koridor ja kummalgi korrusel neli ca 25,5m2 suurust kööktuba. Väärtuslikeks detailideks interjööris on kaks puittreppi koos piirete ja käsipuudega, lambrii koridoris ja trepikojas ning sarnaste profileeritud laudadega kaetud laed, laudpõrandad, korterite välisuksed koos piirdelaudadega, akende sisemised piirdelauad, ehitusaegsed soemüüriga pliidid. Hoone all on ruumikas täiskelder. Krunt on piiratud piirkonnale iseloomuliku kõrge plankaiaga. Kultuurimälestis nr 28351.

Paekivi tn 3 // Kivimurru tn 30 asub 20. sajandi algul ehitatud kahekorruseline puitelamu. Kultuurimälestis nr 28352.

Paekivi tänav 9 asub  kahekorruseline nn Lenderi tüüpi puitelamu. Kultuurimälestis nr 28353.

Ajalugu 
Paekivi tänav on nime saanud 1902. aastal. Tänava saksakeelne nimi oli Flisenstrasse ja venekeelne Плитная улица. Tänavale on nimi pandud paemurrust saadavate kõnniteeplaatide järgi, nagu tõendab tänava saksa- ja venekeelne nimi.

Viited

Lasnamäe linnaosa tänavad
Motherwell FC

Motherwell Football Club on 1883. aastal asutatud šoti jalgpalliklubi, mis tegutseb Motherwellis. Motherwell mängib Šoti jalgpalli kõrgliigas ja nende kodustaadioniks on Fir Park. Meeskonna peatreener on Stephen Robinson.

Eesti ja eestlased

Eesti mängijad 
Henrik Ojamaa (2012–2013, 55 liigamängu ja 11 -väravat)
Henri Anier (2013–)

Välislingid 

Kodulehekülg

Šotimaa jalgpalliklubid
Motherwell
Kääbik: Viie väe lahing

"Kääbik: Viie väe lahing" (inglise keeles The Hobbit: Battle of the Five Armies) on kolmas ja viimane osa ulmefilmide triloogiast, mille režissöör Peter Jackson lavastas J. R. R. Tolkieni 1937. aastal ilmunud raamatu "Kääbik, ehk sinna ja tagasi" ainetel. 

Sellele eelnesid "Kääbik: Ootamatu teekond" (2012) ja "Kääbik: Smaugi laastatud maa" (2013). Triloogia on Jacksoni varasema filmitriloogia "Sõrmuste isand" eellugu. Film esilinastus 12. detsembril 2014.

Sisu

Bilbo Paunaste, Thorin Tammiskilp ja tema päkapikkude kompanii on kogemata maailma vallandanud eluohtliku jõu. Vihane Smaug valab oma viha välja Järvelinna meeste, naiste ja laste peale. Thorin Tammiskilpi tabab lohetõbi ning ta toob ohvriks sõpruse ja au, et leida üles legendaarne Laekakivi. Bilbo üritab seejärel Thorinile aru pähe panna, sest haldjad ja Järvelinna inimesed on omavahel liidu moodustanud ning Thorini appi kutsutud päkapikkude armee valab õli veel enam tulle. Samal ajal ei märka keegi peale Gandalfi, et ohtlik vaenlane on Keskmaale naasnud ja Üksildase mäe poole on teel Sauroni leegionid. 

2014. aasta filmid
Fantaasiafilmid
Keskmaa filmid
Keskmaa

Keskmaa (inglise keeles Middle-earth) on fiktiivne maailm Briti ulmekirjaniku J. R. R. Tolkieni loomingus. Selles toimuvad paljud tema teosed, tuntumad neist on "Kääbik, ehk sinna ja tagasi", triloogia "Sõrmuste isand" ja "Silmarillion". Samuti on Keskmaa Tolkieni teoste põhjal loodud filmide, arvutimängude jt teoste toimumispaik.

