joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Olevsk

Olevsk (ukraina Олевськ, poola Olewsk, vene Олевск) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Olevski rajooni halduskeskus. Olevsk asub Žõtomõrist umbes 130 km põhjaloodes.

Olevskit on ürikutes esmamainitud 1488. aastal. Teise Poola jagamise tulemusel läks Olevsk 1793. aastal Venemaa Keisririigi võimu alla. 1903. aastast alates läbis Olevski Kiiev–Koveli raudteeliin. 1923. aastal sai Olevsk rajoonikeskuseks. Linnaõigused sai Olevsk 22. mail 2003.

Viited

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Väikemajade liikumine

Väikemajade liikumine (inglise keeles tiny house movement) on arhitektuuriline ja sotsiaalne liikumine, mis pooldab tagasihoidlikul viisil elamist väiksemõõtmelistes majades. Väikemajadeks peetakse seejuures hooneid, kus kogu elamiseks vajalik on mahutatud 10–37-ruutmeetrisele elamispinnale. Väikemaja ehk minimaja ehk mikromaja võib-olla statsionaarne nagu tavaelamu või treileriga transporditav.

Ajalugu 

Väikemajad on eksisteerinud juba kümnendeid, kuid siis nimetati neid lihtsalt kodudeks. Tänapäevase väikemajade liikumise alguseks peetakse 1999. aastat, kui Jay Shafer ehitas väikese maja treilerile, millest algas väikemajade populariseerimine. Huvi väikemajade kohta kasvas aeglaselt, kuid 2014. aastal kasvas internetis hüppeliselt otsingufraasi tiny house populaarsus.

Väikemaja Eestis 
Eesti suuremad väikemajatootjad on ettevõtted ÖÖD house ja KODA. Ehitised on suurelt osalt valmistatud tehases ning kohapeal tuleb need ainult komplekteerida. Selline lahendus võimaldab kiiresti ja soodsamalt püstitada mitmeid hooneid korraga. Valikus on kodukontorid hoovi, väikesed suvemajad, puhkemajad loodusesse ning võimalik on saada isegi sadamas veepinnal olev maja.

KODA pakub ka lahendust püstida kodapark, kus on mitmed ehitised koos. Selline lahendus on suunatud investoritele, kes soovivad hooneid välja rentida.

Miks valitakse väikemaja? 

Iga inimese soov elada väikemajas võib olla tekkinud eri põhjustel, aga peamised kolm tegurit on järgmised:

Finantseelis 
Väikemaja on tunduvalt soodsam kui tavaline elamu. Väikemaja hinnad algavad alates 15 000 eurost, see sisaldab tehases valmistatud maja ja transporti. Aga on võimalik ka ise ehitada, mis võimaldab veel odavamalt lahendus leida. Väikemajal on ka oluliselt väiksemad ülalpidamiskulud, kuna kulub vähem energiat. Ruumivähesus aitab kokku hoida ebavajalikke elamistarvete pealt.

Lihtsus ja vabadus 
Elades väikemajas omad vähem asju, mõtled vähem materiaalsete murede peale. Puuduvad mahukad ja rasked hooldustööd.

Globaalne jalajälg 
Väikemajaga väheneb tarbimine, millega väheneb prügi teke. Samuti on energiakasutus väiksem. Tänapäeval on võimalik kasutada päikesepaneele ja tuulegeneraatoreid, et kogu vajaminev energia saada taastuvvaradest.

Väikemaja külad 
Ameerikas ja Uus-Meremaal on püstitatud kodutute jaoks väikemajade kogudused, kus valitsus on andnud loa kasutada maad ilma, et peaks maksma maamakse. Lahendus on mõeldud neile, kes suudavad maksta minimaalset renti, kuid ei ole võimelised üürima tavalist korterit või tuba. Üldiselt on sellised külad püstitaud korjandustega ja annetuste eest. Külade eesmärk on aidata inimesi, kes vajavad elu keerkäikude tõttu peavarju. Selliste elamutega külasid on püstitatud ka looduskatastroofide järel, need aga on olnud ajutised võrreldes väikemajadega.

Vaata ka
 Elementmaja
 Moodulmaja

Viited
Rozdilna

Rozdilna (ukraina Роздільна, vene Раздельная) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Rozdilna rajooni halduskeskus. Rozdilna asub Transnistria (de jure Moldova) piirist umbes 8 km kaugusel, Odessast ligikaudu 64 km loodes.

Asula tekkis 1863. aastal seoses raudteejaama rajamisega. Linnaõigused sai Rozdilna 1957. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rozdilna elanikest ukrainlasi 80,11%, venelasi 14,21%, moldaavlasi 1,89%, bulgaarlasi 1,37%, valgevenelasi 0,63%, armeenlasi 0,45, juute 0,13%, poolakaid 0,10%, gagauuse 0,08% ja grusiine 0,07%.

Viited

Odessa oblasti linnad
Moissei Sverdlov

Moissei Sverdlov (24. oktoober 1917 Võru linn - 23. jaanuar 2015 Tel Aviv) oli alates 1940. a. Eesti NSV komsomoliaktivist, ELKNÜ KK liige ja 06.-10.1941 hävituspataljoni võitleja. 

Aastatel 1948-1951 oli Moissei Sverdlov Rakvere lihakombinaadi direktor (vallandati sobimatuse tõttu), 1951-1964 Tartu lihakombinaadi direktor. ENSV prokuratuuri hinnangul kuritarvitas oma ametiseisundit 1958-1961 ja oli kaasosaline üle 60. 000 rubla suuruses puudujäägi tekkmises. Ta sai parteilise karistuse, kuid kohtu alla ei antud.   

Eesti juudid
ELKNÜ Keskkomitee liikmed‎
Eesti NSV hävituspataljonlased
Sündinud 1917
Surnud 2015
Zakir Həsənov

Zakir Əsgər oğlu Həsənov (sündinud 6. juunil 1959 Astara rajoonis) on Aserbaidžaani sõjaväelane ja poliitik. Ta on 22. oktoobrist 2013 Aserbaidžaani kaitseminister.

Ta sündis aastal 1959 Astara rajoonis Aserbaidžaani NSV-s. Ta lõpetas aastal 1976 Džamšid Nahhitševanski nimelise sõjaväelise lütseumi ja aastal 1980 Bakuu Kõrgema Juhtivkoosseisu Sõjakooli.

Ta teenis aastani 1985 Nõukogude armee grupeeringus Saksa Demokraatlikus Vabariigis. Aastatel 1985–1993 jätkas ta teenistust Siberi sõjaväeringkonnas. Aastal 1987 lõpetas ta akadeemilised kursused NSVL-i Kindralstaabi juures.

Aastatel 1993–2003 teenis ta Aserbaidžaani piirivalvevägedes. Seejärel määrati ta Aserbaidžaani riigipiiri talituse rahvusvaheliste suhete osakonna juhataja ametikohale. Aserbaidžaani Vabariigi presidendi määrusega nr 1130 määrati ta siseasjade ministri asetäitjaks ja sisevägede ülemaks.

22. oktoobril 2013 määrati ta Aserbaidžaani kaitseministriks.

Isiklikku 
Ta on abielus ja kolme lapse isa.

Aserbaidžaani sõjaväelased
Aserbaidžaani poliitikud
Kaitseministrid
Sündinud 1959
Sigulda vald

Sigulda vald (läti keeles Siguldas pagasts) on vald Lätis Sigulda piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Sigulda linnaga, More, Allaži, Krimulda ja Mālpilsi vallaga ning Cēsise piirkonna Līgatne vallaga.

