joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Roger Waters

George Roger Waters (sündinud 6. septembril 1943 Great Bookhamis) on inglise laulja, basskitarrist ja helilooja, Pink Floydi asutajaliige. Pärast ansamblist  lahkumist 1985. aastal jätkas Waters muusikukarjääri sooloartistina. 

Rogers Watersi isa, keda ta ise kunagi ei näinud, sai 1944. aasta veebruaris Teises maailmasõjas surma. Sõda ja lapsepõlv ilma isata kajastub mitmes tema laulus.

1965. aastal asutas ta koos Syd Barretti, Richard Wrighti ja Nick Masoniga ansambli Sigma 6, millest hiljem kujunes Pink Floyd. Juba nende esimest albumit "The Piper at the Gates of Dawn" saatis edu.

Roger Watersi loomingule on oma jälje jätnud noorpõlvesõbra Syd Barretti narkosõltuvus ja allakäik. Esialgu kirjutas Barrett enamiku bändi lauludest, aga tema halveneva tervise ja käitumise tõttu asendati ta 1967. aasta lõpus David Gilmouriga. Esialgu kartsid bändi mänedžerid, et bänd ei suuda ilma Barrettita enam nii menukas olla, kuid Watersi ja Gilmouri koostöö osutus veel edukamaks.

Ansamblist Pink Floyd 1985. aastal lahkudes kuulutas ta ansambli laiali läinuks, kuid teised jätkasid Pink Floydi nime all tegutsemist. Waters hakkas tegutsema soolomuusikuna.

Diskograafia 

 1970 Music from 'The Body'  (koos Ron Geesiniga)
 1984 The Pros and Cons of Hitch Hiking 
 1986 Soundtrack "When the Wind blows"
 1987 Radio K.A.O.S.
 1990 The Wall – Live 1990 in Berlin
 1992 Amused to Death
 2000 In the Flesh (Live)
 2002 Flickering Flame - The Solo Years Volume 1
 2004 To kill the child / Leaving Beirut cd-singel
 2005 Ça Ira
 2007 The Last Mimzy (soundtrack koos Howard Shore'iga)

Välislingid 

http://www.roger-waters.com/
Adam Easton. Roger Waters gigs in Poland cancelled amid Ukraine backlash. BBC News, 25. september 2022

Suurbritannia muusikud
Basskitarristid
Sündinud 1943
Maserati Ghibli

Maserati Ghibli on sportauto, mida tootis Itaalia autotootja Maserati aastail 1966–1973 ja 1992–1997.  

2013. aastast on Maserati mudelivalikus taas Ghibli, mis on aga neljaukseline sportlik sedaan.

Ghibli I (AM115)

Maserati Ghiblit esitleti esmakordselt 1966. aasta Torino autonäitusel. Auto disainis tol ajal Ghia disainistuudios töötanud Giorgetto Giugiaro. 

Tootmist alustati 1967. aastal Carozzeria Vignale Torino tehases.

Eesmootoriga kaheistmelise ja kaheukselise sportauto jõuallikaks oli 4,7-liitrine V8-mootor võimsusega 228 kW, mis võimaldas kiirenduseks 0–100 km/h 6,8 sekundit ja tippkiiruseks 248 km/h. Autole pakuti kas viiekäigulist manuaal- või kolmekäigulist automaatkäigukasti.

1969. aastal lisandus mudelivalikusse kabriolettversioon Ghibli Spyder ning 1970. esitleti mõnevõrra võimsamat mudelit Ghibli SS.

Auto tootmine lõpetati 1973. aastal ning see asendati Bertone disainitud Maserati Khamsiniga.
Kokkuvõttes oli Ghibli müük üsna edukas ning müügitulemused olid peamiste konkurentide Ferrari Daytona ja Lamborghini Miura omadest paremad.

Tuntud omanike hulka kuulusid muuhulgas Sammy Davis Junior, Peter Sellers ja Jean-Paul Belmondo. Henry Ford nooremale kuulus koguni kolm Ghiblit.

Ghibli II (AM 336)

1992. esitles Maserati uut luksuslikku Giugiaro disainitud kaheukselist ja neljaistmelist sportautot, millele pandi nimeks samuti Ghibli. 

Auto sai oma jõuallikateks 2-liitrise V6 biturbo, võimsusega 225 kW ja 2,8l V6 biturbo, võimsusega 211 kW.
Kaheliitrine mudel oli mõeldud Itaalia turu jaoks, samas kui 2,8-liitrise mootoriga mudelid olid ekspordiks.

Auto tippkiirus oli 260 km/h ja kiirendus 0–100 km/h oli 5,7 sekundit.

Ghibli meenutas väga mudelit Maserati Shamal, kuid oli mõnevõrra kallim ja rikkalikuma varustusega. Auto sisemuse viimistlemiseks kasutati Connolly-nahka ja vahtrapuud. 

1994. tehti auto sise- ja väliskujunduse juures mõningaid muudatusi, ning uuendati vedrustust ja lisati ABS-pidurid.

1996. uuendati autot veelgi ja see sai nimeks Ghibli GT. 1997. lõpetati mudeli tootmine ning selle asemel hakati tootma Maserati 3200 GT-d.

Ghiblist valmistati ka võidusõidu- ja erimudeleid, sealhulgas Ghibli KS, Ghibli Open Cup ja Ghibli Primatist.

Ghibli III (M157)

Siiani tootmises olevat Ghiblit esitleti 2013. aasta Shanghai autonäitusel. Varasemast kaheukselisest kupeest oli saanud neljaukseline sedaan, mis oli esmakordselt Maserati ajaloos saadaval ka diiselmootoriga. 

Ghibli mootorivalikus on 3,0-liitrised V6 bensiini- ja diiselmootorid.

2020. aastal lisandus valikusse 2,0-liitrine hübriidajam, mis arendab 330 hobujõudu ja 450 Nm.

Välislingid
Maserati ametlik koduleht (mõlema Ghibli lühitutvustused ja tehnilised andmed inglise k.)
Ghibli I ülevaade (inglise k.)
Ghibli II ülevaade (inglise k.)

Ghibli
Sportautod
Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut

Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut (lühend EMHI) oli aastail 1991–2013 Keskkonnaministeeriumi hallatav riigiasutus, mis tegeles ilmaprognooside, veetasemeprognooside ja tormihoiatuste koostamise ja edastamisega, meteoroloogiliste, hüdroloogiliste ja aktinomeetriliste vaatluste tegemisega ning nende vaatlusandmete säilitamise ja analüüsimisega.

Ajalugu 

EMHI oli Hüdrometeoroloogia ja Looduskeskkonna Kontrolli Vabariikliku Valitsuse (1979–1991) järglane.

1. jaanuaril 1996 eraldus EMHI-st radioloogialabori sektsioon, mille baasil moodustati eraldiseisev Kiirguskeskus.

2004. aastal moodustasid EMHI vaatlusvõrgu 12 meteoroloogiajaama, 9 meteoroloogia- ja hüdroloogiajaama, 3 spetsialiseeritud jaama (1 aeroloogiajaam, 1 järvejaam, 1 soojaam), 6 sademete mõõtejaama ja 52 hüdromeetriajaama.

Juhtimine 
EMHI peadirektorid:
1991–2001 Peeter Karing
2001–2012 Jaan Saar
2012–2013 Jalmar Mandel

Tegevuse lõpetamine 

1. juunil 2013 loodi EMHI ja Keskkonnateabe Keskuse liitmise tulemusena uus riigiasutus Keskkonnaagentuur, kus eraldi üksusena alustas tööd EMHI järglane Riigi Ilmateenistus.

Vaata ka 
Riigi Ilmateenistus

Viited

Välislingid 
Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudi põhimäärus (Keskkonnaministri 23.01.2002 määrus nr 6)

Eesti teadusasutused
Meteoroloogia
Hüdroloogia
Aktinomeetria
Keskkonnaministeerium
Heino Teder

Heino Teder (21. juuli 1926 Tõlliste vald – 21. oktoober 2007) oli eesti metsandustegelane.

