joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
1936. aasta taliolümpiamängud

1936. aasta taliolümpiamängud olid IV taliolümpiamängud, mis toimusid 6.–16. veebruarini 1936 Saksamaal Garmisch-Partenkirchenis.

Garmisch-Partenkirchen on tuntud ka nimelühendiga Ga-Pa. Garmisch on rajatud aastal 802 (esimene ajalooline mainimine), Partenkirchen aastal 257. Asulad ühendati 1935. aastal. 

Garmisch-Partenkirchen asub Lõuna-Saksamaal Baieri liidumaal, umbes 70 km Münchenist. Alpide jalamil, 710 meetrit üle merepinna.

Olümpialinnaks kinnitati ROK-i 29. istungil Barcelonas 1931. aastal.

Korralduskomitee president oli Dr. Karl Ritter von Halt (1891–1964).

Olümpiamängudel osales 28 riiki. Esmakordselt võtsid osa Austraalia, Bulgaaria, Hispaania, Kreeka, Liechtenstein, Türgi. 

Mängudel osales 668 sportlast, neist 80 naist. 
Suurim võistkond oli Austrial – 97 sportlast.

Spordialad 

Olümpiamängudel jagati välja 17 komplekti medaleid (lisandusid 4 × 10 km teatesuusatamine meestele ja Alpi kahevõistlus nii meestele kui ka naistele).
Iluuisutamine
Jäähoki
Murdmaasuusatamine
Suusahüpped
Kahevõistlus
Kiiruisutamine
Mäesuusatamine
Bobisõit 

Näidisaladena olid kavas kurling ja partullsuusatamine. 

Olümpiamängud avas riigikantsler Adolf Hitler. Olümpiavande andis kahevõistleja Wilhelm Bogner. 

Olümpiamargid: Saksamaa postiteenistus andis välja kolmemargilise taliolümpiaseeria. Markidel oli kujutatud kiiruisutajat, suusahüppajat ja bobisõitjaid. 

Edukaim riik medalite arvult oli Norra (7 kuld-, 5 hõbe- ja 3 pronksmedalit). Teise koha pälvis korraldajamaa Saksamaa (3 kuld-, 3 hõbemedalit), kolmas oli Rootsi (2 kuld-, 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit). 

Edukaim sportlane olümpiamängudel oli Norra kiiruisutaja Ivar Ballangrud kolme kuld- ja ühe hõbemedaliga.

Vaata ka
Eesti 1936. aasta taliolümpiamängudel
1948. aasta taliolümpiamängud

1948. aasta taliolümpiamängud olid V taliolümpiamängud, mis toimusid 30. jaanuarist kuni 8. veebruarini 1948 Šveitsis Sankt Moritzis, kus 1928. aastal peeti teised taliolümpiamängud.

Teise maailmasõja tõttu 1940. ja 1944. aastal taliolümpiamänge ei peetud. 1936. aastal anti 1940. aasta talimängude korraldamise õigus Sapporole, mis 1938. aasta suvel siiski loobus Jaapani-Hiina sõja pärast (samal ajal oli ka suvemängude korraldaja Tokio).

ROK-i 38. istungil Londonis 1939. aastal valiti taliolümpialinnaks hoopis uuesti Garmisch-Partenkirchen (läbiviimine 2. veebruar – 11. veebruar 1940). Samal istungil sai 1944. aasta talimängude korraldajaks Cortina d'Ampezzo (Itaalia). Teised kandideerinud linnad olid Montréal ja Oslo. 
Pärast sõda (1945. aasta augustis) kogunenud ROK võttis vastu põhimõttelise otsuse olümpiamängude jätkamiseks ja kinnitas samas 1948. aasta taliolümpialinnaks Sankt Moritzi, millest sai esimene linn, kus talimänge korraldati teist korda. Kinnitav otsus tehti ROK-i 39. korralisel istungil Lausanne'is 1946. aastal.

Korralduskomitee president oli Marcel Henninger.

Olümpiamängudel osales 28 riiki 669 sportlasega, neist 77 naist. Esmakordselt osalesid Island, Liibanon, Lõuna-Korea, Taani ja Tšiili. Sõjasüüdlastele Saksamaale ja Jaapanile osavõtukutset ei saadetud.

Suurimate võistkondadega osalesid Šveits ja USA – 100 sportlast.

Spordialad 

Olümpiamängudel jagati välja 22 komplekti medaleid (uuesti võeti kavva kelgutamine skeletonidel, mäesuusatamise programmi lisati Alpi kahevõistluse kõrvale kiirlaskumine ja slaalom nii meestele kui ka naistele). Näidisaladena olid kavas patrullsuusatamine ja talvine viievõistlus.

Iluuisutamine (3)
Jäähoki (1)
Murdmaasuusatamine (3)
Suusahüpped (1)
Kahevõistlus (1)
Kiiruisutamine (4)
Mäesuusatamine (6)
Skeleton (1) 
Bobisõit (2)

Olümpiamängud avas Šveitsi president Enrico Celio.

Olümpiatule süütas jäähokimängija Richard (Bibi) Torriani, olümpiapronks 1928 ja 1948. Olümpiavande andis Richard Torriani.

Olümpiamargid: Šveitsi postiamet andis välja neljamargilise taliolümpiaseeria. Kahel margil oli kujutatud sümboleid koos olümpiarõngastega (esmakordselt talispordi sümbolina lumehelves), teistel markidel šveitslaste populaarsemad spordialad kiirlaskumine ja jäähoki (esimene mark maailmas, mis oli pühendatud hokile).

Edukamad riigid medalite arvult olid Norra ja Rootsi, mõlemad said 4 kuld-, 3 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Edukaim sportlane oli Prantsusmaa mäesuusataja Henri Oreiller, kes kogus 2 kulda ja 1 pronksi.
1956. aasta taliolümpiamängud

1956. aasta taliolümpiamängud olid VII taliolümpiamängud, mis toimusid 26. jaanuarist 5. veebruarini 1956 Cortina d'Ampezzos.

Cortina d'Ampezzo asub Põhja-Itaalias Belluno provintsis Dolomiitides Ampezzo orus, 1224 meetri kõrgusel merepinnast. Cortina d'Ampezzo kinnitati olümpialinnaks ROK-i 43. istungil Roomas 1949. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Colorado Springs (USA) ja Oslo (Norra). 

Korralduskomitee president oli ROK-i liige krahv Paolo Thaon di Revel, kes oli võitnud 1920. aastal olümpiakulla vehklemises. Olümpiamängud avas Itaalia president Giovanni Gronchi (1887–1978). Olümpiatule tõi staadionile mäesuusataja Zeno Colò (olümpiakuld kiirlaskumises 1952. aastal). Tule süütas kiiruisutaja Guido Caroli. Olümpiavande andis mäesuusataja Giuliana Chenal-Minuzzo (olümpiapronks kiirlaskumises 1952. aastal).

Esmakordselt kanti talimänge üle televisioonis. See häiris kõvasti olümpiatule süütajat Guido Carolit. Tõrvik käes, uisutas ta aukülaliste looži ette ja valmistus Itaalia presidendile Giovanni Gronchile saluteerima. Ärevusest komistas mees televisiooni- ja mikrofonijuhtmetesse ning kukkus.

Itaalia postiteenistus andis välja neljamargilise olümpiaseeria, millel oli kujutatud olümpiaehitisi.

Osalejad
Olümpiamängudel osales 32 riiki 820 sportlasega, kellest 132 olid naised. Esmakordselt olid mängudel Boliivia, Iraan, Nõukogude Liit. Suurim võistkond oli Itaalial – 79 sportlast. Edukaim riik medalite arvult oli Nõukogude Liit (7 kuld-, 3 hõbe- ja 6 pronksmedalit). Edukaim sportlane oli mäesuusataja Anton (Toni) Sailer (Austria), kes sai 3 kuldmedalit. Enim olümpiamedaleid võitis Rootsi murdmaasuusataja Sixten Jernberg (1 kuld, 2 hõbedat, 1 pronks).