Valla pindala on 96,3 km². 2016. aasta seisuga elas seal 4024 inimest. Valla keskus on Sigulda linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asus aadressil Zinātnes ielā 7, tänapäeval haldab valda piirkonna administratsioon ja vallamaja on üks piirkonna administratiivhoonetest.

Ajalugu 
Sigulda vallaga liideti aastal 1876  Lorupmuiža piirkond, aastal 1896 aga Jūdaži vald. Aastal 1926 eraldati sellest Sigulda alev, mis kaks aastat hiljem sai linnaõigused. Aastal 1935 oli Sigulda valla pindala 96,8 km².

Aastal 1945 moodustati vallas Sigulda ja Jūdaži külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Sigulda külanõukoguga  Nurmiži külanõukogu, aastal 1954  aga osa Vildoga külanõukogust. Aastal 1958 liideti külanõukoguga osa Jūdaži külanõukogust, väike osa külanõukogu maadest arvati aga Līgatne külanõukogu koosseisu.  Aastal 1974 liideti osa külanõukogust Sigulda linnaga, aastal 1977 aga Krimulda külanõukoguga. Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald, mis 2003. aastal Sigulda piirkonna koosseisu arvati. Aastal 2020 liideti osa vallast Sigulda linnaga.

Loodus 

Suurim jõgi on valla põhjapiiril voolav Koiva. Looduskaitse all on Nurmiži park, Sauta mägi, Lorupe tamm, Sigulda Beitese allee, Külmallikas, Vaimukuusk, Kalnaklaukase künnapuu, Svīķupīte ja Kautraksi kraav, Kaktiņi kraav, Dauda ja Jodupīte org, Kalna Klaukase koobas ning allikad ja üheksa nimetut põlispuud. Valla ja Sigulda linna piirile jääb Kraukļi kuristik. Valla põhjaosa jääb Gauja rahvusparki.

Kaitstavad objektid 

Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Nurmiži mõisa hoonetekompleks, sealhulgas kasvuhoone ja talli varemed. Riikliku kaitse all on Vildoga linnamägi ehk Kautraksi mägi.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 1535 lätlast, 201 venelast, 24 valgevenelast, 20 ukrainlast, 22 poolakat ja 21 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Sigulda piirkond
Vlasi Sinjavski

Vlasi Sinjavski (ka Vlasiy Sinyavskiy) (sündinud 27. novembril 1996 Narvas) on eesti jalgpallur. Ta mängib poolkaitsjana Tšehhi kõrgliiga klubis MFK Karviná. Tegi Eesti jalgpallikoondises debüüdi 2019. aastal.

Aastatel 2015–2018 mängis ta Nõmme Kaljus ja 2018–2021 Floras.

2021. aastal liitus ta Karvinága.

Klubikarjäär

Koondisekarjäär
A-koondise debüüdi tegi Sinjavski 8. juunil 2019 EM 2020 valikturniiri mängus Põhja-Iirimaa vastu. Samas mängus tegi oma debüüdi veel Erik Sorga.

Karjääri statistika

Klubi
Uuendatud seisuga 4. aprill 2021

Koondis
Uuendatud seisuga 4. aprill 2021

Saavutused
Nõmme Kalju FC 
Premium liiga: 2018

Tallinna FC Flora
Premium liiga: 2019, 2020
Eesti karikas: 2020
Eesti Superkarikas: 2020

Vaata ka
Eesti jalgpallikoondislaste loend

Viited

Välislingid
Eesti Jalgpalli Liidu profiil
Transfermarkti profiil
Koondise mängud

Eesti jalgpallurid
Eesti jalgpallikoondislased
Narvast pärit sportlased
Tallinna JK Legioni jalgpallurid
JK Narva Transi jalgpallurid
Nõmme Kalju FC jalgpallurid
Viljandi JK Tuleviku jalgpallurid
Tallinna FC Flora jalgpallurid
Meistriliiga mängijad
Sündinud 1996
Eesti jalgpallurid välismaal
Semenivka

Semenivka (ukraina Семенівка, vene Семёновка) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Semenivka rajooni halduskeskus.

Semenivka on asutatud 1680. aastal, linnaõigused sai 1958. aastal. 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Semenivka elanikest ukrainlasi 93,82%, venelasi 5,38% ja valgevenelasi 0,36%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Borõspil

Borõspil (ukraina keeles Бориспіль) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblastis. Borõspil asub Kiievi kesklinnast 32 km idas.

Asula esmamainimine on aastast 1015. Borõspil sai linnaõigused 1956. aastal.

Linnas asub Kiievi Borõspili lennujaam.

Välislingid 
http://www.boryspil.osp-ua.info/

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Ladõžõn

Ladõžõn (ukraina Ладижин, poola Ładyżyn, vene Ладыжин) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Vinnõtsja oblastis. Ladõžõn asub Lõuna-Bugi vasakul kaldal, Vinnõtsjast umbes 83 km kagus.

Ladõžõnit on esmamainitud 1240. aastal, linnaõigused sai 1973. aastal. Oblastilise alluvusega linnaks sai Ladõžõn 2000. aastal.

Linnas asub soojuselektrijaam.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ladõžõni elanikest ukrainlasi 89,49, venelasi 9,14%, valgevenelasi 0,40%, poolakaid 0,12% ja moldaavlasi 0,12%.

Viited

Ukraina linnad
Vinnõtsja oblast
Izjaslav

Izjaslav (ukraina Ізяслав, poola Zasław) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Izjaslavi rajooni halduskeskus.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Izjaslavi elanikest ukrainlasi 92,35%, venelasi 5,78%, poolakaid 0,68%, valgevenelasi 0,34%, moldaavlasi 0,15% ja juute 0,11%.

Viited

Ukraina linnad
Hmelnõtskõi oblast
Lanivtsi

Lanivtsi (ukraina Ланівці, poola Łanowce) on linn Ukrainas Ternopili oblastis, Lanivtsi rajooni halduskeskus. Lanivtsi asub Ternopilist umbes 52 km kirdes.

Lanivtsi on asutatud 1444. aastal, linnaõigused sai 2001. aastal. 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lanivtsi elanikest ukrainlasi 98,21%, venelasi 1,38% ja valgevenelasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Ternopili oblast
Pereštšepõne

Pereštšepõne (ukraina Перещепине, vene Перещепино) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis Novomoskovski rajoonis. Pereštšepõne asub Harkivi oblasti piiril, Dniprost umbes 65 km põhjakirdes.

Pereštšepõnet on esmamainitud kasaka-asulana 1764. aastal. Linnaõigused sai 2000. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pereštšepõne elanikest ukrainlasi 86,92%, venelasi 10,98%, valgevenelasi 0,77%, armeenlasi 0,27%, sakslasi 0,15% ja moldaavlasi 0,11%.

Viited

Ukraina linnad
Dnipropetrovski oblast
Koroonapandeemia Luksemburgis

Koroonapandeemia Luksemburgis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.

Esimene nakatumisjuhtum tuvastati riigi pealinnas 29. veebruaril 2020. 22. mai seisuga oli riigis 3981 kinnitatud haigusjuhtumit, 109 inimest oli surnud, 3748 tervenenud.

Andmestik

Viited

Luksemburg
Villard de Honnecourt

Villard de Honnecourt (nimekujud ka Wilars dehonecort, Vilars de Honecourt; sündinud umbes 1225. aastal Pikardias, surnud u 1250) oli prantsuse arhitekt ja ehitusmeister, võib-olla ka puusepp. Tänapäeval on ta tuntud peamiselt oma visandiraamatu kaudu, mis sisaldab joonistusi ja kirjapanekuid 13. sajandi arhitektuuri, kunsti ja ehituspraktika teemadel. Visandiraamatu koostas Villard arvatavasti ehitusmeistrina tööd otsides Prantsusmaal ja mujal ringi rännates.

