joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Sauli Niinistö

Sauli Väinämö Niinistö (sündinud 24. augustil 1948 Salos) on Soome poliitik, alates 1. märtsist 2012 Soome president.

Niinistö on õppinud õigusteadust. Enne poliitikasse minekut töötas ta kohtuniku ja advokaadina.

Sauli Niinistö on olnud Koonderakonna poliitikuna parlamendiliige, justiitsminister ja rahandusminister. 

Ta oli Koonderakonna kandidaat 2006. aasta Soome presidendivalimistel. Esimeses voorus 15. jaanuaril kogus ta 24,1% häältest ja pääses edasi teise vooru, kuid kaotas seal sotsiaaldemokraat Tarja Halonenile.

2007. aasta Soome parlamendivalimistel pääses ta parlamenti Soome kõigi aegade rekordhäältega, kui sai 60 563 häält. Ta valiti Eduskunna esimeheks.

Kevadel 2010 teatas ta, et ei kavatse 2011. aasta parlamendivalimistel osaleda. 

28. juunil 2011 teatas ta, et kavatseb esitada ennast Koonderakonna kandidaadiks 2012. aasta presidendivalimistel. Augustis 2011 avaldatud arvamusküsitlus näitas, et teda toetaks valimistel 60% soomlastest. Niinistö võitis presidendivalimiste 1. vooru, kogudes 37,0% häältest ning pääses teise vooru koos teisele kohale tulnud Pekka Haavistoga. Teises voorus valiti ta 62,6% häältest Soome presidendiks. Ta astus ametisse 1. märtsil. 2018. aasta presidendivalimistel osutus ta valituks kohe esimeses voorus, kui kogus 62,7% häältest.

Aastatel 2009–2012 oli Niinistö Soome Jalgpalliliidu esimees.

Tunnustus
 2014 – Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärk

Isiklikku
1974. aastal abiellus ta Marja-Leena Alankoga. Sellest abielust sündisid lapsed Nuutti (1975) ja Matias (1980). 1995. aastal hukkus Marja-Leena Niinistö liiklusõnnetuses. 

Sauli Niinistö oli kihlatud parlamendiliikme Tanja Karpelaga, kes on olnud ka kultuuriminister, kuid suvel 2004 kihlus katkestati.

2004. aastal elas Niinistö Tais lambiposti külge klammerdudes üle India ookeani maavärina järgse tsunami.

3. jaanuaril 2009 abiellus ta Koonderakonna 31-aastase pressijuhi Jenni Haukioga. Veebruaris 2018 sündis neil poeg Aaro. 

Rohelise Liidu endine esimees Ville Niinistö on Sauli Niinistö vennapoeg.

Viited

Välislingid 
 Koduleht

Soome presidendid
Maarjamaa Risti ketiklassi teenetemärgi kavalerid
Turu Ülikooli vilistlased
Sündinud 1948
Austria Eleonore

Austria Eleonore (15. november 1498 – 25. veebruar 1558) oli Portugali kuninga Manuel I (1518–1521) ja Prantsuse kuninga François I naine (alates 1530).

Ta sündis Madalmaades Gentis Burgundia hertsogi Philipp Ilusa ja Kastiilia printsessi Juana tütrena, aga kasvas üles Kastiilias, mille kuningaks ta isa 1504 sai.

Tema isapoolne vanaisa oli Saksa-Rooma keiser Maximilian I. Vanaema, Burgundia pärijanna Maria, oli juba surnud. Emapoolne vanaisa oli Aragóni kuningas Fernando II, vanaema aga Kastiilia kuninganna Isabel I. Tal olid vennad Ferdinand ja Karl ning õed Isabella, Maria ja Katharina.

Esmalt tahtsid sugulased teda naita Inglismaa kuninga Henry VII, Prantsusmaa kuninga Louis XII või François I või Poola kuningaga, ent kui see ebaõnnestus, pidid nad oma soove vähendama ja naitsid ta lõpuks 16. juulil 1518 Portugali kuninga Manuel I-ga, kes oli temast 29 aastat vanem. Neil oli kaks last: Carlos, kes sündis 18. veebruaril 1520 ja suri lapsena, ning Maria, kes sündis 8. juunil 1521 ega abiellunud kunagi, kuigi oli üks Euroopa rikkaimaid printsesse. 13. detsembril 1521 suri Manuel katku.

Daamide rahu põhjal abiellus ta 4. juulil 1530 François I-ga. Sellest abielust ei sündinud lapsi. Prantsuse kuningannana polnud tal mingit poliitilist mõju, kuid ta oli Prantsusmaa ja Saksa-Rooma riigi vaheline kontaktisik. Ta oli Karl V lemmikõde.

Austria Eleonore suri 1558 tagasipöördumisel Badajozist, kus ta püüdis sõlmida rahu oma tütre Mariaga.

Habsburgid
Portugali inimesed
Prantsusmaa inimesed
Sündinud 1498
Surnud 1558
Ptolemaioste dünastia

Ptolemaioste dünastia (ehk Lagiidid Ptolemaios I isa Lagose järgi) oli Egiptust 323 (kuningatena alates 305) – 30 eKr valitsenud hellenistlik valitsejasuguvõsa, mille rajas Aleksander Suure väepealik Ptolemaios Soter.

Ptolemaioste dünastiasse kuulusid:
Ptolemaios I Soter (umbes 367 – 283 eKr), Egiptuse satraap alates 323 eKr, kuningas 305–285 eKr
Ptolemaios II Philadelphos (309–246 eKr), Egiptuse kuningas 285–246 eKr
Ptolemaios III Euergetes (umbes 284–222 eKr), kuningas 246–222 eKr
Ptolemaios IV Philopator (peale 240 eKr – 204 eKr), kuningas 222–204 eKr
Ptolemaios V Epiphanes (210–181 või 180 eKr), kuningas 204–181/180 eKr
Ptolemaios VI Philometor (umbes 191 – 145 eKr), kuningas 181/180–164 eKr ja 163–145 eKr
Ptolemaios VII, valitsemisaeg on vaieldav, võimalik, et ta ei saanudki tegelikult kuningaks, oletatavasti oli kuningas 145 eKr. 
Ptolemaios VIII Euergetes II Physicon (umbes 182 – 116 eKr), kuningas 170–163 eKr ja 145–116 eKr
Ptolemaios IX Soter II Lathyros, kuningas 116–110 eKr, 109–107 eKr ja 88–81 või 80 eKr
Ptolemaios X Alexandros I, kuningas 110–109 eKr ja 107–88 eKr  
Berenike III Philopator, valitsev kuninganna 81–80 eKr
Ptolemaios XI Alexandros II, kuningas 80 eKr
Ptolemaios XII Neos Dionysos Auletes (117–51 eKr), kuningas 80–58 eKr ja 55–51 eKr
Berenike IV, valitsev kuninganna 58–55 eKr
Kleopatra VII Philopator (69–30 eKr), valitsev kuninganna 51 eKr–30 eKr, koos temaga olid (ametlikult) võimul:
Ptolemaios XIII Theos Philopator (62 või 61 – 47 eKr), kuningas 51–47 eKr
Ptolemaios XIV (umbes 60 – 44 eKr), kuningas 47–44 eKr
Ptolemaios XV Philopator Philometor Caesar (Caesarion) (47 eKr–30 eKr), kuningas 44–30 eKr

Välislingid
 Pärtel Bauman, Riik ja isik Ptolemaioste-aegse Egiptuse majanduselus, Ajalooline Ajakiri nr. 2 1924

Dünastiad
  
Vana-Egiptus
Kiriši

Kiriši on linn Venemaal Leningradi oblastis, Kiriši rajooni keskus. Asub Volhovi jõe kaldal, 115 km Peterburist kagus. Nimi on soome-ugri päritolu (Kirisoo).