Tolkien visandas Keskmaad kirjeldades selle maailma ulatusliku geograafilise ja ajaloolise kirjelduse ning töötas välja mitu seal kõneldavat keelt (quenya, sindarin, khuzdul jt). Keskmaa on üks klassikalisse kõrgfantaasiasse kuuluvaid maailmu: seal esineb maagia, elavad fantastilised olendid (lohed, trollid, vaimud jne) ning mitu inimesesarnast mõistuslikku rassi (päkapikud, haldjad, mäekollid jne). Samuti kirjeldas Tolkien Keskmaa panteoni ja loomislugu. Keskmaa ajalugu on maagia kuhtumise lugu, mille lõpuks asustavad maailma eelkõige inimesed, muud rassid aga muutuvad üha haruldasemaks või lahkuvad Keskmaalt (haldjad).

Nii nagu kogu Tolkieni looming, on ka Keskmaa kui selle keskne element avaldanud ulatuslikku mõju tänapäeva kultuurile. Selle põhjal on valminud arvukalt filme, arvutimänge, muusikapalu jt teoseid. Tuntumate hulka neist kuuluvad režissöör Peter Jacksoni filmitriloogiad "Kääbik" ja "Sõrmuste isand".

Ulmekirjandus
Tolkieni maailm
Väljamõeldud paigad
Kääbik: Smaugi laastatud maa

"Kääbik: Smaugi laastatud maa" (inglise keeles "The Hobbit: The Desolation of Smaug") on 2013. aastal linastunud ulmefilm, mille režissöör Peter Jackson lavastas J. R. R. Tolkieni 1937. aastal ilmunud raamatu "Kääbik, ehk sinna ja tagasi" ainetel. See on teine kolmest filmist; eelnes "Kääbik: Ootamatu teekond" (2012) ja järgneb "Kääbik: Sinna ja tagasi" (2014). Triloogia on Jacksoni varasema filmitriloogia "Sõrmuste isand" eellugu.

Filmi tegevus toimub Keskmaal 60 aastat enne "Sõrmuste isandat", osa sündmustikust pärineb Tolkieni romaani "Kuninga tagasitulek" lisadest. Võlur Gandalf uurib kasvavat kurjust Dol Guldoris, samas kui kääbik Bilbo Baggins (Martin Freeman) jätkab oma retke koos kolmeteistkümne päkapikuga  Thorin Tammiskilbi (Richard Armitage) juhtimisel, et võita Üksildane mägi tagasi lohe Smaugilt (Benedict Cumberbatch).

Stsenaariumi kirjutasid Peter Jackson, tema pikaajalised kaastöölised Fran Walsh ja Philippa Boyens ning Guillermo del Toro, kes algselt pidi olema filmi režissöör, kuid lahkus projektist 2010. aastal. Suur osa võtetest toimus Uus-Meremaal, nagu ka Jacksoni eelmise Tolkieni-teemalise filmitriloogia puhul. Film esilinastus 2. detsembril 2013 Los Angeleses ning rahvusvaheliselt 11. detsembril 2013.

Viited

Välislingid
 Filmi ametlik koduleht
 Film andmebaasis IMDB

2013. aasta filmid
Fantaasiafilmid
Keskmaa filmid
Thermophis

Thermophis  on maoperekond.

Klassifikatsioon

Perekonda Thermophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Thermophis baileyi (Wall, 1907)
 Thermophis zhaoermii Guo, Liu, Feng & He, 2008.

Levila 
Perekonna kaks liiki on endeemsed Hiinas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne Roomajate andmebaas-is
Sissekanne saidil Wikispecies 
 Neu beschriebene Reptilien Thermophis shangrila, veebiversioon (vaadatud 04.02.2015)

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Thermophis seisuga 21.12.2013.

Jämepeamadulased
Piret Mäeniit

Piret Mäeniit (sündinud 9. septembril 1956) on eesti ajakirjanik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal aastal 1979. Töötanud ajakirjanikuna, olnud ajakirja Kodutohter peatoimetaja ja nädalalehe Terviseleht peatoimetaja. Alates 2009. aastast on Piret Mäeniit MTÜ Eesti Naistoimetajad asutajaliige ja juhatuse liige, aastail 2011-2014 Eesti Ajakirjanike Liidu juhatuse liige.

