joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Hilda Leesmann

Hilda-Elfriede Leesmann (abielludes Rosenberg; 16. detsember 1891 – 1. veebruar 1928 Nièvre, Prantsusmaa) oli Eesti balletiõpetaja ja pianist, Alfred Rosenbergi esimene abikaasa.

Hilda Leesmanni isa oli kalatööstur Joosep Leesmann, kelle hea varanduslik seis võimaldas oma lastele hea hariduse anda. 1910. aastal läks Hilda Leesmann Pariisi plastilist tantsu õppima. Umbes sel ajal tutvus ta ühel rongireisil Alfred Rosenbergiga, kellele Hilda silmaring sügavat muljet avaldas. Tunnetades iseenda silmaringi piiratust, luges Rosenberg Hilda suunamisel läbi hulga ilukirjanduslikke ja filosoofilisi teoseid. Hilda Leesmann ja Alfred Rosenberg abiellusid 10. märtsil 1915 Riias.

1917. aastal lõid Hilda Rosenbergil Peterburis välja tuberkuloosi alged ning arstide soovitusel sõitis ta sama aasta suvel Krimmi tervislikumasse kliimasse tervist kosutama. Abikaasa sõitis talle sinna kolmeks kuuks järele, kuid pidi siis diplomitöö ja eksamite tõttu tagasi Moskvasse pöörduma. Uuesti saadi kokku 1918. aastal Tallinnas, kust Alfred Rosenberg aasta lõpus ilma abikaasata koos lahkuvate Saksa vägedega Saksamaale lahkus.

Vabadussõja järel sõitis Hilda Rosenberg ravile Šveitsis Arosas asuvasse kuurortisse ja seejärel sanatooriumi Saksamaale. Vahepeal oli Alfred Rosenberg teinud kiiret kärjääri natsiparteis ning abikaasade suhted jahenesid. 1923. aasta juulis Rosenbergid lahutasid, kusjuures Müncheni magistraadikohtus esines Hilda Rosenberg hagejana ja Alfred Rosenberg kostjana.

Hilda Leesmann suri 1. veebruaril 1928 Prantsusmaal Nièvre'is. Matused toimusid Tallinnas Kaarli kirikus sama aasta 8. märtsil ning ta maeti Tallinna Vana-Kaarli kalmistule.

Viited

Välislingid
Heili Reinart. "Natside ühe olulisima ideoloogi Alfred Rosenbergi esimene naine, tallinlanna Hilda, jättis mehe Hitleri-vaimustuse tõttu maha". Postimees, 17. juuli 2018

Eesti tantsupedagoogid
Eesti pianistid
Vana-Kaarli kalmistule maetud
Sündinud 1891
Surnud 1928
Hugh Laurie

James Hugh Calum Laurie (sündinud 11. juunil 1959 Oxfordis) on inglise filminäitleja, koomik, kirjanik ja muusik.

Neljast lapsest noorimana on tal kuus aastat vanem vend ja kaks õde. Ta ema Patricia suri, kui Laurie oli 29-aastane. Tema isa Ran Laurie oli arst, kes võitis 1948. aasta Londoni olümpiamängudel kuldmedali roolijata kahepaadil.

Ka Hugh oli koolis ja ülikoolis sõudja. Ta kuulub ka ühte maailma vanimasse sõudmisklubisse Leander Club. 1977 tuli ta Suurbritannia noortemeistriks roolijaga kahepaadil ja osales juunioride maailmameistrivõistlustel. 1980 osales ta Cambridge'i ja Oxfordi vahelisel sõudevõistlusel Cambridge'i paatkonnas (Oxford võitis).

Euroopas on Hugh Laurie tuntud eeskätt oma rollidega telesarjas "Blackadder", milles peaosa mängis Rowan Atkinson, ja Woosteri osatäitmisega telesarjas "Jeeves ja Wooster". Koos Stephen Fryga komöödiaduos Fry ja Laurie kirjutas ja näitles ta sketšisarjas "Tükike Fry'd & Lauriet". Rahvusvaheliselt tuntuks sai ta dr. Gregory House'i osatäitjana USA telesarjas "Dr. House". Selles rollis rääkis ta USA aktsendiga, sest sinna sooviti palgata ameeriklast. Sarja teleprodutsent Bryan Singer oli üllatunud, kui sai teada, et Laurie ei olegi ameeriklane, vaid inglane.

Ühegi teise osa eest ei ole teda filmiauhindade kandidaadiks nimetatud, kuid osa eest "Dr. House'is" on ta selle au pälvinud palju kordi. Emmy kandidaadiks nimetati ta 2005 ja 2007–2010 (ei võitnud), Kuldgloobuse kandidaadiks 2005–2010 (võitis 2006 ja 2007), ekraaninäitlejate gildi auhinna kandidaadiks 2006–2010 (võitis 2007 ja 2009), televisioonikriitikute assotsiatsiooni auhinna kandidaadiks 2005–2007 (võitis 2005 ja 2006).

Laurie oskab mängida klaverit, kitarri, trumme, akordioni ja saksofoni. Oma muusikalist annet on ka mitmes filmis ja sarjas näidanud. Ta on Los Angeleses tegutseva heategevusliku rokkansambli Band From TV laulja ja klahvpillimängija. Pärast seda, kui Meat Loaf esines ühes "Dr. House'i" osas külalisena, mängis Laurie ühel Meat Loafi albumil klaverit. 2010. aasta suvel teatati, et Laurie annab 2011. aasta sügisel välja koguni oma bluusialbumi ja on selleks sõlminud lepingu Warner Brothersiga.

2011. aasta juulis teatas ettevõte L'Oreal, et nende meestetoodete reklaaminäoks valiti Briti näitleja Hugh Laurie.

Filmid

Viited

Välislingid

 

Suurbritannia näitlejad
Suurbritannia filminäitlejad
Sündinud 1959
Riho Ühtegi

Riho Ühtegi (sündinud 15. veebruaril 1964) on Eesti sõjaväelane, auastmelt brigaadikindral, kes on alates 19. juulist 2019 Kaitseliidu ülem.

Riho Ühtegi eestvedamisel taastati Kaitseliidu Tartumaa malev.

Ta on teeninud Kaitsejõudude Peastaabi informatsiooniosakonna (J2) ülemana, Eesti kaitseväe Luurepataljoni ülemana (26. veebruarini 2007) ja Eesti kontingendi ülemana Afganistanis.

1. augustil 2011 asus kolonelleitnant Riho Ühtegi teenima Eesti kaitseatašeena Gruusias.  Alates 2012. aasta lõpust oli ta Kaitseväe erioperatsioonide väejuhatuse ülem. 

Kaitseväe juhataja kindralmajor Martin Herem esitas Ühtegi mais 2019 kandidaadiks Kaitseliidu ülema ametisse. Valitsus kinnitas Ühtegi sellesse ametisse 13. juunil 2019 ja Ühtegi võttis Kaitseliidu juhtimise Meelis Kiililt üle 19. juulil 2019.

Auastmed

Tunnustus
 1997 Kotkaristi teenetemärk, IV klass
 Kaitseväe eriteenete rist
 Kaitseväe teenetemärk
 mälestusmedal "10 aastat taastatud kaitseväge"

Viited

Välislingid
 Elulugu 
 "‘They Will Die in Tallinn’: Estonia Girds for War With Russia" Politico, 10. juuli 2018
 "Valitsus nimetas Kaitseliidu ülemaks kolonel Riho Ühtegi" Kaitseliit, 13.06.2019

Eesti brigaadikindralid‎
Kaitseliidu ülemad
Kotkaristi IV klassi teenetemärgi kavalerid
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Sündinud 1964
Kalle Eller

Kalle Istvan Eller (sündinud 7. mail 1940) on Eesti sõjaväelane ja kultuuritegelane, maausuline.

Haridus 

1964–1970 õppis Tartu Ülikoolis, inglise ja eesti filoloogia erialal.

