joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Inese Lībiņa-Egnere

Inese Lībiņa-Egnere (sündinud 25. septembril 1977 Riias) on Läti poliitik ja jurist.

1996. aastal lõpetas ta Liepāja 6. Keskkooli ja 2001. aastal Läti Ülikooli õigusteaduse alal. Magistrikraadi õigusteaduse alal summa cum laude omandas ta Freiburgi Ülikoolis 2002. aastal. 2007. aastal sai ta Läti Ülikoolis doktorikraadi õigusteaduse alal. 1999. aasta jaanuarist kuni 2001. aasta oktoobrini töötas ta Läti Konstitutsioonikohtu kohtuniku abina. 2002. aasta novembrist kuni 2007. aasta juulini tegutses ta advokaadina. 2007. aasta juulist kuni 2011. aasta juulini töötas ta Läti Vabariigi presidendi juriidilise nõunikuna. 2011. aasta valimistel valiti ta Zatlersi Reformipartei nimekirjas Läti Seimi liikmeks. 14. juunil 2012 valiti ta Läti Seimi aseesimeheks. 2014. aastal ühines ta erakonna Ühtsus fraktsiooniga. Ta valiti Läti Seimi liikmeks ka 2014. ja 2018. aastal. 17. jaanuaril 2018 valiti ta Läti Seimi rahvusliku julgeoleku komitee esimeheks.

Viited

Läti poliitikud
Läti juristid
Sündinud 1977
Koroonapandeemia Türgis

Koroonapandeemia Türgis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.

Esimesed haigestunud tuvastati Türgis 11. märtsil 2020.

Kronoloogia 

Tuvastatud nakatunuid Türgis, allikas: 

3. veebruaril peatati lennuühendus Hiinaga.
29. veebruaril peatati lennuühendus Itaalia, Lõuna-Korea ja Iraagiga. Suleti maismaapiir Iraagiga.
11. märtsil teatas tervishoiuminister Fahrettin Koca esimese nakatunu tuvastamisest Türgis. Selleks oli Euroopas reisinud mees.
13. märtsil teatati lennuühenduse peatamisest Saksamaa, Prantsusmaa, Hispaania, Norra, Taani, Belgia, Rootsi, Austria ja Hollandiga.
14. märtsil suleti lennu- ja maismaaühendus Aserbaidžaaniga. Peatati liiklus maismaapiiril Gruusiaga.
15. märtsil suri koroonaviirushaigusse Türgi endine armeejuht Aytaç Yalman.
16. märtsil keelati palvused mošeedes.
10. aprillil kehtestati 31 suuremas linnas alates keskööst 48 tunniks range komandanditund. Riigis oli eelmise päeva seisuga registreeritud 47 029 haigusjuhtumit, haigusega kaasnenud tüsistustesse oli surnud 1006 inimest.
18. aprillil sai Türgist Lähis-Ida kõige suurema nakatumiste arvuga riik. Riigis oli kokku registreeritud 82 329 koroonaviirushaiguse COVID-19 juhtumit, haigusega kaasnenud tüsistustesse oli surnud 1890 inimest. Enne seda oli Lähis-Ida kõrgeim koroonaviirushaiguse diagnooside arv Iraanis.

Viited

Välislingid 
 https://covid19.saglik.gov.tr/tr/

Türgi
Türgi
Roomet

Roomet on eesti mehenimi.

1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Roomet 140 mehel. Roomet on Eestis populaarsuselt 535. mehenimi.

Kõige populaarsem oli eesnimi Roomet vanuserühmas 20–24, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,68 ning Põlva maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,02. Roomet oli keskmiselt 30 aasta vanune (mediaanvanus oli 23).

Nime kandjaid
Roomet Jakapi, eesti filosoof
Roomet Kiudmaa, nõukogude sõjaväelane 
Roomet Leiger, eesti merendustegelane
Roomet Säälik, eesti jalgrattur

Viited 

Mehenimed
Est kinnisvara

2002. aastal asutatud EST Kinnisvara OÜ peamised tegevusalad on kinnisvarainvesteeringute – ärikinnisvara ja põllumaade haldamine ja vahendamine.

EST Kinnisvara tiim koosneb kõrgharidusega spetsialistidest omades pikaajalist rahvusvahelise ärikultuuri kogemust.

Firma asutaja ning juht on Eva Kams.

Aja jooksul on lisandunud portfelli äripinnad ja -hooned, elamispinnad Tallinnas ning Tartus.

Aastal 2003 alustati ärihoonete haldusega.

Aastal 2007 hakati tegelema maatulundusmaade haldusega.

Aastal 2008 loodi Maakoht.ee.

Välislingid 

 EST Kinnisvara koduleht
 Mets ja põllumaa ostetakse lennult, talumajad aga jäävad lagunema. Maaleht, 18. juuli 2019
 TOP: vaata parimaid kinnisvarabüroosid. Äripäev, 13. oktoober 2015
 Kinnisvarabüroode TOP. Äripäev, 7. oktoober 2014
 Äri nagu iga teinegi - osta turuhinnaga ja müü kallimalt. Postimees, 7. august 2014
 Britt soovib osta Kopli liine. Postimees, 23. november 2013
 Kopli liinid tahab osta Londoni ärimees. Postimees, 23. november 2013
 Eestlane ostab taas maad. Maaleht, 26. juuli 2012
 Madalad kinnisvarahinnad meelitavad investorid EestissePostimees, 1. detsember 2009
 Iirlased lõid Rüütli keskuses plati puhtaks. Postimees, 10. jaanuar 2008
Kirss-kontpuu

Kirss-kontpuu (Cornus mas) on põõsastaim kontpuu perekonnast.

Levik 
Pärineb põhjapoolkera parasvöötmest – Aasia kaguosast ning Kesk- ja Põhja-Ameerikast. Looduslik kasvukoht on kuiv segamets. Kirss-kontpuu on Eestisse introdutseeritud.

Kirjeldus 

Oksad on jäigad, tugevasti hargnevad ja kitsa võraga. Taim võib kasvada nii puu kui ka mitmeharulise põõsana. Võrsed on kandilised, rohelised ja valkjas-hatused ning oksad hallikasrohelise värvusega. Leheserv on sile ning lehekuju munajas. Kirss-kontpuu õitseb varakevadel aprilli keskpaigas. Õiepungad on sibulja kujuga. Õied võivad asetseda üksikult või kobarates. Õis on väike, kollaste kroonlehtedega, mille tipud on teravad.  

Saak valmib hilissügisel, septembris või oktoobris. Vilja nimetatakse luuviljaks. Need on söödavad. Viljad on kujult piklikovaalsed ja kaaluvad umbes 2 grammi. Viljad on valminult tumepunased, kuid esineb ka kollase-, roosa- ja mustaviljalisi vorme. Maitse on hapumagus, parkiv ja kõrvalmaitsega.

Kasvunõuded 
Kirss-kontpuu eelistab päikesepaistelist, kuid kaitstud asukohta. Kasvab paremini kergel, kuival mullal ja lubjarikkal mullal. Võib hästi kasvada ka liivasel ja kliburikkal pinnasel. Talub hästi põuda.

Paljundamine 
Kirss-kontpuud saab paljundada seemnete ja võrsikutega või silmastades.

Kasutamine

Meetaimena 
Kirss-kontpuu on varajane meetaim.

Ilutaimena 
Kirss-kontpuu õied ja helerohelised lehed on väga dekoratiivsed.

Biokeemiline koostis 

Kirss-kontpuu marjade kuivainesisaldus on 13,6%, tiitritavate hapete sisaldus 3,0%, suhkrute sisaldus 11%, C-vitamiini sisaldus 74 mg 100 g toormassi kohta. Lisaks on marjades 0,58% pektiinaineid, 0,82% toortuhka, 0,32% värv- ja parkaineid ning 0,8% tselluloosi.

