joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Maimu Saarepera

Maimu Saarepera (10. juunil 1932 - 03. november 2022) sündinud Paide vallas Järvamaal, on Eesti majandusteadlane.

Elulugu
Maimu Saarepera on talupidaja tütar.

Lõpetas 1950 Paide Kooperatiivkaubanduse Tehnikumi, 1954 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna, 1961 TPI aspirantuuri, majanduskandidaat (1964, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Организационные и методические проблемы текущего общего анализа работы промышленных предприятий". Oli 1955–58 TPI statistika ja raamatupidamise kateedri vanemlaborant, 1961–65 assistent ja vanemõpetaja, 1965–75 dotsent, ühtlasi 1966–70 TPI õhtuse teaduskonna prodekaan, 1975–93 statistika kateedri dotsent, 1992–93 teoreetilise majandusteaduse ja metodoloogia instituudi vanemteadur. Koostanud arvukalt õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: tööstusstatistika ja rahvastikustatistika. Tunnustatumaid tööstusstatistika spetsialiste. "Ehitusökonoomika oskussõnastiku" töögrupi juht. Umbes 50 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Tööstusettevõtte aasta- ja kvartaliaruannete seletuskirja tüüpprogramm ja näitajate arvutamise metoodika. Tallinn, 1962
 Tööstustoodangu omahinna statistika. Tallinn, 1967
 Töö statistika. Tallinn, 1974
 Tööstustoodangu statistika. Tallinn, 1978
 Rahvastiku enesetunnetus. Mida uuritakse rahvaloendustel üldse ja eriti 1979. aasta üleliidulisel rahvaloendusel (kaasautor U. Mereste). Tallinn, 1978
 Arvjoonised (kaasautor U. Mereste). Tallinn, 1984
 Tööstusstatistika lühike oskussõnastik. Tallinn, 1985
 Матричное моделирование многоэлементных факторных систем. M, 1990.

Kirjandus
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 337, 343–344, 395, 446, 501.
  

Eesti majandusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1932
Märt Saarma

Märt Saarma (21. detsember 1935 Tallinn – 15. märts 2019) oli eesti psühhiaater.

Elulugu
Märt Saarma oli ohvitseri poeg, Jüri Saarma vennapoeg ja Mart Saarma onupoeg. 

Lõpetas 1954 Tallinna 20. Keskkooli, 1960 TRÜ arstiteaduskonna, 1964–67 TRÜ aspirant, meditsiinikandidaat (1967, TRÜ), väitekiri "Клинико-физиологическое действие аминазина, трифлуоперазина и галоперидола при хронической шизофрении", meditsiinidoktor (1977, TRÜ), väitekiri "Клинико-нейрофизиологический анализ депрессивных состояний и их лечения".

Täiendas end Moskvas, 1976 Prahas Karli Ülikoolis. Oli 1960–1964 Vabariikliku Tarvastu Psühhoneuroloogiahaigla psühhiaater, 1967–1975 TRÜ psühhofarmakoloogia labori vanemteadur, 1975–1983 psühhiaatria kateedri dotsent, 1983–1985 professori kohusetäitja, 1985–1992 professor.

Saarma oli 1992–1998 TÜ Kliinikumi Psühhiaatriakliiniku erakorraline professor, aastast 1998 emeriitprofessor, ühtlasi Ahtme haigla psühhiaatriakonsultant.

Teadustöö
Uurinud neurootiliste seisundite, depressiooni ja skisofreenia neurofüsioloogiat ja ravi, täpsustanud klassikaliste ravimeetodite ja psühhofarmakonide kliinilise toime iseärasusi ning nende diferentseeritud kasutamist. Eesti Psühhiaatrite Seltsi liige (aastast 1963). Nõukogude Eesti preemia (1975, kollektiivis). Üle 140 teadustrükise, õppevahendeid.

Viited

Teoseid
 Клинико-экспериментальные наблюдения о деиствии однократных доз аминазина у больных хронической шизофренией. // Вопр. клин. неврол. психиатр. 3. Tartu, 1963
 Kõrgema närvitegevuse uurimise andmed depressiivsete seisundite ravi näidustusena (kaasautor). // NET (1970) 1
 Conditioning studies on ammonium chloride therapy in depressive states (kaasautor J. Saarma). // Activitas Nervosa Superior 13 (1971) 2
 Kliiniline psühhofarmakoloogia (kaasautor). Tallinn, 1981
 Psüühika osa haiguste kujunemises ja ravis. Tartu, 1986
 Редуцированный вариант судорожной терапии хлористым аммонием больных невротической депрессией (kaasautor J. Saarma). // Ж. невропат. психиатр. 90 (1990);5.

Kirjandus
 Album professorum Universitatis Tartuensis anno MCMXCVIII. Trt, 1998, 164
 EE 14, 450
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 125
 II, 157
 Maaroos, I. Uusi arstiteaduse doktoreid. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1977) 6, 448–449
 Märt Saarma. (1982) 6, 461
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 983–984
 Tartu Ülikooli Kliinikum 200. Trt, 2004, 270
 Tartu Ülikooli arstiteaduskond 1982–2007. Trt, 2007, 44, 90, 91, 172, 173, 343, 347, 352, 353, 357, 359.
  

Eesti psühhiaatrid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Sakala liikmed
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1935
Surnud 2019
Endel Saarman

Endel Saarman (sündinud 9. augustil 1923 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Endel Saarman on raudteelase poeg.

Lõpetas 1941 Tallinnas Prantsuse Lütseumi, õppis 1942–1944 TTÜ-s masinaehitust. Läks 1944 Rootsi, lõpetas 1957 Stockholmi Kuningliku Tehnikaülikooli puidutehnoloogiainsenerina, tehnika-litsentsiaat (1962, samas), väitekiri käsitles okste mõju liimitud konstruktsioonide survetugevusele. Oli 1957–1964 Stockholmis Rootsi Puidutehnoloogia instituudi assistent ja ühtlasi Kuningliku Tehnikaülikooli puidutehnoloogia osakonna abiõpetaja, 1964–1966 Lundi Põllumajandusinstituudi uurimistööde juhataja, 1966–1980 Rootsi Puidutööstusliidu peainsener, 1980–1988 Stockholmis Kuningliku Tehnikaülikooli puidutehnoloogiaprofessor, aastast 1988 emeriitprofessor; koostanud 11 õppe- ja käsiraamatut, olnud 15 taolise väljaande kaasautor.

Teadustöö
Uurinud puidu omadusi ja -tehnoloogiat, loonud juhendeid puidu liigitamiseks kvaliteedi alusel, samuti puidu kaitsmiseks kahjurite eest. Olnud tegev Rootsi Liimitud Puidu Kontrollametis ja Puidusorteerimise Komitees, Tehnika Arendamise Valitsuse nõunik, Rootsi Saeveskiomanike Ühingu sekretär (1973–1981) ja esimees (1982–1986), kuulunud ka Soome ja Norra erialaühingutesse, Eestis riigiettevõtte "Eesti Riigimetsad" haldusnõukogu liige (1992–1993). Umbes 30 teadustrükist.