Kiriši küla on mainitud esmakordselt 1693. aastal. Teise maailmasõja ajal hävis küla lahingutes täielikult. 1960. aastal hakati külla rajama naftatöötlemisetehast ja hiljem soojuselektrijaama. Nende juurde tekkinud asula sai linnaõigused 1965. aastal.

Elanike arv
 55 400 (2005)
 55 000 (2007)
 54 600 (2009)
 52 800 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited

Välislingid 
 Kiriši koduleht

Leningradi oblasti linnad
Kingissepp

Kingissepp (vene keeles Кингисепп; eesti keeles ka Jaama, Jamburg) on linn Venemaal Leningradi oblastis, Kingissepa rajooni keskus. Asub Lauga jõe kaldal, 120 km Peterburist edelas ja 20 km Narvast idas.

Ajalugu
1384. aastal ehitasid novgorodlased Vadjamaale linnuse Jam (ka Jamski gorodok), mis pidas vastu rootslaste rünnaku. 15. sajandil oli linnuse kohta kasutusel Liivimaal ja saksakeelses kirjanduses rööpnimi Nyslott, vene keeles Ниенслот, 'uus linn, uus linnus'. 1449. aastal alustati uue Jamburgi kindluse ehitamist, mille mõõdud olid u 140 m ja 240 m ning pindala u 2,6 hektarit. Aastatel 1510–1520 täiendati kindluse kaitserajatisi: laiendati kindlusemüüre ja kaasajastati suurtükikaitset.

Liivi sõja ajal 1583. aastal lõpul vallutas Rootsi väejuht Pontus de la Gardie Jami ning aastatel 1583–1595 oli Jamburg koos Ingerimaaga Ingerimaa kubermanguna Rootsi valduses ja kandis nime Jama.

Kahekümneviieaastases sõjas 1590–1595. aastate Vene-Rootsi sõja tulemusel vallutasid Moskva tsaaririigi väed Venemaa tsaari Fjodor I juhtimisel Ingerimaa ning said Täyssinä rahulepingu alusel Ingerimaa koos sealsete linnuste ja linnadega (Jaanilinn, Jama, Koporje, Schlüsselburg) ning Käkisalmi lääni, mis olid kõik saadud Pljussa vaherahuga.

Ingeri sõja ja Stolbovo rahu tulemusel oli Jamburg koos Ingerimaaga Ingerimaa kubermanguna aastatel 1617–1703 Rootsi valduses ja kandis nime Jamburg. Rootsipärast nime hakati kasutama ka hiljem vene keeles.

1656. aasta alanud Rootsi-Vene sõjas hõivasid Vene tsaaririigi väed 1658. aasta alguses Jamburgi eeslinna. Sõja lõpetas 1658. aasta lõpus sõlmitud Rootsi ja Venemaa vahel Narva lähedal Vallisaare mõisas Vallisaare vaherahu.

1682. aastal pärast Jamburgi kindluse seisukorra inspekteerimist Erik Dahlbergi poolt otsustati kindluse ehitisi mitte parandada, vaid kindlus hävitada, mida ka õhkides tehti.

Aastatel 1702–1703 vallutati Põhjasõjas Ingerimaa, 14. mail Jamburg ning Jamburg liideti Moskva tsaaririigi koosseisu.

1796. aastast nimetati Jamburg Jamburgi maakonna maakonnalinnaks.

20. sajandi alguses oli Jamburgis ka eesti kool ja luteri kogudus. Jamburgis on kooliõpetajana töötanud Carl Robert Jakobson.

1922. aasta mais nimetati Jamburg eesti enamliku tegelase Viktor Kingissepa järgi Kingissepaks.

Saksa väed vallutasid linna 17. augustil 1941. Punaarmee vallutas linna tagasi 1. veebruaril 1944.

Loodus
Linna läbib Lauga jõgi.

Elanike arv
 5003 (1926)
 17 315 (1970)
 38 784 (1979)
 50 400 (2005)
 50 500 (2006)
 49 900 (2009)
 48 700 (2010. aasta rahvaloendus)

Viited

Välislingid 

 Kingissepa linna koduleht (vene keeles)
Kingissepa linn tahab tagasi vana nime, Postimees Online, 3. aprill 2012

Leningradi oblasti linnad
Jamburgi maakond
Evo Morales

Juan Evo Morales Aima (sündinud 26. oktoobril 1959 Oruro provintsis) on Boliivia poliitik, kes oli 22. jaanuarist 2006 kuni 10. novembrini 2019 Boliivia president. Ta on aimaraa indiaanlane ja esimene põliselanikust Boliivia juht pärast hispaanlaste konkistat. 2002. aasta presidendivalimistel saavutas ta teise koha.

Evo Morales on kokapõõsakasvatajate liikumise cocalero ja sotsialistliku Movimiento al Socialismo, MAS juht. Ta taotleb kokapõõsa kasvatamise legaliseerimist.

Tsitaate 

Inimkonna suurim vaenlane on kapitalism. See on see, mis põhjustab selliseid ülestõuse nagu meie oma, protesti süsteemi vastu, neoliberaalse majanduse vastu, mis on röövkapitalismi ilming. Kui kogu maailm ei tunnista reaalsust, kui riik ei taga oma kodanikele minimaalsetki arstiabi, haridust ega toitu, siis rikutakse sellega iga päev põhilisi inimõigusi.
Meie organisatsiooni ideoloogilised põhimõtted, antiimperialism ja vastuseis neoliberalismile, on selged ja muutumatud, kuid selle liikmetel tuleb see veel reaalsuseks muuta.

Välislingid
 Esimene põlisrahva president 22.01.2006
 Boliivia president Morales pühitseti Tiahuanacos Andide valitsejaks
  Medvedev ja Morales taunisid raketikilpi ja NATO laienemist Postimees, 16. veebruar 2009

Boliivia presidendid
Sündinud 1959
Dareios I

Dareios I Suur (pärsia داریوش; kreeka Δαρεῖος; ladinapäraselt Darius; umbes 549 – november 486 või oktoober 485 eKr) oli Pärsia suurkuningas 521 eKr kuni oma surmani. Tema ajal saavutas Pärsia impeerium oma suurima ulatuse.

Dareios pärines Ahhemeniidide suguvõsast ning oli Kambyses II sugulane. Ta alistas usurpaatori Gaumata, kes väitis end olevat Kyros II poeg ning oli 522 eKr enda kätte haaranud enamiku Pärsia suurriigist. Dareios võitis teda ilmselt oktoobris 521 eKr ja tema võimu tunnustasid peagi kõik Pärsia provintsid. Olles end siseriiklikult kindlustanud, asus ta Pärsiat jõuliselt laiendama, alistades mõne aastaga viimased sõltumatud Väike-Aasia lääneranniku kreeka linnad, sealhulgas ka Mileetose. Lisaks võttis ta ette sõjaretki sküütide ja teiste Mustast merest põhjas elavate hõimude vastu, kuid ei suutnud neid alistada. 512 eKr allutas ta endale aga Traakia, seega ulatusid Pärsia valdused juba Euroopasse.

Kreeka pärimuse kohaselt Dareios jagas riigi kahekümneks administratiivüksuseks – satraapiaks. Kyrose-aegse pealinna Pasargada kõrvale rajati tema valitsusajal uue keskusena Persepolis hiiglasliku eeskätt tseremoniaalset rolli täitva kuningalossiga. Egiptuses viidi lõpule Niilust Punase merega ühendava kanali ehitus.

499 eKr puhkes Väike-Aasia kreeka linnades ülestõus, mida õhutasid ka Joonia mere idakalda linnriigid, eriti Ateena ja Eretria. Seetõttu otsustas Dareios pärast Väike-Aasia ülestõusu mahasurumist ka teisi kreeklasi karistada, kuid tema väimehe Mardoniose juhitud laevastik jäi Athose kaljude lähedal 492 eKr tormi kätte ning 490 eKr võitsid kreeklased pärslasi Maratoni lahingus. Nii kukkus Dareiose sissetung Kreekasse läbi, kuid Väike-Aasia linnad jäid endiselt tema kätte. Dareiose viimastel valitsusaastatel puhkes ülestõus Egiptuses, mistõttu kreeklaste karistamine jäi tema poja Xerxes I ülesandeks.