Ta sündis Valgamaal Tõlliste vallas Kaara talus. Lõpetas kuldmedaliga Tartu 1. keskkooli, seejärel Tartu Riikliku Ülikooli metsamajanduse osakonna. Töötas 1949. aastast Hiiumaa metsamajandis vanemmetsaülemana, hiljem Rakvere, Järvamaa ja Kilingi-Nõmme metsamajandis. 

Aastal 1962 sai Heino Teder Eesti NSV Ministrite Nõukogu alluvuses töötava metsamajanduse ja looduskaitse peavalitsuse juhatajaks, 1966 metsamajanduse ja looduskaitse ministriks. Sellesse ametisse jäi Teder 1988. aastani. 1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige. Pensionipõlve veetis Valgamaal isatalus. 

Teda on nimetatud Eesti metsanduse ja looduskaitse grand old man'iks.

1998 sai Valgetähe III klassi teenetemärgi. Ta oli Eesti Metsaseltsi auliige aastast 2000.

5. mail 2010 avati tema kodutalus Tõnis Paberiti valmistatud mälestuskivi.

Heino Tederi nimeline stipendium

Heino Tederi nimeline stipendium antakse aastas kahele Eesti Maaülikooli magistrandile.

Stipendiaadid
2016 – Marili Laas, Kristiina Aun
2015 – Teele Vaarend, Aleksei Potapov
2014 – Sigrid Strantsov, Aleksei Potapov
2013 – Gunnar Morozov, Sigrid Strantsov
2012 – Reimo Lutter, Gunnar Morozov
2011 – Silver Sisask, Olav Looga
2010 – Olav Looga, Edvard Eelsalu
2009 – Argo Strantsov, Aleksei Andrianov
2008 – Priit Põllumäe, Mats Varik

Viited

Välislingid
 Artikkel ajalehes Valgamaalane, 10. juuni 2006

Eesti NSV ministrid
Eesti NSV XI Ülemnõukogu liikmed
Eesti metsaülemad
Tartu Ülikooli metsandusteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti NSV teenelised metsakasvatajad
Sündinud 1926
Surnud 2007
IBAN

IBAN (lühend ingliskeelsest nimetusest International Bank Account Number) on panganduses rahvusvaheline pangakonto number.

IBAN võimaldab rahvusvaheliselt identifitseerida eri riikide pangakontosid ja teha rahaülekandeid.

IBAN-ide kasutamine reglementeeriti standardiga ISO 13616:1997, praegune standard on ISO 13616:2007. IBAN-numbrid võeti alguses kasutusele Euroopa Liidus, nüüd on süsteemiga liitunud ka teisi Euroopa ja muu maailma riike. Rahvusvahelist IBAN-numbrite süsteemi haldab SWIFT.

IBAN koosneb kuni 34 sümbolist, millest kaks esimest on riigi ISO 3166-1 kahetäheline kood, seejärel kaks kontrollnumbrit ning lõpuks kohalik pangakonto number.

Välislingid 
 IBAN-i kehtivuse kontroll

ISO

Pangandus
Pärtel Piirimäe

Pärtel Piirimäe (sündinud 10. mail 1972) on eesti ajaloolane, kes on keskendunud varauusaegse riikluse ja ideedeajaloo uurimisele ja õpetamisele. Alates 2017. aastast on ta Tartu Ülikooli mõtteloo professor.

Alates 2006. aastast on Piirimäe Ajaloolise Ajakirja peatoimetaja.

2007. aasta 10. jaanuaril kaitses Piirimäe Cambridge'i ülikoolis doktoritöö teemal "Õiglane sõda teoorias ja praktikas: Rootsi sõdade õigustamine suurvõimu perioodil". Tema juhendaja oli Peter Burke.

Alates 2008. aastast oli ta ajaloo ja arheoloogia instituudi uusima aja ajaloo õppetooli dotsent.

Teoseid
Maaisandad, seisused ja maapäev: Vana-Liivimaa riiklusest Wolter von Plettenbergi perioodil (1494-1535). Magistritöö. Juhendaja Jüri Kivimäe. Tartu, 1998. Käsikiri Tartu Ülikooli Raamatukogus.
Inimene, ühiskond, kultuur. 2, Keskaeg ja varauusaeg: XI klassi ajalooõpik. Kaasautor. Koostaja: Helmut Piirimäe. Tallinn: Koolibri, 2000. 2. trükk aastal 2005.
The Just War in Theory and Practice. Legitimations of Sweden's Conflicts during the Great Power Period. Doktoritöö. Juhendaja Peter Burke. Cambridge, 2007.

Isiklikku 
Pärtel Piirimäe isa oli ajaloolane Helmut Piirimäe ja ema on kunstiajaloolane Krista Piirimäe. Ka tema abikaasa Eva Piirimäe ja vend Kaarel Piirimäe on ajaloolased. Tema vend Kristjan Piirimäe on hüdrobioloog ja õde Triinu Peters on põllumajandusteadlane.

Piirimäe tegeleb pikamaajooksuga. 2011. aastal lõpetas ta Frankfurdi maratoni ajaga 2:47:57. 2021. aastal lõpetas ta Tallinna Maratoni poolmaratoni distantsi tulemusega 1:19:21.

Viited

Välislingid

Pärtel Piirimäe Uusima aja õppetooli kodulehel

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna professorid
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna õppejõud
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1972
Eva Piirimäe

Eva Piirimäe (neiuna Eva Mikelsaar; sündinud 19. juunil 1974) on eesti ajaloolane ja filosoof.

1997 lõpetas ta cum laude ajaloo erialal Tartu Ülikooli ja kaitses 1999 magistrikraadi teemal "Isamaa otsinguil: patriotism ja poliitilised väärtused saksa publitsistikas (1740-1776)". 15. märtsil 2006 kaitses Piirimäe Cambridge'i ülikoolis doktoritöö teemal "Thomas Abbt (1738–1766) and the Philosophical Genesis of German Nationalism".

Ta on Tartu Ülikooli õppejõud, kes on keskendunud ideedeajaloo uurimisele ja õpetamisele. Piirimäe peamised uurimisvaldkonnad on kaasaegne poliitikateooria, varauusaegne poliitika- ja moraalifilosoofia ning ajaloofilosoofia. Ta on tegelenud ka 18. sajandi ego-ajalooga.

Eva Piirimäe kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.

Teadustöid 

 "Was heisst "westeuropäische Arbeits- und Wirtschaftsethik"?: Ist sie auf Ostmitteleuropa und Osteuropa übertragbar?" (koos Koenraad Jansseniga). Brückenschläge zwischen West- und Osteuropa/Studienzentrum Weikersheim, (Hrsg.) [Mainz]: v.Hase & Koehler, c1995 lk.214–219.
 "Kuidas kirjutada ajalugu?" Vikerkaar, 0234-8160, 14. ak. (2000) nr. 8–9, lk. 178–190 (kaasautor)
 "Spinoza on freedom", Trames: Journal of the humanities and social sciences, Vol. 6, No. 4, 2002, lk. 355–373.
 "Ajalooteaduse “kriis” mujal ja meil?" Sirp 2. aprill 2004
 "Moral motivation in Shaftesbury’s Characteristics",  Margit Sutrop, Kadri Simm (ed.).Great works of ethics. Dozen Acts of Reading, Tallinn: Estonian Language Foundation, 2005
 "Thomas Abbt’s Vom Tode für das Vaterland (1761) and the pan-European debates on monarchical patriotism", Trames: Journal of the humanities and social sciences,vol. 9, No. 4, 2005.
 "Bürgerliche Hofmeister im Dienst des adligen Hauses im Zeitalter der Aufklärung", Baltische Gutshöfe: Leben-Kultur-Wirtschaft: acht Beiträge zum 9. Baltischem [i.e. Baltischen] Seminar 1997/ herausgegeben von Heinrich Wittram. Baltische Seminare, Lüneburg, 2006, 7, lk. 15–53.