Teenistuskäik 

1970–1973 töötas õpetajana eri koolides, sh Ahja, Kodasoo, Sihva koolis.
1973–1988 Karula metskonna metsnik.
1986–1988 EELK Usuteaduse Instituudi eesti keele lektor.
1989–1991 Kaitseliidu ohvitser. 
1990. aasta juulis andis Heinrich Mark talle koloneli auastme. 
17. veebruarist kuni 10. novembrini 1990 Kaitseliidu ülem.
1992–1994 Riigikogu riigikaitsekomisjoni nõunik.

26.05.2018. autasustati  Kaitseliidu Valgeristi 1. klassi teenetemärgiga.

Uurimis- ja tegevusvaldkonnad  

Talurahvaarhitektuur
Keelealane tegevus Võru Instituudi juures

Publikatsioonid 

Osalenud Tartu omakirjastuslike almanahhide koostamisel ja väljaandmisel:
"Marm" (1968), "Õitsev Tuul" (1969), "Kamikadze" (1970), "Jumala Tuul" (1972).

Laiema tähelepanu pälvis essee "Maarahvast", mis ilmus osade kaupa ajalehes Põllumajanduse Akadeemia (27. jaanuaril, 9., 17. ja 24. veebruaril 1972, nr 4–7). Sellele järgnes ulatuslik mõttevahetus samas lehes ja avalikkuses. 
"Maarahvast" ilmus taas ajakirjas Vikerkaar (1990, nr 3, lk 72).
Koguteoses "Maarahva elujõud" II (Tartu, Elmatar 1998, lk 199–216). 

Regivärsiline poeem "Teomees Tõnu" (1972)
Luuletused ajakirjas Mana (1978 ja 1980)
Lühiesseed ja kirjutised keele, kultuuri ja poliitika teemadel omakirjastuslikes
väljaannetes ("Vigilia", Tartu 1972–1978; kogumik "Keel", Tartu 1978) ning Võru Keele ja Kultuuri Fondi ja Võru Instituudi väljaannetes.

Valik maakeelseid nimesid (koos Tõnn Sarvega):
200 maakeelset nime. Kultuur ja Elu 1987, nr 9, lk 21–22.
500 maakeelset nime. Noortekalender 1990, lk 140–145.
Kogumikus "Head nimevalimist!" 1991. Toim E. Simson. Tallinn.

Kirjutis "Maarahvast" kogumikus "Maarahva elujõud II. Müüdid ja tegelikkus", Elmatar 1998. ISBN 9985-832-68-X
Võro-seto language. (Inglise keeles) Võru Instituut 1999. ISBN 9985-9149-5-3
Minu mets ehk Kuidas jääda rikkaks. (Koos Rein Kuresoo ja Ahto Ojaga.) Eestimaa Looduse Fond 1999. ISBN 9985-60-624-8
Bärsärk. Luuletusi Eesti Vabariigi aastaist 1967– . Ilmamaa 2001 ISBN 9985-878-78-7
Kakskümmend aastat: võit või kaotus? Nädaline, 16. veebruar 2010

Osalus ühiskondlikes organisatsioonides 
Eesti Muinsuskaitse Selts (1987, asutajaliige)
Kaitseliit
Rahvuslik Kaitsealgatuskeskus
Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (9. juuni 1990 – 21. november 1992, asutajaliige).
Taarausuliste ja Maausuliste Maavalla Koda (asutajaliige)
Võru Selts 
Võro Keele ja Kultuuri Fond (asutajaliige)
Eesti Regionaal- ja Vähemuskeelte Liit (juhatuse liige)

Kirjandus 
 Riho Ühtegi. Nimed, mida pole raiutud marmortahvlitele. Kaitse Kodu!, 2007, nr 7, lk 21–24.

Välislingid 

 Kalle Istvan Eller. Maarahvast.
 Valik maakeelseid nimesid
 Kalle Eller. Meie rahvas on olemas kristliku Õhtumaa kiuste. Päikesetuul XI 10216 (2003). Intervjuu Peeter Liiviga.
 

Kaitseliidu ülemad
Eesti õpetajad 
Sündinud 1940
Paekna

Paekna on küla Harju maakonnas Kiili vallas.

Küla järgi on nime saanud Paekna kihistu.

Vaata ka
Lähtse–Paekna tee

Viited 

Kiili vald
Harju maakonna külad
Piissoo

Piissoo on küla Harju maakonnas Kiili vallas.

Viited 

Kiili vald
Harju maakonna külad
Sookaera

Sookaera on küla Harju maakonnas Kiili vallas. Külas asus Nabala mõisa Peebu karjamõis.

Viited 

Kiili vald
Harju maakonna külad
Sambia Ülikool

Sambia Ülikool on Sambia suurim ülikool. Asutati 1964 ja alustas tegevust 17. märtsil 1966. Ülikoolis õpib umbes 6000 üliõpilast.

Välislingid
Ametlik kodulehekülg

Sambia
Ülikoolid
Palvere

Palvere on küla Harju maakonna Kose vallas.

Küla läbib Kose–Ravila–Nõmbra tee.

1. jaanuaril 2014 elas Palveres Rahvastikuregistri andmetel 158 inimest. Neist olid 84 mees- ja 74 naissoost.

Ajalugu 
Küla on esmakordselt mainitud 1241. aastal Taani hindamisraamatus, kui Paltauare, mil see oli 6 adramaa suurune.

Palvere kool asutati 1784. aastal.

Seal asus ka Palvere mõis, mis oli Ravila mõisa kõrvalmõis. 1872. aastal vahetas Paul von Kotzebue mõishooned maade vastu vallale ning 1874. aastal paigutas vald mõisa härrastemajja kooli ja vallavalitsuse. Hiljem asus seal ka vaestemaja. 1903. aastal ehitati uus vallamaja ja kogu hoone sai kooli käsutusse. Kuna hoones peeti 1905. aasta revolutsiooni ajal kihutuskoosolekuid, siis põletas karistussalk hoone 3. jaanuaril 1906 maha.

1909. aastal rajati maha põletatud hoone varemetele uus koolimaja ja 1910. aastal tuli koolijuhatajaks Jaak Õunapuu, kes pidas seda ametit järgmised 42 aastat. Kool kasvas järgnevatel aastatel kaheklassilisest vallakoolist kuueklassiliseks algkooliks.

Palvere kolhoos moodustati 8. aprillil 1949.

1977. aastal liideti Palvere külaga Lenderma ja Maardu külad.

Viited 

Kose valla külad
Sõmeru (Kose)

Sõmeru on küla Harju maakonna Kose vallas.

Posti sihtnumber on 75115.

Küla on esmakordselt mainitud Taani hindamisraamatus 1241. aastal (Semaer).

Küla põhjaosast voolab läbi Pirita jõgi. Jõe ääres asub muistne asulakoht. Kultuurimälestistest asub külas lisaks asulakohale ka üks kultuskivi.

Sõmeru külas Pirita jõe ääres asus ka Sõmeru mõis, mis oli Ravila mõisa kõrvalmõis.

Küla läbib Tallinna–Tartu maantee.

Sõmeru külas asuvad Punamäe järv ja Paunküla Linajärv. Järvi ümbritsev ala jääb Paunküla maastikukaitseala koosseisu.

2000. aastal elas külas 43 inimest.

Viited 

Kose valla külad
Vardja (Kose)

Vardja on küla Harju maakonna Kose vallas Vardja–Ravila tee ääres.

Külast voolab läbi Vardja oja, mis suubub küla põhjaosa läbivasse Pirita jõkke.

Külas asub Päästeameti logistikakeskus.

Küla lõunaosa läbib Tallinna–Tartu maantee. Küla loodenurgas kulgevad Kose sanatooriumi tee ja Kose–Ravila–Nõmbra tee.

Viited 

Kose valla külad
Viskla

Viskla on küla Harju maakonna Kose vallas Kose–Jägala maantee ääres.

Küla on esmakordselt mainitud 1379. aastal nimega Visschele.

Külas tegutseb alates 2005. aastast Viskla Külaarendamise Selts.

2021. aastal võitis Viskla Aasta küla aunimetuse.

Kultuurimälestistest asuvad külas kaks asulakohta.