Dareiose ajast pärineb Behistuni raidkiri, mis on peamisi Pärsia ajaloo autentseid allikaid. See kirjeldab Dareiose võitu mässuliste üle ning toob ära Ahhemeniidide genealoogia.

Vana-Pärsia monarhid
Ahhemeniidid
Surnud 480. aastatel eKr
Sündinud 6. sajandil eKr
Kentucky

Kentucky [kent'aki] on Ameerika Ühendriikide osariik. Põhjas piirneb Indiana ja Ohio osariigiga, lõunas Tennesseega, loodes Illinois'ga, läänes Missouriga, kirdes Lääne-Virginiaga ning idas Virginiaga.

1792. aastal lõi Kentucky Virginiast lahku ja võeti samal aastal iseseisva osariigina Ühendriikide hulka vastu.

Kentucky suurim linn on Louisville.

Viited

Välislingid 
 Kentucky osariigi koduleht

Ameerika Ühendriikide osariigid
Tšeboksarõ

Tšeboksarõ on linn Venemaal, Tšuvaši Vabariigi pealinn. Linn asub Volga jõe ääres.

Ajalugu 

Tšeboksarõt on esmakordselt mainitud 1469. aastal. 1555. aastast asus seal Moskva suurvürstiriigi kindlus. 1781. aastal sai linnaõigused. 1925. aastast Tšuvaši ANSV pealinn.

Rahvastik 

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tšeboksarõ elanikest tšuvašše natuke üle 60% ja venelasi ligikaudu 1/3.

Transport 

Tšeboksarõ on maanteede sõlmpunkt ja jõesadam. Raudteeühendus Saranskiga. Linnas on 20 autobussi linnaliini ja 18 trollibussiliini. Linna lähedal on rahvusvaheline lennuväli.

Viited

Välislingid 

 Tšeboksarõ linnavalitsuse koduleht

Venemaa linnad
Tšuvaššia
Kaasan

Kaasan on linn Venemaal, Tatarstani Vabariigi pealinn. Linn asub Volga jõe ääres, selle Kazanka lisajõe suudmes.

Ajalugu 
Arvatakse, et juba 11. sajandil asus Kaasani kohal volga bulgaaride linn. 2005. aastal tähistati suurejooneliselt linna 1000. aastapäeva, kuigi sel daatumil ei ole ajaloolist kinnitust. 13.–14. sajandil oli Kuldhordi koosseisus oleva Kaasani khaaniriigi pealinn. 1552. aastal vallutasid Ivan Julma väed Kaasani ja liitsid Venemaaga. 1774. aastal vallutasid linna Jemeljan Pugatšovi väed ja põletasid maha, kuid Katariina II ajal ehitati linn uuesti üles.

Haldusjaotus

Rajoonid

Kaasan jaguneb 7 rajooniks:

Loodus

Kliima
Kaasanis valitseb parasvöötme mandriline kliima kuuma suve ja külma talvega. Kõige soojem kuu on juuli, selle keskmine õhutemperatuur on +20,2 °C. Kõige külmem kuu on jaanuar keskmise õhutemperatuuriga −10,4 °C. Õhutemperatuuri absoluutne maksimum oli 2010. aasta augustis +39,0 °C, absoluutne miinimum oli 1942. aasta jaanuaris −46,8 °C.

Sademetehulk on keskmiselt 558 mm (264–804 mm) aastas.

Rahvastik 
2002. aasta rahvaloenduse andmetel moodustasid Kaasani elanikest tatarlased 47,5% ja venelased 48,8%. 2010. aasta rahvaloenduse tulemuste järgi moodustasid linna elanikest tatarlased 47,6% ja venelased 48,6%.

Haridus 
1804. aastal asutatud Kaasani ülikool on üks Venemaa vanimaid ülikoole. Linnas on kokku 44 kõrgharidusasutust, kus kokku õpib üle 140 000 üliõpilase.

Transport 
Linnas on käigus 118 bussiliini, 23 trammiliini ja 17 trollibussiliini.

27. augustil 2005 avati linna 1000. aasta juubeliks metroo. Praegu on valmis üks 15,8-kilomeetrine kümne jaamaga metrooliin.

15 km kaugusel linnast asub Kaasani rahvusvaheline lennujaam. 2011. aastal teenindas lennujaam 1 223 000 reisijat.

Sport 
Jalgpalliklubi Kaasani Rubin mängib Venemaa kõrgliigas. Jäähokiklubi Kaasani Ak Bars on mitmekordne Venemaa meister. Korvpalliklubi Kaasani UNICS mängib Venemaa kõrgliigas.

Sõpruslinnad

Vaata ka 
Qol Şärifi mošee

Viited

Välislingid 

Kaasani koduleht (vene, tatari ja inglise keeles)
Kaasani infoportaal (vene keeles)
Kaasani fotod ja vaatamisväärsused (vene keeles)

Venemaa linnad
Tatarstani linnad
Bremen

Bremen (eesti keeles on mööndav ka nimekuju Breemen) on linn Saksamaal, mis moodustab koos Bremerhaveni linnaga iseseisva Bremeni liidumaa. Bremen asub Weseri jõe ääres, 70 km kaugusel jõe suudmest.

Ajalugu 
Bremenit mainitakse esmakordselt 782. aastal. 787. aastal asutas Karl Suur Bremeni piiskopkonna ja linn sai Põhja-Euroopa ristiusustamise keskuseks. 1260. aastal sai Bremenist hansalinn.

Vaata ka 
Bremeni linna moosekandid
Bremeni Werder
Weserstadion
Bremeni lennujaam
Bremeni koge

Viited

Välislingid 
Bremeni koduleht

 
Hansalinnad
Kraater

Kraater ehk vulkaanikraater on vulkaanilise materjali, vahel ka muu materjali kuhjumisel moodustunud ümara põhiplaaniga negatiivne pinnavorm. Harilikult asuvad kraatrid mäe (vulkaani) tipus.

Tegevvulkaani kraatri põhjas on lõhed või lõõrid, mille kaudu pääsevad maapinnale magma, gaasid ja muud ained. Kustunud vulkaanidel on lõõrid sageli läbipääsmatud. Kraatrist väljuvad ained pärinevad magmakambrist ja on seal suure rõhu all, harilikult ka väga kuumad. Mõnikord väljuvad nad kraatrist väga suure kiirusega. Seetõttu on tegevvulkaani kraatris ohtlik viibida.

Kraater võib moodustuda peale vulkaanilise materjali kraatrivallidele kuhjumise ka plahvatusliku vulkaanipurske tagajärjel.

Vulkaanipursete tulemusel võivad vulkaanis olevad lõhed ja lõõrid sulguda ja mujal tekkida. Võib juhtuda, et ühte kraatrisse viivad avaused sulguvad ja tekivad mujale vulkaani välispinnale viivad avad. Seetõttu on vulkaane, millel on mitu kraatrit. Kui üks nendest on vulkaani tipus, nimetatakse seda peakraatriks, ülejäänuid, mäe küljel olevaid, nimetatakse kõrvalkraatriteks.

Kui kraater täitub veega, nimetatakse tekkinud järve kraatrijärveks. Kraatrijärved on tavaliselt sügavad. Maailma kõige sügavam kraatrijärv Crater Lake on 594 m sügav.

Kraatri kõik servad ei pruugi olla ühekõrgused. Juhtub, et vulkaanipurske või maavärina tulemusel variseb osa mäest kokku ja seetõttu on kraatri üks serv oluliselt madalam teistest. Niisugune olukord võib tekkida ka siis, kui kraatrijärv suudab erosiooni tulemusena vulkaaniseina läbi uuristada ja sealtkaudu täielikult või osaliselt tühjaks voolab.

