joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Eduard Artemjev

Eduard Artemjev (vene keeles Эдуард Николаевич Артемьев; sündinud 30. novembril 1937 Novosibirskis) on vene helilooja, tunnustatud filmimuusika looja.

Eduard Artemjev lõpetas 1960. aastal Moskva konservatooriumi kompositsiooni eriala Juri Šaporini õpilasena. Pärast õpinguid tutvus ta vene inseneri Jevgeni Murziniga, kes on tuntud süntesaatori ANS loojana. Sealt sai alguse Artemjevi huvi elektronmuusika vastu. Teda koos Murziniga peetakse elektroonilise filmimuusika juurutajaks NSV Liidus.     

Artemjevi esimeseks filmitööks oli koostöös Vano Muradeliga loodud muusika filmile "Unistusele vastu". See oli esimene Nõukogude Liidu film, kus kasutati elektroonilist muusikat. Praeguseks on ta muusika kirjutanud enam kui 200 multi- ja mängufilmile ja teinud koostööd selliste tuntud vene filmirežissööridega nagu Andrei Tarkovski, Nikita Mihhalkov ja Andrei Kontšalovski.

Lisaks filmimuusikale on Artemjevi loodud pantomiim-ballett "Surnud hinged" (1966), orkestrisüidid "Ljubki" (1963), "Ringmängud" 1957, elektron-muusika "Mosaiik" (1968), Etüüd 1968, "Tempereerimata muusika" (1969), 12 pilku helidemaailma e. ühe tämbri variandid (1971), "Glassololid" (1972) jpm.

Tunnustus

 Vene NFSV teeneline kunstnik (1985) 
 Vene NFSV riikliku preemia laureaat (1988) 
 Vene Föderatsiooni riiklik preemia (1993, 1995, 1999, 2017) 
 Venemaa rahvakunstnik (1999) 
 Vene Föderatsiooni töökangelane (2022)

Muusika filmidele
 1963 "Unistusele vastu" ("Мечте навстречу")
 1972 "Solaris" ("Солярис"; režissöör Andrei Tarkovski)
 1972 "Doktor Evansi vaikimine" ("Молчание доктора Ивенса"; režissöör Budimir Metalnikov)
 1974 "Võõrastele oma, omadele võõras" ("Свой среди чужих, чужой среди своих"; režissöör Nikita Mihhalkov)
 1975 "Peegel" ("Зеркало"; režissöör Andrei Tarkovski)
 1976 "Armastuse ori" ("Раба любви"; režissöör Nikita Mihhalkov)
 1979 "Siberiaad" ("Сибириада"; režissöör Andrei Kontšalovski)
 1979 "Stalker" ("Сталкер"; režissöör Andrei Tarkovski)
 1980 "Peruu indiaanlased" ("Легенды перуанских индейцев")
 1980 "Babajagaa on vastu" ("Баба-Яга против!")
 1980 "Päevi Oblomovi elust" ("Несколько дней из жизни И.И. Обломова"; režissöör Nikita Mihhalkov)
 1982 "Suguselts" ("Родня"; režissöör Nikita Mihhalkov)
 1983 "Tunnistajateta" ("Без свидетелей")
 1991 "Geenius" ("Гений")
 1991 "Urga" ("Урга (Урга — территория любви)"; režissöör Nikita Mihhalkov)
 1991 "Štemp" ("Штемп")
 1993 "Anna – 6 kuni 18" ("Анна от 6 до 18")
 1993 "Patt" ("Грехъ. История страсти")
 1994 "Limiit" ("Лимита")

Viited

Välislingid 

Venemaa heliloojad
Sündinud 1937
Eero Raun

Eero Raun (sündinud 24. mail 1971) on eesti muusik, riigiametnik ja suhtekorraldaja.

Hariduskäik
 1978–1986 Tallinna 21. Keskkool
 1986–1989 Tallinna Muusikakeskkool (koorijuhtimise ja tuuba erialal)
 1989–1994 Eesti Muusikaakadeemia (koolimuusika erialal professor Venno Laulu õpilasena)
 1994–1995 Eesti Diplomaatide Kool (diplomaatia ja rahvusvaheliste suhete erialal)
 2003–2005 Tallinna Ülikool, filosoofia osakond (sotsiaalteaduste magistrantuur juhtimise sotsiaalsete strateegiate erialal "Socio-Strategic Leadership")
 2011–2016 Tartu Ülikool, filosoofiateaduskonna doktorantuur

Tööalane tegevus
 1991–1993 Eesti Kontsert, administraator
 1993–1995 Eesti Televisioon, muusikaprogrammi produtsent
 1994–1996 Eesti Televisioon, uudisteprogrammi "Aktuaalne kaamera" diktor-toimetaja
 1995–1997 EV Välisministeerium, diplomaat protokolliosakonnas ja poliitikaosakonnas
 1997–1998 Tallinna Pank, avalike suhete ja reklaamiosakonna juhataja
 1998–2001 Eesti Ühispank, avalike suhete osakonna juhataja
 2001–2002 kommunikatsioonibüroo Powerhouse, tegevjuht
 2002–2003 EV Rahandusministeerium, avalike suhete osakonna juhataja
 2003–2006 Vabariigi Presidendi Kantselei, Vabariigi Presidendi avalike suhete nõunik
 2006–2008 Rahvusooper Estonia, nõunik
 2008–2009 Eesti Koostöö Kogu, programmijuht
 2009–2012 EV Kultuuriministeerium, muusikanõunik
 2010–2013 Arvo Pärdi Keskus, asutaja ja nõukogu liige
 2012–2018 Ettevõtluse Arendamise Sihtasutus, turismiturunduse juht; loomemajanduse nõunik; ühisstendide projektijuht
 2012–2017 Eesti Instituut, juhatuse liige; 2017–2020 nõukogu esimees
 2018–2020 Haridus- ja Teadusministeerium, Tallinna Muusika- ja Balletikool, asutav direktor
 4.1.2021–31.5.2021 Riigikantselei valitsuse kommunikatsioonibüroo, direktor

Loominguline tegevus
 Kirjutanud esseesid, luuletusi, laulutekste, muusikat
 paljude (põhiliselt süvamuusika-alaste) tele- ja raadiosaadete autor ja saatejuht 
 avaldanud välispoliitikaartikleid ja muusikaarvustusi
 koorijuhina alates 2004. aastast Tallinna Sadama segakoori dirigent

Muu tegevus
 1988–1990 festivali "NoorteMuusa" algataja ja korraldaja
 1991–1992 festivali "Tudengijazz" peakorraldaja
 1997 OSCE rahuvaatleja Bosnia ja Hertsegoviina kohalikel valimistel
 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse pressikonverentside juht
 kauaaegne presidendi vastuvõtu heerold ja riiklike preemiate tseremooniameister Eesti Vabariigi aastapäeval
 Viini Filharmoonikute uusaastakontserdi jt kontserdiülekannete kommentaator ETV-s üle 20 aasta

Viited

Kirjandus
 "Tere õhtust!" ütleb diktor-muusik-diplomaat (Pühapäevaleht, 20.07.1996) [intervjuu]

Välislingid
 "Eero Raun, presidendi avalik pale"
 "Eero Raun: Kadriorust klaveri taha"
 Eero Raun saates "Kukul külas" I osa 
 Eero Raun saates "Kukul külas" II osa

Eesti suhtekorraldajad
Eesti muusikud
Sündinud 1971
Kivijärve

Kivijärve on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.

Vaata ka
Kuremaa mõisa kalmistu

Viited

Jõgeva vald
Jõgeva maakonna külad
Gert Kullamäe

Gert Kullamäe (sündinud 3. juunil 1971 Tallinnas) on eesti korvpallitreener ja endine kutseline korvpallur, kes on 2020. aastast Pärnu Sadama meeskonna abitreener.

Aastatel 1991–2008 Eesti korvpallikoondisse kuulunud Kullamäe on valitud 1999. ja 2006. aastal Eesti parimaks korvpalluriks.