Eestlastest võttis olümpiamängudest Nõukogude Liidu koondise koosseisus osa kahevõistleja Uno Kajak.

Spordialad
Spordialasid oli kavas 6: suusatamine, mäesuusatamine, kiiruisutamine, iluuisutamine, jäähoki, bobisõit). Välja jagati 24 komplekti medaleid (murdmaasuusatamise kava täiendati meeste 30 km ja naiste 3 × 5 km teatesõiduga).

Bobisõit 
Iluuisutamine
Jäähoki
Murdmaasuusatamine
Kahevõistlus
Kiiruisutamine
Mäesuusatamine
Suusahüpped
1960. aasta taliolümpiamängud

1960. aasta taliolümpiamängud olid VIII taliolümpiamängud, mis toimusid 18. veebruarist 28. veebruarini 1960 Squaw Valleys. 

Squaw Valley rajati spetsiaalselt talimängude tarbeks. See oli esimene olümpiamängude toimumispaik, mis polnud linn. Squaw Valley asub USA lääneosas California osariigis Sierra Nevada mäestikus, 1889 meetri kõrgusel üle merepinna. Olümpialinnaks kinnitati Squaw Valley ROK-i 50. istungil Pariisis 1955. aastal. Squaw Valley edestas otsustavas hääletusvoorus Innsbrucki 32 : 30. Teised kandideerinud linnad olid Garmisch-Partenkirchen (SFV), Innsbruck (Austria), Karachi (Pakistan), Sankt Moritz (Šveits).

Korralduskomitee president oli Prentice C. Hale. Olümpiamängud avas USA asepresident Richard Nixon. Olümpiatule tooja staadionile oli mäesuusataja Andrea Mead-Lawrence, kes oli 1952. aastal võitnud olümpiakulla slaalomis ja suurslaalomis. Olümpiatule süütajaks oli kiiruisutaja Kenneth Henry (olümpiakuld 500 m kiiruisutamises 1952. aastal). Olümpiavande andis iluuisutaja Carol Heiss (olümpiakuld 1960. aastal ja -hõbe 1956. aastal). 

USA postiteenistus lasi tavakohaselt välja vaid ühe olümpiamargi. Sellel oli kujutatud lumehelves ja olümpiarõngad.

Olümpiamängudel osales 30 riiki 665 sportlasega, kellest 143 olid naised. Esmakordselt osales Lõuna-Aafrika Vabariik. Suurim võistkond oli Saksamaa ühendvõistkond 85 sportlasega. Edukaim riik medalite arvult oli Nõukogude Liit (7 kuld-, 5 hõbe- ja 9 pronksmedalit). Edukamad sportlased olid kiiruisutaja Lidija Skoblikova ja Jevgeni Grišin - mõlemad 2 kuldmedalit. Enim olümpiamedaleid võitis Soome murdmaasuusataja Veikko Hakulinen (1 kuld, 1 hõbe, 1 pronks).

Spordialad
Olümpial jagati välja 27 komplekti medaleid (uuteks aladeks olid meeste 20 km laskesuusatamine ja neli võistlusala naiste kiiruisutamises; raja puudumisel jäi ära bobisõit).

Iluuisutamine (3)
Jäähoki (1)
Murdmaasuusatamine (6)
Suusahüpped (1)
Kahevõistlus (1)
Kiiruisutamine (8)
Mäesuusatamine (6) 
Laskesuusatamine (1)

Viited
2 Pallas

2 Pallas ehk Pallas (sümbol: ) on asteroid. Asteroidide vöös on Pallas massiivsuselt kolmas objekt, ning moodustab selle massist 7%.

Avastamine
Asteroidi avastas 28. märtsil 1802 Heinrich Wilhelm Olbers. Enne seda oli asteroididest avastatud ainult Ceres, mida praegu kvalifitseeritakse kääbusplaneediks. Avastaja Olbers andis taevakehale ka nime.

Staatus
Algul nimetati nii Pallast, Cerest, Junot kui ka Vestat planeetideks. Kui aga hakati avastama massiliselt asteroide, hakati ka neid taevakehi asteroidideks lugema (Ceres arvatakse nüüd kääbusplaneetide hulka).

Iseloomulikud omadused

Pallas on asteroidivöö suuruselt kolmas objekt. Ruumalalt on see on umbes asteroidi 4 Vesta suurune (pole teada, kui täpselt), kuid Pallase mass on märgatavalt väiksem.

Pallase dünaamilised omadused on nii suure objekti kohta ebatavalised. Pallase orbiit on tugevalt kallutatud ning mingil määral ekstsentriline.

Lisaks on selle pöörlemistelg väga kõrge nurga all, ligikaudu 60° (hinnanguliselt 56° kuni 81°). See tähendab, et igal Pallase suvel ja talvel on nii ööd kui ka päevad võrdsed umbes maakera aastaga. Pallase pöörlemissuuna suhtes pole veel üksmeelele jõutud. Viimaste valguskurvide analüüside järgi osutavad poolused 10° ebamäärasusega ekliptiliste koordinaatide (β, λ) = (−12°, 35°) ehk (43°, 193°) suunas. Seega on telje kallakud vastavalt 57° ja 65°.

Asteroidid
Udmurdi keel

Udmurdi keel (удмурт кыл) on permi keelte hulka kuuluv soome-ugri keel. 

Seda kõnelevad udmurdid. Venemaa Föderatsiooni kuuluvas Udmurdi Vabariigis on udmurdi keel vene keele kõrval ametlik keel 

2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal udmurdi keelt 324 338 inimest. 

Lähemad sugulaskeeled on komi keel ja permikomi keel.

Puudub grammatiline sugu. Erinevalt teistest soome-ugri keeltest on udmurdi keeles rõhk viimasel silbil. Seda peetakse turgi keelte mõjuks.

Udmurdi keeles puudub vokaalharmoonia.

Udmurdi keeles on 15 käänet.

Udmurdi tähestik põhineb kirillitsal ja näeb välja nii (viimases reas eesti transkriptsioon): 

Treemaga konsonante kasutatakse ainult udmurdi tähestikus.

Ohuilmingud
Udmurdi keelt peetakse ohustatud keeleks. Udmurdi keele kasutussfäär on kitsas ja prestiiž madal. Ilmub kaks udmurdikeelset ajalehte ja neli ajakirja, raadiosaateid on keskeltläbi 2,5 tundi ja telesaateid 1,5 tundi päevas. 99 000 udmurdi koolilapsest õpib emakeelt vaid 29 000, kusjuures udmurdikeelset õpetust jagub vaid maakoolide algklassides, mis on ettevalmistuseks venekeelsele õpetusele. Nähtavasti pole koolides praegu enam administratiivseid takistusi udmurdikeelse õpetuse laiendamiseks, kuid ei jätku udmurdi keelt oskavaid õpetajaid ega õppevahendeid. Udmurdi Vabariigi parlament on andnud udmurdi keelele riigikeele staatuse, kuid keeleseadus on leidnud tugevat vastuseisu.

2012. aastal ilmus Venemaal 28 nimetust udmurdikeelseid raamatuid ja brošüüre kogutiraažiga 49 500 eksemplari.

Vaata ka 
 Bessermani murre
 Udmurdi kirjandus

Viited

Välislingid
 Eesti-udmurdi sõnaraamat
 Ersa, komi, mari, mokša ja udmurdi nimede kirjutamine eesti tekstis

Keel
Permi keeled
Esmaspäev

Esmaspäev on nädala esimene päev Eestis ja paljudes teistes riikides. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on esmaspäev nädala teine päev. Rahvusvahelise standardi ISO 8601 järgi on esmaspäev nädala esimene päev.

Astroloogias on esmaspäev Kuu päev. 

Paljudes keeltes, sh germaani keeltes ja India keeltes, on päev saanud nime Kuu või Kuujumala järgi, nt monday inglise keeles, Montag saksa keeles, måndag rootsi ja uusnorra keeles.

Lääne kultuuris on esmaspäev töö- ja koolinädala algus ehk esimene päev pärast nädalavahetust, kui täiskasvanud lähevad tööle ja lapsed kooli.