Teosed
Eesti nimed. Tallinn, Mytho, 2011
Kuulsuste allee: Mustamäe imelised inimesed. Tallinn, Mustamäe Linnaosa Valitsus, 2013
Aleksei Turovski ja teised loomad: Vaatluspäevik. Tallinn, Tänapäev, 2013
Loomaaia jäljerajad: Tallinna Loomaaia lood ja inimesed. Tallinn, 2014 ISBN 9789949276165
Kadaka: küla keset linna (koos Aino Ojapervega). Tallinn, 2015, ISBN 9789949382262
Valu seitse sõnumit. Tallinn, 2015, ISBN 9789949969258
12 lugu lilleaiast. Nigula, Jutuvakk, 2021, ISBN 9789916408773

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1956
Brad Jones

Bradley Jones (sündinud 19. märtsil 1982 Armadale'is) on Austraalia jalgpallur, väravavaht. Alates 2018. aastast mängib ta Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al Nassr.

Koondisekarjäär 
Debüüdi Austraalia rahvuskoondises tegi Jones 2. juunil 2007 sõprusmängus Uruguay vastu.

Ta on kuulunud Austraalia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel, 2007. ja 2011. aasta Aasia meistrivõistlustel ning 2004. aasta Okeaania meistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta Austraalia meeskonda 2004. aasta suveolümpiamängudel.

Saavutused 
Blackpool
Football League Trophy: 2003–04

Feyenoord
Eredivisie: 2016–17
Johan Cruyff Shield: 2017
KNVB beker: 2017–18

Al-Nassr
Saudi Professional League: 2018–19
Saudi Super Cup: 2019, 2020

Välislingid 

Austraalia jalgpallurid
Middlesbrough FC mängijad
Liverpool FC mängijad
Blackpool FC mängijad
Sheffield Wednesday FC jalgpallurid
Derby County FC jalgpallurid
Bradford City AFC jalgpallurid
Feyenoordi mängijad
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
League One'i mängijad
Sündinud 1982
Mustpeapüüton (perekond)

Mustpeapüüton (Aspidites) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Mustpeapüütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised  maoliigid:
 Aspidites melanocephalus (Krefft, 1864) - mustpeapüüton
 Aspidites ramsayi (Macleay, 1882).

Levila ja kirjeldus 
Need pikad (täiskasvanuna 3 m) kägistajamaod on levinud Austraalias. Nad toituvad peamiselt nn tugevamürgilistest madudest nagu tiigermadu (Notechis scutatus) ja austraalia mustmadu (Pseudechis porhyriacus), kusjuures nende madude hammustused ei avalda neile nähtavat toimet.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s
Sissekanne saidil Wikispecies 
 
Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Aspidites seisuga 21.12.2013.

Püütonlased
Pjotr Bolotnikov

Pjotr Bolotnikov (8. märts 1930 – 20. detsember 2013) oli vene kergejõustiklane.

Ta tuli 10 000 meetri jooksus 1960. aasta Rooma mängudel olümpiavõitjaks ja 1962. aastal Euroopa meistriks.

10 000 meetri jooksu maailmarekord oli tema nimel 15. oktoobrist 1960 kuni 18. detsembrini 1963.

Venemaa jooksjad
Sündinud 1930
Surnud 2013
Samvel Safarjan

Samvel Safarjan (armeenia keeles Սամվել Սաֆարյան; 6. juuni 1902 Şuşa – 9. jaanuar 1969 Jerevan) oli armeenia arhitekt.

Samvel Safarjan lõpetas 1928. aastal Jerevani ülikooli arhitektuuriosakonna. Alates 1932. aastast töötas ta õppejõuna Jerevani Polütehnilises Instituudis.

Tema tööde hulgas on Armeenia paviljon 1939. aasta põllumajandusnäitusel Moskvas (kaasautor), Armeenia NSV valitsushoone, Jerevani meditsiini- ja põllumajandusinstituudi hooned, Bjurakani observatooriumi hooned, Armeenia Teaduste Akadeemia hoone.

Viited

Välislingid
 Kanne Suures nõukogude entsüklopeedias

Armeenia arhitektid
NSV Liidu arhitektid
Sündinud 1902
Surnud 1969
Jaan Tõnisson (sõjaväelane)

Jaan Tõnisson (24. oktoober 1889 Viljandi vald, Viljandimaa – 8. juuni 1927 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten), VR I/3 ja VR II/3.

Teenis I Eesti Suurtükibrigaadis, 1. Suurtükiväepolgus, 5. Rakvere jalaväepolgus, 3. kindluse raskesuurtükiväe divisjonis (ülem), 1. Välja Suurtükiväedivisjonis ja 3. diviisi suurtükiväes.

