joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
John Howard

See artikkel on Austraalia poliitikust; teiste samanimeliste isikute kohta vaata lehekülge John Howard (täpsustus)

John Winston Howard (sündinud 26. juulil 1939 Sydneys, Uus-Lõuna-Walesis) on endine Austraalia poliitik. 11. märtsist 1996 kuni 3. detsembrini 2007 oli ta Austraalia peaminister. Tema 11 aastat kestnud ametiaeg on Austraalia ajaloo pikkuselt teine ametiaeg ning temast kauem on ametis olnud ainult Robert Menzies.

Howard sündis Sydneys ja õppis Sydney Ülikoolis õigust. Ta praktiseeris enne parlamenti valituks osutumist advokaadina. 1968. aastal kandideeris ta Uus-Lõuna-Walesi osariigi parlamenti, kuid ei osutunud napilt valituks. 1974. aasta föderaalvalimistel osutus ta Bennelongi esindajana valituks. 1977. aastal sai ta valitsuskabineti liikmeks ja määrati järgmisel aastal rahandusministriks. 

Howard oli rahandusminister kuni 1983. aastani, mil Liberaalne Partei kaotas föderaalvalimised. 1985. aastal sai ta partei juhiks, kuid 1987. aastal kaotas Liberaalne Partei föderaalvalimistel taas Tööparteile. 1989. aastal tagandati Howard partei juhi kohalt, kuid ta jäi erakonnas mõjuvõimsaks ning valiti 1995. aastal uuesti juhiks. 1996. aastal võitis partei ülekaalukalt föderaalvalimised ning Howardist sai Austraalia 25. peaminister.

Peaministrina karmistas Howard relvaseadusi vastusena Port Arthuri veresaunale, kehtestas föderaalse tulumaksu, reformis immigratsiooniseadusi ning võttis vastu mitmed vastuolulised tööstusreformid. Tema ametisoleku ajal osales Austraalia Afganistani ja Iraagi sõdades ning Ida-Timori rahuvalvemissioonil. 2007. aastal kaotas Liberaalne Partei föderaalvalimised ning uueks peaministriks sai Kevin Rudd. Howard sai Stanley Bruce'i järel Austraalia ajaloo teiseks ametisolevaks peaministriks, kes on valimistel oma koha parlamendis kaotanud. Pärast kaotust otsustas Howard poliitikast lahkuda, kuid on poliitilistes aruteludes endiselt aktiivne.

Viited

Austraalia peaministrid
Sündinud 1939
Midway saared

Midway saared, ka Midway saar või Midway atoll, on Vaikses ookeanis asuvad saared, mille pindala on 6,2 ruutkilomeetrit.

Varem asus seal USA õhu- ja mereväebaas. Tänapäeval on saared looduskaitseala.

Geograafilised koordinaadid on 28° 13′N 177° 22′W.

Midway avastati 5. juulil 1859 ja sai nime asukoha järgi, mis on Aasiast ja Ameerikast võrdsel kaugusel.

Seal toimus 4. juunil 1942 Midway lahing.

Geoloogia
Midway saared kuuluvad Hawaii-Imperaatori ahelikku ning on sarnaselt aheliku teiste saartega kuuma täpi vulkanismi tekitatud. Kuum täpp on tänapäeval Hawaii saare all. Saared tekkisid umbes 28 miljonit aastat tagasi ja kujutasid endast algselt üle merepinna ulatuvaid basaltseid vulkaane. Tänapäevaks on saarte vulkaaniline osa jahtumise, erosiooni ja isostaatilise korrektsiooni tõttu merepinnast madalamale vajunud, kuid basaldi peal on ligikaudu 150–400 meetri paksune korallriff, mis moodustab ka saari ümbritseva äärisrifi. Seetõttu koosnevad saared tänapäeval lubjakivist, mitte enam basaldist.