Karjäär

Mängijana 
Hea kolmepunktiviskajana tuntud Kullamäe mängis peamiselt viskava tagamängija positsioonil.

Gert Kullamäe on mängijana tulnud seitse korda Eesti meistriks ja võitnud kolm Eesti karikat, samuti tulnud Nõukogude Liidu, Leedu, Belgia ja Hollandi meistriks.

Kullamäe on mänginud aastatel 1991–2008 Eesti korvpallikoondises ja aastatel 1991–1996 Kalevi esindusmeeskonnas. Eesti koondisega saavutas Kullamäe 1993. aasta Euroopa meistrivõistlustel 6. koha.

Treenerina 
2009. aastal lõpetas Kullamäe karjääri tegevsportlasena ja alustas treenerikarjääri Tartu Ülikool/Rocki meeskonna abitreenerina. Aastatel 2012–2017 oli Kullamäe Tartu Ülikool/Rocki peatreener.

2018. aastal Tallinna Kalev/TLÜ ja 2019. aastal TalTechi korvpalliklubi juhendanud Kullamäe on 2020. aastast Pärnu meeskonna abitreener.

Klubid

Mängijana 
 1985–1989 TPI
 1989–1990 TPEDI
 1990–1993 Tallinna Kalev
 1993–1994 Kaunase Žalgiris
 1994–1996 BC Kalev
 1996–1997 Kamee
 1998–2000 BC Kalev
 2000–2001 Oostende Telindus
 2001–2002 BC Hotronic
 2002–2004 Bambergi Brose Baskets
 2004–2006 Den Bosch EiffelTowers
 2006–2009 Tartu Ülikool/Rock

Treenerina 
 2009–2012 Tartu Ülikool/Rocki abitreener
 2010–2011 Eesti meeste rahvuskoondise abitreener
 2012–2017 Tartu Ülikool/Rocki peatreener
 2018 Tallinna Kalev/TLÜ peatreener
 2019 Tallinna Tehnikaülikooli korvpalliklubi peatreener
 2020. aastast Pärnu Sadama abitreener

Saavutused

Mängijana 
 NSV Liidu meister (1991)
 Leedu meister (1994)
 Belgia meister (2001)
 Belgia superkarikas (2000)
 Hollandi meister (2006)
 7-kordne Eesti meister (1992, 1993, 1995, 1996, 1998, 2007, 2008)
 3 Eesti karika võitja (1992, 1993, 1996)
 2-kordne Korvpalli Meistriliiga kõige väärtuslikum mängija (1998, 2000)
 2-kordne Eesti aasta parim korvpallur (1999, 2006)

Treenerina 
 2-kordne Eesti meister (2010, 2015)
 5 Eesti karika võitja (2009–2011, 2013, 2014)
 Korvpalli Meistriliiga aasta treener (2015)

Tunnustus
 2010 – Valgetähe V klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema pojad on korvpallur Kristian Kullamäe ja Oliver Kullamäe.

Viited

Välislingid 
 
 Gert Kullamäe saates "Kukul külas". Kuku Raadio, 1. juuni 2008
 Gert Kullamäe lõpetas tegevmängija karjääri, Postimees, 21. juuli 2009

Eesti korvpallurid
Eesti korvpallitreenerid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1971
Minu veetlev leedi (film)

"Minu veetlev leedi" (originaalpealkirjaga "My Fair Lady") on kaheksa Oscariga pärjatud 1964. aasta filmikohandus lavamuusikalist "Minu veetlev leedi", mis omakorda põhineb George Bernard Shaw näidendil "Pygmalion". Filmi režissöör oli George Cukor ja peaosades Audrey Hepburn ja Rex Harrison.

Välislingid
 Filmi ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide filmid
1964. aasta filmid
Mednõi

Mednõi (vene Медный) on saar Aleuutides, üks Komandorisaartest. Saar on asustamata.

Pindala 186 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 640 meetrit. 

Kuulub Venemaale.

19. sajandil asustasid saare Attu saarelt tulnud aleuudid. 1970. aastal asustati kõik nad ümber Beringi saarele.

Venemaa saared
Aasia saared
Vaikse ookeani saared
Parmu

Parmu on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Misso valda.

1977–1997 oli liidetud Kivioru külaga.

Küla lõunapiiril asub punkt, kus saavad kokku Eesti, Läti ja Venemaa piir.

19.–20. sajandil oli külas 1 talu ja kaks metsavahikohta.

Viited

Rõuge valla külad
Kehtna mõis

Kehtna mõis (saksa keeles Kechtel) oli rüütlimõis Harjumaal Rapla kihelkonnas, tänapäeval jäävad kunagise mõisa maad Kehtna valla territooriumile Rapla maakonnas.

Ajalugu 

Kehtna mõisa on esmakordselt mainitud 1470. aastal, mil see kuulus Vietinghoffide suguvõsale.
Sajandite jooksul oli mõisal palju omanikke, kuni 1777. aastal omandasid mõisa jälle Vietinghoffid, kelle ajal rajati ka uhke mõisahoone.

1824. omandasid mõisa Benckendorffid ja 1874 Lilienfeldid, kes lasid varaklassitsistliku peahoone uusrenessanss-stiilis ümber ehitada.

1905. aasta ülestõusu ajal põletati Kehtna mõisa härrastemaja, mis peatselt taastati.

Viimaseks võõrandamiseelseks omanikuks oli Helmuth von Lilienfeld.

Pärast võõrandamist asus mõisas kodumajanduskool ja seejärel sovhoostehnikum.

1997. aastast on mõisa peahoone eravalduses, ning seda on tugevasti restaureeritud.

Mõisahoone 

Varaklassitsistlikus stiilis peahoone ehitati 1790. aastatel.

19. sajandi lõpul ehitati mõisahoone ümber uusrenessanss-stiilis.

1905. aasta mahapõletamisele järgnenud taastamise käigus sai hoone praeguse uusbarokse ilme. Hoonele lisati mansardkorrus ja kõrge murdkelpkatus, peasissekäik viidi lääneküljele jne. Uusklassitsistlik ja uusrokokoolik sisekujundus on säilinud tänaseni. Uksed on kaunistatud karniisidega, tammepuust paraadtrepp viib teisele korrusele, kus asuvad ampiirsaal, barokksaal ja jahisaal.

Tähelepanuväärne on mõisat ümbritsev ligi 5 ha suurune park.

Välislingid 
 Kehtna mõisast Eesti mõisaportaalis
 Kehtna mõis (Mõisate ülevaated) – Muinsuskaitseameti digitaalarhiiv
 Eesti Ajalooarhiivi kinnistute register: Kehtna mõis (Rapla khk)
 
 pildialbum – Kehtna mõisa sisevaated 2012. aasta suvel
Kehtna mõisa lugu Mõisablogis

Harjumaa mõisad
Kehtna vald
Rapla kihelkond
Tauno Rahnu

Tauno Rahnu (sündinud 4. augustil 1969 Tartus) on eesti luuletaja ja poliitik.

Elulugu

Tauno Rahnu sündis 4. augustil 1969 Tartus, neljalapselise töölispere noorima lapsena. Ta lõpetas Tartu 10. keskkooli. Aastatel 1987–1989 teenis Rahnu Taga-Kaukaasia kriisipiirkondades Nõukogude Armee luureeriüksuses ja osales mitme ohvriterohke etnilise konflikti mahasurumises Taga-Kaukaasias ja Kesk-Aasias.

2015.a. aprillini oli Rahnu Eesti Iseseisvuspartei juhatuse liige. 2007–2011 kuulus ta Eesti Leegioni Sõprade Klubi juhatusse ja praegu on ta MTÜ "Wiking-Narva" juhatuse esimees. 

2007. aastal ilmus tema luulekogu "88 luuletust". Rahnu on Untsakate populaarse laulu "Mehed metsas on ühendanud jõu" sõnade autor.