Tunnustused
2006 Valgetähe V klassi teenetemärk

Viited

Teoseid
 Kvistars inverkan på tryckhällfastheten vid lamellerade konstruktioner. Stockholm, 1962
 Spånorienteringens och limmets betydelse för spånskivor reologiska egenskaper. Stockholm, 1982
 Fiberströninger i trä. Stockholm, 1986
 Träkunskap. Stockholm, 1992
 Puiduteadus. Tartu, 1998
 Puiduteadus (kaasautor U. Veibri). Tartu, 2006

Kirjandus
 
 Eesti teadlased väljaspool kodumaad: biograafiline teatmik = Estonian scholars and scientists abroad: biographical directory. Stockholm, 1984, 111
 Margus, M. Puidutehnoloogia tippteadlane Endel Saarman. // Tehnika ja Tootmine (1992) 4, 33
 Ilmet, K. Endel Saarman. // Saarman, E., Veibri, U. Puiduteadus. Tartu, 2006, 557.
  

Eesti tehnikateadlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1923
Ivar-Igor Saarniit

Ivar-Igor Saarniit (sündinud 11. augustil 1940 Tallinnas) on Eesti matemaatik.

Elulugu
Ivar-Igor Saarniit on õpetajate poeg. 

Lõpetas 1958 Tartu 2. Keskkooli , 1963 TÜ füüsika-matemaatikateaduskonna arvutusmatemaatika erialal.

1968–1971 TÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1972, TÜ), väitekiri "О разностных методах решения краевых задач дифференциальных уравнений с отклоняющимся аргументом". 

Stažeeris 1974–1975 Berliinis Humboldti Ülikoolis, 1994 Helsingi Ülikoolis. Oli 1965–1967 TÜ arvutuskeskuse stažöör, 1967–1968 NSVL Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali vaneminsener, 1971–1976 TÜ arvutusmatemaatika kateedri vanemõpetaja, 1976–1993 dotsent, ühtlasi 1981–1987 matemaatikateaduskonna prodekaan ja 1989–1994 dekaan, 1993–94 rakendusmatemaatika instituudi dotsent, 1994–2015 TÜ akadeemiline sekretär. 

Lugenud diferentsiaalvõrrandite ja matemaatilise füüsika võrrandite kursusi.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: peamiselt diferentsmeetodite rakendamine matemaatilise füüsika ülesannete lahendamiseks. Peab end kuuluvaks Gennadi Vainikko koolkonda. Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige. Üle 20 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 О решении методом конечных разностей краевой задачи для дифференциального уравнения с отклоняющимся аргументом. // Ж. вычисл. мат. и мат. физ. 16 (1976) 4
 О краевой задачи для уравнения эллиптического типа с разрывным решением. // Уч. зап. ТГУ 762 (1986).

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 388
 II, 158
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 309
 Математика в СССР 2 (1970) 2
 Matemaatika ja kaasaeg 20 (1975).
  

Eesti matemaatikud
Tartu Ülikooli õppejõud
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1940
Lembit Saarnits

Lembit Saarnits (19. august 1936 Võru vald – 27. jaanuar 2014) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Lembit Saarnits oli talupidaja poeg.

Ta lõpetas aastal 1955 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1960 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, 1967–1969 TRÜ aspirant, õigusteaduse kandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Kollegiaalse juhtimise teaduslikest alustest kolhoosides ja selle õiguslikust reguleerimisest". 1979 lõpetas Moskva Ülikooli kvalifikatsiooni tõstmise teaduskonna maa-, põllumajanduse-(kolhoosi-) õiguse ja looduse õigusliku kaitse alal. Oli aastatel 1960–1967 Jõgeva rajooni abiprokurör ja prokuröri asetäitja, 1970–1979 TÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1979–1992 dotsent, 1992–1994 eraõiguse instituudi dotsent, ühtlasi 1993– Eesti Põllumajanduse Akadeemia agraarõiguse õppetooli juhataja, professor, aastast 2007 TÜ emeriitdotsent. Õpetanud maaõigust, agraarõigust, kolhoosiõigust (kooperatsiooni-ühisõigust), looduse õiguslikku kaitset, looduskeskkonnaõigust, juhtimisteadust; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: maa-, agraar- ja looduskeskkonnaõiguslikud probleemid, sotsiaalne juhtimine; töid ka TÜ ajaloo alalt. Kasutas juhtimisteaduse, üldise juhtimis- ja informatsiooniteooria, küberneetika ning sotsioloogia ideid ja meetodeid sotsiaalse juhtimise üldteooria ja põllumajandusettevõtete juhtimise õigusküsimuste uurimisel. Koostanud agraar-, maa-, metsa- ja looduskeskkonnaõiguslike aktide kogumikke, kommentaare ja metoodilisi materjale, 1974–82 TÜ õigusteaduskonda tutvustavate kogumike koostaja, osalenud maaseaduse ja taluseaduse eelnõude alternatiivvariantide koostamisel. TÜ Toimetiste kahe erikogumiku (Õigusteaduslikke töid XXIV, 1978; Труды по правоведению, 1987) vastutav toimetaja. Eesti Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi taastajaliige (1988), juhatuse liige ning maa- ja agraarõiguse toimkonna esimees, Akadeemilise Ühistegevuse Seltsi taastajaid (1992) ja juhatuse esimees, Eesti Kirjanduse Seltsi taastajaid ja juhatuse esimees. Üle 50 teadustrükise.

Teoseid
 Sissejuhatus sotsiaalse juhtimise teooriasse (kaasautor V. Kelder). Tartu, 1973
 Kolhoosi näidispõhikiri. Kommenteeritud väljaanne (kaasautor). Tallinn, 1976
 TRÜ õigusteaduskond (kaasautor J. Sootak)
 Kodanike maakasutusõigus. Tartu, 1986
 Nõukogude metsaõigus. Tartu, 1987
 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna lõpetanud 1945–1986. Tartu, 1987
 Nõukogude veeõigus. Tartu, 1988
 Eesti maaõigus. Maaõiguse aktide süstematiseeritud valikkogu. Tartu, 1994.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 444
 II, 158
 Faculty of Law. 1994, 36
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 316.
  

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti Maaülikooli professorid
Sündinud 1936
Surnud 2014
Eerik Saarnok

Eerik Saarnok (24. jaanuar 1930 Tallinn – 24. juuli 1990 Tallinn) oli Eesti arstiteadlane ja viroloog.

Elulugu
Eerik Saarnok oli teenistuja poeg.

