Fantine

Fantine (eluaastad 1796–1823) on Victor Hugo romaani "Hüljatud" üks võtmetegelasi. Ta on romaani esimese osa nimikangelanna, töölisnaine, kellest saab prostituut ning kes ohverdab kogu oma elu tütre heaolu nimel. Fantine'ile osaks saavad kannatused on omased romantismiaegsele kirjandusele – tegeleskuju on kaotanud kauni mineviku, tema katsumused on muinasjutuliselt äärmuslikud ning ohver leiab lunastuse surmast. Arhetüüpne ema kuju ja tema saatuse emotsionaalne terviklikkus on läbi aegade andnud inspiratsiooni paljudeks adaptatsioonideks piiritust ema-armastusest ja eneseohverdusest ning pakkunud ainest filosoofilisteks aruteludes inimese saatuse ning tema valikute üle. 

Fantine on orb, tema vanemad ja päritolu on teadmata. Ka Fantine'i tegelik nimi on ebaselge, sest kirjaniku viite kohaselt pole teda iial teisiti kutsutud. Nime Fantine andis talle lapsepõlves juhuslik möödakäija tänaval, tuletatuna prantsuskeelsest sõnast enfant – 'laps'.

Victor Hugo portreteerib Fantine'i võrdlusega kullast ja pärlitest: kuld juustena peas ning pärlid hammastena suus. Kirjanik toonitab eraldi Fantine'i ilu, kuid lisab, et naine ise ei olnud oma kaunidusest liialt teadlik, et oleks seda mingil moel rõhutanud või tähtsustanud. Fantine'i ilu seisnes Victor Hugo sõnul stiilis ja rütmis: neist esimene on ideaali üks avaldumise vorm, teine aga selle dünaamilisus.

Fantine on romantik, alandlik ja suure südamega. Tema armastatu on Felix Tholomyes, kellele Fantine sünnitab tütre Euphrasie (hilisema hüüdnimega Cosette). Fantine'i sõbrannad on Dahlia, Zéphine ja Favourite, kelle kavalerid on Tholomyes' kolm sõpra. Üheskoos maitstakse kõikvõimalikke elurõõme ja lõbutsetakse. Ühel päeval kutsuvad noorhärrad daamid restorani, kuid ainult selleks, et igasugused suhted lõpetada. Mehed jätavad pärast õhtusööki neiudele selle kohta laua peale sedeli. Kui Fantine'i sõbrannad üksnes naeravad poiste üle, siis Fantine'i süda murdub. Ta jääb tütrega üksi. Kaovad ka Dahlia, Zéphine ja Favourite. 

Fantine'i ähvardab vaesumine. Ta hakkab otsima olukorrast väljapääsu. Aineline puudus ning vallaliste emade stigmatiseeritus sunnib teda jätma 3-aastase Cosette'i Montfermeil' linnas tegutsevate madalast klassist kõrtsmike Thénardier'de hoolde ning ise suunduma teise linna tööd otsima. Vallaslaps peab jääma saladuseks, vastasel korral ei õnnestuks naisel mingit teenistust leida.

Fantine leiab töö klaasehete vabrikus, mille omanik on linnapeaks tõusnud Jean Valjean. Fantine on taas lootusrikas, ta üürib endale elamispinna ja ostab järelmaksuga hädapärase mööbli. Ka muretseb Fantine endale peegli, mille ees ta kammib oma kauneid juukseid ning näeb oma säravvalgeid hambaid. Ta maksab korrektselt Thénardier'le raha ning peab plaani varsti Cosette ära tuua. Klatšihimulised naiskolleegid hakkavad Fantine'i kahtlustama. Nad märkavad, et naine kirjutab sageli avaliku kirjutaja juures salapäraseid kirju ning pühib aeg-ajalt pisaraid. Kahtlustatakse "kuramaaži". Naised nuhivad tema järel. Kirjade kirjutaja joodetakse purju ning uuritakse välja kirjade adressaat. Vabrikus töötav vagatsejast vanamoor, madam Victurnien, sõidab Thénardier juurde, kõneleb kõrtsmikega, näeb seal ka Cosette'i ning tema naastes on kõik selge: Fantine on langenud naine, hoor, kellel ei saa olla kohta seaduskuulekate ja jumalakartlike inimeste keskel. Fantine kaotab pärast pisut enam kui aastapikkust teenistust töö päevapealt. Jean Valjean, uue nimega Madeleine, on põhimõttekindel igasuguse moraalivastase käitumise suhtes ega halasta justkui ka Fantine'ile. Tegelikult pole Valjean juhtumist Fantine'iga isegi teadlik. Fantine peab plaani linnapeaga isiklikult kõneleda ja halastust paluda, kuid ei julge seda sammu astuda.  