Viited

Kirjandus
 "Tihtipeale lennatakse riietuse ja maailmavaate pärast peale hoopis meile.", SL Õhtuleht, 29. aprill 2006 (Rainer Kerge intervjuu Tauno Rahnu ja Urmas Virkmaaga; foto)

Eesti Iseseisvuspartei poliitikud
Eesti luuletajad
Sündinud 1969
Karel Appel

Karel Appel (25. aprill 1921 Amsterdam – 3. mai 2006) oli hollandi maalikunstnik.

Karel Appel oli üks CoBrA grupi asutajatest. Karel Appelile ja tema sõpradele meeldis džässmuusika, see inspireeris teda. Tema pildid on erksavärvilised.

Hollandi maalikunstnikud
Sündinud 1921
Surnud 2006
Krišjānis Valdemārs

Krišjānis Valdemārs (2. detsember 1825 Talsi kreis – 7. detsember 1891 Moskva) oli läti rahvusliku liikumise tegelane, kirjanik, poliitik, folklorist ja noorlätlaste liikumise juht. Valdemārs oli Läti ärkamisaja suurkuju analoogselt Eesti ärkamisaja suurkuju Carl Robert Jakobsoniga.

Pärast kooli lõpetamist töötas Krišjānis Valdemārs Kuldīga lähedal Ēdoles kirjutaja abilisena, asutas seal esimese lätikeelse raamatukogu ja 1848 ühe esimestest lätikeelsetest laulukooridest. 1840. aastatel töötas ta Talsi lähedal Sasmakus õpetajana. Seejärel õppis ta Jelgavas gümnaasiumis.

1858 lõpetas ta Tartu Ülikooli, kus õppis majandust. Ülikoolis asutas ta tudengite ringi, mille eesmärk oli läti keele ja kultuuri vaba arendamine. Sellest kasvas välja noorlätlaste liikumine.

1859–1867 Peterburis rahandusministeeriumi ametnik. Ta oli enne kaubalaevanduse edenda­mise seltsi asjaajaja-liiga ning ta pani erilist rõhku just Läänemere-äärsete provintside rannikule, tehes suuri pingutusi merekoolide rajamiseks ja laevanduse propagee­rimiseks rannarahvastiku keskel. Ta töötas välja Venemaa laevanduse arendamise plaani ning asutas 11 merekooli, neist 10 tänapäeva Lätis ja ühe Palangas; 1864. aastal asutati tema algatusel ja toe­tusel Eesti-Läti piiril Heinastes merekool, 1875. aastal asutas merekooli Paldiskisse. 

1862–1865 toimetas ja andis koos teiste noorlätlastega välja ajalehte Pēterburgas Avīzes. Oma kirjutistes kritiseeris ta kehtivat Balti erikorda.

1872–1879 koostas ta vene-saksa-läti sõnaraamatuid.

Valdemārsi tegevus mõjutas ka eesti rahvusliku liikumise tegelasi, sealhulgas C. R. Jakobsoni ja Johann Kölerit.

Valdemārs suri Moskvas. Ta on maetud Riia Suurele kalmistule.

Mälestuse jäädvustamine
Valdemārsi järgi nimetati Sasmaka linn ümber Valdemārpilsiks. 

Riias on temanimeline tänav. 

Tema järgi oli nimetatud Läti jäämurdja Krišjānis Valdemārs, mille nõukogude võim 1940. aastal natsionaliseeris ja mille uputasid Soome lahes 1941. aastal Saksa väed, kui Nõukogude vägesid 1941. aasta sügisel Eestist evakueeriti.

Vaata ka
Kaubalaevaselts "Austra”

Välislingid
Hans Kruus, Eesti ja Läti rahvusliku ärkamisliikumise kokkupuuteist, Eesti Kirjandusest nr 3, 1938

Läti kirjanikud
Riia Suurele kalmistule maetud
Sündinud 1825
Surnud 1891
Läti poliitikud
Läti folkloristid
Luleå

Luleå on linn Rootsis, Norrbotteni lääni ja Luleå valla keskus. Asub Põhja-Rootsis Botnia lahe ääres Luleälveni jõe suudme lähedal.

Linna asutas 1621. aastal kuningas Gustav II Adolf.

Luleås asub tehnikaülikool. Suurim tööandja on SSAB terasetehas. Sotsiaalmeedia ettevõtte Facebook ehitas oma Põhja-Euroopa ja Venemaa kasutajate andmete hoidmiseks Luleåsse serveripargi.

Viited 

Rootsi linnad
Luleå vald
Sadamalinnad
Vastseliina

Vastseliina on alevik Võru maakonnas Võru vallas. Asub Piusa jõe ääres.

Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) oli alevik Vastseliina valla halduskeskus.

Seal asuvad Vastseliina Gümnaasium, Vastseliina Internaatkool, Vastseliina Muusikakool ja Vastseliina koduloomuuseum.

Vastseliina oli aastatel 1950–1959 Vastseliina rajooni keskus.

Alevikus asub Vastseliina kalmistu.

Vastseliina kirik asub alevikust eemal ja jääb Külaoru küla territooriumile. Kaugemale jäävad ka Vastseliina piiskopilinnus (Vana-Vastseliina külas) ja Vastseliina raudteejaam (Lepassaare külas).

Vaata ka
Vastseliina kihelkond Võru kreisis
Traktor

Viited

Eesti alevikud
Võru vald
Mähkli

Mähkli on küla Võru maakonnas Antsla vallas.

Külas asub Mäekonnu vaatetorn.

Vaata ka
Mähkli järv

Viited

Antsla vald
Võru maakonna külad
Voki-Tamme

Voki-Tamme (aastani 1977 Tamme, 1977–1997 Tammeveski) on küla Võrumaal Võru vallas.

Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.

Viited

Võru valla külad
Harri Olli

Harri Juhani Olli (sündinud 15. jaanuaril 1985 Rovaniemis Soomes) on soome suusahüppaja.

Noorte maailmameistrivõistlustel 6. veebruaril 2003 sai ta normaalmäe meeskonnavõistlusel pronksmedali.

2007. aasta maailmameistrivõistlustel Sapporos võitis ta suurel mäe hõbemedali vaid 0,2-punktilise kaotusega šveitslasele Simon Ammannile. Olli hüppas avavoorus 124 meetrit, kuid Ammann hüppas 125 meetrit ja asus võistlust Olli ees juhtima. Teises voorus hüppas Olli võistluste pikima hüppe 136,5 meetrit, kui Ammann sai kirja 134,5 meetrit ja suutis võita. Meeskonnavõistluses hüppas Olli avavoorus 123 m, mis andis avavooru 12. tulemuse, ja teises voorus 136 m, mis oli teise vooru parim ja kogu võistluse paremuselt teine hüpe (Ammanni järel), kuid kaaslased ei suutnud teda piisavalt toetada ja Soome oli alles 4. Lühikesel mäel hüppas Olli avavoorus 93,5 m, mis oli pikkuselt 9.–11. tulemus, kuid kukkus ega pääsenud 30 parema hulka.

2008. aastal sai ta tuntuks ebasportliku käitumise poolest, kui ta pärast lennumäe MM-i meeskonnast välja visati. Ta oli võistluste eelsel õhtul ja ööl kõvasti pidutsenud ning võistles pohmeluses, kuid tuli sellegipoolest 6. kohale. Sellest teada saades sõimas ta peatreenerit ropult.

Suvel võeti ta koondisse tagasi, kuid visati uuesti välja, kui ta Kesk-Euroopa turneel pärast öist pidutsemist hommikul võistlema ei ilmunud. Tal lasti turnee lõpuni teha, ühe etapi ta võitis ja korra oli kolmas.

2008. aasta juulis tabas Lapinlahti politsei Olli purjuspäi autot juhtimas lubatust suurema kiirusega. Ta sõitis 80 km/h alas 141 km/h ja tema veres oli 0,67‰ alkoholi.