Isiklikku
Eva Piirimäe on arstiteadlaste Raik-Hiio Mikelsaare ja Marika Mikelsaare tütar ning filosoof Margit Sutropi õde. Tema abikaasa on ajaloolane Pärtel Piirimäe. Neil on lapsed Ellinor, Maarja-Leen ja Ingel.

Viited

Välislingid 
 
 "Rahvusluse terminoloogiast" Eesti Päevaleht, 28. august 2007
 Valle-Sten Maiste "Eva Piirimäe: "Modernse rahvusluse kujunemisel on keskne ajastu XVIII sajand."" Sirp, 28.05.2009 (intervjuu)
 "Kas moraalne rahvuslus on võimalik?" Postimees, 01.04.2011
 "Spinoza on Freedom" TRAMES, Vol. 6, 4/2002
 06. veebruar 2013, Eva Piirimäe, Ajalootüli peegeldab praegust Eesti rahvusliku identiteedi muutumist, arvamus.postimees.ee, paberil nr 31 (6718), lk 13.

Eesti ajaloolased
Eesti filosoofid
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liikmed
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1974
Livnõ

Livnõ on linn Venemaal Orjoli oblastis, Livnõ rajooni keskus. Asub Sosna jõe kaldal. 

Livnõd on mainitud 1177. aastal, kuid asula hävitasid mongolid 13. sajandil. 1571 rajati linn uuesti. 1592. aastal rajati linna klooster.

Tänapäeval on linnas masina- ja toiduainetetööstuse ettevõtted.

Välislingid 

Livnõ mitteametlik koduleht

Venemaa linnad
Orjoli oblast
Bandundu

Bandundu on sadamalinn Kongo DV-s Mai-Ndombe provintsis. Asub koha lähedal, kus Kwilu jõgi suubub Kasai jõkke.

Linna varasem nimi oli Banningville. 2015. aastani oli Bandundu provintsi halduskeskus.

Linn jaguneb 3 halduslikuks linnaosaks: Basoko, Disasi ja Mayoyo.

Kongo Demokraatliku Vabariigi linnad
Sadamalinnad
Aasiku

Aasiku ehk Tikapesa (vene Тикопись, soome Asikka) on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Opolje külaasunduses. Asub Kingissepast 6 km kirdes. Külas on elektriraudtee peatus.

Aasiku oli eesti asundus. Esimesed asunikud saabusid sinna 1898. aastal. 1917. aastal elas seal 150 perekonda.

1926. aastal elas seal 129 perekonda, 567 elanikku (eestlasi 108 perekonda, 464 elanikku; venelasi 18 perekonda, 90 elanikku).

Aasikul on sündinud kirjanik Veera Saar ja soome misjonär Martti Rautanen. 1918–1920 töötas seal õpetajana Joann Kadarik.

Viited 

Leningradi oblasti külad
Väliseesti külad
Kingissepa rajoon (Leningradi oblast)
Tartu muuseumide loend

Tartu muuseumide loend loetleb muuseume, mis asuvad Tartus.

 A. Le Coqi Õllemuuseum (eramuuseum)
 Teaduskeskus AHHAA
 Tartu tähetorn (Tartu Ülikooli muuseumi allasutus)
 Baeri muuseum
 Eesti Kirjandusmuuseum (teadusasutus, mitte klassikaline muuseum)
 Eesti Lennundusmuuseum (väljaspool linna piiri, kuid linnaga tihedalt seotud)
 Eesti Pimedate Muuseum (eramuuseum)
 Eesti Rahva Muuseum
 Eesti Rahva Muuseumi peahoone
 Eesti Rahva Muuseumi endine peamaja
 Eesti Rahva Muuseumi endine näitusemaja
 Eesti Rahva Muuseumi Postimuuseum (endine Eesti Postimuuseum)
 Eesti Rahva Muuseumi Raadi park
 Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseum
 Kaitseväe Akadeemia muuseum
 Baeri muuseum
 Skulptor Endel Taniloo kortermuuseum (eramuuseum)
 Tartu Kunstimaja
 Tartu Kunstimuuseum
Tartu Linnaajaloo Muuseumid
Tartu Linnamuuseum
Laulupeomuuseum
KGB kongide muuseum
Oskar Lutsu majamuuseum
Tartu linnakodaniku muuseum
 Tartu Mänguasjamuuseum
 Tartu Ülikooli muuseum (varem Tartu Ülikooli Ajaloo Muuseum)
 Tartu Ülikooli Loodusmuuseum (selle all tegutsevad ka zooloogia- ja geoloogiamuuseum)
 Tartu Ülikooli Botaanikaaed
 Tartu Ülikooli kunstimuuseum (varem Tartu Ülikooli Klassikalise Muinasteaduse Muuseum, nüüd Tartu Ülikooli muuseumi osa)
TYPA trüki- ja paberikunstikeskus (eramuuseum, varem trükimuuseum ja paberimuuseum)

Endised Tartu muuseumid
 Anton Starkopfi ateljeemuuseum (1972–1997)
 Dmitri Iljitš Uljanovi kortermuuseum (hiljem Tudengimuuseum, 1982–1997)
 Karl Ristikivi muuseum (1989–2007)

 
Muuseumite loend
Vallo Reimaa

Vallo Reimaa (sündinud 8. mail 1961 Kosel) on Eesti poliitik ja pedagoog. Ta oli 5. aprillist 2007 kuni 23. jaanuarini 2008 Andrus Ansipi teises valitsuses regionaalminister. 

20. jaanuaril 2008 kutsus IRL-i volikogu ta regionaalministri kohalt tagasi.

Haridus
Vallo Reimaa on lõpetanud 1979. aastal Kose Keskkooli ning 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo ja ühiskonnateaduste õpetajana.

Töökohad
1982–1986 Puhja Keskkooli õpetaja 
1986–1990 Kohtla Põhikooli direktori asetäitja õppealal 
1991–1998 Jõhvi linnavalitsuse haridus- ja kultuurinõunik 
1994–2005 Virumaa Kõrgkooli, Majandusõiguse ja Politoloogia Instituudi, Kohtla-Järve Polütehnikumi, TTÜ Kohtla-Järve Kolledži, Erakolledži Futurum-2 ja Tallinna Ülikooli lektor
1999. aastast Jõhvi linnavolikogu liige, alates 2002. aastast esimees 
1999–2007 Jõhvi Gümnaasiumi direktor
2007–2008 regionaalminister
2012–2015 Tartu Tamme Gümnaasiumi direktor
2015–... Tartu Tamme Kooli direktor Ta on Isamaa ja Res Publica Liidu liige. 20. jaanuaril 2008 kutsus IRL-i volikogu ta regionaalministri kohalt tagasi.

Tunnustus
2005 Ida-Virumaa teenetemärk
2006 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Välislingid
Vallo Reimaast Siseministeeriumi kodulehel
"IRL-i üllatusminister: Jõhvi koolijuht" Eesti Päevaleht, 30. märts 2007
"Regionaalminister sattus erakonnas kriitikatule alla" Postimees, 17. jaanuar 2008

Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Eesti regionaalministrid
Eesti koolijuhid
Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna vilistlased
Tallinna Ülikooli õppejõud
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1961
Cambridge

Cambridge on ülikoolilinn Inglismaal East Anglias, Cambridgeshire'i krahvkonna keskus. Ta asub 80 km Londonist kirdes.

Cambridge'is asub üks kahest tuntuimast Inglismaa ülikoolist, 1209 asutatud Cambridge'i ülikool. Linnas asub teinegi ülikool: Anglia Ruskini ülikool. Kokku on Cambridge'is üle 30 000 õpilase.

Cambridge sai linnaõigused alles 1951. aastal, sest linnas ei ole katedraali.

Viited

Välislingid 
Cambridge'i sait

Suurbritannia linnad
Vana-Rooma asulad
Cambridgeshire
Ornette Coleman

Randolph Denard Ornette Coleman (9. märts 1930 Fort Worth, Texas – 11. juuni 2015 New York) oli USA džäss-saksofonist, -viiulimängija, -trompetimängija ja -helilooja. Ta oli üks free jazz'i eestvedajaid. 

