joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
B.A. Baracus

Seersant Bosco Albert "B.A." (Bad Attitude) Baracus on üks "A-Rühma" peategelasi. Teda kehastas 1980. aastatel Mr. T ja 2010. aasta filmis kehastab teda maadleja Quentin Jackson.

B.A. on tiimi mehaanik ja oskab paljudest tavalistest või vanadest asjadest teha relvi, autosid ja muid tarvilikke asju. Kord ütles Hannibal tema kohta, et "tangide ja vaid natukese ajaga oskab ta parandada kõike peale õhtusöögi". Ta oskab ka hästi võidelda. Teda on kerge vihale ajada. Tema võitlusskeem on vastase haaramine, viimase enda pea kohale tõstmine ja siis tolle õhku heitmine.

B.A. armastab lapsi. Ta ei joo kunagi alkoholi, eelistades sellele piima. B.A. kardab lendamist, eriti siis, kui lennuki või helikopteri piloodiks on Murdock. Sealt pärineb ka tema tuntuim fraas "I ain't gettin' on no plane!" - "mina ei lähe ühegi lennuki peale!". Transpordiprobleem lahendatakse tiimis kas teda uinutades, uimaseks lüües või ühes episoodis ka hüpnotiseerides.

B.A.-l ja Murdockil on sarnane veregrupp: AB-negatiivne, kõige haruldasem veregrupp.

B.A. sõidab 1983. aasta GMC Vandura kaubikuga. Ta saab vihaseks, kui tema kaubik saab vigastada. Tavaliselt juhib ta seda ise, kuid tihti on seda juhtinud ka teised A-Rühma liikmed. B.A. ütleb tihti: "Nobody drives my van, but me!" - "keegi ei juhi mu kaubikut, peale minu enda".

Telesarjade tegelased
Johannes Aia

Johannes Aia (11. august 1895 Vee vald, Pärnumaa – 10. august 1941 Mammaste, Põlvamaa) oli Eesti sõjaväelane (major).

Teenis Vabadussõjas soomusrongil nr. 1 ja 1. ratsapolgus. 

Langes lahingus.

Tunnustused
Kotkaristi IV klassi teenetemärk, 1936
Läti Karutapja ordeni III järk, 1924

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti soomusronglased
Eesti ratsaväeosade koosseis
Vabadussõja veteranid
Karutapja ordeni kavalerid
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1895
Surnud 1941
Belmont-sur-Yverdon

Belmont-sur-Yverdon on küla Šveitsis Vaud' kantonis Jura-Nord vaudois' ringkonnas Belmont-sur-Yverdoni vallas.

Belmont-sur-Yverdon on kobarküla, mis laiub Vaud' Mittellandis, maastikuterrassil Gros de Vaud' kõrgendike kõige põhjapoolsematel harudel, umbes 100 m Orbe'i tasandikust (Plaine de l'Orbe) kõrgemal.

Ajalugu 
Belmont-sur-Yverdon pärineb linnusest, mida on esmakordselt mainitud 1154 (castrum Bellimontis) ning mis kuulus  Grandsoni isandatele. 13. sajandi alguses kujunes linnuse jalamile kindlustatud eeslinn (mainitud 1220: burgum Bellimontis), kus peeti nädalaturgu ning mis sai 14. sajandil (enne 1367. aastat) linnaõiguse. Bürgermeistrit on esmakordselt mainitud 1393. Linnus ja linnake olid samanimelise isandavõimu keskus ja moodustasid väikese piirkondliku keskuse ning alates 1389. aastast ühe linnusefoogtkonna Savoias. Juba 15. sajandil algas aga linnakese allakäik. Aastal 1409 oli majapidamisi 31. Alates 16. sajandi jooksul langes Belmont küla staatusesse. Aastal 1764 oli majapidamisi 52.

Kui Bern 1536 Vaud' vallutas, läks Belmont-sur-Yverdon Yverdoni maafoogtkonna alla, kuid moodustas seal kastellaankonna oma kohtuga. Aastal 1550 oli majapidamisi 25.

Pärast ancien régime'i kokkuvarisemist kuulus küla 1798–1803 Helveetsia vabariigi ajal Lémani kantonisse, mis uue põhiseaduse jõustumisel läks Vaud' kantoni alla. Aastal 1798 määrati  Belmont-sur-Yverdon Yverdoni ringkonna alla ning omandas 1803 kreisikeskuse staatuse. Aastal 1813 jagati seni ühiselt kasutatud varad Belmonti ja Gressy vahel.

Aastal 1969 suleti külakõrts, aastal 1984 toiduainetekauplus.

Šveitsi külad
Vaud' kanton
Leonid Kolle

Leonid Kolle (kuni 25. veebruarini 1936 Leonid Stepanov; 29. aprill 1913 Venemaa – 7. jaanuar 1943 Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1940).

1940. aasta 24. veebruaril ülendati ta lipnikust nooremleitnandiks.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu: Leonid Kolle

1. Jalaväerügemendi koosseis
4. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1913
Surnud 1943
Heinrich Stunde

Heinrich Stunde VR II/3 (aastatel 1935–1940 Henn Sarmiste; 11. november 1897 Narva – 24. aprill 1947 Minskist põhja pool) oli sõjaväelane Eestis (major) ja Saksamaal. 

Ta õppis Tallinna Reaalkoolis, jätkas Sergejevi suurtükiväekoolis, teenis aastatel 1917–1918 Venemaa Keiserlikus armees.

Sõjaväelasena Eestis
Oktoobris 1919 lõpetas ta Eestis eksternina sõjakooli. Vabadussõjas teenis ta Aegnal ühes rannikupatareis rühmaülemana ja hiljem 2. kindluse raskesuurtükiväedivisjonis. Ta osales samuti lahingutes Tartu, Võru, Narva ja Jamburgi all. Hiljem teenis 1. diviisi 1. suurtükiväegrupi patareiülemana.

Alates 1930. aastast teenis ta Õhukaitse suurtükiväegrupis. 

Eestis toimunud nimede eestistamise kampaania ajal vahetas Heinrich Stunde 1935. aastal oma saksapärase nime Henn Sarmiste vastu.

Saksamaal
1941. aastal lahkus ta Nachumsiedlungi käigus Saksamaale, kus võttis tagasi oma saksapärase nime Heinrich Stunde.

1941. aasta juunikuus osales major Stunde Saksamaal Berliini lähedal Stansdorfis alustatud Politseipataljon Ostlandi formeerimisel. See moodustati Saksamaale ümberasunutest baltisakslastest, pataljoni 1. kompanii koosnes Läti ning 2 ja 3. kompanii Eesti sakslastest. 

Pataljoniülemaks määrati endine Läti sõjaväe kolonel Herbert Braschnewitz (lätipäraselt Herberts Brašnevics) ning 2. ja 3. kompanii ülemaks Stunde. Väeosa moodustamisel lubati Saksa juhtkonna poolt kaasata üksus bolševismivastasese võitlusse ja Eesti vabastamisse Teise maailmasõja käigus, kuid pärast üksuse moodustamist saadeti see Ukrainasse Rivnesse tagalajulgestuse ja politseiliste ülesannete täitmiseks. Ukrainas olid Eesti 2. kompanii ülem Paul Laamann ja 3. kompanii ülem Hugo Siim.

Aastatel 1942–1945 oli Stunde Saksa Riigi Propagandaministeeriumi Ida osakonna Informatsioonibüroo juht.

Teise maailmasõja lõpus 1945. aastal vahistati Stunde 24. mail 1945. aastal Berliinis Nõukogude julgeolekuoganite poolt. Talle mõisteti 24. veebruaril 1947 sõjakohtu poolt surmanuhtlus ning ta hukati 24. aprillil 1947 Minski lähedal.