14. veebruaril 2009 sai Olli oma elu esimese MK-etapivõidu Oberstdorfis. Üks tema hüpetest küündis 225,5 meetrini. Ehkki see ei kuulu maailma 25 läbi aegade pikima hüppe hulka, on see kõigi aegade pikim hüpe, mis ei ole hüpatud Sloveenias Planica suusahüppemäel. Olli pole ka Planicas rohkem hüpanud.

Jaanuaris 2011 teatas ta, et lõpetab tippsportlase karjääri. Septembris 2012 osales ta siiski Soome meistrivõistlustel ja sai pronksmedali. Märtsis 2013 teatas ta, et kavatseb suusahüppekarjääri jätkata ja osaleda 2014. aasta taliolümpiamängudel.

Viited

Välislingid 

 
Suusahüppaja Harri Olli: Soome tuleks Venemaaga liita

Soome suusahüppajad
Sündinud 1985
Sally Ride

Sally Kristen Ride (26. mai 1951 – 23. juuli 2012 La Jolla) oli USA astrofüüsik ja kosmonaut, kes 1983. aastal käis  esimese ameeriklannana kosmoses. Enne teda olid naistest kosmoses käinud Nõukogude Liidu kosmonaudid Valentina Tereškova (1963) ja Svetlana Savitskaja (1982). Ride on jäänud tänini (2012) noorimaks USA astronaudiks: ta käis kosmoses 32-aastasena.

Ta sündis ja kasvas üles California osariigis Los Angeleses ning sai Stanfordi ülikoolis magistri- ja doktorikraadi füüsikas.

Ta viibis esimest korda kosmoses juunis 1983 Challengeri pardal. Teist korda viibis ta kosmoses aastal 1984 ja pidi minema kolmandale reisile, kui Challenger 1986. aastal pärast starti plahvatas, kusjuures kõik seitse meeskonnaliiget hukkusid ning USA süstikuprogrammis tekkis kolmeaastane paus.

Ride kuulus Challengeri ja Columbia katastroofe uurinud komisjonidesse ning oli ainus mõlemasse komisjoni kuulunud inimene.

Pärast NASA-st lahkumist aastal 1987 sai temast aastal 1989 San Diegos asuva California Ülikooli füüsikaprofessor.

Ta on kirjutanud lastele teadusest viis raamatut.

Sally oli aastatel 1982–1987 abielus NASA kosmonaudi Steven Hawleyga. 

Ta suri pärast 17 kuud kestnud põdemist pankreasevähki.

Viited 

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Ameerika Ühendriikide astrofüüsikud
Sündinud 1951
Surnud 2012
Suur-kirjurähn

Suur-kirjurähn (Dendrocopos major) on Eesti levinuim rähniliik. Kuulub kirjurähni perekonda.

Suur-kirjurähni pesitsusaegset arvukust hinnatakse 50 000 – 100 000 paarile, talvist arvukust 50 000 – 300 000 isendile.

Eluviis

Rähn ei kipu oma territooriumilt lahkuma.

Nad toetuvad sabale, hoiavad küünistega puukoorest ja toksivad nokaga vastu puutüve. Rähn toksib ja uuristab puutüvesid tundide kaupa. Rähni väga tugev kael võimaldab kaua toksida ja ta aju talub hästi lööke. Nokk kulub toksimise tõttu, kuid kasvab iga päev.

Toitumine
Toitub putukatest, röövikutest. Putukaid püüab oma pika keelega.

Pildid

Viited

Välislingid

 

 Sissekanne saidil Eesti selgroogsed
 Täiendav info saidil Eesti selgroogsed
 Ulvar Käärt. Eestit on tabanud võimas suur-kirjurähnide tulv Eesti Päevaleht, 9. jaanuar 2009

Eesti linnud
Rähnlased
Garmisch-Partenkirchen

Garmisch-Partenkirchen (Ga-Pa) on alev (Markt) Saksamaal Baieri liidumaal, Garmisch-Partenkircheni kreisi keskus. Asub Baieri lõunaosas Baieri Alpides Austria piiri lähedal.

Garmisch-Partenkirchenis toimusid 1936. aasta taliolümpiamängud. Seal toimub ka iga-aastase nelja hüppemäe turnee teine etapp.

Alevi lähedal asub Saksamaa kõrgeim tipp Zugspitze ja Eibsee järv.

Algselt eksisteeris kaks eraldi alevit – läänepoolne Garmisch ja idapoolne Partenkirchen, tänagi on kummalgi isesugune identiteet. Partenkircheni kohal oli vana Rooma linn Partanum, mis paiknes Veneetsia-Augsburgi kaubateel ja esimest korda on mainitud aastal 15 pKr. Partenkircheni peatänav Ludwigsstraße kulgeb mööda vana Rooma teed. Garmischit on esmakordselt ürikutes mainitud ligi 800 aastat hiljem Germaneskau'na, mis võib tähendada, et seal elas mõni germaani hõim.

13. sajandil sattus org Freisingi piiskopkonna võimu alla jäädes sinna kuni 1803. aastani, kui Baieri kuurvürstkond piiskopkonna annekteeris.

Garmisch ja Partenkirchen olid eraldi alevid, kuni 1. jaanuaril 1935 Hitleri nõudel need ühendati üheks aleviks 1936. aasta taliolümpiamängude ootuses. Täna nimetatakse kõnekeeles ühendatud alevit tihti valesti lihtsalt Garmischiks. Garmisch on modernsem võrreldes Partenkircheni munakiviteede ja freskodega.

Pilte

Viited

Välislingid 

 Garmisch-Partenkircheni koduleht

Saksamaa alevid
Baieri vallad
Tutajev

Tutajev on linn Venemaal Jaroslavli oblastis, Tutajevi rajooni keskus. Asub Volga jõe mõlemal kaldal.

1822. aastal liideti kaks linna: Romanov Volga paremal kaldal ja Borissoglebsk vasakul kaldal ja 1918. aastani kandis linn nime Romanov-Borissoglebsk.

Linna suurim ettevõte on Tutajevi mootoritehas, mis toodab peamiselt diiselmootoreid.

Viited

Välislingid 
Linna kodulehekülg

Jaroslavli oblasti linnad
Tammsaare küla

Tammsaare on küla Võrumaal Võru vallas.

Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.

Viited

Võru valla külad
Dominique de Villepin

Dominique Marie François René Galouzeau de Villepin (sündinud 14. novembril 1953 Marokos Rabatis) on Prantsuse diplomaat ja poliitik.

Tema isa Xavier de Villepin oli Prantsusmaa diplomaat ja senaator, isaisa oli mitme ettevõtte nõukogu liige ning isaisaisa oli Prantsuse armee kolonel. Villepan kasvas mitmes välisriigis nagu diplomaatide lapsed ikka, rohkem Ladina-Ameerikas, mistõttu ta valdab vabalt hispaania ja inglise keelt.

De Villepin õppis Pariisi politoloogiainstituudis ning Riiklikus halduskoolis, mis koolitab tipptsiviilametnikke ja kuhu on väga keeruline pääseda. Lisaks sellele on tal ülikoolidest saadud kraadid tsiviilõiguse ja prantsuse kirjanduse alal. Seejärel läbis ta ajateenistuse mereväeohvitserina lennukikandjal.

Seejärel asus ta diplomaatilisele tööle. Ta töötas 1980–1984 Aafrika asjade nõukogus, siis 1984–1989 Prantsusmaa saatkonnas Washingtonis, aastani 1987 esimese sekretärina ja pärast seda teise konsulina. 1989–1992 töötas ta Prantsusmaa saatkonnas Delhis, aastani 1990 teise konsulina ja pärast esimese konsulina. 1992–1993 oli ta välisministeeriumi Aafrika asjade peanõunik.