Viited 

Kontpuulised
Kroonrooste

Kroonrooste (Puccinia coronata) on kaera ja odra kroonrooste haigustekitaja, taimepatogeen.

Kaera kroonroostet esineb igal pool maailmas, kus kasvavad metsikud ja haritavad kaera ja odra liigid. Haigust soodustavad tingimused on niiskus ja mahe temperatuur (15–25 °C) kaera kasvu ajal. Roostetele omaselt on ka kroonroostel vaheperemeestaim, milleks on harilik türnpuu. 

Haiguse sümptomiteks on lehepinnal arenevad piklikud ja/või munakujulised oranžid suvieospustulid, mis kasvuhooaja lõpus arenevad pruunideks talieospustuliteks. Olenevalt sellest, kui tugevalt põld on nakatunud, võib teravilja saak väheneda 10–40%. 

Talieosed on kaherakulised ning üheraku tipus on välja ulatuvad moodustised (pildil), mis meenutavad krooni, mille järgi on kroonrooste nimetuse saanud.

Kaera kroonrooste on kaeral kõige levinum haigus ja ka kõige suuremat majandusliku kahju tekitav haigus. Seega proovitakse leida kroonroostele resistentseid sorte, kuid umbes 5 aastaga kaotab tavaliselt sort resistentsuse kaera kroonroostele. Nüüd püüavad USA Agricultural Research Service'i teadlased metsiku kaera abil luua sorti, mis püsiks kaera kroonrooste vastu kaua resistentne.

Viited 

Taimehaigused
Virulane (ajaleht 1924)

Virulane oli ajaleht, mis ilmus 24. detsembrist 1924-1934 Rakveres.

Väljaandjateks olid Johannes Jaanis (1924-1926 kuni nr. 14), kirjastusühisus "Virulane" (alates 1926 nr. 15 - 1934).

Algul ilmus ajaleht igal laupäeval, hiljem hakkas ilmuma 3 korda nädalas. Hinnaks 5 marka.

Toimetus asus Rakveres Lai tn 17.

Vastutavateks toimetajateks olid:

 Johannes Jaanis 1924-1925 - 1926 nr. 62;
 M. Sooman 1926 nr. 63 - 1927 nr. 21;
 Arved Palgi 1927 nr. 22- 1928 nr. 81, 1928 nr. 114-1929 nr. 23;
 A. Kuulman 1928 nr. 82-113; 
 J. Kärje 1929 nr. 24-68;
 E. Stein 1929 nr. 69 - 1930 nr. 93;
 Karl Rakles 1930 nr. 94 - 1934.

Tegevtoimetajaks oli Arved Palgi 1925 nr. 2-19.

Trükiti - Ühistrükikoda, Rakveres 1924/1925 - 1927 nr. 2; Tartus : Postimees 1927 nr. 3-46; Rakveres trükikoda Virulane 1927 nr. 47 - 1934.

Lsaks anti välja ka "Virulase" 1930 aasta kalender.
Eesti endised ajalehed
Aivo Tamm

Aivo Tamm (sündinud 9. oktoobril 1959) on eesti zooloog, entomoloog, pedagoog.

Ta on töötanud TÜ zooloogia muuseumi kuraatorina ja Tartu Loodusmaja õpetajana, Tartu Ülikoolis muuseumipedagoogina.

Tunnustus
2015 auhind Keskkonnakäpp
2018 teaduse populariseerimise auhind

Viited

Eesti zooloogid
Sündinud 1959
Sibratsgfäll

Sibratsgfäll on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

Geograafia 

Sibratsgfäll asub Bodeni järvest lõunas 929 m kõrgusel. 46,0 % territooriumist on metsa all, 34,2 % on mägine (Alpid). Vald asub vahetult Saksamaa piiri ääres.

Sibratsgfäll on Saksamaa-Austria ühisprojekti Naturpark Nagelfluhkette liige.

Ajalugu 

Habsburgid valitsesid Vorarlbergi külasid vaheldumisi Tiroolist ja Kaugemast Austriast (Freiburg). Aastatel 1805-1814 kuulus paik Baierile, siis taas Austriale. Sibratsgfäll on kuulunud Austria Vorarlbergi liidumaasse alates selle asutamisest 1861. aastal.

Küla oli aastatel 1945-1955 Prantsuse okupatsioonitsooni Austrias osa.

Kultuur 

Sibratsgfälli kihelkonnakirik asub kalmistust põhjas. See on pühendatud peaingel Miikaelile. 1732. aastal on esmakordselt kabelit mainitud. 1805. aastal ehitati uus kirik ja 1845. aastal seda laiendati.

Viited 

Vorarlbergi liidumaa vallad
Patrick Stewart

Patrick Stewart (sündinud 13. juulil 1940) on inglise teatri- ja filminäitleja.

Tema tuntumaid rolle on kapten Jean-Luc Picard sarjas "Star Trek: Uus põlvkond" ning mitmes teises Star Treki ulmemaailma-teemalises filmis ja seriaalis. 

Suurbritannia näitlejad
Sündinud 1940
Bradypus variegatus

Bradypus variegatus on kõige levinum pöördpeade liik.

Välimus
See kassi suurune imetaja kaalub tavaliselt 8-9 kilo. Tal on ümmargune pea, lühike kärss, väikesed silmad, pikad jalad, pisikesed kõrvad ja töntsakas saba. Neil on pikk, jäme karv, mis on värvilt helepruun aga sageli näib roheline, seal kasvavate siniste-roheliste vetikate pärast.

Varvaste asemel on nende esi -ja tagajalgadel kolm kõverat küünist, mis aitab neil lihtsasti end puude okste külge haakida ja tagurpidi rippuda.

Nad saavad keerata oma pead peaaegu 90 kraadi ja nende suu on vormitud nii nagu nad koguaeg naerataks. Isased eristuvad emastest, sest neil on tavaliselt helekollane või oranž karva laik, mis asub õlgade vahel.

Elupaik 
Bradypus variegatus on puuloom, kes asustab troopilisi metsi Lõuna- ja  Kesk-Ameerikas. Nende vetikatega kaetud karv aitab neil maskeerida oma sobivaima metsa keskkonnaga. Nad veedavad peaaegu kogu oma aja puudel, laskudes maapeale ainult üks kord nädalas, et roojata.

Toitumine 
Bradypus variegatus on herbivoor,kes toitub väikese energiasisaldusega toidust  lehtedest, okstest ja puuviljadest. Aeglase liikumise ja ainevahetuse tõttu võib tal ühe söögikorra seedimine võtta kuu aega.

Allikad 
Rainforest alliance

Imetajad
Leonid Dratševski

Leonid Dratševski (vene keeles Леони́д Вади́мович Драче́вский) (sündinud 5. aprillil 1942 Alma-Atas, Kasahstanis) on Venemaa majandus- ja riigitegelane, ONEKSIM Grupi ja Gortšakovi fondi tegevdirektor ning endine sõudja.

Elulugu 
1966. aastal lõpetas Moskva Mendelejevi nimelise keemiatehnoloogia instituudi. 1968. aastal osales Nõukogude Liidu sõudmismeeskonna liikmena Mexico olümpiamängudel. 1969–1977 N Liidu sõudmismeeskonna peatreener. 1977–1979 N Liidu Spordikomitee veespordialade valitsuse juhataja asetäitja. 1979–1986 vabatahtliku spordiühingu "Burevestnik" esimehe asetäitja. Vene maletajate Viktor Kortšnoi ja Boris Gulko andmetel värvati D. 1979. a. tööle KGB viiendasse valitsusse (mille ülesandeks oli "võitlus ideoloogilise diversiooniga", poliitiliste teisitimõtlejatega ja usuorganisatsioonide kontroll), millega algas tema peadpööritav karjäär 1982 lõpetas Riikliku Kehakultuuri Keskinstituudi Moskvas ja 1986 Kõrgema Parteikooli. 1986–1990 Vene NFSV Riikliku Kehakultuuri ja Spordikomitee esimehe asetäitja. 1990–1991 NSV Liidu Riikliku Kehakultuuri ja Spordikomitee esimehe asetäitja.