Vaata ka
Sinine esmaspäev

Välislingid 

Nädalapäevad
Teisipäev

Teisipäev on nädala teine päev Eestis. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on teisipäev nädala kolmas päev.

Astroloogias on teisipäev planeet Marsi päev. 

Nädalapäevad
Kolmapäev

Kolmapäev ehk kesknädal on nädalapäev, mis järgneb teisipäevale ja eelneb neljapäevale. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on kolmapäev nädala neljas päev ja ühtlasi nädala keskmine päev (vene: среда, saksa: Mittwoch, soome: keskiviikko). Vana-Roomas oli see nädalapäev pühendatud jumal Mercuriusele (ja tema planeedile Merkuurile; ladina keeles: dies mercurii), sellest on pärit ka tänapäeva kolmapäeva nimetus romaani keeltes (prantsuse: mercredi, itaalia: mercoledì, hispaania: miércoles). Põhja-Euroopas vastas Mercuriusele Odin, sellest nimest lähtub ka kolmapäeva nimetus mitmes germaani keeles (inglise: wednesday, hollandi: woensdag, norra, taani ja rootsi: onsdag). Eesti, liivi, läti ja leedu keeles nimetatakse seda päeva nädala kolmandaks päevaks (liivi: kuolmõndpǟva, läti: trešdiena, leedu: trečiadienis).

Astroloogias nimetatakse kolmapäeva planeet Merkuuri päevaks. 

Nädalapäevad
Neljapäev

Neljapäev on nädalapäev, millele eelneb kolmapäev ja järgneb reede. Eestis on neljapäev nädala neljas päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on neljapäev nädala viies päev.

Astroloogias on neljapäev planeet Jupiteri päev.

Jumalad ja neljapäev 
Neljapäev on seotud piksejumalaga.

Vanad eestlased on väidetavalt neljapäeva Taara auks pühendanud. Neljapäeva õhtut nimetati Tooru teeramise õhtuks, siis käidi hiies püha pidamas.

Germaani äikesejumal Thori seotust neljapäevaga väljendavad inglise keele thursday, rootsi ja taani torsdag. Saksa ja hollandi keeles on neljapäev kõuepäev (Thori vanaülemsaksakeelne nimi on Donar) – saksa keeles Donnerstag ehk Donner; hollandi keeles donderdag.

Romaani keeltes on neljapäev pühendatud Jupiterile (hispaania keeles jueves prantsuse keeles jeudi, itaalia keeles giovedì).

Kalapäev 

1970. ja 1980. aastatel peeti Nõukogude Liidus, sealhulgas Eesti NSV-s, neljapäeviti kalapäeva: sööklates ja restoranides pakuti siis peamiselt kalatoite. Kreeklastel on kalapäev aga hoopis pühapäev. 

Muistsete eestlaste kosjakommete kohaselt käidi ehal neljapäeva ja laupäeva õhtutel. Ehalkäijate vastuvõtuks valmistusid ka tüdrukud.

Kaduneljapäev 
Eestlaste kuukalendri ajaarvamises märgib kaduneljapäev alati vana poolkuu neljapäeva. Nädalapäevadest on neljapäev üldse üks olulisemaid. Arvati, et sel päeval sooritatud rituaalsed toimingud tagavad edu suurpuhastuses, putukate ja näriliste hävitamises. Samuti sunniti sel päeval taanduma inimese endaga seotud hädasid, näiteks konnasilmi, kaed, liigset kehakaalu ja mitmesuguseid haigusi.

Neljapäeva tööd 
Neljapäeva peeti üldiselt õnnelikuks päevaks nagu laupäevagi.

Paarispäevana sobis neljapäev kõikide tööde alustamiseks, pulmapäevaks, ristimiseks ja ka oli sobilik päev kosjaskäiguks.

Sobilik töö oli karjalase, külv, lõikus, ohverdamine (käidi õhtuti hiies), arstimine.

Iseloomulik on õhtuste tööde keeld. Neljapäevaõhtuti kehtisid töökeelud igasuguste ringliikumisega seotud tööde kohta, nagu näiteks ketramine, villatööd näiteks lõngakerimine, varrastel kudumine, sukanõelumine. Keelust üleastumine toob kaasa lambaõnnetused. Ei tohtinud ka jahvatada. Kuna tegemist oli piksejumaluse päevaga, siis olid keelatud müra põhjustavad tööd. 

Neljapäeviti anti tavaliselt teenijatüdrukutele vaba õhtu.

Nõidumine
Neljapäeval harrastati ka nõidumist. Nõiuti piima- ja karjaõnne, raviti haigusi ja saadeti neid teistele inimestele.

Neljapäeviti sai kratti valmistada, ringi liikusid mütoloogilised olendid.

Vaata ka
Must neljapäev
Suur neljapäev

Viited

Välislingid

folklore.ee Kasutatud kirjandus

Nädalapäevad
Reede

Reede on nädalapäev, millele eelneb neljapäev ja järgneb laupäev. Eestis on reede nädala viies päev. Paljudes maades ja kirikunädalas on reede nädala kuues päev.

Astroloogias on reede planeet Veenuse päev.

Reede on eestikeelse nimetuse saanud skandinaavia mütoloogiast pärit jumalanna Freya järgi. Otselaen tuleb nähtavasti skandinaavia ühiskeelest, kus sõnakuju oli ilmselt fredag (nagu ka praeguses norra bokmål'is). Vanapõhja keeles oli selle päeva nimetus tõenäoliselt Freyadag.

Kristluses peetakse reedet nädalapäevaks, mil Jeesus Kristus risti löödi. Õigeusklikel ja katoliiklastel on tavaks selle mälestuseks reedeti paastuda.

Reedet, mis satub 13. kuupäevale, peavad ebausklikud õnnetuks päevaks.

Eesti olud 
Reedet peeti kõige halvaendelisemaks, isegi õnnetuks nädalapäevaks. Töid siis ei alustatud. Eriti oli keelatud karjalaskmine, ei tohtinud kangast alustada ega lõpetada. Lubatud ei olnud ka külv, aiategemine, kalavõrkude seadmine, lamba niitmine, seatapmine, õue pühkimine. Lisaks oli keelatud kolimine ja reisileminek. Reedel võis aga putukatõrjet teha ning küüsi lõigata.

Arvati, et niisugune nagu on ilm reedel on see ka pühapäeval või kogu järgmisel nädalal. Saartel ja rannikul oli uskumus, et kui Kuu loomise aeg on reedel ja kuus on viis reedet, püsib halb ilm järgmise Kuu loomiseni. Sellist kuud peeti õnnetuks.

Nendes uskumustes kajastub ristiusu mõju – paastupäev, suur reede jms. Tuntav on ka Skandinaavia uskumuste mõju.

Vaata ka 

 reede 13

Viited

Välislingid 

Nädalapäevad
Laupäev

Laupäev on nädala päev, millele eelneb reede ja järgneb pühapäev. Eestis on laupäev nädala kuues päev. Paljudes maailma maades ja kirikunädalas on laupäev nädala seitsmes ja viimane päev.

Eestikeelne kirjapilt on tulnud skandinaavia keeltest (vanaislandi laugardagr, vanarootsi lögherdagher, rootsi lördag, kus "laug" on pesemisvesi" (vrd. inglise "laundry") ja tähendab seega pesupäeva, ehk traditsioonilist päeva, kui pesupesemine ette võeti.

Astroloogias on laupäev planeet Saturni päev. 

Judaismis on see päev püha (tegelikult juba alates reedesest päikeseloojangust, sest juudi kalendri järgi algab ja lõpeb ööpäev päikeseloojanguga) nii nagu kristluses pühapäev ja islamis reede.

Laupäev eesti rahvakultuuris
Lõunaeesti murretes on laupäeva nimetatud kui puulpäiv ehk lühemalt puulpä (poolpäev) ja viitab sellele, tegu on pooliku tööpäevaga.