Eluloolist 
Honnecourt veetis enamiku oma elust liikudes Reimsi, Chartresi, Laoni, Meaux' ja Lausanne'i kandis. 1245. aastal külastas ta Ungarit, arvatavasti töötades seal arhitektina. Tema joonistused lasevad aimata, et ta oli hästi kursis enamiku suurte kirikute arhitektuuriga, mis püstitati tema eluajal. Vähem on viiteid Villard de Honnecourti enda panusele arhitektuuris, ehkki ta võis olla tegev Saint-Quentini basiilika ehitusel. Märkmetes on ta kirjeldanud oma tööd Lausanne'i katedraali roosakna valmistegemisel.

Visandiraamat 
Visandiraamat taasavastati 19. sajandil. See koosneb 33 pärgamendilehest, ja sisaldab üle 250 joonistuse, mis kujutavad inimesi, loomi, ehitisi, kunstiesemeid ja seadeldisi. Arvatavasti oli Villard hea joonistaja, sest enamik kujutatut paistab olevat pärgamendile pandud silma järgi otse esimesel vaatlusel.

Visandiraamat oli ilmselt algselt plaanitud sisaldama vaid joonistusi inimfiguuridest drapeeritud rõivastuses, kuid lõpptulemusena valmis Villard de Honnecourtil käsiraamat üksikasjalike juhenditega mitmesuguste objektide lõpetamiseks, sisaldades detailseid jooniseid ühes selgitavate märkustega. Kirjapandud tekstides toob ta kokku antiikse geomeetria põhimõtted, keskaegsed käsitöö- ja kunstitehnikad ja oma kaasaegsed ehitustavad. Eri osades on käsitletud mitmesuguseid tehnilisi menetlusi ja protsesse, mehaanilisi tööriistu ja masinaid, soovitusi ja õpetusi inim- ning loomafiguuride joonistamiseks ja märkmeid nähtud hoonete ning ehitusmälestiste kohta. Tervikuna annab visandiraamat hea ülevaate sellest, milline võis olla 13. sajandi ehitusmeistri huvidering ja tööga seotud valdkonnad ning selgitab gooti arhitektuuri leviku tagamaid Euroopas.

Visandiraamatu joonistusi on erinevates allikates alates leidmisest publitseeritud korduvalt, viimane täielik faksiimile ilmus Burgoses 2018. aastal.

Viited

Kirjandus 
Carl F. Barnes, Jr. The Drapery-Rendering Technique of Villard de Honnecourt. - Gesta, Vol. 20, No. 1, Essays in Honor of Harry Bober (1981), lk 199-206

Välislingid 
 Villard de Honnecourti visandiraamatu andmed Prantsusmaa Rahvusraamatukogus, sh uusväljaanded
 Villard de Honnecourti visandiraamat digitaliseeritult. - gallica.bnf.fr
 The Medieval Sketches of Villard de Honnecourt. - medievalists.net (blogi)
 Villard de Honnecourt. - history-computer.com (temast "Unistajate" pealkirja all arvuti ajalugu käsitleval veebilehel)
 Villard de Honnecourt. Web Gallery of Art
 Villard de Honnecourti visandiraamatu 2018. aasta faksiimile

Keskaja arhitektid
Prantsusmaa arhitektid
Sündinud 1220. aastatel
Surnud 1250. aastatel
Põrjatõn

Põrjatõn (ukraina Пирятин, vene Пирятин) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Põrjatõni rajooni halduskeskus. Põrjatõn asub Poltavast umbes 125 km lääneloodes.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Põrjatõni elanikest ukrainlasi 93,23%, venelasi 5,85%, valgevenelasi 0,31%, armeenlasi 0,11%, moldaavlasi 0,11% ja juute 0,07%.

Viited

Ukraina linnad
Poltava oblast
Vaškivtsi

Vaškivtsi (ukraina Вашківці, rumeenia Vășcăuți, saksa Waschkautz, vene Вашковцы) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis Võžnõtsja rajoonis.

Asulat läbib raudtee.

Vaškivtsit on esmamainitud 1431. aastal. Kuni 1774. aastani oli Moldova vürstiriigi koosseisus, seejärel kuni 1918. aastani Austria-Ungari võimu all. 1918–1940 kuulus Vaškivtsi Rumeeniale. 28. juunil 1940 hõivas Punaarmee Vaškivtsi koos ülejäänud Põhja-Bukoviinaga. Linn alates 1940. aastast.

1989. aasta algul elas linnas 5811 inimest ja 2013. aasta algul 5406 inimest.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vaškivtsi elanikest ukrainlasi 97,99% ja venelasi 1,35%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Butša

Butša [b'utša] (ukraina Буча) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Butša rajooni ja Butša linnavalla keskus. 

Butša asub Kiievi kesklinnast 25 km loodes. 
Piirneb Irpini linna, Vorzeli ja Hostomeli aleviga ning Mõhhailivka-Rubeživka ja Blõstavõtsja külaga. Linn asub väikeste Butša ja Rokatši jõe vahel (Irpini jõe vasakpoolsed lisajõed).
 
Idast läände kulgeb läbi kesklinna rahvusvahelise tähtsusega Kiievi-Koveli maantee. Linna lõunaosa läbib  Kiievi-Korosteni raudtee. Linnas on Butša raudteejaam.

Haldusajalugu 
Butša sai alevi staatuse 1938. aastal ja linna õigused 2006. aastal. 17. juulil 2020 sai Butšast samanimelise rajooni halduskeskus.

Sõjategevus 2022. aastal 
Linn sai 2022. aasta veebruaris sõjategevuses kannatada. 1. aprillil 2022 teatas linnapea Anatoli Fedoruk, et linn ei ole enam Vene okupantide käes. 2. aprillil 2022 alustas Ukraina Rahvuspolitsei eriotstarbeline polk linna puhastamist diversantidest ja Vene vägede kaasajooksikutest.

Fotod 2022. aasta sõjategevusest ja tagajärgedest

Vaata ka
Butša massimõrv

Galerii

Viited

Välislingid 
 Офіційний сайт Бучанської міської ради
 Jeremy Bowen. Ukraine war: Bucha street littered with burned-out tanks and corpses. BBC News, 3. aprill 2022

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Géza Jeszenszky

Géza Jeszenszky (sündinud 10. novembril 1941 Budapestis) on Ungari ajaloolane, poliitik ja diplomaat.

Keskkooli lõpetamise järel ei lubatud ta osaluse tõttu 1956. aasta ülestõusus kaks aastat kõrgkoolis edasi õppida. Alates 1961. aastast õppis ta Loránd Eötvösi Ülikoolis ajalugu, inglise keelt ja hiljem raamatukogundust. Magistrikraadi omandas ta 1966. aastal, doktorikraadi 1970. aastal ja teaduskraadi raamatukogunduse alal 1973. aastal. 1966–1968 töötas ta õpetajana. Aastatel 1968–1976 töötas ta Széchényi Rahvuslikus Raamatukogus. 1976. aastal asus ta õppejõuna tööle K. Marxi nimelises Majandusülikoolis (tänapäeval Budapesti Corvinuse ülikool), kus ta 1989. aastal sai sotsiaal- ja poliitikateaduskonna dekaaniks. 1984–1986 oli ta külalisprofessor California Ülikoolis Santa Barbaras. 1988. aastal oli Jeszenszky üks Ungari Demokraatliku Foorumi asutajaliikmeid.

Alates 23. maist 1990 kuni 15. juulini 1994 oli Géza Jeszenszky Ungari välisminister.

1994–1998 oli ta Rahvuskogu liige.

