joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Thomas Adolph von Dehn

Thomas Adolph von Dehn (21. detsember 1796/1. jaanuar 1797 Tallinn – 2./14. detsember 1825 Viljandi) oli Eesti vaimulik.

Thomas Adolph von Dehn põlvnes Tallinna Dehnide kaupmehesuguvõsast. Ta sündis 1789. aastal aadliseisusse tõstetud rittmeistri Eberhard von Dehni (1753–1828) ja tema abikaasa Katharina Elisabethi (sünd. Sprint) vanima lapsena.

Dehn õppis Tallinnas kreiskoolis ja Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1814–1817 õppis ta Tartu ülikooli usuteaduskonnas. 

Oli seejärel koduõpetajaks Heimtali mõisas Sieversite ja Vändra mõisas Ditmarite juures. 

Ordineeriti 11. septembril/23. septembril 1821 kirikuõpetajaks. Oli aastatel 1821–1823 Suure-Jaani Johannese koguduse õpetaja (introdutseeriti 2. oktoobril/13. oktoobril 1821). Astus aastal 1823 ametist tagasi tervislikel põhjustel. 

Oli aastast 1824 Pärnu ringkonnakohtu sekretäriks Viljandis.

Perekond
Thomas Adolph von Dehn abiellus 8. juunil 1822 Tallinnas Emilie Baraniusega (1799–1862), kes oli Tallinna gümnaasiumi professori Christian Gottlob Baraniuse (suri 1823) ja Anna Margaretha Lütkensi tütar. Abielust sündis poeg:
August von Dehn (1823–1889), Pornuse mõisa kaasomanik, kreisikohtunik, Halliste Püha Anna koguduse õpetaja Erwin von Dehni isa

Lesestunud Emilie abiellus 1827. aastal Pornuse mõisniku Kaspar von zur Mühleniga (suri 1836).

Esivanemad
Viited:

Viited 

Dehnid
Suure-Jaani Johannese koguduse vaimulikud
Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Baltisaksa vaimulikud
Sündinud 1797
Surnud 1825
Johannes Bugenhagen

Johannes Bugenhagen (24. juuni 1485 – 20. aprill 1558) oli saksa usureformaator, Martin Lutheri üks lähedasemaid kaastöölisi.

Bugenhagen sündis Wollini (Wolini) raehärra Gerhard Bugenhageni pojana ning õppis aastatel 1502–1504 Greifswaldi ülikoolis vabu kunste. Seejärel asus ta tööle Treptow an der Rega (Trzebiatówi) toomkooli rektorina. Üks tema õpilastest oli ka hilisem Liivimaa reformaator Andreas Knopken. Alates 1509. aastast täitis Bugenhagen samaaegselt ka Treptow' kiriku vikaari ülesandeid. 

1517. aastal asus Bugenhagen Johann Boldewani kutsel Belbucki, kus temast sai piibliloo lugeja, temast kujunes peagi üks Pommeri olulisemaid humaniste. Juba järgmisel aastal tegi Pommeri hertsog Bogislaw X talle ülesandeks kirjutada ladinakeelne Pommeri ajalugu.

Luterliku reformatsiooniga puutus Bugenhagen esimest korda kokku 1520. aastal. Esialgu talle Lutheri ideed ei meeldinud, kuid pärast nendega sügavamat tutvumist sai temast reformaatori veendunud toetaja. Ta kolis Wittenbergi ning temast sai Lutheri lähedaseimaid sõpru. Temast sai ka Wittenbergi teoloogiaõppejõud. 1533. aastal sai temast kolmas protestantlik teoloogiadoktor.

Bugenhageni tegevus oli eriti oluline Põhja-Euroopa jaoks. Ta koostas protestantlikud kirikukorraldused Hildesheimi, Hamburgi, Lübecki, Pommeri, Ida-Friisimaa, Schleswig-Holsteini, Braunschweigi, Braunschweig-Lüneburgi, Taani ja Norra jaoks. Ta oli ka viimase kahe riigi esimese ametlikult luterliku valitseja Christian III kroonijaks. Bugenhageni tegevus tõi talle hüüdnime: teine Põhja apostel.

1539. aastal sai Bugenhagenist Saksimaa kiriku superintendent, samal aastal reformis ta ka Greifswaldi ülikooli, muutes selle luterlikuks õppeasutuseks.

Kui Martin Luther 1546. aastal suri, pidas just Bugenhagen tema matusekõne ning hoolitses tema lese ja laste eest. Bugenhagen ise suri 1558. aastal 72-aastasena.

Bugenhagen oli lisaks teoloogilistele kirjutistele tuntud eduka organisaatori ja muusikaarmastajana. Hinnatud on ka tema piiblitekstide tõlkeid alamsaksa keelde.

Saksa teoloogid
Sündinud 1485
Surnud 1558
Korp! Sakala Meeskoor

Korp! Sakala Meeskoor on korporatsiooni Sakala koor.

Sakala meeskoor asutati ametlikult 2001, kuigi koos käidi juba 1990-ndatel. Siis esineti Sakala siseüritustel. Meeskoori ametliku loomise üks eestvedajaid oli Ando Kiviberg. 2001. aastal astuti esimest korda üles Kalev Lindali juhtimisel. Kõik koori liikmed kuuluvad Sakalasse, väljastpoolt on kasutatud juhendajate abi. Kooris on umbes 60 liiget.

2001. aastal külastas Gruusia meeskoor Thbilisi Tartus korp! Sakala konventi ning juba järgmisel aastal osaleti noorte laulupeol ja 2004. aastal üldlaulupeol. Alates asutamisest on koor osalenud kõikidel laulupidudel.

Välisreisid 

2005. aastal käidi Gruusia-tuuril, kus kohtuti kultuuriministriga, osaleti Paata Burdzuladze patronaaži all korraldatud heategevuskontserdil, mis toimus Thbilisi Filharmoonia suures, 1800-kohalises saalis ja millest tegi otseülekande Gruusia Televisioon. Sellel üritusel kõlas ka Gustav Ernesaksa "Kutse" koos Thbilisi Meeskooriga üle terve Gruusia.

2007. aasta mais tehti turnee Ukrainasse, kus esineti Ülle Zachariase ja Susan Lahesalu juhatusel Kiievi Tehnikaülikooli aulas ning Lvivi Filharmoonia kontserdisaalis. Kavasse kuulus peamiselt Eesti meeskooriklassika.

Lisaks on esinetud 2009. aastal Soomes Turus.

Välislingid
Koduleht

Meeskoor
Sakala meeskoor
Varvara (Trofimova)

Varvara (kodanikunimega Valentina Aleksejevna Trofimova; 17. august 1930 Tšudovo, Novgorodi oblast – 8. veebruar 2011 Kuremäe, Illuka vald, Ida-Virumaa) oli Vene Õigeusu Kiriku nunn, Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalse Naiskloostri ülem (iguumenja).

Ta sündis usklike perekonnas ning läks nunnaks 1. augustil 1952 Pühtitsa nunnakloostrisse, hiljem oli 12 aastat Vilniuse nunnakloostris. 

1968. aastal määrati nunn Varvara Moskva ja kogu Venemaa patriarhi Aleksius I õnnistusel Pühtitsa kloostri ülemaks ning sama aasta 19. jaanuaril ülendas Tallinna ja kogu Eesti metropoliit Aleksius nunn Varvara iguumenjaks ning andis talle üle kloostriülema võimu sümboli saua. 

Iguumenja Varvara teenis Pühtitsa Jumalaema Uinumise Stavropigiaalse Naiskloostri ülemana kuni oma surmani 2011. aastal.