Viited 

Nädalapäevad
Tseerium

Tseerium (sümbol Ce) on keemiline element järjenumbriga 58.

Tal on 4 stabiilset isotoopi massiarvudega 136, 138, 140 ja 142.

Omadustelt on tseerium lantanoid ja sellisena haruldane muldmetall. Tema tihedus normaaltingimustel on 6,69 g/cm³ ja sulamistemperatuur on 798 °C.

Tseeriumi avastasid 1803. aastal Jöns Jacob Berzelius ja Wilhelm von Hisinger ning nendega samaaegselt Martin Heinrich Klaproth. Element sai nimetuse 1801 avastatud kääbusplaneedi Cerese järgi.

Looduses esineb tseerium koos teiste lantanoididega mineraalides nagu allaniit, monatsiit ja bastnäsiit. Maakoores on tseeriumi sisaldus 70 g/t.

Tseeriumiühendid 

 Tseerium(III)oksiid Ce2O3 – kuldkollane keraamiline tahke aine
 Tseerium(III,IV)oksiid Ce3O4 – sinine keraamiline tahke aine
 Tseerium(IV)oksiid CeO2 – helekollane või valge pulber
 Tseerium(III)kloriid CeCl3 · 7 H2O – valge tugevalt hügroskoopiline aine 
 Tseerium(III)sulfaat Ce2(SO4)3 · 8 H2O – värvitu aine 
 Tseerium(IV)sulfaat Ce(SO4)2 – kollane aine 
 Tseerium(III)nitraat Ce(NO3)3 · 6 H2O
 Tseerium(III)fluoriid CeF3
 Tseerium(III)oksalaat Ce2(C2O4)3 • 10 H2O
 Tseerium(IV)ammooniumnitraat (NH4)2Ce(NO3)6 – lühend CAN
 Tseerium(IV)perkloraat Ce(ClO4)4

Välislingid

Keemilised elemendid
Lihtained
Lantanoidid
Reenium

Reenium on element järjekorranumbriga 75.

Ta esineb looduses 2 isotoobina: isotoop massiarvuga 185 on stabiilne. Isotoop massiarvuga 187 on radioaktiivne, poolestusajaga 43,5 miljardit aastat.

Omadustelt on reenium metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 21,0 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 3186 Celsiuse kraadi.

Reeniumi avastasid 1925. aastal sakslased Walter Noddack, Ida Tacke ja Otto Berg kolumbiidist ning nimetasid selle Reini jõe järgi.

Keemilised elemendid
Lihtained
Metallid
Vismut

Vismut on keemiline element järjekorranumbriga 83 ja sümboliga Bi.

Ta esineb looduses 1 isotoobina, massiarvuga 209. Aastal 2003 avastati, et see isotoop on kergelt radioaktiivne, kuid lagunemine on nii aeglane, et selle isotoobi poolestusaeg ületab miljard korda universumi eluea.

Omadustelt on vismut metall. Tema tihedus normaaltingimustel on 9,78 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 271 Celsiuse kraadi. See on väga halva soojusjuhtivusega.

Vismuti kristallid on iseloomuliku nurgelise struktuuriga.

Metalli pinnakihile tekib hapnikuga reageerides vismutoksiidi (Bi2O3) kiht, mis näib valguse interferentsi tõttu värviline.

Alates pliist ja vismutist on järgnevate keemiliste elementide aatomid radioaktiivsed, sest aatomituumade raadius osutub suuremaks kui tugeva vastastikmõju hästi töötav mõjuraadius. Nii muutub igas järgnevas elemendis üha valdavamaks elektromagnetiline vastastikmõju, mis tuuma prootoneid laiali püüab lükata, põhjustades raskemate tuumade suureneva radioaktiivsusega tuumade ebastabiilsuse ja väheneva poolestusaja. Kui liikuda perioodilisussüsteemis rauast ja niklist edasi raskemate tuumade poole, siis muutub iga järgmise aatomituuma seoseenergia ülaltoodud põhjustel aina nõrgemaks. 

Keemilised elemendid
Lihtained
Metallid
Toorium

Toorium on keemiline element järjenumbriga 90.

Kõik tooriumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on toorium-232, mille poolestusaeg on 14 miljardit aastat. Looduses esinevad ka tooriumi isotoobid massiarvudega 228, 230, 231 ja 234.

Omadustelt on toorium aktinoid. Tema tihedus normaaltingimustel on 11,7 g/cm3 ja sulamistemperatuur on 1755 Celsiuse kraadi.

Tooriumit peetakse sobivaks kütuseks järgmise põlvkonna tuumareaktorite tarbeks, kuna selle kasutamine oleks ohutum, jäätmeid tekiks vähem ning reaktorid oleksid odavamad. Lisaks on maailma tooriumivarud uraanivarudest palju suuremad.

Viited 

Keemilised elemendid
Lihtained
Aktinoidid
Kuurium

Kuurium (ladina Curium) on keemiline element järjenumbriga 96.

Ta on nimetuse saanud Marie ja Pierre Curie järgi.  

Kuurium on sünteetiline element, mida saadakse mh plutooniumi pommitamisel alfaosakeestega (heeliumiioonidega). Kuid peamine kuuriumi saamise viis on plutooniumi, esialgu uraani pommitamine neutronitega pikka aega ja suurel hulgal.

Kõik kuuriumi isotoobid on radioaktiivsed. Neist pikima elueaga on isotoop massiarvuga 247, mille poolestusaeg on 15,6 miljonit aastat.

Omadustelt on kuurium aktinoid.

Kuurium sünteesiti esmakordselt 1944. aastal.

Viited

Välislingid

Keemilised elemendid
Lihtained
Aktinoidid
Danijal Ahmetov

Danijal Ahmetov (kasahhi Даниял Кенжатайұлы Ахметов; vene Даниал Кенжетаевич Ахметов; sündis 15. juunil 1954 Pavlodaris) on Kasahstani poliitik. Ta oli  13. juunist 2003 kuni 9. jaanuarini 2007 Kasahstani peaminister ja on alates 11. jaanuarist 2007 Kasahstani kaitseminister.

Lõpetas 1976 Pavlodari Tööstusinstituudi ehitusinsenerina. Majanduskandidaat. 

Töötas ehitusalal Pavlodaris ja Jekibastuzis. On olnud Pavlodari ja Põhja-Kasahstani oblasti äkim (kuberner) ning Kasahstani peaministri asetäitja. 

Juunis 2003 sai temast Kasahstani peaminister, vahetades välja Imangali Tasmagambetovi. President Nursultan Nazarbajev põhjendas uue peaministri valikut sellega, et on tarvis mittepoliitilise töö kogemusega pragmaatikut, kes suudab valitsuse koordineeritult tööle panna. 

Ahmetovi plussiks peeti ka võimet suhelda parlamendiliikmetega tänu oskusele kuulata oponente.    

Tal on õnnestunud läbi suruda maareform, mille pärast tema eelkäija tagasi astus. Tema miinusteks loeti negatiivset suhtumist poliitilisse liberaliseerimisse ning eelistust teatud välismaiste firmade soosimist.

Karjäär
1976–1981 Trusti Pavlodaržilstroi majaehituskombinaadi meister   
1981–1983 Kasahstani Kommunistliku Partei Jekibustazi linnakomitee ehitus- ja linnamajandusosakonna  instruktor 
1983–1987 kombinaadi Ekibustazšahtostroi peainseneri asetäitja ning seejärel kombinaadi parteikomitee sekretär  
1987–1991 Jekibastuzi Linna TSN täitevkomitee esimehe asetäitja
1991–1992 trusti Ekibastuzenergožilpromstroi juhataja 
veebruar 1992 – jaanuar 1993 Jekibustazi linna administratsiooni juht 
jaanuar 1993 – 1997 Pavlodari oblasti administratsiooni juht (oktoobrist  1995 Pavlodari oblasti akim) 
1997–1999 Põhja-Kasahstani oblasti akim
oktoober 1999 – detsember 2000 Kasahstani Vabariigi peaministri asetäitja (kureeris tööstust, energeetikat, põllumajandust, transporti ja kommunikatsioone ning migratsiooni- ja demograafiapoliitikat)
detsember 2000 – november 2001 Kasahstani Vabariigi peaministri esimene asetäitja 
november 2001 – juuni 2003 Pavlodari oblasti akim 
13. juunil 2003 kinnitati parlamendi poolt Kasahstani Vabariigi peaministriks; astus tagasi 8. jaanuaril 2007
11. jaanuarist 2007 on ta Kasahstani kaitseminister

Ahmetov on Kasahstani Vabariigi Jalgrattaföderatsiooni president.