Ameerika Ühendriikide saarestikud
Vaikse ookeani saarestikud
Austraalia ja Okeaania maad
Thích Nhất Hạnh

Thích Nhất Hạnh (11. september 1926 – 22. jaanuar 2022) oli vietnami päritolu buda munk, kirjanik ja rahuaktivist. 

Tema sünninimi on Nguyễn Xuân Bảo. 
Thích on vietnami buda munkade ja nunnade tiitel. Läänes kasutatakse tavaliselt nimekujusid Thich Nhat Hanh ja Nhat Hanh. 

1960. aastatel rajas ta Saigoni organisatsiooni School of Youth for Social Services (SYSS), mis ehitas uuesti üles hävitatud külasid, rajas koole ja haiglaid ning asustas kodutuid elanikke Vietnami sõja ajal ümber. Ta külastas korduvalt USA-d, muu hulgas palus Martin Luther Kingil avalikult Vietnami sõda hukka mõista. King esitas ta 1967. aasta Nobeli rahuauhinna kandidaadiks. Nhất Hạnh juhtis budistlikku delegatsiooni Pariisi rahukõnelustel. Ta on olnud aastaid Vietnamist välja saadetud, kodumaad lubati tal külastada 2005. aastal. 2018. aasta veebruaris lubati tal Vietnami tagasi pöörduda.

1982. aastal rajas Nhất Hạnh Lõuna-Prantsusmaal vihaara Plum Village, millest sai üks suuremaid budistlikke keskusi läänemaailmas. 

Nhất Hạnh oli üks tuntumaid budismi õpetajaid Läänes. Tema õpetused sisaldavad joogatšaara ja zeni elemente mahajaana budismi traditsioonidest. Ta pidas vajalikuks sügava tähelepanelikkuse (paali keeles sati, sanskriti keeles smṛti, inglise keeles mindfulness) arendamist meditatsiooni abil (anapanasati, satipatthana) ning läänemaailmas võeti see mõiste (mindfulness) praktikas kasutusele just tänu temale.

Viited

Välislingid 

 Plum Village kodulehekülg.

Vietnami inimesed
Buda mungad
Vaimsed õpetajad
Sündinud 1926
Surnud 2022
Hugo Raudsaar

Hugo Raudsaar (14. jaanuar 1923 Leevi – 17. november 2006) oli eesti astronoom ja astronoomia populariseerija.

Haridustee 
 1942 – Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasium
 1944 – Tartu Õpetajate Seminar
 1950 – Tartu Ülikool (matemaatika-loodusteaduskond), astronoomi kvalifikatsioon
 1962 – füüsika-matemaatikateaduste kandidaat
 1972 – vanemteaduri kutse

Erialane tegevus 
Ta töötas Tartu tähetornis. Aastatel 1959–1985 vaatles asteroidide ja komeetide liikumist. Ta jälgis 42 komeeti ja 230 asteroidi ning tegi neist kokku üle 1800 foto.
 
Jätkas tööd Tartu tähetornis ka pärast uue observatooriumi valmimist Tõraveres. Tema 1986. aastal tehtud foto Halley komeedist on viimane Tartu tähetornis tehtud teaduslik vaatlus üldse.

Hugo Raudsaar asutas Tartu tähetorni astronoomiaringi. Temalt on trükis ilmunud 86 tööd, sealhulgas 2 raamatut ja 210 astronoomiat tutvustavat ajakirjandusartiklit, ta esines raadio- ja televisioonisaadetes.

1963. rajas Lasva valda oma kodutallu Tõutsimäe külatähetorni, kus pidas astronoomia-, matemaatika- ja füüsikaloenguid.

Aastail 1969–1975 oli ta Tartu Tähetorni kalendri peatoimetaja, 1968–1976 osales ENE koostamisel. 

Aastail 1951–1989 oli Üleliidulise Astronoomia ja Geodeesia Ühingu Eesti Osakonna tegevliige.