Kõik kraatrid ei asu mäe tipus. Leidub suhteliselt madalaid, lameda põhjaga ja laiu kraatreid, mida nimetatakse maarideks. Maarid on tavaliselt täitunud veega ja niimoodi moodustanud maarijärve.

Kraatri ja sellega koos osa vulkaani kokkukukkumisel tekkinud negatiivset pinnavormi nimetatakse kaldeeraks. Maailma kõige suurem kaldeerajärv on Sumatral asuv Toba järv, mille pindala on 1000 km².

Lisaks Maale on vulkaanikraatreid tuvastatud mitmel teiselgi Päikesesüsteemi taevakehal. Maast suurematel Päikesesüsteemi taevakehadel kraatreid ei ole, sest neil puudub tahke pind.

Vulkanoloogia
Geomorfoloogia
Oboe

Oboe (prantsuse sõnast haut-bois 'kõrge (lärmikas) puu', itaalia keeles oboe) on kaasaegse orkestri instrument, topeltlesthuuliku ehk trostiga puupuhkpill. 

Oboe heliulatus on b-g3. Oboe tämber on nasaalne, teravapoolne ja läbitungiv, ent samas ka sametjas. Vaatamata pilli peaasjalikult nasaalsele tämbrile on oboe roll sajandite vältel olnud muuhulgas olla melanhoolia ja kurbuse muusikaliseks väljendajaks.

Algselt oli oboe karjuste ja jahimeeste pill, keskaegsed trubaduurid ja truväärid mängisid oboe eelkäijatel, 17. sajandi keskel võeti oboe kasutusele orkestris.

Oboed kasutatakse tavaliselt orkestripillina, kuid sellele on ka kirjutatud mitmeid soolokontserte ja -sonaate. Esimese oboekontserdi kirjutas Domenico Marcheselli 1708. aastal. Säilinud pole sellest aga midagi peale nime "Academico Formato". Eriti palju repertuaari leidub barokiajastust, mil oboeteoseid kirjutasid teiste hulgas Tomaso Albinoni, Johann Sebastian Bach, Georg Philipp Telemann ja Antonio Vivaldi.

Oboemängijaid
Heinz Holliger
Léon Goossnes
Marcel Tabuteau
Maurice Bourgue
Thomas Indermühle
François Leleux
Albrecht Mayer
Kalev Kuljus 
Nils Rõõmussaar
Riivo Kallasmaa
Jaan Hargel

Puhkpillid
Aerofonid
Svetlana Masterkova

Svetlana Masterkova (sündinud 17. jaanuaril 1968 Atšinskis) on Venemaa endine kergejõustiklane (distantsid 800 m kuni 1 miil). Ta on kahekordne olümpiavõitja (1996), maailmameister (1999) ja Euroopa meister (1998).

Masterkova on IAAFi kuulsuste halli liige.

Saavutused

Olümpiamängudel 

1996. aasta suveolümpiamängud
 olümpiavõitja 800 m 1.57,73
 olümpiavõitja 1500 m 4.00,83

Maailmameistrivõistlustel 

1999
 maailmameister 1500 m 3.59,53
 pronksmedal 800 m 1.56,93

Euroopa meistrivõistlustel 

1998
 Euroopa meister 1500 m 4.11,92

Maailmarekordid

Välislingid 
 

Pilte Svetlana Masterkova
pilt 1
pilt 2
pilt 3

Venemaa jooksjad
Sündinud 1968
Orlando Bloom

Orlando Jonathan Blanchard Bloom (sündinud 13. jaanuaril 1977 Canterburys Inglismaal) on inglise filminäitleja.

Tuntust on ta kogunud eelkõige "Sõrmuste isanda" ja "Kääbiku" triloogiaga ning filmidega "Kariibi mere piraadid: Musta pärli needus" (2003), "Kariibi mere piraadid: Surnud mehe aardekirst" (2006) ja "Kariibi mere piraadid: Maailma lõpus" (2007).

Ta kaasa teinud filmides "Wilde" (1997), "Allatulistatud "Black Hawk"" ("Black Hawk Down", 2001), "Ned Kelly" (2003), "Trooja" (2004) ning "Haven" (2004). 

Esimese peaosa sai filmis "The Calcium Kid" (2004), sellele järgnesid ristisõdadest kõnelev eepos "Taevane kuningriik" (2005) ja romantiline komöödia "Elizabethtown" (2005).

Välislingid 
Lisainfo filmiveeb.ee-st

Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1977
Susa (Itaalia)

Susa on linn Itaalias Piemonte maakonnas città metropolitana di Torinos 51 km Torinost läänes.

Erinevalt muust Itaaliast, mis oli roomlaste valitseda, jäi Susa koos Piemonte läänealadega gallide kätte.

Tuntuim ehitusmälestis on romaani stiilis Susa katedraal (1029) koos uhke kampaniiliga. Sealsamas, teisel pool Piazza San Giusto väljakut, seisab gallide juhi Cottiuse poolt Vana-Rooma keisri Augustuse auks püstitatud triumfikaar (Arco di Augusto).

Viited

Välislingid 

Itaalia linnad
Piemonte vallad
Wang Junxia

Wang Junxia (王军霞 Wáng Jūnxiá; sündinud 19. jaanuaril 1973 Jiaohes) on Hiina endine kergejõustiklane (jooksudistantsid 3000 m kuni maratonini). Olümpiavõitja (1996) ja maailmameister (1993).

Talle kuulus aastatel 1993–2016 10 000 meetri maailmarekord 29.31,78. 1993. aastast on ta 3000 meetri maailmarekordi 8.06,11 valdaja.

Junxia on IAAFi kuulsuste halli liige.

Saavutused

Olümpiamängudel 

 1996  Atlantas
  olümpiavõitja 5000 m jooksus 14.59,88
  hõbemedal 10 000 m jooksus 31.02,59

Maailmameistrivõistlustel 

 1993  Stuttgardis
  maailmameister 10 000 m 30.49,30

Maailmarekordid

Välislingid 
  
Pilt saidil sporting-heroes.net

Hiina jooksjad
Sündinud 1973
Puštu keel

Puštu keel ehk afgaani keel on iraani keelte hulka kuuluv keel, mida kõnelevad puštud.

Staatus ja kõnelejad
Puštu keelt kõneldakse peamiselt Afganistanis, kus see on dari keele kõrval ametlik keel (Sardar Mohammed Hashim Khani ajal aastal 1936 kuulutati puštu keel Afganistani riigikeeleks), ja Pakistanis. 

Puštu keelt kõneldakse Afganistanis eriti Kandahāri, Jalālābādi, Ghaznī ja Khowsti ümbruses ning Kabuli ja Farāhi provintsis, Pakistanis muuhulgas Belutšistanis ja Peshawari ümbruses.     

Kõnelejate koguarv on umbes 33 miljonit.

Keelesugulus, erijooned ja seos rahvaga 
Puštu keel kuulub indoeuroopa keelkonna iraani rühma, täpsemalt idairaani keelte kagurühma. Nagu teistelegi viimasesse kuuluvatele keeltele, on puštu keelele omased retroflekssed konsonandid ja ergatiivtarind. Need jooned eristavad kagurühma keeli kirderühma keeltest, mille hulka kuuluvad sogdi keele tänapäevane kuju jagnoobi keel ning kunagine baktria keel. 

Et puštu keelt kõnelevad ainult puštud ning ta pole naaberkeeli oluliselt mõjutanud, siis saab keele põhjal teha otseseid järeldusi puštude päritolu ja algkodu kohta. Puštude algkodu pidi asuma Iraani kiltmaa kaguosas, Hindukušist lõuna pool. See seletab ka india keelte tugevat mõju puštu keelele. Paljud puštu keele sõnad ei ole tagasiviidavad piirkonna algsetele iraani keeltele. See osutab (osalt) mitteiraani päritolule.