Viited

Välislingid
Küla ajaloost Viskla Külaarendamise Selts

Kose valla külad
Allika (Kuusalu)

Allika on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.

Külas kasvab Tülivere hiietamm.

Viited 

Kuusalu vald
Harju maakonna külad
Nauru vapp

Nauru vapp on Nauru Vabariigi riigivapp. 

Vapp kavandati pärast riigi iseseisvumist 1968 ning võeti ametlikult kasutusele 1970ndate alguses.

Kirjeldus
Vapikilbi ülemises osas on kuldsel punutud taustal hõbedane (valge) fosfori alkeemiline sümbol. 

Vapikilbi alumise osa vasakul poolel on hõbedasel (valgel) taustal  must fregatilind, kes istub siniste ookeanilainete kohal punasel ridval. Vapikilbi alumise osa paremal poolel on sinisel taustal õitega ilulehiku oks. 

Vapikilbi ümber on kujutatud hõimupealiku tseremoniaalsed atribuudid  – palmilehtedest nöörid, fregatilinnusuled ja haihambad. 

Vapikilbi kohal on samasugune valge täht nagu Nauru lipul. 

Valge tähe kohal on lint, millele on kirjutatud "NAOERO" (Nauru naurukeelne nimi). 

Vapikilbi all on lint Nauru deviisiga "GOD'S WILL FIRST" (inglise keeles 'kõigepealt Jumala tahe').

Tõlgendus
Punutud kuldne taust sümboliseerib Nauru rahvast, fregatilind saare loomastikku, ilulehikuõied saare taimestikku, fosfori sümbol fosforiidi kaevandamist.

Vaata ka
Nauru lipp

Välislingid
Vapi kujutis 

Nauru sümboolika
Vapid riigiti
Aru (Kuusalu)

Aru on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. Aru külas on 19 elamuga kinnistut.

1290. aastal mainitakse Taani kuninga kinnituskirjas Kolga emakloostri konvendile muu hulgas Arweculle-nimelist kohta.  

Kindel Aru küla kirjalik mainimine ürikutes leiab aset 1586. aastal Kolga vakuraamatus, kus Kosu (Kosso By) all esineb pooladrik nimega Aroküla Hans.

Kõrveaia talus asub helilooja Veljo Tormise sünnikoht.

Aru küla piiril Kursi külas oli 1,1 hektari suurune Aru mootorsõidukite maastikusõiduala, mis asub nõukogude ajal põhiliselt sõjaväepolügooni jaoks kasutatud Kosu kruusa- ja liivakarjääris, mille  plaanitud varud on 2020. aastal kasutusele võtmiseks valmis pandud.

Küla naabruses asub kaitsejõudude Soodla harjutusväli.

Viited 

Kuusalu vald
Harju maakonna külad
Joaveski

Joaveski on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas. Küla läbival Loobu jõel asub Joaveski hüdroelektrijaam, mis rajati algselt külas tegutsenud papivabriku tarbeks.

Vaata ka
Joaveski joastik
Joaveski järv
Nõmmeveski

Viited 

Kuusalu vald
Harju maakonna külad
Kahala (Kuusalu)

Kahala on küla Harju maakonnas Kuusalu vallas.

Nime kirjutusviis on alates teadaolevalt esmakordsest mainimisest Taani Hindamisraamatus muutunud. Nime tähendus on mitmeti interpreteeritav.
Küla suurus on 18,3 km2. Elanike arv on veidi üle 100. Külavanemaks on Veiko Kurg.

Külal on alates 2016. aastast oma lipp, mis on teostatud Kuusalu valla värvides. 

Küla lõunaosa läbib Tallinna–Narva maantee (ehk Peterburi maantee), mis Kursile ja Hirvlisse viivat teed ületab viadukti kaudu, mille juurde kuulub liiklussõlm. Bussiliiklus toimub nii mööda vana Narva maanteed kui ka mööda Tallinna–Narva maanteed (Peterburi maanteed).

Suur osa küla talusid paikneb Kahala järvest lõuna pool vana Tallinna–Narva maantee (Tallinn- Peterburi postitee) ääres (ametliku nimega Jõelähtme–Kemba maantee).

Teine osa talusid paikneb Kahala-Liival lõuna poole Kursile ja Hirvlisse viiva tee ääres ja põhja poole Loo mõisa (Andineeme) viiva tee ääres. Seda Kahala osa on nimetatud ka Kahala-Liivaks, mis arvatavasti tuleneb seal paiknevast kruusa- ja liivakarjäärist. Sellel teeristil paiknes 2. MS ajal ja nüüdseks täielikult hävinud Kahala- Liiva kõrts ja seal lähedal toimusid sügislaadad, mille traditsiooni püütakse 2020 aastast jätkata. Kahala küla juures asus 18. sajandi lõpus ehitatud, Tallinna–Peterburi postimaantee Kahala postijaam. 

Kahalast Kaarnavälja talust on pärit Jakob Kalle esimese vabariigi edukas poliitika- põllu- ja pangandusemees, Kolga valla vallavanem, kelle kogu pere küüditati 1941 märtsis ja Nõukogude võim hävitas kogu ta neljaliikmelise perekonna..Kaarnaväja talu asukohas on mälestuskivi.

Kahala-Liival Loo jõel (Kursile viiva tee lähedal) paiknenud 19. sajandist pärit Kolga mõisale kuulunud vesiveski viidi 1962. aastal Eesti Vabaõhumuuseumisse seal eksponeerimiseks.

Vaata ka

Kahala hiiemets
Kahala järv
Kahala Järve Külade Selts
Hirvli–Vahastu tee
Vahastu–Mustametsa tee

Viited 

Kuusalu vald
Harju maakonna külad
Kolgaküla

Kolgaküla on küla Harju maakonna Kuusalu vallas Lahemaa rahvuspargis. 

Külas asub Kolgaküla rahvamaja ja Kolgaküla Traktorite ja Tööriistade Muuseum.

Vaata ka
Kotka–Valgejõe tee

Viited 

Kuusalu vald
Harju maakonna külad
Matthew Perry

Matthew Langford Perry (sündinud 19. augustil 1969 Williamstownis Massachusettsis) on Emmy auhinnale ja Kuldgloobusele nomineeritud USA-Kanada filminäitleja.

Tema tuntuim roll on Chandler Bing aastail 1994–2004 toodetud USA komöödiasarjas "Sõbrad". 

Ta on kehastanud Matt Albie't telesarjas "Studio 60 on the Sunset Strip" ja Ryan Kingi telesarjas "Elu läheb edasi".

Elulugu
Matthew sündis USA Massachusettsi osariigis Williamstownis. Tema isa oli ameeriklasest näitleja John Bennett Perry, ema aga kanadalanna Suzanne Morrison. Vanemad lahutasid enne tema esimest sünnipäeva ja ta kolis emaga Ottawasse Kanadasse.

Noorena oli ta lootustandev tennisist, kuid kui ta 15-aastaselt USA-sse isa juurde kolis, otsustas ta tennisest loobuda ja saada näitlejaks.

Osaline filmograafia

Filmirollid

Telerollid
"Studio 60 on the Sunset Strip" (Matt Albie, 2006–2007)
"Kollanokad" (Murray Marks, 1 osa, 2004)
"Sõbrad" (Chandler Bing, 237 osa, 1994–2004)
"Presidendi meeskond" (Joe Quincy, 3 osa, 2003)
"Ally McBeal" (Todd Merrick, 2 osa 2002)
"Caroline in the City" (Chandler Bing, 1 osa, 1995)

Isiklikku
Perryl oli armusuhe Julia Robertsiga, kui too mängis episoodilist rolli telesarjas "Sõbrad". Tal on olnud suhe Heather Grahamiga. Seltskonnaajakirjandus on teda korduvalt paari pannud tema sõbra Jennifer Anistoniga, kellega ta mängis koos telesarjas "Sõbrad". Ajakirjandus on rääkinud ka tema armusuhetest Jennifer Capriati, Claire Forlani, Kristin Davise, Meg Ryani ja Lauren Grahamiga. Alates 2006. aastast on tema elukaaslane Lizzy Caplan.