Fantine käib pärast vabrikust vallandamist majast majja ja pakub end viritinaks, kuid halva reputatsiooni tõttu öeldakse talle kõikjal ära. Seejärel hakkab ta õmblejaks, kuid võlad Thénardier'de ees kasvavad sedamööda, kuidas kõrtsmike valelikud nõudmised ja rahapalved suurenevad. Fantine leiab armukese, kuid too peksab teda ning abi ei ole sealt loota. Süvenev vaesus sunnib tal müüma hinge tagant kõik. Tubade väljaüürija ei näe võlgadele mingit vabandust, kuna Fantine on noor, kaunis ja täis tööjõudu. 

Esmalt teeb Fantine kaubaks pikad heledad juuksed, mida vabrikunaised kadestasid. Kuna raha pole ikka piisavalt, laseb noor naine välja tõmmata ja müüb proteesitegijale oma kaunid valged esihambad. Ta elab tühjas kütmata pööningukambris, külmetab ning õmbleb 17 tundi ööpäevas garnisonile riideid. Võlausaldajad käivad talle päevast päeva kanna peale ning naine on sunnitud ära andma kogu oma maise varanatukese. Teda ähvardatakse, et põgenemise korral ta leitakse ning antakse vargana üles. 

Fantine on meeleheitel. Ta muutub jultunuks ning naerab ja laulab tänavatel, eriti siis, kui tee viib mööda kunagisest töökohast vabrikus. Üks tema endisi kolleege ennustab naise allakäiku nähes Fantine'ile kurba lõppu. Saabub järjekordne kiri Thénardier'lt selle kohta, et Cosette on suremas ning ravimite jaoks peab naine saatma 100 franki. Fantine lööb kõigele käega, sest kaotada pole enam midagi, ja temast saab prostituut.

Tänavaelu mõjub laastavalt Fantine'i tervisele. Ta satub kaklusse kliendiga, keda ta teenindama ei soostu. Fantine arreteeritakse. Linnapea Jean Valjean päästab Fantine'i trellide tagant ja viib ta haiglasse. Naisel on tuberkuloos, ta köhib ja hingeldab alatasa. Lisaks piinab Fantine'i igatsus Cosette'i järele ning ainus võimalus on paluda Jean Valjeani tuua laps ema juurde. Mitmel põhjusel linnapea viivitab Fantine'i soovi täitmisega. Kui haiglasse saabunud politseiülem Javert avaldab, et Jean Valjean on tegelikult endine sunnitööline ja kurjategija, saab Fantine šoki ja sureb. Fantine maetakse linnaservas asuvasse nimetusse ühishauda.

Linnapea Jean Valjean otsustab Cosette'i ise suureks kasvatada, et teha heaks Fantine'ile osaks saanud ülekohus. Oma tegelikust päritolust saab Cosette teada alles romaani lõpuosas, viibides aastaid hiljem omakorda Jean Valjeani surivoodil. Valjean avaldab Cosette'ile, et tema ema armastas teda väga ning oli oma eluajal niisama õnnetu, kui Cosette on õnnelik.

Fantine muusikalis

Fantine on ka muusikalis "Hüljatud" üks olulisemaid naiskangelasi. See on roll, mis nõuab näitlejannalt laia diapasooni ja näitlejameisterlikkust, kuna tegelaskuju saatuse dramaatilised keerdkäigud – mis on võrreldes romaanis kirjeldatuga napid – jõuavad publiku ette lühikese lavalise aja jooksul. 