Murded
Puštu keelel on palju territoriaalseid ja hõimumurdeid. Need jaotatakse idamurderühmaks ehk Peshawari-Jalālābādi murderühmaks ja läänemurderühmaks ehk Kandahāri murderühmaks. Mõnikord tuuakse eraldi välja lõunamurderühm, kuhu kuuluvad muuhulgas Afganistani Paktīā provintsi murded.

Kiri
Puštu keelt on sellest ajast, kui Kesk-Aasiasse jõudis islam, kirjutatud modifitseeritud araabia kirjas. Tänapäeval kasutatakse ka latinisatsiooni, põhjuseks suuresti laienev kasutamine Internetis.   

Puštu tähestikus on 40 tähte.

Grammatika

Võrreldes pärsia keelega on puštu keelel keerukam fonoloogia ja morfoloogia. 

Preteeritumis leidub ergatiivistruktuure. 

Sõnajärg on SOV.

Sõnavara 
Üsna sagedased on pärsia ja araabia laensõnad. Põhjuseks on suuresti pärsia keele valdav osa pärast Afganistani pealinna üleviimist Kandahārist Kabulisse 18. sajandil.  

Mõned puštu keele sõnad on veel äratuntavalt indoeuroopa päritolu, näiteks põhiarvsõnad:

dua دوه 'kaks', dree دری 'kolm', ate اته'kaheksa', noha  نهه  'üheksa',

samuti mõned muud sõnad, nagu näiteks: 

stori ستوری 'täht', nevä نوی 'uus', na نه 'ei'.

Vaata ka
 Puštu kirjandus
 Osseedi keel

Välislingid

 Inglise-puštu, puštu-dari ja puštu-prantsuse sõnastik

Idairaani keeled
Afganistan
Novotšeboksarsk

Novotšeboksarsk on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis. Asub Volga kaldal 20 km kaugusel Tšeboksarõst.

Linna hakati rajama 1960. aastal seoses hüdroelektrijaama ehitusega. Linnaõigused sai 1965. aastal.

2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novotšeboksarski elanikest tšuvašše 53%, venelasi 32%, tatarlasi 6%, mordvalasi 3%, marisid 3%, ukrainlasi 1%, valgevenelasi 1% ja teistest rahvustest inimesi 1%.

Sõpruslinnad 
  Žatec, Tšehhi
  Klimovsk, Venemaa
  Sterlitamak, Venemaa

Viited

Välislingid 
 Novotšeboksarski koduleht

Venemaa linnad
Tšuvaššia
Elam

Elam (vanemas eestikeelses kirjanduses ka Eelam) oli vanaaja riik tänapäeva Iraagi ja Iraani piirimail Zagrose mägede ja Pärsia lahe vahel. Tema soodne asukoht tegi riigi ohtlikuks konkurendiks läänes asuvatele Mesopotaamia riikidele. Elam oli mitu korda sealsete impeeriumite võimu all, kuid vallutas aeg-ajalt ka Mesopotaamia alasid. Tema tähtsus kadus 1. aastatuhandel eKr, kui regioonis tõusid esile Meedia ja Pärsia.

Elami riik tekkis umbes 2700 eKr. Selle võimsuse tipp oli 2. aastatuhat eKr, kuid hiljem vallutati ta Uus-Assüüria poolt ning Iraani kiltmaal alustasid elamlastele pealetungi ka indoeurooplased: meedlased ja pärslased.

Oletatavasti 539 eKr langes Elam lõplikult pärslaste võimu alla. Selle muistne pealinn Susa (mille lähedal asub tänapäeval Šuš) oli juba varem saanud üheks Pärsia olulisematest keskustest.

Elamlased rääkisid elami keelt, millel teadaolevad sugulaskeeled puuduvad.

 
Iraani ajalugu
Lähis-Ida ajaloolised riigid
Aasia esiaeg
Iraagi ajalugu
Carl Wilhelm Scheele

Carl Wilhelm Scheele (9. detsember 1742 Stralsund – 21. mai 1786 Köping) oli rootsi keemik ja apteeker, hapniku avastaja.

Scheele sündis Saksamaal Pommeris, mis kuulus tollal Rootsile. 15-aastasena sai temast apteekriõpilane Rootsis. Ta töötas apteekri ja apteegijuhatajana 1770. aastani Stockholmis, siis 1775. aastani Uppsalas ja hiljem Köpingis, loobudes ülikooli õppejõu kohast, mida talle pakkus isegi Preisimaa kuningas Friedrich Suur.

Scheele emakeel oli saksa keel ja ta eelistas rääkida just saksa keeles. Tollal rääkisidki rootsi farmatseudid üldiselt saksa keeles.

Scheele oli tuntud eksperimentaator. Ta avastas 1772 hapniku ("tuliõhu"), sai 1773 lämmastikku ja tegi kindlaks, et õhk on kahe komponendi segu, kuid ei suutnud koostist määrata. Ta avastas või valmistas baariumi, kloori ja mangaani (1774), molübdeeni (1778) ja volframit (1781), oksiide (BaO, MoO3, WO3) ja happeid (vesinikfluriidi HF, vesiniksulfiidi H2S, vesiniktsüaniidhapet HCN, arseenhapet H3AsO4, sidrunhapet ja glütseriini). Samuti töötas ta välja pastöriseerimisele lähedase menetluse. Kuna ta ei avaldanud kohe oma töid, läks avastajaau vahel teistele. Ta leiutas meetodi, kuidas fosforit suurtes kogustes toota, ja see võimaldaski Rootsil saja aasta pärast saada maailma juhtivaks tuletikkude tootjaks.

Kuigi Scheele looming oli oluline flogistoniteooria ümberlükkamisel, jäi ta ise siiski surmani flogistoniteooria pooldajaks.

Koos teiste teadlastega töötas ta välja fosfori saamise meetodi luudest ja avastas söe võime siduda gaase. Ta viitas esimesena võimalusele, et raual, vasel ja elavhõbedal on eri ühendeis erinev oksüdatsiooniaste.

Oma ainsa raamatu "Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer" ("Õhu ja tule keemiline käsitlemine") avaldas ta 1777. Selles kirjeldaski ta hapniku saamist. Joseph Priestley oli hapnikku saanud juba 1774 ja oma uurimistulemused varem avaldanud, kuid Priestley oli olnud Scheelega kirjavahetuses ja tugines oma leiutistes sedavõrd suurel määral Scheele töödele, et pole kindel, kas ta seda Scheele abita üldse suutnud oleks. Ka Lavoisier oli hapnikku saanud enne kui Scheele oma teose avaldas, kuid ikkagi hiljem kui Scheele ise hapnikku eraldanud oli. Scheele eristas oma raamatus soojusülekannet soojuskiirguse kaudu konvektsioonist või konduktsioonist.

Carl Wilhelm Scheele oli Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liige.

Scheele töötas nagu teisedki tema aja teadlased rasketes ja isegi eluohtlikes tingimustes. Lisaks oli tal harjumus nuusutada ja maitsta enda valmistatud aineid. Neist paljud olid aga väga mürgised: elavhõbe, plii, fosfor, vesiniksulfiidhape, vesiniktsüaniidhape, arseenhape ja kloor, kui vaid mõnda nimetada. Seetõttu suri Scheele suhteliselt noorena. Kaks päeva enne surma abiellus ta ühe lesknaisega, et oma vara ja apteeki kellelegi pärandada.

Viited

Välislingid 
Scheele väitekirja "Chemische Abhandlung von der Luft und dem Feuer" täistekst

Rootsi keemikud
Sündinud 1842
Surnud 1886
Osaühing

Osaühing (lühend OÜ; vanemas kirjakeeles osaühisus) on üks äriühingu liike Eesti positiivses õiguses.