Viited

Välislingid
 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Kanada filminäitlejad
Ameerika Ühendriikide televisiooninäitlejad
Sündinud 1969
Kanada telenäitlejad
Banaba

Banaba on saar Okeaanias Naurust 300 kilomeetrit idas.

Banaba kuulub Kiribatile, olles selle läänepoolseim ja edelapoolseim saar. Nauru on Banabale lähemal kui Kiribati ülejäänud saared.

Saare pindala on 5 km². Saare kõrgeim punkt on ühtlasi Kiribati kõrgeim punkt (81 meetrit üle merepinna). Banaba on Kiribati ainus saar, mis ei ole korallsaar, ja seetõttu ei kahjusta teda nii palju globaalse soojenemisega kaasnev maailmamere taseme tõus.

Banabal on ekvatoriaalne kliima. Aastas sajab keskmiselt 1940 mm, kõige rohkem jaanuaris (270 mm), kõige vähem septembris (100 mm).

Banabal elab 301 inimest (2005).

Ajalooliselt on Banabal neli küla: Antereen (Tabiang), Umwa (Uma), Tabewa (Tapiwa) ja Buakonikai.

Jaapan okupeeris Banabat alates 26. augustist 1942 kuni Teise maailmasõja lõpuni.

Banaba on Nauru kõrval teine saar Okeaanias, kus leidub väga palju fosforiiti. Suurbritannia võimud hakkasid seda kaevandama väetiseks juba 1900. Sellest ajast peale on 90% saare pinnast "ära kooritud".

Banaba külad hakkasid kaevandusele jalgu jääma ja sellepärast asustasid Suurbritannia võimud 1945 külaelanikud ümber Fidžil olevale Rabi saarele. Rabi saar on kaugel, mõnestki muust tänapäeva riigist oleks lähemalt leidnud saare, kuhu banabalased asustada, aga Rabi sobis enam-vähem nii suuruselt kui kliimalt. Banabalased rajasid Rabile neli küla, mis kandsid sama nime kui Banaba külad.

1979 Kiribati iseseisvus. Osa banabalasi tuli kodusaarele tagasi, enamik siiski mitte. Banabal asuv Buakonikai küla on tänapäeval inimtühi. Banabalasi elab maailmas umbes 6000, neist Banabal iga kahekümnes. Fosforiidi kaevandamine on jätkunud. Banabalaste seas on juurdunud sügav umbusaldus valitsuse vastu ja eksisteerib poliitiline liikumine, mis taotleb Banaba üleminekut Fidži riigi võimu alla.

Viited

Välislingid 

 Saar Google mapis

Kiribati saared
Lui Jaanson

Lui Jaanson (sündinud 25. veebruaril 1931 Tartus) on eesti rahvusest endine Nõukogude Liidu sõjaväelane ja lendur ning endine Eesti sõjaväelane.

Kooliaeg
Ta õppis Tartu 1. Keskkoolis. Koolipoisina (1948) hakkas ta osalema ALMAVÜ Tallinna Aeroklubi Tartu filiaali purilennu ja langevarjuhüpete kursustel. Kui vanuseliselt jõudis kätte kohustuslik sõjaväeteenistuse aeg Nõukogude Armees, astus õppima Kirovogradi sõjaväelendurite kooli Ukrainas, mille lõpetas 1954.

Sõjaväeteenistus
Lendas Nõukogude Liidu lennuväe 76. õhuarmee 54. pommituslennuväepolgus (asus teisel pool Peipsi järve Oudova linnas Vene NFSV-s) nii lenduri kui ka vanemlendurina kahemootorilisel reaktiivlennukil Il-28. Detsembris 1959 anti talle Nõukogude Liidu sõjaväelenduri 1. klassi tunnistus. Kui 286. lennuväediviis 1960. aastal eksikombel reorganiseerimise käigus laiali saadeti, naasis tööle tsiviillennundusse Tartus. 1961 oli lennulüli juht (ülem) Ülenurmel.

Tsiviillendurina
Kuni aastani 1971 oli Jaanson Aerofloti 47. eriotstarbelise eskadrilli ülema asetäitja. Lendas väikelennukeil Jak-12 (sanitaarlennud ehk lennukiirabi) ja An-2, külvas väetist ja pestitsiide (kuni nende keelamiseni), lennutas Tõravere observatooriumi teadlasi atmosfääri uurimiseks. 1965 ülendati Nõukogude Liidu lennuväe reservkapteniks (1972 reservmajoriks). 

1967–1971 õppis Jaanson Leningradi Tsiviillennunduse Akadeemias. Kolm aastat hiljem sai Aeroflotis reisilennuki 1. klassi piloodi tunnistuse (pädevustase lendurilitsentsil), olles lennanud kokku üle 10 000 tunni.

Kuni 1979 töötas Lui Jaanson Tartus paikneva Aerofloti transpordilennulüli komandörina, 1979–1985 töötas ta seal väljaõppeinstruktorina. Veebruaris 1985 anti talle NSV Liidu teenelise transporditöötaja aunimetus. 1. aprillist 1985 läks pensionile.

Teenistuskäik vabanenud Eestis
Taasiseseisvunud Eestis asus Jaanson augustist 1991 tööle Kaitseliidus. 
 1992 – Kaitseliidu Tartu maleva väljaõppeinstruktor 
 Märtsist 1993 – Kaitseliidu peastaabi väljaõppeosakonna ohvitser 
 Juunis 1993 sai ta Eesti Kaitseväe majori auastme, veebruaris 1997 kolonelleitnandi auastme. 
 Aprillist 1997 kuni 10. juunini 1999 – Kaitseliidu ülem 
 Aastal 2000 läks pensionile.

Tunnustus
Kotkaristi III klassi teenetemärk, 2004

Kaitseliidu ülemad
Kaitseliidu peastaabi koosseis
Kaitseliidu Tartu maleva liikmed
Eesti lennundustegelased
Nõukogude Liidu lendurid
Kotkaristi III klassi teenetemärgi kavalerid
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Sündinud 1931
Fööniksisaared

Fööniksisaared (inglise Phoenix Islands) on Kiribatile kuuluv saarestik Vaikses ookeanis. Koosneb 8 atollist ja kahest veealusest rifist. Kogupindala on umbes 27,7 km².

Atollid 
     
 Abariringa (ka "Canton", "Kanton")
 Birnie
 Enderbury
 Manra
 McKean
 Nikumaroro
 Orona
 Rawaki

Kõik atollid peale Abariringa on asustamata. Saarestikku hõlmab looduskaitseala.

 Kiribati saared
Vaikse ookeani saarestikud
Esslingen

Esslingen on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal, Esslingeni kreisi keskus. Asub Neckari jõe ääres, 10 km Stuttgardist kagus.

Esslingeni on esmakordselt mainitud 777. aastal (Ezelinga). 1229 sai linnaõigused.

Linnas asub Esslingeni rakendusteaduste kõrgkool.

Teise maailmasõja lõpus, 1945. aasta aprillis okupeeris Ameerika Ühendriikide armee Esslingeni. Sõja ajal rajati linna suur põgenikelaager, mis sai väga vähe kannatada. Seal viibis umbes 47 tuhat ümberasustatud inimest ehk DP-d (inglise keeles displaced persons).

Viited

Välislingid 

Esslingeni koduleht

Baden-Württembergi linnad
Baden-Württembergi vallad
Matthew Perry (täpsustus)

Matthew Perry on mitme tuntud inimese nimi:
Matthew Perry (1969–) on USA filminäitleja.
Matthew Calbraith Perry (1794–1858) oli USA admiral.
Matt Perry (1977–) on inglise ragbimängija.
Kiri (keeleteadus)

Kiri on märgisüsteem teksti ülesmärkimiseks nähtavate või kombitavate märkide abil.

Kirjasüsteemide ajalugu

Varaseimad kirjasüsteemid olid ilmselt piktogrammide, ideogrammide või mnemogrammide süsteemid. Nende hulka on arvatud näiteks Jiahu kiri (umbes 6600 eKr), Vinča kiri (umbes 4500 eKr) ja varane Induse kultuuri kiri (umbes 3500 eKr), samuti Äänisjärve kaljujoonistel kasutatud kiri või kirjad (umbes 2500 eKr), kuid on ka teisi seisukohti.