Tunnustus
2005 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk

Välislingid
Suri Pühtitsa nunnakloostri ülem, Postimees Online, 8. veebruar 2011
Andres Reimer, Suri Pühtitsa kloostri ülem Varvara Trofimova, Eesti Päevaleht Online, 8. veebruar 2011
Andres Reimer, President Ilves avaldas kaastunnet Pühtitsa kloostri iguumenja Varvara surma puhul, Eesti Päevaleht Online, 8. veebruar 2011
Edgar Savisaar saatis patriarhile kaastundeavalduse, Tallinna Postimees, 8. veebruar 2011
Galerii: iguumenja Varvara matusetalitus, postimees.ee, 10. veebruar 2011

Eesti inimesed
Pühtitsa kloostri nunnad
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1930
Surnud 2011
Kaitseliidu Võrumaa malev

Kaitseliidu Võrumaa malev on Kaitseliidu malev, mis tegutseb Võru maakonnas. 

Võrumaa maleva pealik on major Urmas Vahter.

Võrumaa malevasse kuuluvad:
 Võru malevkond, 
Antsla üksikkompanii ja  
Rõuge-Vastseliina üksikkompanii.

Ajalugu

Võrumaa maleva pealikutena on teeninud Friedrich Vreemann ja Jaan Heljuste. Friedrich Vreemann määrati Saksa okupatsiooni järel 12. novembril 1918 Eesti Ajutise Valitsuse poolt Kaitse Liidu Võrumaa maleva esimeseks pealikuks.

Viited

Kaitseliidu malevad
Johann Wilhelm Schneider

Johann Wilhelm Schneider (25. juuli/5. august 1796 Riia – 17. aprill/29. aprill 1858) oli Eesti vaimulik.

Schneider õppis Riia kreiskoolis ja Riia kubermangugümnaasiumis. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1816–1819. Aastatel 1819–1824 oli ta koduõpetajaks Halliste kirikumõisas Karl Ernst von Bergi juures. Ordineeriti 3. mail/15. mail 1825 Riias õpetajaks.

Oli aastatel 1825–1858 (introdutseeriti 24. mail/5. juunil 1825) Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, olles aastatel 1836–1855 Pärnu praostkonna praost.

Isiklikku 
Tema äi Karl Ernst von Berg oli Tarvastu, Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja ning aastatel 1828–1933 Liivimaa kindralsuperintendent. Tema poeg Ernst Magnus Schneider oli aastatel 1858–1877 Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja, aastatel 1877–1889 Halliste Püha Anna koguduse õpetaja. Tema tütrepoeg Erwin Karl Reinhold von Dehn oli Halliste Püha Anna koguduse õpetajaks aastatel 1889–1934.

Viited 

Halliste Püha Anna koguduse vaimulikud
Karksi Peetri koguduse vaimulikud
Pärnu praostid
Liivimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1796
Surnud 1858
Olevi gild

Olevi gild oli (ladina keeles fraternitas sancti Olavi) oli gild, mis tegutses Tallinnas keskajast Rootsi aja lõpuni.
 
Olevi gild sai nime kaitsepühaku püha Olafi (Norra kuningas Olav II Haraldssoni) järgi. Olevi gildi on manitud esmakordselt ajalooürikuis 1341. aastal. Algselt oli gild kodanikke  koondav vaimulik vennaskond, muutudes alles hiljem käsitöölisi ühendavaks gildiks. 17. sajandil (1698. aastal) liideti Olevi gild Kanuti gildiga.

Gildi rajamise aeg on teadmata. Esimest korda mainiti teda kirjalikes allikates 1341, aga ta võidi asutada juba 13. sajandil.

Oleviste gildi kuulus 16. sajandil 8 käsitööliste tsunfti ja esialgu oli ta sotsiaalselt staatuselt umbes võrdne Kanuti gildiga, sest madalamad käsitöölised kuulusid Püha Ihu gildi. 1520. aastatel reformatsiooni ajal Püha Ihu gild lõpetas tegevuse ja selle tsunftid jätkasid Oleviste gildis, mille staatus muutus seega madalamaks Kanuti gildi omast.

Aastal 1698 Oleviste gild suleti ja sellesse kuulunud tsunftid jätkasid Kanuti gildis.

Gildi kuulusid Tallinna linnakodanikest lihtsamate käsitööaladega tegelenud tsunftide käsitöölised. Osa tsunfte kuulusid kuni 16. sajandini Püha Ihu Gildi, nende üleminek Püha Olavi Gildi ei ole kindel.
lihunikud 
köösnerid, 
kivi- ja müürsepad (tsunfti esmamainimine 1369/1372), 
voorimehed (1371), 
õllekandjad, 
kanepiketrajad ja köiepunujad (1462, ei võetud vastu Püha Kanuti Gildi), 
linakangrud,
mündrikud paadimehed) (1506),
puusepad (1370 või 1481), 
püttsepad (146/1413, ei võetud vastu Püha Kanuti Gildi),
kandjad (1529, ei võetud vastu Püha Kanuti Gildi), 
kalakaubitsejad, 
soola- ja viljakaalujad (16. sajand?)
kellamehed (17. sajand), 
hauakaevajad. 

Gildi ei pääsenud kangrud kui põlgusväärsed, kuna nende töö eeldas kedruse töötlemist uriiniga.

Gildihoone

Olevi gildil oli alates 14. sajandist maja, mis asus Pikk tänav 24 asuva hoone kohal. Aastatel 1419–1422 ehitas gild oma hooned ümber ja tänava äärde kerkisid kaks viilmaja. Vasakpoolne, väiksem hoone, mille viilu ülaosas asub gildi kaitsepühaku püha Olevi kujutis, oli eeskoda, parempoolne suurem ehitis oli gildisaal, mis on Tallinna ilusaim keskaegne profaanruum.

Olevi gildi hooned said kannatada 1697. aasta Tallinna tulekahju ajal, milles hukkus ka gildiruumides olnud gildi arhiiv. Pärast Olevi gildi sulgemist ehitati hooned aitadeks. Gildi eeskoja hoone omandas 1806. aastal naabermajas Mustpeade Majas asuv Mustpeade vennaskond ja ehitas selle 1834. aastal ümber Mustpeade vennaskonna klubiruumideks. Viimase Olevi gildi hoonetest, kahelöövilise võlvitud Gildisaali ostis Mustpeade vennaskond 1919. aastal. See liideti aastatel 1919–1922 Ernst Gustav Kühnerti juhendamisel toimunud renoveerimise järel vennaskonna klubiruumidega.

Vaata ka 
Tallinna suurgild
Toomgild
Kanuti gild
Katariina gild

Viited

Tallinna gildid
Nino Ananiašvili

Nino Ananiašvili (ka Nina Ananiašvili, gruusia ნინო ანანიაშვილი; sündinud 28. märtsil 1963 Thbilisis) on gruusia baleriin.

Ta alustas oma balletiõpinguid aastal 1969 Thbilisis (olles tegelenud iluuisutamisega, saades aastal 1973 Gruusia noorte meistriks). Aastal 1976 asus ta õppima Moskva balletikooli, kus tema õpetajaks oli Natalja Zolotova. Aastal 1980 oli tal lavadebüüt koolietenduses Coppelia. Aastast 1981 kuulus ta Suure Teatri balletitruppi.

Aastal 2004 tuli Mihheil Saakašvili kutsel Gruusiasse, Gruusia Paliašvili nimelise ooperi- ja balletiteatri kunstiliseks juhiks.

Isiklikku 
1998. aastast on ta abielus Gruusia diplomaadi ja poliitiku Grigol Vašadzega. Neil on kaks last. Ta on aastast 2006 Gruusia presidendi Mihheil Saakašvili poja ristiema

Viited

Välislingid

Nino, lihtsalt Nino – ilma igasuguse priimata. Postimees, 9. veebruar 2011

Gruusia inimesed
Balletitantsijad
Sündinud 1963
Räätsad

Räätsad ehk rajad on jalanõude külge kinnitatavad vahendid pehmel pinnal (lumel, soos) kõndimiseks.