1998–2002 oli ta Ungari suursaadik Ameerika Ühendriikides ja 2011–2014 Norras ning Islandil.

Viited

Ungari välisministrid
Ungari ajaloolased
Ungari diplomaadid
Amet-Han Sultan

Amet-Han Sultan (20. oktoober 1920 Alupka – 1. veebruar 1971 Moskva oblast) oli krimmitatari päritolu Nõukogude sõjaväelane ja Teise maailmasõja äss-hävituslendur. Pärast Teist maailmasõda oli ta katselendur. Ta oli kahekordne Nõukogude Liidu kangelane (1943, 1945).

Ta sündis aastal 1920 Alupkas; tema isa oli pärit Dagestanist ja oli rahvuse poolest lakk, ema oli rahvuse poolest krimmitatarlane, ennast luges ta krimmitatarlaseks. Aastal 1937 lõpetas ta 7-klassilise kooli ja astus seejärel raudtee vabrikukooli Simferopolis, mille lõpetas aasta möödudes ja asus tööle raudtee depoosse Simferopolis, jätkates samaaegselt õpinguid Simferopoli aeroklubis.

Nõukogude Liidu lendurid
Nõukogude Liidu kangelased
Lenini ordeni kavalerid
Punalipu ordeni kavalerid
Sündinud 1920
Surnud 1971
Novoselõtsja

Novoselõtsja (ukraina Новоселиця, rumeenia Noua Suliță, saksa Nowosielitza, vene Новоселица) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Novoselõtsja rajooni halduskeskus. Novoselõtsja asub Pruti jõe paremal kaldal, Tšernivtsist umbes 26 km idakagus.

Asulat on esmamainitud 1456. aastal. Kuni 1812. aastani oli Moldova vürstiriigi koosseisus, seejärel läks Venemaa Keisririigi võimu alla. 1828. aastal jagati Novoselõtsja seoses piiri reguleerimisega Venemaa Keisririigi ja Austria-Ungari vahel. 1918–1940 kuulus Novoselõtsja Rumeeniale. 28. juunil 1940 hõivas Punaarmee Novoselõtsja koos ülejäänud Põhja-Bukoviinaga. Linn alates 1940. aastast.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novoselõtsja elanikest ukrainlasi 54,37%, moldaavlasi 35,82%, venelasi 6,84%, rumeenlasi 1,63%, juute 0,33%, poolakaid 0,18%, valgevenelasi 0,16% ja sakslasi 0,13%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Ananjiv

Ananjiv (ukraina Ананьїв) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Ananjivi rajooni keskus. Linn asub 151 km Odessast põhja pool, Tõliguli jõe ääres.

Asulat on esmakordselt mainitud 1753. aastal Anani slobodana. 1834. aastast oli Hersoni kubermangu Ananjivi maakonna keskus. 1924–1940 kuulus linn Ukraina NSV Moldaavia ANSV koosseisu. 1941. aastal sai linnaks. 1941–1944 oli Rumeenia okupatsiooni all Transnistria kubernerkonnas.

1897. aastal olid pooled linnaelanikud juudid.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna elanikest 87,88% emakeel ukraina keel, 9,43% vene keel ja 2,08% moldaavia (rumeenia) keel.

Viited

Välislingid 

Odessa oblasti linnad
Berezan

Berezan (ukraina Березань) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblastis. Berezan asub Kiievist umbes 69 km idas.

Asulat on esmamainitud 1616. aastal. Linnaõigused sai Berezan 1981. aastal, oblastilise alluvusega linn on alates 1994. aastast.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berezani elanikest ukrainlasi 93,15%, venelasi 5,22%, valgevenelasi 0,55%, poolakaid 0,23%, armeenlasi 0,11%, moldaavlasi 0,08% ja tatarlasi 0,06%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Novodnistrovsk

Novodnistrovsk (ukraina Новодністровськ, vene Новоднестровск) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis Sokõrjanõ rajoonis. Novodnistrovsk asub Dnestri paremal kaldal, Vinnõtsja oblasti piiril.

Alev rajati 1973. aasta oktoobris seoses Dnestri soojuselektrijaama ehitusega. Linnaõigused sai Novodnistrovsk 1993. aastal. Oblastilise alluvusega linn on Novodnistrovsk alates 2000. aastast.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Novodnistrovski elanikest ukrainlasi 87,13%, venelasi 10,19%, moldaavlasi 0,95%, valgevenelasi 0,48%, rumeenlasi 0,29%, poolakaid 0,16% ja asereid 0,14%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Reni

Reni (ukraina Рені) on linn Ukrainas Odessa oblastis, Reni rajooni keskus. Linn asub Budžakis Doonau vasakul kaldal, Rumeenia piiri ääres, Moldova piiri lähedal.

1548. aastal esmemainitud Reni sai linnaõigused 1821. aastal.

2001. aastal oli linnaelanikest 12,5% emakeel ukraina keel, 70,54% vene keel ja 13,31 moldaavia (rumeenia) keel.

Viited

Välislingid 

http://renimvk.od.ua/index.php
https://reni.od.ua/

Odessa oblasti linnad
Storožõnets

Storožõnets (ukraina Сторожинець) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Storožõnetsi rajooni halduskeskus. Storožõnets asub Tšernivtsist umbes 22 km edelas.

Asulat on esmamainitud 1448. aastal. Kuni 1774. aastani oli Moldova vürstiriigi koosseisus, seejärel läks Austria keisririigi võimu alla. Linnaõigused sai Storožõnets 1854. aastal. Aastatel 1918–1940 kuulus Storožõnets Rumeeniale. 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Storožõnetsi elanikest ukrainlasi 74,31%, rumeenlasi 17,23%, venelasi 4,91%, poolakaid 2,20%, moldaavlasi 0,49%, valgevenelasi 0,20%, sakslasi 0,11% ja armeenlasi 0,10%.

Viited

Ukraina linnad
Tšernivtsi oblast
Snovsk

Snovsk (ukraina Сновськ ) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Snovski rajooni keskus. Asub Snovi jõe ääres.

Asula tekkis 19. sajandi keskel. 1924. aastal sai linnaks. 1935. aastal sai linn punaarmee väepealiku Nikolai Štšorsi järgi uueks nimeks Štšors. 2016 endine nimi taastati.

Enne Teist maailmasõda olid 16% linnaelanikest juudid.

Välislingid 

https://rada.info/rada/04061932/

Ukraina linnad
Tšernihivi oblast
Jaremtše

Jaremtše (ukraina Яремче) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Nadvirna rajoonis. Asub Pruti jõe ääres.

Asula tekkis 18. sajandi lõpus, kuid hakkas kiiremini arenema 1894. aastast, kui Jaremtšet hakkas läbima raudtee.

Kahe maailmasõja vahel kuulus küla Poolale ja oli sel ajal tuntud talikuurordina. Nõukogude ajal kandis asula nime Jaremtša (Яремча). 1963. aastal sai linnaõigused.

Linna haldusalasse kuulub ka üks alev ja 5 küla eksklaavina Nadvirna rajoonis.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jaremtše elanikest ukrainlasi 98,87% ja venelasi 1,20%.

Viited

Välislingid 

http://www.yaremche.org/district/74

Ukraina linnad
Ivano-Frankivski oblast
Haissõn

Haissõn (ukraina keeles Гайсин) on linn Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Haissõni rajooni keskus. Linn asub Sibi jõe ääres Vinnõtsjast umbes 82 km kagus.

Haissõni on esmakordselt mainitud 1545. aastal. Kuulus Poola Bracławi vojevoodkonda 1793. aastani. Seejärel kuulus maakonnalinnana Venemaa Podoolia kubermangu. Magdeburgi linnaõigused sai asula 1744. aastal.