1992 läks tööle Venemaa välisministeeriumisse töötades algul konsulina Venemaa peakonsulaadis Barcelonas, samal ajal kui seal toimusid olümpiamängud. 1993–96 Venemaa välisministeeriumi SRÜ asjade osakonna juhataja. 1996–1998 Venemaa suursaadik Poolas. 1998–1999 Venemaa välisministri asetäitja. 1999–2000 SRÜ asjade minister. 2000–2004 Venemaa presidendi täievoliline esindaja Siberi föderaalringkonnas. 2004–2008 Venemaa Ühtse Energiasüsteemi valitsuse esimehe asetäitja. A-st 2008 investeermisfondi Oneksim Grupp tegevdirekor. 2008–2011 Venemaa sõudmisföderatsiooni president. A-st 2010 Gortšakovi fondi tegevdirektor.

Viited
Sulzberg (Vorarlberg)

Sulzberg on vald Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas.

See on Saksamaa-Austria kogukonnaprojekti "Naturpark Nagelfluhkette" liige.

Nimekujud 

Kohanime "Sulzeberg" on esmakordselt mainitud 1249. aastal. 1400. aasta paiku on mainitud "Smaltzhuben uff the Sultzberg", kuna elanikud pidid Bregenzi krahvile seapekki ja juustu toimetama.

Kultuur 

 Kihelkonnakirikut hl. Laurentius laiendati aastatel 1828-1829 Alois Negrelli von Moldelbe plaanide järgi, vanemaid osi kasutati ampiirstiilis. Aastatel 1988-1991 renoveeriti kirik koos dekaan Herbert Hehle.
 St. Leonhardi kabel: ühtekokku 13 Sulzbergi kabelist väärib märkimist St. Leonhardi kabel aastast 1497. See pole kaugel tänapäevasest Sulzbergi kihelkonnakirikust Doreni teel. Kirik kuulus algselt Kempteni kloostrile (Allgäu). Kolmekümneaastase sõja ajal kasutasid rootslased 1647. aastal kabelit hobuste tallina. Säilinud on kabeli ainulaadsed freskod ja altarid ning puidust laed varasest barokiperioodist. Kabel oli pikka aega olnud populaarne palverännaku koht. Aastatel 1980–2006 oli kabel kasutamiskõlbmatu. 2006. aasta novembrist paistab kabel St. Leonhard uues hiilguses.
 Kihelkonnakirik Sulzberg-Thal.
 Marienlinde: rohkem kui 400 aastat vana pärnapuu. Seal on Maarja kuju, millel on kiri: "Maria vom Sieg, beende den Krieg und schütze uns mit deinem Kinde aus der Marienlinde." (Võidu Maarja, lõpetage sõda ja kaitsege meid koos oma lapsega Marienlinde.)

Viited 

Vorarlbergi liidumaa vallad
Grand Central Oyster Bar & Restaurant

Grand Central Oyster Bar & Restaurant on tuntud meretoite serveeriv restoran New Yorgis, mis asub maailma suurima raudteejaama Grand Central Terminali keldrikorrusel.

Restoranid
Lędziny

Lędziny (saksa Lendzin) on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Bieruń-Lędziny maakonnas. Lędziny asub Bieruńist umbes 6 km põhjakirdes.

Asula oli olemas juba 12. sajandi keskpaiku. Saksamaa võimu alt Poola koosseisu läks Lędziny rahvahääletuse tulemusel 1922. aastal. Lędziny sai linnaõigused 1966. aastal, kuid kaotas need 1975. aastal mil liideti Tychy linna koosseisu. Uuesti sai Lędziny iseseisvaks linnaks 1991. aastal.

Viited

Sileesia vojevoodkonna linnad
Serhi Kornitšuk

Serhi Kornitšuk (ukraina keeles Сергій Петрович Корнійчук, sündinud 12. septembril 1965 Orativis Vinnõtsja oblastis) on Ukraina sõjaväelane (kindralleitnant).

Sõjaväeteenistus 
Ta oli 27. märtsist 2020 kuni 28. juulini 2021 Ukraina Relvajõudude kindralstaabi ülem.

Auastmed 
 2019 – kindralleitnant

Viited 

Sündinud 1965
Ukraina sõjaväelased
Cīruļi (Valdgale vald)

Cīruļi on küla (vidējciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.

Küla asub valla keskusest Pūņasest  4,5, piirkonna keskusest Talsist 16 ja Riiast 134 kilomeetri kaugusel.

Cīruļi kujunes XX sajandi kahekümnendatel aastatel Stende-Ventspilsi väliraudtee Cīruļi raudteejaama juurde. Nõukogude perioodil asus seal kolhoosi Vārpa keskasula, aastani 1963 asus seal ka Ziedoņi külanõukogu halduskeskus.. Külas asub Ārlava babtistide kirik. Sinna jääb ka Cīruļi bussipeatus.

Viited

Talsi piirkonna külad
Ģibzde

Ģibzde on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla loodeosas Atara jõe kaldal.

Küla asub valla keskusest Pūņasest 16, piirkonna keskusest Talsist 29 ja Riiast 148 kilomeetri kaugusel.

Ģibzdes asuvad Ošbiržese muinaskalmed on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.

Aastal 2017 oli külas 31 elanikku.

Viited

Talsi piirkonna külad
Gambija

Gambija on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla keskosas.

Küla asub valla keskusest Pūņasest 4, piirkonna keskusest Talsist 20 ja Riiast 135 kilomeetri kaugusel.

Gambija nimi tuleneb Gambiast, mis kuulus 1651–1661 Kuramaa hertsogiriigile.  Küla hakati nii kutsuma sealsete alaliselt halbade teeolude tõttu. Nimetus võeti ametlikult kasutusele XX sajandi kuuekümnendatel aastatel.

Viited

Talsi piirkonna külad
Lielsalas

Lielsalas (vanasti ka Moricas) on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.

Küla asub Raķupe jõe kaldal merepinnast 41 meetri kõrgusel. Lielsalas jääb valla keskusest Pūņasest 11, piirkonna keskusest Talsist 23 ja Riiast 140 kilomeetri kaugusel.

Lielsalas tekkis XX sajandi kuuekümnendatel aastatel kui Salase soos Sloka turbavabriku tarbeks turvast kaevandanud tööliste elupiirkond. Turbakaevandamine on jätkuvalt asula peamiseks tööandjaks.

Aastal 2018 süttis sealne turbahoidla. Järgnev tulekahju levis mitme hektari suurusele maa-alale, hävitades osaliselt ka ümbruskonna metsad.

Aastal 2017 oli külas 60 elanikku.

Viited

Talsi piirkonna külad
Valgale

Valgale (ka Abavciems, vanasti ka Sabiles Valgale, Valgals muiža või Valgales muiža) on küla (vidējciems) Lätis Talsi piirkonnas Abava valla keskosas.

Küla asub merepinnast 68 meetri kõrgusel Valgale jõe ääres. Valgale jääb Abava ürgoru maastikukaitseala piirile.