Jaan Tõnisson sai Vabadussõjas üles näidatud vapruse ja teenete eest II liigi 3. järgu Vabadusristi (21. veebruaril 1920) ja I liigi 3. järgu Vabadusristi (18. veebruaril 1925) ning tasuta maa normaaltalu mõõdus. 

Suri 1927. aastal kopsutiisikusse.

Kirjandus
Jaak Pihlak, "Viljandi kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseumi aastaraamat, 2008, lk 254
Jaak Pihlak, "Suure-Jaani kihelkond ja Vabaduse Risti vennad" Viljandi Muuseumi aastaraamat, 2003, lk 154-155

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1889
Surnud 1927
Wiesel

Wiesel on Saksamaal firmas Rheinmetall AG valmistatud kerge roomikveermikuga soomuk Õhudessanti tank. Võib klassifitseerida ka, kui kerget dessandi lahingumasinat.

Jaguneb vastavalt suurusele ja ajastule mudelite perekonnaks Wiesel 1 ja Wiesel 2. 
Wiesel on väga mobiilne (80 km/h), hea manööverdusvõimega ja kerge (2,5-3 t) masin. Sõidukaugus on 200 km, roomikute ressurss kuni 6000 km ja kütusepaagi maht 80 ltr. Relvastuseks on tavaliselt kas 20mm automaatkahur või juhitav tankitõrjeraketisüsteem. Meeskond on 2-3 liikmeline.
Wieselid on kasutusel peamiselt Bundeswehri õhudessantvägedes erinevate tuletoetus-, juhtimis- ja lahingutoetussoomukitena.

Esimene seeriamasin toodeti 1989. aastal ja kokku on valmistatud ligikaudu 350 masinat.

Wiesel 2 Ozelot

Viited

Saksa tankid
Laitse vald

Laitse vald (saksa keeles Gemeinde Laitz) oli vald Nissi kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Kaasiku küla territooriumil.

Vallas sündisid maadleja Voldemar Roolaan ja loomakasvatusteadlane Elmar Rätsep.

1939. aasta valdade reformiga liideti 2/3 Laitse vallast (Mäe ja Vansi külade maa-alad ning Laitse asunduse maa-ala kuni Ruila metsandiku kvartaalide nr. 10 ja 11 maa-aladeni, viimased kaasa arvatud) Kernu vallaga, Vähepereveski nr. A-149 talu maa-ala läks Keila valla koosseisu.

Viited 

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Nissi kihelkond
Harju maakonna endised vallad
Õpiringi kivid

Õpiringi kivid on kaks lähestikku paiknevat  rabakivirahnu Tallinnas Nõmme–Mustamäe maastikukaitsealal, Kuusiku parkmetsas.

Suurem kivi paikneb männiku serval. Rabakivi on vertikaalsete külgedega ja ebatasane. Kivi mõõtmed on 5,4×4,3×3,1 m ja ümbermõõt 14,9 m.
Väiksem rahn paikneb esimesest umbes 50 m ida pool niiskes lodumetsas. Rahn on samuti järskude külgedega, mõõtudega 3,2×2,4×1,5 m ja ümbermõõt on 9,5 m. 

Õpiringi kivid on nime saanud neid 1935. aastal uurinud ja mõõdistanud Tallinna koolinoorsoo loodussõprade ühingu geograafia õpiringi järgi.
Kivid on kaitse all alates 22.05.1992 aastast.

Vaata ka
Nõmme-Mustamäe maastikukaitseala
Harju maakonna kaitstavate loodusobjektide ja -alade loend

Välislingid
Õpiringi kivid Eesti looduses 
 

Nõmme linnaosa
Kaitstavad looduse üksikobjektid
Eesti rändrahnud
Tallinna geograafia
Bišumuiža mõis

Bišumuiža mõis (läti keeles Bišumuiža) on mõis Lätis Riia linnas Bišumuiža asumis peahoone aadressiga Bauskas iela 147. Saksa keeles Bienenhof.