Viited

Välislingid 

http://mr.gov.ua/

Ukraina linnad
Vinnõtsja oblast
Decius Paulinus

Decius Paulinus (Flavius Decius Paulinus Iunior) oli Rooma konsul 534. aastal.

Tema isa oli 508. aasta konsul Basilius Venantius ja vend Flavius Decius 529. aasta konsul.

533. aastal nimetas Athalaric ta konsuliks. Temaga samaaegselt oli konsuli ametis keiser Justinianus I.

Vana-Rooma konsulid
Surnud 6. sajandil
Kalõnivka

Kalõnivka (ukraina keeles Калинівка) on linn Ukrainas Vinnõtsja oblastis, Kalõnivka rajooni keskus. Linn asub Žerdi jõe ääres Vinnõtsjast umbes 24 km põhja pool.

Kalõnivkat on esmakordselt mainitud 1774. aastal. 1935. aastal sai aleviks ja 1979. aastal linnaks.

Kalõnivka on raudteesõlm.

Viited

Välislingid 

Ukraina linnad
Vinnõtsja oblast
Pervõi Kanal

Pervõi Kanal (vene keeles Первый канал) on Venemaa telekompanii, riigi tähtsaim telekanal. Aastatel 1995–2002 kandis nime ORT. 

Telekanal alustas saateid 1. aprillil 1995. Telekompanii ja telekanali Pervõi Kanal peakorter asub Ostankino telekeskuses. 51% telekompanii aktsiaid kuulub riigile. Peadirektor on alates 1999. aastast Konstantin Ernst.  Pervõi Kanal on Euroopa Ringhäälingute Liidu liige.

2015. aasta seisuga oli telekanalil 2443 töötajat.

Telekanali Pervõi Kanal peamised konkurendid on Rossija-1 ja NTV.

Välislingid 

 Pervõi Kanali koduleht

Venemaa telekanalid
Enerhodar

Enerhodar (ukraina keeles Енергодар) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis. Asub Dneprile rajatud Kahhovka veehoidla vasakul kaldal.

Asutati 1970. aastal, kui hakati ehitama Zaporižžja soojuselektrijaama. See valmis 1977. aastal. 1981. aastal hakati ehitama Zaporižžja tuumaelektrijaama. 1985. aastal sai Enerhodar linnaõigused.

Linnast on pärit poksijad Volodõmõr Sõdorenko ja Valeri Sõdorenko.

Viited

Välislingid 
https://www.en.gov.ua/

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
St Pancrase rahvusvaheline raudteejaam

Saint Pancrase rahvusvaheline raudteejaam on Londoni keskne raudteede terminal Euston Road tänaval Camdeni linnajaos. Raudteejaama teenindab lisaks siseriiklikele liinidele Eurostar Hollandist, Belgiast ja Prantsusmaalt.

Välislingid

Londoni ehitised
Suurbritannia raudteejaamad
Tuluskivi

Tuluskivi oli vanemal ja keskmisel rauaajal peamiselt Läänemere ümbruses (Skandinaavias, Soomes, Baltimaades) kasutusel olnud enamasti kvartsiidist või ka peeneteralisest liivakivist tulesüütamisvahend.

Tuluskivid olid harilikult ovaalsed, keskele süvistatud joonega ja neid kanti vööl. Noa otsa või muu terava raudesemega vastu tuluskivi lüües sai tekitada sädeme, mis püüti kuivale puuseenele (taelale).

Tuluskivi kui esemetüüp on tõenäoliselt pärit Visla alamjooksu alalt, kust see rooma rauaajal põhja ja lääne poole levis.

Eesti ja Soome tuluskivid
Eestist on leitud umbes 100 tuluskivi. Enamik neist on juhuleiud peamiselt metsastelt ja soistelt aladelt, kust rauaaja kinnismuistiseid teada ei ole (Pärnu jõgikonnast, Võrumaalt Hargla ümbrusest, Ruhnust). Mõned tuluskivid on saadud ka kalmetest: nii kivikalmetest kui Kagu-Eesti põletusmatustega kääbastest. Ka Soome tuluskividest on paljud leitud aladelt, kust kinnismuistiseid ei teata, kuigi need on asunud headel põllumaadel.

On oletatud, et Soome tuluskivid ohverdati jahi- ja kalaretkede käigus kõnnumaale rajatud alepõldudele. Kuju tõttu on tuluskive seostatud vulvasümboolikaga, mis koos asjaoluga, et neid on leitud ennekõike põlluharimiseks sobilikelt maadelt, on viinud nende seostamisele viljakusmaagiaga. Andres Tvauri on tähelepanu juhtinud, et viljakusmaagiaga seostatud lohukivide kasutamine lõppes umbes samal ajal, kui tulid kasutusele tuluskivid, ja välja pakkunud, et lohukivide roll viljakusriitustes kandus üle tuluskividele.

Vaata ka
 Tulused

Viited

Tuli
Mór

Mór (saksa Moor) on linn Ungaris Fejéri komitaadis. Asub Vértesi ja Bakonyi mäestike vahel.

Linn on veinipiirkonna keskus. Piirkonna tuntuim veinisort on Móri Ezerjó. 

Mór on elanike arvult komitaadi kolmas linn Székesfehérvári ja Dunaújvárosi järel. 2018. aasta alguses oli elanike arv 13 936. Linnas elab Ungari sakslaste kogukond.

Mór sai linnaõigused 1984. aastal, 100. Ungari linnana.

Viited

Välislingid 
http://www.mor.hu/

Ungari linnad
Fejéri komitaat
Sárbogárd

Sárbogárd (saksa Bochart) on linn Ungaris Fejéri komitaadis. 

2018. aasta alguses oli elanike arv 11 937.

Sárbogárd sai linnaõigused 1986. aastal.

Linna läbib raudtee.

Viited

Välislingid 
http://www.sarbogard.hu/

Ungari linnad
Fejéri komitaat
Aszód

Aszód on linn Ungaris Pesti komitaadis, samanimelise kreisi keskus. Asub Budapestist 40 km idakirdes.

Linna lõunapiiril kulgeb maantee M3.

Aszódi esmamaining (Aza) pärineb 1401. aastast.

Sándor Petőfi vanemad István Petrovics ja Mária Hruz abiellusid 18. septembril 1818 Aszódis. Petőfi õppis 1835–1838 Aszódi gümnaasiumis.

Linnas tegutseb kaks gümnaasiumit.

Viited

Välislingid 

 Aszódi koduleht 

Ungari linnad
Pesti komitaat
Bolgar

Bolgar (tatari Болгар, tšuvaši Пӑлхар) on linn Venemaa Tatarstani Vabariigis, Spasski rajooni keskus. 
Asub Tatarstani lõunaosas Volga vasakkaldal, 83 kilomeetrit pealinnast Kaasanist lõunas. Linn on tuntud lähedal asunud keskaegse Volga-Bulgaaria pealinna järgi.

Bolgarit mainib esmakordselt araabia geograaf Abū Zaid al-Balchī 920. aastal. Mongolid vallutasid linna ja põletasid selle maha 1236. aastal.

1552. aastal läks Bolgar Vene riigi koosseisu.

1781. aastal rajati keskaegse kindluse varemete lähedale Spasski linn, mis 1926. aastal sai nime Spassk-Tatarski ja 1935. aastal Kuibõšev. 1991. aastal sai linn praeguse nime. Seoses Kuibõševi veehoidla loomisega viidi tänapäeva linn 1953. aastal lähemale ajaloolisele Bolgari asulakohale.

1989. aastal olid 83,4% elanikest venelased, 12,9% tatarlased ja 2,1% tšuvašid.