Tunnustused
1921 tasuta maa normaaltalu mõõdus
1925 Vabadusristi II liigi 3. järk

Viited

Välislingid
Eesti ohvitseride andmekogu
11. november Virumaal

Õhukaitse Suurtükiväegrupi koosseis
Saksamaa sõjaväelased
Saksamaa inimesed
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Sündinud 1897
Surnud 1947
Julius Eerme

Julius Eerme (sündinud Julius Eermann; 28. veebruar 1901 Palmse vald, Virumaa – 24. aprill 1942 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1939) ja politseinik (konstaabel).

Lõpetas Politseikooli kõrgema klassi 1927. Teenis 1. Jalaväerügemendis ja Kaitseliidu Narva malevas. 

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Vaivara vallas, hukati.

Eesti politseinikud
1. Jalaväerügemendi koosseis
Kaitseliidu Narva maleva liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1901
Surnud 1942
Karl Arengu

Karl Arengu (kuni 1936. aastani Karl Grauen) (19. juuni 1892 Kroonlinn, Peterburi kubermang, Venemaa keisririik – 14. juuni 1942 Solikamsk, Molotovi oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).

Karl Grauen teenis Esimeses maailmasõjas Venemaa keisririigi armees, kus ülendati ülesnäidatud vahvuse eest 1914. aastal ohvitseriks. Eesti Vabadussõja ajal teenis Ukrainas, Ukraina suurtükiväes ning osales Nõukogude-Ukraina sõdades aastatel 1917–1918 ja 1919–1921. Pärast sõdade lõppu teenis Poola sõjaväes.

Karl Grauen naasis Eestisse 1920. aasta suvel, ning jätkas teenistust Eesti Rahvaväe suurtükiväes, kus tõusis 1925. aastal 6. Suurtükiväegrupi ülemaks. 

Aastatel 1930–1934 oli Karl Grauen 1. Soomusrongirügemendi ülema abi, 1931. aastal ülendati kolonelleitnandiks. Alates 1936. aastast teenis 3. Suurtükiväegrupi ülemana.

Arreteeriti 3. juulil 1941, hukati 14. juunil 1942. aastal NSV Liidus Molotovi oblastis Solikamskis.

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Venemaa keisririigi sõjaväelased
3. Suurtükiväegrupi ülemad
Eesti soomusronglased
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1892
Surnud 1942
Osvald Raudne

Osvald Raudne VR I/3 (kuni 1937. aastani Osvald Eisen; 3. november 1892 Sõmerpalu vald, Võrumaa – 23. september 1942 Norilski vangilaager, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major).

Teenis Vabadussõjas 3. jalaväepolgus, hiljem 7. Jalaväerügemendis. 

Arreteeriti NKVD poolt 17. septembril 1941, hukati Norilski vangilaagris Venemaal.

Viited 
Ohvitseride andmekogu

3. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
7. Jalaväerügemendi koosseis
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Karutapja ordeni kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1892
Surnud 1942
Venemaa Keisririigi Siseministeerium

Venemaa Keisririigi Siseministeerium oli 1802. aastal keiser Aleksander I poolt algatatud Venemaa keisririigi riigihaldusreformi käigus moodustatud riikliku julgeoleku, sisejulgeoleku, siseturvalisuse, kinnipeetute ja süüdimõistetute valve, avaliku korra ja heaolu kindlustanud ametkond, mis likvideeriti pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni Venemaa Ajutise Valitsuse poolt.

Ministeeriumi juhtkond ja struktuur

Siseminister

Siseminister oli ministeeriumi juht. Aastatel 1802−1917 oli ametis 31 siseministrit. Aastatel 1880−1917 oli minister ühtlasi Üksik Sandarmikorpuse šeff.

Struktuur
Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Täidesaatev politsei, (Департамент исполнительной полиции МВД)
 Kinnipidamisasutuste valitsus (Управление местами заключения), 1879 – Vanglate peavalitsus (Главное тюремное управление (ГТУ)).
Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi Politseidepartemang

Siseministeerimile allunud piirkondlike kubermangu kindralkuberneride abid ülempolitseimeistrid olid kubermangude kõrgemad politseijuhid:
Ülempolitseimeistri enk linna politseiülema ametikohad loodi 1766. aastal. Alates 1779. aastast juhatas ülempolitseimeister linna politseid ja vastutas heakorra ning korra eest linnas, oli linna Heakorravalitsuse ülem (alates 1782. aastast) ja tuletõrjekorralduse eest vastutaja linnas. Pärast 1871. aastat linnavalitsuste moodustamist, kaotati ÜP. ametikoht 1873. aastal,kuid taastati ajutiselt aastatel 1881 kuni 1883.

Moskva ülempolitseimeister (Обер-полицмейстер)
10.12.1798–1801 Friedrich Oertel (Fjodor Ertel) 

Peterburi ülempolitseimeister

Kirjandus
Министерство внутренних дел. 1802-1902. Исторический очерк. СПб.: Тип. Министерства внутренних дел, 1901 .
Boris Taar

Boris Taar (kuni 1935. aastani Boris Thar; 7. jaanuar 1910 Gagra – 29. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Teenis Ratsarügemendis. 

Arreteeriti NKVD poolt 15. juunil 1941, hukati.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Eesti ratsaväeosade koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1910
Surnud 1942
Vello Alas

Vello Alas (kuni 1938. aastani Valter Anvelt; 15. november 1908 Türi – 28. oktoober 1947 Južkuzbasslag, Kemerovo oblast) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

2. Suurtükiväegrupi koosseis
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1908
Surnud 1947
Ture Eriksson Wassmann

Ture Eriksson Wassmann (27. aprill 1638 – 26. jaanuar 1697; teistel andmetel 1639 – 30. mai 1696) oli Rootsi sõjaväelane (ooberstleitnant).

Ture Eriksson Wassmann sündis Rootsi majori Erik Turesson Wassmanni pojana.

Astus Rootsi sõjaväkke 1657. aasta paiku ning teenis vähemalt juulist 1659 leitnandina Elbingis ooberst Jakob Stegmani (suri 1676) rügemendi major Kornhöferi rügemendis. 

Detsembris 1663 teenis Liivimaal ooberst Otto Johann von Grothuseni juhitud Saksa Ihukaardiväerügemendis (Tyska livregementet) kapten Hans Bernhard von Moltzahni kompaniis. Samal positsioonil jätkas ta teenimist ka märtsis 1664 ja juunis 1665. 1666. aastal teenis ta leitnandina Bremen-Verdenis Ihukaardiväerügemendi Paul Johan Bremeni kompaniis. Septembris 1672 teenis ta kaptenleitnandina Riias Ihukaardiväerügemendis rügemendiülem Otto Johann von Grothuseni kompaniis. Samas kohas ja positsioonil jätkas ta teenistust ka aprillis 1673. Juunis 1673 teenis ta kaptenleitnandina ooberst Otto Johann von Grothuseni värvatud jalaväerügemendis (nn Saksa kaardiväerügemendis) Stettinis. Skåne sõja ajal võttis leitnandina osa sõjategevusest Preisimaal.

Hiljemalt jaanuarist 1674 teenis ta kapteni ja kompaniiülemana kindralmajor Grothuseni Ihukaardiväerügemendis.

Osales oma väeosaga Bremeni blokaadis ja 28. juunil 1675 Fehrbellini lahingus.

Võttis 1678. aastal osa Stralsundi piiramisest. Sattus 1678. aastal Bornholmi juures laevaõnnetusse ja langes 14 kuuks taanlaste kätte vangi.

Hiljemalt veebruariks 1680 tõusis ta majori auastmesse ning jätkas teenistust Ihukaardiväerügemendis. Sama aasta detsembriks oli Ihukaardiväerügemendi ülemaks tõusnud kindralmajor Anders Planting-Bergloo ning Wassmann jätkas majori ja kompaniiülemana teenimist ka tema juhatuse all.