Valgalet on esmakordselt mainitud aastal 1230. Toona asus seal Valgale linnamägi, mille juures paiknevad ka Valgale muinaskalmed ja hiiepaik Valgale Kirikumägi, mis on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Ka asuvad seal kohaliku kaitse all olevad Mazvalgale muinaskalmed. Hiljem asus linnamäe juures Valgale mõisa Mazvalgale karjamõis (Klein-Walgalen).

Tänapäevane Valgale küla on kujunenud Valgale mõisa (Walgalen) keskuse juurde. Küla oli varem Abava valla halduskeskuseks. Valgales asuvad Abava raamatukogu ja Upesgrīva internaatpõhikooli Valgale osakond. Külla jääb ka Sabile piirkonna muuseum. Seal asub Abavciemsi bussipeatus.

Aastal 2017 oli külas 66 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 59.

Viited

Talsi piirkonna külad
Byczyna

Byczyna (saksa Pitschen) on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Kluczborki maakonnas, Byczyna valla halduskeskus. Byczyna asub Kluczborkist umbes 16 km põhjas.

Asulat on esmakordselt mainitud 1228. aastal, linnaõigused sai enne 1268. aastat. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.

Viited

Opole vojevoodkonna linnad
Dūmciems

Dūmciems (ka Dumciems) on küla (mazciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla keskosas.

Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 132 kilomeetri kaugusele.

Dūmciemsi mainiti esmakordselt aastal 1582. Küla kuulus varem Īve mõisale. Seal asub kalmistu.

Aastal 2017 oli külas 30 elanikku.

Viited

Talsi piirkonna külad
Leo Tepaks

Leo Tepaks (ka Pavlov-Tepaks; 26. mai 1913 Novouzenski maakond, Samara kubermang – 23. detsember 1984 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane. 

Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 1933. aastal Grenoble'i Ülikooli Polütehnilise Instituudi hüdrotehnikainsenerina. Ta õppis aastatel 1933–1934 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Akadeemiliselt oli ta EÜS Põhjala liige. 

Tehnikakandidaat 1950. aastal Tallinna Polütehnilises Instituudis väitekirjaga "Energiakaod voolamisel prismaatilistes sängides". Tehnikadoktor 1977. aastal V. Kuibõševi nimelises Moskva Inseneri-Ehitusinstituudis väitekirjaga "Равномерное турбулентное движение в трубах и каналах". 

Oli 1934–1936 Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna assistent, 1936–1937 TTÜ vee-ehituse ja aluspõhjamehaanika labori vanemassistent, 1937–1941 Teedeministeeriumi Raudteevalitsuse insener, 1941–1944 Tallinna Õhtutehnikumi õpetaja.

Oli 25. detsembrist 1944 kuni 13. augustini 1945 poliitilistel põhjustel vangistatud Nõukogude okupatsioonivõimu poolt.

Aastatel 1944–1946 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudi ehitiste kateedri assistent, 1946–1950 teede ja vesiehitiste kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastatel 1950–1956 hüdrotehnika ja geodeesia kateedri ning aastatel 1956–1968 sanitaartehnika ja hüdraulika  juhataja ja dotsent, ühtlasi 1962–1964 sanitaartehnika probleemlabori teaduslik juhendaja, 1968–1984 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi vanemteadur.

Teadustöö põhisuunad
Turbulentne voolamine torudes ja kanalites, hüdraulika ja hüdraulilised masinad, veepuhastustehnoloogia.

Teoseid
28 teadustrükist.
August Velner, Leo Tepaks. "Veeolude uurimise tulemusi 1920-1940 Eesti NSV territooriumil". Tallinna Polütehniline Instituut. Tallinn 1947. 64 lk
"Hüdraulika". Valgus. Tallinn 1967. 422 lk
"Равномерное турбулентное движение в трубах и каналах". Tallinn 1975. 256 lk

Isiklikku
Tema ema Stepanida (1875–1953) vennad (onud) olid haridustegelane ja poliitik Nikolai Kann ning sõjaväelane ja riigikohtunik Peeter Kann.

Viited

Kirjandus 
ENE 7. Tallinn 1975. Lk 542
"Ehitusinsenerid TPI-st". Tallinn 1986. Lk k 235
EE 14. Tallinn 2000. Lk 527
"Leo Tepaks. Eesti hüdrotehnilise hariduse suurmees". Koostanud Maire-Liis Hääl, toimetanud Arvo Järvet. Eesti Veeühing. Tallinn 2018. 122 lk

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Eesti kommunismiohvrid 1940–1991

Haud Tallinna Aleksander Nevski kalmistul

Eesti ehitusinsenerid
Eesti ehitusteadlased
Tallinna Prantsuse Lütseumi vilistlased
EÜS Põhjala liikmed
Tartu Ülikooli õppejõud
Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud
Eestlased Venemaal
Eesti represseeritud isikud
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Sündinud 1913
Surnud 1984
Silmuiža

Silmuiža on küla (skrajciems ehk hajaküla) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lõunaosas.

Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel Greimica jõe kaldal. Silmuiža jääb valla keskusest Tiņģerest 6, piirkonna keskusest Talsist 21 ning Riiast 129 kilomeetri kaugusele.

Silmuižat mainiti esmakordselt aastal 1582. Külas asub endine Sile karjamõis, seal asus ka nn. kuberneri maja, kus elas parun Wilhelm Heinrich von Lieven. Mõisakompleksist on säilinud üksnes kalatiigid ja nende lüüs.

Viited

Talsi piirkonna külad
Kollaaž (muusika)

Kollaaž (prantsuse keeles collage 'kleebing') on eri stiilide ja väljendusvahendite põiming, mis sai alguse maalikunstist. 20. sajandi õlimaalile võis kleepida tekstiili, paberit vm. 

Muusikas on eri ajastute stiilid kõrvutatud, justkui eelnev läbi lõigatud ja teisega kokku liidetud (seda võis ühes teoses mitu korda teha), moodustades uue teose.
Berehove

Berehove (ukraina keeles Берегове, ungari keeles Beregszász) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Berehove rajooni halduskeskus (oblastilise alluvusega Berehove ise ei kuulu rajooni koosseisu).

Berehove asub Ungari piirist umbes 7 km kaugusel.

Berehove on Taga-Karpaatia ungarlaste kultuuri keskus.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berehove elanikest ungarlasi 48,1%, ukrainlasi 38,9%, mustlasi 6,4% ja venelasi 5,4%.

Berehovest on pärit Euroopa Parlamendi liige Andrea Bocskor.

Viited

Ukraina linnad
Taga-Karpaadi oblast
NSV Liidu Olümpiakomitee

NSV Liidu Rahvuslik Olümpiakomitee (vene keeles Национальный Олимпийский комитет СССР) oli Nõukogude Liidu rahvuslik olümpiakomitee.

NSV Liidu Olümpiakomitee asutati 1951. aastal. Mais 1951 astus ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) liikmeks ja sai õiguse osaleda 1952. aastal Helsingi olümpiamängudel. 

Nõukogude Liit võttis osa kõigist olümpiamängudest peale 1984. aastal Los Angeleses peetud suveolümpiast.

NSV Liidu Olümpiakomitee kauaaegne juht oli Konstantin Andrianov (1951–1977). Tema järglaseks esimehe ametis sai Sergei Pavlov (1977–1983), kelle ametiajal korraldati 1980. aastal Moskvas suveolümpiamängud.

NSV Liidu Olümpiakomitee likvideeriti märtsis 1992. Selle õigusjärglaseks sai Venemaa Olümpiakomitee. 1992. aastal Barcelonas toimunud olümpiamängudel esinesid endise Nõukogude Liidu sportlased ühendvõistkonnas olümpialipu all.