Bišumuiža mõis sai alguse aastal 1773. Esimene omanik oli Rammide aadlisuguvõsast pärinev Anna Katarina Schilder. Ta lasi mõisas elada helilooja Johann Gottfried Müthelil, kes mõisas ka suri. Aastal 1786 müüsid Schilderid mõisa 3006 taalri eest Riia Suurgildi kaupmehele Karl Friedrich Hilzenile. Aastast 1810 kuulus mõis Brandenburgide suguvõsale, nende ajal (aastal 1828) märgiti mõis esimest korda Riia linna osana Riia kaardile. Aastal 1871 omandasid mõisa ettevõtjad Roeder ja Knopp, kes rajasid mitmed tööstusettevõtted, sealhulgas ka Knoppi paberivabriku. Kolm aastat hiljem liitusid mõisa omanike ringiga ka Riia kaupmehed Beythien ja Schmidt, kes võtsid enda juhtimise alla veskis asuva läätsevabriku. Mõisa maad jagati kruntideks ja ettevõtted iseseisvusid. XX sajandi alguses omandasid praktiliselt mitteeksisteeriva mõisa Hebenstreitid ja Grassid, kelle kätte mõisa maad jäid kuni võõrandamiseni.

Mõisa on omanike järgi kutsutud ka Schilderhof ja Hilsenhof, läti keeles ka Brandenburgas muiža.

Mõisa klassitsistlik peahoone rajati aastal 1820, mil mõisa omanikuks oli Jakob Johann Brandenburg. Maja ehib joonia stiilis sammastega portikus. 

Mõisa kõrvalhoonete kohta on teada, et aastal 1792 oli mõisal kaks elumaja, laut, kolm talli, mida kasutati ka lautadena, kolm küüni ja tõllakuur. Ehitati veski, kuhu hiljem rajati tööstusettevõtted. Võõrandamise ajal mõisa juurde kuulunud hoonetest on säilinud lisaks peahoonele ka tall ja aedniku maja. Mõisa juurde kujunes XVIII ja XIX sajandil park, kus tänapäevani on säilinud kaks suurt tamme.

Välislingid
Sissekanne Läti mõisate saidil; fotod (läti keeles)
Sissekanne Riia mõisate saidil; fotod (läti keeles)

Zemgale eeslinn
Riia mõisad
Püüton

Püüton (Python) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Püütonite perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Python anchietae Bocage, 1887 – kääbuspüüton
 Python bivittatus Kuhl, 1820
 Python breitensteini Steindachner, 1881
 Python brongersmai Stull, 1938
 Python curtus (Schlegel, 1872) – lühisaba-püüton
 Python kyaiktiyo Zug, Gotte & Jacobs, 2011
 Python molurus (Linnaeus, 1758) – tiigerpüüton
 Python natalensis Smith, 1840
 Python regius (Shaw, 1802) – kuningpüüton
 Python sebae (Gmelin, 1788) – hieroglüüfpüüton

Varem arvati püütoni perekonda ka võrkpüüton (Malayopython reticulatus, sünonüüm Python reticulatus).

Välja surnud 
 † Python europaeus Szydlar & Rage 2003
†Python maurus Rage, 1976.

Leviala 
Need kägistajamaod on levinud Aasias, Aafrikas ja Austraalias.

Kirjeldus 
Püütonitel on säilinud kaks ühesuurust kopsu ning vaagnakannused.

Püütonitel looduslikke vaenlasi peaaegu pole – nende suurimateks vaenlasteks on inimesed. 

Emased püütonid on munejad ja osade autorite järgi esineb neil teatud määral ka lõimetishoole – nad valvavad, kaitsevad ning soojendavad (hauduvad) munetud mune.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI Taxonomy database-s
Sissekanne roomajate andmebaas-is
Mark O'Shea, Boas and Pythons of the World, lk 25, 2007, ISBN 978 1 84537 544 7, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 18.09.2013) (inglise keeles)
Michael E. Dorcas, John D. Willson, Invasive Pythons in the United States: Ecology of an Introduced Predator, University of Georgia Press, 2011, Google'i raamatu veebiversioon (vaadatud 22.12.2013) (inglise keeles)

Püütonlased
Puuboa

Puuboa (Corallus) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Puuboade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Corallus annulatus (Cope, 1876)
 Corallus batesi (Gray, 1860)
 Corallus blombergi (Rendahl & Vestergren, 1941)
 Corallus caninus (Linnaeus, 1758) – koerpea-puuboa
 Corallus cookii Gray, 1842
 Corallus cropanii (Hoge, 1953)
 Corallus grenadensis (Barbour, 1914)
 Corallus hortulanus (Linnaeus, 1758)
 Corallus ruschenbergerii (Cope, 1876).