Lõpetas 1949 Tallinna 7. Keskkooli, 1955 TÜ arstiteaduskonna, 1968 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudis aspirantuuri, meditsiinikandidaat (1971, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "О лабораторной диагностике вирусов Коксаки А и их выявления в Эстонской ССР". Oli 1955–59 Kohtla-Järve Naha- ja Suguhaiguste Dispanseri dermatoloog-veneroloog, 1959–63 peaarst, 1963–65 Tallinnas Vabariikliku Dermatoveneroloogia Dispanseri laboriarst, 1968–75 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi enteroviiruste labori ja viroloogia sektori vanemteadur; 1975–76 Kirovi-nimelise Näidiskalurikolhoosi peasanitaararst, aastast 1976 Tallinna Dermatoveneroloogia Dispanseri statsionaari dermatoloog ja osakonnajuhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: viroloogia, viirushaiguste laboratoorse diagnoosimise meetodid. Evitas Eestis Coxsackie A-grupi viiruse laboratoorse diagnoosimise vastsündinud valgetel hiirtel. Nõukogude Eesti Tervishoiu ingliskeelsete tekstide toimetaja. 9 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Coxackie A6 viiruse esmakordsest isoleerimisest Eesti NSV-s. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1968) 5
 Naha- ja suguhaigused (kaasautorid R. Markovitš, B. Rubinštein). Tallinn, 1969
 Coxackie A-10 viiruste herpangiinipuhangu põhjustaja Tallinnas. // Nõukogude Eesti Tervishoid (1969) 6
 Материалы к эпидемиологическому анализу вспышки асептического менингита в Эстонской ССР в 1967 г. (kaasautor). // Энтеровирусные инфекции. M, 1970
 Изучение энтеровирусов и возникновении желудочно-кишечных заболевании у детей (kaasautor K. Kutsar). // Иссл. по гастроэнтерол. Tallinn, 1972
 Segainfektsioon aseptilist meningiiti põdeval haigel (kaasautorid K. Kutsar, S. Jõks). // Nõukogude Eesti Tervishoid (1973) 2.

Kirjandus
 Nõukogude Eesti Tervishoid (1980) 2, 135
 Eesti Arst (1990) 5, 415
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997, 985.
 

Eesti arstiteadlased
Eesti viroloogid
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 1990
Heldur Saarsoo

Heldur Saarsoo (5. detsember 1931 Viljandi – 4. detsember 1997 Tartu) oli eesti õigusteadlane.

Elulugu
Heldur Saarsoo oli arstide poeg.

Lõpetas 1951 Viljandi 2. Keskkooli, 1962 TRÜ õigusteaduskonna, 1965–1968 TRÜ aspirant, õiguskandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Nõukogude kriminaalprotsessi osast kohtueelsel uurimisel võitluses alaealiste kuritegevuse vastu". 

Oli 1962–1965 Viljandi rajooni prokuratuuri uurija ja prokuröri abi, 1968–1972 TRÜ kriminoloogia labori nooremteadur, 1972–1975 vanemõpetaja, 1975–1991 kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri dotsent, 1991–1992 juhataja, dotsent, ühtlasi 1976, 1978–1982, 1985–1991 ka õigusteaduskonna prodekaan, 1993– avaliku õiguse instituudi protsessiõiguse dotsent. Lugenud kriminaalprotsessi üld- ja erikursust.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: võitlus alaealiste kuritegevusega; kriminaalmenetlus.

Teoseid
Üle 40 teadustrükise, koostanud õppevahendeid.
Alaealine ja seadus. Normatiivaktide kommenteeritud väljaanne (kaasautor). Tallinn 1969
Tõendid nõukogude kriminaalprotsessis. Kaasautor E. Kergandberg. Tartu 1987
Alaealise kasvatuslikud mõjutusvahendid. // Juridica (1995) 10
Menetlusdokumendid kriminaalmenetluses (kaasautor J. Vissak). Tallinn 1998
Alaealiste õigusrikkumised: kriminaalõiguslik, menetluslik ja kriminoloogiline aspekt (kaasautorid J. Ginter, J. Sootak). Tartu 2000

Viited

Kirjandus
Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Tartu 1987, 444
II, 158
Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn 1982, III, 314
Faculty of Law. 1994, 61–62

Välislingid
 

Eesti õigusteadlased
Viljandi Maagümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased‎
Tartu Ülikooli õppejõud
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1931
Surnud 1997
Maksim Saat

Maksim Saat (sündinud 29. veebruaril 1944 Moskvas) on eesti majandusteadlane.

Haridus
Lõpetanud Tallinna 2. Keskkooli (Tallinna Reaalkool) 1962, Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal 1967; Eesti NSV TA Majanduse Instituudi (MI) aspirant 1970–1973.

Täiendusõpe: Saksa DV TA Majanduse Instituut (Berliin); Dresdeni Tehnikaülikool, Leipzigi Ülikool 1976; Saksa LV Padernborni Ülikool 1991, 1994; Bentley Kolledž (Massachusetts, USA) 1993; Kieli Majandusakadeemia 1994; Dalhousie Ülikool (Kanada) 1995.

Majandusteaduste kandidaat 1977 (kinnitus 1978) (Eesti NSV Teaduste Akadeemia), väitekiri "Проблемы повышения коэффициента сменности в промышленности (на примере промышленности Эстонской ССР)"; vanemteadur (tööstuse ökonoomika, planeerimise ja juhtimise organiseerimise erialal) 1988; dotsent 1988.

Töökäik
RPI Eesti Tööstusprojekti insener 1968–1970; Eesti NSV TA Majanduse Instituudi nooremteadur 1973–1978, vanemteadur 1978–1988, sektorijuhataja 1986–1988.
TTÜs 1977–2016: tootmise ökonoomika ja organiseerimise kateedri tunnitasuline õppejõud 1977–1988; tööstusökonoomika kateedri dotsent 1988–1991, dotsent (0,5 koormusega) 1992; käitismajanduse instituudi käitismajanduse professor 1992–1997, direktor 1994–1997, dotsent 1997–1998, professor 1998–2000, õppetooli juhataja 1992–2000; ärikorralduse instituudi käitismajanduse professor 2005–2012 ning tootmis- ja teeninduskorralduse õppetooli juhataja 2000–2016; ärikorralduse instituudi tootmis- ja teeninduskorralduse õppetooli vanemteadur 2013–2016; emeriitprofessor 2012. aastast.
Eesti Majandusjuhtide Instituudi dotsent 1982–1989, professor 1991–1992.

Teadustöö põhisuunad
Tööstuse tootmispõhifondide kasutamise majanduslik efektiivsus; tootmise tehniline tase; teaduse integratsiooniprobleemid ja arengustrateegia Eesti tööstuses; innovatsiooniprotsessid Eesti majanduses.
Avaldanud 75 teaduspublikatsiooni.

Teaduskorralduslik tegevus
Euroopa Ärieetika Assotsiatsiooni (EBEN, European Business Ethics Network) liige 1998–…; Euroopa Rahvusvahelise Hariduse Assotsiatsiooni (EAIE, European Association for International Education) liige; Euroopa Rahvusvahelise Ärikorralduse Akadeemia (EIBA, European International Business Academy) liige; Rahvusvahelise Ärihariduse Assotsiatsiooni (ISBE, International Society for Business Education) liige; TTÜ ärikorraldsuse instituudi ja TTÜ humanitaar- ja sotsiaalteaduste instituudi nõukogu liige.

Harrastused ja huvialad
Muusika, reisimine.

Teoseid
 Rahvusvaheline ärikorraldus. Tallinn, 1999
 Ettevõtte majandusõpetus. Tallinn, 1999
 Projektijuhtimine. Arenguprojektid: planeerimine, analüüs, juhtimine. Tallinn, 2000
 Kuidas aitaks alternatiiv-eetika rikastada ärieetikat (kaasautor M. Meel). // Äritegevuse innovaatika 4. Tallinn, 2004.