Varem valmistati räätsad nahast või punuti vitstest. Neid on kasutatud nii inimeste kui ka hobuste liikumise kergendamiseks. 

Räätsadega ei vaju läbi pehme ja märja rabapinnase, talvel hoiavad räätsad pehme lumekihi eest. Räätsasid on võimalik kiirelt jalga panna ja ära võtta. Jalgade kuivana hoidmiseks kasutatakse sääriseid ja lastele on lasteräätsad.

Räätsade ajalugu ja tänapäev 
Räätsad on umbes 6000 aastat vanad, kuid arvatakse, et räätsad olid olemas juba enne suuski, mille vanuseks loetakse 8000 aastat. Arvatavasti oli suusa ja räätsa eelkäija midagi vahepealset – lauajupid seoti toornaharibade abil jalgade külge, et paremini suure lume peal püsida. Räätsad olid algselt abivahendiks jahipidamisel ning vahemaade läbimiseks, et uusi alasid avastada või lihtsalt ühest asulast teise saada. Räätsade esimesed kasutajad olid Kesk-Aasia, kust lumeräätsad liikusid Siberi kaudu Skandinaaviasse ja Beringi väina kaudu Põhja-Ameerikasse. Kõik toimus vahemikus 30 000- 5000 aastat e.m.a. Euroopas räätsad unustati mõneks ajaks, kuni 15.sajandini, kui avastati taas Ameerika. Prantsuse kolonialistid nimetasid indiaanlaste varustuse hulka kuuluvaid lume peal käimiseks mõeldud puuraame ja punutud põhjaga vahendeid tennisereketiteks. Hiljem kasutasid nad neid ise ka ja Kanada armee varustusse kuuluvad räätsad tänapäevani.

Räätsade valmistus 
Räätsad on 30 aasta jooksul teinud revolutsioonilise muutuse. On muudetud räätsade materjali ja kinnitusi. Tänapäeva räätsad on puust raamiga ning vastupidavad. Nende valmistamisel kasutatakse alumiiniumi, plastikut, Hypaloni; sidemed on tehtud reguleeritavateks ja kand liikuvaks; räätsa alla on kinnitatud libisemisvastaseid hambaid ning vajadusel saab juurde monteerida lumel püsivust parandavaid sabasid; eraldi räätsasid valmistatakse nii meestele, naistele kui ka lastele, arvestades nende kehakaalu ja pikkust. Räätsad on kõndimiseks ja jooksmiseks.

Eestlaste räätsad 
Vanad eestlased kutsusid räätsi rajadeks ehk soorajadeks, soo-rätsideks. Räätsad tehti metsa või raba ääres puuokstest, -juurtest ja -koorest ning seoti jala otsa. Kui lauajupp saadi jala külge kinni seotud, võis minna metsa jahile, puid varuma, sood ületama, suvel märjal heinamaal heina tegema või vastu kevadet külmunud lumekoorikul kõndima. Vihmastel suvedel kinnitati räätsad ka hobustele kapjade külge, et hein lohistiga kuivale vedada. Talvel kasutasid räätsasid jahimehed. Kartmata läbivajumist sai nõnda hõlpsasti üle lumehangede ja jõgede, kus jää oli õhuke.

Vaata ka
Räätsamatk
Padinad
Suusad

Välislingid
Levo Tohva. Räätsade ajaloost.
Tee ise räätsad

Jalanõud
Andreas Reinberg

Andreas Reinberg (sündinud 2. juulil 1967 Tallinnas) on Eesti riigiteenistuja.

Ta töötab tuletõrjuja-päästjana. Reinberg on alates 2008. aastast päästjate usaldusisik. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina ja sai 1413 häält, millest ei piisanud Riigikokku pääsemiseks.

Välislingid 
 Facebook: Andreas Reinberg Riigikokku
 VVK, Riigikogu valimised 2011: Andreas Reinberg
 Tiit Reinberg, Türi päästja alustab näljastreiki, Järva Teataja, 3. detsember 2009

Eesti inimesed
Sündinud 1967
Elmo Ant

Elmo Ant (varem Valdo Paddar; sündinud 13. mail 1962) on endine diskor, vabadusvõitleja ja Eesti poliitik.

Ta tegutses aastatel 1978–1984 diskorina. 1981. aastal määrati talle 100 rubla trahvi huligaansuse eest. Aastal 1984 arreteeriti ta nõukogudevastase propaganda eest. 26. novembril 1984 mõisteti ta Jõgeval peetud kohtu väljasõiduistungil kohtunik Leili Kimaski poolt ENSV KrK § 195 lg 2 järgi (motiveerimatu huligaansus) neljaks aastaks vanglasse, kuigi prokurör Leis nõudis kaheaastast vanglakaristust. Aastatel 1984–1988 kandis ta karistust Rummu vanglas. Vanglas olles haigestus ta suhkurtõppe.

Ta on kuulunud mitmesse erakonda, nende seas on olnud Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei (asutajaliige ja Viljandi piirkonna esimees), Isamaaliit (liitunud koos ERSP liikmeskonnaga) ja juunist 2010 kuni aprillini 2012 Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu.

Vabaduspartei andmetel tuvastati 1998. aasta uurimisel Soomes, et ta lõi oma naisele rusikaga näkku, tekitas turseid ja ninale verise haava, tiris naise juukseid pidi maha, lõi maas lamavale naisele jalgadega pähe ning vigastas ka oma last, kes oli algselt naise süles, ent jäi rüseleja alla. Ta ründas ja vigastas veel teisigi inimesi, näiteks labidaga, ning ähvardas neid tappa. Septembrist oktoobrini 1998 oli ta Põhja-Karjala maakonnavanglas.

Valdo Paddar on juhtinud Eesti kodanike komiteede liikumist Viljandis ja osutunud valituks Eesti Kongressi.

1989. aastal toimunud esimestel demokraatlikel valimistel valiti ta Viljandi linnavolikokku.

Ta oli 1999. aasta Tartu laulupeo direktor.

Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina, sai 310 häält ega osutunud valituks. Samal aastal tungis ta tänaval kallale ühele Vabaduspartei juhatuse liikmele, ähvardas teda peksmisega ja sülitas talle kolm korda näkku.

Ta kuulub rahvuslike liikumiste aktiivi ja osaleb kodanike algatustes. Ta on tuntud kui rahvuslik radikaal, restitutsionalist (rajasõltuvuslikkuse pooldaja) ja avalikult natsionalismi propageeriv rahvuslane.

Viited

Välislingid 
 Valdo Paddar Vabariigi Valimiskomisjoni lehel 2011. aasta Riigikogu valimiste ajal
 "13 a tagasi vangistati nüüdne kapo abiline Soomes naise-lapse vigastamise eest" Sõltumatu Infokeskus
 Telesaate abiga isa leida lootnu: nii tõsiseid teemasid ei jäeta lihtsalt pooleli
 FOTOD | Kes on Nõmme Prügi-Uberi aktivist Elmo Ant?

Eesti DJd
Eesti dissidendid
Eesti vabadusvõitlejad
Eesti represseeritud isikud
Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei poliitikud
Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu poliitikud
Sündinud 1962
Autosidur

Autosidur on sidur, mida kasutatakse mootori pöördemomendi ülekandmiseks jõuülekandele.