Tema muusika on väga klastrirohke ja kiire. Tema album "Sound Grammar" tunnistati 2007. aastal Pulitzeri preemia vääriliseks. Tema debüütalbum "Something Else!!!!" ilmus aastal 1958.

Ornette Colemani kuulsamad albumid

 "At the Golden Circle Stockholm"
 "Change of the Century"
 "Dancing in Your Head"
 "Free Jazz: A Collective Improvisation"
 "In All Languages"
 "Skies of America"
 "Something Else!!!!"
 "Song X"
 "Sound Grammar"
 "The Shape of Jazz to Come"
 "This is Our Music"
 "Town Hall"

Välislingid
 Ametlik koduleht

Ameerika Ühendriikide džässmuusikud
Ameerika Ühendriikide heliloojad
Sündinud 1930
Surnud 2015
Brenda Song

Brenda Song (sündinud 27. märtsil 1988 Californias) on Tai päritolu USA filminäitleja ja lauljatar. Ta omab musta taekwondo vööd.

Tuntuks sai ta Disney Channeli originaalsarjas "The Suite Life of Zack & Cody", seejärel jätkus ta karjäär filmimaailmas. 

Ta olnud edukas ka poplauljana. Tema singlid on tõusnud esikohtadele paljude riikide muusikaedetabelites ning tema albumidki on Billboardi edetabelis kõrgetel kohtadel olnud.

Viited

Välislingid

Brenda Song ametlik koduleht (inglise keeles)

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide lauljad
Sündinud 1988
Biopsia

Biopsia (ladina keeles biopsia) on elusorganismist kas rakumaterjali või koetükikese võtmine ja võetud materjali mikroskoopiline uurimine. 

Meditsiinis peetakse biopsia all silmas patsiendilt või haigelt koeproovi võtmist mikroskoopiliseks uurimiseks näiteks haiguse väljaselgitamise eesmärgil.

Biopsia on organismi terviklikkuse teadlik rikkumine, millega võivad kaasneda mitmed soovimatud kõrvaltoimed, seetõttu peetakse vajalikuks kaaluda, kas saadav kasu ületab tehtavat kahju.

Liigitus 
 aspiratsioonibiopsia
 ekstsisioonbiopsia
 endoskoopiline biopsia
 haribiopsia
 intsisioonbiopsia
 kiilbiopsia
 nõelbiopsia
 peennõelbiopsia
 puurbiopsia

Viited

Välislingid 
 Ingrid Mesila, Kõhunäärme ja maksa haigused, veebiversioon (vaadatud 22.10.2014)

Diagnostika
Football League Championship

Inglismaa jalgpalli esiliiga (inglise keeles The Football League Championship, sponsori järgi Sky Bet Championship) on Inglismaa jalgpalli tugevuselt teine liiga Premier League järel ja The Football League'i kõrgema tasemega liiga.

Liiga praegune nimi võeti kasutusele 2004.–2005. aasta hooajal. Varem kandis liiga nime Football League First Division. Championship on rikkaim jalgpalliliiga maailmas, kes ei kuulu kõrgemasse liigasse ja üks rikkamaid jalgpalliliigasid Euroopas.

Võistluse formaat
Liigas mängib 24 meeskonda, kes igaüks kohtub vastasega kaks korda, korra kodus ja korra võõrsil. Nii mängib iga meeskond liigas ühel hooajal 46 mängu. Võidu eest saab 3 punkti, viik annab ühe ja kaotus null punkti. Hooaja lõpus liigas kaks enim punkte kogunud võistkonda tõuseb FA Premier League ja kohtadele 3.–6. jäänud meeskonnad selgitavad veel omavahel ühe edasi jõudva meeskonna. Kolm viimast meeskonda langevad Football League One'i.

Klubid hooajal 2022–2023 

Birmingham City
Blackburn Rovers
Blackpool
Bristol City
Burnley
Cardiff City
Coventry City
Huddersfield Town
Hull City
Luton Town
Middlesbrough
Millwall

Norwich City
Preston North End
Queens Park Rangers
Reading
Rotherham United
Sheffield United
Stoke City
Sunderland
Swansea City
Watford
West Bromwich Albion
Wigan Athletic

Tulemused

Parimad väravakütid

Liigas mänginud Eesti jalgpallurid
Tarmo Kink – Middlesbrough 2010–12
Mart Poom – Sunderland, Watford 2004–05, 2007–09
Andrei Stepanov – Watford 2008–09
Sergei Zenjov – Blackpool 2014–15

Viited

Välislingid
Ametlik koduleht

Jalgpalliliigad
Inglismaa jalgpall
Jõhvi Põhikool

Jõhvi Põhikool on üldhariduskool Ida-Virumaal Jõhvi linnas.

Kooli direktor on Liina Mihkelson.

Ajalugu

Jõhvi Põhikooli ajalugu algab 1919. aastast, kui 27. juulil kogunesid Jõhvi alevivalitsusse ümbruskonna valdade esindajad, et arutada keskkooli avamist Jõhvis. Kool registreeriti Jõhvi Reaalgümnaasiumi nime all. 20 000 marka kooli avamiseks andsid aga vallad.
Kooli jaoks üüriti kaks suurt tuba Narva tänaval M. Nigoli eramajas. 20. septembril 1919 algaski õppetöö 33 õpilasega. Kooli juhatajaks sai August Möller. 1922. aasta kevadel lõpetas kooli esimene lend 12 noorega. Lõputunnistuse nr 1 sai Mihkel Usai, kes hiljem lõpetas Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna ning oli 20 aastat Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõud ja kateedrijuhataja.
1919 – Jõhvi reaalgümnaasium 
1923 – Viru maakonna ühisgümnaasium. Alustati uue koolimaja ehitust, mis valmis sama aasta sügiseks. Novembris algas õppetöö kümne humanitaar- ja reaalkallakuga klassikomplektiga. Kooli nimetati nüüd Viru maakonna Jõhvi Ühisgümnaasiumiks. 
1931 – Jõhvi era-ühishumanitaargümnaasium, kuid oli sunnitud 1938. aastal rahapuudusel tegevuse lõpetama. 
1938 – Jõhvi Keskkool 
1944 – Jõhvi mittetäielik keskkool. Sügisel hävitas sõjatuli koolihoone ning õppetöö viidi Jõhvi algkooli hoonesse, kus ruumide puudusel töötati kolmes vahetuses. 
1945 – Jõhvi Eesti Keskkool 
1949 – Jõhvi 1. Keskkool 
1953 – Jõhvi 7-klassiline Kool (Ahtme Keskkool)
1956 – Jõhvi 1. Keskkool 
1961 – Kohtla-Järve 5. Keskkool 
1967. aasta jaanuaris sai kool uue maja aadressil Gagarini 5 (praegune Hariduse tänav). Koolis oli 40 klassikomplekti, 1400 õpilast ja 55 õpetajat
1967 – A. Kesleri nimeline Kohtla-Järve Keskkool 
1989 – Jõhvi 1. Keskkool 
1993. aastal alustas tööd kooli hoolekogu ja õpilasomavalitsus, rajati arvutiklass, loodi sõprussidemed Rootsi ja Saksamaa koolinoortega. Traditsiooniks muutusid kooli rahvatantsupeod. 
1996 – Jõhvi Gümnaasium 
2015. aastal reorganiseeriti kool seoses riigigümnaasiumi rajamisega põhikooliks.

Direktorid aastatel 1919–2014

Statistika

Silmapaistvaid vilistlasi 
Jaak Eelmets, fotograaf
Ilse Erm, teeneline õpetaja
Liis (Proode) Haab, näitleja
Guido Kangur, näitleja
Mati Kilp, matemaatik
Priidik Kippar, sportlane
Reena Koll, teivashüppaja
Heli Mägar, tõlkija
Heino Märks, sportlane
Jüri Ojaver, skulptor
Kristiina Ojuland, poliitik
Sirje Olesk, kirjandusteadlane
Helend Peep, näitleja
Roland Peets, riigiametnik
Viljar Pohhomov, näitleja
Mati Rautso, maalikunstnik
Henn Rebane, akordionist
Jüri Reiska, majandustegelane
Riho Terras, sõjaväelane
Aivo Viirlaid, majandustegelane

Välislingid
Kooli koduleht
Jõhvi Põhikool kaardil

Jõhvi vald
Ida-Viru maakonna koolid
Ristluslaev

Ristluslaev (ka kruiisilaev, kruisilaev või matkelaev) on reisilaev pikemateks reisideks. 