Osaühingu tunnused:
osaühingul on vähemalt 2500 euro suurune osakapital;
osanik ei vastuta ühingu kohustuste eest;
osaühing vastutab oma kohustuste täitmise eest kogu oma varaga.

Osaühing on äriühing, millel on osadeks jaotatud osakapital. Osanikul endal isiklikku varalist vastutust ei ole, kuid oma kohustuste täitmise eest vastutab osaühing kogu oma varaga. Osaühingu tegevus on reguleeritud äriseadustiku alusel. 

Osaühingut saab asutada üks või mitu füüsilist või juriidilist isikut. Igal omanikul saab olla ainult üks osa, kui osanik omandab täiendavat osa, siis suureneb osaniku esialgse osa nimiväärtus. Kui esialgsele osaniku osale lisandub täiendav osa, siis laienevad ka osade ühendamise tulemusel õigused.  

Osaühingu osad võivad olla ühesuguse või erineva nimiväärtusega, kuid väikseim nimiväärtus on üks euro. Kui osa nimiväärtus on suurem kui üks euro, siis peab see olema ühe euro täiskordne. Osaühingu osad võivad olla registreeritud Eesti väärtpaberite keskregistris, kuid osa kohta väärtpaberite väljaandmine ei ole lubatud. 

Selleks, et asutada osaühing, tuleb sõlmida asutamisleping. Asutamisleping ja selle põhikiri peab olema notariaalselt tõestatud ning kõigi asutajate poolt alla kirjutatud. Kui osaühingu asutajaks on ainult üks inimene, siis asutamislepingut asendab asutaja poolt allakirjutatud notariaalselt tõendatud asutamisotsus. Selleks, et kanda osaühing äriregistrisse, tuleb esitada registriosakonnale vajalikud dokumendid ning tasuda riigilõiv. 

Osaühingut on võimalik asutada ka kiirmenetluse korras. Sellel juhul on võimalik teha osakapitali sissemakse üksnes rahaliselt. Kiirmenetluse kaudu osaühingu loomine on selleks lihtsaim võimalus ning seda saab teha ettevõtjaportaali kaudu. 

Osaühingu esindajaks ja juhiks on juhatus. Juhatusse võib kuuluda kas üks või mitu liiget. Kui juhatusse kuulub enam kui kaks liiget, siis valivad juhatuse liikmed enda seast juhatuse esimehe, kes korraldab juhatuse tegevust. Juhatuse liige ei pea olema osaühingu osanik ja juhatuse liige ei tohi olla nõukogu liige. 

Osaühingut saab lõpetada osanike otsusel, kohtulahendiga või pankroti väljakuulutamisega. Osaühing on lõpetatud siis, kui lõpetamise kanne on tehtud äriregistrisse. Sundlõpetamine otsustatakse kohtus ja jõustub kohtulahendi jõustumisega ning selle käigus viiakse läbi likvideerimismenetlus.

Vaata ka
Juriidiline isik
Äriühing
Täisühing
Usaldusühing
Aktsiaselts
Euroopa äriühing
Tulundusühistu
Ettevõtlusvormid

Viited

Välislingid 
Äriseadustik
Äriregistri ettevõtjaportaal

 
Ühinguõigus
Kanaš

Kanaš [kan'ašš] on linn Venemaa Tšuvaši Vabariigis, Kanaši rajooni keskus. Asub 70 km Tšeboksarõst lõunas.

Kanaš (tšuvaši 'nõukogu') on asutatud 1891. aastal ja kandis linnaõiguste saamiseni 1925. aastal nime Šihranõ. 

Kanaš on tähtis raudteede sõlmpunkt.

Viited

Välislingid 
Kanaši koduleht

Venemaa linnad
Tšuvaššia
Kurgan

Kurgan on linn Venemaal, Kurgani oblasti keskus. Asub Išimi tasandiku lääneosas, Toboli jõe kaldal.

Asutatud 1662. aastal, linnaõigused sai 1782. aastal. 

Tööstuslinn, toodetakse muuhulgas soomustransportööre ja autobusse (KAvZ).

Viited

Välislingid 

Kurgani koduleht

Venemaa linnad
Kurgani oblast
Christian I

Christian I (1426 – 21. mai 1481) oli Taani kuningas alates 1448, Norra kuningas alates 1450 kuni surmani ja Rootsi kuningas 1457–1464. 1460–1481 oli ta ka Schleswigi hertsog, 1460–1471 Holsteini krahv ning 1471–1481 Holsteini hertsog. Ta oli esimene Oldenburgi dünastia esindaja Taani troonil.

Christiani isa oli Oldenburgi ja Delmenhorsti krahv Dietrich Oldenburgist, ema aga Helwig Schleswig-Holsteinist. Et ta ema oli Taani kuninga Erik V, Rootsi kuninga Magnus I ja Norra kuninga Håkon V sugulane, siis tekkis Christianil võimalus Kalmari uniooni valitsejaks saamiseks. 

1448 suri unioonikuningas Christoffer III pärijateta ning uueks monarhiks otsustati kutsuda Christian. Norra ei tunnustanud Christianit aga kohe, kuna Rootsis trooni haaranud Karl Knutsson Bonde kuulutas end ka Norra kuningaks. Kuid kuna ta polnud seal kuigi populaarne ning ei omanud pärimisõigust troonile, siis otsustasid norralased 1450 samuti Christiani kasuks. 1457. aastal oli Bonde muutunud ebapopulaarseks ka Rootsis ning ta pidi maalt lahkuma. Nii sai Christian ka Rootsi kuningaks ning Kalmari unioon oli taastatud. 1460 päris ta Schleswigi hertsogkonna ning Holsteini krahvkonna, viimane muudeti 1471 samuti hertsogkonnaks.

1464 kukutati Christian aga Rootsis ning kuningaks kutsuti tagasi Karl Knutsson Bonde. Seal algasid sisevõitlused unioonimeelsete ja -vastaste vahel, mille käigus Christian püüdis oma võimu taastada, kuid see ebaõnnestus. Rootsi valitsejaks tõusis regendina Sten Sture Vanem ning Christian pidi leppima vaid edutute troonitaotluste esitamisega.

1469. aastal laulatati Christiani tütar Taani Margaret Šotimaa kuninga James III-ga. Abielust sündis kolm poega. Vanimast pojast sai Šotimaa kuningas James IV. Margaret oli populaarne kuninganna, teda peeti ilusaks, leebeks ja mõistlikuks ning paljude ajaloolaste arvates oleks ta olnud valitsemises oma abikaasast võimekam.

1481 Christian suri ning Taani ja Norra troon läksid tema pojale Hansule.

|->
|Eelnev:Christoffer III
|Taani kuningas1448–1481
|rowspan="2" | Järgnev:Hans
|-
|Eelnev:Karl I
|Norra kuningas1450–1481
|-
|Eelnevad:Jörg Bengtsson Oxenstierna ja Erik Axelsson Tott (regendid)
|Rootsi kuningas1457–1464
|Järgnev:Karl VIII

Vaata ka
Taani ajalugu

Taani monarhid
Norra monarhid
Rootsi monarhid
Oldenburgid
Sündinud 1426
Surnud 1481
Tobol

Tobol (vene keeles Тобол, kasahhi keeles Тобыл) on Irtõši vasakpoolne lisajõgi. 

Toboli pikkuseks on 1591 km ja valgala 426 000 km². 

Tobol algab Taga-Uurali platoolt Kasahstani ja Venemaa piirilt kahe ajutise jõe Bozbie ja Kairaktõ ühinemiskohalt. Bozbie algab põhja poolt Kasahstanist Kostanaj oblastist ja voolab kagusse. Kairaktõ algab lõuna poolt Venemaalt Orenburgi oblastist ja voolab kirdesse.