Tunnustus
 2001 Valgetähe V klassi teenetemärk

Teosed

Raamatud
 "Vaadelgem planeete" (Tallinn, 1969) 
 "Pilk tähistaevale" (Tallinn, 1975)

Artikleid 
 "Komeedi Neuimin 1 liikumise uurimine ajavahemikus 1931-1948"; a BITA, k 7, lk 221-232, 1959 (vene keeles) 
 "Komeedid ja asteroidid. Tähetorni kalender 1973. aastaks" (Tallinn, 1972)
 "Halley komeedi vaatlused Tartus" (Tartu, 1987)

Välislingid 
 Autobiograafia
 Tartu Tähetorn
 Tartu Tähetorni Astronoomiaring

Eesti astronoomid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1923
Surnud 2006
Joseph Louis Gay-Lussac

Joseph Louis Gay-Lussac (kuni 1803. aastani oli ta perekonnanimi Gay; 6. detsember 1778 Saint-Léonard-de-Noblat – 10. mai 1850 Pariis) oli prantsuse füüsik.

Ta uuris katseliselt gaasi ruumala sõltuvust temperatuurist. Tema järgi on nimetatud Gay-Lussaci seadus.

Tunnustus
1806 – valiti Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmeks
1815 – valiti Londoni Kuningliku Seltsi välisliikmeks

Prantsuse füüsikud
Prantsuse Teaduste Akadeemia liikmed
Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia liikmed
Auleegioni suurohvitserid
Sündinud 1778
Surnud 1850
Võnkeperiood

Võnkeperiood (tähis T, mõõtühik sekund) on ühe võnke kestus ehk ajavahemik, mille jooksul teeb võnkuv keha ühe võnke. Võnkeperioodi pöördsuurust nimetatakse võnkesageduseks.

Vaata ka 
Võnkumine
 Periood

Viited 

Mehaanika
Võnkumine
Ringsagedus

Ringsagedus ehk nurksagedus (tähis ω, ühik s–1) on perioodiliselt võnkuva süsteemi võngete arv 2π sekundi jooksul. Nii nagu sagedus , väljendab ka ringsagedus ω seda, kui kiiresti võnkumine toimub. kuid erinevalt sagedusest, mis näitab võnkeperioodide  arvu sekundis, väljendab ringsagedus võnkumisel sekundis läbitud faasinurka. Kuna ühele võnkeperioodile (täisringile) vastab faasinurk , siis ringsagedus
.
Ringsagedust eelistatakse sageli sageduse asemel, sest võimaldab kompaktsemat esitust, eriti trigonomeetriliste funktsioonidega avaldistes, näiteks , selle asemel et kirjutada .

Ringsageduse mõistet rakendatakse füüsikas, elektro- ja raadiotehnikas.

Vaata ka
Nurkkiirus

Füüsika
Wake'i saar

Wake ehk Wake'i atoll on Ameerika Ühendriikidele kuuluv saar Vaikse ookeani põhjaosas. Selle korallsaare pindala on 6,5 km2 ja rannajoone pikkus on 19,3 km. Kõrgus kuni 6 m. Atolli moodustavad Wake'i saar ning väiksemad saared Wilkes ja Peale.

Ajalugu 
Wake'i atoll annekteeriti Ameerika Ühendriikide poolt 17. jaanuaril 1899. Aastal 1935 ehitas Usa lennufirma Pan American Airways saarele väikese küla nimega PAAville, et rajada USA-Hiina lennuliin. See oli esimene inimrajatis sel saarel. Lennuliin oli aktiivne kuni esimese Jaapani õhurünnakuni Teise maailmasõja päevil.

Teise maailmasõja ajal, 1941. aasta lõpus vallutas saare Jaapani sõjavägi. Saarele asus Jaapani garnison, mille ülem oli Shigematsu Sakaibara. Sõja lõpus katkes saare varustamine ja seal asunud inimesed jäid nälga. Sõdurid toitusid saarele endeemse wake'i ruigast, kelle asurkond viimseni tapeti. 1943. aastal hukati kõik vangistatud Ameerika tsiviilisikud. Jaapani garnison alistus 4. septembril 1945.