Siduri ehitus
1. Siduri korv
2.Suruketas (surveketas)
3. Sidurivõll
4. Veetav ketas
5. Hooratas
6. Hõõrdekatted
7. Hammasvöö
8. Siduriketas
9. Sidurivõlli tugilaager
10. Lahutuskäpp                          
12. Survelaager

Ketashõõrdesidur koosneb vedavatest osadest, mis pöörlevad koos mootori hoorattaga ja veetavatest osadest, mis on ühenduses auto jõuülekandega. Siduri vedavad osad on hooratta ja suruketta siledaks töödeldud pinnad. Sidurikorv ühendab surveketta hoorattaga. Seetõttu pöörlevad nad ühise tervikuna. Siduri veetav osa on hõõrdkatetega siduriketas. See asub sidurivõlli nuutidel. Sidurivõll on ühenduses käigukastiga. Siduriketta rumm ja sidurivõlli  nuutliide lubab neil ühiselt pöörelda, kuid ei takista siduriketta nihkumist sidurivõlli telje sihis. Sidurikorvi vedruhoidjasse on mahutatud vedrud. Need vajutavad surveketta vastu veetavat siduriketast ja veetava ketta vastu hooratast. Ketaste kokkusurumine tekitab hõõrdemomendi, mis võimaldab kanda mootori pöördemomenti edasi jõuülekandele. Auto peatamiseks tuleb mootor jõuülekandest eraldada, s. t. sidur lahutada. Siduri mehaanilise ajami osad on tugede ja poltidega lahutuskäpad, viimik, lahutushark, varras (tross) ja pedaal. Käpad on liigendühendatud korvi külge kinnitatud tugedega. Käppade lühikesed välimised harud on ühenduses reguleerpoltidega. Viimik on siduri võllil lahtiselt. Ta saab sellel nihkuda, kui siduripedaal liigutab hoovastiku vahendusel lahutusharki. Siduripedaalil e vajutamisel lükkab lahutushark viimiku vasakule, vajutades sellega tugiseibile, mis asetseb lahutuskäppade seesmistel otstel, mille tulemusel lahutuskäpad pöörduvad tugede liigendeis ja tõmbavad poltidega suruketta tagasi, ületades vedrude survejõu. Kui surveketas liigub tagasi, siis veetav siduriketas vabaneb ja sidur lahutub.

Sidurid
Autondus
Pankow

Pankow [p'anko] (saksa keeles [paŋkoː]) on Berliini kõige suurema elanike arvuga linnarajoon. See moodustati 2001. aasta haldusreformi käigus Prenzlauer Bergi ja Weißensee linnarajooni liitmisel.

Linnaosad 

Pankow' rajoon koosneb 13 linnaosast:
 Prenzlauer Berg
 Weißensee
 Blankenburg
 Heinersdorf
 Karow
 Stadtrandsiedlung Malchow
 Pankow
 Blankenfelde
 Buch
 Französisch Buchholz
 Niederschönhausen
 Rosenthal
 Wilhelmsruh

Rajooni piires on elanikkond jaotunud väga ebaühtlaselt. Kaks kolmandikku elanikest elavad kolmes suuremas linnaosas: Prenzlauer Bergis, Pankow's ja Weißensees. Prenzlauer Berg on asustustiheduse poolest Berliini linnaosadest viies, samas kui Blankenfelde ja Stadtrandsiedlung Malchow on kaks kõige väiksema asustustihedusega linnaosa Berliinis. Kaks viimatinimetatud linnaosas moodustavad ligi viiendiku kogu rajooni pindalast, kuid neis elab vähem kui protsent rajooni elanikest. Neuköllni ja Kreuzbergi järel on Prenzlauer Berg Berliini suurima elanike arvuga linnaosa.

Elanikkond 

Regiooni elanikkonnast 50,5% moodustavad naised ja 49,5% mehed. Kogu linnaregiooni piires on välismaalaste osakaal 6,9%, kuid linnaosade kaupa erineb see näitaja märkimisväärselt.

Liiklus 

Pankow' rajooni teenindab metrooliin U2. Prenzlauer Bergi linnaosas asuvad Senefelderplatzi, Eberswalder Straße ja Schönhauser Allee metroojaamad ning Pankow' linnaosas Vinetastraße ja Pankow' metroojaamad. Schönhauser Allee ja Pankow' jaamad on lisaks sellele ka ümberistumisjaamad Berliini-siseselt sõitvatele S-Bahni rongidele.

S-Bahni liinidest asub Pankow' rajoonis peaaegu kogu põhjapoolne osa idaringi ringraudteest (Storkower Straße, Landsberger Allee, Greifswalder Straße, Prenzlauer Allee ja  Schönhauser Allee raudteejaamad). Berliin Mitte rajooni piiril asub Bornholmer Straße raudteejaam, mida läbivad linna lõunaosast tulevad rongid suunal Oranienburg/Henningsdorf ja Bernau. Reinickendorfi rajooni piiril on Wollankstraße, Schönholz und Wilhelmsruh jaamad.

Rajooni läbib Oranienburgi-suunaline Bundesstraße 96a maantee.

Vaatamisväärsused 

Olulisemad hooned Pankow' rajoonis on 20. sajandi algusest pärinev Pankow' raekoda ja Schönhauseni loss Niederschönhausenis. Pankow'd peetakse roheliseks linnaosaks, kus märkimist väärivad parkidest Bürgerpark ja Schlosspark.

Tähelepanuväärne on ka Schönhauser Allee ja Prenzlauer Allee vahelise ala kohvikute ning baaride piirkond.

Weißensee linnaosas asub Euroopa suurim juudi kalmistu.

Berliini linnarajoonid
Maroko jalgpallikoondis

Maroko jalgpallikoondis on Maroko rahvuskoondis jalgpallis.

Maroko on osalenud MM-i finaalturniiril 5 korda: 1970., 
1986., 
1994.,  
1998. ja 2018. aastal.

jalgpall
Jalgpallikoondised
Märt Meesak

Märt Meesak (sündinud 1. aprillil 1981) on Eesti ettevõtja ja poliitik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli Pärnu Kolledži turismi- ja hotelliettevõtluse erialal 2010. Meesak on alates 2005. aastast Konguta vallavolikogu liige ning alates 2009. aastast vallavolikogu eelarve ja arengukomisjoni esimees. Alates 2013. aasta sügisest Konguta vallavolikogu esimees.

Meesak oli Libertas Eesti Erakonna liige 2002–2009 ning 2008–2014 kuulus ta Erakonda Isamaa ja Res Publica Liit. Ta kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina ja sai 294 häält. Alates 2014. aasta 20. septembrist kuulus Eesti Vabaerakonda, oli selle juhatuse liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonna nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa) esinumbrina ja sai 1094 häält, kuid valituks ei osutunud.

21. mail 2019 lahkus Meesak Vabaerakonnast.

Meesak peab Tartus ja Narvas iiri pubi.

Viited

Välislingid 
 Märt Meesaki blogi
 IRL: Märt Meesak
 VVK, Riigikogu valimised 2011: Märt Meesak
 

Piltide lisamist ootavad
Eesti ettevõtjad
Eesti Vabaerakonna poliitikud
Isamaa ja Res Publica Liidu poliitikud
Sündinud 1981
Veiko Rämmel

Veiko Rämmel (sündinud 15. oktoobril 1964 Tallinnas) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina. Ta sai 128 häält. 

Rämmel on õppinud Tartu Teoloogia Akadeemias. Ta on MTÜ Kristlik Hoolekanne ja Haritus juhatuse liige.

Ta oli Reformierakonna liige 2002–2010, Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu liige 2010–2011 ja Eesti Iseseisvuspartei liige alates 16. jaanuarist 2015.

Välislingid 
 VVK, Riigikogu valimised 2011: Veiko Rämmel

Eesti Reformierakonna poliitikud
Eesti Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu poliitikud
Eesti Iseseisvuspartei poliitikud
Sündinud 1964
Heiki Merirand

Heiki Merirand (sündinud 30. juulil 1955 Pärnus) on Eesti kodanik, kes kandideeris 2011. aasta Riigikogu valimistel üksikkandidaadina. Ta sai 111 häält.