Levila 
Need kägistajamaod elavad Kesk - ja Lõuna-Ameerikas ning Antillidel.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s
Sissekanne saidil Wikispecies 

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Corallus seisuga 22.12.2013.

Boalased
Silehuulboa

Silehuulboa (Epicrates) on maoperekond.

Klassifikatsioon
Silehuulboade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Epicrates alvarezi Abalos, Baez & Nader, 1964
 Epicrates assisi Machado, 1945
 Epicrates cenchria (Linnaeus, 1758) – viker-silehuulboa
 Epicrates crassus Cope, 1862
 Epicrates maurus Gray, 1849.

Levila 
Need kägistajamaod elavad Antillidel ning Kesk- ja Lõuna-Ameerikas.

Viited

Välislingid 
Sissekanne AWD-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s
Sissekanne saidil Wikispecies 

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Epicrates seisuga 22.12.2013.

Boalased
Veimevakk

Veimevakk (ka mõrsjavakk, pulmavakk; murdekeeles ka: annivakk, pruudivakk) on ümar või ovaalne puust nõu (vakk), mille sees hoiti vanasti veimesid ja millest neid pulmades jagati. Veimevaka läbimõõt oli kuni 40 cm ja kõrgus 20–30 cm.

Viited 

Anumad
Etnograafia
Otto Sillapere

Otto Sillapere (kuni 1938 Otto Silber; 5. märts (vkj) / 17. märts 1893 Kehtna vald, Rapla kihelkond, Harjumaa – 23. detsember 1940 Saue vald, Harjumaa) oli Eesti sõjaväelane (kapten), jalgpallur ja sporditegelane. 

Ta võitles Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. 

Aastail 1920–1926 võistles ta Eestit koondises 20 korral, sealhulgas 1924. aasta suveolümpiamängude jalgpallivõistlusel Pariisis. Ta oli Eesti koondise kapten esimeses maavõistlusmängus Soomega 1920. aastal. 

Ta oli üks Tallinna JK asutajaliikmeid ning kuulus nii TJK kui ka Eesti Jalgpalli Liidu juhatusse. Ta tegutses ka jalgpallikohtunikuna.

Ta hukkus liiklusõnnetuses 23. detsembril 1940 Saue vallas ja maeti Tallinna Kaitseväe kalmistule.

Tunnustus
1936 Kotkaristi V klassi teenetemärk

Isiklikku
Ta vend oli jalgpallur August Sillapere.

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Eesti ohvitserid 1918-1940
Biograafia ESBL-is
Haud Tallinna Kaitseväe kalmistul

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Eesti spordikohtunikud
Eesti sporditegelased
Esimese maailmasõja veteranid Eestis
Vabadussõja veteranid
5. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Pioneerpataljoni koosseis
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1893
Surnud 1940
Kaitseväe kalmistule maetud
Harald Kaarmann

Harald Kaarmann (alates 1935. aastast Harald Kaarma; 14. detsember (vkj)/ 27. detsember 1901 Paide – 19. august 1942 Sverdlovski oblast) oli eesti jalg- ja jääpallur.

Aastail 1921–1926 mängis ta Eestit koondisega 17 mängu, sealhulgas 1924. aasta suveolümpiamängudel Pariisis.

Kaarma töötas politseis ning arreteeriti NKVD poolt 1941. aasta suvel. Ta hukati vangistuses Sverdlovski oblastis 1942. aastal.

Saavutused

Jalgpall
Tallinna ESS Kalev
Eesti meister (1): 1923
Tallinna JK
Eesti meister (1): 1926

Jääpall
Tallinna Kalev
Eesti meister (1): 1926

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Harald Kaarma elugu ja sporditulemused
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jääpallurid
Eesti 1924. aasta suveolümpiamängudel
Eesti politseinikud
Eestistatud nimega inimesed
Paidest pärit sportlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1901
Surnud 1942
Pille Lehis

Pille Lehis (1980-1988 Pille Hirv; sündinud 21. juuli 1958) on eesti akvarellist.