Välislingid 
 Ilm Wake'il
 CIA World Factbook Wake'ist

Ameerika Ühendriikide saared
Vaikse ookeani saared
Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata alad
Atollid
Austraalia ja Okeaania maad
Kulon

Kulon (tähis C) on elektrilaengu mõõtühik rahvusvahelises mõõtühikute süsteemis (SI). Kuloni määratlus põhineb elementaarlaengu fikseeritud arvväärtusel 1,602 176 634 · 10–19 A · s.

1 kulon võrdub elektrilaenguga, mis läbib juhi ristlõiget voolutugevusel 1 amper 1 sekundi jooksul:

1 kulon on ka elektrihulk niisuguse kondensaatori elektroodil, mille mahtuvus on 1 farad ja mis on laetud potentsiaalide vaheni 1 volt:
 

Kulon on nime saanud prantsuse füüsiku Charles Augustin de Coulomb'i (1736–1806) järgi.

Vaata ka
Elektrilaeng
Elektrotehniliste suuruste ja mõõtühikute loend

Elekter
Elektrotehnika
Antonov An-28

Antonov An-28 on NSV Liidus ettevõttes Antonov konstrueeritud kahe turbopropellermootoriga lühikese stardi- ja maandumisteekonna omadustega (STOL – Short Take-Off and Landing) regionaalne transpordi- ja reisilennuk, jätkuarendus kolbmootoritega lennukist Antonov An-14M.

An-28 esmalend toimus 1969. aasta septembris. Lennuki katsetused lõppesid 1972. aastal. Järgmised eelsarja seda tüüpi lennukid said valmis 1975. 1978 alustati litsentsi alusel AN-28 seerijana ehitamist Poola ettevõttesse PZL-Mielec. Lennukid An-28 hakkasid NSV Liidus lendama aastal 1986. Kokku ehitati 1993. aastani 191 lennukit An-28, millest ligi kolmandik (61) on 2006. aasta seisuga veel jätkuvalt käigus. 2015. aasta augustis oli lennuliinidel veel 16 An-28-t. Modifikatsioone valmistati kokku 7, neile lisaks katseeksemplarid, mille telikud olid varustatud suuskadega ja veepinnale maandumiseks pontoonidega.

Pärast Eesti taasiseseisvumist kasutasid lennukeid An-28 Eesti lennufirmad Air Livonia ja Enimex.

Eestis registreeritud lennukitega An-28 on toimunud kolm õnnetust. 29. novembril 1999 toimus Szczecini lähedal avariimaandumine seiskunud mootoritega; kogu 3- liikmeline lennuki meeskond pääses eluga. 23. novembril 2001 kukkus lennuk registritunnusega ES-NOV lähenemisel Kärdla lennuvälja rajale, lendurite valede juhtimisvõtete tõttu alla; 17 lennuki reisijast hukkus 2. 10. veebruaril 2003 kukkus lennuk ES-NOY pärast Tallinna lennuväljalt õhku tõusmist kohe nina ees alla; lennuki kolmeliikmelisest meeskonnast 2 hukkus.

Tehnilised andmed 

An-28 meeskond koosneb 1-2 inimesest, ehkki tavaliselt koosneb meeskond kaubalendudel 3 inimest. Istekohti jätkub lennukis 18 reisijale.

Lennuk on 12,98 m pikk ja 4,6 m kõrge. Tiivaulatus on 22 m ja tiivapindala 39,7 m². Lennuki tühimass on 3,9 t, kasulik last 2,0 t ja täismass 6,5 t

Lennuki õhkutõusmise teekond rajal on 260 m ja maandumisel 170 m.

An-28 on varustatud kahe turbopropellermootoriga Glušenko TVD-10, kummagi võimsus on 720 kW, kokku 1440 kW. Kolmelabalise propelleri läbimõõt on 2,8 m.