De Villepin oli tihedalt seotud 1994 toimunud Rwanda genotsiidiga. Tema küsitavate otsuste hulgas oli relvade eksportimine vaenupooltele hoolimata kehtestatud relvakaubanduse embargost. Ta oli tihedates suhetes hutu ametnikega, kes vastutasid genotsiidi eest. Ta oli üks Prantsuse ametnikest, kes vastutasid nende vägede ja miilitsa väljaõppe eest, mis hiljem massimõrvu sooritasid. 

Ta oli 31. maist 2005 kuni 15. maini 2007 Prantsusmaa peaminister. 2002–2004 oli ta Prantsusmaa välisminister ja 2004–2005 siseminister.

22. septembril 2009 alustati de Villepini vastu kohtuprotsessi, kus teda süüdistatakse vandenõus, millega ta püüdis mustata poliitilise rivaali Nicolas Sarkozy mainet.

De Villepin on president Sarkozy üks tähtsamaid parempoolseid oponente ja teda peeti võimalikuks kandidaadiks Prantsusmaa presidendi kohale 2012. aasta presidendivalimistel .

De Villepin on Rahvusvahelise Raoul Wallenbergi Fondi auliige.

Ta on abielus Marie-Laure de Villepiniga. Neil on kolm last: Marie (sündis 1986), Arthur ja Victoire (sündis 1989).

Viited 

Prantsusmaa peaministrid
Prantsusmaa välisministrid
Sündinud 1953
Liköör

Liköör on alkohoolne jook, mis sisaldab rohkesti suhkrut. Liköörid jagunevad lahjadeks (kangusega alla 25–30%) ja kangeteks (kangusega üle 25–30%). Alkoholi (olenevalt likööri sordist võib selleks olla ka brändi, konjak, grappa jne) ja suhkru kõrval lisatakse likööri maitsestamiseks ka puuvilja- ja marjamahla, taimeleotisi, vürtse. Nüüdisajal valmistatakse suur osa likööre tegelikult kunstlikest essentsidest. Kodusel teel saab likööre valmistada, lastes alkoholil tõmmata suhkru ja marjade või näiteks pähklite peal.

Ajalugu
Alates 11. sajandist raviti paljudes Euroopa kloostrites haigeid originaalsete vedelikega, mida nimetati eliksiirideks. Nende hulka kuulusid ka liköörid. Mungad valmistasid neid ravimtaimedest. Mõni neist taimedest on tänaseni likööride põhikoostisosa. Euroopa vanimad liköörid benediktiin ja kümmel said tuntuks 16. sajandil. 

Tuntud likööre on šartröös, amaretto, limoncello, kürassao, benediktiin; Eestis Vana Tallinn.

Vaata ka 

Amaretto
Amarula
Nalivka
Nastoika
Pirita ürdiliköör

Viited

Alkohoolsed joogid
Constantin Anghelescu

Constantin Angelescu (1870 – 1948) oli Rumeenia poliitik, peaministri kohusetäitja 29. detsembrist 1933 kuni 3. jaanuarini 1934.

Rumeenia poliitikud
Sündinud 1870
Surnud 1948
Roslavl

Roslavl on linn Venemaal Smolenski oblastis, Roslavli rajooni keskus. Asub Ostjori vasakul kaldal.

Linn on asutatud 1137 Smolenski vürsti Rostislavi poolt, linnaõigused sai 1755. aastal.

Roslavl on maanteede ja raudteede sõlmpunkt.

Välislingid 

Roslavli koduleht
http://roslavl.nm.ru/

Smolenski oblasti linnad
Venemaa linnad
Jootraha

Jootraha on raha, mida makstakse eeskujuliku teeninduse eest.

Arvamusi jootrahast: USAs on kujunenud arvamus, et jootraha andmine on kohustuslik, aga tegelikult ei ole see sedasi.

Teenindus
Kuninganna (film)

"Kuninganna" (originaalpealkiri "The Queen") on Oscariga pärjatud 2006. aasta Inglise draama, mille on lavastanud Stephen Frears. 

Film näitab kuninganna Elizabeth II (Helen Mirren) ja Briti peaministri Tony Blairi (Michael Sheen) omavahelist suhtlust Walesi printsessi Diana surma järel.

Peamised osatäitjad 
 Helen Mirren – kuninganna Elizabeth II
 Michael Sheen – Tony Blair 
 James Cromwell – Prints Philip 
 Sylvia Syms – kuninganna ema 
 Helen McCrory – Cherie Blair 
 Alex Jennings – Prints Charles 
 Roger Allam – Sir Robin Janvrin
 Tim McMullan – Stephen Lamport
 Jake Taylor Shantos – Prints William
 Dash Barber – Prints Henry

Välislingid
 Ametlik koduleht (Suurbritannia)
 Ametlik koduleht (Ameerika Ühendriigid)
 
 Ametlikud treilerid 

Suurbritannia filmid
Prantsusmaa filmid‎
Itaalia filmid
2006. aasta filmid
Draamafilmid
Eluloofilmid
Poliitilised filmid
Rong

Raudteerong on enamasti paljudest üksteise järele haagitud reisi-, platvorm- ja kaubavagunitest ning ühest või mitmest vedurist koosnev raudtee veerem. Veduri asemel võib rongi vedada ka mootorvagun.

Rongide liigid 
 Reisirong (kaug-, kohalikud- ja linnalähirongid)
 Kaubarong (veokauguse ja veoseliigi järgi jagunevad marsruut-, läbiv-, kogumis-, väljaveo- ja ülekanderongideks)

 soomusrong

Rongid sõidukiiruse järgi
 Ekspressrong
 Kiirrong
 Süstikrong

Vaata ka 
Aerorong
Autorong
Maanterong
Diiselrong
Elektrirong
Magnethõljukrong
Rongikoosseis
Sapsan

Raudtee
Sõidukid
Rongiliiklus
 
Transport
Into the Enchanted Chamber

Into the Enchanted Chamber on esimene power metal bändi Timeless Miracle täispikk album. See lasti välja 2005. aasta juunis Massacre Records-i ja Marquee/Avaloni poolt.

Lood
 "Curse Of The Werewolf" - 07:15
 "Witches Of Black Magic" - 04:24
 "Into The Enchanted Chamber" - 06:07
 "The Devil" - 05:30
 "The Red Rose" - 05:43
 "A Minor Intermezzo" - 01:21
 "Return Of The Werewolf" - 04:55
 "Memories" - 04:15
 "The Gates Of Hell" - 04:21
 "Down To The Gallows" - 05:46
 "The Dark Side Forest" - 00:47
 "The Voyage" - 14:10
 "Church of the Damned" (Jaapani lisalugu) - 04:38

Autorid 
Mikael Holst - laul/bass
Fredrik Nilsson - süntesaator/kitarrid
Sten Müller - kitarrid
Jaime Salazar - trummid

2005. aasta albumid
Olga Zavjalova

Olga Viktorovna Zavjalova ['olga v'iktorovna zavj'aalova] (Ольга Викторовна Завьялова; sündinud 24. augustil 1972 Leningradis) on Venemaa endine murdmaasuusataja.

Saavutused

Maailmameistrivõistlustel 

2003  Val di Fiemmes
 maailmameister 30 km vabastiilis
 pronksmedal topeltjälitussõidus (5 km klassika + 5 km vabastiilis) 
 pronksmedal 15 km klassikas (ühisstart)
 pronksmedal teatesõidus
2007  Sapporos
 maailmameister 7,5 + 7,5 km suusavahetusega sõidus 
 hõbemedal 10 km vabastiilis

Maailma karikavõistlustel 

Olga Zavjalova osales karjääri jooksul 199 maailma karika etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.

Maailma karikavõistluste etappide võidud

Välislingid 

 Olga Zavjalova FIS-i koduleheküljel

Venemaa murdmaasuusatajad
Sündinud 1972
Ühikring

Ühikringiks nimetatakse matemaatikas ringi, mille raadius on 1. Olenevalt sellest, kas ringi mõeldakse kinnise või lahtisena, võidakse ühikringi all mõista kinnist ühikringi või lahtist ühikringi.  