Kindlat teadaolevad kirjasüsteemid tekkisid ja arenesid ilmselt kunagi 4. aastatuhandel eKr. Vanimateks peetakse Sumeri vana kirja ning Egiptuse hieroglüüfe, mis kujunesid umbes 3200 kuni 2600 eKr. Hiina kiri kujunes välja umbes 1600 eKr. Kunagi umbes samal ajal said alguse ka Olmeegi, Maia jt Kesk-Ameerika põlisasukate kirjad.

Kirjasüsteemide liigitus

Kirjasüsteeme on liigitatud mitmeti. Kuna mitmetes kirjasüsteemides võib olla erinevate süsteemide tunnuseid, siis on need liigitused tihtipeale kokkuleppelised või tinglikud.

Kirjade (märgisüsteemide) loend

Ladina kiri
Araabia kiri
Armeenia kiri (armeenia tähestik)
Devanaagari kiri
Gruusia kiri (gruusia tähestik)
Hieraatiline kiri
Jaapani segakiri
Kürilliline kiri

Vaata ka

daktülograafia
interpunktsioon
kalligraafia
kirjavahemärgid
kirjutamine
Phaistose ketas
transkriptsioon
transliteratsioon
tüpograafilised märgid
Valgejõe

Valgejõe on küla Harju maakonna Kuusalu vallas.

Ajalugu

Esmamainimine 

1290. aasta 20. septembril laiendas Taani kuningas Erik Menved Ojamaa Roma kloostri tsistertslastele Kolga abikloostri ümbruses kuulunud valdusi, nimetades teiste seas ka Witena ehk Valgejõe küla. 

Valgejõe küla asus alul tänases Vanakülas. Ilmselt 17. sajandi hakul nihkus küla kese mõni kilomeeter lõuna poole Tallinn-Narva tee koolmekoha ja kõrtsi ümbrusse. Vanaküla põhjaosast eraldusid aga Parksi ja Nõmmeveski. Asudes Harju ja Virumaa maakondade ajaloolisel rajal on sealsed kihelkondade, mõisate ja kohalike valitsuste piirid pidevalt muutunud. Alates 1939. aast vallareformist, mil maakonnapiir nihkus mõni kilomeeter itta, on aga Valgejõe, Vanaküla ja Parksi ala liikunud eri haldusüksuste vahel alati üheskoos. See on loonud aluse ajalooliseValgejõe-Vanaküla-Parksi kolmküla kujunemiseks. Kolme küla esmamainimist tähistav kivi pandi Valgejõe külla 1992. aastal. Kirjad raius kivisse Andres Allmägi Parksist.

Kõrts ja metskond 
Kohe pärast Kolga mõisa omaniku Pontus De la Gardie’ surma korraldas tema sugulane kapten Johan de la Blanque mõisa revisjoni, kus on 1585. aasta 9. detsembril kuupäevaga  Witenå kõrtsi rendilepingu ärakiri. Viimane kõrtsmik Jaaska Viikmann sulges joogiäri 19. sajandi lõpul. 20. sajandi algul hoidsid sama kohta Kolga majoraatmõisa metsaülemad, hiljem Valgejõe metskond. Alates 2014. aastast tegutseb sel kohal Valgejõe Veinivilla.

Läsna-Valgejõe lahing Põhjasõjas 
1704. aasta 16. juunil lõid Põhjasõja Läsna-Valgejõe lahingus 5000 Vene ratsa- ja 1000 jalaväelast polkovnik Karl Evald von Rönne juhtimisel Valgejõe (Wittenah) kindlustatud positsioonilt põgenema 1400 Rootsi ratsaväelast, keda juhtis kindral-major Anton von Schlippenbach. Vene poolel hukkus 100, Rootsil 60 meest. Vene vangi langes u 50 Rootsi ratsaväelast, sh Eestimaa aadlilipkonna ülem ooberst Fritz Wachtmeister (pildil). Vene langenud on maetud rahvapärimuse järgi vanast sillast paarsada meetrit Tallinna pool asuvale Venemäele.

Valgejõe lahing Vabadussõjas 
1918. aasta 22.–24. detsembril toimus Eesti Vabadussõjas Valgejõe lahing. Taganesid Eesti rahvaväe 4. ja 5. polgu üksused ning peale tungisid enamjaolt eestlastest ja soomlastest koosnenud Tallinna (Reveli) kommunistliku kütipolgu võitlejad ja madrusesalk. Rahvaväes osales 234 meest, 2 langes. Punastel sai 1 mees haavata. Lahingut mälestav kivi (autor Andres Allmägi) pandi sündmuspaigale selle 100. aastapäeval.

Sild ja piir 
Tee Tallinnast Narva käis Valgejõe küla kaudu vähemalt 17. sajandi lõpust. Kuigi rahvapärimuse järgi oli viie võlviga sild siin juba Rootsi ajast, märgiti maakondade ja mõisate piiriks olnud sild paberile esmakordselt siiski 1784. aasta Revali (Tallinna) ja Wesenbergi (Rakvere) kreiside piirikaardil. Võlvidega silla kõrvale 1914. aastal ehitatud silla õhkisid taganevad sakslased 1944. aasta septembris. Mitme ajutise lahenduse järel taastati betoonsild 1957. aastal. Tallinna olümpiaregatiks rajatud uus teelõik suunas 1981. aastast suurema liikluse külakeskmest lõuna pool asuvale trassile.

Vaata ka
Valgejõe tee
Kotka–Valgejõe tee

Viited 

Kuusalu vald
Harju maakonna külad
Ljudmila Putina

Ljudmila Putina (vene Людмила Александровна Путина, (neiupõlvenimi Škrebnjova; sündinud 6. jaanuaril 1958 Kaliningradis) on Venemaa presidendi Vladimir Putini endine abikaasa. 

6. juunil 2013 teatas paar ühisintervjuus telekanalile Rossija-24 oma abielu lõppemisest. 1. aprillil 2014 teatas Kremli pressiesindaja Dmitri Peskov, et abielu on ametlikult lahutatud.

2016. aastal abiellus Ljudmila Putina Artur Otšeretnõiga ja kannab sestpeale perekonnanime Otšeretnaja.

Elukäik 
Nooruses oli ta stjuardess kohalikel Kaliningradi lendudel. 

1996. aastal lõpetas ta Leningradi Riikliku Ülikooli hispaania keele erialal. 

28. juulil 1983 abiellus ta Vladimir Putiniga. Neil on kaks tütart: Marija (sünd. 1985) ja Katerina (sünd. 1986 Dresdenis). Tütred õppisid Moskva Saksa Koolis, kuni Putin sai Venemaa peaministriks.

1993. aastal sattus Ljudmila Putina autoõnnetusse, kus sai raskelt viga. Pärast paranemist hakkas ta õigeusklikuks kristlaseks. 

Ljudmila Putina on vene keelt ja venekeelset haridust edendava fondi kuraator. On väidetud , et 2000. aasta Venemaa Teaduste Akadeemia algatatud õigekirjareform katkestati Ljudmila Putina vastuseisu tõttu.

Viited

Välislingid

 V. Pribulovsky. Ljudmila Putina biograafia (vene keeles)
 Ljudmila Putina: lubage lastel koolist poppi visata, elu24.ee, 21. jaanuar 2009

Venemaa inimesed
Vladimir Putin
Sündinud 1958
Harku tööpõlgurite töölaager

Harku tööpõlgurite töölaager oli 1938. aastal asutatud Kohtuministeeriumi Vangimajade talituse alluvuses olnud  kinnipidamisasutus tööpõlgurite sunduslikult tööle õpetamiseks, harjutamiseks ja rakendamiseks. Laager asus Harku vangla maa-alal.

Tööpõlgurite laagrisse paigutati isikuid 7. juulil 1938 vastu võetud tööpõlgurite töölaagrite seaduse alusel.