Aadeldati koos oma venna Gustaf Frederik Wassmanniga 6. veebruaril 1683.

Ülendati 5. märtsil 1685 ooberstleitnandiks.

1689. aasta munsterrollis on kirjas, et Ture Eriksson Wassmann on 50½ aastat vana ning teeninud Rootsi sõjaväes 32½ aastat.

1690–1693 teenis Ture Wassmann ooberstleitnandina Landskronas ooberst (hilisem feldmarssal) Carl Gustav Rehnskiöldi (1651–1722) Saksa Ihukaardiväe rügemendis.

Isiklikku
Ture Eriksson Wassmann abiellus 12. detsembril 1662 Ursula von Wetter-Rosenthaliga, kes oli Mäeküla mõisaomaniku Adolf Friedrich von Wetter-Rosenthali ja Barbara Pröbstingi (surnud 1664) tütar.
Ture Eriksson Wassmanni lastest on teada:
Otto Wassmann (sündis u 1665), lipnik
Barbara Wassmann (surnud 1710), abiellus Johann Friedrich von Dückeriga (surnud 1710)

Viited

Rootsi ooberstleitnandid
Sündinud 1630. aastatel
Surnud 1690. aastatel
H. M. Murdock

Kapten H. M. "Howling Mad" (Huilgav Hull) Murdock on üks seriaali A-Rühm peategelasi. Teda kehastas 80-ndatel Dwight Schultz ja 2010. aasta filmis kehastab teda Sharlto Copley.

Murdock oli Vietnami sõjas parim helikopteripiloot, kuid ta on ametlikult kuulutatud hulluks. Ehkki ta osales "kuriteos, mida A-Rühm ei sooritanud", ei kuulatud teda üle.

Murdock on tavaliselt USA sõjaveteranide psühhiaatriahaiglas, aga ta põgeneb sealt tihti, enamasti Face'i abiga, et aidata A-Rühma nende missioonidel. Tema "hulluse" sümptomid varieeruvad igas episoodis - ta kujutab ette väljamõeldud tegelasi, näeb viirastusi ja usub elutute asjade "tarkusesse". 

Ta on A-Rühmas kõige lapsikum ja vaatab multifilme nagu "Rähn Woody" ja "Looney Tunes" ning mõnikord teeb järgi mõne Looney Tunesi tegelase fraasi, nagu Porky "o-o-ongi kõik, rahvas". Ta viitab tihti ka Billyle, oma "nähtamatule koerale".

Kõik see vihastab B.A-d ja too kutsub sellepärast Murdockit hulluks tolaks.

Kuigi Vietnami sõjas oli ta kopteripiloot, oskab ta lennata ka reisilennukite, hävitajate ja autožiirodega.

Episoodis "Must päev Bad Rockis" selgus, et nii Murdockil kui ka B.A-l on sarnane veregrupp - AB negatiivne, kõige haruldasem tüüp. Selles osas sai B.A. Murdockilt vereülekande, kuigi ta protesteeris (kartes, et Murdocki veri teeb ta "hulluks".) Kui kord sai Murdock haavata, siis pakkus B.A. Murdocki päästmiseks enda verd.

Palju detaile Murdocki elust on teadmata. A-Rühma esimeses episoodis oli öeldud, et Murdocki ema suri, kui Murdock oli viieaastane. Arvati, et ta kasvas üles oma vanaema (H. Emma Murdocki) ja vanaisa juures. Ühes kolmanda hooaja episoodis ütles B.A. et Murdock läks hulluks, kui ta lennuk alla kukkus.

Murdock oskab kokku viit erinevat keelt: peale inglise ka hispaania, vietnami, hiina ja vene keelt.

Ühes viienda hooaja episoodis sai Murdock psühhiaatriahaiglast välja, saades oma mõistuse tagasi ja ta olevat olnud hull vaid katteks.

Telesarjade tegelased
Imikuvoodi

Imikuvoodi (ka beebivoodi, võrevoodi, lastevoodi, lapsevoodi) on mööbliese imikute hoidmiseks, kuni kolmanda eluaastani. Imikuvoodi on tavaliselt kõrgemate piiretega, et laps ei saaks ilma kõrvalise abita voodist välja.

Vaata ka
Häll

Voodid
Lastetarbed
Imikuiga
FC Soccernet

FC Soccernet on 2001. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Kalevi staadioni kunstmurul. Klubi asutati jalgpalliportaalis Soccernet.ee kohtunud jalgpallihuviliste poolt, et koos aktiivselt aega veeta.

Koosseis hooajal 2012
Väravavahid:
 1 Janari Spitsõn
 12 Raldo Täll

Kaitsjad:
 2  Ain Alev
 3  Ken Karjane
 4  Tõnis Nurk
 5  Erki Hallang
 7  Andrian Tśeremenin (C)
 10 Raimo Nõu
 11 Egon Kurnim
 16 Siim Kibus
 17 Margus Tagasaar

Poolkaitsjad:
 6  Heins Vallimägi
 8  Martin Laanus
 15 Kenneth Karjane
 18 Egert Erm
 19 Veiko Kampura
 21 Indrek Juhanson 
 23 Eiko Kink
 25 Lauri Kipper
 26 Reimo Kool
 32 Tõnis Lõhmus 

Ründajad:
 9  Päärn Volk
 14 Indrek Uri
 22 Silver Leetma
 77 Remi Tamm
 99 Sven Aarma

Mänguvormid
Klubi on alates asutamisest kasutanud sporditarvetetootja Uhlsport vorme.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Välislingid 
Klubi koduleht
Klubi leht Facebookis

Tallinna jalgpalliklubid
FC Järva-Jaani

FC Järva-Jaani on Eesti jalgpalliklubi, mis on asutatud 2002. aastal Järva-Jaanis. Kodumänge peab meeskond Järva-Jaani Kasekopli staadionil. 2002–2013 kandis võistkond nime FCF Järva-Jaani SK (FC Flora Järva-Jaani Spordiklubi)

Mängijad 
2021 hooaeg

Statistika ja loendid

FC Järva-Jaani varasemad liigahooajad

Eesti jalgpalli karikavõistlused

Eesti jalgpalli Väikesed karikavõistlused

FC Järva-Jaani mängijate statistika 
FC Järva-Jaani eest väljakul käinud mängijad ja löödud väravad. Tabelis on mängijad, kes on esikümne seas, mängitud mängude ja löödud väravate arvestuses, Eesti meistrivõistlustel ja karikavõistlustel kokku. Statistika on mitteametlik.

Enim mänge

Enim väravaid

seisuga 18.07.2021

Välislingid 
 Klubi koduleht

Eesti jalgpalliklubid
Järva vald
Tallinna JK Piraaja

JK Piraaja on 1998. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Sportland Arenal.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Liigavõitjate mängud 
2014. aastal võitis JK Piraaja III liiga liigavõtjate mängudes poolfinaalis Kuusalu Rada 2:1 ja finaalis JK Tõrva 2:1.

Eesti jalgpalli karikavõistlused

Vaata ka
 Tallinna JK Piraaja II

Viited

Välislingid 
Klubi koduleht
Klubi ametlik Facebooki leht

Tallinna jalgpalliklubid
Tartu JK Rock & Roll

FC Rock&Roll on 2005. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Kaagvere staadionil.

Välislingid 
Klubi koduleht

Rock&Roll
Tartu maakond
JK Tartu Löök

JK Tartu Löök on 2007. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Kaagvere staadionil.

2013. aastal jätsid III liigas võistlemise pooleli.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Viited

Välislingid
Andmed EJL-i kodulehel

Löök
Tartu spordiklubid
JK Keskerakond

JK Keskerakond on 2001. aastal asutatud Eesti jalgpalliklubi, mis peab kodumänge Loo kunstmuruväljakul.