Merirand oli Erakonna Isamaa ja Res Publica Liit liige 2002–2009 ning Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige 2009. aasta jaanuarist novembrini.

2017. ja 2018. aastal valiti ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Pärnumaa ringkonna juhatusse.

Viited

Välislingid 
 VVK, Riigikogu valimised 2011: Heiki Merirand
 Eno-Gerrit Link, "Liiga vähe hääli saanud kandidaat esitas valimiskomisjonile kaebuse", Pärnu Postimees, 22. oktoober 2009
Eno-Gerrit Link, "Heiki Merirand sattus politsei huviorbiiti", Pärnu Postimees, 10. märts 2011

Eesti inimesed
Sündinud 1955
Age of Empires

"Age of Empires" on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng, mis lasti välja aastal 1997.

Mängu valmistas ettevõte Ensemble Studios ja selle avaldas Microsoft. Mängu põhilised arendajad olid Rick Goodman, Bruce Shelley ja Brian Sullivan.

Mäng kasutab Genie mängumootorit.

Mängu viimane versioon on 1.0c. Aastal 1998 lasti välja mängu lisaosa "Age of Empires: The Rise of Rome".

Mängu mängimiseks on vaja vähemalt 90 MHz taktsagedusega protsessorit, 16 MB muutmälu, 80 MB vaba kõvakettaruumi ja 1 MB videomälu.

Mängija peab kehastuma vanaaja tsivilisatsiooni juhiks. Ta peab juhtima selle tsivilisatsiooni läbi nelja ajastu: kiviaja, tööriistaaja, pronksiaja ja rauaaja. Igale uuele tasemele jõudmisega avanevad võimalused kasutada uusi ja paremaid relvi, töövõtteid ja sõjaväeüksusi. Mängija alustab käputäie küttide ja korilastega ning mängu lõpuks peab ta looma tohutu rauaaja impeeriumi. Ressursse tuleb kasutada säästlikult, sest neid ei teki mängu jooksul juurde. See tähendab, et kui mängija raiub puu maha, siis puu ei tule enam tagasi.

Võimalik on mängida 12 tsivilisatsiooni. Igaüks neist on isesugune, igaühel on oma unikaalsed töövõtted, nii et mitte ühelgi tsivilisatsioonil selles mängus pole võimalik kasutada kõiki neid vahendeid, mis mängus olemas on.

Välislingid
Mängu "Age Of Empires" koduleht

1997. aasta videomängud
Rotermanni kaubamaja

Rotermanni kaubamaja oli aastatel 1849–1850 arhitekt I. Jefimovi projekti järgi Viru väljaku (tolleaegse nimetusega Vene turu) põhjaküljele ehitatud kahekorruseline Christian Abraham Rotermannile kuulunud kivihoone, mille teisel korrusel asusid eluruumid ja esimesel korrusel kauplused. Hoone lõunafassaad jäi Viru valliväravast algava Narva maantee äärde. 

Rotermanni kaubamaja hoone asub Tallinna Kesklinnas, aadressil Viru väljak 2.

Kaubamajas asusid kraami-, pudu- ja toidupoed. Maja juurde, nüüd juba Vene turu idapoolsesse ossa, kujunes turg, kus kaubitsesid lähedalasuvate juurviljaaedade peamiselt venelastest omanikud.

Kaubamajas asimesel korrusel asus aastatel 1850–1870 ka Georg Heinrich Haetge apteek. 

Hoone koolimajana
1871. aastal müüdi hoone Tallinna linnale, kauplused ja hoones asunud korterid ehitati ümber, trepid lammutati ja 31. mail 1871 alustas hoones tegevust Tallinna Aleksandri Gümnaasium, esimene venekeelne poeglastegümnaasium Eestis. 

1900. aastal rajati koolimajale uus peatrepp ja selleks laiendati ka hoonet hoovi suunas, Tallinna Aleksandri Gümnaasium tegutses hoones kuni 1917. aastani, mil seal alustas tegevust Tallinna Linna I Tütarlaste Gümnaasium, pärast Teist maailmasõda Tallinna Eritööstuskool nr 49 ja Tallinna Pedagoogikaülikool. 

Kahe maailmasõja vahel oli Rotermanni kaubamaja hoone kaugbussiliinide oote- ja alguspaik ning sealt algavad ka Tartu, Pärnu ja Narva maanteed. Hoone ees asuvat Viru ringi loetakse Tallinna 0-punktiks ehk linna keskpunktiks.

1995. aastal võeti hoone riikliku kaitse alla ajaloomälestisena, 2007. aastal alustati hoone ümberehitamist, mille käigus valmis moodne Rotermanni keskus.

Vaata ka 
Christian Barthold Rotermann
Rotermanni keskus
Rotermanni kvartal

Viited

Kesklinna linnaosa ehitised
Tallinna kultuurimälestised
California (täpsustus)

California on kohanimi, mis on võetud tarvitusele ka muusikapalade pealkirjana, sõidukite nimena, isikunimena jne.

Kohad:
 California, Ameerika Ühendriikide osariik
 California Vabariik, lühiajaline riik Mehhiko-Ameerika sõja ajal
 Las Californias, endine piirkond Põhja-Ameerika läänerannikul Hispaania ja Mehhiko valitsuse ajal
 California poolsaar (hispaania keeles Baja California), poolsaar Mehhikos
 California saar, eksiarvamus, mille kohaselt California poolsaart peeti saareks
 California hoovus, hoovus Vaikse ookeani idaosas Põhja-Ameerika läänerannikul

Põhja-Ameerikas:
 California (Kentucky), asula USAs
 California (Louisville), asula USA Kentucky osariigis USAs
 California (Maryland), asula USAs
 California (Michigan), asula USAs
 California (Missouri), asula USAs
 California (Pennsylvania), asula USAs
 California City (California), linna USAs California osariigis
 California (Ontario), asula Kanadas

Lõuna-Ameerikas:
 California (Santander), asula Colombias
 California (Usulután), asula El Salvadoris

Euroopas:
 California (Berkshire), asula Suurbritannias
 California (Birmingham), asula Suurbritannias
 California (Buckinghamshire), asula Suurbritannias
 California (Derby), asula Suurbritannias
 California (Falkirk), asula Suurbritannias
 California (Ipswich), asula Suurbritannias
 California (Norfolk), asula Suurbritannias
 Californië (Gelderland), asula Hollandis
 Californië (Limburg), asula Hollandis

Astronoomia:
 341 California, asteroid
 California udukogu (NGC 1499), udukogu Perseuse tähtkujus

Muusika:
 California (Belinda Carlisle'i laul)
 California (Mylène Farmeri laul)
 California (John Mayalli laul)

Filmid:
 California (film 1927), režissöör W.S. Van Dyke
 California (film 1946), režissöör John Farrow
 California (film 1977), spagetivestern
 California (seriaal, seriaal aastast 1997

Inimesed:
 California Molefe (1980–), Botswana jooksja
 Randy California (1951–1997), Ameerika muusik

Sõidukid:
 Ferrari California, kabriolett
 Moto Guzzi California, mootorratas
 Volkswagen California, furgoonauto
 California (Hollandi laev)
Tuuli Reijonen

Tuuli Reijonen (õieti Tuuli Reijonen-Uibopuu; 19. oktoober 1904 Tampere – 17. oktoober 1997 Helsingi) oli soome kirjanik ja tõlkija.