An-28 lennukaugus on 510–1365 km ja praktiline lennulagi 6000 m. Reisikiirus on 350 km/h ja maksimumkiirus 390 km/h. Lennuki suurim tõusukiirus on 12,0 m/s ja erivõimsus 250 W/kg.

Reisilennukid
Transpordilennukid
Nõukogude Liidu lennukid
Antonov
Torukellad

Torukellad ehk orkestrikellad on löökpill, idiofon.

Torukellades tekitatakse heli, lüües vasarakesega vastu torusid. Torukellade eelkäijateks võib pidada Hiinas tuntud tornikellasid.

Löökpillid
Idiofonid
Uusna

Uusna on küla Viljandimaal Viljandi vallas.

Küla paikneb Tänassilma jõe oru lõunaserval, Viljandist 10 km ida poole, jäädes Viljandi-Tartu mnt äärde.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.

Küla põhjapiiril voolab Tänassilma jõgi ja idapiiril Ärmä jõgi, mis suubub küla loodenurgas Tänassilma jõkke.

Külas asub Uusna külamaja, mille juures asub korvpalliväljak, külakiik, lastele on ka mänguväljak. 

Uusna külamajas asub ka Uusna raamatukogu.

Külas asub lastead Uusna Lasteaed Tõruke.

Külas asub ka kohalikpood, mis jääb külaläbiva peatee(Uusna tee) äärde. 

Lähimaks kooliks on Kalmetu põhikool.

Ajalugu 
Uusna küla on saanud alguse Uusna mõisast, mille kohta leiab teateid juba rootsiaegsetelt kaartidelt (17.saj.). 

Küla ametlikuks asutamisaastaks loetakse 1743. aasta, mil Venemaa Keisririigi keisrinna Jelizaveta Petrovna ehk Elisabet I (valitses 1741–1762) eraldas mõisa Tänassilma mõisast ja kinkis parun Balthasar von Campenhausenile.

Uusna sovhoos 
Uusna sovhoos loodi...

Uusna kool 
20.sajandil asus Uusna kool tänapäeva Saareküla külas, kus käisid ümbruskonna lapsed õppimas. Kool suleti 21.sajandi alguses.

Vaata ka
Uusna mõisa kalmistu
Uusna mõis

Viited

Viljandi valla külad
Helirõhk

Helirõhk on akustikas helilaine  tekitatud lisarõhk gaasis või vedelikus, mida mõõdetakse paskalites..

Helirõhk  lisandub vahelduvasuunalise (positiivse või negatiivse märgiga) rõhuna staatilisele rõhule  (nt õhurõhule): 

Helirõhk avaldub pinna  pindalaühikule (ruutmeetrile) mõjuva jõuna :

Helirõhk on suuruselt staatilisest rõhust oluliselt väiksem. 

Helirõhu muutust ajas saab lihtheli (siinustooni) korral   kirjeldada valemiga

kus  on helirõhu amplituud ja  ringsagedus .

Helirõhutase
Tingituna sellest, et kuulmisaisting pole võrdeline helirõhu muutusega, vaid ligikaudu selle logaritmiga, kasutatakse akustikas helirõhu asemel helirõhkude suhte logaritmi ja väljendatakse seda detsibellides. Õhus leviva helilaine korral on lähtetasemeks (kontrollväärtuseks) , millega helirõhkusid võrreldakse, kuuldelävele vastav kokkuleppeline helirõhk

Veeakustikas on kontrollväärtus 1 mikropaskal ehk
.

Teades mõõdetava helirõhu efektiivväärtust (ruutkeskmist väärtust , on helirõhutase  vastava kontrollväärtuse  suhtes arvutatav valemiga

 

Näiteks juhul, kui helirõhk   on 100 Pa (see vastab inimese valulävele) ja tegemist on heliga õhus, siis helirõhutase

Kui on teada helirõhutase (näites Lp = 80 dB), saab arvutada sellele vastava helirõhu efektiivväärtuse:

Mingit helirõhutaset ja vastavat heliintensiivsuse taset väljendab ühesuurune detsibellide arv (vt Heliintensiivsuse tase). Seetõttu võib lühidalt kõnelda helitasemest või helinivoost (lühend SPL ingl k sõnadest sound pressure level).