Laagrisse saadeti jaoskonnakohtuniku otsusega kuueks kuuks kuni kolmeks aastaks.

Vaata ka 
Kopli töömaja
Profülaktoorium

Kirjandus 
 "Tööpõlgurite töölaager teostamisele". Uus Eesti, 9. juuli 1938, nr 185, lk 5
 "Tööpõlgurid juba tööl". Uus Eesti, 9. august 1938, nr 216, lk 3
 Uno Ilm. "Tööpõlgurid Harkus". Politsei, mai 1998, lk 10-11

Arhiivimaterjal 
Eestis Rahvusarhiivis fond 2749 (ERA.2749) "Harku Tööpõlgurite Töölaager"

Välislingid 
Peksukaristus Eesti Vabariigis
Kohtuministri 19.07.1938 määrus töölaagri avamise kohta Harkus Riigi Teataja, nr. 64, art. 629, 19. juuli 1938

Eesti vanglad
Harku vald
Krasnogorsk

Krasnogorsk on linn Venemaal Moskva oblastis, Krasnogorski rajooni keskus.

Krasnogorsk asub Moskva jõe ääres Moskvast 23 km läänes ja halduslikult piirneb Moskvaga.

Loodus 
Krasnogorsk asub Smolenski-Moskva kõrgustikul. Maapind laskub Moskva jõe suunas, loodest kagu poole. Absoluutsed kõrgused piirkonnas on vahemikus 190–220 m.

Kogu linna ja selle ümbruse pinnase aluspõhja moodustavad juura savid, mis kaitsevad veehorisonte. Pinnavetega on kogu ümbruskond rikkalikult kindlustatud ja nende põhjal on korraldatud Krasnogorski veevarustus.

Krasnogorski kliima on mõõdukalt mandriline. Aasta keskmine temperatuur on +4,5 °C. Kõige kuumemad kuud on juuli (+19,0 °C) ja august (+17,2 °C), kõige külmemad veebruar (−9,1 °C) ja jaanuar (−8,8 °C). Aastane keskmine sademete hulk on 598 mm.

Ajalugu 
Krasnogorski kandis elasid inimesed juba paljude tuhandete aastate eest. Arvatavasti olid need soomeugrilased. Hiljem asusid sinnakanti elama slaavlased.

Krasnogorsk ise on väga noor linn, eriti võrreldes ümberkaudsete linnadega. Veel 20. sajandi alguses oli tänapäeva Krasnogorski maa-alal mitu küla. Kuid sealkandis tegutsevat Pavšino pärusmõisa on mainitud juba Vassili Pimeda testamendis 1462.

19. sajandi teisel poolel ilmus nendesse küladesse kerge- ja keemiatööstus: tekstiilitootmine, riidevärvimine, happetootmine. 1901 rajati sinna raudtee, aga Pavšino raudteepeatus rajati alles 1908.

1922 nimetati Pavšino aleviks. 1926–1927 toodi sinna üle Podolski mehaanikatehas, mis oli asutatud 1905 Riias Saksa optikaettevõtte Carl Zeiss filiaalina. 1931 kinnitati üldplaan, mille kohaselt Pavšinosse rajatakse NSV Liidu suurim optikaettevõte, asulat laiendatakse ja nimetatakse ümber Optikogorskiks. Kuid nimi muudeti kiirelt, 10. aprillil 1932 ümber Krasnogorskiks. Samal aastal rajati sinna tehas Standardbeton, mis tootis suurte mõõtmetega betoonkonstruktsioone. Krasnogorsk sai linnaõigused 7. oktoobril 1940.

Teise maailmasõja ajal jõudis 1941 rinne kõigest mõne kilomeetri kaugusele linnast. Pärast fašistide tagasilöömist rajati samal aastal linna vangilaager ja Keskne Antifašistlik Kool, kus püüti (ja isegi edukalt) sakslasi ümber kasvatada. Kool viidi 1943. aasta kevadel üle Gorkisse. Kooli vilistlaste põhjal organiseeriti komitee Vaba Saksamaa, mis oli mõjukas Saksa DV loomisel.

Tänapäeval on Krasnogorsk üks kõige kiiremini kasvavaid Moskva eeslinnu. Seal avati 26. detsembril 2009 esimene väljaspool Moskvat asuv Moskva metroo jaam, Mjakinino metroojaam.

Pilte

Viited

Moskva oblasti linnad
Nutu

Nutu on Harjumaal Kose vallas asuv küla.

Nutule lähimad külad on kirdes Vahetüki, lõunas Kadja ja läänes Vaopere.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 8 inimest. Kõik olid eestlased.

Nimest 
Kohanimekäändeks on "Nutusse" või "Nuttu".

Tõenäoliselt tuleb külanimi talupoja lisanimest. Seda saab kõrvutada sõnaga "nutt : nutu" ja eesnime Knut mugandustega Nuudo ja Nuut.

1929 kirjutati üles rahvapärimus, mille järgi asula sai nime mõisa samanimeliselt rendikohalt. Talu olnud väga vaene ja rent olnud suur. Peremees käinud Triigi mõisas nutmas ja kaebamas ning palunud renti vähendada. Sellest saanud nime Nutu talu, millest pärastpoole kasvanud terve küla.

Ajalugu 
Nutu mõis eraldati Triigi mõisast 1659. Varem oli seal samanimeline küla. Nutu mõisa mainiti 1695 ja 1726 kujul Nutz. Nutu karjamõisa nimetati 1815 kujul Nutz ja 1871 kujul Nutto. 1726 nimetati talupoega Nutto Johann ja 1765 ka küla kujul Nuß. Küla kuulus Kose kihelkonda.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Loodus 
Küla põhjapiir kulgeb mööda Kuivajõge.

Külast läände (naabermaakonda) jääb Mustsoo, mida ümbritsev Aela maastikukaitseala ulatub vähesel määral ka Nutu küla alale.

Viited 

Kose valla külad
Paunküla

Paunküla on küla Harju maakonnas Kose vallas Pirita jõe ääres.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Külast on leitud kaks aardeleidu (Paunküla aardeleiud)

Seal asus Paunküla mõis. Paunküla mõisa park on võetud kaitse alla.

Küla järgi on nime saanud läheduses asuv Paunküla veehoidla.

Külas asub kolm arheoloogiamälestist (kaks asulakohta ja kalmistu "Surnumägi").

Vaata ka 
Paunküla maastikukaitseala

Viited 

Kose valla külad
Saarnakõrve

Saarnakõrve on küla Harju maakonnas Kose valla lõunaosas.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Kõue valda.

Küla läbib Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee.

Külast põhja jääb Mustla raba. Läände aga Pususoo.

Mööda küla idapiiri voolab Lintsi jõgi.

Külas asus Saarnakõrve mõis. Mõisa hooned on hävinud.

Viited 

Kose valla külad
Kantküla (Vinni)

Kantküla on Lääne-Virumaal Vinni vallas olev küla.

Kantküla esmamainiti 1241 Taani hindamisraamatus kujul Kandukyl. Millalgi 16. sajandil oli küla jagatud Mõdriku ja Rägavere vahel. Küla mainiti 1540 kujul Kantkull ja 1726 kujul Kancüll. Küla asus Viru-Jaagupi kihelkonnas ja kuulus Rägavere mõisale. Küla põhjaossa rajati Roosna karjamõis, mille alale rajati 1922 Roosna asundus. Hiljem liideti see Kantkülaga. 1977 liideti Kantkülaga Liivu, mida esmamainiti 1913 kujul Liwa, ja Metsaserva küla, mida esmamainiti 1970.

Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Rägavere vallas.

Külanimi lähtub arvatavasti sõnast "kand" 'tagaosa' või "känd". Tänapäeval hääldub n peenendatuna, sest seostub rahva meeles sõnaga "kant : kandi".

Viited

Vinni vald
Lääne-Viru maakonna külad
Tabara

Tabara on küla Harju maakonnas Saue vallas.

Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nissi valda.

Tabara külas on säilinud 19. sajandi teise poole miljöö ja hoonestus. Iseloomulikud on seal käänulised külateed ja puudesalus õued, uuemaid juurdeehitisi on vähe.