Isiklikku
Maksim Saat on Joosep Saadi poeg, Luule Saadi ja Mari Meele vend.

Viited

Kirjandus
 EE 14, 451
 Eesti majanduse biograafiline leksikon. Tallinn, 2000, 443–444
 Tallinna Tehnikaülikooli professorid läbi aegade. Tallinn, 2008, 373–374.
  

Eesti majandusteadlased
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Sündinud 1944
Wilhelm Sabler

Thomas Wilhelm Friedrich Sabler (Venemaal tuntud kui Vassili Fjodorovitš, vene keeles Василий Фёдорович Саблер) (18. august (ukj 29. august) 1799 Tallinn – 18. november (ukj 30. november) 1877 Novgorod) oli Eesti arstiteadlane.

Elulugu
Thomas Wilhelm Friedrich Sabler oli baltisakslane.

Õppis 1819–1823 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (TÜ, 1823), väitekiri "Specimen inaugurale medico-chirurgicum, sistens observationes et animavedversions de coxolgia, quod, consentiente amplissimo medicum ordine …" (Dorpat, 1824). Töötas aastast 1824 arstina Venemaal, oli sh aastast 1826 Moskvas Katariina hospitali arst ja vanemarst ning Preobraženski hospitali ülemarst. Aastast 1870 pensionil.

Vaata ka
Sabler

Viited

Kirjandus
 Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1889, 89.

Eestimaa inimesed
Eesti arstiteadlased
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1799
Surnud 1877
Gustav Paul Johannes Sachsendahl

Gustav Paul Johannes Sachsendahl (4. august 1851, Tartu – 18. veebruar 1903, Peterburi) oli Eesti arstiteadlane, numismaatik ja sfragist.

Elulugu
Gustav Paul Johannes Sachsendahl oli baltisakslane ja arsti poeg.

Lõpetas 1872 Tartu Kubermangugümnaasiumi, 1879 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1880, TÜ), väitekiri "Ueber gelöstes Haemoglobin im circulirenden Blute" (Dorpat, 1880). Oli 1880–86 Venemaal Vjatkas vabrikuarst, tegeles 1886–87 Tartus ja Tallinnas Ehst- und Livländische Brieflade 4. köite väljaandmisega, oli 1887–92 Kaukaasias  Siemensi ja Halske vasekaevanduse arst, 1892–95 ja 1899–1901 Tartus, 1895–99 Jõhvis ning aastast 1901 Soomes Pitkajärvi tuberkuloosihaigla arst.

Teadustöö
Üks tuntumaid Balti müntide ja pitsatite/pitserite uurijaid. Õpetatud Eesti Seltsi liige (aastast 1887), samuti Riia ja Kuramaa vastavate seltside liige

Teoseid
 Abhandlungen zur baltischen Numismatik. // Ehst- und Livländische Brieflade IV. Reval, 1887
 Siegel und Münzen der weltlichen und geistlichen Gebietiger über Liv-, Ehst- und Kurland bis zum Jahre 1561 nebst Siegeln einheimischer Geschlechter: eine Sammlung von Urkunden zur Adels- und Gütergeschichte Ehst- und Livlands in Übersetzungen und Auszügen. // Ehst- und Livländische Brieflade IV. Reval, 1887.

Viited

Kirjandus
 Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 661.

Välislingid

Eesti arstiteadlased
Eesti kollektsionäärid
Numismaatikud
Sündinud 1851
Surnud 1903
Hillar Saha

Hillar Saha (eesnimed kuni 1937 Hilarius Valerius Fernandus; perekonnanimi kuni 1939 Sakaria, ka Sakaria-Sakarius; 29. november 1899 Tallinn – 12. november 1981 Tallinn) oli eesti muusikateadlane ja helilooja.

Elulugu
Hillar Saha oli kaupmehe poeg.

Lõpetas 1917 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1917–1918 Petrogradi Ülikoolis ja 1918 Tartu Ülikoolis keemiat. 

Õppis iseseisvalt esperanto keelt ning omandas 1922 Helsingis Soome Esperanto Instituudi juures vastava diplomi. 

Lõpetas 1931 Tallinna Konservatooriumi oreli ja kompositsiooni erialal. 

Oli 1917–18 Petrogradis Tentelevi keemiatehase ametnik, 1919 Vabadussõjas, 1919–1923 Tallinnas Kaitseministeeriumi, 1923–1926 Haridusministeeriumi ja aastast 1926 AS Balti Puuvillavabriku ametnik (ühtlasi töötas 1922–1924 ka Tallinna Rahvaülikooli psühholoogialaboris), 1944 Teatri- ja Muusikamuuseumi teadussekretär, 1945–1947 peavarahoidja, 1947–1981 Tallinna Linnamuuseumi teadur.

Looming
Uurinud Eesti muusika ajalugu, koostanud koolilaulikuid (nootidega). Loonud ka kantaate, koorilaule ja kammerteoseid. Kuulus aastast 1932 Eesti Akadeemilisse Helikunstnike Seltsi, sh aastast 1933 seltsi infokeskuse koosseisu ja aastast 1934 ka muusikateaduse sektsiooni, oli seltsi mitme väljaande (Eesti muusikaalmanak I, 1934 jmt) koostanud ja autor. 

Eesti esperantistide ajakirja Informoj de Esperanto-Asocio de Estonia vastutav toimetaja (1922–1931), osales 1925 Eesti Esperanto Instituudi asutamises, aastani 1941 aktiivne esperanto propageerija. Tõlkis eesti ilukirjandust (Mats Traadi "Tants aurukatla ümber", Erni Krusteni "Okupatsioon") esperanto keelde.

Teoseid
Esperanto liikumisest Eestis. Tartu 1933
Ülevaade Eesti muusikaasutistest, -ettevõtetest, -tegelastest. // Eesti muusikaalmanak I. Tallinn 1934
Kümme aastat Eesti Akadeemilise Helikunstnike Seltsi tegevusest. // Eesti muusikaalmanak I. Tallinn 1934
Eesti muusikaajaloo lugemik I. Tallinn 1934
Eesti muusikaajaloo lugemik II. Tallinn 1940
"Vana Tallinna noodikirjandusest – trükkimine, kirjastamine, levitamine". Tallinn 1945
"Peeter I maja-muuseum". Tallinn 1969. Uustrükid 1973, 1975, 1982
"Muusikaelust vanas Tallinnas". Tallinn 1972
"Дом-музей Петра I". Tallinn 1977

Viited

Kirjandus 
Karl Laane. "Hillar Saha – juubilar". // Sirp ja Vasar nr 48, 29. november 1974. Lk 12
Eesti muusika biograafiline leksikon. Tallinn 1990. Lk 220
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944, 3. köide. Tartu 1994. Lk 489
EE 14. Lk 452
Avo Hirvesoo. "Mitmekülgne Hillar Saha". // Teater. Muusika. Kino 1/2000. Lk 55–58

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti muusikateadlased
Eesti heliloojad
Eesti muuseumitöötajad
Eesti ajaloolased
Vabadussõja veteranid
Esperantistid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1899
Surnud 1981
Johann Jakob Sahmen

Johann Jakob Sahmen (18. jaanuar 1700 Königsberg – 16. mai 1769 Tartu) oli Eesti jurist, arhivaar ja ajaloolane.