3 tunni ja 15 minuti pikkuses muusikalis viibib Fantine laval viies stseenis esimese vaatuse algupoolel (kokku umbes 20 minutit lavaaega) ning teise vaatuse lõpus, epiloogis: 
 "Siis, kui läbi saab päev" (Fantine, vaesed, töölisnaised, vabrikutüdruk, töödejuhataja, Jean Valjean)
 "Mu päevi täitis unelm hea" (soolo)
 "Lahked leedid" ja Fantine'i arreteerimine (Fantine, prostituudid, juukselõikaja, tänavakaubitseja, kupeldaja, klient, Javert, Jean Valjean)
 Fantine'i surm (Fantine, Jean Valjean, Javert, halastajaõed)
 epiloog, ilmumine viirastusena (Fantine, Éponine, Jean Valjean, Cosette, Marius)

Fantine'i osatäitja esitada on vokaalselt nõudlik pala, muusikali üks tuntumaid laule "I Dreamed a Dream" ("Unelm vaid" või ka "Mu päevi täitis unelm hea"). Fantine'i suremise stseenis kõlavad fragmendid laulust "On My Own" ("Ihuüksi"), mille kannab II vaatuses terviklikult ette muusikali teine oluline naistegelane Éponine. Tema retsitatiivid on sageli jagatud Javerti ja Jean Valjeaniga.

Erinevalt kirjandusteosest ei müü Fantine lavamuusikalis oma hambaid, vaid ainult juuksed ning medaljoni kunagise kallima pildiga. Hammaste müümise stseen on lisatud näiteks muusikali filmiversioonis (2012), ent naine laseb müügiks välja tõmmata oma puri-, mitte esihambad. Esihambad laseb Fantine eemaldada 2018. aastal valminud BBC telesarjas "Hüljatud". Muusikaliversioonis vähe informatsiooni Fantine'i mineviku kohta. Üksikuid vihjeid õnnetule armastusele jms avaldub vaid laulus "I Dreamed a Dream". Cosette'i loovutamise fakti ning lapse isa alatuse mainib Fantine ära oma retsitatiivis, kui vabrikunaised teda üheskoos ründavad. Erinevalt kirjandusteosest ei ole muusikali-Fantine'i puhul lõpuni selge tema kirjaoskus. Kui romaanis kasutab naine Thénardier'ga kirjavahetuse pidamiseks avaliku kirjutaja teenust, siis muusikalis loeb ta Thénardier'lt saabunud kirja ise, kuid puudub informatsioon, kas ta kirjutab neid kirju ise või teeb seda tema eest keegi teine.

Kuna Fantine'i surm leiab muusikalis aset juba mõnikümmend minutit pärast avamängu ja naine ilmub uuesti lavale viirastusena Jean Valjeani surivoodil, lavateose lõpustseenis, siis osaleb Fantine'i kehastav näitlejanna sageli ka vahepealsetes massistseenides ning laulab kaasa kooripartiisid.

Fantine'i kehastajaid

Maailma esimene Fantine'i osatäitja kinolinal oli näitlejanna Mary Maurice aastal 1909. 

Muusikali "Hüljatud" maailma esmases ettekandes Pariisis kehastas Fantine'i Rose Laurens. Londonis aastal 1985 esietendunud "Hüljatutes", mis on jäänud muusikali lõplikuks lavaversiooniks, laulis Fantine'i rollis Patti Lu Pone. Veel on Fantine'i rollis olnud näiteks Carola (Rootsis), Lea Salonga, Randy Graff, Rachelle Ann Go, Ruthie Henshall, Carrie Hope Fletcher, Katie Hall, Lauren Kennedy (Broadway ja West End) jpt. 2012. aastal esilinastunud muusikali filmiversioonis kehastas Fantine'i Anne Hathaway. 1998. aastal ekraanile jõudnud neljaosalises telesarjas kehastas Fantine'i Uma Thurman, BBC 2019. aasta ekraanile jõudnud 6-osalises telesarjas "Hüljatud" kehastas Fantine'i Lily Collins.

Eestlannadest on Fantine'i rollis olnud vaid muusikalinäitlejad, kuna teos ei ole olnud draamalaval. Kare Kauks esitas Fantine'i Tallinna Linnahallis (2001) ja Ele Millistfer Tampere teatris 2013. aastal. Vanemuise teatris 2017. aastal esietendunud lavastuses mängivad Fantine'i teineteise dublantidena Ele Millistfer ja Nele-Liis Vaiksoo.

Popmuusikas tõi aastal 2009 laulu "I Dreamed a Dream" taas esiplaanile šotlanna Susan Boyle, kes osales selle lauluga Suurbritannia talendisaates ning saavutas 2. koha. Laulu on salvestanud ka Nele-Liis Vaiksoo (2014. aastal ilmunud sooloplaadil "Mina" ja Vanemuise teatri kogumikplaadil "Memory") ja Kaire Vilgats (ETV 2012. aasta saates "Jõulutunnel").

Kirjandusteoste tegelased
Prostituudid
Prantsuse kirjandus