Helirõhutasemega seotud mõisteid 
 Helirõhutaseme korrigeeritud väärtus on helirõhutase, mille mõõtmisel on kasutatud asjakohaste standardite nõuetele vastavaid sagedusfiltreid A ja C ja mida tähistatakse vastavalt LpA ja LpC.
 Ekvivalentne helirõhutase LpA,eq,T või LpC,eq,T on helirõhutase teatud ajavahemikul, mille mõõtmisel kasutatakse A- või C-korrektsiooni ja mida mõõdetakse detsibellides (dB).
 Maksimaalne helirõhutase LpA,max või LpC,max on helirõhutaseme maksimaalne väärtus teatud ajavahemikul, mille mõõtmisel kasutatakse A- või C-korrektsiooni ja ajakarakteristikut "Fast", kui mõõtmismeetodites ei ole sätestatud teisiti, ja mida mõõdetakse detsibellides (dB).
Heli kokkupuutetase LAE on üksiku mürasündmuse A-korrigeeritud helirõhutase, mis on mõõdetud teatud ajavahemikus T ja taandatud ajavahemikule T0 = 1 s.

Mitmesuguste heliallikate efektiivsed helirõhud ja vastavad helirõhutasemed

Heli kiirgusrõhk
Heli kiirgusrõhk on keskmine rõhk, mida heli avaldab heliväljas olevale kehale. See heli rõhk P on võrdeline helienergia tihedusega ja oleneb heli langemisnurgast ning ka pinna peegeldustegurist. Ülalkirjeldatud helirõhust p on kiirgusrõhk P mitu suurusjärku väiksem. Näiteks kui heliintensiivsus on 1 W/m2 (tase vastavalt 160 dB), siis p = 3000 Pa, aga P normaalisihis ainult ca 10 Pa.

Viited

Heli
Akustika
Puhkeküla

Puhkeküla on piiratud mahus teenuseid pakkuv majutusettevõte, kus on platsid telkide ja/või haagissuvilate jaoks ning parkimiskohad mootorsõidukitele. Puhkekülas võivad olla ka majutushooned. 

Puhkekülaga sarnaneb puhkelaager, nende kahe erinevused on väga väikesed.

Puhkekülas peab olema (Eestis kehtestatud nõuded)

 Territoorium ääristatud tehisliku või loodusliku piirdega ning valgustatud.
 Mootorsõidukitega sõitmiseks ettenähtud siseteed olema kaetud pinnakattega.
 Vastuvõtuhoone sissesõidutee lähedal ja kaugvalimisega telefoni kasutamise võimalus.
 Pesemisruum ja prügikonteiner iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta.
 Üks meeste ja üks naiste tualettruum iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta, lubatud on ka kuivkäimlad.
 Telgilaenutus
 Tähistatud telkimisplats ja soovitatava pindalaga vähemalt 40 m2 ning asuma üldkasutatavatest ehitistest vähemalt 10 m ja kuivkäimlast vähemalt 15 m kaugusel ning üldkasutatavatest teedest vähemalt 50 m kaugusel.
 Auto- ja haagissuvilate parkla tähistatud ja varustatud elektri-, vee- ning kanalisatsiooniühendusi võimaldavate seadmetega.
 Majutushoone ühekohalise majutusruumi pindala vähemalt 6 m2 ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 8 m2, enama arvu kohtade korral peab pindala olema vähemalt 8 m2 ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 2 m2. Vähemalt 2,4 m kõrgusega majutusruumis võib voodi asemel olla kahekordne nari
 Köögi kasutamise võimalus

Vaata ka

 Hotell
 Motell
 Hostel
 Puhkelaager
 Puhkemaja
 Külaliskorter
 Kodumajutus

Bangalo
Võõrastemaja

Välislingid 
 Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord

Turism
Majutusasutused
Puhkelaager

Puhkelaager on piiratud mahus teenuseid pakkuv majutusettevõte, kus on platsid telkide ja/või haagissuvilate jaoks ning parkimiskohad mootorsõidukitele. 