Elulugu
Johann Jakob Sahmen oli sakslane ja bürgermeistri poeg.

Lõpetas Königsbergi Toomkooli, õppis 1715–1718 Königsbergi Ülikoolis teoloogiat, 1718–1719 Halle Ülikoolis õigusteadust. Tuli 1726 Riiga. Oli aastani 1732 Liivimaa mõisates koduõpetaja, 1733–1734 Riia maakohtu advokaat ja fiskaal, 1734–1730 õuekohtu advokaat, 1740–1765 Tartu bürgemeister (aastast 1757  bürgermeister). Korrastas linna asjaajamist, seadis 1760 sisse Tartu kodanikeraamatu. Eriti tähtis oli töö Tartu linnaarhiivis, kus Sahmen kehtestas kindla töökorra, koostas arhivaalide üldregistri ja koondas Liivimaa piiskopkonna, Poola, Rootsi ja Vene aja tähtsamad dokumendid vastavatesse kogudesse () ning koostas Tartu rae (peamiselt 18. sajandist pärinevate) kirjade kogu. Koostanud Tartu linna kirjelduse (ilmus lühendatult 1764).

Teoseid
 Nachrichten von der Stadt Dorpat. // Müllers Sammlung russische Geschichte 9 (1764)
 Regesten und Protokollauszüge im Dorpat Stadtarchiv (käsikiri).

Vaata ka
Sahmen

Viited

Kirjandus
 Recke-Napiersky IV, 13–14
 Eesti biograafiline leksikon. Trt, 1926–1929, 425
 Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710–1960. Köln, Wien, 1977, 662.
  

Eesti juristid
Eesti arhivaarid
Eesti ajaloolased
Sündinud 1700
Surnud 1769
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen

Rudolf Ernst Hermann von Sahmen (26. mai (vkj 7. juuni) 1876 Tartu – 1945 Saksamaa) oli Eesti keemik.

Elulugu
Rudolf Ernst Hermann von Sahmen oli baltisakslane ja arsti poeg.

Lõpetas 1894 Tartus gümnaasiumi, õppis 1895–1896 Riia Polütehnilise Instituudis agronoomiat ja aastast 1896 Tartu Ülikoolis keemiat. Lõpetas 1901 Tartu Ülikooli keemiakandidaadi kraadiga ning jäeti  ettepanekul TÜ-sse professori kutseks valmistuma. 1905–1907 täiendas end Göttingeni Ülikoolis ja 1908 omandas samas filosoofiadoktori kraadi, väitekiri "Über die Legierungen des Kupfers mit Kobalt, Eisen, Mangan und Magnesium". Oli 1911–1918 Tartu Ülikooli keemiakabineti assistent. 1918 sõitis Berliini (edasised andmed puuduvad).

Teadustöö
Uurimisvaldkond: süsteemide termiline analüüs, metallisulamite saamine ja omadused.  füüsikalisest keemiast.

Teoseid
 Über das Auffinden von Umwandlungspunkten mit einem selbstregistrienden Dilatographen (kaasautor G. Tammann). // Ann. der Physik 10 (1903) 879
 Über Mischkristalle Mangansulfat und Zinksulfat // Z phys Chemie 54 (1905) 1
 Über Kupfer-Kadmiumlegierungen // Z. anorg. Chemie 49 (1906) 3
 Anwendung der thermischen Analyse auf Dreistoffsysteme (kaasautor). // Z. Phys. Chemie 59 (1907) 3.

Vaata ka
Sahmen

Viited

Kirjandus
 Album Academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat. Dorpat, 1889 (1889–1918) I, 16087. V. Past
  

Eesti keemikud
Sündinud 1876
Surnud 1945
Boris Saimre

Boris Saimre (kuni 20. septembrini 1935 Boris Mitt; 25. november 1914 Velise vald, Läänemaa – 13. august 2007 Tartu) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Boris Saimre oli kooliõpetaja poeg ja Teo Saimre isa.

Lõpetas 1934 Tallinna Tehnikumi ehitus- ja mehaanikateaduskonna elektrotehnika alal, 1943 TTÜ elektriinsenerina. Oli 1938–1943 TTÜ energeetikateaduskonna elektrotehnika osakonna ja kateedri abijõud ja assistent, 1943–1946 Keila energiarajooni insener ja peainsener, 1947–1949 TÜ metsatööstuse mehhaniseerimise kateedri assistent, 1947–1953 Tartu Piimakombinaadi peainsener, 1953–1963 Põllumajanduselektri Tartu võrgurajooni ülem, 1963–1964 Eesti Elektrivõrkude Ehituse Tartu Mehhaniseerimise Rändkolonni peainsener, 1964–1965 Eesti Maaehitusprojekti grupijuht, 1966–1974 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi erikonstrueerimisbüroo peainsener, 1974–1992 vanemmeister, aastast 1992 AS Märja projekti-peakonstruktor. Õpetanud elektrotehnikat ja masinatundmist.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: elekterkuumutus, madal- ja kõrgepinge-elektroodkatelde loomine; loomafarmide mehhaniseerimine. Osalenud elektroodkatelde konstruktsiooni täiustamisel, kateldes lihtsama ja rõhuvaba süsteemi kasutamist võimaldava konstruktsiooniga elektroodi väljatöötamisel. Pidanud ettekandeid põllumajanduse mehhaniseerimist käsitlevatel teaduskonverentsidel. Eesti NSV riiklik preemia (1982, kollektiivis). Eesti NSV teeneline energeetik (1988). Üle 30 teadustrükise, sh 2 raamatut ja 16 brošüüri.

Teoseid
 Loomafarmide mehhaniseerimine (kaasautor). Tallinn, 1970
 2. trükk 1987
 Tartu alajaam 50. Tartu, 2002.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 420
 Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986, 289
 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut, 63.
 

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1914
Surnud 2007
Matti Antero Sainio

Matti Antero Sainio (7. november 1914 Turu – 1987) oli soome teoloog ja ajaloolane.

Elulugu
Alustas 1933 ülikooliõpinguid, aastast 1937 tegi õpingureise Skandinaavia ja Kesk-Euroopa ülikoolidesse ning Iisraeli; filosoofiakandidaat (1936), filosoofiadoktor (1940). Oli 1944–48 Helsingi Ülikooli usuteaduskonna ladina keele õpetaja, 1950–65 Jyväskylä Pedagoogika Kõrgkooli usuteaduskonna lektor, 1956–65 ka Turu Ülikooli dotsent ja aastast 1965 Uppsala Ülikooli dotsent, 1967–68 Åbo Akademi professor.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: ladina keele kujunemine kristliku õpetuse osana, kasvatusprobleemid 19. sajandi Soome teoloogias,  Academia Gustaviana üliõpilaskonna formeerumine, teaduslik tase, välissidemed, vaimne atmosfäär ning kultuuriajalooline taust.