Tunnustused
1986 orden Austuse märk
1998 mälestusmedal Astana
1999 ordeni Barõs III järk
2001 juubelimedal "10 aastat Kasahstani Vabariigi iseseisvust"
2004 ordeni Barõs II järk

Isiklikku
Ahmetov on abielus. Tal on kaks last.

Ta on olnud sportlane.

Välislingid 
Foto
Foto (vasakul)

Kasahstani poliitikud
Kasahstani peaministrid
Sündinud 1954
Aaderdamine

Aaderdamine ehk aaderdus  on värvitud pinnale eseme vääristamiseks puidu- või marmorisarnase  tekstuuri andmine.

Aaderdatakse tavaliselt seinu, uksi, aknaid ja mööblit.

Tehnoloogia
Aaderdatakse sel ajal, kui värv ei ole veel kuivanud. Aaderdamisel kasutatakse aaderduskammi, -harja või muud -riista.

Aaderdatav aluspind peab olema sile ja krunditud. Kõigepealt see alusvärvitakse. Seejuures võib erinevaid värve kombineerida. Alusvärv ei tohi olla vett imav ega vett hülgav, samuti ei tohi ta olla täismatt.

Alusvärvile kantakse kujuteldavate puitdetailide praod ja liitekohad. Seejärel joonistatakse muster ning lakitakse pind üle.

Vajab täiendamist ja täpsustamist

Vaata ka
Aaderduspintsel
Marmoreerimine

Kirjandus
Ele Praks. Aaderdamine: kuidas seda tehakse? – Kodukolle (ajakiri),   2000, nr 6, lk 34 (kuidas aaderdab kunstnik Tuuli Puhvel).

Välislingid
Aaderdamise tehnoloogia; pildid
Aaderdamise koduleht inglise keeles
Aaderdamine (inglise keeles)
Aaderdamisest inglise keeles

Ehitus
Käsitöö

Käsitöö on tarbe- ja iluesemete valmistamine käsitsi, lihtsaid tööriistu kasutades. 

Enne tööstuslikku pööret ja vabrikutööstuse kujunemist valmistati kõik esemed sisuliselt käsitööna. Elukutselised käsitöölised, kes ei valmistanud asju üksnes oma tarbeks, vaid ka vahetuseks ja müügiks, tekkisid arvatavasti koos metallide sulatamise leviku ja linnadega. Eestiski tekkisid käsitöölised seoses linnade arenguga. Keskaja Euroopas reguleerisid käsitööliste tegevust tsunftid ja gildid ning nende reeglid. 

Sageli jaotatakse käsitöid meeste ja naiste töödeks. Eestis olid traditsioonilised meeste käsitööd metalli, puidu ja savi töötlemine ja vitspunumine, aga naiste käsitööd kanga ja silmuskudumine, õmblemine, heegeldamine ja tikkimine.

Käsitööstuskoda oli käsitööstuse alal tegutsevate isikute kutseesindus Eestis. See asutati 1935. aastal ja likvideeriti 1940.

Tänapäeva arenenud riikides on levinud käsitöö meelelahutuse ja ajaviitena või massitiraažis tööstustoodangust taotluslikult erinevate unikaalesemete valmistamisena enda tarbeks või müügiks. Selline käsitöö piirneb tihedalt kunstiga. Käsitöös kasutatakse tihti traditsioonilisi töövõtteid, tööriistu ja kujunduselemente, kuid neid võidakse ka ühendada tänapäevastega.

Käsitööalad
Heegeldamine - Kudumine - Kullassepatöö - Maalritöö - Nõelumistehnika - Pottsepatöö - Sepatöö - Silmuskudumine - Tikkimine - Tisleritöö - Viltimine - Õmblemine

Vaata ka
Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit
Käsitööselts
käsitööteadus
käsitöökeel
Tee ise

Viited

Välislingid

Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit
Käsitööfoorum isetegija.net
IIDA käsitöökursused ja blogi
Õpetuse raamat käsitöö koolidele ja iseõppimiseks Teos digiteerituna digitaalarhiivis DIGAR
Euroopa lipp

Euroopa lipp on sinine plagu, mille keskel asuvad ringis 12 kollast tähte. Euroopa lipp on kasutusel nii Euroopa Nõukogu kui ka Euroopa Liidu ametliku lipuna.

Selle lipu sinisel põhjal on ringina 12 kollast viieharulist tähekest. Sinise värvi kood on RGB-süsteemis #1E448A ja CMYK-süsteemis 100.67.0.40. Kollase värvi kood on RGB-süsteemis #FDCB0B ja CMYK-süsteemis 0.20.100.0.

Euroopa lipp sümboliseerib Euroopa identiteeti ja ühtsust. Tähed Euroopa lipul sümboliseerivad Euroopa rahvaste ühtsust, solidaarsust ja nende vahel valitsevat harmooniat. Tähtede arv ei ole seotud liikmesriikide arvuga.

Lipu praegust kujundust hakkas esimesena kasutama inimõiguste kaitse ja euroopa kultuuri edendamisega tegelev Euroopa Nõukogu 8. aprillil 1955. Euroopa Nõukogu otsustas 11. aprillil 1983, et kõik Euroopa ühendused peaksid hakkama kasutama Euroopa lippu. 28. ja 29. juunil 1985 võttis Euroopa Ülemkogu ametliku logona vastu Euroopa lipu kavandi. 29. mail 1986 heisati Euroopa lipp esimest korda Berlaymonti hoone ette, mis on Euroopa Komisjoni asukoht.

Viited 

Euroopa Liit
Rahvusvaheliste organisatsioonide lipud
Berkeelium

Berkeelium on keemiline element järjenumbriga 97.

Kõik berkeeliumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 247, mille poolestusaeg on 1380 aastat.

Omadustelt on berkeelium aktinoid.

Esmakordselt saadi berkeeliumi ameriitsiumi pommitamisel alfaosakestega Berkeleys (USA California osariigis) 1949. aastal.

Berkeelium on nimetuse saanud Berkeley linna järgi Californias.

Keemilised elemendid
Lihtained
Aktinoidid
Kalifornium

Kalifornium on keemiline element järjenumbriga 98.

Kõik kaliforniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 251, mille poolestusaeg on 898 aastat. Kasutatakse eriti isotoopi 252, mille poolestusaeg on 2,6 aastat ja mis laguneb olulisel määral spontaanse lõhustumise teel, eraldades neutroneid.

Omadustelt on kalifornium aktinoid.

Kalifornium sünteesiti esmakordselt 1950. aastal.

Viited

Keemilised elemendid
Lihtained
Aktinoidid
1932. aasta taliolümpiamängud

1932. aasta taliolümpiamängud (ametlikult III taliolümpiamängud) toimusid 
4.–15. veebruaril 1932 USA-s Lake Placidis. 

Lake Placid kinnitati olümpialinnaks ROK-i XXVII istungjärgul Lausanne'is 1929. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Bear Mountain, Denver, Duluth, Yosemite Valley, Lake Tahoe, Minneapolis (kõik USA) ja Montréal (Kanada).

Korralduskomitee president oli Godfrey Dewey.

Avamine

Olümpiamängud avas New Yorgi osariigi kuberner Franklin D. Roosevelt. 

Olümpiavande andja oli kiiruisutaja Jack Shea (John Amos Shea).

Osavõtt
Olümpial osales 17 riiki 252 sportlasega, neist 21 naist.

Suurim võistkond oli Ameerika Ühendriikidel (92 sportlast).