Puhkelaagris võivad olla ka majutushooned. Puhkelaagriga sarnaneb puhkeküla, nende kahe erinevused on väga väikesed.

Puhkelaagris peab olema (Eestis kehtestatud nõuded)

 Territoorium ääristatud tehisliku või loodusliku piirdega ning valgustatud.
 Mootorsõidukitega sõitmiseks ettenähtud siseteed olema kaetud pinnakattega.
 Vastuvõtuhoone sissesõidutee lähedal ja kaugvalimisega telefoni kasutamise võimalus.
 Pesemisruum ja prügikonteiner iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta.
 Üks meeste ja üks naiste tualettruum iga kümne platsi või 12 voodikoha kohta, lubatud on ka kuivkäimlad.
 Telgilaenutus
 Tähistatud telkimisplats ja soovitatava pindalaga vähemalt 40 m2 ning asuma üldkasutatavatest ehitistest vähemalt 10 m ja kuivkäimlast vähemalt 15 m kaugusel ning üldkasutatavatest teedest vähemalt 50 m kaugusel.
 Auto- ja haagissuvilate parkla tähistatud ning varustatud elektri-, vee- ja kanalisatsiooniühendusi võimaldavate seadmetega.
 Majutushoone ühekohalise majutusruumi pindala vähemalt 6 m2 ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 8 m2, enama arvu kohtade korral peab pindala olema vähemalt 8 m2 ja iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 2 m2. Vähemalt 2,4 m kõrgusega majutusruumis võib voodi asemel olla kahekordne nari
 Köögi kasutamise võimalus

Vaata ka
 Hotell
 Motell
 Hostel
 Puhkemaja
 Külaliskorter
 Kodumajutus
Bangalo
Võõrastemaja

Välislingid 
 Majutusettevõtetele esitatavad kohustuslikud nõuded ja majutusettevõtte tunnustamise kord

Turism
Majutusasutused
Ajutised asulad
Hendrik Bekker

Hendrik Bekker (29. detsember 1891 Tartumaa – 22. juuni 1925 Tartu) oli eesti geoloog.

Hendrik Bekker õppis Tartu ja Londoni Ülikoolis. Londonis kaitses aastal 1921 ka doktorikraadi.

1922. aastal määrati ta Tartu Ülikooli geoloogiakateedri juhatajaks ning 1924. aastal erakorraliseks professoriks. Ta oli esimene eestlane sel ametipostil.

Bekker lõi hulgaliselt eestikeelseid geoloogiatermineid, eraldas stratigraafilisi üksusi ning kirjutas geoloogia- ja geograafiaõpikuid.

Tartu Ülikooli geoloogia instituudi suur auditoorium kannab tema auks Bekkeri auditooriumi nime.

Viited

Välislingid
Bekker, Hendrik
Foto

Eesti geoloogid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Vabadussõja veteranid
Sündinud 1891
Surnud 1925
Puhkemaja

Puhkemaja on puhkuseks mõeldud majutusettevõte, mille toiduvalmistamise võimalust pakkuv majutushoone üüritakse välja täies ulatuses.

Eestis kehtestatud nõuded puhkemajale
Puhkemajale kehtivad üldised majutusettevõtetele seatud nõuded ning lisaks puhkemajale seatud nõuded.

Puhkemajas peavad olema majutusruum, puhkeruum või puhkamiseks mõeldud osa ruumist, köök või kööginišš, pesemis- ja tualettruumid. Tagatud peab olema voodipesu ja rätikute olemasolu vastavalt voodikohtade arvule (sel juhul ka nende vahetus vähemalt kord nädalas ning iga uue külastaja korral) või voodipesu ja rätikute laenutamise võimalus või pesupesemise võimalus.