Nõukogude Liidu sport
Rahvuslikud olümpiakomiteed
Feofan Prokopovitš

Feofan Prokopovitš (ilmaliku nimega Eleazar või Elisej; 18. juuni 1681 – 19. september 1736) oli Ukraina päritolu vene kõrgvaimulik (prelaat), riigimees ja teoloog.

Ta sündis Smolenskist pärit väikekaupmeeste peres, kuid jäi noorelt orvuks. Vanemate surma järel kasvatas teda emapoolne onu, kes oli Kiievi-Mogila Akadeemia rektor. Lõpetanud  aastal akadeemia, suundus Feofan edasi õppima vaimulikku kolleegiumi Volodõmõr-Volõnskõis ja astus kreekakatoliku ehk uniaadikiriku liikmeks. . aastal asus kolleegiumi juhi soovitusel õppima vaimulikku Kreeka kolledžisse Roomas, kuid naasis enne õpingute lõppu Kiievisse ja hakkas 1704. aastal õigeusklikuks.

Prokopovitš töötas Lääne-Euroopast naastes Kiievi-Mogila Akadeemias nii õppejõu (1705–1710?) kui ka rektorina (1710–1716). 1716. aastal asus ta ümber Peterburi, et aidata tsaar Peeter I Suurel läbi viia Vene Õigeusu Kiriku reforme. 2. juunil 1717 kinnitati ta Pihkva ja Narva ülempiiskopiks, ent tegelikult tegutses ta edasi Peterburis tsaari nõuandjana usulistes küsimuses.

25. jaanuaril 1721 sai temast Peeter I reformidega loodud Vene Õigeusu Kiriku kõrgeima valitsusorgani Pühima Valitseva Sinodi esimene asepresident. 25. juunil 1725 kinnitati ta Novgorodi ülempiiskopiks ja 1726. aasta 8. septembrist teenis ta sinodi juhtivliikmena.

Tema järgi on nimetatud asteroid 6681 Prokopovich.

Välislingid 

 Feofan Prokopovitš Encyclopædia Britannicas (inglise keeles)

Õigeusu vaimulikud
Teoloogid
Sündinud 1681
Surnud 1736
Raivo Kõrgemägi

Raivo Kõrgemägi (sündinud 29. märtsil 1944 Amblas) on Eesti helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog. 

Ta õppis 1962–1963 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist Laine Karindi klassis, 1971 lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikapedagoogika erialal ja Eesti Heliloojate Liidu noorte heliloojate seminari (juhendajad Veljo Tormis ja Heino Jürisalu). 

Kõrgemägi töötas 1971–1991 Tallinna Muusikakeskkoolis solfedžoõpetajana ja lastekoori dirigendina ning 1991–2011 Soomes Pihtipudase rahvaülikoolis muusikaõpetajana ja koorijuhina.

Ta on loonud üle 300 laste- ja üle 50 koorilaulu, millest paljud on saavutanud suure populaarsuse. Mitmed neist on kõlanud üldlaulupidudel ("Mu Eestimaa", "Päevaramm", "Meie laagri poisid", "Laulud saatku meid", "Lõoke", "Lapsed tulid", "Kui tuju on mõnus").

Raivo Kõrgemäe lauludest on ilmunud 14 autorikogu: "Lastelaulud" (Eesti Raamat, 1988), "Jõulusoove" (Muusika, 1997), "Vaimulikke laule" (Eesti Muusikaühing, 1991), "Päikese lapsed" (Koolibri, 1996), "Pilla-palla" (Muusika, 1998), "Oi heldeke!" (Muusika, 1998), "Laululohe" (Muusika, 1998), "Seitse lille" (Muusika, 2001), "Mõtlen kevadest" (Muusika, 2001), "Sügisvärvid" (Muusika, 2001), "Ajast aega" (Koolibri, 2002), "Raivo Kõrgemäe laulud" (Avita, 2002), "Laule emadepäevaks" (Muusika, 2003), "Koolisõbrad" (SP Muusika, 2014).

Eesti heliloojad
Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Sündinud 1944
Hust

Hust (ukraina keeles Хуст, ungari keeles Huszt) on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Husti rajooni halduskeskus (oblastilise alluvusega Hust ise ei kuulu rajooni koosseisu).

Husti kesklinn asub Ungari piirist umbes 9 km kaugusel.

Histi on esmamainitud 1090. aastal, linnaõigused sai 1946. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Husti elanikest ukrainlasi 89,3%, ungarlasi 5,4%, venelasi 3,7% ja mustlasi 0,4%.

Viited

Ukraina linnad
Taga-Karpaadi oblast
Nodularia spumigena

Nodularia spumigena on tsüanobakterite rühma kuuluv ülemaailmse levikuga sinivetikaliik, mis tihti põhjustab toksilist veeõitsengut. Teadaolevatest sinivetikaliikidest Läänemerel omistatakse Nodularia spumigenale kõige ulatuslikum negatiivne mõju ümbritsevatele organismidele.

Veeõitsengud Läänemeres 
Nodularia Spumingena põhjustatud veeõitsengud Läänemeres jäävad reeglina suve teise poolde. Õitsengutele on sageli iseloomulikuks tunnuseks veekogu pinna lähedale akumuleerunud tihedad filamentsed ja rohekat tooni sinivetikakogumid. Kuna Nodularia Spumingena eelistab Läänemeres soolakamat vett, siis on veeõitsengud levinud pigem avamerel. Erinevalt paljudest teistest vetikaliikidest ei ole Nodularia spumigena kasvu limiteerivaks toitaineks mitte lämmastik, vaid fosfor. Sarnaselt teiste sinivetikaliikidega suudab Nodularia spumigena siduda atmosfäärilist lämmastikku.

Toksilisus 
Nodularia spumigena oli üks esimesi sinivetikaliike, mille toksilistest mõjudest loomadele teadusmaailmas 1878. aastal kirjutati. Ligi sajand pärast toksiliste omaduste kirjeldamist suudeti eraldada ka sinivetikas toksilisust põhjustav tsükliline peptiidsidemetega molekul nodulariin. Aastatel 1985–1987 tehtud uuringus koguti Läänemere 25 sinivetikaõitsengust proovid. Neist 18 proovi sisaldasid nodulariini ning olid otseselt seotud Nodularia spumigena'ga, mis domineeris igas toksiine sisaldavas õitsengukoldes. Sama uuring näitas ka, et mitte kõik Nodularia spumigena poolt domineeritavad õitsengud ei olnud toksilised, viitades, et tsüanobakterite kooslused eritavad toksiine vaid kindlates keskkonnatingimustes.

Viited
Roostepunane

Roostepunane või roostepruun või roostekarva on pruunikaspunane soe värvitoon, mis meenutab rauale moodustuva rooste värvust ja mille võib lugeda oranžide, pruunide või punaste värvitoonide hulka kuuluvaks.

Pildid

Variatsioonid 
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" loeb roostevärvi (Rust, Orange Rust, Rust Tan) sügavoranžiks, pruunikasoranžiks või murtud pruuniks.

Pantone värvitoon 18-1248 Rust on soojatooniline mahe pruun.

On olemas punakaspruun veebivärv Rust, millest on ka murtum-pruunikam variant.

Roostepunane looduses 
Ladinakeelsetes taksonite nimedes tähistab roostepunast värvust täiend ferruginous või ferruginea. Taimedest kannavad roostekarva värvust tähistavat epiteeti
 roostepunane rododendron (Rhododendron rubiginosum),
 roostepruun mensiisia (Menziesia ferruginea),
 roostepruun nelk (Dianthus stribrnyi),
 roostepruun rododendron (Rhododendron ferrugineum), lehtede alaküljed roostepruunitäpilised
 roostepruun sõrmkübar (Digitalis ferruginea), kollakaspruunide õitega
 roostepruun tamm (Quercus marilandica), lehtede alaküljed kollakaspruunid või roostekarva sametjad
 roostepruun viigipuu (Ficus rubiginosa), lehtede alaküljed roostevärvi.