Viited

Teoseid
 Ramismen vid universitet i Dorpat. // Studia Historica Jyväskyläensia I (1962)
 Bidrag till svenska Östersjöprovinsernas skolhistoria II. Det akademiska gymnasiet i Riga. // Peadagogisk tidskrift (1967) 1
 Dissertationen und Orationen der Universität Dorpat 1632–1656. Stockholm, 1978
 Universitetshistoria som socialhistoria. // Smålandsposten (1980) 8. III.

Kirjandus
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, I, 13, 22
 294, 306.
  

Soome teoloogid
Soome ajaloolased
Sündinud 1914
Surnud 1987
Johannes Sakeus

Johannes Sakeus (ees- ja perekonnanime rööpvormid: Johan ja Sakkeus; 19. september 1881 Tarvastu vald, Viljandimaa – 13. oktoober 1934 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Johannes Sakeus oli talupidaja poeg.

Õppis Tartus H. Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas 1906 Peterburis Nikolai kadetikorpuse, töötas 1915 Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina, 1915–1918 Vene armees teede- ja ehitusinsener. Osales Vabadussõjas raudteeinsenerina. Oli 1919–1926 Raudteevalitsuse insener ja ehitusosakonna ülem, 1926–1934 Teedeministeeriumi nõunik ja inspektor. Ühtlasi õpetas 1920–1924 ja 1932–1934 Tallinna Tehnikumis ehitusmaterjale ning 1932–1934 Tallinna Tehnikumi juures tegutsenud tehnilistel kursustel.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: ehituse ökonoomika ja korraldamine. Teadustrükiseid tööjõuturust.

Teoseid
 Tööbörsid. // Tehnika Ajakiri (1930) 10
 Töötaoleku põhjused, selle vastu võitlemise ja vähendamise abinõud. // Tehnika Ajakiri (1930) 10.

Viited

Kirjandus
 Tallinna Tehnikum ja TTÜ õppe- ja abijõud 1918–1944, 59
 Tallinna Tehnikum 1918–1928, 32
 Album Vironorum I. Toronto, 1975, 75–76
 Tehnika Ajakiri (1934) 10, 160.
 

Eesti tehnikateadlased
Eesti ehitusinsenerid
Eesti raudteelased
Tallinna kõrgema tehnikumi vilistlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1881
Surnud 1934
Heinar Sakkos

Heinar Sakkos (4. oktoober 1939 Haanja – 19. november 1993 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Heinar Sakkos oli teenistuja poeg ja Tiiu Sakkose abikaasa.

Ta lõpetas 1958 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1965 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-elektromehaaniku kutsega, oli 1969–71 TPI elektriajamite kateedri aspirant. 1977 sai ta Valgeveme Polütehnilises Instituudis tehnikakandidaadiks, kaitstes väitekirja "Исследование установившихся и динамических режимов работы авто­матизированного магнитогидродинамического привода". Ta stažeeris 1979 Leningradi Elektrotehnika Instituudis ning 1984 ja 1989 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis. Ta oli 1966–68 ja 1972–78 TPI (aastast 1989 TTÜ) elektriajamite kateedri assistent, 1978–81 vanemõpetaja, 1981–92 dotsent, 1992–93 TTÜ elektriajamite ja jõuelektroonika instituudi dotsent. Sakkos luges elektriajamite teooria, juhtimise ja projek­teerimise, automaatjuhtimise teooria ning tehnoloogiliste protsesside modelleerimise kursusi. Ta koostas ka õppevahendeid.

Teadustöö

Heinar Sakkose uurimis­valdkondadeks olid automatiseeritud magnetohüdrodünaamiliste (MHD) elektriajamite ja ‑seadmete teoreetilised ja rakenduslikud probleemid, kulgelektriajamid ning jõupooljuhtmuundurid. Ta osales TPI-s loodud MHD-pumba ning sulametalli valamise ja elektromagnetilise doseerimise seadmete rakendamisel ja tööstuslikul katsetamisel Ust-Kamenogorski Titaani- ja Magneesiumikombinaadis, Kaluši Keemia- ja Metallurgiakombinaadis ning Kaasani Mootoritootmiskoondises. Peale selle korraldas ta erialakonverentse ja toimetas teadustööde kogumikke. 1984 pälvis ta NSVL Rahvamajanduse Näituse pronksmedali. Heinar Sakkosel oli üle 90 teadustrükise ja 13 autoritunnistust.

Viited

Teoseid
 Экспериментальное исследование цилиндрических индукционных насосов с различной конструкцией магнитопровода (kaasautor H. Tiismus). // TPI Toimetised. А 284 (1969)
 Уравнения движения МГД-привода (kaasautorid T. Lehtla, H. Tiismus). // ТPI Toim 382 (1975)
 Системы автоматической стабилизации подачи МГД-приводов (kaasautorid V. Loigom, H. Tiismus). // ТPI Toim 476 (1979)
 Математическое моде­лирование автоматизированного МГД-привода. // Изв. высших учебных заведений, Электромеханикa 4 (1983)
 Устройство для плавного включения электрической нагрузки (kaasautor T. Lehtla). // ТPI Toim 700 (1989)
 Двухфазно управляемые трехфазные многопульсные преобразователи переменного напряжения (kaasautor T. Sakkos). // Технич. электродинамика (1990) 1
 Eesti-soome-rootsi-inglise-saksa elektrioskussõnu (koost). Tallinn, 1994.

Kirjandus
Leiutajaid ja leiutisi Tallinna Tehnikaülikoolis 1922–2007. Tallinn, 2008, 22, 27, 30, 31.
 

Eesti tehnikateadlased
Sündinud 1939
Surnud 1993
Pärnamäe kalmistule maetud
Elmar-Oskar Sakkov

Elmar-Oskar Sakkov (9. juuni 1941 Mõisaküla – 21. oktoober 2009) oli eesti mehaanikateadlane.

Elulugu
Elmar-Oskar Sakkov oli lukksepa poeg.

Lõpetas 1959. aastal Mõisaküla Keskkooli ja 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna teoreetilise mehaanika erialal. 1965–1968 TRÜ aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1970, TRÜ), väitekiri "Анализ закритической стадии упруго-пластических пластин и оболочек". Täiendas end 1969–1970 Poolas, 1977 Moskvas, 1979 Thbilisis. 

Oli 1968–1969 Tartu Riikliku Ülikooli teoreetilise mehaanika kateedri assistent, 1969–1973 vanemõpetaja, 1973–1992 dotsent, ühtlasi oli 1973–1976 lähetatud õppetööle Alžiiri Ülikooli ja 1984–1988 Diégo-Suareze ülikooli (Madagaskar), 1992–2000 Tartu Ülikooli rakendusmatemaatika instituudi dotsent, 2000–2005 lektor, aastast 2005 erakorraline dotsent. Lugenud teoreetilise mehaanika,  modelleerimise, rakendusmehaanika jm kursusi; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: elastsete-plastsete plaatide ja koorikute pärastkriitilise staadiumi analüüs; armeeritud talade ja koorikute optimaalne projekteerimine, komposiitide optimeerimine. 

Ta oli Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige. Ta avaldas üle 40 teadustrükise.