Statistika ja loendid

Varasemad liigahooajad

Nime muutused:
2001-2010 - Keskerakonna JK
2011-2012 - JK Baltika Keskerakond
2013- JK Keskerakond

Keskerakond
Eesti Keskerakond
Jõelähtme vald
Neeme Mudila Lasteaed

Neeme Mudila Lasteaed on lasteaed Harju maakonnas Jõelähtme vallas Neeme külas. Lasteaed asub umbes 40 km kaugusel Tallinnast. Lasteaed asub Männimäe teel.

Lasteaias on kolm liitrühma lastele vanuses 1,5 kuni seitse aastat. Lasteaed on avatud kõikidel tööpäevadel kella seitsmest hommikul kuni seitsmeni õhtul.

Lasteaia teeninduspiirkonda kuuluvad Neeme, Ihasalu, Jõesuu ning Jägala-Joa küla.

Neeme Mudila direktor on Pille Trumm.

Viited

Välislingid 
Kodulehekülg

Jõelähtme vald
Eesti lasteaiad
Bahtšisarai

Bahtšisarai (krimmitatari Bağçasaray) on linn Ukrainas Krimmis, Bahtšisarai rajooni halduskeskus. Pärast Krimmi õigusvastast annekteerimist märtsis 2014 on linn de facto koos Krimmi Vabariigiga Venemaa valduses. Asub Krimmi poolsaare lõunaosas Krimmi mäestiku jalamil Kurganne orus.

Bahtšisaraid on esmakordselt mainitud 1502. aastal. 1532–1783 oli Krimmi khaaniriigi pealinn. 17. sajandil oli linnas umbes 2000 maja. 1736 põletasid Vene väed kogu linna maha. Bahtšisarai jäi krimmitatarlaste keskuseks kuni nende küüditamiseni 1944. aastal.

Linnas asub Bahtšisarai khaanipalee (Hansaray) ja linnast 2,5 km idas Tšufut-Kale kindlus.

Aleksandr Puškin on kirjutanud poeemi "Bahtšisarai purskkaev".

Linna vaated

Viited

Välislingid 

Krimmi khaanipalee koduleht

Krimmi linnad
Krimmi khaaniriik
Gaston, Orléansi hertsog

Gaston Jean-Baptiste (25. aprill 1608 Fontainebleau – 2. veebruar 1660 Blois) oli Henri IV kolmas poeg ja Louis XIII noorem vend.

Bourbonid
Orléans'i hertsogid
Sündinud 1608
Surnud 1660
Estcoy-9

Estcoy-9 oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis 17. novembrist 2009 kuni maini 2010.

Estcoy-9 ülem oli kapten Sergei Guselnikov.

Vaata ka
Eesti NATO sõjalistes operatsioonides
Scoutspataljon
Operatsioon Moshtarak

Viited

Välislingid 
Afganistani uue kontingendi juhtkond tutvub Helmandi oludega – Eesti Päevaleht, 15. august 2009
"Fotod: Estcoy-9 asus Afganistani poole teele" DELFI, – 7. november 2009
"Afganistanis vahetuvad Eesti üksused" – Postimees, 6. november 2009
Eesti sõdur sai Afganistanis raskelt haavata – Postimees, 12. detsember 2009
Kaitsevägi viib haavata saanud sõduri ravile Inglismaale – Postimees, 13. detsember 2009
Afganistanis langes Eesti kaitseväelane – Postimees, 15. detsember 2009
Kristjan Jalakas – Postimees, 15. detsember 2009
Laaneots: Taliban on oma tegevust aktiviseerinud – Postimees, 15. detsember 2009
Relvavennad mälestasid langenud kaaslast – Postimees, 16. detsember 2009
Ilves: Kristjan Jalakas oli õige sõdur ja langes Eesti eest – Postimees, 19. detsember 2009
Eesti sõduritel on Afganistanis jõululaual vürtsikilu ja õlu – Postimees, 23. detsember 2009
Galerii: Estcoy-9 avas langenud relvavennale mälestustahvli – Postimees, 7. jaanuar 2010
Estcoy-9 aitab afgaanidel külasid valitsuse kontrolli alla võtta – Postimees, 15. veebruar 2010
Afganistanis sai viga Eesti sõdur – Postimees, 19. veebruar 2010
Estcoy vastutusalale on jäänud umbes 15 aktiivset taliibi – Postimees, 20. märts 2010
Estcoy-9 pidas kinni isevalmistatud lõhkekehade paigaldajad – Delfi, 8. aprill 2010
Estcoy-9 pidas kinni isevalmistatud lõhkekehade paigaldajad – Postimees, 8. aprill 2010
Estcoy-9 jõudis Afganistanist koju – Postimees, 18. mai 2010
Kaitseväe Peastaabi fotod: Estcoy-9 teelesaatmine Tallinna Lennujaamas 6. november 2009
Kaitseväe Peastaabi fotod: Estcoy-9 (I)
Kaitseväe Peastaabi fotod: Estcoy-9 (II)
Kaitseväe Peastaabi fotod: Estcoy-9 väljaõppel

Estcoy
Afganistani sõda (2001–)
Jaan Tänavots

Jaan Tänavots (15. märts 1935 Undla valla Orutaguse külas – 8. august 2012) oli eesti botaanik.

Ta sündis asuniku väiketalus (maa lõigati mõisamaast isa Vabadussõjas olemise eest). Kooliteed alustas Neeruti koolis, edasi Kadrinas. Ta lõpetas 1950. aastal kiituskirjaga Kadrina mittetäieliku keskkooli (7. klassi). Seejärel õppis Rakvere Pedagoogilises Koolis, mille lõpetamise järel oli õpetaja Hiiumaal ning Tapa ja Rakvere rajoonis. 

Ta oli 1964–1969 TRÜ bioloogia teaduskonna üliõpilane, lõpetas cum laude. Juba õppimise ajal asus tööle Tartu Ülikooli Botaanikaaeda ja töötas seal kuni pensionini 1996. aastal. 

Botaanikaaias oli ta põhiliselt pargikogude kuraator, sekka tuli ajutiselt kureerida ka näiteks üheiduleheliste ja lähistroopiliste taimede osakondi. Ta juhendas tudengite kursuse- ja diplomitöid, luges mõningaid väiksemaid loengutsükleid (kooliaed, kultuur- ja ilutaimed). Aastast 1996 teadusmagister botaanika erialal (töö teemal "Taimede introduktsioonist Tartu Ülikooli Botaanikaaeda"). 

Alates 1996. aastast oli ta mittekoosseisuline lektor Eesti Maaülikooli aianduse instituudis kuni 2009. aastani.

Ta osales mitmel teadusekspeditsioonil Amuurimaale, Kesk-Aasiasse, Kaukaasiasse ja Karpaatidesse. 

Enne ülikooli astumist avaldas ta aeg-ajalt luuletusi (ajakirjades Looming ja Noorus, samuti mõnes ajalehes), hiljem mitte, kuigi kirjutas pidevalt. Küll aga avaldas ta populaarteaduslikke ja ka teaduslikke artikleid erialaväljaannetes. 2012. aasta kevadel ilmus talt luulekogu "Elu kui keermes lõng".

Eesti botaanikud
Sündinud 1935
Surnud 2012
Umba

Umba on alev Venemaal Murmanski oblastis, Teri rajooni keskus. Asub Kandalakša lahe kaldal Umba jõe suudmes.

Pomooride asustatud Umba küla on esmakordselt mainitud 1466. aastal. 1898. aastal tekkis selle lähedale jõe vastaskaldale töölisküla, mis esialgu kandis nime Lesnoi, kuid 1960ndatest alates Umba (rahvasuus Novaja Umba). Vana asulat nimetatakse Staraja Umbaks. 