Viited 

Punased värvitoonid
Oranžid värvitoonid
Pruunid värvitoonid
Reiz Malile

Reiz Malile (ka Reis Malile; 12. august 1924 Gjirokastër – 6. märts 2003 Tirana) oli Albaania diplomaat ja kommunistlik riigitegelane.

Alates 1949. aasta jaanuarist töötas Reiz Malile Albaania Välisministeeriumis. 1950–1956 töötas ta Välisministeeriumis Ida-Euroopa riikide osakonna juhatajana. 1956–1961 oli ta Albaania alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni juures. Aastatel 1961–1963 oli ta Albaania suursaadik Pekingis. Aastatel 1963–1982 töötas ta Albaania välisministri asetäitjana.

Reiz Malile oli alates 30. juunist 1982 kuni 22. veebruarini 1991 Albaania välisminister.

Viited

Albaania poliitikud
Albaania välisministrid
Diplomaadid
Sündinud 1924
Surnud 2003
Nesti Nase

Nesti Nase (14. aprill 1922 Korçë – 11. veebruar 1995 Tirana) oli Albaania kommunistlik riigitegelane ja diplomaat.

1954. aastal oli Nesti Nase Albaania suursaadik Pekingis, 1958–1961 Moskvas ja 1963–1966 Pekingis.

1956–1958 ja 1961–1963 oli ta Albaania välisministri asetäitja.

Nesti Nase oli alates 14. septembrist 1966 kuni 30. juunini 1982 Albaania välisminister.

Aastatel 1971–1982 oli ta Albaania Tööpartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.

Viited

Albaania poliitikud
Albaania välisministrid
Diplomaadid
Sündinud 1922
Surnud 1995
Drohobõtš

Drohobõtš (ukraina Дрогобич; poola Drohobycz; jidiši דראָביטש) on linn Ukrainas Lvivi oblastis, Drohobõtši rajooni keskus. Asub 86 km Lvivist edelas.

Ajalugu 
Drohobõtš on asutatud 11. sajandil ja seda on kirjalikes allikates esmakordselt mainitud 1238. aastal, mil asula kuulus Galiitsia-Volõõnia vürstiriiki.

1460 sai Magdeburgi linnaõigused.

1918–1939 oli Poola Lwówi vojevoodkonna maakonnalinn. 1939–1941 ja 1944–1959 oli Ukraina NSV Drohobõtši oblasti keskus.

1939. aastal oli linna elanike arv 34 600, neist 39,9% olid juudid, 33,2% poolakad ja 26,3% ukrainlased. 1959. aastal oli 42 000 linnaelanikust 70% ukrainlased, 22,6% venelased, 2,9% poolakad ja 2,4% juudid.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Drohobõtši elanikest ukrainlasi 93,98%, venelasi 3,91%, poolakaid 0,46%, valgevenelasi 0,26% ja mustlasi 0,22%.

2019. aasta alguses oli linnas 76 044 elanikku.

2022. aasta aprilli teisel poolel demoneteeriti Drohobõtšis Nõukogude ajal püstitatud monument „Igavene tuli“.

Drohobõtšis on sündinud Elisabeth Bergner, Juri Drogobõtš ja Bruno Schulz.

Haridus 
Linnas on pedagoogikaülikool ja vaimulik seminar.

Viited

Välislingid 
http://www.drohobych-rada.gov.ua/

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Žõdatšiv

Žõdatšiv (ukraina Жидачів, poola Żydaczów) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Strõi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Žõdatšivi rajooni halduskeskus. Žõdatšiv asub Strõi jõe ääres, Lvivist umbes 51 km lõunas ja Strõist ligikaudu 26 km kirdes.

Žõdatšivit on esmamainitud 1164. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1393. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Žõdatšivi elanikest ukrainlasi 96,34%, venelasi 2,21%, poolakaid 0,90% ja valgevenelasi 0,27%.

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Roheline saagrai

Roheline saagrai (Pristis zijsron) on saagrailaste sugukonda saagrai perekonda kuuluv kala, keda võib leida Vaikse ookeani lääneosas ja keskosas, troopilistes ja lähistroopilistes vetes. Tema arvukus on tohutult vähenenud ning tänapäeval peetakse teda kriitiliselt ohustatud liigiks.

Kirjeldus 
Roheline saagrai on tõenäoliselt suurim saagrai liik, kelle kogupikkus võib ulatuda kuni 7,3 meetrini, kuid tänapäeval harva üle 6 meetri. Kala ülaosa on toonides rohekaspruunist kuni oliivipruunini, samas kui kõhualune on valkjas.

Teistest saagrai liikidest on teda võimalik eristada järgmiste tunnuste järgi: rohelisel saagrail on hambad ninamiku lähedal, mõlemal küljel 23–37 hammast. Hambad ninamiku otsaosas on üksteisele lähemal kui tagapool. Ninamik ise on suhteliselt kitsas, laiusega 9–17% selle pikkusest, moodustades 23–33% kogu kala pikkusest. Rinnauimed on lühikesed ning seljauim on selgelt tagapool kõhu uimedest.

Levik ja elupaik 
Roheline saagrai on levinud Vaikse ookeani lääneosas, keskosas, troopilistes ja lähistroopilistes vetes. Ajalooliselt hõlmas tema levik 5 900 000 km2 ja see ulatus Lõuna-Aafrikast põhja Punase mereni ja Pärsia laheni, idast Lõuna-Hiina mereni, läbi Kagu-Aasia kuni Austraaliani.Tänapäeval on ta aga enamikust ajaloolisest asualast hävinenud.

Kaitse 
Rohelise saagrai arvukus on tohutult vähenenud ning IUCN on ta kandnud kriitiliselt ohustatud liikide nimekirja. Peamiseks ohuks on kalapüük, kuid teda ohustab ka elupaikade kadumine. Eriti haavatavaks teeb rohelise saagrai tema ninamik, mis jääb võrkudesse väga tugevalt kinni. Ajalooliselt on rohelist saagrai registreeritud 34 riigis, kuid välja surnud on ta kahest ning võimalik, et veel 24 riigist. Nii on veel vaid 10 riiki, kus ta kindlasti elab.

Rohelisel saagrail on looduslikult väga vähe vaenlasi, kuid ta võib sattuda suurte haide või krokodillide saagiks.

Viited 

Kõhrkalad
Andrei Filatov

Andrei Vassiljevitš Filatov (vene keeles Андрей Васильевич Филатов; sündinud 18. detsembril 1971 Krõvõi Rigis) on vene suurärimees ja maletegelane. 

Filatov lõpetas 1993. aastal Minskis Valgevene Kehakultuuri ja Spordi Akadeemia kehakultuuri õpetaja ja maletreeneri erialal. Ta on saavutanud suurt edu ettevõtluses. 1996. aastal asutas koos äripartneriga ettevõtte Severstaltrans, hiljem sai ta mitme suurfirma kaasomanikuks. Ta on Prantsusmaal Saint-Émilionis (Gironde'i departemangus) asuva viinamarjakasvanduse omanik. Ajakirja Forbes venekeelse väljaande andmetel kuulus Filatov 2011. aastal Venemaa saja rikkama eraisiku hulka (1,1 miljardit USA dollarit; 93. koht).

Filatov on kunstikollektsionäär. 2012. aastal asutas kunstifondi Art Russe. 2015. aastal valis Venemaa Kunstide Akadeemia ta oma auliikmeks panuse eest nõukogude ja vene kunsti populariseerimisel. Filatov finantseeris Pariisis Aleksandr Alehhini mälestussamba rajamist. Sponsorina on ta toetanud paljusid kunstinäitusi ja malevõistlusi. 