Tavaliselt nädalased, aga ka pikemad reisid sisaldavad enamjaolt meresõitu öösiti ning päevaks-kaheks peatusi linnades. Sellistel laevadel on pearõhk majutuse ja toitlustuse mugavusel, sageli ka luksuslikkusel ja meelelahutustel. Ristluslaevadega ei veeta liinireisijaid ega kaupa. 

Kõige suuremad ristluslaevad maailmas on praegu Allure of the Seas ja Oasis of the Seas. Pikema nimekirja matkelaevadest leiab Ristluslaevade loendist.
Tallinna Vanasadamat on viimastel aastatel külastanud keskeltläbi ligi 300 kruiisilaeva aastas, pardal kokku 300 000 – 400 000 kruiisireisijat.

Esimene ristluslaev maailmas Prinzessin Victoria Luise ehitati 1900. aastal.

Laevakompaniid, kes teenindavad reisijaid ristluslaevadega
 Royal Caribbean International
 Cunard Line
 Carnival Cruise Lines
 Celebrity Cruises
 Princess Cruises

Vaata ka

 Ristluslaevade loend
 Kruiisiturism

Viited

Välislingid 
Madli Vitismann. Luksusristleja läheb merematkele. Sirp, 30. september 2016

Reisilaevad

it:Crociera
zh:遊船
Beno Zupančič

Beno Zupančič (22. märts 1925 Sisak – 20. august 1980 Ljubljana) oli sloveeni kirjanik ja poliitik.

Ta oli saemehhaaniku poeg. Kasvas üles horvaadi keskkonnas. 

Ta õppis slavistikat ja hakkas ajakirjanikuks. 

Ta on kirjutanud muu hulgas novelli "Veter in cesta" ("Tuul ja tee"), romaanid "Sedmina" ("Peied"), "Golobnjak" ("Tuvila"), "Noč in dan" ("Öö ja päev") ning "Plat zvona" ("Häirekell") ja lastejutte. 

Ta avaldas reisikirja oma reisidest Lähis-Idas, Aafrikas, Ladina-Ameerikas ja USA-s.   

Tema loomelaad oli sotsiaalselt realistlik. 

Ta on muu hulgas olnud Sloveenia Sotsialistliku Vabariigi Täitevnõukogu aseesimees.

Teosed
"Štirje molčeči in druge zgodbe" (1951)
"Veter in cesta" (1954)
"Sedmina" (1957, eesti keeles "Peied", tõlkinud Aleksander Raid; Tallinn: Eesti Raamat, 1967)
"Meglica" (1966)
"Plat zvona" (1970)
"Golobnjak" (1972)
"Potres" (1972)
"Grmada" (1974)
"Delavci in kultura" (1975)
"Popotovanja" (1976)
"Noč in dan" (1977)
"Zlati prah (1979)
"Kultura včeraj in danes" (1979)

Sloveeni kirjanikud
Sündinud 1925
Surnud 1980
Matthias Zurbriggen

Matthias Zurbriggen (15. mai 1856 Saas-Fee – 21. juuni 1917 Genf) oli Šveitsi alpinist.

Ta lahkus juba 13-aastasena kodunt ja elatas end juhutöödega. Monte Rosale mägionni ehitades avastas ta endas alpinistivõimed ja edaspidi tegutses ta peamiselt mägigiidina.

1892 kohtus ta William Martin Conwayga. Koos uurisid nad aasta aega Karakorumi liustikke ja mäetippe ja vallutasid koos 6890 m kõrguse Baltoro Kangri mäe, mis oli tollal maailma kõrgusrekord alpinismis. Seejärel rändas ta üksinda Indias ja Austraalias.

Uus-Meremaal on tema järgi nimetatud riigi kõrgeimal mäel Aorakil asuv Zurbriggeni hari. Ta oli esimene, kes seda harja mööda tippu tõusis, samuti esimene, kes üksinda sellele tippu tõusis. Siiski ei olnud ta esimene inimene Aorakil üldse, sest 1894. aasta jõulupäeval oli sedasama juba teinud rühm uusmeremaalasi, kes ei soovinud, et mäe vallutamise au läheks võõramaalasele.

Zurbriggen on esimene teadaolev inimene, kes tõusis Ameerika kõrgeima mäe Aconcagua tippu (12. veebruaril 1897). Ta tõusus esimesena paljudele teistelegi tippudele.

Zurbriggen rändas Tjan-Šanis ja tegi 1902 ekspeditsiooni Himaalajasse. Pärast seda tuli ta Euroopasse tagasi. 1906 lõpetas ta Monte Rosal oma mägigiiditöö.

Oma elu viimased kümmekond aastat elas ta Šveitsis hulgusena ja 1917 leiti ta Genfis pooduna.

Šveitsi alpinistid
Mägigiidid
Sündinud 1856
Surnud 1917
Jacques Brel

Jacques Romain Georges Brel (8. aprill 1929 Brüssel – 9. oktoober 1978 Pariisi eeslinn Bobigny) oli Belgia šansoonilaulja, helilooja, filmirežissöör ja näitleja. Ta on põhiliselt kuulus oma lauluhääle, poeetiliste laulutekstide ja temperamentse esitusviisi poolest. 

Brel sündis Brüsselis Schaerbeekis prantsuse keelt kõneleva flaami päritolu pere teise lapsena. Pärast kooli lõpetamist asus ta tööle isa kartongivabrikus. 1950. aastal abiellus Brel Thérèse Michielseniga, kellega tal oli kolm tütart: Chantal, France ja Isabelle.

1952 hakkas ta laule kirjutama ja hiljem ka esitama. 1953 läks Brel Pariisi, kuhu jäi kauaks ajaks. Breli tõsine olek ja lihtsad, idealistlikud laulud ei toonud talle algul kuulsust. Publiku poolehoid saabus alles 1960. aastate alguses tänu laulule "Ne me quitte pas" ja esinemisele kontserdisaalis Olympia, kus oli alanud ka Édith Piafi tähetee. Brel muutus oma lauludes irooniliseks ja ühiskonnakriitiliseks, laulutekstid muutusid üha poeetilisemateks ja keerulisemateks.

1968. aastal tõlkis Brel prantsuse keelde muusikali "Mees La Manchast" ja esines selles Don Quijote osas.

1973. aastal diagnoositi Brelil kopsuvähk. Viimased eluaastad veetis ta reisides (selleks ostis ta endale laeva, 19 meetri pikkuse ja 42 t veeväljasurvega purjejahi Askoy II ja õppis lenduriks). Ta kolis Markiisisaartele, mis asuvad tänapäeva Prantsuse Polüneesias, aga troopikakliima ei mõjunud tema tervisele hästi. Samuti soodustas tema haigust suitsetamine.

Brel suri 1978. aastal Pariisi äärelinnas Bobignys. Ta on maetud Hiva Oa saarele maalikunstnik Paul Gauguini kõrvale.

Tema loominguga plaate on ostetud maailmas 25 miljonit eksemplari ja ta on edukuselt Belgia läbi aegade kolmas esineja. Teda edestavad Salvatore Adamo 90–100 miljoni ja Frédéric François 40 miljoni ostetud eksemplariga.