Alguses voolab Tobol piirijõena itta. Pärast Akkarga läbimist pöördub ta põhja ja kulgeb edasi Kasahstanis Kostanaj oblastis. Ta läbib Frunze ja möödub 349 m kõrgusest Žitikara mäest ida poolt. Temasse suubub vasakult Šortandõ, seal keerab Tobol loodesse ja kohe suubub temasse vasakult Želkuar. Tobol läbib Denissovka ja pärast linna algab lääne-ida suhtes piklik Ülem-Toboli veehoidla. Pärast veehoidlat läbib jõgi Lissakovski ja Oktjabrski ning jõuab edela-kirde suunas piklikku Karatomari veehoidlasse, kuhu suubub vasakult Ajati (Ajeti) jõgi. Tobol läbib Rudnõi, Sadtšikovka, Amangeldi, oblastikeskuse Kostanaj ja selle vastas Toboli teisel kaldal oleva Zatobolski ning pöördub põhja. Pärast Nadeždinka ja Vvedenka läbimist jõuab ta taas Kasahstani ja Venemaa piirini. Seal suubub temasse piirijõgi Ui (Uj) ja Tobol pöördub itta. Piiril Kasahstani-poolsel kaldal asub Uzõnagaši asula.

Tobol jõuab Torgai nõkku, kus temasse suubub suurim parempoolne lisajõgi Obagan. Suubumiskohas pöördub Tobol loodesse Kurgani oblastisse, lahkub Kasahstanist ja lakkab olemast piirijõgi. Ta läbib oblastikeskuse Kurgani ja jõuab Išimi tasandikule. Lõpuks ületab ta oblastipiiri ja jõuab Tjumeni oblastisse. Jalutorovskis suubub temasse vasakult Isseti jõgi, Jarkovos samuti vasakult Tura jõgi.

Seejärel suubub temasse veel vasakult Tavda jõgi ja Tobolskis suubub Tobol ise vasakult Irtõši. Lõpuks jõuavad Toboli veed Obi kaudu Põhja-Jäämerre.

Tobol toitub ülemjooksul lumesulaveest, aga mida enam allavoolu, seda enam vihmaveest. Suurvesi on ülemjooksul aprilli algusest juuni keskpaigani, alamjooksul kuni augusti alguseni. Jõgi jäätub novembris, alamjooksul vahel oktoobri lõpus, vabaneb jääkattest aprilli lõpus või mai alguses. Vooluhulk on keskjooksul, 898 km kaugusel suudmest keskmiselt 26,2 m³/s (maksimaalselt 348 m³/s), suudmes keskmiselt 805 m³/s (maksimaalselt 6350 m³/s).

Tobol on sogane. Keskmiselt sisaldab jõevee iga kuupmeeter 260 g tahkeid osakesi. Aastas kannab ta Irtõši 1,6 miljonit tonni tahkeid osakesi.

Tobol on laevatatav suudmest 437 km kaugusele. Jõevoolu reguleerib mitu veehoidlat. Mööda jõge parvetatakse metsa.

Viited 

Obi jõgikond
Aasia jõed
Venemaa jõed
Kasahstani jõed
Oldenburgi dünastia

Oldenburgi dünastia oli Põhja-Saksamaa valitsejasuguvõsa, mis valitses Oldenburgi krahvkonda alates 11. sajandist. 15. sajandil tõusis koja tähtsus märgatavalt, kui Oldenburgi krahv Christian sai Taani ja seejärel ka Norra ja Rootsi kuningaks. Hiljem asusid Oldenburgide erinevad harud valitsema ka teisi riike.

Pealiin
kuni 1773 Oldenburgi krahvid
1448–1863 Taani kuningad
1450–1814 Norra kuningad (Vaata: Norra kuningate loend)
1457–1464, 1497–1501 ja 1520–1521 Rootsi kuningad (Vaata: Rootsi riigipeade loend)
1460–1582 ja 1773–1863 Schleswigi ja Holsteini valitsejad

Holstein-Gottorpi dünastia
Holsteini ja Schleswigi (enamuse nendest) valitsejad 1544–1739

Holstein-Gottorp-Romanovite dünastia
Venemaa keisrid 1762 ja 1796–1917 (Vaata: Venemaa riigipeade loend)
Holsteini valitsejad 1739–1763

Holstein-Gottorpi dünastia Rootsi haru
Rootsi kuningad 1751–1818

Holstein-Gottorpi dünastia Oldenburgi haru
Oldenburgi hertsogid ja hiljem suurhertsogid 1773–1918
Peter Friedrich Ludwig (1785–1829)
Paul Friedrich August von Holstein-Oldenburg (1829–1853)
Nikolaus Friedrich Peter von Oldenburg (1853–1900)
Friedrich August von Oldenburg, (August II) (1900–1918)

Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburgi dünastia
alates 1863 Taani kuningad
alates 1905 Norra kuningad
1863–1924 ja 1935–1973 Kreeka kuningad (Vaata: Kreeka riigipeade loend)

Dünastiad
Thames

Thames [t'emz] on jõgi Suurbritannias Inglismaal. Thames algab Cotswoldi kõrgustikult, voolab valdavalt itta ja kagusse ning suubub Põhjamerre, moodustades estuaari.

Thamesi pikkus on 346 km ja valgla 12 935 km². Sellega on ta pikim tervenisti Inglismaal asuv jõgi ning Suurbritannias Severni järel teisel kohal.

Jõe ääres asuvad Oxfordi, Readingi ja Londoni linn.

Thamesi nimelisi jõgesid on ka endistel inglaste asumaadel, sealhulgas Põhja-Ameerikas.

Vaata ka
 Londoni nõgu
 HMS Belfast, Thamesil ankrus olev muuseumilaev
 Thamesi suudmeala
 Thames Gateway

Põhjamere vesikond
Suurbritannia jõed
Christian IX

Christian IX (8. aprill 1818 – 29. jaanuar 1906) oli Taani kuningas 1863–1906. Ta pärines Oldenburgi dünastia Glücksburgi harust (Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg) ja oli hertsog Friedrich Wilhelmi poeg.

Christian sai Taani kuningaks seetõttu, et kuningas Frederik VII oli lastetu ning tema pärines Oldenburgi pealiini suhteliselt lähedasest kõrvalharust. Samas tekkis Christianil probleem sellega, et Saali õiguse kohaselt ei olnud tal esmast pärimisõigust Taanile kuuluvale Schleswig-Holsteinile ning seda ära kasutades kuulutasid Preisimaa ja Austria Taanile sõja. 1864 toimunud sõjas sai Taani lüüa ning pidi hertsogkonna loovutama. 

Christian IX oli vaadetelt suhteliselt konservatiivne, kuid sellele vaatamata toimusid tema ajal mitmed reformid, mis viisid Taanit demokraatia suunas, sealhulgas anti autonoomia Islandile ja rohkem mõjuvõimu parlamendile.

Christian on tuntud ka tänu oma prominentsete järglastele. 1842 abiellus ta Hessen-Kasseli Louisega, kellega tal oli 6 järglast:

kroonprints Frederik (1843–1912), Taani kuningas 1906–1912;
Alexandra (1844–1925), Suurbritannia kuninga Edward VII abikaasa;
prints Vilhelm (1845–1913), Kreeka kuningas 1863–1913; 
Dagmar (1847–1928), Venemaa keisri Aleksander III abikaasa;
Thyra (1853–1933), Taani printsess, Hannoveri kroonprintsi ja Cumberlandi hertsogi Ernst Augusti abikaasa;
prints Valdemar (1858–1939).

Christiani lapselaste hulka kuulusid monarhid Nikolai II, George V, Konstantinos I, Christian X ja Haakon VII, mistõttu teda on võrreldud kuninganna Victoriaga, kelle paljud järeltulijad jõudsid samuti valitsejatroonile.

Esivanemad

Taani monarhid
Oldenburgid
Musta Kotka ordeni kavalerid
Dannebrogi suurkomandörid
Sündinud 1818
Surnud 1906
Tšerepovets

Tšerepovets on linn Venemaal Vologda oblastis. Asub Rõbinski veehoidla põhjakaldal, Šeksna jõe suudmes Vologdast 115 km läänes.