Peamised majandusharud on kalapüük ja metsatööstus.

Venemaa alevid
Murmanski oblasti asulad
Zombie walk

Zombie walk (tuntud ka kui zombie mob, zombie march, zombie horde, zombie lurch, zombie shamble, zombie shuffle, zombie pub) on zombide marss, mis toimub tavaliselt linnakeskustes, tänavatel. Inimesed on maskeeritud zombideks ja käituvad nagu zombid. 

Zombie walk sai alguse 2001. aastal Californias Sacramentos. Ürituse eesmärk oli reklaamida uut zombi-õudusfilmi, mistõttu jalutas tänavatel ringi mitukümmend zombit.

Esimene marss toimus oktoobris 2003 Kanadas Torontos. Sellest ajast peale said zombide jalutuskäigud Põhja-Ameerikas iga-aastaseks traditsiooniks.

Üks suuremaid paraade zombi-stiilis oli Pennsylvanias Pittsburghis, kus oli 1100 osalejat ja kogu Zombie walk kestis kaks päeva. 
Zombie walk'e on toimunud aga ka Euroopas, näiteks Rootsis, Soomes ja Ukrainas Kiievis.

Üritused
Ülle Kaljuste

Ülle Kaljuste (aastani 1981 Ülle Side; sündinud 10. aprillil 1957 Tallinnas) on eesti näitleja.

Ta lõpetas 1975. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri.

Aastatel 1980–1989 töötas ta Vanalinnastuudios. 1998. aastast on Eesti Draamateatri näitleja.

Rollid

Tunnustus
 1994 – Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind
 2001 – Eesti Teatriliidu naiskõrvalosatäitja auhind (ansamblipreemia Eesti Draamateatri lavastuse "Aristokraadid" trupile)
 2001 – Eesti Teatriliidu sõnalavastuste žürii eriauhind Eesti Draamateatri lavastuse "Aristokraadid" trupile
 2006 – Eesti Teatriliidu naispeaosatäitja auhind
2008 – Raadioteatri näitlejaauhind
 2011 – Valgetähe IV klassi teenetemärk
2018 – Ita Ever andis Ülle Kaljustele üle Liina Reimani mälestussõrmuse

Isiklikku
Ülle Kaljuste oli 30 aastat abielus Tõnu Kaljustega. Sellest abielust sündis 1982. aastal poeg Andres Kaljuste.

Viited

Välislingid
Ülle Kaljuste Draamateatri kodulehel

Eesti Draamateatri näitlejad
Vanalinnastuudio näitlejad
Eesti filminäitlejad
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1957
Mänsak (perekond)

Mänsak (Nucifraga) on värvuliste seltsi vareslaste sugukonda kuuluv lindude perekond.

Klassifikatsioon 
Mänsakute perekonda kuulub kolm liiki:    
 Nucifraga caryocatactes (Linnaeus, 1758) - mänsak 
 Nucifraga columbiana (Wilson, A, 1811)- hallmänsak 
 Nucifraga multipunctata (Gould, 1849) - kašmiiri mänsak.

Kirjeldus 

Mänsakutel on suhteliselt lühike saba, laiad tiivad ja pikk sirge terava tipuga nokk. Nad on metsalinnud ja seotud okasmetsadega. 

Nad on kohastunud toituma männiseemnetest ja pähklitest. Neil on alanoka sees seljak, mis võimaldab pähkleid suhteliselt hõlpsasti purustada. Mänsakute keele all on paun, mis võimaldab neil kanda suurt kogust pähkleid ja seemneid pessa või panipaika. Igal vanalinnul on arvukalt selliseid panipaiku ja igal paaril on need paigutatud hajali üle oma valduse. 

Aasta jooksul võib mänsak peita mitusada tuhat seemet, palju kordi rohkem kui ta sööb. Ülesotsimata seemned lähevad sageli kasvama. Niimoodi taastoodab mänsak omaenda elukeskkonda. Eriti oluline on tema tegevus põlendikel pärast metsatulekahjusid ja raiesmikel.

Mänsakute pesitsusedukus on seemnete suure saagikusega aastatel kõrge, kuid ikaldusaastatel on osa linde sunnitud oma kodumetsast toidu otsingul välja rändama . Pesitsemine toimub ikka vara, isegi enne lumesulamist. Pesa asub tavaliselt kõrgel okaspuu otsas. Tavaliselt on pesas 2–4 muna, mida hautakse 18 päeva.

Mänsakud on ainsad vareslased, kellel haudumisest võtavad osa mõlemad sugupooled . Ka poegi toidavad mõlemad vanemad. Pojad on pesas umbes 23 päeva ja jäävad pärast veel mitmeks kuuks vanematega kokku, et õppida neilt toiduvarude kogumist.

Viited

Välislingid 
Sissekanne NCBI-s
Sissekanne saidil Wikispecies 

Selles artiklis on kasutatud prantsuskeelset artiklit :fr:Nucifraga seisuga 06.12.2013.

Vareslased
Viru-Jaagupi kirik

Viru-Jaagupi kirik ehk Viru-Jaakobi kirik on kirik Lääne-Viru maakonnas Viru-Jaagupis. Kirikut kasutab EELK Viru-Jaakobi kogudus.

Ajalugu
Viru-Jaagupi kirik sai endale kirikumaad Liivi ordu ordumeistrilt Johann von Mengdenilt 1453, Johann Wolthus von Herselt 1473, Berend von der Borchilt 1482 ja Wolter von Plettenbergilt 1504. aastal. Kiriku täpne ehitusaeg on teadmata, esmakordselt on kirikut mainitud 1473. aastal, Rakvere Saksa Maarja kiriku abikirikuna.

Viru-Jaagupi kirik oli ka Viru-Jaagupi kihelkonna peakirik.

Kiriku hävitasid 16. sajandi lõpul sõjas vene väed ning see ehitati taas üles 1669. aastal. 1703. aastal Põhjasõjas laastati kirikumõis taas. Kiriku süütasid vene väed 1703. ja 1708. aastal.  

Kirik taastati ja uuendati 1877. ja 1878. aastal.

Vaata ka
Viru-Jaagupi pastoraat

Välislingid 
EELK Viru-Jaakobi kirik
 

Lääne-Viru maakonna kirikud
Viru-Jaagupi kihelkond
Vinni vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Uusgooti ehitised Eestis
Pak 38

5cm Pak 38 oli kasutusel Wehrmacht`i standardtankitõrjekahurina. 

Sellega olid relvastatud peamiselt jalaväeüksuste tankitõrjedivisjonid (Abteilung) ja üksikud tankitõrjekompaniid. 

Kogemused 3,7cm Pak 35/36´ga Hispaania kodusõja lõpus esitasid 1938. aastaks nõudmise uue, tugevama, 50 mm kaliibriga tankitõrjekahuri väljatöötamiseks. Alates 1939.a valmistatud Pak 38 paistis silma järgmiste uuenduste poolest: suudmepiduri olemasolu vähendas tagasilöögijõudu lafetile, andes võimaluse uue konstruktsiooniga haarlafeti kaalu vähendamiseks, kahekordne lafeti kaitsekilp ja täiskummirattad torsoonvedrustusega. 

Esimesed uued relvad jõudsid väeosadesse 1940. aastal. Idakampaania alguseks 1941. aastal oli kasutusel 1047 seda tüüpi kahurit. Esmalt paigutati Pak 38-d tankitõrjeüksustes kokku vanemate Pak 35/36´tega. Tankitõrjemürsuga PzGr 40, mis sisaldas volframsüdamikku, oli võimalik edukalt võidelda ka tankidega T-34. 1943. aastal kasutusele võetud kumulatiivlaenguga mürsk Stielgranate 42 läbistas juba 180 mm soomust, kuid oli väga väikese efektiivse laskekaugusega (u 100 m). Kahuri veoks kasutati põhiliselt kergeid poolroomikvedukeid SdKfz 10 või SdKfz 11, aga ka (maastiku-) veo- või sõiduautosid. Kahurit oli kerge ka käsitsi liigutada. Kokku toodeti 1939 - 1943 9568 eksemplari. 