Spordialad

Medalialasid oli 14 (esimest korda võisteldi kahebobidel, kavast jäeti välja kelgutamine skeletonidel).

Iluuisutamine
Jäähoki
Murdmaasuusatamine
Suusahüpped
Kahevõistlus
Kiiruisutamine
Bobisõit 

Näidisalad olid jääkeegel, naiste kiiruisutamine ja sõit koerarakenditel.

Tulemused
Olümpiamängude edukaim riik medalite arvult oli USA (6 kuld-, 4 hõbe- ja 2 pronksmedalit). 

Edukamad sportlased olid kiiruisutajad John Shea ja Irving Jaffee (USA), mõlemad kaks kuldmedalit. 

Noorim olümpiavõitja oli naistest  Norra iluuisutaja Sonja Henie (19 aastat 308 päeva), iluuisutamine, meestest Kanada jäähokimängija Albert Duncansson  (20 aastat 134 päeva). 

Tähelepanuvääriv osaleja oli neljabobil kuldmedali võitnud ameeriklane Edward Eagan. 1920. aasta Antwerpeni suvemängudel oli ta olümpiavõitjaks tulnud poksi poolraskekaalus. Ta on tänini ainus isik olümpiamängude ajaloos, kes võitnud kuldmedali nii suve- kui ka talimängudel.

Olümpiamargid
25. jaanuaril 1932 lasi USA postiteenistus välja taliolümpiaajaloo esimese postmargi. Punasel kahesendisel margil on kujutatud mäesuusatajat-kiirlaskujat.

Välislingid
Eestikeelne tutvustus

1932. aasta taliolümpiamängud
Mihkli kirik

Mihkli kirik on Eesti Evangeelsele Luterliku Kirikule kuuluv kirik Mihklis. Kirik on pühendatud pühale Miikaelile. Kirikus tegutseb EELK Mihkli Miikaeli kogudus.

Ajalooliselt oli kiriku nimi (säilinud ajaloolistel pitsatitel) Mihkli kirik Soontaganas.

Vaata ka
Mihkli pastoraat

Välislingid 
Mihkli kirik digiarhiivis "Eesti kirikud"

Ain Mäesalu. Uusi andmeid Mihkli kiriku vanemast ajaloost

Pärnu maakonna kirikud
Pärnu maakonna kultuurimälestised
Lääneranna vald
Mihkli kihelkond
Guaano

Guaano on merelindude ja nahkhiirte väljaheidete üldine nimetus.

Guaanot kasutatakse tõhusa väetisena, sest see on suure lämmastikusisaldusega. Pinnast, kus on vähe orgaanilist ainet, saab muuta palju viljakamaks, lisades sellelaadset sõnnikut. Guaano koosneb peamiselt ammooniumiühendeist ja nitraatidest koos kusihappe, fosfor-, oksaal- ja süsihappe ühenditega ning mitmete sooladega.

Palju guaanot koristatakse ja kogutakse Vaikse ookeani saartel, näiteks Naurul. Niisugustel saartel on linnukolooniad olnud aastatuhandeid ning linnusõnniku sügavus küündib mitme meetrini. Suurimad guaanoleiukohad asuvad Peruus ja Tšiilis.

Guaanost on tekkinud Atacama kõrbes asuvad tšiili salpeetri ehk naatriumnitraadi (NaNO3) varud, mida on kasutatud lõhkeainete tootmiseks.

Guaano on ka strateegiline tooraine, mille pärast on peetud sõdu.

Sedimentoloogia
Maavarad
Väetised
Jalgpalli maailmameistrivõistlused

Jalgpalli maailmameistrivõistlused (ametlik ingliskeelne nimetus FIFA World Cup – FIFA maailmakarikavõistlused) on maailmameistrivõistlused jalgpallis. Need toimuvad alates aastast 1930 iga nelja aasta tagant FIFA korraldusel. Aastatel 1942 ja 1946 Teise maailmasõja tõttu turniiri ei toimunud. 

Praegune maailmameister on Prantsusmaa jalgpallikoondis, kes võitis FIFA 2018 MM-i. See oli prantslaste teine meistritiitel. 

2018. aastal toimusid 21. MM-võistlused. Seni on turniiri võitnud ainult 8 riigi võistkonnad: Brasiilia (5), Itaalia (4), Saksamaa (koos Lääne-Saksamaaga (4), Argentina (2), Uruguay (2), Prantsusmaa (2), Inglismaa (1) ja Hispaania (1). Brasiilia koondis on ainus, mis on osalenud iga võistluse finaalturniiril.

Ajalugu
Aastal 1905 Londonis toimunud FIFA II kongressil arutati esimest korda jalgpalli maailmameistrivõistluste korraldamist. Plaani kohaselt pidi esimene MM toimuma 1906. aastal Šveitsis. Kui jõudis kätte võistlusteks registreerimise viimane päev 13. august 1905, selgus, et ei ilmunud ühtegi sooviavaldust.

1924. aasta olümpiamängudel jalgpallis võidu saanud Uruguay esindus tegi avalduse, milles soovis korraldada MM-võistlused juba 1925. aastal. Kuigi FIFA ütles neile ära, ei laitnud maailmaorganisatsiooni esindajad mõtet ja asusid MM-finaalturniiri korraldamisega seonduvaid probleeme lahendama.

15.–26. mail 1928. aastal Amsterdamis toimunud FIFA kongressil võeti häältega 27:5 vastu otsus korraldada jalgpalli maailmameistrivõistlused esimest korda 1930. aastal ning seejärel iga nelja aasta tagant. Veel jäi lahtiseks korraldajamaa, kuid 17.– 18. mail 1929. aastal Barcelonas toimunud 18. kongressil anti see õigus Uruguayle.

Tulemused

pen.: penaltiseeria tulemus

Medaliriigid

Auhinnad
Golden Ball – turniiri parim jalgpallur meedia hääletuse põhjal
Golden Boot – turniiri resultatiivsem jalgpallur
Golden Glove Award – turniiri parim väravavaht
 Parim noormängija
 FIFA Fair Play Trophy

Viited

 
FIFA
Uusapostlik kirik

Uusapostlik kirik (saksa keeles Neuapostolische Kirche, lühend NAK; inglise keeles New Apostolic Church (NAC) ja prantsuse keeles Église néo-apostolique (ENA)) on kiliastiline usuline liikumine, mis tekkis 19. sajandi teisel poolel Katolik-Apostlikust Kirikust lahkulöömisel.

Uusapostlik Kirik Eestis

Eestis alustas Uusapostlik Kirik tegevust 1991. aastal, mil registreeriti esimesed kogudused. Kiriku ülesehitamist Eestis on rahastanud peamiselt Saksamaa kogudused.

Tänaseks on kirikul Eestis 14 kogudust: Aa, Elva, Haapsalu, Jõhvi, Keila, Kuressaare, Mõisaküla, Paide, Pärnu, Rakvere, Tallinna, Tartu, Viljandi ja Võru kogudused. Kirikul on olnud kogudus ka Elva vallas, kus jumalateenistusteks renditi kohalikku õigeusu kirikut.

Kirikuid Eestis

Tartu Uusapostlik kirik (1994–2013)
Paide Uusapostlik kirik
Keila Uusapostlik kirik

Vaata ka

Uusapostlik Kirik Eestis

Kristlus
Püha Nikolause kirik

Püha Nikolause kirikuid on mitu:

Eesti

Luterlikud kirikud
 Lääne-Nigula Püha Nikolause kirik
 Viru-Nigula Püha Nikolause kirik
 Kirbla Püha Nikolause kirik
 Kose Püha Nikolause kirik
 Põltsamaa Püha Nikolause kirik (tuntud ka kui Põltsamaa Niguliste kirik)

Õigeusu kirikud

 Jaama Püha Nikolause kirik 
 Kullamaa Püha Nikolause kirik (varemetes)
 Mustvee Püha Nikolause kirik
 Mäemõisa Püha Nikolause kirik (varemetes)
 Tallinna Kopli Püha piiskop Nikolause kirik
 Irboska Püha Nikolause kirik Irboska lähistel

Teised pühale Nikolausele pühendatud kirikud:
 Tallinna Niguliste kirik
 Kuressaare Püha Nikolai kirik
 Tallinna Nikolai kirik
 Paldiski Nikolai kirik
 Pärnu Nikolai kirik
 Püha Imetegija Nikolai kirik Jaanilinnas

Vaata ka
Kroonlinna Nikolause kirik (eesti-rootsi-soomlaste kasutatud)
Helsingi toomkirik
Kuopio Püha Nikolause katedraal
Atoll

Atoll ehk rõngassaar ehk rõngasrahu on ümara põhiplaaniga korallrahu, mille keskel on laguun.