2019. aastal oli linnas 8381 elanikku.

Viited

Välislingid 

http://www.bolgar.info/realtime.php

Tatarstani linnad
Vene-Türgi sõda (1828–1829)

Vene-Türgi sõja (1828–1829) ehk Üheksas Vene-Türgi sõda kutsus esile aastatel 1821–1829 toimunud Kreeka Vabadussõda. Sõda puhkes pärast seda, kui Osmanite riigi sultan Mahmud II sulges vene laevadele Dardanellid ja tühistas 1826. aasta Akkermani konventsiooni vastumeetmena Venemaa keisririigi osalemisele 1827. aasta oktoobris Navarino lahingus.

Sõjad
Venemaa keisririigi sõjandus
Osmanite riigi sõjandus
1820. aastad‎
Degase raudteepeatus

Degase raudteepeatus on endine raudteepeatus Pļaviņase–Gulbene raudteel Madona piirkonna Dzelzava vallas.

Peatus asus Pļaviņase raudteejaamast 74,8 ja Riia jaamast 186 km kaugusel. 

Peatus avati aastal 1931. Oma nime sai see peatusest kilomeetri kaugusel asunud Degase talult. Peatus suleti 10. septembril 2001.

Viited

Välislingid
 Infot peatuse kohta; fotod (vene keeles)
 Peatus vanal kaardil

 

Läti endised raudteejaamad
Madona piirkond
Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene–Pļaviņase raudtee
Ohtõrka

Ohtõrka (ukraina Охтирка, vene Ахтырка) on oblastilise alluvusega linn  Ukrainas Sumõ oblastis, Ohtõrka rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Ohtõrka asub Sumõst umbes 67 km lõunas.

Ohtõrkat on esmamainitud 1641. aastal, linnaõigused sai 1703. aastal.

Ohtõrka lähedal asub Ukraina õhujõudude treeningbaas, kus ööl vastu 2022. aasta 1. märtsi toimunud Venemaa rünnakus hukkus enam kui 70 Ukraina sõjaväelast. Väidetavalt kasutati rünnakul vaakumpommi.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ohtõrka elanikest ukrainlasi 87,92%, venelasi 8,24%, valgevenelasi 0,46% ja armeenlasi 0,14%.

Viited
 Ohtõrka lahing

Viited

Ukraina linnad
Sumõ oblast
O
Patkule raudteepeatus

Patkule raudteepeatus on endine raudteepeatus Pļaviņase–Gulbene raudteel Madona piirkonna Sarkaņi vallas.

Peatus asus Pļaviņase raudteejaamast 54,3 ja Riia jaamast 167 km kaugusel. 

Peatus avati aastal 1933 ja suleti XX sajandi viiekümnendatel aastatel. Peatuse rajatised on hävinud.

Viited

Välislingid 
 Peatus vanal kaardil

 

Läti endised raudteejaamad
Madona piirkond
Valga–Mõniste–Ape–Aluksne–Gulbene–Pļaviņase raudtee
Vassõlkiv

Vassõlkiv (ukraina Васильків, vene Васильков) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Kiievi oblasti Obuhhivi rajoonis. Vassõlkiv asub Stugna jõe ääres, Kiievi kesklinnast umbes 33 km lõunaedelas. 

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vassõlkivi elanikest ukrainlasi 88,61%, venelasi 9,60%, valgevenelasi 0,56%, juute 0,27% ja poolakaid 0,10%.

Ajaloost 
Enne linna asutamist võis olla sel kohal väga pikalt slaavlaste asula, mis aga ei kajastunud kirjalikes allikates enne 10. sajandi esimest poolt. 988. aastal ehitati asulakohta Vladimir Suure käsul linnus, mis pidi kaitsma Kiievi linna lõunast. Kindlus nimetati vürst Vladimiri ristinime järgi Vassileviks. Kindluse purustasid 1240. aastal mongolite-tatarlaste väed, kuid ajapikku see taastati.

Linn oli tähtis usuelu keskus, aastail 1756–1758 ehitati linna Ukraina barokkstiilis Antoniuse ja Theodosiuse kirik pühak Theodosiuse arvatavasse sünnikohta. 1796. aastal sai Vassõlkiv linnaõigused.

Sõjategevus 2022. aastal 
Pärast 2022. aasta Venemaa sissetungi toimusid 2022. aasta veebruaris Vassõlkivi piirkonnas lahingud. Linnapea Natalija Balassõnovõtš teatas 25. veebruaril 2022, et lahingud toimusid linna tänavatel.

Taristu 
 Linna keskusest 7 km kaugusel põhjas asub Vassõlkivi lennuväebaas.

Galerii

Viited

Välislingid 
 Video: Васильків історичний (на англійській мові)

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Pidhorodne

Pidhorodne (ukraina Підгородне, vene Подгородное) on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis Dnipro rajoonis. Pidhorodne asub Dnipro kesklinnast umbes 13 km põhjas.

Pidhorodne on rajatud kasakate asulana 17. sajandi alguses. Linnaõigused sai 1981. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pidhorodne elanikest ukrainlasi 91,69%, venelasi 6,91%, valgevenelasi 0,40%, mustlasi 0,19%, asereid 0,16%, moldaavlasi 0,11% ja sakslasi 0,10%.

Viited

Ukraina linnad
Dnipropetrovski oblast
Potšajiv

Potšajiv (ukraina Почаїв, poola Poczajów, vene Почаев) on linn Ukrainas Ternopili oblastis Kremenetsi rajoonis. Potšajiv asub Ternopilist umbes 53 km põhjas ja Kremenetsist ligikaudu 19 km edelas.

Linnas asub Potšajivi suurklooster.

Potšajivit on esmamainitud 1450. aasta paiku, Magdeburgi linnaõigused sai 1778. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Potšajivi elanikest ukrainlasi 97,12%, venelasi 1,98%, moldaavlasi 0,24% ja valgevenelasi 0,22%.

Viited

Ukraina linnad
Ternopili oblast
Prõmorsk

Prõmorsk (ukraina Приморськ, vene Приморск) on linn Ukrainas Zaporižžja oblastis, Prõmorski rajooni halduskeskus. Prõmorsk asub Aasovi merest 2 km kaugusel.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prõmorski elanikest ukrainlasi 61,28%, venelasi 28,08%, bulgaarlasi 8,28%, valgevenelasi 0,62% ja tatarlasi 0,33%.

Viited

Ukraina linnad
Zaporižžja oblast
Sõnelnõkove

Sõnelnõkove (ukraina Синельникове, vene Синельниково) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis, Sõnelnõkove rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Sõnelnõkove asub Dnipro kesklinnast umbes 39 km idakagus.

Sõnelnõkove on oluline raudteesõlm.

Asula sai alguse 1868. aastal seoses raudteejaama rajamisega. Linnaõigused sai Sõnelnõkove 1921. aastal, oblastilise alluvusega linn on alates 1979. aastast.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sõnelnõkove elanikest ukrainlasi 84,49%, venelasi 12,52%, valgevenelasi 0,68% ja mustlasi 0,27%.

Viited

Ukraina linnad
Dnipropetrovski oblast
Oyo kuningriik

Oyo kuningriik (joruba keeles Ilú-ọba Ọ̀yọ́) oli koloniaalaja eelne jorubate riik Lääne-Aafrikas. Riigi keskus asus tänapäeva Nigeerias Oyo osariigi aladel.

Aafrika ajaloolised riigid
Uzõn

Uzõn (ukraina Узин, vene Узин) on linn Ukrainas Kiievi oblastis Bila Tserkva rajoonis. Uzõn asub Kiievist umbes 57 km lõunas ja Bila Tserkvast ligikaudu 21 km idas.