Pak 38 ei olnud aga piisavaks vastuseks Vene rasketankidele ega 76,2 mm kahurile ZIS-3. Sõja jooksul asendati Pak 38 järk-järgult 7,5cm Pak 40-ga, kuid oli sellegi poolest aktiivselt kasutusel sõja lõpuni.

Saksa relvastus Teises maailmasõjas
Tankitõrjekahurid
Mägi-kanepilind

Mägi-kanepilind (Carduelis flavirostris) on vintlaste sugukonda ohakalinnu perekonda kuuluv lind.

Esimest korda kirjeldas mägi-kanepilindu teaduslikult Carl von Linné aastal 1758.

Levila 

Mägi-kanepilind on pesitsusajal levinud Briti saartel, Norras, Türgi idaosas, Kaukasuses, Iraanis ja Kesk-Aasias kuni Mongoolia, Nepali ja Tiibetini ning üldse Euroopa ja Aasia mäestike alpi- ja lähisalpivööndis. Ta kuulub soodsas seisundis liikide hulka.

Eestis on ta vähesearvuline läbirändaja ja talikülaline oktoobrist märtsini, esinedes peamiselt Lääne-Eesti rannikul. Talvist arvukust hinnatakse 10 - 200 isendile.

Välimus 

Mägi-kanepilinnu üldpikkus on 12,5–14 cm. Suuruse ja kuju poolest sarnaneb ta kanepilinnuga, kuid tal on pikem ja sügavama väljalõikega saba, väiksem pea ja kohevam sulestik. Talvel eristab teda kanepilinnust iseloomulikult ruuge pea ja rind, mustrita kurgualune ja kahvatukollane nokk. Isaslinnu päranipuala roosakaspunane värvus on hästi näha lendutõusul. Kutsehüüd on tunnuslik djuää(r) (selle järgi on saanud oma ingliskeelse nimetuse), seda kuuleb nii toituvatelt kui lendavatelt lindudelt. Laul on karedakõlaline sädin..

Mägi-kanepilind tegutseb enamasti maapinnal, kus ta liigub jõnksuliselt nagu hiir. Väljaspool pesitsusaega tegutseb salkadena rannaniitudel, kõrrepõldudel, umbrohuväljadel, prügimägedel ja mujal avamaastikul.

Elupaik ja pesitsemine 

Mägi-kanepilind pesitseb Briti saartel ja Norras lagedatel rannanõmmedel ja ranniku nõmmrabades ning mägitundras.

Kurnas on 4–7 muna. Haudumine kestab 12–13 päeva. Pärast poegade koorumist toidavad mõlemad vanemad neid 15 päeva, mil pojad on pesas, ja teist sama palju, kui pojad on juba pesast lahkunud.

Väljaspool pesitsushooaega hulguvad mägi-kanepilinnud ringi rannikul, mõnikord segamini teiste vintlastega.

Viited

Välislingid 
 

Eesti värvulised
Vintlased
Hele-urvalind

Hele-urvalind (Carduelis hornemanni) on vintlaste sugukonda ohakalinnu perekonda kuuluv lind.

Hele-urvalind on levinud Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjaosas. Eestis on ta ebajärjekindel väikesearvuline läbirändaja ja talikülaline (mitte igal talvel) oktoobrist aprillini, kelle talvist arvukust hinnatakse 0–5000 isendile . Venemaal kohtab teda kõikjal Põhja-Jäämere rannikul.

Hele-urvalinnu pikkus on 12–14 cm. Tema eristamine urvalinnust on keeruline. Vanalind erineb urvalinnust valgema sulestiku, mustrita valge päranipuala ja peaaegu triipudeta kehakülgede poolest. Noorlind on urvalinnuga veelgi sarnasem, tema laubal on rohkem valget ja nokk väiksem. Ka häälitsused on tal nagu urvalinnul. Emaslinnul on rinnal, külgedel ja keha tagaosal rohkem triipe, aga ta on ikkagi hele.

Hele-urvalinnul on kirjeldatud kaks alamliiki. Gröönimaa ja Põhja-Kanada alamliik hornemanni on natuke suurem ja heledam kui Euraasia ja Põhja-Ameerika põhjaosas elav alamliik exilipes.

Mõnel pool, näiteks Põhja-Skandinaavias, moodustab hele-urvalind seltsinguid urvalinnuga.

Hele-urvalinnu põhiline toiduobjekt on kaseseemned.

Hele-urvalind pesitseb peamiselt lagetundras ja mägede nõmmrabades. Pesa rajab ta pajupõõsasse või kase oksaharude vahele. Kurnas on 4–5 muna. Pojad lahkuvad pesast 9–14 päeva pärast koorumist. Hele-urvalinnu pesitsusbioloogiat tuntakse puudulikult.

Teaduslikult kirjeldas hele-urvalindu esimesena taani Gröönimaa-uurija ja ametnik Gröönimaal Carl Peter Holbøll 1843. Ta andis linnule nime oma kaasmaalase, botaaniku Jens Wilken Hornemanni järgi, kes oli surnud üle-eelmisel aastal.

Viited

Välislingid 
 

Eesti värvulised
Vintlased
Liocichla bugunorum

Liocichla bugunorum on vilbaslaste sugukonda kuuluv lind.

Linnuliigi teaduslik nimetus tuleb buguni hõimust, kelle kodumetsades ta kirjeldati.

Esmakordselt vaadeldi teda 1995. aastal Indias Arunachal Pradeshi osariigis. Linnu kirjeldas teadusele 2006. aastal astrofüüsik Ramana Athreya. Lind kirjeldati ilma tüüpeksemplari kogumiseta, sest arvatavasti on liigi arvukus väga väike ja üheainsagi isendi tapmisest oleks kahju. Selle asemel kirjeldati liik sulgede, fotode, helisalvestiste ja kirjalike ülestähenduste põhjal. Rahvusvaheline zooloogianomenklatuuri koodeks ei luba uut liiki kirjeldada, kui tüüpeksemplari ei ole, aga praegusel juhul käsitleti sulgede ja fotode olemasolu tüüpeksemplarina.

Tema kõige lähedasem sugulane on Liocichla omeiensis, mis on Hiinas endeemne. Siiski on need kaks liiki selgelt erinevad.

Välimus 

Liocichla bugunorum on väike (22 cm), peamiselt oliivhalli sulestiku ja musta pealaega vilbaslane. Noka ja silma vahel on oranžkollast, tiibadel on kollased, punased ja valged laigud. Saba on must ja punase tipuga, ning sabaaluse kattesuled on karmiinpunased. Jalad on roosad ja nokk on tüvikuosas must ja tipus valkjas. Linnuvõrguga püüti kinni teinegi, kahvatum isend, kes oli arvatavasti emane. Häält on kirjeldatud flöötivana ja teiste lindude häältest eristuvana.

Levila ja elupaik 

Kõik vaatlused on tehtud 2 km kõrgusel põõsaste ja väikeste puudega mäenõlvadel, üks vaatlus tehti vana metsa servas. Jaanuaris on vaadeldud väikeseid salkasid, maikuus on täheldatud paare, kokku hinnanguliselt 14 isendit. Arvatavasti on igal paaril oma territoorium, mida ta pesitsemise ajal kaitseb. Praegu on liiki teada ainult ühes kohas, teda võib aga leiduda mujalgi Arunachal Pradeshis või Bhutanis.