Atollid on lubjakivist rõngassaared, mis on reeglina tekkinud aeglaselt merepinnast allapoole vajuvatele vulkaanilise tekkega ookeanilistele saartele organismide elutegevuse tulemusena.

Korallidele ja vetikatele, mis moodustavad atolle, on vaja teatud tingimusi elutegevuseks. Nendeks on puhas hapnikurikas ja soe merevesi ning küllaldaselt valgust. Kõige sobivam temperatuur korallide kasvuks on 28...30 °C. Sellest saab järeldada, et atollid esinevad madala ja puhta veega troopilise ja ekvatoriaalse kliimaga ookeanides. Korallidele sobib hästi lainetus, sest lained rikastavad vett hapnikuga. Jõgede suudmealadel korallriffe ei ole, sest jõe setted teevad vee sogaseks, mis korallidele ei sobi. Samuti ei meeldi korallidele riimvesi. Suurte jõgede (näiteks Amazonas) suudmealadel korallrahusid ei ole.  Korallid ei kasva sügavamal kui 20...25 m merepinnast, sest koos korallidega sümbioosis elavad üherakulised vetikad vajavad fotosünteesiks valgust.  

Atollid tekivad tavaliselt vulkaanilisi saari kaarena ümbritseva rifina. Vulkaanilise tegevuse lakates hakkab saar peamiselt erosiooni, aga ka vulkaanilise materjali jahtumise ja sellest tuleneva kokkutõmbumise tõttu vajuma. Korallid aga peavad vajumise tempoga sammu ja kasvatavad rifi järjest kõrgemaks. Lõpuks vajub saar vee alla ning moodustubki atoll, mille keskel on enam-vähem ümara kujuga laguun. Selle teooria pakkus esimesena välja Charles Darwin ja see on teadlaste seas aktsepteeritud tänaseni.

Eesti ala korallrahujäljed 
Eesti korallrahud on tekkinud Siluris. Et biomorfne lubjakivi on kõvem kui tavaline lubjakivi, on paljud korallrahud maapinnal näha, kuigi nad enam ei kasva. Näiteks Nootamaa on kunagine atoll, mille rõngast ulatub praegu sirbikujuline kaar üle merepinna.

Välislingid
Leni Riefenstahl

Leni Riefenstahl (õieti Berta Helene Amalie Riefenstahl; 22. august 1902 Berliin – 8. september 2003 Pöcking) oli saksa tantsija, näitleja, fotograaf ning mängu- ja dokumentaalfilmide režissöör.

Riefenstahl sündis rikkas peres. Tema isale kuulus edukas soojuselektrijaam ja ta tahtis, et tütar tegutseks tema jälgedes äris. Kuid Leni astus 1918 16-aastasena Berliinis tantsu ja balletti õppima ja temast sai klassi priimus.

Mõnda aega töötas Riefenstahl tantsijana, aga 1924 sai ta põlvevigastuse. Seejärel otsustas ta saada näitlejaks. Tal oli tummfilminäitlejana edukas karjäär. Filmides mängis ta sportlikke ja iseseisvaid naisi. Sageli esines tema filmides mägironimise teema ja tema kehastatud tegelane oli tihti kogenud mägironija.

Paralleelselt näitlemisega ning hiljem näitlemise asemel hakkas ta tegutsema filmide stsenaristi, produtsendi ja režissöörina. Esimene film, kus ta neid ameteid täitis ja lisaks peaosa mängis, oli 1932. aasta film "Das blaue Licht" ("Sinine valgus").

Sidemete tõttu natsionaalsotsialismi ja eriti Adolf Hitleriga oli ta üks kõmulisimaid filmiajaloo suurkujusid. Tema juhtimisel 1934. aasta NSDAP parteipäevadest tehtud dokumentaalfilm "Triumph des Willens" ("Tahte triumf") on mõjuvõimas propagandafilm.

1936. aasta suveolümpiamängudest valmis Riefenstahlil propagandafilm "Olympia" ("Olümpia"). Selles filmis kasutas ta paljusid võtteid, mis hiljem said filmikunstis tavaliseks, aga olid omas ajas uudsed: filmimine ebatavalise nurga alt, ootamatud kaadrivahetused, ülilähivõtted jne.

Filmi "Tiefland" ("Tasandik") stsenaariumi hakkas Riefenstahl kirjutama 1934. Võtted toimusid 1940–1944. Riefenstahl mängis selles ka peaosa, kerjustantsijat Marthat. Siiski toimus filmi esilinastus alles 11. veebruaril 1954. Nii kulus filmi tegemiseks 20 aastat. Sellega jõudis Riefenstahl Guinnessi rekordite raamatusse. Hiljem ületas selle rekordi animafilm "The Thief and the Cobbler", mida tehti 31 aastat (1964–1995).

Riefenstahl peatus 8. augustil 1938 lennul Helsingist Berliini Tallinnas.

Režissööritööd 
 1932: "Das blaue Licht" – "Sinine valgus"
 1933: "Der Sieg des Glaubens" – "Usu võit"
 1934: "Triumph des Willens" – "Tahte triumf"
 1935: "Tag der Freiheit – Unsere Wehrmacht"
 1938: "Olympia"; eestikeelse pealkirjaga "Olümpia"
 1. osa "Fest der Völker" – "Rahvaste pidu"
 2. osa "Fest der Schönheit" – "Ilu pidu"
 1954: "Tiefland" – "Tasandik"
 2002: "Impressionen unter Wasser"

Kirjandus 
 Leni Riefenstahl Tallinnas – Uus Eesti, 8. august 1938, nr 215, lk 3; loetav ka digiteeritud ajalehtede aadressil
 Jaan Ruus, "Kas siiras kunstnik enesekaitses? Pool sajandit vaieldav Leni Riefenstahl" – Sirp 8. jaanuar 1999, lk 17
Olev Remsu "Riefenstahl, Romm ja Hitler", Sirp, 21. IX 2018.

Välislingid 
Das blaue Licht. Stills of Walter Riml, photographer of the film 
"Triumph des Willens", youtube.com

Saksamaa filmilavastajad
Saksamaa tantsijad
Saksamaa üle 100-aastased
Sündinud 1902
Surnud 2003
Jüri kirik

Jüri kirik on Jüri kihelkonna kirik. See asub Harjumaal Rae vallas Jüri alevikus.

Kirikut kasutab EELK Jüri kogudus.

Endine kirik
Varem asus samas paigas aastail 1220–1227 ehitatud Vaskjala kirik, esimesi kirikuid Põhja-Eestis.

Augustis 1884 lammutati keskaegne kirik vundamendini maha. 
Lagunevat vana kirikut alles ei jäetud ega tehtud ülesmõõtmisi, mis oleksid muinsusest arhitektuuriloossegi jälje alles jätnud. Vaid asjaarmastaja detailitäpne joonistus annab ettekujutuse, milline praeguse kiriku eelkäija Jüris välja nägi. See oli tõenäoliselt 14. sajandi keskpaiku ehitatud, kolme kandekonsooliga nelinurkse viilutorniga ühelööviline, Harjumaal haruldane kolmetraveeline, nelinurkse kooriruumiga kirik.