Filatov on Karjalas asuva Valamo kloostri hoolekogu liige.

Maletegelane
Nooruses osales Filatov malevõistlustel ja täitis meistrikandidaadi järgu. Laiemalt sai ta tuntuks maletreeneri ja malefunktsionäärina. Veebruaris 2014 valiti ta Venemaa Maleföderatsiooni presidendiks. Ühtlasi sai tast FIDE tsooni 1.6 (Venemaa) president ja augustis 2014 FIDE asepresident (2014–2018). FIDE andis talle 2015. aastal rahvusvahelise organisaatori ja septembris 2016 FIDE vanemtreeneri nimetuse. Filatov oli 2015. aastal naiste maailmameistrivõistluste ja Aerofloti lahtise turniiri direktor. Jaanuaris 2016 sai ta Venemaa malekoondise vanemtreeneriks. Kahel maleolümpial (2016, 2018) on Filatov olnud ühes isikus võistkonna kapten ja treener.

Tunnustus
2015 – valiti Venemaa Kunstide Akadeemia auliikmeks

Isiklikku
Ta on abielus ja kuue lapse isa.

Välislingid

Andrei Filatov FIDE andmebaasis
Severstaltrans: Filatov ei tegele poliitikaga. postimees.ee, 14. detsember 2006
Andrei Filatov: olen Kapo väidetest hämmingus. ohtuleht.ee, 21. mai 2007
Глава РШФ Андрей Филатов номинирован на пост вице-президента ФИДЕ. sports.ru, 15. mai 2014

Venemaa ettevõtjad
Venemaa malefunktsionäärid
Venemaa maletreenerid
Sündinud 1971
Pustomõtõ

Pustomõtõ (ukraina Пустомити, poola Pustomyty) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis. Kuni 2020. aastani oli linn Pustomõtõ rajooni halduskeskus. Pustomõtõ asub Lvivi kesklinnast umbes 16 km edelas.

Pustomõtõt on esmamainitud 1441. aastal, linnaõigused sai 1988. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pustomõtõ elanikest ukrainlasi 97,52%, venelasi 1,38%, poolakaid 0,72% ja valgevenelasi 0,16%.

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Puumeisel

Peitel  ehk puumeisel on puutöös kasutatav tööriist, millega on võimalik toorikult materjali eemaldada. Hea tulemuse saamiseks on oluline kasutada korrektseid töövõtteid. Peitlit saab kasutada treimisel ja peiteldamisel. Kasutatakse  materjali eemaldamiseks jõumeetodiga: peitlit tuleb  löögijõuga mõjutada, soovitatavalt vasaraga/haamriga (peiteldamine). Peitleid on erineva kuju, suuruse ja struktuuriga. Peitel peab olema kõvemast materjalist kui töödeldav toorik. Peitel on enamasti valmistatud kahest erinevast materjalist: kõvast metallist, millest on valmistatud tera koos putkega ja pehmem materjal, puit või plastik, millest on tehtud käepide.

Ajalugu 
Peitli eelkäija on terava servaga lame luutükk, mida kiviajal kasutati tänapäeva kasutusega sarnastel eesmärkidel. Egiptlased kasutasid vasest ja pronksist peitleid puu ja (pehme)kivi töötlemiseks. Esimene teadaolev peitel pärineb aastast 8000 eKr.

Viited

[]

Tööriistad
Puidutöötlemine
Hodoriv

Hodoriv (ukraina Ходорів, poola Chodorów) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Strõi rajoonis. Hodoriv asub Lvivist umbes 50 km lõunakagus.

Hodorivi on esmamainitud 1394. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1436. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hodorivi elanikest ukrainlasi 97,93%, venelasi 1,19% ja poolakaid 0,62%.

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Bolehhiv

Bolehhiv (ukraina Болехів, poola Bolechów) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Kaluši rajoonis. Bolehhiv asub Ivano-Frankivskist 65 km lääneloodes ja Strõist ligikaudu 22 km lõunas.

Bolehhivit on esmamainitud 1371. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1603. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi koosseisu. Aastatel 1919–1939 oli linn Poola koosseisus.

Juudid moodustasid Bolehhivi elanikkonnast 1910. aastal 77,9% ja 1921. aastal 77,2%.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bolehhivi elanikest ukrainlasi 98,52%, venelasi 0,87%, poolakaid 0,39% ja valgevenelasi 0,05%.

Viited

Ukraina linnad
Ivano-Frankivski oblast
Berežanõ

Berežanõ (ukraina Бережани, poola Brzeżany) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Ternopili oblastis, Berežanõ rajooni halduskeskus (Berežanõ ise rajooni koosseisu ei kuulu). Berežanõ asub Ternopilist umbes 48 km läänes ja Lvivist ligikaudu 80 km kagus.

Ajalugu 
Berežanõt on esmamainitud 1375. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1530. aastal.

Rahvastik 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berežanõ elanikest ukrainlasi 98,10%, venelasi 1,40%, poolakaid 0,17% ja valgevenelasi 0,08%.

Tuntud elanikud 
Vitali Skakun

Viited

Ukraina linnad
Ternopili oblast
Püünisraud

Püünisraud (ka rauad) on kahest poolkaarekujulisest riivistatud raudloogast koosnev püünis, mis paiskub vedru jõul kokku.

Püünisraud oli Euroopas tuntud juba 16. sajandist. Eestis olid 19. sajandil püünisrauad saadaval ostukaubana, aga neid valmistasid ka külasepad.

Rauast püünis on mõeldud röövloomade püüdmiseks. Looma püünisraua keskel asuvale plaadile astumisel paiskuvad rauad vedru jõul kokku 
ümber looma jala. Rauad seati koos söödaga üles loomade liikumisteedele. Kõige rohkem on kasutatud rebaseraudu, kuid tuntud on karu-, hundi-, ilvese-, saarma-, nugise- ja isegi kulliraudu.
 
Tänapäeval on lubatud üksnes ulukit kohe surmav püünisraud, mis tähendab, et loom ei tohi piinelda.

Vaata ka
Langlõks
Lööklõks
Vedrulõks

Viited

Välislink 
Püünisraud, Eesti Rahva Muuseum

Jahipidamisvahendid
Andrušivka

Andrušivka (ukraina Андрушівка, poola Andruszówka) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Andrušivka rajooni halduskeskus. Andrušivka asub Žõtomõrist umbes 37 km kagus.

Asulat on esmamainitud 1683. aastal, alevi staatuse sai 1859. aastal. Linnaõigused sai Andrušivka 1975. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Andrušivka elanikest ukrainlasi 95,37%, venelasi 2,79%, poolakaid 0,93%, valgevenelasi 0,26%, juute 0,18%, armeenlasi 0,14% ja moldaavlasi 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Hlõnjanõ

Hlõnjanõ (ukraina Глиняни, poola Gliniany) on linn Ukrainas Lvivi oblastis Lvivi rajoonis. Glõnjanõ asub Lvivist 35 km idas ja Zolotšivist 27 km läänes.

Asulat on esmamainitud 1379. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1397. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hlõnjanõ elanikest ukrainlasi 98,78% ja venelasi 0,83.

Viited

Ukraina linnad
Lvivi oblast
Arpad Elo

Arpad Elo (ungari keeles Élő Árpád Imre; 25. august 1903 Egyházaskesző, Veszprémi komitaat, Ungari kuningriik – 5. november 1992 Brookfield, Waukesha maakond, Wisconsini osariik) oli ungari päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik, malefunktsionäär ja maletaja. 