Pärast Turu Ülikooli lõpetamist tegutses ajakirjanikuna, oli ajakirja Sirkka toimetuse sekretär, töötas ajakirjade Naamio ja Naisten Ääni toimetuses, oli Suomen Kuvalehti toimetuse sekretär ning aastatel 1945–1954 kultuurilehe Kuva peatoimetaja. Aastatel 1954–1968 oli ta Helsingin Sanomate kultuuriosakonna toimetaja, hiljem kutseline kirjanik. 1961. aastal avaldas ta kapten Herman Treiali juhtumil põhineva romaani „Kenen on syy” („Kes on süüdi?”).

Reijonen on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Isiklikku 
Ta oli aastatel 1944–1964 abielus eesti kirjaniku Valev Uibopuuga. Tema isa Erkki Reijonen oli ajakirjanik ja tõlkija ning Soome Vabariigi esimene täievoliline saadik Eestis 1921–1923.

Viited 

Soome kirjanikud
Sündinud 1904
Surnud 1997
Marje Josing

Marje Josing (sündinud 16. juulil 1959 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.

Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 39. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogina.

Alates 1990. aastast töötab ta Eesti Konjunktuuriinstituudis teadurina, alates 1994. aastast instituudi direktorina.

Ta on avaldanud analüüse ja arvamusartikleid ajakirjandusväljaannetes.

Tunnustus
 2011 Eesti Karskusliidu aasta tegija
 2018 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja II klassi aumärk
 2021 Valgetähe IV klassi teenetemärk

Viited

Eesti majandusteadlased
Valgetähe IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1959
Ma‘rūf al-Bakhīt

Ma‘rūf al-Bakhīt (araabia keeles معروف البخيت; sündinud 1947) on Jordaania diplomaat ja poliitik, peaminister aastatel 2005–2007 ja 2011.

Ta lõpetas Jordaania Ülikooli politoloogia alal; tal on magistrikraad Lõuna-California Ülikoolist ja doktorikraad Londoni King's College'ist. 

Ma‘rūf al-Bakhīt oli esimest korda peaminister 27. novembrist 2005 kuni 25. novembrini 2007. Teisel korral teenis ta peaministrina 9. veebruarist 2011 17. oktoobrini 2011.

Ta ei kuulu ühtegi erakonda. Enne poliitikasse siirdumist oli ta muu hulgas Jordaania suursaadik Türgis ja Iisraelis ning riigi julgeolekuülem. 

Jordaania peaministrid
Jordaania diplomaadid
Sündinud 1947
Valeri Bondarenko

Valeri Bondarenko (sündinud 22. aprillil 1953 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur ja praegune jalgpallitreener.

Mängijakarjäär
1971–1979 mängis ta FC Normas.

Treenerikarjäär
1993–1994 oli ta Eesti koondise abitreener. 1998–1999 oli ta Eesti U18 koondise abi- ja peatreener.

1997–1998, 1999–2000, 2004–2008 ja 2010 oli ta JK Narva Trans treener, 2000–2003 FC Levadia treener ja 2008–2009 Rovaniemi PS treener.

26. jaanuaril 2011 sai Valeri Bondarenko Rootsi klubi Syrianska FC peatreeneriks. Ta oli selles ametis hooaja lõpuni. 2013. aastal juhendas ta Narva Transi.

Alates 3. juulist 2014 on Valeri Bondarenko Rakvere Jalgpalliklubi Tarvas peatreener.

== Välislingid ==
 

Eesti jalgpallitreenerid
Eesti jalgpallurid
Sündinud 1953
Tallinna FC Levadia peatreenerid
Müürileht

Müürileht on eesti nüüdiskultuuri ja kaasaegseid mõttevoole kajastav väljaanne, mis töötab avatud ja mitmekesisust toetava ühiskonna heaks.

Müürilehe asutas 2007. aastal Tartu Genialistide Klubi juht Ivar Põllu. Müürilehe esimene number ilmus Tartu linna rahalisel toetusel 12. veebruaril 2008 tiraažiga 1000.

Müürileht ilmub alates 2014. aasta veebruarist kord kuus (v.a juulis ja augustis) tiraažiga 4500. 

Alates 2018. aastast annab Müürilehte välja Sihtasutus Kultuurileht. Kuni 2017. aasta lõpuni andis Müürilehte välja MTÜ Tartu Kultuuritehas, ajalehe väljaandmist toetasid Kultuuriministeerium, Eesti Kultuurkapital, Tartu linn, Telliskivi Loomelinnak ja Viru Keskus.

Müürilehte on võimalik tellida või osta Eestis paljudest müügikohtadest (Tartus jagatakse seda mõnes kohas ka tasuta).

Toimetus ja kolleegium 
Müürilehe kolleegiumisse kuuluvad Ahto Külvet, Berk Vaher, Ellen Murula, Gustav Kalm, Keiu Virro ja Margus Kiis.

Müürilehe peatoimetaja on Aleksander Tsapov, tegev- ja sotsiaaliatoimetaja Henri Kõiv, disaini- ja muusikatoimetaja Mariliis Mõttus, kirjandus- ja teadustoimetaja Maia Tammjärv.

Koostöö ja kaasautorsus 
Müürileht on teinud koostööd niisuguste omaalgatuslike meediatega nagu kunstikriitikablogi Artishok, alternatiivmuusika veebiväljaanne Rada7, maastikuarhitektuuriajakiri Õu, urbanistide ajakiri U ning veebiraadiod Karlova Raadio ja Generaadio. Autorid on olnud Ülo Pikkov, Mehis Heinsaar, Aare Pilv, Hasso Krull, Anne Türnpu, Tõnis Vilu, Lauri Sommer, Andres Maimik ja Katrin Maimik.

Müürileht ootab kõigi inimeste kaastööd, milles on ajakohaseid ideid ja nende veenvaid põhjendusi, mis on kirjutatud loetavas eesti, vene või inglise keeles ning milles puudub arutu idiootsus ja troonib silmapaistev mõtteselgus. Palavalt oodatud on artiklid ühiskonna, kultuuri, teaduse ja laiemalt elu kohta. Kuna ainult tekst ei ole määrav, on oodatud ka illustratsioonid, fotod, koomiksid, plakatid ja muud ajaleheformaati sobivad väljendusvormid.

Tunnustus 
 2014 Tartu Kultuurikandja aunimetus (kutseline kooslus)
 2015 Koosmeele auhind (sotsiaalselt tundlike ja ühiskondlikult oluliste teemade kaasaegse, erinevaid vanuse- ning rahvusgruppe kõnetava käsitluse eest)

Viited

Välislingid
Müürilehe koduleht
Müürileht Twitteris
Müürileht Facebookis
Müürilehe numbrid digitaalselt
Müürileht Instagramis
Müürileht DIGARis
Müürileht Soundcloudis
Müürileht Vimeos

Tartu ajalehed
Eesti kultuurilehed
Ville Larinto

Ville Larinto (sündinud 11. aprillil 1990 Lahtis) on Soome suusahüppaja, kes esindab klubi Lahden Hiihtoseurat. 

Larinto hüppas esimest korda maailma karikavõistlustel 1. detsembril 2007 Kuusamos ja sai 36. koha. Aastavahetusel 2007–2008 osales Larinto esimest korda nelja hüppemäe turneel Oberstdorfis ja sai 29. koha eest esimesed MK-võistluste punktid. 2009. aastal tuli Larinto normaalmäel Soome meistriks ja sai juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Esimese poodiumikoha MK-võistlustel sai ta 6. detsembril 2008 Trondheimis, kui oli suurel mäel teine. Esimese võidu MK-võistlustel sai ta 1. detsembril 2010 Kuopios.

2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis oli Larinto normaalmäel seitsmes ja suurel mäel kaheteistkümnes. 

Nelja hüppemäe turneel 1. jaanuaril 2011 Garmisch-Partenkircheni etapil kukkus Larinto nii õnnetult, et oli sunnitud vigastuse tõttu hooaja pooleli jätma.