Asukoht 
Tabara küla asub Saue vallas Harju maakonnas, umbes 38 kilomeetri kaugusel Tallinnast. Küla piirneb lõunas Viruküla ja Kivitammi, läänes Siimika, põhjas Aude ja läänes Vilumäe külaga. Kagupiiril on Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.

Loodus 
Küla põhjaservas asub Orkjärve soo, mis kuulub Orkjärve looduskaitseala alla.

Küla nimi 
Taani hindamisraamatus nimetati küla Tabajärveks. Viruküla–Padise tee äärne raba oli kunagi olnud järv, mille juures oli tapetud rüüstajate eest pakku läinud inimesi. Kirjanduses, arhiivides ja Läti Henriku kroonikas sellele sündmusele otsest kinnitust pole, küll aga on leitud kaudseid viiteid sarnastele sündmustele.

Põlistalud 
 Hansu
 Juudi
 Kalju
 Kasanski (endine Sirina)
 Kubja
 Kuura
 Pulga
 Rohula
 Sütsi
 Vahtramäe

Vaatamisväärsused 
 Orkjärve looduskaitseala
 Viruküla tammik
 Järve talu
 Kivisilla talu – siit läks talitee Orkjärve rabaheinamaadele. Igal väikesel soosaarel oli rahvakeeli oma nimi: Tammemäe, Kaasiku, Raeda mägi jne, enamasti olid need pandud talunimede järgi. Kaugemate talude inimesed olid nädal aega rabas ja tegid heina. Ööbiti soosaartel.
 Metsavendade punker – kaks metsavenda hukkusid kinnipidamisel. Kaks mälestuskivi: punkri kohas ja tee ääres. 
 Orkjärve raba talvetee – Siimika ja Larvi küla elanikud kasutasid seda teed Riisipere mõisa vesiveskil käimiseks.

Tuntud inimesi 
Tabara külas sündis ja kasvas lavastaja Priit Põldroos.

Vaata ka
Viruküla–Padise tee
Pulga allikas

Viited

Saue valla külad
Nane Annan

Nane Maria Annan (varem Nane Lagergren; sündinud 14. oktoobril 1944) on rootsi jurist ja kunstnik, kes on Raoul Wallenbergi sugulane. 

Ta oli abielus ÜRO peasekretäri Kofi Annaniga. Nanel on eelmisest abielust üks laps – Nina Cronstedt de Groot.

Rootsi juristid
Sündinud 1944
Kaarel Väljamäe

Kaarel B. Väljamäe (sündinud 15. juunil 1981 Kohilas) on eesti kirjanik ja baptisti vaimulik.

Ta on üks Tallinna Kristliku Mosaiik Koguduse asutajatest.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa. Tema abikaasa Melita Väljamäe on meditsiiniõde.

Looming 
 2006 "Sent" (luulekogu)
 2010 "Suur mees juba" (monolavastus; dramaturg-lavastaja Diana Leesalu; Tallinna Linnateater)
 2012 "Suur mees juba" (luulekogu)
 2012 "Klassipilt" (mononäidend)
 2015 "Kohvi kõrvale" (luulekogu)
 2017 "Kriipsud uksepiidal" (näidend, koostöö D.Leesaluga Tallinna Linnateater)
 2022 "helesinine tahmakuu" (luulekogu)

Viited

Välislingid 
 Väljamäe blogi

Arvustused 
 "Küllap vaatame samu saateid." (Kairi Prints, Sirp 18.10.2010)
 "Hunt on kuri, maasikas on hea." (Jürgen Rooste, Looming 6/2012)
 "Potentsiaalse lunastuspagulase ohkav vabavärss" (Alvar Loog, Looming 12/2015) 
 "Kerge elu mõru maitse" (Andrus Kasemaa, Sirp 6.5.2016)

Eesti kirjanikud
Eesti baptisti vaimulikud
Sündinud 1981
Lisbeth Palme

Anna Lisbeth Christina Palme (neiupõlvenimi Beck-Friis; 14. märts 1931 – 18. oktoober 2018) oli rootsi lastepsühholoog. Ta oli Rootsi peaministri Olof Palme abikaasa. 

Nad abiellusid 9. juunil 1956. 

Lisbeth oli hariduselt lastepsühholoog.

Ta oli aastail 1990–1991 UNICEF-i eesistuja.

Olof Palme mõrv 

Olof Palme tapeti püssilasuga Stockholmi kesklinnas 28. veebruaril 1986, kui Olof jalutas koos Lisbethiga koju pärast õhtust kinofilmi. Olofit ei turvanud ihukaitsjad. Tulistamisest sai haavata ka Lisbeth, keda kuul tabas õlga. 

Detsembris 1988 vahistati Christer Pettersson, kelle Lisbeth oli mõningase kõhklusega identifitseerinud tapjaks. Pettersoni süüdistati küll mõrvas, kuid asitõendite puudumisel tunnistas Rootsi Kõrgem Kohus ta süütuks. Seega on Olof Palme mõrv tänaseni lahendamata.

Rootsi inimesed
Sündinud 1931
Surnud 2018
Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia

Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuv Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia (vene keeles Российская академия государственной службы при Президенте Российской Федерации) oli aastatel 1946–2010 tegutsenud  kõrgkool Venemaal Moskvas.  

Aastatel 1946–1991 oli see õppeasutus tuntud kui NLKP Keskkomitee juures asuv Ühiskonnateaduste Akadeemia (vene keeles Академия общественных наук при ЦК КПСС) – kõrgem parteiline õppeasutus Nõukogude Liidus, mis koolitas kaugõppe teel kõrgemaid kommunistlikke ametikandjaid. Kõrgkool oli asutatud 1946. aastal.

1991. aastal alguses kujundati sellest Venemaa Riigiteenistuse Akadeemia. 2010. aastal liideti koos Venemaa Rahvamajanduse Akadeemiaga Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemiaks.

Välislingid 
Kodulehekülg

Nõukogude Liidu poliitika
Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei
Venemaa kõrgkoolid
Akadeemiad
Harju-Risti

Harju-Risti on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Külas asub Harju-Risti kirik ehk Risti kirik.

Keskus 
Küla keskuses on lasteaed-põhikool Risti Kool, mis avati 2009.a peale renoveerimistöid endises majandikeskuses, lasteaia osa ühendati 2017. aastal. Samas majas tegutseb Harju-Risti raamatukogu ja kooli spordisaal ning arsti vastuvõtupunkt . 

Vanas sovhoosi poes tegutseb endiselt külapood Meie toidukaubad, mille kõrval on bussipeatus Risti Kool. Külas on 8 kortermaja, laste mänguväljak, suur roheala, aiamaad, kergliiklustee, garaažid, vana katlamaja, kunagise Õigeusu Kiriku endine surnuaed, teadete- ja infotahvel. Harju-Risti keskus on ümbritsetud põldudega ja ida poolt okasmetsaga, mille äärde jäävad ka vanad koolimaja hooned ning Koolimägi. Risti kirik ja koguduse maja asuvad 1km kaugusel.

Sportimisvõimalused 
2020.a sai valmis kunstmurukattega multifunktsionaalsel palliväljak, kus on võimalus harrastada korvpalli, jalgpalli, käsipalli ja võrkpalli .

Sportliku liikumise püsirada - 950 m pikkune tervise- ja suusarada, kus asub ka väike Koolimägi, millel saab talvel kelgutada. Kergliiklustee, rulluisutamiseks ja jalutamiseks.

Teede ristumispaik 
Harju-Risti naaberkülad on Pae, Altküla, Kõmmaste, Vilivalla. 

Lähimad linnad on Keila 27km ja 20minuti kaugusel, Tallinn Õismäe asub 45km ja 40 minuti kaugusel ning Paldiski sadam ja linn 25km kaugusel.

Kurkse sadam - 7km.

Padise klooster  - 8km.

Keibu rand - 17km.

Nõva - 25km. 

Asulat läbivad Harju-Risti tee, Harju-Risti – Paeküla tee, Harju-Risti – Riguldi – Võntküla tee ja Padise – Kurkse – Harju-Risti tee.