Diskograafia

Stuudioalbumid 
1954 Grand Jacques
1957 Quand On n'a Que l'Amour 
1958 Au Printemps
1959 La Valse à Mille Temps
1961 Marieke
1962 Les Bourgeois
1964 Les Bonbons
1966 Ces Gens-Là
1967 Jacques Brel '67
1968 J'arrive
1968 L'Homme de la Mancha
1972 Ne Me Quitte Pas
1977 Les Marquises

Kontsertalbumid 
1962 Enregistrement Public à l'Olympia 1961
1964 Enregistrement Public à l'Olympia 1964

Filmid

Näitleja ja lavastajana 
1971 Franz
1973 Le Far West

Näitlejana  
1956 La Grande Peur de Monsieur Clément (režissöör Paul Diebens)
1967 Les Risques du Métier (režissöör André Cayatte)
1969 Mon Oncle Benjamin (režissöör Edouard Molinaro)
1969 La Bande à Bonnot (režissöör Philippe Fourastié)
1971 Les Assassins de l'Ordre (režissöör Marcel Carné)
1971 Mont-Dragon (režissöör Jean Valère)
1972 L'Aventure, c'est l'Aventure (režissöör Claude Lelouch)
1972 Le Bar de la Fourche (režissöör Alain Levent)
1973 L'Emmerdeur (režissöör Edouard Molinaro)

Välislingid 
Ametlik sait
Brelitude

Belgia näitlejad
Sündinud 1929
Surnud 1978
Radioaktiivse lagunemise seadus

Radioaktiivse lagunemise seadus esitatakse tuumafüüsikas üldiselt valemi kujul, mis kirjendab radioaktiivses aineproovis hetkel  veel lagunemata aatomituumade arvu  eksponentsiaalse vähenemise seaduspärasust:
,
kus  on aatomituumade arv alghetkel () ja  on igale nukliidile ainuomane radioaktiivse lagunemise konstant (selle väärtus leitakse eksperimendist);  on naturaallogaritmide alus.

Lagunemiskonstant väljendab radioaktiivse lagunemise ajalist tõenäosust, ühik 1/s. Lagunemiskonstandi  pöördväärtus  on aatomituuma keskmine eluiga; see on ajavahemik, mille vältel radioaktiivsete aatomite arv väheneb väärtuseni 1/e ≈ 0,368 esialgsest. Seega
 .

Praktikas on sageli mugavam esitada see seadus kujul
 ,
kus suurust  nimetatakse poolestusajaks. See on võrdne ajavahemikuga, mille vältel radioaktiivsete tuumade arv kahaneb kaks korda ehk pooleni esialgsest arvust.

Tuumafüüsika
Karulased

Karulased (Ursidae) on kiskjaliste seltsi kuuluv  imetajate sugukond. Karulased on segatoidulised.

Sellesse sugukonda kuulub 8 praegusajal elavat liiki. Neist Eestis elab üks – pruunkaru (Ursus arctos).

Klassifikatsioon
Karulaste sugukonda klassifitseeritakse järgmised perekonnad:
 Agriarctos †
 Agriotherium †
 Ailuropoda
 Amphicticeps †
 Amphicynodon †
 Arctodus †
 Arctotherium †
 Helarctos
 Indarctos †
 Kolponomos †
 Melursus
 Parictis †
 Plionarctos †
 Tremarctos
 Ursavus †
 Ursus.

Praegu elavad liigid 

hiidpanda (Ailuropoda melanoleuca)
prillkaru (Tremarctos ornatus)
baribal (Ursus americanus)
pruunkaru (Ursus arctos)
jääkaru (Ursus maritimus)
kaeluskaru (Ursus thibetanus)
huulkaru (Melursus ursinus)
päikesekaru (Helarctos malayanus).

Viited

Välislingid 
Don E. Wilson ja DeeAnn M. Reeder, Mammal Species of the World, 3. trükk., Veebiversioon (vaadatud 21.12.2013) (inglise keeles)

Selles artiklis on kasutatud ingliskeelset artiklit :en:Bear seisuga 21.12.2013.
Krüptozooloogia

Krüptozooloogia (kreeka keelest kryptos salajane, peidetud ja zooloogia) on parateadus, pseudoteadus või kujutletav teadus, mis uurib loomataolisi mütoloogilisi või hüpoteetilisi olendeid (ükssarvik, greif, draakon, lumeinimene, fööniks, Loch Nessi koletis, Chupacabra jt).

Vaata ka
ufoloogia

Kirjandus
Joel Levy. Varjatud maailma looduslugu. Valitud toimikuid Londoni Krüptozooloogia Ühingu arhiivist. tõlkinud Rein Kuresoo, Indrek Rohtmets, Eva Toome. Tallinn, Varrak, 2001. 
Karl P. N. Shuker. Lendavatest konnadest tiivuliste madudeni.
Sergei Zverev

Sergei Aleksejevitš Zverev (Сергей Алексеевич Зверев; 18. oktoober 1912 Sofronkovo (hiljem Novgorodi oblast, Demjanski rajoon) – 1978 Moskva) oli vene insener, NSV Liidu kaitsetööstuse minister märtsist 1965 kuni 1978. aastani.

Välislingid
Elulugu ja foto

Venemaa insenerid
Venemaa ministrid
Novodevitšje kalmistule maetud
Sündinud 1912
Surnud 1978
Gooti kiri

Gooti kiri on üldnimetus ladina kirja stiilidele, mis kujunesid välja Euroopas (eeskätt Prantsusmaal) 13.–16. sajandil ja mille kasutamine hakkas taanduma renessansiajastul alates Itaaliast antiikva ees, kuid jäi püsima näiteks Saksamaal ning kuni 1940. aastani ka Eestis.

Gooti kirjale on iseloomulik tume üldpilt, tihedus, tähtede kokkusurutus ja katkestustega ning murtud kaared. Kokkusurutud kirjapilt võimaldas esitada teksti leheküljel kahes veerus, mis samuti loob mulje perioodi esteetikale sobivast vertikaalsusest. Nimetuse "gooti kiri" võtsid kasutusele humanistid. Angloameerika maades kasutatakse gooti kirjade kohta sõna blackletter, lähtudes gooti kirjas lehekülje raskest ja tumedast üldmuljest.

Varagooti tekstuuri esimesed näited pärinevad juba 11.-12. sajandist. Eri maades kujunesid välja kergelt erinevad gooti kirja variandid.

15.–16. sajandil levisid gooti kirja ja antiikva segakirjad ehk bastardkirjad.

Sõnavara 
Tavakeeles nimetatakse gooti kirjadeks ka gooti kirja tähekujudel põhinevaid kirjutuskirju, nagu saksa kirjutuskiri ja kurrentkiri.

Jaotus 
Gooti kirjad jagatakse nelja rühma:
 tekstuur e missaalkiri
 rotund e ümargooti kiri
 švaabi kiri
 fraktuur

Muud üldist 
Gooti kirja tähed:
𝔄𝔞 𝔅𝔟 ℭ𝔠 𝔇𝔡 𝔈𝔢 𝔉𝔣 𝔊𝔤 ℌ𝔥 ℑ𝔦 𝔍𝔧 𝔎𝔨 𝔏𝔩 𝔐𝔪 𝔑𝔫 𝔒𝔬 𝔓𝔭 𝔔𝔮 ℜ𝔯 𝔖𝔰 𝔗𝔱 𝔘𝔲 𝔙𝔳 𝔚𝔴 𝔛𝔵 𝔜𝔶 ℨ𝔷

Gooti kirjas on kasutusel pikk s, mille ligatuurist s-iga on kujunenud saksa kirjatäht ß.

Gooti kirjas ilukirjandust saab laenutada muuhulgas Tartu Linnaraamatukogu Väliseesti ja vanema raamatu osakonnast.

Vaata ka
 Sütterlini kiri

Viited

Välislingid
Gooti trükikirja ja käsikirja näidised
Gooti kirjutuskirja näidiseid

Kiri
Lasila Põhikool

Lasila Põhikool on üldhariduskool Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Lasila külas.

Kool tegutseb kahes hoones, Lasila mõisa härrastemajas ja lasteaiamajas.

Kooli aadress on Vahtra puiestee 17.

Rakvere vald
Lääne-Viru maakonna koolid
Raun Juurikas

Raun Juurikas (sündinud 27. veebruaril 1982) on Eestis tegutsev džässpianist, helilooja, arranžeerija, muusikaprodutsent ja pedagoog.