Praegune kirik
Praegune Jüri kirik, mis ehitati vana kiriku vundamendile, pühitseti sisse 15. detsembril 1885. Tegu on Friedrich Axel von Howeni projekteeritud uusgooti stiilis kirikuhoonega. Kirikul on esinduslikud küljefassaadid, mille dominandiks kolm avarat teravkaarset eri kõrgusele paigutatud akent. Inglise tuudorstiilist on järeleaimatud vägagi omapärased kiriku siseruumi katvad puidust ristroietega rippvõlvid. 

1930.–1940. aastate vahel valiti põhivärvideks ligikaudu Eesti lipu värvid: lagi sinine tumepruunis raamistikus, seinad valged ja pingid peaaegu mustad.  

1886. aastal valmis orelimeister Gustav Normanni poolt Jüri kiriku jaoks ehitatud 2 manuaali ja 20 registriga orel.

Vanast kirikust on säilinud vaid tornikellad (vanim on hiliskeskaegne), kaks renessanss-stiilis kroonlühtrit, mõningad kirikuriistad, keskaegne hauaplaat peaportaali mademena ja hilisem hauaplaat eeskoja põrandas.

Vaatamisväärsused 
 Tugipiilarile müüritud ratasrist aastast 1683.
 Kirikuaia vanad paekiviristid.
 Mälestusmärk esimesele eestikeelsele Piiblile (1739 Jüri kirikuõpetaja Anton thor Helle tõlkes, mis avati 250. aastapäevaks 14. oktoobril 1989.
 Mälestusmärk, mis meenutab Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas langenud Jüri kihelkonna elanikke.
 Puitpitsilise võrega altar maaliga "Kristus ristil" (C. Greger).
 Võidukaare lõunaküljel kõrguv kantsel. 
 Oreliprospekt.
 Hiigelsuur puidust kroonlühter.

Välislingid 
Jüri koguduse koduleht
 
Eesti Evangeelne Luterlik Kirik
Pilt, Jüri kirik
Jüri koguduse elust-olust
Jüri kirikukihelkonna leht Eesti mõisaportaalis
Ida-Harju praostkond
Teeliste kirikud
Rae vald, Ajalugu (vanem)
Rae vald, Jüri
Raadio7
Infopluss

Harju maakonna kirikud
Rae vald
Jüri kihelkond
Uusgooti ehitised Eestis
Väetis

Väetis ehk väetusaine on aine, mis soodustab taimede toitumist ja sellega kaasnevat kasvu. Taimede kasvukohale väetise lisamist nimetatakse väetamiseks.

Väetised võivad olla kas otsesed, mille taimed omastavad juurte kaudu, või lehtede kaudu "toitvad", kus ained jõuavad taime läbi lehtede.

Väetise koostis võib olla orgaaniline (sisaldades orgaanilisi aineid) või anorgaaniline (mis on valmistatud lihtsatest anorgaanilistest kemikaalidest või mineraalidest). Väetis võib olla ka naturaalne, näiteks turvas ja mineraalide setted; toodetud läbi looduslike protsesside (kompostimine) või läbi keemiliste protsesside, näiteks Haberi protsess.

Väetiste liigitamine 
Väetised jagunevad kaheks rühmaks: orgaanilised väetised ja mineraalväetised.

Tähtsamad orgaanilised väetised  on sõnnik, virts , kompost ja turvas. Turvast kasutatakse ka loomadele allapanuks ning see veetakse seejärel koos sõnnikuga põllule.

Mineraalväetised koosnevad suures koguses taimedele vajalikest toitainetest. Mineraalväetisi saadakse maavaradest, aga neid toodetakse ka tööstuses.
Lämmastikuühendeid sisaldavaid väetisi nimetatakse lämmastikväetisteks. Neid vajab taim eriti kevadel, et kasvada kiiresti ja lopsakaks. Hilissuvel vajavad taimed rohkem kaaliumiühendeid ja fosforiühendeid, mida saadakse fosforväetistest.

Suurte saakide saamiseks kasutatakse orgaanilisi ja mineraalväetisi üheaegselt.

Vaata ka 
 guaano
 haljasväetis
 pudrett
 väetamine
Väike-Pakri

Väike-Pakri ehk Lilla Rågö on saar Soome lahe lääneosas Pakri poolsaarest 3 kilomeetrit läänes. Mandrist eraldab saart Kurkse väin. Saare pindala on 13,5 km². Saar on pindalalt naabersaarest Suur-Pakrist veidi suurem. Mõlemad saared kuuluvad Paldiski linna koosseisu.

Nimi 
Saare rootsikeelne nimi  Rågö tähendab 'rukkisaart'. Selgusetu on, miks pindalalt suuremat saart on väiksemaks nimetatud.

Loodus 

Saar kuulub Pakri maastikukaitseala koosseisu.

Saare põhjaosas olev Väike-Pakri pank on kuni 11 meetri kõrgune. Saare keskosas on kuni 17 meetri kõrgune kõrgendik. Saare idarannikut ilmestab Väike-Pakri paerand. Saarel on looduskaitsealune Väike-Pakri rändrahn.

Saare põhjaosas on Pakri saarte ainus soo (Väike-Pakri soo), kus on arvestatav turbakihi paksus (60 cm); soo pindala on alla 10 hektari. Saare lõunaosas asuvad lähestikku kaks järve: Storträske ja kinnikasvanud Lihlträske.

Saarel kasvavad haruldased ümaralehine tömptipp, kolmis-seligeeria, kaljuskapaania, kurdsammal, arktika pungsammal, soohiilakas ja nõmmnelk.

Saarel esineb rannaniite ja kasvab lehtmetsa. Mets katab kolmandiku saarest. Valdavalt on tegu soovikumetsadega, kus kasvavad hall lepp, harilik saar, sookask, harilik haab, harilik toomingas ja magesõstar.

Varasemad rannaniidud on roostunud.

Ajalugu 

Pakri saari on ajaloos esmakordselt mainitud 1283 kui Taani kuningas Erik V Klipping kinnitas Padise kloostri valdused. Saarele asusid elama rannarootslased, kuid saar kuulus edaspidi Keila mõisale. 1628 ostis saare Padise mõisnik Thomas von Ramm.

Saarel kujunes kaks küla: Suurküla ja Väikeküla. Mais 1940 pidid saare elanikud saarelt ära kolima ja saar muudeti nõukogude armee polügooniks. Saarele rajati sõjaväelinnak. Saar tagastati Eesti Vabariigile mais 1994.

Väike-Pakri Suurkülas on uuesti üles ehitatud mitmeid hooneid. Saarel on loomad ning elektrit toodetakse väikese tuulegeneraatoriga.

Saare taasasustas 2004. aastal püsielanikuna Mati-Erki Nyman.

2011 oli saarele registreeritud 8 ja 2017. aastal 5 elanikku.

Vaata ka
Väike-Pakri rändrahn
Väike-Pakri kalmistu

Viited

Kirjandus 
Andres Tõnisson (2006): “Pakri maastikukaitseala ja hoiuala kaitsekorralduskava” 2007-2016.

Välislingid

Pakri saarte  ajaloost.

Soome lahe saared
Harju maakonna saared
Pakri saared
Lääne-Harju vald
Hassium

Hassium on keemiline element järjenumbriga 108.

Tuntud isotoopidest on stabiilseim isotoop massiarvuga 277, mille poolestusaeg on 12 minutit.

Hassium kuulub perioodilisussüsteemis aktinoididele järgnevate uranoidide hulka.

Hassiumi nimi on pandud Saksamaa liidumaa Hesseni järgi, kus asub Darmstadti linn, kus hassiumi esmakordselt aastal 1984 sünteesiti.

Keemilised elemendid
Lihtained
Metallid
Meitneerium

Meitneerium (ka: meitnerium) on keemiline element järjenumbriga 109.

Tuntud isotoopidest stabiilseim on isotoop massiarvuga 276, mille poolestusaeg on 0,72 sekundit.

Esmakordselt saadi meitneeriumi 1982. aastal Darmstadtis. Element on nimetatud austria-rootsi füüsiku ja matemaatiku Lise Meitneri järgi.

Keemilised elemendid
Lihtained
Metallid