Kitsamas mõttes mõeldakse ühikringi all ühikringi, mille keskpunkt on koordinaatide alguspunkt. Seda saab  kirjeldada võrratusega x² + y² ≤ 1 (kinnine ühikring) või x² + y² < 1 (lahtine ühikring).

Vaata ka 
 Ühikringjoon

Geomeetrilised kujundid
GAZ

GAZ ehk Gorki nimeline autotehas (venekeelsest lühendist ГАЗ – Горьковский автомобильный завод - Gorkovski avtomobilnõi zavod) on Venemaa autotehas Nižni Novgorodis ja Arzamassis, algse nimega NNAZ.

Tehast hakati ehitama siis, kui 1929. aastal sõlmiti leping Ford Motor Companyga, et alustada sõiduautode ja kergveoautode tootmist (viimane algas 1932).

Aastatel 1935–1957 oli tehase nimi Molotovi-nimeline tehas ja selle lühend ZIM (ЗИМ) (venekeelsest nimest Завод имени Молотова - Zavod imeni Molotova). Sellest pärines ka autode markeeringus täht M.

GAZ-12 – ZIM
GAZ-13 – Tšaika
GAZ-14 – Tšaika
GAZ-M20– Pobeda
GAZ-21 –Volga
GAZ-22– Volga
GAZ-24 – Volga
GAZ-51
GAZ-52
GAZ-53
GAZ-61
GAZ-64
GAZ-66
GAZ-67 – villis – armeemaastur
GAZ-69 – 50 hj mootoriga. Bensiinikulu 100 km kohta 14,0 liitrit. Maksimaalne sõidukiirus 90 km/h.

GAZ-2975 – GAZ Tigr, Arzamassis

GAZ-3937 – GAZ Vodnik

Sõjatoodang
Tehas tootis ka nõukogude ajal "kõrvalsaadusena" militaartehnikat: 1930. aastatel kergtanke T-27 ja väikseid ujuvtanke T-37А. Teise maailmasõja ajal toodeti kergtanke T-60 ning selle modifikatsioone GAZ-70/T-70 (ГАЗ-70/Т-70) ja T-70M, samuti iseliikuvaid suurtükke SU-76 (СУ-76) ja SU-76M (СУ-76М).

Välislingid

 Pobeda tuunitult 
 Eesti Volga Selts 
 Eastcars GAZ-i kollektsioon

Autotootjad
 
Sõjatööstus
Dominaat

Dominaat  (ladina k. dominus - isand) oli printsipaadile järgnenud Hilise keisririigi periood Vana-Rooma ajaloos, algas Diocletianuse (284–305) valitsusajal ning kestis Lääne-Rooma riigi lagunemiseni 476. aastal. Kui printsipaati on peetud "liberaalseks monarhiaks", siis dominaadi perioodi on peetud absoluutseks monarhiaks. Nimetus tuleneb sõnast dominus (tõlkes 'isand'), millega traditsiooniliselt kõnetasid orjad oma isandat. Dominaadi tähenduses kasutatakse ka mõistet "hilisantiik".

Kujunemine
Kui keiser Augustuse ajal muutus riik sõjaväeliseks diktauuriks, kuid keiser üritas näidata, et on vaid esimene ja tähtsaim riigiametnik. Herbert George Wellsi arvates kadusid Rooma Aurelianuse ja Diocletianuse ajal Rooma vabariikluse jäänused. Keiser hakkas kandma tiitleid isand (dominus) või isand ja jumal (dominus et deus).

Vaata ka 
Printsipaat

Viited

Vana-Rooma
Entwine

Entwine on Soome päritolu gothic metal'i ansambel.

Biograafia
Entwine panid algselt death metal'i ansamblina kokku 1995. aastal kitarrist ja laulja Tom Mikkola, trummar Aki Hanntu ja bassist Taipale. 1997. aastal otsustasid nad Entwine muusikalise stiili muuta ümber gothic metal'ile. Varsti pärast seda lisati ansambli koosseisu rütmikitarrist ja laulja Panu Willman. Selle aasta detsembris salvestas Entwine oma esimese demo, mille nimeks sai "Divine Infinity". 1998. aasta veebruaris liitus ansambliga naislaulja ja süntesaatorimängija Riitta Heikkonen.

Entwine debüütalbum "Treasures Within Hearts" tuli välja 1999. aasta septembris. 2000. aasta aprillis lahkusid ansamblist nii Willman kui ka Taipale. Viimane asendati Joni Miettineniga. Vokalist Mika Taurinen lisati koosseisu järgmisel kuul.

Ansambli järgmise albumi nimeks sai "Gone" ja see anti välja 2001. aasta aprillis. See sai saksa muusikaajakirja Hammer auhinna "Album of the Month" ja laul "New Dawn" jõudis Soome singlite nimekirjas esikümnesse.

Jaani Kähkönen liitus ansambliga live session'il kitarristina 2001. aasta lõpus, kuid liitus peatselt Entwine koosseisuga. 2002. aasta algul salvestas ansambel oma kolmanda albumi "Time of Despair", mille produtseeris Anssi Kippo. Seejärel läks Entwine ansamblitega Theatre of Tragedy ja Ram-Zet Euroopasse tuurile, et oma uut väljalaset avalikkusele tutvustada.

2003. aastal salvestas Entwine oma neljanda albumi "deEversity", mis saabus poelettidele 2004. aasta märtsis. Albumid näitasid kõlalist arengut, jättes maha ansambli gooti päritolu ja liikudes raskema stiili poole.

Entwine andis 2005. aasta augustis välja EP "Sliver", mis sisaldab viis lugu.

2006. aasta augustis ilmus Entwine viies album "Fatal Desgn" ja bänd läks Saksa gothic rock'i bändiga Zeraphine turneele.

8. detsembril 2006 teatas süntesaatorimängija Riita Heikkonen erapõhjustel ansamblist lahkumisest. Asendust pole planeeritud. Zeraphine.Blabbermouth

Koosseis

 Mika Tauriainen (laul)
 Tom Mikkola (kitarr)
 Jaani Kähkönen (kitarr)
 Joni Miettinen (bass)
 Aksu Hanttu (trummid)

Endised liikmed

 Riitta Heikkonen (süntesaator/laul) (1997–2006)
 Teppo Taipale (bass) (1995–1999)
 Panu Willman (laul/kitarr) (1997–1999)

Looming

Albumid
 "The Treasures Within Hearts" (1999)
 "Gone" (2001)
 "Time of Despair" (2002)
 "diEversity" (2004)
 "Fatal Design" (2006)
 "Painstained" (2009)
 "Rough n' Stripped" (2010)
 "Chaotic Nation" (2015)

EP-d
 "Sliver" (2005)

Singlid
 "New Dawn" (2000)
 "The Pit" (2002)
 "Bitter Sweet" (2004)
 "Break Me" (2005)
 "Surrender" (2006)
 "Chameleon Halo" (2006)
 "Strife" (2009)
 "Save Your Sins" (2010)
 "Plastic World" (2015)

Näited

http://www.myspace.com/entwineofficial

Välislingid

 Entwine ametlik koduleht
 Entwine MySpace'is

Soome ansamblid
Rusty Smith

Rusty Smith (sündinud 27. augustil 1979 Sunset Beachis Californias) on Ameerika Ühendriikide  lühirajauisutaja.

Rusty Smith on võitnud olümpiamängudelt kaks pronksmedalit.

Vaata ka 
Lühirajauisutamine 2006. aasta taliolümpiamängudel

Ameerika Ühendriikide kiiruisutajad
Smith, Rusty
Charles Hamelin

Charles Hamelin (sündinud 14. aprillil 1984) on kanada lühirajauisutaja,kolmekordne olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister.

Ta võitis Torino olümpiamängudel meeste 5000 meetri teatesõidus hõbeda, Vancouveri olümpiamängudel meeste 5000 meetri teatesõidus ja 1500 meetri distantsil kulla ja Sotši olümpiamängudel 1500 meetri võistlusel kulla. Maailmameistrivõistlustel on ta võitnud 29 medalit:9 kulda, 10 hõbedat ja 10 pronksi.