Õppinud 1980–1986 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis nahkehistöö erialal. Näitustel esinenud 1980. aastast, peamiselt akvarellidega. Looming koosneb peamiselt abstraktsetest ja poolabstraktsetest kompositsioonidest.

Isiklikku
Pille Lehise isa oli kunstnik Enno Lehis ja ema nahakunstnik Aino Lehis. Olnud abielus luuletaja ja kunstniku Indrek Hirvega, nende tütar on laulja ja kirjanik Tui Hirv.

Näitused
 1987 isikunäitus Tallinna Kinomaja
 1990 Pille Lehis Hirv. Akvarellid. Adamson-Ericu muuseum
 2010 Pille Lehis akvarellid “Jalutades kaugetes parkides” Aedvilja Tänava Galerii 
 2013 Enno ja Pille Lehis. Akvarellmaastikud. Jõhvi Kunstikool

Eesti kunstnikud
Eesti nahakunstnikud
Eesti Kunstiakadeemia vilistlased
Sündinud 1958
Johannes Brenner

Johannes Brenner (16. jaanuar 1906 Mäo – 9. september 1975 Tallinn) oli eesti jalgpallur ja sõjaväelane (kapten). 

Ta mängis karjääri jooksul Tallinna Kalevis ja Tallinna Jalgpalliklubis, kellega tuli Eesti meistriks vastavalt ühel ja kahel korral. 

Aastail 1923–1930 mängis Brenner Eesti koondises 16 korda ja lõi 4 väravat. 

Kuni Jarmo Ahjupera debüüdini Eesti koondises 2001. aastal oli Brenner 17 aasta ja 159 päeva vanuselt noorim Eesti koondises mänginud jalgpallur.

Alates 1925. aastast oli Johannes Brenner kaitseväes. Ta lõpetas 1928. aastal Sõjakooli ja ülendati nooremleitnandiks. Samal aastal asus õppima Sõjaväe Lennukoolis, mille lõpetas 1930. aastal. Määrati teenistusse Tartus asunud Üksikusse Lennuväedivisjoni nr. 2, kus teenis 1940. aastani. 1940. aasta sügisel jäeti ta teenima  22. territoriaalse laskurkorpuse üksikusse lennuväeeskadrilli. Sõja puhkedes evakueeriti 1941. aasta suvel Venemaale. Teenis Eesti laskurkorpuses.

Saavutused

Tallinna ESS Kalev
Eesti meister (1): 1923

Tallinna JK
Eesti meister (2): 1926, 1928

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Kirjandus
Toivo Kitvel, Toomas Türk, Arvo Vercamer. "Põhjakotkad" Külim, Tallinn 2011

Välislingid
 Biograafia ESBL-is
 Ohvitseride andmekogu

Eesti jalgpallikoondislased
2. Lennuväedivisjoni koosseis
Eesti lendurid
Korporatsioon Vironia liikmed
Sündinud 1906
Surnud 1975
Juho Matsalu

Juho Matsalu (kuni 1936. aastani Joan Matson; 22. august 1911 Sindi – 1. august 1987 Tartu) oli eesti jalgpallur ning jalgpallitreener ja -kohtunik.  

Ta alustas karjääri Pärnu SS Tervises 1929. aastal ja aitas meeskonnal 1935. aastal tõusta Meistriliigasse.  

1936. aastal liitus ta Tallinna JS Estoniaga, kellega tuli Eesti meistriks kolmel korral. Ta kuulus 15 mängus Eesti koondisse ning kuulus ka 1938. aastal Balti turniiri võitnud meeskonda. 

Hilisemas elus tegutses Matsalu jalgpallikohtuniku ja -treenerina. Tema juhendamisel tuli Tartu Kalev 1947. aastal Eesti meistrivõistlustel kolmandaks. Meeskonda kuulus ka hilisem korvpallur Ilmar Kullam.

Saavutused

Tallinna JS Estonia
Eesti meister (3): 1936, 1937–1938, 1938–1939

Eesti koondis
Balti turniiri võitja (1): 1938

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
 Biograafia ESBL-is

Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallitreenerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1911
Surnud 1987
Meat Loaf

Michael Lee Aday (sündides Marvin Lee Aday; 27. september 1947 Dallas, Texase osariik – 20. jaanuar 2022) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja, keda tunti esinejanimega Meat Loaf. Meatloaf on pikkpoisi ingliskeelne nimetus.