Minevikus 
10. septembril 2009 loodi Harju-Risti Külaselts. Selts tegutses aastani 2017. 

Aastatel 1992–2017 kuulus küla Padise valda.

Harju-Risti oli Kungla sovhoosi keskus, kus asusid majandiüksuse kontorid, lasteaed, kool, kauplus-söökla ja kino.

Fotogalerii

Vaata ka
Vomentagana (Vomentakæ) ehk Võhmataguse, hilisema Keila kirikukihelkonna eelkäija
Harju-Risti kihelkond
Harju-Madise kihelkond (aastatel 1710–1870 oli ka Risti kihelkond Harju-Madise kihelkonna osa)
"Kungla"
Harju-Risti raamatukogu
Risti Kool

Viited

Välislingid
Harju-Risti külaselts

Lääne-Harju vald
Harju maakonna külad
Hatu

Hatu (Hattoküll) on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.

Ajalugu
Taani hindamisraamatu suures Eestimaa nimistus on mainitud Attoli küla (Attol, par. Keykel, kyl. Vomentakæ). 1257. aastal kuulus küla (Atten) Heinrich de Kivelele, 1293. aastal Lihula nunnakloostrile, 1402 Padise kloostrile. Hatu mõis tekkis 17. sajandi algul. 

18. sajandil krahv Ludwig August Mellini koostatud kaardi järgi paiknes Hatu küla (Hatto külla) Kaldamäe oja (Kaldama) läänekaldal ja Hatu mõis (Hattokül) Kaldamäe oja idakaldal. Nende vahel paiknes vesiveski.

Aastatel 1992–2017 kuulus küla Padise valda.

Vaata ka
Harju-Risti kihelkond
Kõmmaste–Hatu tee

Viited

Lääne-Harju vald
Harju maakonna külad
České Budějovice

České Budějovice (saksa keeles Budweis) on linn Tšehhis, Lõuna-Tšehhi maakonna ja České Budějovice ringkonna keskus.

Kuningas Otakar II asutas České Budějovice 1265. aastal.

České Budějovice vanalinn on alates 1. aprillist 1980 ajalooline linnakaitsereservaat.

Vaata ka
Lõuna-Tšehhi ülikool České Budějovices

Viited

Ceske Budejovice
Lõuna-Tšehhi maakond
Pedase

Pedase on küla Harju maakonna Lääne-Harju vallas.

Aastatel 1992–2017 kuulus küla Padise valda.

Viited 

Lääne-Harju vald
Harju maakonna külad
Pardubice

Pardubice (saksa keeles Pardubitz) on linn Tšehhis, Pardubice maakonna keskus. Asub 104 km Prahast idas.

Pardubice on asutatud 1340, kuid seal asus klooster juba 13. sajandi alguses. Linnas on säilinud vanalinn renessansiaegsete hoonetega ja renoveeritud keisriloss.

Pardubices on keemiatööstust, muude ettevõtete seas Synthesie Pardubice, mis toodab Semtex-lõhkeainet.

Linna jäähokimeeskond HC Pardubice võitis Extraliga hooajal 2004–2005 ja on teiste seas Dominik Hašeki ja Milan Hejduki esimene koduklubi.

Viited

Välislingid 

 Pardubice koduleht
 HC Pardubice

Tšehhi linnad
Pardubice maakond
Kaarepere

Kaarepere (Kersel) on küla Jõgevamaal Jõgeva vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Palamuse valda. 

Kaarepere küla (5 km Palamuselt) on mainitud esmakordselt 1582 (Arro). Praegustes piirides moodustus küla 1977, kui Aruküla nimetati ümber Kaarepereks.  

Seal asuvad Kaarepere apostlik õigeusu kirik koos kalmistuga.

1897. aastal ehitati külla koolihoone. Kaarepere põhikool lõpetas tegevuse 2008. aastal. Koolihoones tegutseb nüüd Kaarepere pansionaat.

Kaareperet läbiv raudtee valmis 1876. Kaarepere raudteejaam valmis 1927 ja on ainuke sellest tüübist säilinud jaamahoone Eestis. 1928 rajati Kaareperes Raudteelaste Kodu, et hooldada abi vajavaid riigi raudteeteenistujaid ja -töölisi ning nende perekondi.

Külas tegutseb Palamuse Lasteaia Nukitsamees Kaarepere rühm, Kaarepere raamatukogu ja Kaarepere rahvamaja, mis on Palamuse Kultuuri üks tegevuskohtadest. Maantee ääres asub Kaarepere Coop kauplus.

Külla on püstitatud Vabadussõja mälestussammas.

Vaata ka
 Kaarepere vald
 Kaarepere vald (Palamuse kihelkond)
 Scharenberg

Viited

Jõgeva vald
Jõgeva maakonna külad
Kurna

Kurna on küla Harju maakonna Rae vallas. Kurnas asus Kurna mõis (Cournal).

10. juulil 2013 moodustati Kurna küla põhjaosast ja Järveküla küla kaguosast eraldatud alale uus küla – Uuesalu küla.

Elanike arv

Vaata ka
 Kurna mõisa park
 Lehmja asulakoht

Viited

Rae vald
Harju maakonna külad
Patika (Rae)

Patika on küla Harju maakonna Rae vallas.

Ajalugu
Esmakordselt on mainitud Patika (Patricae) küla kui üht vanimat Tallinna Jaani seegile kuulunud maavaldust 1241. aastal Taani hindamisraamatus. Patikal oli kuni 1549. aastani kaks üksjalakohta, siis tekkis juurde kolmas.

Patika küla on kuulunud Rae mõisale. Pärast Kautjala mõisa maade eraldamist Rae mõisast aastatel 1694–1698 on Kautjala olnud Tallinna linna mõis.

Valdade tekkimisel mõisate aladele kuulus Patika küla kuulunud Kautjala valla haldusalasse. Valdade liitmisega 1890. aastal sai Rae valla osaks.

1887. aastaks oli Kautjala mõisa 16 talust päriseks ostetud 4 (Uustalu, Rätsepa, Suitsu ja Hiio), rendil oli 33 saunakohta. 1888. aastal ehitati Kautjalas uus talumaja Välja. Rentnik ise vedas materjali ja maksis ka osa ehituskuludest.

1918. aastal asutati Patikal Vaida Kautjal selts Ilmarine. Seltsil oli oma ligi 300 raamatust koosnev raamatukogu, mis asus Evarti talus ja mida pidas selle talu peremees Gustav Vihul. Nõukogude ajal liideti seltsi raamatukogu Jüri raamatukoguga.

1. aprillil 1949 moodustati Patika külas kolhoos Töösangar. 1960. aastatel toimunud kolhooside ühendamise käigus läks Patika küla Vaida sovhoosi haldusalasse. 1990. aastate alguses sovhoos ja sellega ka põllumajanduslik suurtootmine lagunes.

1950. aastatel alustati Patika küla keskasula planeerimist. Planeering nägi ette elamukvartali rajamist. Suurem osa toona planeeritud elamukvartalist on tänaseni välja ehitamata, sh ka näiteks kavandatud staadion. Küll aga ehitati kultuurimaja, mis mõnda aega tegutses ka koolina. 1970.–1980. aastatel tegutsesid Patika kultuurimaja juures mitmed huviringid ja korraldati rahvapidusid. 1996. aastal müüdi kultuurimaja enampakkumisel ning hoone vahetas mitu korda omanikku.

1980. aastate keskel hakati rajama Patikale suvilakooperatiive. Praegu on Patikal kokku kuus suvilakooperatiivi ligi 200 krundiga. Üha enam endisi suvilaomanikke on oma majapidamisi ümber ehitanud ja kolinud päriselt Patikale elama.

21. aprillil 2009 registreeriti Kautjala-Patika Külaselts, mille eesmärgiks on külaelu aktiveerimine, kultuuriürituste korraldamine ja muud külaelanikele suunatud tegevused.

Elanike arv

Vaata ka
 Lehmja asulakoht

Viited

Rae vald
Harju maakonna külad