Tunnustus
 2001 – Gerhard Rägo mälestusmedal
 2005 – Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk
 2006 – Tartu Ülikooli väike medal

Isiklikku
Ta oli aastast 1966 abielus arhitekt Helmi Sakkoviga, nende pojad on Erik ja Sven Sakkov.

Teoseid
 On optimization of a reinforced beam subjected to dynamic loading (kaasautor J. Lellep). // TÜ Toim 72 (1985)
 Optimum design of a reinforced beam under dynamic loadings (kaasautor J. Lellep). // Mechanics of Composite Materials 29 (1993) 6
 Optimization of cylindrical shells of fiber-reinforced composite materials (kaasautor J. Lellep). // Mechanics of Composite Materials 32 (1996) 1
 Buckling of stepped composite columns (kaasautor J. Lellep). // Mechanics of Composite Materials 42 (2006) 1.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 389
 II, 159
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 311

Välislingid

Eesti mehaanikateadlased
Tartu Ülikooli õppejõud
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Tartu Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna vilistlased
Sündinud 1941
Surnud 2009
Kaarel Salev

Kaarel Salev (aastani 1935 Karl Sik, 9. august 1905 Härjanurme vald, Tartumaa – 28. august 1941 Soome laht) oli Eesti metsateadlane.

Elulugu
Kaarel Salev oli kooliõpetaja poeg.

Lõpetas 1924 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi. 1930. aastal lõpetas Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna, 1936. aastal sai metsateaduse magistriks metsakasutuse erialal mag. rer. for., kaitstes magistritöö "Ajauurimusi meie okaspuumetsade ülestöötamisel" (Tartu, 1937).

Oli 1926–1930 (suvekuudel) Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna ajutine abijõud, asunike metsahindaja ja Metsakorralduse Büroo maamõõtja. 1929–1930 teenis kaitseväes, 1930–1931 Kaitseministeeriumi metsakorraldaja, 1931–1932 Loobu metskonna abimetsaülem, 1932–1936 Voltveti Metsakooli õpetaja, 1936–1939 Voltveti katsemetskonna metsaülem, 1939–1940 Riigimetsade Valitsuse eriteadlane, 1940–1941 metsakasutuse osakonna juhataja. Mobiliseeriti 1941 Punaarmeesse, hukkus taganemisel Eestist.

Teadustöö
Uurimusi metsa uuendamisest, metsakasutusest ja ülestöötamisest. Üle 10 teadustrükise.

Teoseid
 Kaitseministeeriumi metsadest. // Eesti metsanduse aastaraamat VI (1932)
 Puuaine liikumine ja selle tähtsus meie raudteil. // Eesti metsanduse aastaraamat VI (1932)
 Töö edukust mõjustavaid tegureid metsa ülestöötamisel. // Eesti metsanduse aastaraamat VII (1935)
 Kuuse kunstlikust uuendamisest. // Metsanduslikud uurimused 1 (1939)
 Kuuse ja männikülvipeenarde laudadega katmisest ja pinnase lupjamisest. // Metsanduslikud uurimused 1 (1939)
 Võrdluskatseid ja vaatlusi sobivate metsatööriistade-tüüpide selgitamiseks. Tallinn, 1940.

Viited

Kirjandus
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918–1944. I–III. Trt, 1994, II, 320
 EM (1930) 8, 185–194
 Veermets, K. Mag. rer. for. Kaarel Salev. // EM (1936) 6, 225
 Pärnumaa tegelaste biograafiaid. Pärnu, 1937, 224
 Eesti Üliõpilaste Selts. 1919–1940. Biograafilised andmed. Stockholm, 1990, 122
 Margus, M., Meikar, T. Tartu Ülikooli Põllumajandusteaduskonna metsaosakond 80. Tartu, 2000, 55.
  

Eesti metsateadlased
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1905
Surnud 1941
Artur Salf

Artur Salf (ees- ja perenime rööpvormid: , 4. november 1873, Veriora vald, Võrumaa – 22. august 1937, Tallinn) oli Eesti sõjaväelane, -teadlane ja -ajaloolane.

Elulugu
Artur Salf oli talupidaja poeg.

Lõpetas 1896 Peterburis jalaväe junkrukooli ja 1906 Nikolai Kindralstaabi Akadeemia. Teenis tsaariarmees, sai 1915 polkovniku auastme. Oli 1914–16 Vene I armee juhataja kindral Paul von Rennenkampfi käsundusohvitser ja armee luureosakonna ülem, 1916. aastast 143. jalaväepolgu, 36. jalaväediviisi ja XIX korpuse ülem. 21. novembril 1917 ülendati kindralmajoriks. Jaanuaris 1918 juhatas ajutiselt 3. armeed, sama aasta veebruaris astus Vene vabatahtlike armeesse, kus teenis staabiohvitserina. Naasis Eestisse (Konstantinoopoli kaudu) novembris 1921. Oli 1921–22 sõjaministri kindralmajor Jaan Sootsi vanem käsundusohvitser (algul polkovniku, hiljem koloneli auastmes), 1923–27 Eesti Sõjakooli õppejõud ning (samal aastal moodustatud) Sõjaväe Ühendatud Õppeasutuste (aastast 1925 Kõrgem Sõjakool) ülema abi õppetöö alal ja taktika õppejõud. 1927–28 sõjaministri kindralmajor Nikolai Reeki käsundusohvitser, aastast 1928 erus.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: Vene väejuhatuse strateegia ja taktika I maailmasõjas. 1932 ilmunud venekeelses raamatus "Relvastatud võitluse peamine seadus ja printsiibid. Tannenbergi katastroof ja selle süüdlased" analüüsis lahingu käiku, lükates ümber varasemad väited, nagu põhjustanuks lüüasaamise kindral Rennenkampfi juhitud I armee "aeglane pealetung", ning tõestas, et lahingu kaotamise tegelikeks põhjusteks olid Loodearmee juhataja  ebapädev pealetungiplaan, Vene II armee juhataja  vead vägede juhtimisel, samuti II armee luureosakonna (ülem Eestist pärit polkovnik Dmitri Lebedev) puudulik töö.

Viited

Teoseid
 Основной закон и принципы вооруженной борьбы. Катастрофа Танненберга и ее виновники. Tallinn, 1932.

Kirjandus
 Erukolonel Artur Salf. // Sõdur 35 (1937), 855
 Elango, Õ., Ruusmann, A., Siilivask, K. Eesti maast ja rahvast. Maailmasõjast maailmasõjani. Tallinn, 1998, 12–14
 Eesti soost kindralid. Teatmik. Koost H. Jõgi. Tallinn, 1999, 22
 Kröönström, M. Tsaariarmees teeninud eesti soost ohvitseride sotsiaalsest päritolust. // AA (2000) 3, 43–50
 Eesti ohvitserid ja sõjandustegelased. II. Tallinn, 2002, 98.

Välislingid 
Ohvitseride andmekogu

Eesti kolonelid
Eesti sõjateadlased
Rahumäe kalmistule maetud
Sündinud 1873
Surnud 1937
Jakob Friedrich Below

Jakob Friedrich Below (ka Jakob Fredrik Below; 1669 Stockholm – 1716 Moskva) oli rootsi arst ja Tartu Ülikooli rektor.