Vaata ka
Lühirajauisutamine 2006. aasta taliolümpiamängudel
Lühirajauisutamine 2010. aasta taliolümpiamängudel

Kanada kiiruisutajad
Sündinud 1984
Lühirajauisutajad
Leida Kudisiim

Leida Kudisiim (neiupõlve- ja kirjanikunimi Leida Rebane; 19. märts 1923 Kosu, Kolga vald – 11. detsember 2021 Valga) oli eesti õpetaja ja kirjanik.

Elulugu
Leida Kudisiim sündis Harjumaal endises Kolga, praeguses Kuusalu vallas, Kosu külas Raja talus seitsmelapselise pere noorima lapse ja ainukese tütrena. Omandas alghariduse Hirvli algkoolis, jätkas 1940–1942 õpinguid Ambla kodumajanduskoolis ja õppis 1942–1944 Tallinna Kunsttööstuskoolis. Töötas aastatel 1947–1954 Harju- ja Raplamaal 7-klassilistes koolides eesti keele ja kirjanduse õpetajana, õppides samal ajal töö kõrvalt Tallinna Õpetajate Instituudis (1947–1951) ja Tartu Pedagoogilises Koolis (1957–1959). Abiellus 1949. aastal. Siirdus koos perega 1954. aastal elama Valka, kus töötas aastaid algklasside õpetajana. 

Leida Kudisiim on kunstnik Inge Kudisiimu ja ajakirjanik Silja Lättemäe ema. Abikaasa Endel Kudisiim (27. mai 1921 – 13. märts 2007) töötas mõnda aega ajalooõpetajana ning oli hiljem pensionipõlveni jurist.

Looming
Leida Kudisiim on avaldanud artikleid (peamiselt kristliku kasvatuse alalt), jutustusi, luuletusi, lühiromaanid "Ajauks" ja "Põgenemine" (ilmunud järjejuttudena ajalehes Valgamaalane) ning 2002. aasta romaanivõistlusel äramärgitud romaani "Üle väljamäe".

"Üle väljamäe"
"Üle väljamäe" on autobiograafiliste sugemetega romaan maarahva elust möödunud sajandi kolmekümnendate aastate keskpaigast 1984. aastani, vaade eestlaste elusaatusele läbi keeruliste aegade. Autor keskendub paarisajal leheküljel mitte ainult ühele, vaid mitmele elusaatusele ja muudab oma tegelased lugejale kummaliselt lähedaseks, just nagu oleksid nad mingid vanad sugulased või tuttavad suust suhu räägitud perekonnalugudest. See on vanas heas eepilises vaimus kirjutatud tekst, mis kinnitub jõuliselt eesti pikema proosa realismipõhisesse traditsiooni.

Teosed
 Üle väljamäe. Tallinn: Maalehe Raamat, 2004. ISBN 9985-64235-X, ISBN 9789985642351 
 Üle väljamäe. Helisalvestis kassettidel. Tartu: Vabatahtlikud lugejad, 2005. UDK 821.511.113-31 (086.7) est

Viited

Artiklid
 Aivi Noole. "Üle väljamäe" võlub lugejaid paber.maaleht.ee, 25. november 2004. Kasutatud 8.05.2012.

Eesti õpetajad
Rebane, Leida
Sündinud 1923
Surnud 2021
Silja Lättemäe

Silja Lättemäe (neiupõlvenimega Silja Kudisiim; sündinud 1. veebruaril 1952 Raplas) on eesti ajakirjanik. 

Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia ja ajakirjanduse erialal 1979. aastal. 

Töötanud nädalalehe Sirp ja Vasar huumoritoimetajana (1979–1990), seejärel 1991. aastal tehnilise toimetajana ajakirjas Poliitika ja alates 1991. aasta 1. septembrist Maalehe toimetuses, algul huumoritoimetajana ja hiljem ajakirjanikuna (töötab tänini). Ta on kirjutanud artikleid eri teemadel ja intervjueerinud eesti tuntud inimesi. 2001. aastal võitis ta Euroopa Liidu ajakirjandusauhinna kirjutisega "SAPARDi rahalaev loksub Eesti poole".

Ta on Aasta Põllumehe konkursi eestvedaja.

Looming

Artikleid
 SAPARDi rahalaev loksub Eesti poole 2001
 Eesti kipub Põhjamaade Las Vegaseks 2002
 Naistele meestega võrdsed õigused 2004
 Talunikud orjatööst tüdinud 2005
 Uus toetus kaitseb lapsi ja loomi 2006
 Kuldre surmavabrik ähvardab taas tööle hakata Maaleht, 5. veebruar 2009

Intervjuusid
 Proua Helle Meri intervjuu ajalehele Maaleht 1998
 Trivimi Velliste: Aga ükskord tuli Eesti riik 2000
 Urmas Ardel: Aitab vastasseisust! 2000
 Märt Rask: Läbi karistuse peab inimene paremaks saama 2002
 Toomas Vint: Kirjanikuks olemise mõte on keelt hoida 2005
 Olev Remsu: Jooma ei sunnita kedagi 2006

Koostaja
 Eesti huumor '86
 Kogumik "Aasta põllumees 2001, 2002, 2003, 2004"
 Kogumik "Aasta põllumees 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010"
Kogumik "Aasta põllumees 2011, 2012, 2013, 2014, 2015"

Karikatuur 

 Silja Lättemäe on joonistanud karikatuure, mida avaldati ajalehes Sirp ja Vasar. Ta on osalenud 1976. aastal karikatuurnäitusel NAKS.

Tunnustus
2001 Euroopa Liidu ajakirjandusauhind
2013 Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja aumärk
2017 Valgetähe V klassi teenetemärk
2019 Eesti Ajalehtede Liidu elutööpreemia

Isiklikku
Tema abikaasa oli Paul Lättemäe, peres on kaks täiskasvanud poega. Silja Lättemäe on kirjanik Leida Kudisiimu ja jurist Endel Kudisiimu tütar, kunstnik Inge Kudisiimu noorem õde.

Viited

Välislingid
 ELi ajakirjandusauhinna võitsid Erkki Bahovski ja Silja Lättemäe
Ajakirjanduse elutööpreemia pälvis Maalehe ajakirjanik Silja Lättemäe Maaleht, 8.märts 2019

Eesti ajakirjanikud
Eesti karikaturistid
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1952
Erkki Bahovski

Erkki Bahovski (sündinud 22. aprillil 1970) on eesti ajakirjanik, suhtekorraldaja ja tõlkija. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1999. aastal.

Kuni sügiseni 2008 töötas ta Postimehe ajakirjanikuna, seejärel asus pressitööle Euroopa Komisjoni Eesti esinduses. Alates 2014. aasta novembrist on ajakirja Diplomaatia peatoimetaja.

Tunnustus
 2009 Postimehe aasta arvamusliider
 2010 Valgetähe V klassi teenetemärk

Artiklid
 Erkki Bahovski: Suured raamatud Postimees.ee, 11. aprill 2009
 Hurtsiku rohetav, hägune ja moonutav aknaruut, Diplomaatia, märts 2010

Isiklikku 
Erkki Bahovski on Martin Bahovski vanem vend ning Karl Juhan Bahovski onu.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Eesti suhtekorraldajad
Eesti tõlkijad
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1970
Piirsalu mõis

Piirsalu mõis (saksa keeles Piersal) oli rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal. Tänapäeval jääb kunagine Piirsalu mõis Lääne-Nigula valda Lääne maakonnas.

Ajalugu
Piirsalu mõis eraldati Kuijõe mõisast 17. sajandil. 
Algselt kuulus mõis Schreitenfeldi perekonnale, kuid sajandi lõpul läks mõis Blanckenhagenite valdusse. 18. sajandi keskel omandasid mõisa Schulmannid.