Uzõni on esmamainitud 1590. aastal. Alevi staatuse sai Uzõn 1956. aastal ja linnaõigused 1971. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Uzõni elanikest ukrainlasi 88,81%, venelasi 9,26%, valgevenelasi 0,53%, armeenlasi 0,12% ja tatarlasi 0,08%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Ana Šimić

Ana Šimić (sündinud 5. mail 1990 Gradačacis) on Horvaatia kergejõustiklane (kõrgushüppaja).

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis võitis ta pronksmedali tulemusega 1.99. See on ühtlasi tema isiklik rekord. Sisehallis on tema isiklik rekord 1.95, mis on püstitatud 5. septembril 2009 Splitis.

Ta on osalenud 2012. ja 2016. aasta suveolümpiamängudel, kuid mõlemal korral ei ole ta kvalifikatsioonist edasi jõudnud. Maailmameistrivõistlustel on tema parimaks kohaks seitsmes (tulemus 1.93), mille ta on saavutanud 2019. aastal Dohas.

Viited

Välislingid 
 Ana Šimić Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel

Horvaatia kergejõustiklased
Kõrgushüppajad
Sündinud 1990
Zmijiv

Zmijiv (ukraina Зміїв, vene Змиёв) on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Zmijivi rajooni halduskeskus. Zmijiv asub Harkivi kesklinnast umbes 17 km lõunakagus.

Zmijiv on rajatud kasakate kindlusena 1656. aastal. Linnaõigused sai 1797. aastal. Aastatel 1976–1990 kandis linn Tšehhoslovakkia kommunistliku partei- ja riigitegelase Klement Gottwaldi auks nime Gotvald.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zmijivi elanikest ukrainlasi 84,20%, venelasi 14,63% ja valgevenelasi 0,44%.

Viited

Ukraina linnad
Harkivi oblast
Justyna Święty-Ersetic

Justyna Święty-Ersetic (sündinud 3. detsembril 1992 Racibórzis) on Poola kergejõustiklane (sprinter).

Ta on kahekordne Euroopa meister ja kahekordne Euroopa sisemeister. 400 meetri jooksus on ta valitsev Euroopa meister. Kergejõustiku maailmameistrivõistlustel on ta Poola teatenaiskonnaga võitnud 4×400 meetri teatejooksus ühe hõbemedali ja ühe pronksmedali.

Święty-Erseticile kuulub Poola siserekord 400 meetri jooksus (51,37). Lisaks on ta Poola teatenaiskonnaga püstitanud rahvusrekordi 4×400 meetri jooksus nii sise- kui ka välitingimustes.

Isiklikud rekordid 
Välisrekordid

Siserekordid

Viited

Välislingid 
 Justyna Święty-Ersetic Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel

Poola kergejõustiklased
Sprinterid
Sündinud 1992
Tetijiv

Tetijiv (ukraina Тетіїв, vene Тетиев) on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Tetijivi rajooni halduskeskus. Tetijiv asub Kiievist umbes 140 km lõunaedelas.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tetijevi elanikest ukrainlasi 97,01%, venelasi 2,32%, valgevenelasi 0,21%, poolakaid 0,13% ja moldaavlasi 0,07%.

Viited

Ukraina linnad
Kiievi oblast
Murmastiene vald

Murmastiene vald (läti keeles Murmastienes pagasts) on vald Lätis Varakļāni piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Varakļāni vallaga, samuti ka Madona piirkonna Mētriena ja Barkava vallaga ning Jēkabpilsi piirkonna Atašiene vallaga.

Valla pindala on 174,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 755 inimest.. Valla halduskeskus on Murmastiene küla, vallamaja asub aadressil Jaunatnes iela 14. Vallavanem on Jānis Mozga.

Ajalugu 

Aastal 1873 liideti Murmastiene vald Barkava vallaga. Aastal 1945 moodustati Barkava vallas Barkava, Borbaļi, Čeržinieki, Murmastiene ja Sumenieki külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Murmastiene külanõukoguga likvideeritava Bērzkalnieki külanõukogu kolhoosi «Uzvara» maad, aastal 1954 aga likvideeritav Borbaļi külanõukogu. Aastal 1962 liideti külanõukoguga Varakļāni linna maaterritooriumi sovhoosi «Varakļāni» maad, aastal 1973 aga osa Atspuki külanõukogust. Aastal 1979 liideti külanõukoguga osa Dekšārese külanõukogu alasid, ent osa külanõukogu maid arvati Varakļāni külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Varakļāni piirkonda.

Loodus 

Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Siksala soosaarel valla lääneosas(115,3 m). Suurim jõgi on Isliena. Valla lääneosas asub osaliselt Teiči soo. Järvedest asuvad seal Mindauga järv (36 ha), Lisiņš (33,5 ha), Lielais Murmasts (29,4 ha), Vērtēzis (19,0 ha), Tolkaja järv (14,3 ha), Siksala järv (14 ha), Isliena järv (11,2 ha), Auka järv (5,3 ha). Teiči soo idaosas asub peaaegu täielikult kinni kasvanud Vabole järv.

Looduskaitse all on Tolkaja tamm ja kaks nimetut põlispuud. Osaliselt jääb valla aladele Teiči looduskaitseala, valla põhjaosa jääb osaliselt Barkava tammesalu hoiualale.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 752 lätlast, 19 venelast, 10 ukrainlast, 1 poolakas ja 3 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited 

Läti vallad
Varakļāni piirkond
Baranivka

Baranivka (ukraina Баранівка, poola Baranówka, vene Барановка) on linn Ukrainas Žõtomõri oblastis, Baranivka rajooni halduskeskus. Baranivka asub Žõtomõrist umbes 70 km läänes.

Baranivkat on esmamainitud 1565. aastal. Aleviku staatuse sai Baranivka 1938. aastal ja linnaõigused 17. mail 2001.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Baranivka elanikest ukrainlasi 94,54%, poolakaid 2,62%, venelasi 2,15%, valgevenelasi 0,14%, juute 0,13% ja armeenlasi 0,10%.

Viited

Ukraina linnad
Žõtomõri oblast
Murmastiene

Murmastiene (latgali Mūrmastīne, vanasti Mūrmustīne) on küla (vidējciems) Lätis Varakļāni piirkonnas, Murmastiene valla halduskeskus.

Küla asub valla põhjaosas Ida-Läti madalikul. Murmastiene jääb piirkonna keskusest Varakļānist 17,4 ja Riiast 193,9 kilomeetri kaugusele. Küla oli nõukogude perioodil Varakļāni sovhoosi keskasulaks.  Seal on raamatukogu.

Aastal 1989 oli külas 367 elanikku. Aastal 2000 oli elanikke 364, aastal 2004 oli elanikke 374. Aastal 2015 oli külas 288 elanikku. Aastal 2017 oli elanikke 270, aastal 2020 aga 257.

Viited

Varakļāni piirkonna külad
Južnoukrajinsk

Južnoukrajinsk (ukraina Южноукраїнськ, vene Южноукраинск) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Mõkolajivi oblastis. Južnoukrajinsk asub Mõkolajivist umbes 115 km põhjaloodes.

Južnoukrajinski lähedal asub Lõuna-Ukraina tuumaelektrijaam.

Asula on rajatud 1976. aastal. Linnaõigused sai Južnoukrajinsk 1987. aastal.

2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Južnoukrajinski elanikest ukrainlasi 73,86%, venelasi 21,67%, moldaavlasi 0,68%, valgevenelasi 0,66%, bulgaarlasi 0,28%, armeenlasi 0,23% ja tatarlasi 0,22%.