Below kaitses meditsiinidoktori kraadi Utrechtis. Koju naastes asus ta praktiseerima Stockholmis ja sai Collegium medicumi liikmeks. 1695. aastal määrati ta meditsiiniprofessoriks Tartu Ülikoolis. 1705 oli ta Lundi Ülikooli rektor.

1706. aastal kutsus Rootsi kuningas Karl XII ta armeesse, kus Below osales Ukraina-kampaanias. 1709. aastal langes Below Poltaava lahingus vangi. Ta viidi Moskvasse, kus alustas taas arstipraksisega. Tema oskusi hinnati Vene õukonnas nii kõrgelt, et ka pärast sõja lõppu keeldus tsaar Peeter I andmast talle luba naasta Rootsi.

Jakob Friedrich Below oli Rootsi kuningate ihuarsti Bernhard Belowi poeg ning kahel korral (1634 ja 1641) Tartu Ülikooli rektori ametis olnud, hilisema Vene tsaaride ihuarsti Johann Belowi vennapoeg.

Eesti arstid
Rootsi arstid
Tartu Ülikooli rektorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Venemaa arstid
Sündinud 1669
Surnud 1716
Henn Salum

Henn Salum (22. juuli 1932 Võhma vald, Järvamaa – 25. jaanuar 2006 Rakke vald, Lääne-Virumaa) oli Eesti arvutiteadlane.

Elulugu
Henn Salum oli metsniku poeg.

Lõpetas 1950 Tallinna 7. Keskkooli, 1955 Leningradi Bontš-Brujevitši-nimelise Sideinstituudi, 1966 Ukraina Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi (Kiievis) aspirantuuri, tehnikakandidaat (1967, samas), väitekiri "Вопросы временного моделирования цифровых блок-схем". Täiendas end 1967–68 (6 kuud) Londoni Ülikooli arvutiteaduste instituudis. Töötas 1955–57 Raadiokeskuses, 1957–60 Eesti NSV TA Energeetika Instituudis, oli 1960–63 ja 1966–92 Küberneetika Instituudi teadur ja vanemteadur. Alates 1960-ndatest kirjastuse Springer kauaaegne retsensent. Aastast 1992 elas Rakke vallas, jätkates Springer'ile töötamist.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: arvutitehnika teoreetilised probleemid, numbriliste skeemide süntees, süsteemide teooria.

Teoseid
Elektron-arvutusmasinad (kaasautorid Ü. Kaasik, M. Sinisoo). Tallinn, 1960
Оценка структурной сложности систем. // Кибернетика (1988) 4
Оценка максимальной структурной сложности систем (kaasautor V. Olman). // Кибернетика и системный анализ (1991) 4
Meenutusi Küberneetika Instituudi algajaloost. // Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Tallinn, 2000

Viited

Kirjandus
Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Tallinn 2000. Lk 49
Küberneetika Instituut muutuvas ajas. Tallinn 2000. Lk 3, 29–35, 56
 

Eesti informaatikud
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1932
Surnud 2006
Olev Salum

Olev Salum (sündinud 23. jaanuaril 1960 Võrus) on Eesti arstiteadlane ja stomatoloog.

Elulugu
Olev Salum on teenistujate poeg.

Lõpetas 1978 Põlva Keskkooli, 1983 TÜ stomatoloogia osakonna, meditsiinidoktor (1996, Läti Meditsiiniakadeemia), väitekiri "Oral epithelium adaption to removable dentures. A clinical and SEM investigation". Oli 1984–98 TÜ stomatoloogia kliiniku assistent, aastast 1998 dotsent, aastast 2004 ka Tartu Ülikooli Kliinikumi stomatoloogia kliiniku hambaproteesikeskuse juhataja.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: hambaproteesidega seotud stomatoloogilised haigused, hambaproteesimise ravinõudlus ja ökonoomika. Umbes 20 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Surface ultrastructure of oral mucosa: evaluation of replica technique and various methods of preparation (kaasautorid A. Kullaa-Mikkonen, A. Pelttari). // Univ. of Kuopio: Medicine: Statistics and Rev. (1990) 3
 Сравнение пластиночных и винтовых имплантатов после 10- и 6-летнего использования. Ретроспективное исследование (kaasautor). // Новое в стоматологии 3. M, 1998
 Hambaproteesimise ravivajadus ja -nõudlus Eestis (kaasautorid S. Russak, A. Korrovits). // Eesti Arst (2003) 11
 Correlation of peri-implant health and myeloperoxidase levels: a cross-sectional clinical study (kaasautor). // Clin. Oral Implants Res. 15 (2004) 5
 Correlation between clinical parameters and interleukin-6 and interleukin-10 levels in saliva from totally edentulous patients with peri-implant disease (kaasautor). // International J. Oral Maxillofac. Impants 21 (2006) 4
 Characterization of the antioxidant profile of human saliva in peri-implant health and disease (kaasautor). // Clin. Oral Implants Res. 18 (2007) 1.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 160

Välislingid

Eesti arstiteadlased
Eesti hambaarstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Sündinud 1960
Edgar Salumaa

Edgar Salumaa (aastani 1936 Edgar Schulbach; 26. detsember 1921 Kudina vald, Tartumaa – 11. august 2006 Tartu) oli Eesti õigusteadlane.

Elulugu
Edgar Salumaa oli juristi poeg.

Lõpetas 1947 Tartu 5. Keskkooli, 1951 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1963, TRÜ), väitekiri "Kohtulikud vaidlused alaealistele lastele alimentide nõudmise asjus". Võttis Eesti Laskurkorpuses osa II maailmasõjast. Oli 1951–1963 TRÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1963–1992 dotsent, ühtlasi 1968–1972 õigusteaduskonna dekaan, 1999– eraõiguse instituudi dotsent. Lugenud tsiviilprotsessi, perekonnaõiguse kursusi; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: perekonnaõigus, laste õiguskaitse; tsiviilkohtumenetlus. 35 teadustrükist.

Teoseid
 Tsiviilasjade eelettevalmistamise seadusandlikust reguleerimisest Eesti NSV tsiviilprotsessi koodeksi projektis. // TÜ Toim 84 (1960)
 Tsiviilasja algatamise ja läbivaatamise probleeme. // TÜ Toim 183 (1966)
 Abielu sõlmimine ning abikaasade õigused ja kohustused. // Nõukogude Õigus (1968) 6
 Eesti NSV abielu- ja perekonnakoodeks. Kommenteeritud väljaanne (kaasautor J. Ananjeva). Tallinn, 1974
 Isaduse tuvastamise asjade läbivaatamise protsessuaalsed erisused. // Nõukogude Õigus (1979) 5
 Abimaterjal perekonnaõpetuse õpetamiseks 10. klassis (kaasautor). Tallinn, 1986.

Viited

Kirjandus
 Tartu Riikliku Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1944–1980. Trt, 1987, 444–445
 II, 160
 EE 14, 455
 Tartu ülikooli ajalugu: kolmes köites. Tallinn, 1982, III, 313, 315, 316, 335, 339, 346
 Faculty of Law (1994) 64
 (2001) 190–191.
  

Eesti õigusteadlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna dekaanid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud
8. Eesti Laskurkorpuse koosseis
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1921
Surnud 2006