Tema tuntuimad plaadid olid triloogia "Bat Out of Hell": "Bat Out of Hell", "Bat Out of Hell II: Back Into Hell" and "Bat Out of Hell III: The Monster is Loose". Meat Loafile on iseloomulik võimas hääl, mis ulatub üle kolme oktavi. Plaati "Bat Out of Hell" müüdi maailmas üle 43 miljoni eksemplari. 35 aastat hiljem ostetakse seda endiselt umbes 200 000 tükki aastas. See püsis edetabeleis üle 9 aasta ning on üks kõigi aegade suurima läbimüügiga muusikaplaate.

Ehkki Meat Loaf nautis plaatide "Bat Out of Hell" ja "Bat Out of Hell II: Back Into Hell" edu ning teenis parima soolorokklaulja Grammy viimase plaadi lauluga "I'd Do Anything for Love", oli tal algul raskusi püsiva karjääri saavutamisega oma kodumaal USA-s. Ta on siiski jäänud popkultuuris märgiliseks muusikuks Euroopas, eriti Suurbritannia, kus ta 2006. aasta seisuga oli edetabeleis veedetud nädalate arvult 23. kohal. VH1 edetabelis "Raske roki 100 suurimat muusikut" ("100 Greatest Artists of Hard Rock") oli ta 96. kohal.

Meat Loaf oli muusik, kelle plaatide läbimüük on üks maailma suuremaid: kokku on tema plaate maailmas ostetud üle 100 miljoni eksemplari. Ta osales enam kui 50 filmis ja telesaates, vahel iseendana või endasarnase tegelaskujuna. Tema tuntuimate rollide seas on olnud Eddie muusikalide "The Rocky Horror Show" ja "The Rocky Horror Picture Show" Ameerika esmalavastustes ning Robert Paulson David Fincheri 1999. aasta filmis "Kaklusklubi".

Vaata ka 
 "Rock and Roll Dreams Come Through"

Viited

Välislingid

 Meat Loafi ametlik koduleht
 "Meat Loaf talks about meeting John Lennon, new album 'Hang Cool Teddy Bear' and more on The Rock radio station"
 "Behind The Music Meat Loaf on VH1classic.com"

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1947
Surnud 2022
Cemophora

Cemophora on maoperekond.

Klassifikatsioon
Perekonda Cemophora klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
 Cemophora coccinea (Blumenbach, 1788).

Levila 
Need maod on levinud Ameerika Ühendriikides -  
Alabama, Arkansase, Põhja-Carolina, Lõuna-Carolina, Delaware, Florida, Georgia, Illinoisi, Indiana, Kentucky, Louisiana, Marylandi, Mississippi, Missouri, New Jersey, Oklahoma, Tennessee, Texase ja Virginia osariigis.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne ReptileDB-s

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Cemophora coccinea seisuga 23.12.2013.

Colubridae
Chapinophis

Chapinophis on maoperekond.

Klassifikatsioon
Perekonda Chapinophis klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
 Chapinophis xanthocheilus Campbell & Smith, 1998.

Levila 
Need maod on endeemsed Guatemalas. Nad on levinud Sierra de las Minase mäeahelikus 1830–2300 m kõrgusel.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne ReptileDB-s

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Chapinophis xanthocheilus seisuga 23.12.2013.

Colubridae
Chilomeniscus

Chilomeniscus on maoperekond.

Klassifikatsioon
Perekonda Chilomeniscus klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
 Chilomeniscus savagei Cliff, 1954
 Chilomeniscus stramineus Cope, 1860.

Levila 
Need maod on levinud Arizona osariigis ja Mehhikos.

Viited

Välislingid 
Sissekanne ADW-s
Sissekanne ITIS-es
Sissekanne IUCN-is
Sissekanne ReptileDB-s
Sissekanne saidil Wikispecies
L. Lee Grismer,Amphibians and Reptiles of Baja California, Including Its Pacific Islands ..., University of California Press, lk 267 – 268, 2002, Google'i raamat veebiversioon (vaadatud 24.12.2013) (inglise keeles)

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Chilomeniscus seisuga 24.12.2013.

Colubridae