Kuigi ta ei vaja elupaigaks metsa, vaid saab hakkama põõsastikus, peetakse teda ohustatud liigiks, eriti arvestades plaane rajada kiirtee läbi tema ainsa teadaoleva elupaiga.

2016. aastal hindas BirdLife International ta äärmiselt ohustatud liigiks.

Viited

Välislingid 

 Foto enne linnu uurimist ja kirjeldamist
 Teine foto
 Kolmas foto

Vilbaslased
2009. aasta Bahreini Grand Prix

2009. aasta Bahreini Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja neljas etapp, mis peeti Bahreinis Aş-Şakhīris Bahreini ringrajal 26. aprillil 2009.

Sõideti 57 ringi, võistluse kogupikkus oli 308,238 km. Ilm oli päikeseline.

Toyota meeskond sai kvalifikatsioonis oma esimese kaksikvõidu, kui Jarno Trulli võitis ja Timo Glock oli teine.

Võistlusel sai Jenson Button oma hooaja kolmanda võidu. Teise koha sai Sebastian Vettel ja kolmanda Jarno Trulli.

Võistluse kiireima ringi sõitis Jarno Trulli (1.34,556).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
2009. aasta Hispaania Grand Prix

2009. aasta Hispaania Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja viies etapp, mis peeti Hispaanias Barcelona lähedal Kataloonia ringrajal 10. mail 2009.

Sõideti 66 ringi, võistluse kogupikkus oli 307,104 km. Ilm oli päikeseline.

Brawn GP meeskond sai hooaja teise kaksikvõidu, kui Jenson Button võitis ja Rubens Barrichello oli teine. Kolmas oli Mark Webber.

Võistluse kiireima ringi sõitis Rubens Barrichello (1.22,762).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
Avaste kraav

Avaste kraav on kraav Pärnumaal Lääneranna vallas Parasmaa külas ja Raplamaal Märjamaa vallas Avaste külas.

Kraavi pikkus on 2,9 km ning see suubub paremalt Avaste ojja (6,8 km suudmest). Kraavi valgla on 20,6 km².

Kraav asub Avaste looduskaitsealal.

Kraav on tehislik mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.

Avaste kraavi keskkonnaregistri kood on VEE1115700.

Välislingid 

 

Eesti kraavid
Pärnu maakonna jõed
Rapla maakonna jõed
Märjamaa valla veekogud
Lääneranna vald
Matsalu alamvesikond
2009. aasta Monaco Grand Prix

2009. aasta Monaco Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kuues etapp, mis peeti Monacos Monaco tänavarajal 24. mail 2009.

Sõideti 78 ringi, võistluse kogupikkus oli 260,520 km. Ilm oli päikeseline.

Brawn GP meeskond sai hooaja kolmanda kaksikvõidu, kui Jenson Button võitis ja Rubens Barrichello oli teine. Kolmas oli Kimi Räikkönen, kes jõudis sel hooajal esimest korda poodiumile.

Võistluse kiireima ringi sõitis Felipe Massa (1.15,154).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
2009. aasta Türgi Grand Prix

2009. aasta Türgi Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja seitsmes etapp, mis peeti Türgis İstanbulis İstanbul Parki ringrajal 7. juunil 2009.

Sõideti 58 ringi, võistluse kogupikkus oli 309,72 km. Ilm oli päikeseline.

Jenson Button sai hooaja kuuenda võidu. Teine oli Mark Webber ja kolmas esimeselt kohalt startinud Sebastian Vettel.

Võistluse kiireima ringi sõitis Jenson Button (1.27,579).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
2009. aasta Suurbritannia Grand Prix

2009. aasta Suurbritannia Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kaheksas etapp, mis peeti Suurbritannias Silverstone'i ringrajal 21. juunil 2009.

Sõideti 60 ringi, võistluse kogupikkus oli 308,460 km. Ilm oli poolpilvine.

Nii kvalifikatsioonisõidu kui ka võistluse võitis Sebastian Vettel. Teine oli võistlusel Mark Webber ja kolmas Rubens Barrichello.

Võistluse kiireima ringi sõitis Sebastian Vettel (1.27,579).

Tulemused

Kvalifikatsioon

Võistlus

2009. aasta Vormel 1 hooaeg
Kirsten Powers

Kirsten A. Powers (sündinud 1969) on Ameerika Ühendriikide naiskolumnist, blogija ja poliitikakommentaator. Powers on demokraat kes on Fox News Channeli poliitikaanalüütik, kes esineb saadetes nagu The O'Reilly Factor.

Viited

Välislingid 
Kirsten Powersi ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide ajakirjanikud
Sündinud 1969
Blogijad
Stewarti klann

Stewarti klann (ka Stuarti klann; gaeli Stiùbhard; inglise Clan Stewart) on Põhja-Šoti mägismaalt pärit klann. Stewarti klannil ei ole pealikku.

Pärimuse järgi põlvneb Stewarti klann Banquost, kes oli Lochaberi thane. Tõenäoliselt põlvnevad Stewartid siiski Normandia senešallisugvõsast, kelle esimese esindaja on teada Flaald.

Peale Normannide vallutust omandas Flaaldi poeg Alan fitz Flaald maavaldusi Inglismaal. Tema poeg Walter fitz Alan omandas suuri valdusi Šotimaal ning 1157. aastal määras kuningas David I ta Šotimaa High Steward-iks. Amet muutus suguvõsas pärandatavaks.

1371. aastal sai Robert Stewart Šotimaa kuningaks ja pani aluse Stewartite dünastiale. Stewartid valitsesid  Šotimaad 1371–1707, Inglismaad 1603–1707 ja Suurbritanniat 1707–1714. Hiljem jätkasid James VII järeltulijad nõudlust Šoti- ja Inglise troonile.

Kaasajal peetakse Galloway krahve klanni tähtsaimaks haruks.

Haruklannid
Stewarti klannist on eraldunud mitmed eraldiseisvad klannid:
Stewart of Appin
Stuart of Bute, klanni pealik on John Crichton-Stuart, 7. Bute'i markii

Šotimaa ajalugu
Elie Wiesel

Eliezer Wiesel (30. september 1928 Sighetu Marmației – 2. juuli 2016 New York) oli kirjanik, professor, poliitiline aktivist, Nobeli rahuauhinna laureaat (1986).

Kirjutas peamiselt oma vangielust Auschwitzi ja Buchenwaldi koonduslaagris.

Tunnustus 
 1968 – Prix Médicis
 1986 – Nobeli rahuauhind

Nobeli rahuauhinna laureaadid
Juudi kirjanikud
Sündinud 1928
Surnud 2016
Mitsubishi Motors

Mitsubishi Motors Corporation on Jaapani autotootja.

Mitsubishi Motors loodi 22. aprillil 1970 senisest Mitsubishi Heavy Industriesi autodivisjonist.

Ettevõtte esimene president oli Tomio Kubo, kes pani paika ettevõtte strateegia teha tihedat koostööd maailma teiste juhtivate autotootjatega: koostöö konkurentsi asemel. Seda käitumismudelit on järginud ka järgmised ettevõtte juhid.

Juba 1971 müüdi suur osa aktsiapakist Chryslerile, kes hoidis seda 22 aastat. DaimlerChrysler kontrollis aktsiapakki 2000–2005. Kauaaegne ühisettevõtlus ja ethnoloogia litsentseerimise tehingud seovad Mitsubishit Hyundaiga Lõuna-Koreast ja Ptotoniga Malaisiast. Euroopas oli Mitsubishi koos Volvoga Hollandi suurima autotehase kaasomanik enne selle ainuomandamist 2001.