Viited

Välislingid
Foto

Eesti heliloojad
Eesti pianistid
Sündinud 1982
Tarmo Kink

Tarmo Kink (sündinud 6. oktoobril 1985 Tallinnas) on Eesti jalgpallur. Kink on vasakujalgne ründav poolkaitsja või ründaja.

Klubikarjäär
Kingi profikarjäär algas 2002. aastal Narva Transis. Aasta hiljem sõlmis ta Venemaa kõrgliigaklubi Moskva Spartakiga 2-aastase lepingu, olles 17-aastane. Põhikoosseisu esindas ta kahel korral. Spartakis pingile jäädes tuli ta lepingu lõppedes Eestisse tagasi ja liitus 2006. aastal FC Levadiaga.

Győri ETO
Kink sõlmis 5. jaanuaril 2009 3,5-aastase lepingu Győri ETO-ga. Esimese kohtumise Ungari kõrgliigas tegi 8. märtsil, kui lõi kohtumises Kecskemeti TE-ga ka värava. Kink jõudis avahooajal Győriga Ungari karikafinaali ja lõi 12 liigamängus kolm väravat. 

Teisel hooajal lõi ta 28. mängus 12 väravat, millega oli Győri edukaim. Hooaeg lõpetati kolmanda kohaga, mis tagas pääsu Euroopa Liiga eelringile.

Middlesbrough FC 
2010. aastal 27. juulil sõlmis Kink 3+1 aastase lepingu Inglise Esiliiga meeskonna Middlesbrough FC'ga. Tarmo Kink avas oma väravatearve Middlesbrough eest 14. septembril, lüües kaks väravat mängu lõpus Burnley vastu, kindlustades oma meeskonnale 2:1 võidu.

Lvivi Karpatõ
2012. aasta veebruaris sõlmis Kink hooaja lõpuni kestva lepingu Ukraina kõrgliiga klubi Lvivi Karpatõga. Leping lõpetati enneaegselt sama aasta aprillis.

Mezőkövesd-Zsóry
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu Ungari kõrgliigasse tõusnud Mezőkövesd-Zsóryga.

Koondisekarjäär 
Koondisedebüüdi tegi Kink 31. märtsil 2004 sõpruskohtumises Põhja-Iirimaaga (0:1). Väravatearve avas 27. mail 2008 sõprusmängus Gruusiaga, realiseerides penalti. 14. augustil Tallinnas andis ta söödu Indrek Zelinskile 2:1 võidumängus Andorra üle. Väravale oli ta lähedal 6. juunil 2008 Tallinnas Inglismaa vastu, kuid pealelöögi suutis napilt enne väravajoone ületamist blokeerida John Terry.

Koondiseväravad

Saavutused

Meeskondlikud
  Meistriliiga
 Eesti meister 2006, 2007, 2008
  Karikavõistlused
Eesti karikavõitja 2007

  Nemzeti Bajnokság I
Ungari meister 2013
  Ungari superkarikas
karikavõitja 2013

  Šotimaa karikavõistlused
karikavõitja 2015

Individuaalsed
  Eesti jalgpallikoondis
 Hõbepalli võitja 2010

Vaata ka 
 Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid 

 

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Eesti jalgpallurid välismaal
JK Narva Transi jalgpallurid
Moskva Spartaki jalgpallurid
Tallinna FCI Levadia jalgpallurid
Middlesbrough FC mängijad
Meistriliiga mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1985
Härgla mõis

Härgla mõis (saksa keeles Herküll) oli rüütlimõis Harjumaal Juuru kihelkonnas, tänapäeval jääb mõisakompleks Rapla maakonna Rapla valla territooriumile.

Härgla mõisa on esmakordselt mainitud 1516. aastal, kui see kuulus Maydellide aadlisuguvõsale. 17. sajandil oli mõis päris pikalt Uexküll-Güldenbandide valduses. 18. sajandil vahetas mõis korduvalt omanikke, olles nii Rehbinderite, Fersenite, Stackelbergide, Douglaste, Mohrenschildtide kui ka Wrangellide omanduses. Alates 1822. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni oli mõis Rosenthalide (Wetter-Rosenthalide) omanduses.

1920. aastal paigutati hoonesse kool, hiljem on seal olnud ka kolhoosi kontor. Nüüd on peahoone eravalduses.

Härgla mõisahoone on ehitatud mitmes järgus, vanimad osad pärinevad ilmselt 17. sajandist. 1747. aastast pärit ajaloolises dokumendis on mainitud kivist mõisahoonet. 18. sajandi IV veerandil ehitati keskaegse mantelkorstnaga hoone ulatuslikult ümber. Praeguse kuju sai hoone aga 19. sajandi alguses.

Härrastemaja on üldjoontes barokne kahekorruseline kõrge kelpkatusega hoone. Esifassaadis klassitsistlik kuue joonia sambaga portikus. Saal ja muud amfilaadses järjestuses esindusruumid paiknevad I korrusel, II korrus on projekteeritud mezzanino'na. Tegemist on ajastu klassitsistlikku mõisaansamblisse kuuluva tüüpilise härrastemaja näitega.

Vabakujunduslik park on rajatud 19. sajandi alguses, fragmente leidub ka varasemast baroksest perioodist. 
Parki suundub maanteelt kaks pikka alleed. Algselt ühendas üks neist Härgla mõisat lähedal asuva Pirgu mõisaga, teine suundub lõuna poole. Praeguseks on alleest alles vaid katkendid.

Ettesõit peahoonele toimub küljelt. Mõisahoone ees asub poolringikujuline teega piiratud esiväljak. Puud (peamiselt pärnad) väljaku äärtel on istutatud vabade rühmadena või ridamisi. Esiväljaku keskele on rajatud ringikujuline madala hekiga ääristatud lillepeenar. 
Peahoone taha jääb avar pargiala koos endise viljaaiaga.

Tagaväljakut ilmestavad vaba istutusega üksikud puud ja paar suurt euroopa lehist. Peahoone lääneküljel on veidi tihedama istutusega puistu.

Endine viljaaed on lage kahelt küljelt kuusehekiga piiratud ala. Seal on märgata ka kunagi mõisapargi piiriks olnud kiviaeda. Peamise pargipuistu moodustavad pärnad ja saared. Ka mõisa juurde suunduv allee koosneb põhiliselt saartest. Park on piirkonna 19. sajandisse kuuluva mõisaansambli segastiilis pargi tüüpiline näide. Allee on 19. sajandi mõisasüdamikele tüüpiline, mõisakompleksi kuuluv maastikumärk.

Vaata ka
Eesti mõisate loend

Harjumaa mõisad
Rapla vald
Juuru kihelkond
Maydellide mõisad
Margo Kõlar

Margo Kõlar (sündinud 2. oktoobril 1961 Tartus) on eesti helilooja, muusikapedagoog ja endine autovõidusõitja.

Elukäik

Sportlasena
Margo Kõlar on tegelenud kartautosõiduga ja tulnud aastatel 1978–1982 sel alal eri klassides kokku kuus korda Eesti NSV meistriks. Ta oli 1979. aastal Nõukogude Liidu meister Junior 125 cm³ klassis.

Muusikaline haridus
Ta lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi 1986. aastal heliloomingu alal professor Eino Tambergi klassis ja 1999. aastal samas magistrantuuri. Aastal 2006 sai Margo Kõlar muusikadoktori kraadi.

Töö muusika valdkonnas
Ta töötas aastatel 1986–1993 Eesti Raadio helirežissöörina, on olnud aastast 1996 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli heliloominguõpetaja. 

Margo Kõlar tegutseb ka koorijuhina. Aastast 1987 juhatas ta kammerkoori Gloria ja aastast 1996 juhatab sakraalmuusika ansamblit Heinavanker. 

Aastast 1999 juhatab ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia elektronmuusika stuudiot. Ta on Muusika- ja Teatriakadeemia dotsent.