Saavutused

Juunioride maailmameistrivõistlustel 

 2009  Štrbské Plesos 
  pronksmedal normaalmäel (HS100)

Maailma karikavõistlustel

Maailma karikavõistluste etapivõidud

Ville Larinto on osalenud (seisuga 13. veebruar 2011) 42 MK-etapil ja jõudnud poodiumile viis korda, millest ühel korral kõige kõrgemale astmele.

Välislingid 

 
 Ville Larinto Soome Suusaliidu kodulehel

Soome suusahüppajad
Sündinud 1990
Marin Mägi-Efert

Marin Mägi-Efert (kuni 2013. aastani Marin Mägi; sündinud 22. mail 1982) on eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 2004 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli.

Marin Mägi-Efert töötab aastast 2005 Rakvere Teatris.

Rollid Rakvere Teatris

2004    "Lollid" – Sophia Zubritsky
2005    "Siiralt Valetades" – Carol
2005    "Pipi Pikksukk" – Annika
2006    "Lumumm" – Seenemutter
2007    "Cyrano de Bergerac" – Roxanne
2007    "Vanaema juures" – Marin
2008    "12 tooli" – Matusebüroo Nümf omanik, Stanoki toimetaja, Jelena Stanislavovna, Liisa, eideke, abielluja, vahukustuti jne.
2008    "Creeps" – Petra Kowalsky
2008    "Lumivalgeke ja seitse pöialpoissi" – Lumivalgeke

Eesti näitlejad
Rakvere Teatri näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1982
Aaron Lennon

Aaron Justin Lennon (sündinud 16. aprillil 1987 Leedsis) on Inglismaa jalgpallur, äärepoolkaitsja. Lennon mängib Inglismaa Premier League'i klubis Burnley ja Inglismaa jalgpallikoondises.

Ta alustas jalgpallikarjääri klubis Leeds United. Aastatel 2005–2015 mängis ta Tottenhamis.

Debüüdi rahvuskoondises tegi Lennon 2006. aastal. Inglismaa jalgpallikoondises osales ta 2006. ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.

Inglismaa jalgpallurid
Leeds United FC jalgpallurid
Tottenham Hotspur FC mängijad
Everton FC mängijad
Burnley FC jalgpallurid
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1987
Peeter Lätlane

"Peeter Lätlane" (Pietr-le-Letton) on Georges Simenoni 1931. aastal avaldatud kriminaalromaan, milles esmakordselt astub üles politseikomissar Maigret.

Teoses uurib Maigret 32-aastase vene/eesti/läti päritolu petturi Pietr Johannsoni (Pariisi hotellis registreerunud Fédor Yourovitch) salapärast mõrva.

Eesti keeles ilmus teos Tänapäeva kirjastuselt 2003. aastal Madli Küti tõlkes. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle 1999. aastal sajandi 100 parima raamatu hulka.

Viited

Välislingid 
 Maigret of the Month: Pietr-le-Letton.
 Pietr-le-Letton, Roman. Notice bibliographique.

Belgia kirjandus
Kriminaalkirjandus
Romaanid
1931
Operail

Operail (varasema nimega Aktsiaselts EVR Cargo) on Eesti raudteetranspordi ettevõte.

Kuni aastani 2012 oli Eesti Raudtee tütarettevõte.

Kõik ettevõtte aktsiad kuuluvad riigile.

Alates 22. juunist 2018 on riigifirma nimi OPERAIL AS.

Ettevõte maksis 2019. aastal Eesti riigile 1,5 miljonit eurot dividende.

Viited

Välislingid
 KUULA SAADET | "Tööelu" #25: raudteelased on ka 21. sajandil erilised inimesed; Ärileht
 Operaili multimodaalne kaubavedu - efektiivne ja keskkonnasäästlik; YouTube-i video
 EVR Cargo koduleht
 Operaili koduleht

 Meedias
 "Riikliku raudteefirma Operaili kasum hüppas 9,2 miljonile" ERR, 27. märts 2019
 "Operaili juht: kui me tulu ei teeni, pole äriühinguna mõtet eksisteerida" ERR, 4. november 2022

Eesti raudtee-ettevõtted
Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium
Riigi osalusega äriühingud Eestis
Šoutjärvi

Šoutjärvi (karjalakeelne nimi, vene keeles Шёлтозеро, vepsa keeles Šoutjärv') on Karjala Vabariigis Äänisranna rajoonis asuv alevik, Šoutjärvi Vepsa külaasunduse keskus.

2002. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel elas Šoutjärvis 1039 inimest. Neist 61% olid vepslased, 7% teised soomeugrilased ning ülejäänud 32% olid venelased ja teised slaavlased.

Ajalugu 

Esimest korda mainis Šoutjärvit kirjalikult 1453 Novgorodi peapiiskop.

Minevikus asus Šoutjärvi praegusest kohast 6 km edela pool, tänapäeva Kalinansar'i ja Sürd'i külade lähedal Kodijär've ääres. Seda järve nimetati vanadel vene kaartidel Шёлтозеро. Külaelanikud kolisid millalgi praegusele kohale ja järve, mille kaldal nad olid kunagi elanud, hakati nimetama Kodijärveks (Кодьярви), mis vepsa keeles tähendab kodujärve.

Vepsa keeles on millalgi toimunud häälikuvahetus *l -> u, mis on nähtav näiteks sõnas koum (soome kolme 'kolm'). Vanadelt vene kaartidelt tulebki välja, et vanasti oli küla nimi *Šoltjärvi. Sellel kohanimel ei ole midagi pistmist soomekeelse sõnaga soutaa 'sõudma'.

Tsaari-Venemaa ajal moodustasid Šoutjärvi ja selle lähedased külad Šoutjärvi valla, mis kuulus Petrozavodski kubermangu. Nõukogude võimu ajal moodustati selle valla baasil Šoutjärvi rajoon. 1957 see likvideeriti ja ühendati Äänisranna rajooniga.

Aastatel 1994–2005 oli Vepsa rahvusvalla keskus. Selles vallas oli kolm külanõukogu: lisaks Šoutjärvile veel Šokšas (Kvartsitnõis) ja Rõbrekas (Čuuris). Seejärel rahvusvald likvideeriti ja ühendati Äänisranna rajooniga. Ühtlasi ülendati Šoutjärvi, Šokša ja Rõbreka alevikeks.

Muuseum 

Šoutjärvi on vepsa kultuuri keskus, seal asub Šoutjärvi Rjurik Lonini nimeline vepsa etnograafiamuuseum. Alates 2010. aasta maist on selle ametlik nimi Rjurik Lonini nimeline vepsa etnograafiamuuseum Šoutjärvis (Šoutar’ven vepslahnje etnografine Rjurik Lonin –muzei).

Muuseumi asutas 1967 Šoutjärvi sovhoosi töötaja Rjurik Lonin (1930–2009). Esialgu tegutses muuseum külaraamatukogus, siis sai ta oma maja. 1980. aastatel kolis ta praegusesse majja. See hoone valmis 19. sajandi keskel ja on karjala puitarhitektuurimälestis.

Küla lähedal asub Jona Jašezerski mungaklooster.
Vepsamaa geograafia
Karjala Vabariik
Venemaa külad
OMX Helsinki 25

OMX Helsinki 25 (lühendatult OMXH25) on Helsingi börsi indeks, mis jälgib nende 25 aktsia hinda, millega Helsingi börsil kõige rohkem kaubeldakse. Tegemist on enim vaadeldava indeksiga Helsingi börsil. Ühe aktsia suurim lubatud kaal indeksis on 10 protsenti. Indeksis hõlmatud aktsiad vaadatakse üle 2 korda aastas. Indeks võrdleb aktsiate hindade keskmist muutust 4. märtsi 1988. aasta tasemega. Algväärtus oli 500 punkti.