1794 ostis mõisa koos Annenhofi abimõisaga (hiljem Annamõisa küla) 40 000 hõberubla eest Cornelius von zur Mühlen (1756-1815), makstes inventari eest 5500 hõberubla lisaks.

Mõisas asusid tellislööv, saeveski, kaks vesiveskit, viis tuulikut, veise-, lamba- ja seakasvatus. Kuna mõisas oli palju metsa, mis sobis küttematerjaliks, toodeti seal ka potast ja valmistati klaasi. 1893. aastal oli mõisa suuruseks 5874 tiinu.

Viimane mõisa võõrandamiseelne omanik oli Arthur von zur Mühlen.

Pärast Vabadussõda jagati mõisa maad asundustaludeks ja mõisasüda läks Kaitseliidu valdusse.

Mõisahoone
19. sajandi keskel valminud tellistest peahoone oli põhiosas ühekorruseline, kuid keskosas kahekorruseline. Tagafassaadil olid ka väikesed eenduvad tiibehitised.

Tänapäeval on mõisa peahoone lagunenud, kuid säilinud on hulk kõrvalhooneid.

Välislingid
 
 Eesti mõisaportaal

Läänemaa mõisad
Lääne-Nigula vald
Kullamaa kihelkond
Zur Mühlenite mõisad
Piirsalu Algkool

Piirsalu algkool oli algkool Piirsalu külas, tegutses aastatel 1837–1973.

Kooli esimene koolmeister oli köster Daniel Sehmiedeberg. Esimese saja aasta jookul tegutses kool neljas majas: koguduse rehetoas, koguduse majas, ümberehitatud kõrtsis (1937. aastal asus seal meierei) ja alates 1912. aastast kahekordses ministeeriumikooli tarbeks ehitatud majas.

Viited

Välislingid

 Ajalehefotod Piirsalu algoolist koguduse rehetoas ja 1912. avatud ministeeriumikooli majas (Maa Hääl: maarahva ajaleht, 10.09.1937)

Eesti endised koolid
Lääne-Nigula vald
Daniel Radcliffe

Daniel Jacob Radcliffe (sündinud 23. juulil 1989 Inglismaal Londonis Fulhamis) on inglise filmi-, seriaali- ja teatrinäitleja. Ta on tuntuks saanud Harry Potteri filmides nimiosa mängides.

Tema isa Alan George Radcliffe oli kirjandusagent ja ema Marcia Jeannine Gresham töötas filmitööstuses teenindava personali hulgas.

Isa pärineb Põhja-Iirimaalt ja on protestant. Ema on juut, tema sünninimi oli Gershon, aga ta muutis selle inglispäraseks. Ka Daniel peab ennast juudiks ja iirlaseks, aga religioosselt kuuluvuselt on ta ateist.

Daniel mängis esimest korda filmis 1999. See oli Charles Dickensi romaani "David Copperfield" teleseriaaliversioon, kus Daniel mängis noort Copperfieldi.

2000 kutsus Harry Potteri filmide produtsent David Heyman Radcliffe'i Harry Potteri rolli katsetele ja pärast pikka prooviperioodi kinnitati ta sama aasta augustis filmi nimiossa. Näitlejate valiku juures oli ka kirjanik J. K. Rowling, kelle arvates oli Daniel filmikatsetel osalenud poistest kõige parem valik.

Esimene Harry Potteri film "Harry Potter ja tarkade kivi" esilinastus 2001. aasta novembris, aga samal aastal oli varem esilinastunud film "Panama rätsep" Pierce Brosnaniga peaosas, milles Radcliffe'il oli olnud episoodiline roll.

Hiljem on Radcliffe mänginud Harry Potterit kõigis selle sarja filmides. Neist viimane valmis 2011. aastal.

Radcliffe teenis oma esimese Potteri-filmiga miljon naelsterlingit, neljanda filmiga 5,6 miljonit naela ning filmiga "Harry Potter ja Fööniksi ordu" juba 8 miljonit naela. 2010. aastal oli tema varandus hinnanguliselt 28,5 miljonit naela, mistõttu ta on rikkam kui printsid William ja Harry. Rikkusest hoolimata ei ole Radcliffe'il kallist maitset ja tema peamine kuluallikas on oma sõnul raamatute ostmine. 2009. aasta aprillis hindas The Daily Telegraph tema varandust 30 miljonile naelale, paigutades ta Suurbritannia kõige rikkamate noorte inimeste tabelis 12. kohale.

Järgnesid filmid nagu "Naine mustas" (2012), Horns" (2013), "Victor Frankenstein" (2015), "Taskunoamees" (2016), Nüüd sa näed mind 2" (2016), "Guns Akimbo: Surmamängud" (2019) ja "Põgenemine Pretoriast" (2020). Samuti on Daniel Radcliffe üles astunud teatrilaval.

Viited 

Suurbritannia filminäitlejad
Suurbritannia telenäitlejad
Suurbritannia teatrinäitlejad
Lapsnäitlejad
Sündinud 1989
Manolache Costache Epureanu

Manolache Costache Epureanu (1823–1880 ) oli Rumeenia poliitik, peaminister 1. maist 1880 kuni 26. detsembrini 1880 ja 6. maist 1876 kuni 5. augustini 1876.

Rumeenia peaministrid
Sündinud 1823
Surnud 1880
Franz von Papen

Franz Joseph Hermann Michael Maria von Papen (29. oktoober 1879 – 2. mai 1969) oli Saksamaa ohvitser, monarhistlik poliitik ja diplomaat, Saksamaa kantsler 1. juunist 1932 kuni 17. novembrini 1932.

Franz von Papen oli pärit jõukast katoliiklikust aadlisuguvõsast. Ta omandas ohvitserihariduse. Diplomaatilisele tööle asus Franz von Papen 1913. aastal.

Franz von Papen oli Riigipäeva saadik. 1920–1928 ja 1930–1932 juhtis ta Tsentrumipartei paremat tiiba. Ta oli üks riigikantsleri kandidaate. 1932 juhtis ta niinimetatud Parunite valitsust, osales 1933 Saksamaa natsionaalsotsialistliku partei võimuletõusus ja oli 30. jaanuarist 1933 kuni 27. juulini 1934 Saksamaa asekantsler. Seejärel oli ta Saksamaa suursaadik Austrias kuni anšlussini 1938. aastal.

Aastatel 1939–1944 oli von Papen Saksamaa suursaadik Türgis. Seal tehti talle 24. veebruaril 1942 NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi 4. valitsuse ülema asetäitja Naum Eitingoni juhtimisel ebaõnnestunud atentaat. Pomm plahvatas enneaegselt ja ainsana hukkus pommipanija ise, kuigi von Papen sai kergelt vigastada.

Pärast sõda vangistati von Papen liitlasjõudude poolt, kuid Nürnbergi protsess mõistis ta õigeks. Kohtu hinnangul oli ta korda saatnud "poliitilisi ebamoraalsusi", kuid mitte inimsusvastaseid kuritegusid. 1. mail 1947 mõistis Lääne-Saksamaa denatsifitseerimiskohus ta muude kuritegude eest 8 aastaks vangi, aga jaanuaris 1949 rahuldati tema vanglast vabastamise taotlus.

Pärast II maailmasõda püüdis von Papen taas hakata tegutsema poliitikas, aga ebaõnnestunult. Seejärel avaldas ta mitu mälestusteraamatut, kus õigustas iseenese poliitikat.

24. juunil 1959 taastas paavst Johannes XXIII tema tiitli paavsti kantsler, mis oli aga rohkem auamet. Paavst Pius XII oli ametisse astudes temalt selle tiitli 1939 ära võtnud. Von Papen oli ka Malta ordu rüütel ja teda autasustati ka Pius IX ordeni suurristiga.

Viited

Välislingid

Saksamaa riigikantslerid
Preisimaa poliitikud
Saksamaa suursaadikud
Sündinud 1879
Surnud 1969