Asutatud 1777. aastal 14. sajandil rajatud kloostri juurde.

Linn on raua- ja terasetööstuse keskus(Severstal), seal on ka keemiatööstuse ettevõtted.

Tšerepovetsi läbib raudtee ja see on tähtis sadam Volga veeteel.

Tšerepovets on Vologda oblasti suurim linn.

Viited 

Vologda oblasti linnad
Rahvusvaheline Suusaföderatsioon

Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (prantsuse keeles Fédération Internationale de Ski, lühend FIS) on peamine suusaspordi alasid hõlmav organisatsioon maailmas. See loodi 2. veebruaril 1924 Prantsusmaal Chamonix's, kus samal ajal toimusid ka esimesed taliolümpiamängud.

FIS-i peakorter asub alates 1972. aastast Bernis. 1925. aastal hakati korraldama FIS-i iga-aastase kongressi ajal niinimetatud kongressimänge, mis on hiljem tagantjärele tunnistatud maailmameistrivõistlusteks. Esimesed ametlikud maailmameistrivõistlused peeti 1937. aastal.

FIS juhib rahvusvahelises ulatuses kõiki suusaspordialasid peale laskesuusatamise.

Eesti on FIS-is esindatud Eesti Suusaliidu kaudu.


Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni juhtkond

President
Gian Franco Kasper (Šveits)

Asepresidendid
Anatoli Akentiev (Venemaa)
Yoshiro Ito (Jaapan)
Bill Marolt (USA)
Carl Eric Stålberg (Rootsi)

Peasekretär
Sarah Lewis

Välislingid 
Rahvusvahelise Suusaföderatsiooni koduleht

Suusatamine
Rahvusvahelised spordiorganisatsioonid
1373



Sündmused maailmas 

 ...

Sündmused Eestis 
 Mainitakse esmakordselt Lüganuse kihelkonda  (Lygenus) 
 Mainitakse esmakordselt Neitsitorni
 Paavst andis välja bulla, mille järgi Riia peapiiskopkonna toomkapiitlile kehtestati Augustinuse ordu reeglid. Bullast tulenevalt suurenes toomhärrade poliitiline kaal. Tekkinud rõivastustüli (vaata ka rõivastustüli) piiskopkonna ja Liivi ordu vahel oli kahjulik ordule, kes seepeale okupeeris peapiiskopi ja toomhärrade mõisad.
 ...

Sündinud 
Niccolò Albergati
 ...

Surnud 
23. juuli - Birgitta
25. juuli - Magnus II (Braunschweig-Lüneburg)
 ...

Viited
Vaalalised

Vaalalised (Cetacea) on vees elavate loomade selts imetajate klassist.

Neid elab maailmas 89 liiki.

Süstemaatika

SELTS VAALALISED
 Alamselts Hammasvaalalised Odontoceti
 Sugukond Nokisvaallased: 22 liiki ja 6 perekonda
 Sugukond Kašelotlased: 1 liik
 Sugukond Kääbuskašelotlased: 2 liiki ja 1 perekond
 Sugukond India jõedelfiinlased: 1 liik
 Sugukond Inialased: 3 liiki ja 1 perekond.
 Sugukond Pontoporiidlased: 1 liik
 Sugukond Hiina jõedelfiinlased : 1 liiki (arvatavasti väljasurnud)
 Sugukond Delfiinlased: 36 liiki ja 17 perekonda
 Sugukond Pringlased: 6 liiki ja 3 perekonda
 Sugukond Narvallased: 2 liiki ja 2 perekonda
 Alamselts Kiusvaalalised Mysticeti
 Sugukond Silevaallased:  4 liiki ja 2 perekonda
 Sugukond Hallvaallased: 1 liik
 Sugukond Vaguvaallased: 9 liiki ja 2 perekonda (sealhulgas sinivaal)
 Sugukond Väikevaallased: 1 liik

Viited
Räim

Räim ehk läänemere heeringas (Clupea harengus membras) on atlandi heeringa alamliik, kes elab Läänemeres.

Tavaline räim toitub planktonist. Hiidräim on röövkala ja sööb sageli ogalikke.

Räim koeb kõval, kivisel või kruusasel põhjal 2–20 m sügavusel.

22. veebruaril 2007 kuulutati räim Eesti rahvuskalaks.

Välimus 
Räime keha on üsna lame, värvilt hõbedane ning tihti sinakasroheliste toonidega. Selja keskosas asub ainus seljauim. Soomused tulevad kergesti ära. Silmad on mõnevõrra suuremad kui atlandi heeringal. 

Tavaliselt on räim teistest heeringatest väiksem, enamasti alla 20 cm pikkune. Suguküpseks saab räim 2–3 aasta vanuselt, kui on 13–14 cm pikk. Esineb ka kiire kasvuga hiidräimi, kelle pikkus on 33–37,5 cm. 

Tavaliselt kaaluvad räimed veidi üle 20 g.  

Peale suuruse eristab räime teistest atlandi heeringatest väiksem selgroolülide arv. Räimel on neid 54–57.

Elupaigad 
Eesti rannikuvetes saab eristada kolme räimeasurkonda: Liivi lahe räime, Läänemere kirdeosa avamereräime ja Soome lahe räime.  Kuna mõni asurkond koeb varasuvel (mais-juunis) ja mõni sügisel, siis on eristatud ka kevadräime ja sügisräime, kelle kategoriseerimises ja tunnustamises pole ihtüoloogid üksmeelel.

Räim on kohastunud eluks riimvees ja suudab kohati elada isegi  magevees, näiteks mõnes Rootsi järves.

Räimed tööstuses 
Räim on Läänemere peamine töönduskala, andes poole sealsest kalasaagist. Räime püütakse tavaliselt ranna lähedalt seisevvõrkude ja seisevnootadega.

Rohkem kui pool saagist läheb konservide valmistamiseks (sprotid õlis ja räim tomatis). Erilise küpsetusmeetodi abil saadakse poolsuitsuräim. Väiksem osa saagist realiseeritakse jahutatult või külmutatult. Räime marineeritakse, suitsutatakse, praetakse või küpsetatakse hapukoore ja tilliga.

Räimed Araali meres 
1954–1956 prooviti räime aklimatiseerida Araali merre. Kolm aastat peale marja toomist Araali hakkasid räimed seal juba kudema. Esimestel aastatel kasvas räim Araalis väga hästi, tunduvalt paremini kui Liivi või Visla lahes, kust ta pärineb. Räim sõi vähikesi (Diaptomus ja Dikerogammarus), kuid siiski hakkas räimede arvukus tunduvalt vähenema. Toidupuuduse, vaenlaste ja toidukonkurentide rohkuse tõttu ei tekkinudki Araali meres töönduslikku räimevaru. Väikesearvuline räimepopulatsioon elab Väike-Araalis ka praegu.

Räim nimena 
Tallinnas Kakumäe asumis on Räime tänav. Tänav ulatub Kakumäe teelt Tiskre ojani ja sealt edasi mööda ojakallast Kakumäe lahe äärde.

Viited

Välislingid 
 
 Tiit Raid: "Mõnda räimest, meie rahvuskalast" Eesti Loodus, juuli 2008
 Kakskümmend kaks kala eesti rahvausundis
 FishBase info for Clupeidae
 Miko's Phylogeny Archive
 Räim Eesti Ekspress, 1. märts 2007.
 R nagu Räim suure tähega EPL, 31. detsember 2008
 KALA!, ühismäng 2 milj tonnise räimevaru kasutamisest Läänemerel
 "Uuring: Läänemerest saab räimepüügi raportite kiuste kilumeri" ERR Novaator, 29. juuli 2022

Heeringlased
Eesti kalad
Eesti sümboolika