Vaata ka 
Nasdaq Nordic
Helsingi börs

Viited

Välislingid 
Nasdaq Nordic börs

Börsiindeksid
Enelin Meiusi

Enelin Meiusi (24. mai 1955 – 15. veebruar 2011 Moskva) oli eesti ettevõtja.

Ta töötas Tallinnas Kuku klubis algul kokana, hiljem klubi juhatajana. 1980ndate lõpus alustas ta moeäri, luues koos ärimeestest partneritega modelliagentuuri Andrey Models. 

1994. aasta lõpuks võlgnesid Enelin Meiusi firmad Eesti Moedisain, Enelin, Altrio ja Lagonas Eesti Sotsiaalpangale kokku ligi 12 miljonit krooni.

Enelin Meiusi lahkus 1995. aastal Eestist, liikudes edasi Venemaale, jättes endast maha ligi 15 miljoni krooni suuruse võla. Teistel andmetel oli võlgade kogumaht 23 miljonit krooni.

2009. aasta märtsis plaanis ta Saarepeedi vallas söögikoha avamist.

Isiklikku
Tema ema on Maimu Kass. 

2010. aasta jaanuariks olid tal amputeeritud mõlemad jalad.

Viited

Kirjandus 
Peeter Raidla. "Enelin, tema glamuursed legendid ja skandaalid". Tänapäev. 2014. ISBN 9789949276226

Välislingid
Haud Tallinna Pärnamäe kalmistul

Eesti ettevõtjad
Eestlased Venemaal
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1955
Surnud 2011
Rudolf Säre

Rudolf Säre (ka Särre; 15. veebruar 1909 Tartu – 2. detsember 1982 Tartu) oli Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariaprofessor.

Ta lõpetas aastal 1928 Tartu Reaalgümnaasiumi ja aastal 1934 kiitusega Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna. Oli seejärel loomahistoloogia ja -embrüoloogia kateedri assistent, oli aastatel 1937–1938 Rootsis ja Taanis stipendiaat (täiendas ennast hobuserautamise ja kabjahaiguste alal). Aastatel 1938–1945 oli Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna õppesepikoja juhataja ja õpetatud sepp.

Isiklikku 
Tema tütar Helju Vasar (1932–2013) oli psühhiaater, väimees Elmar Vasar oli Tartu Ülikooli füsioloogiaprofessor. Tütrepoeg Eero Vasar on Tartu Ülikooli füsioloogiaprofessor, detsembrist 2010 Eesti Teaduste Akadeemia liige, tütrepoeg Veiko Vasar oli Tartu Ülikooli psühhiaatriaprofessor, tütrepoeg Olavi Vasar on veresoontekirurg.

Viited

Välislingid
Säre, Rudolf, Eesti entsüklopeedia
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
"100 aastat veterinaariaprofessori Rudolf Säre sünnist" (lk 3)
Rudolf Säre (1909 - 1982) haud, Tartu kultuuriväärtusega asjade ja -mälestiste register 
Foto

Eesti loomaarstid
Loomaarstide Koja liikmed
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna professorid
Eesti Maaülikooli professorid
Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna vilistlased
Raadi kalmistule maetud
Sündinud 1909
Surnud 1982
Deventer

Deventer on Hollandi linn, mis asub IJsseli jõe ääres Overijsseli provintsis.

Deventerit on esmamainitud 877. aastal, hiljem kujunes sellest hansalinn. 2005. aastal liideti linnaga Bathmeni vald.

Linna jalgpalliklubi Go Ahead Eagles mängib hooajal 2016/17 riigi tugevaimas liigas Eredivisie.

Deventer on Tartu sõpruslinn.

Välislingid 
Deventeri kodulehekülg

Hollandi linnad
Hansalinnad
Overijsseli provints
Oskus

Oskus on õpitud võime saada soovitud tulemusi. Oskusteks nimetatakse nii üldisi võimeid mingites tegevustes kui ka asjatundlikkust konkreetsel erialal. Näiteks on tööoskustest ajahaldus, meeskonnatöö, enese motiveerimine ja juhtimisoskus üldised, spetsiifilised oskused nagu oskus konstrueerida rõivalõikeid või oskus käsitseda 3D-graafikaprogrammi on kasulikud aga vaid kindlal erialal.

Sageli räägitakse oskustest töö, elukutse ja ametikoha kontekstis. Tänapäeva majandus nõuab inimestelt laia valikut oskusi, kuna tehnoloogia aina laiema kasutussevõtu tulemusel muutub ka töö iseloom. Teisalt on paljudel ametikohtadel tarvis üldoskusi nagu arvutioskus, autojuhtimine ja keeled.

Ehkki oskus on tavaliselt harjutamise ja praktika tulemus, võib see teatud tingimustel olla ka alateadlik. Nii ei teadvustata sageli, kuidas toimib oskus hoida tasakaalu või hinnata värvide omavahelist sobivust. Samas on ka niisuguse oskuse taga sisseharjunud võttestik ja treenitud meeled.

Oskusi rühmitatakse mitmeti. Nii kõneldakse akadeemilistest ja motoorsetest oskustest, keele- ja arvutioskustest, suhtlusoskus(t)est jms.

Oskused võivad aeguda, kui need on seotud elualadega, mis on ühiskonnast kadunud, või tehnikaga, mida enam ei kasutata. Oskusi on võimalik ka kaotada, kui neid pikka aega ei praktiseerita. Eriti kehtib see teadlikult õpitud oskuste kohta. Siiski arvatakse sageli, et kord õpitud oskuste meenutamine toimub kiiremini ja ladusamalt kui päris uue oskuse omandamine.

Vaata ka
Intrapersonaalsed oskused

Viited

Selle artikli kirjutamisel on kasutatud ingliskeelseid artikleid :en:Skill ning :en:Skill (labor) seisuga 25. august 2011.

Psühholoogia
Töö
Õppimine
Michael Dawson

Michael Richard Dawson (sündinud 18. novembril 1983 Northallertonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Nottingham Forest

Ta alustas jalgpallikarjääri Nottingham Forestis 1997. aastal. Aastatel 2005–2014 mängis klubis Tottenham Hotspur ja 2014–2018 Hull Citys]]. Premier League'i hooajal 2009–2010 sai ta Tottenham Hotspuri kapteniks.

Debüüdi Inglismaa rahvuskoondises tegi Michael Dawson 11. augustil 2010. Ta kuulus ka Inglismaa koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, aga platsile ei pääsenud ta ei põhikoosseisus ega vahetusest. Ta oli võistlustel ainuke Inglismaa jalgpallur, kes ei olnud varem Inglismaa jalgpallikoondises mänginud.

Inglismaa jalgpallurid
Nottingham Forest FC jalgpallurid
Tottenham Hotspur FC mängijad
Hull City AFC jalgpallurid
Premier League'i mängijad
The Championshipi mängijad
Sündinud 1983
Marika Korolev-Pihelpuu

Marika Korolev-Pihelpuu (kuni 2009. aastani Marika Korolev; sündinud 16. veebruaril 1970) on eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1988 Tallinna 8. Keskkooli ja aastal 1992 Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri 15. lennu. 

Aastatel 1992–2004 töötas näitlejana Vanalinnastuudios, hiljem on olnud vabakutseline, teinud muu hulgas kaasa Vana Baskini Teatri lavastustes.

Marika Korolev kehastab telesarjas "Õnne 13" Evelin Sumbergi.

Isiklikku
Tal on tütar Annabel (sündinud 1996) ning pojad Raul (sündinud 2004) ja Ramses (sündinud 2017).

Viited

Eesti näitlejad
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1970