Niisugune strateegia aitas ettevõtet tugevasti arendada, kuni aastas müüdi 1,5 miljonit autot. Kuid keskendumine Kagu-Aasia turule tähendas, et 1997. aasta Ida-Aasia rahanduskriis tabas Mitsubishit märksa rängemini kui teisi autotootjaid ja sellest ajast on ettevõte olnud majandusraskustes.

Ettevõtte peakorter asub Tokyos. Firma juhtideks on Takashi Nishioka (juhatuse esimees), Osamu Masuko (president) ja Heki Kasugai (asepresident). 

Peale sõiduautode on Mitsubishi Motors valmistanud ka väikeveokeid.

Autosport 

Mitsubishi Motors on aktiivselt osalenud autospordis. Ta domineeris 1970. aastatel kestvusrallidel, alates 1990. aastatest Dakari rallil ning autoralli maailmameistrivõistlustel A- ja N-klassis.

Mitsubishi debüteeris 1974 Ida-Aafrika safarirallil, mis on autoralli maailmameistrivõistluste kõige karmim etapp, ja võitis kohe esimesel katsel. 1976 hõivas Mitsubishi kogu poodiumi – ja seda rallil, kus tüüpiliselt lõpetab viiendik startijatest. 1973–1976 võitis ta Lõunaristi ralli, neist esimesel aastal saadi nelikvõit.

Mitsubishi on võitnud Dakari ralli pretsedenditult 7 aastal järjest (2001–2007) ja 12 korda ühtekokku (esimest korda 1988). Autoralli maailmameistriks tuli ta 4 aastal järjest 1996–1999 (piloot oli Tommi Mäkinen) ja N-klassis 7 aastal järjest 1996–2001.

Mitsubishi on 30 aastat teinud koostööd Jackie Chaniga, kes on oma filmides peaaegu eranditult Mitsubishit kasutanud. Igal aastal toimuvad Jackie Chani karikavõistlused, mida kuni 2004 peeti Macaus, hiljem Shanghais ja kus kuulsused mõõtsid võimeid autospordis Mitsubishide roolis.

Vaata ka
 Mitsubishi Outlander
 Mitsubishi L200

Välislingid 
Koduleht

Jaapani ettevõtted
Autotootjad
 
Automargid
Joseph Fourier

Jean Baptiste Joseph Fourier (21. märts 1768 Auxerre – 16. mai 1830 Pariis) oli prantsuse matemaatik ja füüsik, Prantsuse Teaduste Akadeemia liige (aastast 1817).

Põhitöös Théorie analytique de la chaleur (1822) tuletas soojusjuhtivuse võrrandi, esitades meetodi selle lahendamiseks, ja lõi trigonomeetriliste ridade teooria (Fourier' rida). Arvutusmeetodit, mis võimaldab perioodiliselt funktsioonilt üle minna trigonomeetrilisele reale, nimetatakse Fourier' teisenduseks. See meetod koos edasiarendustega on osutunud väga viljakaks, leides kasutamist kvantmehaanikas ja eriti signaalitöötluses, kus peamised rakendused on seotud digitaalsete heli- ja pildiandmete töötlemise ja tihendamisega (pakkimisega), samuti mobiilside (3G, 4G) tehnikaga.  

1824. aastal esitas ta pooltväiteid kasvuhooneefekti olemasolu kohta.

Kirjandus 
 Peeter ja Taisi Müürsepp, "Kuulsaid XVIII–XIX sajandi matemaatikuid. Etüüde prantsuse matemaatikute elust". Valgus, Tallinn 1978, lk 38–46

Viited 

Prantsuse matemaatikud
Prantsuse füüsikud
Prantsuse Akadeemia liikmed
Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia liikmed
Auleegioni ohvitserid
Sündinud 1768
Surnud 1830
Sozopol

Sozopol on linn Bulgaarias Burgasi piirkonnas, Sozopoli valla keskus. Asub Musta mere rannikul.

Roomlased nimetasid linna Apollonia Ponticaks.

Tuntud kuurortlinnana.

Bulgaaria linnad
Mihhail Gasparov

Mihhail Gasparov (Михаил Леонович Гаспаров, 13. aprill 1935 Moskva – 7. november 2005 Moskva) oli vene klassikaline filoloog, tõlkija, kirjandus- ja värsiteadlane.

Gasparov lõpetas 1957. aastal Moskva Riikliku Ülikooli klassikalise filoloogina ning kaitses filoloogiadoktori väitekirja 1979. aastal. 1990. aastal sai ta Venemaa Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks, 1992. aastal akadeemikuks.

Ta oli Tartu-Moskva semiootikakoolkonna liige.

Eesti keeles on ilmunud tema teos "Kapitooliumi emahunt. Rooma enne keisreid" (Postimees 2021).

Tunnustus
 Humanitaaruuringute Akadeemia (Moskva) liige
 1995 Venemaa Föderatsiooni riiklik preemia 
 1997 Venemaa väike Bookeri preemia "Kogutud artiklite" eest 
 1999 Andrei Belõi preemia raamatu "Записи и выписки" eest

Välislingid
Mihhail Gasparovi kirjutised Internetis
Peeter Torop, "Tõusu lootus mõõna märkides". Postimees, 16. detsember 2005

Venemaa klassikalised filoloogid
Venemaa kirjandusteadlased
Venemaa tõlkijad
Sündinud 1935
Surnud 2005
Katsuya Okada

Katsuya Okada (岡田 克也 Okada Katsuya; sündinud 14. juulil 1953 Yokkaichis) on Jaapani poliitik. Ta oli 16. septembrist 2009 17. septembrini 2010 Jaapani välisminister. 13. jaanuarist 26. detsembrini 2012 oli ta Jaapani asepeaminister.

Ta on pärit ühe Jaapani suurema jaeketi AEON Group asutaja Takuya Okada perest ning on hariduselt jurist. Tema vanem vend Motoya Okada on AEON Groupi president ja ühtlasi tegevdirektor. Tal on ka noorem vend ja poolõde.

Katsuya Okada on õppinud Harvardi ülikoolis. Ta lõpetas Tokio ülikooli kraadiga õigusteaduse alal ning asus tööle Jaapani väliskaubandus- ja tööstusministeeriumis.

Ta on alates 1988 Jaapani parlamendi alamkoja liige. Ta valiti sinna Liberaaldemokraatliku Partei esindajana. Seal hakkas ta tööle Takeshita fraktsioonis. Koos fraktsiooni juhtide Tsutomu Hata ja Ichirō Ozawaga astus ta 1993 Jaapani Uuenemise Parteisse. Sellele järgnes hulk eraldumisi ja liitumisi, Okada sai Shinshinto, Päikesepartei ja Minseito liikmeks, kuni 1998. aastal ühines Minseito lõpuks Jaapani Demokraatliku Parteiga.

18. mail 2004 valiti Okada Jaapani Demokraatliku Partei esimeheks. Tema ajal toimusid parlamendi ülemkoja valimised 11. juulil 2004, kus Demokraatlik Partei sai juurde 12 kohta, kuid kaotas selgelt Liberaaldemokraatlikule Parteile. Järgnesid üldvalimised 11. septembril 2005, kus Demokraatlik Partei kaotas 480-kohalises alamkojas 64 kohta ja tema esindus vähenes 177 kohalt 113-le. Demokraatlik Partei jäi parlamendis suuruselt teiseks erakonnaks, kuid Okada astus valimiskaotuse tõttu erakonna juhi kohalt tagasi.

30. augustil 2009 toimusid Jaapanis järgmised üldvalimised, kus Demokraatlikku Parteid saatis tohutu edu. Tema esindus alamkojas suurenes 193 koha võrra 308-le. Partei liider Yukio Hatoyama sai uueks peaministriks ja Okada on seejärel olnud välisminister.

Jaapani välisministrid
Jaapani juristid
Sündinud 1953