Viited

Ukraina linnad
Mõkolajivi oblast
Ameerika Ühendriikide relvajõud

Ameerika Ühendriikide relvajõududeks (inglise keeles United States Armed Forces) nimetatakse Ameerika Ühendriikide sõjaväge, mille harudeks on maavägi, merejalavägi, merevägi, õhuvägi, kosmosevägi ja rannavalve. Relvajõudude ülemjuhataja on Ameerika Ühendriikide president, kes koostöös kaitse- ja sisejulgeolekuministeeriumiga planeerib riigi kaitsepoliitikat. Kõik kuus relvajõudude väeliiki kuuluvad riigi kaheksa n-ö vormiriietusega teenistuse (uniformed services) hulka.

Sõjavägi on kogu USA ajaloos mänginud määravat rolli. 19. sajandi alguses võidetud sõjad tekitasid rahvusliku ühtekuuluvuse ja identiteeditunde. Ameerika Ühendriikide kodusõjas olid Uniooni poolel võidelnud relvajõud suure tähtsusega, mõned väeosad otsustasid üle minna Ameerika Riikide Konföderatsiooni sõjaväe poolele. Tänapäevase USA sõjaväe raamistik on loodud pärast teist maailmasõda vastu võetud National Security Actiga ('riikliku julgeoleku seadus'). Sellega loodi riigisõjaväe asutus (praegune kaitseministeerium), mida hakkas juhtima kaitseminister; lisaks asutati õhuväeministeerium ja riikliku julgeoleku nõukogu. Seadust muudeti 1949. aastal, riigisõjaväe asutus nimetati ümber kaitseministeeriumiks ning maaväe-, mereväe- ja õhuväedepartemangud viidi selle alluvusse.

USA relvajõud on isikkoosseisu suuruselt maailmas esirinnas. Sõdurid on elukutselised vabatahtlikud. Ajateenistust pole kasutatud 1973. aastast saadik, Selective Service Systemil (SSS) on endiselt õigus meessoost isikuid ajateenistusse värvata; kõik 18–25-aastased meessoost USA kodanikud ja elanikud peavad ennast SSS-is registreerima. 22. veebruaril 2019 otsustas piirkonnakohus, et ainult meestelt registreerimise nõudmine on vastuolus põhiseadusega, otsus kaevati edasi.

Ameerika Ühendriikide relvajõude peetakse laialdaselt maailma võimsaimaks sõjaväeks. 2019. aastal olid USA kaitsekulutused 693 miljardit dollarit (u 631 miljardit eurot) ehk suurimad maailmas. 2018. aastal moodustasid Ameerika Ühendriikide kaitsekulutused kogu maailma kaitsekulutustest 36%. USA relvajõududel on väljaspool kodumaad umbes 800 baasi. USA õhujõud on maailma tugevaimad ning USA merevägi on mahutavuselt maailma suurim. USA rannavalve on suuruselt maailma 12. merel tegutsev üksus. Ameerika Ühendriikide relvajõududel on umbes 14 000 õhusõidukit.

Viited

Ameerika Ühendriikide sõjandus
Varakļāni vald

Varakļāni vald (läti keeles Varakļānu pagasts) on vald Lätis Varakļāni piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Varakļāni linna ja Murmastiene vallaga, samuti ka Madona piirkonna Barkava vallaga, Preiļi piirkonna Sīļukalnsi vallaga, Rēzekne piirkonna Dekšārese vallaga ning Jēkabpilsi piirkonna Atašiene vallaga.

Valla pindala on 99 km². 2016. aasta seisuga elas seal 791 inimest.. Vallamaja asub aadressil Stirnienes muiža 3-1. Vallavanem on Jānis Mozga.

Ajalugu 

Varakļāni valda mainitakse esmakordselt aastal 1872. Aastal 1935 oli valla pindala 290,6 km² ja seal oli 7582 elanikku.

Aastal 1945 moodustati vallas Atspuki, Bērzkalnieki, Dekšārese, Kristeļi, Maurāni, Strodi ja Varakļāni külanõukogud, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Varakļāni külanõukoguga likvideeritava Bērzkalnieki külanõukogu kolhoosi «Gaišais ceļš» maad, aastal 1954 aga likvideeritavad Maurāni ja Strodi külanõukogud. Aastal 1956 külanõukogu likvideeriti, selle maad liideti aga Varakļāniga, kus nad moodustasid Varakļāni linna maaterritooriumi. Aastal 1962 liideti Murmastiene külanõukoguga sovhoosi «Varakļāni» maad. Aastal 1965 liideti Varakļāni linna maaterritooriumiga likvideeritav Stirniene külanõukogu. Aastal 1973 moodustati Varakļāni linna maaterritooriumi kolhoosi «Latgale» maadest taas Varakļāni külanõukogu. Aastal 1973 arvati osa Murmastiene külanõukogu maid Varakļāni külanõukogu koosseisu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Varakļāni piirkonda.

Valla halduskeskus on asunud Kokari külas ja Stirnienes.

Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Silenieki muinaskalmed ja Stirniene (Tiltagalsi) muinaskalmed ehk Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Stirniene katoliku kirik.

Loodus 

Vald asub Ida-Läti madalikul. Suuremad jõed on Malmuta ja Teicija. Valla lääneosas asub osaliselt Teiči soo. Looduskaitse all on Muiža pärn, Silenieki mänd, Silenieki vaher, Kluši kalmistu mänd ja Kluši kalmistu mägimänd, lisaks kasvab seal veel kuus looduskaitsealust nimetut põlispuud. Osaliselt jääb valla aladele Teiči looduskaitseala, valla põhjaosa jääb osaliselt Lubānsi märgala hoiualale, lõunaosa aga Pelečāre Suursoo hoiualale.

Asustus 

Aastal 2011 elas vallas 762 lätlast, 24 venelast, 1 valgevenelane, 2 ukrainlast ja 2 leedulast.

Valla külad on:

Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.

Viited

Välislingid 

Läti vallad
Varakļāni piirkond
Szigetvár

Szigetvár on linn Ungaris Baranya komitaadis, Szigetvári kreisi halduskeskus.

Szigetvári on esmamainitud 1391. aastal, linnaõigused sai 1966. aastal.

1566. aasta 2. augustist kuni 7. septembrini toimus Szigetvári piiramine (Szigetvári lahing) Osmanite riigi vägedel õnnestus Szigetvár küll vallutada, kuid rasked kaotused panid piiri nende edasitungile Viini.

Osmanite riigi võimu alla jäi Szigetvár kuni 1689. aastani.

Szigetvári lähedal Csertő külas asub 1994. aastal avatud Ungari-Türgi sõpruse park.

Viited

Ungari linnad
Jaroslava Mahutšihh

Jaroslava Oleksiivna Mahutšihh (ukraina keeles Ярослава Олексіївна Магучіх; sündinud 19. septembril 2001 Dnipros) on Ukraina kergejõustiklane (kõrgushüppaja).

2017. aastal tuli ta kõrgushüppes noorte maailmameistriks. Aasta hiljem võitis ta kuldmedali noorte olümpiamängudelt.

2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis ta hõbemedali, püstitades juunioride maailmarekordi 2.04.

2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos võitis ta tulemusega 2.00 pronksmedali.

2022. aasta maailmameistrivõistlustele tuli ta peamise kuldmedalisoosikuna, kuid jäi Eleanor Pattersoni järel teiseks.

Sisetingimustustes on tema isiklik rekord 2.06, mis on püstitatud 2. veebruaril 2021 Banská Bystricas ja mis on Ukraina rekord.

Viited

Välislingid 
 Jaroslava Mahutšihh Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu kodulehel

Ukraina kõrgushüppajad
Sündinud 2001