Teoseid
1984 “Sonaat gongilöögiga” keelpilliorkestrile ja löökpillidele
1985 “Kolm kala” sümfooniaorkestrile
1985 kantaat “Sooja toa sõjalaulud” koorile, solistidele ja kammeransamblile
1986 “Võlg” (tekst Betti Alver) soolohäälele ja ansamblile
1987 “Tornikivide laul” viiulile ja klaverile
1987 “Võluriik” (tekst Avo Üprus) soolohäälele ja ansamblile
1988 “Kolm kirgast hetke” klaverile
1990 kontsert kahele torupillile ja kammerorkestrile ()
1992 kantaat “Kuningas” kammerkoorile
1996 “Psalm nr. 116” segakoorile
1996 “Sinu süda joob maa mahla” (tekst Rein Raud) vokaalansamblile
1996 “Sanctus” segakoorile
1996 ballett “Kuuhullud kassid” (elektrooniline)
1997 “Väike Ferdinand elukeerises” klaverile ja flöödile
1998 "Öö” (“Night”) (tekst Indrek Hirv) sopranile ja kitarrile
1999 “...vaid üksainus sõna...” sümfooniaorkestrile
2005 joonisfilmi "Frank ja Wendy" muusika

Tunnustus
 1981 – NSV Liidu meistersportlane
2009 – Eesti Muusika Päevade preemia ("Et tõusta taevasse")
 2012 – Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemia (heliteos "Tornikellade laul" ning elektronmuusika arendamine)
 2014 – Valgetähe IV klassi teenetemärk

Isiklikku
Tema isa on dirigent Erich Kõlar ja ema baleriin Elena Poznjak-Kõlar.

Margo Kõlar on abielus Anu Kõlariga. Neil on kuus last.

Viited

Välislingid
 
Margo Kõlari sporditulemused

Eesti heliloojad
Eesti koorijuhid
Eesti muusikapedagoogid
Eesti autovõidusõitjad
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1961
Neeme Punder

Neeme Punder (sündinud 20. aprillil 1958) on eesti flötist. 

Ta on lõpetanud  Tallinna Riikliku Konservatooriumi flöödi erialal Elmar Peäske juhendamisel 1981. aastal ning täiendanud end Rootsis ja Hollandis.

Tegevus
Ta on tegutsenud aastaid varajase muusika ansambli Hortus Musicus solistina. On mänginud Soome-Eesti Barokkorkestris, Tallinna Kammerorkestris jm.

Neeme Punder on Andres Mustoneni kõrval olnud Eestis üks innukamaid varajase muusikaga tegelejaid. Ta on spetsialiseerunud varajase muusika interpretatsiooniprobleemidele ja juhendab varajase muusika interpretatsiooni kursust Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias, kuid on andnud sellelaadseid kursusi ka mujal Eestis, Soomes, Venemaal ja Saksamaal. Tema eestvedamisel on 26 aastat korraldatud Viljandi Vanamuusika Festivali, samuti on ta mitmete flöödiga seotud kontsertsarjade algatajaid ja esinejaid. On juhendanud mitmeid vanamuusikakollektiive, sealhulgas Vanalinna Barokkorkestrit ja Viljandi Linnakapelli.

Neeme Punder on tuntud ka kaasaegse muusika interpreteerijana ja paljude eesti heliloojate teoste esmaesitajana (Peeter Vähi, Galina Grigorjeva, René Eespere, Helena Tulve, Toivo Tulev jt), ta on ka nüüdismuusikaansambli Reval Ensemble liige.

Aastail 2004–2006 oli ta Viljandi Kultuuriakadeemia muusikaosakonna juhataja.

2011–2014 oli Punder Võru Muusikakooli direktor ning aastast 2019 on ta Valga muuseumi direktor.

Salvestisi 
 Sooloplaat "The Flutish Kingdom" (Erdenklang, 1996).
 Solist CD-l "René Eespere. Concertos" (Antes 1998)
 Solist Peeter Vähi Flöödikontserdis "A Chant of Bamboo", LP "A Chant of Bamboo" (ERP, 2006)
 Solist René Eespere Flöödikontserdis nr. 2, CD "Concertatus celatus" (Bella Musica, 2007)

Tunnustus 
Neeme Punder on Viljandi linna kultuuripreemia laureaat (1999).

Isiklikku
Tema vend on Meelis Punder.

Viited

Välislingid 
 Neeme Punderi biograafia Eesti Muusika infokeskuse lehel

Eesti flötistid
Sündinud 1958
Peeter Proos

Peeter Proos (sündinud 19. novembril 1983) on eesti trummar. Ta on mänginud trumme ansamblistes The Creep, Vennaskond (pseudonüüm: Pet Creep) ja Chasper Kazparovich and The Deltahead (pseudonüüm Pete Green).

Proos kandideeris 2009. aasta valimistel Sindi linnavolikogusse.

Välislingid 
Peeter Proosi toimetatav veebisait vanglaplaneet.ee

Eesti trummarid
Sündinud 1983
Twentynine Palms

Twentynine Palms on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis San Bernardino maakonnas.

2000. aasta seisuga elas Twentynine Palmsis 14 764 inimest, kuid 2006. aastal oli rahvaarv 30 531. Seega kasvas elanike arv selle perioodi jooksul 15 767 elaniku võrra (106,8%).

USA Rahvaloendusbüroo andmeil hõlmab linn 142,0 km².

Popkultuuris
Endise Led Zeppelini laulja Robert Planti singel 1993. aasta albumilt "Fate of Nations" kannab pealkirja "29 Palms".

Viited 

California linnad
Panter

Panter (Panthera) on kaslaste perekond, kuhu kuuluvad lõvi, tiiger, leopard, jaaguar ja lumeleopard.

Liigid ja nende alamliigid 
 Panthera atrox †
 Panthera crassidens †
 Panthera gombaszoegensis †
 Lõvi Panthera leo
 Aasia lõvi Panthera leo persica
 Koopalõvi Panthera leo spelaea †
 Panthera leo azandica
 Panthera leo bleyenberghi
 Panthera leo europaea †
 Panthera leo fossilis †
 Panthera leo hollisteri
 Panthera leo kamptzi
 Panthera leo krugeri
 Panthera leo leo
 Panthera leo melanochaita †
 Panthera leo massaica
 Panthera leo nyanzae
 Panthera leo sinhaleyus†
 Panthera leo senegalensis
 Panthera leo vereshchagini †
 Panthera leo verneyi
 Jaaguar Panthera onca
 Panthera onca arizonensis
 Panthera onca augusta †
 Panthera onca centralis
 Panthera onca goldmani
 Panthera onca hernandesii
 Panthera onca mesembrina †
 Panthera onca onca
 Panthera onca palustris
 Panthera onca paraguensis
 Panthera onca peruviana
 Panthera onca veracrucis
 Panthera palaeosinensis †
 Panthera pardoides †
 Leopard Panthera pardus
 Aafrika leopard Panthera pardus pardus
 Amuuri leopard Panthera pardus orientalis
 Anatolia leopard Panthera pardus tulliana
 Araabia leopard Panthera pardus nimr
 India leopard Panthera pardus fusca
 Indohiina leopard Panthera pardus delacouri
 Jaava leopard Panthera pardus melas
 Kaukaasia leopard Panthera pardus ciscaucasica
 Põhja-Hiina leopard Panthera pardus japonensis
 Pärsia leopard Panthera pardus saxicolor
 Sri Lanka leopard Panthera pardus kotiya
 Panthera pardus jarvesi
 Panthera pardus sickenbergi †
 Panthera schaubi †
 Panthera schreuderi †
 Tiiger Panthera tigris
 Amuuri tiiger Panthera tigris altaica
 Bali tiiger Panthera tigris balica †
 Bengali tiiger Panthera tigris tigris
 Indo-Hiina tiiger Panthera tigris corbetti
 Java tiiger Panthera tigris sondaica †
 Kaspia tiiger Panthera tigris virgata †
 Lõuna-Hiina tiiger Panthera tigris amoyensis
 Malaisia tiiger Panthera tigris jacksoni
 Panthera tigris trinilensis †
 Sumatra tiiger Panthera tigris sumatrae
 Lumeleopard Panthera uncia
 Panthera uncia uncia
 Panthera uncia irbis
 Panthera uncia uncioides
 Panthera toscana †
 Panthera youngi †

Välislingid