Elo emigreerus 1913. aastal koos vanematega Ameerika Ühendriikidesse. 1935. aastal lõpetas ta Chicago Ülikooli. Hiljem sai ta Milwaukees asuva Marquette'i Ülikooli füüsika- ja astronoomiaprofessoriks.

Maletajana tuli Elo kaheksal korral Wisconsini osariigi meistriks. Maletegelasena oli Elo Ameerika Maleföderatsiooni asutaid ja aastatel 1935–1939 selle president. 1939. aastal liitus Ameerika Maleföderatsioon ühtse Ameerika Ühendriikide Maleföderatsiooniga (USCF). Elo jätkas tegevust malefunktsionäärina USCF-is, hiljem ka FIDE-s (aastatel 1972–1980 oli ta FIDE kvalifikatsioonikomisjoni sekretär).

Arpad Elo sai tuntuks ELO-reitingusüsteemi väljatöötajana.

Tunnustus
1981 – FIDE auliige

Ameerika Ühendriikide füüsikud
Malefunktsionäärid
Ameerika Ühendriikide maletajad
Sündinud 1903
Surnud 1992
Nova Odessa

Nova Odessa (ukraina Нова Одеса, vene Новая Одесса) on linn Ukrainas Mõkolajivi oblastis, Nova Odessa rajooni halduskeskus. Nova Odessa asub Lõuna-Bugi jõe paremal kaldal, Mõkolajivist umbes 39 km põhjaloodes.

Asula on rajatud 1776. aastal ja kandis esialgu nime Fjodorovka. Praeguse nime sai Nova Odessa 1832. aastal. Alevi staatuse omandas Nova Odessa 1965. aastal ja linnaõigused 1976. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nova Odessa elanikest ukrainlasi 93,29%, venelasi 4,75%, armeenlasi 0,53%, valgevenelasi 0,40%, moldaavlasi 0,39% ja bulgaarlasi 0,08%.

Viited

Ukraina linnad
Mõkolajivi oblast
Emil Sutovsky

Emil Sutovsky (vene keeles Эмиль Сутовский Emil Sutovski; sündinud 19. septembril 1977 Bakuus) on Iisraeli maletaja ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1996). 

Sutovsky oli aastatel 2012–2018 Professionaalsete Maletajate Assotsiatsiooni president. Alates 2018. aastast on ta FIDE peadirektor.

Maletajana täitis Sutovsky 1993. aastal rahvusvahelise meistri nõuded. 1996. aastal tuli ta Medellínis (Colombias) juunioride maailmameistriks. Suurmeistriks sai ta 17-aastaselt 1996. aastal.

Euroopa meistrivõistlusel on ta võitnud kaks medalit: kuldmedali 2001. aastal ja hõbemedali 2007.aastal. 

Aastavahetusel 1999/2000 võitis ta esikoha Hastingsi turniiril. 2005. aastal võitis Moskvas Aerofloti lahtise turniiri.

Võistkondlik esinemine
Sutovsky on Iisraeli võistkonna koosseisus osalenud üheksal maleolümpial (1996–2006, 2010–2014). 2010. aastal Hantõ-Mansiiskis peetud olümpial võitis Iisrael pronksmedali, 1998. aastal ja 2006. aastal tuli Iisrael neljandaks, 2000. aastal ja 2004. aastal viiendaks. Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel on Sutovsky võitnud Iisraeli võistkonna koosseisus kaks hõbemedalit (2003, 2005).

Välislingid

Emil Sutovsky FIDE andmebaasis

Iisraeli maletajad
Malefunktsionäärid
Sündinud 1977
Robin Kool

Robin Kool (ropz; sündinud 22. detsembril 1999) on eesti kutseline esportlane, "CS:GO" mängija.  

Robin mängis 2017-2022. aastal meeskonnas Mousesports.
Alates aastast 2022 mängib Robin meeskonnas Faze.

Välislingid
Robin 'ropz' Kool profiil hltv.org

ESport
Eesti inimesed
Jõgevalt pärit sportlased
Sündinud 1999
Tatarbunarõ

Tatarbunarõ (ukraina Татарбунари, vene Татарбунары, rumeenia Tatarbunar) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Tatarbunarõ rajooni halduskeskus. Tatarbunarõ asub Sassõki limaani lähedal, Odessast umbes 110 km edelas.

Asula on rajatud 1637. aastal. 1812. aastal läks Tatarbunarõ Osmanite riigi võimu alt Venemaa Keisririigi koosseisu. Alates 1918. aastast oli Tatarbunarõ Rumeenia võimu all. 1924. aastal toimus Tatarbunarõs ja ümbruskonnas nõukogudemeelne Tatarbunarõ ülestõus. 1940. aasta juuni lõpus läks  
Tatarbunarõ koos ülejäänud Bessaraabiaga Nõukogude Liidu koosseisu. Tatarbunarõ sai linnaõigused 1978. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tatarbunarõ elanikest ukrainlasi 81,50%, venelasi 6,66%, bulgaarlasi 5,47%, moldaavlasi 3,82%, gagauuse 0,47% ja valgevenelasi 0,27%.

Viited

Odessa oblasti linnad
Gloggnitz

Gloggnitz on linn Austrias Alam-Austria liidumaal Neunkircheni ringkonnas. Asub Schwarza jõe ääres.

2019. aasta alguses oli linnas 5944 elanikku.

Gloggnitz on liiklussõlm, mida läbib Viini ja Trieste vaheline raudtee ning maantee S6.

Linnast saab alguse UNESCO maailmapärandisse kuuluv Semmeringi raudtee.

Kirjalikes allikates mainitakse Gloggnitzi esmakordselt 1094. aastal. Linnaõigused sai 1926. aastal.

Gloggnitzis on elanud Austria liidupresidendid Karl Renner ja Michael Hainisch.

Linnas asub Gloggnitzi loss.

Viited

Välislingid 
 https://www.gloggnitz.at/

Austria linnad
Alam-Austria liidumaa vallad
Huljaipole

Huljaipole (ukraina Гуляйполе) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Huljaipole rajooni halduskeskus. Huljaipole asub Zaporižžjast umbes 89 km idakagus.

Huljaipole asutati 1785. aastal, linnaõigused sai 1938. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Huljaipole elanikest ukrainlasi 93,71%, venelasi 5,45%, valgevenelasi 0,23%, armeenlasi 0,15%, bulgaarlasi 0,08% ja tatarlasi 0,06%.

Huljaipoles sündis Nestor Mahno. Aastatel 1917–1921 oli Huljaipole mahnolaste liikumise keskus.

Vaata ka
Huljaipole lahing

Viited

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud

2019. aasta sõjaväelaste maailmamängud toimusid 18.-27. oktoobrini Wuhanis. Tegemist oli 7. suviste sõjaväelaste maailmamängudega.

Heiki Nabi võitis kreeka-rooma maadluse raskekaalus hõbemedali ja Martin Kupper kettaheites neljanda koha.

Viited

Hubei
2019. aasta spordis
Sörulase aabits

Sörulase aabits on MTÜ Sörvemaa Pärimuse Seltsi 2017. aastal ilmunud sörvekeelne raamat.

Viited 

Eesti aabitsad
Valgalciems

Valgalciems on küla (vidējciems) Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla lõunaosas Liivi lahe kaldal.

Osa ajaloolisest Valgalciemsi külast jääb tänapäeval Vandzene valda ning on administratiivselt eraldiseisev Valgalciemsi küla. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.

Külas kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 2,9 meetrit. Valgalciemsis asub Valgalciemsi bussipeatus..

Aastal 2015 oli külas 140 elanikku, aastal 2020 oli elanikke 121.

Viited

Talsi piirkonna külad