Ühekohalise majutusruumi pindala peab olema vähemalt 6 m2 ja kahekohalise majutusruumi pindala vähemalt 12 m2, enama arvu kohtade korral  iga lisanduva voodikoha kohta täiendavalt 3 m2. Majutusruumis peab olema peegel.

Puhkeruumis peavad olema loomulik valgustus, laud, istekohad vastavalt voodikohtade arvule. Köögis või kööginišis peavad olema seadmed ja vahendid sooja toidu valmistamiseks ja serveerimiseks, nõudepesuvahendid, kraanikauss jooksva sooja ja külma veega, külmkapp.

Vaata ka
Bangalo

Viited

Majutusasutused
Külaliskorter

Külaliskorter on majutusettevõttele kuuluv toiduvalmistamise võimalust pakkuv korter, mis üüritakse välja täies ulatuses.

Eestis kehtestatud nõuded külaliskorterile
Külaliskorterile kehtivad üldised majutusettevõttele seatud nõuded, lisaks puhkemajale seatud nõuded ja eraldi külaliskorteri tuleohutusnõuded.

Kuni kümne voodikohaga külaliskorteris peab olema vähemalt üks 6 kg tulekustutusaine massiga esmane tulekustutusvahend ja igas majutusruumis autonoomne tulekahjusignalisatsiooniandur. Enam kui kümne voodikohaga külaliskorteris peavad majutusteenuse osutamise ruumid, nende juurdepääsu- ja väljapääsuteed vastama ehitusseaduses majutusettevõtetele kehtestatud tuleohutusnõuetele.

Viited

Majutusasutused
Tasapinnaline koonduv jõusüsteem

Tasapinnaline koonduv jõusüsteem on teoreetilises mehaanikas selline jõusüsteem, kus jõudude projektsioonide summad kahel koordinaatteljel võrduvad nulliga. Koordinaatteljed x ja y võetakse jõudude tasapinnas. Põhivalemid:

Vaata ka

Ühel sirgel mõjuvate jõudude süsteem
Tasapinnaline paralleeljõudude süsteem
Tasapinnaline meelevaldne jõusüsteem
Ruumiline jõudude süsteem

Teoreetiline mehaanika
Muumia

Muumia on konserveerunud surnukeha.

Sõna pärineb ilmselt pärsiakeelsest asfalti või bituumenit tähistavast sõnast mūmuiya. Sõnatüvi mūm tähendab vaha. 

Surnukehad on säilinud kas konserveerimise tõttu (palsameerimine) või on nad konserveerunud tänu erilisele keskkonnale (kuivamine kuumas liivas või kõrgmäestikus, äkiline külmumine või sohu uppumine).

Surnukehad palsameeritakse peamiselt rituaalsetel eesmärkidel, kuid mitte ainult. Vanas Egiptuses oli laialt levinud loomade palsameerimine ja Egiptusest on leitud üle miljoni loomamuumia, kellest paljud on kassid. Kuid egiptlased palsameerisid teisigi loomi, isegi krokodille.

Jõukad inimesed lasid Vanas Egiptuses kemikaalidega töödeldud surnukeha mässida kangaribadesse, mille kihtide vahele määriti vaike, vaha, tõrva ja/või bituumenit. Vaeseid surnuid ei mähitud kangasse.

Tuntuim uusaegne muumia valmistati Vladimir Leninist. See asub Moskvas Lenini mausoleumis.

Muumiatest saab võtta DNA proove. Sellest on olnud hindamatut kasu Vana-Egiptuse ajaloo väljaselgitamisel, sest Egiptuse kuningate ja nende pereliikmete muumiad on sageli säilinud koos mitmesuguste juurdekuuluvate tekstide ja joonistega ning nii on võimalik kindlaks teha nende täpne omavaheline sugulus.

Vaata ka 

Tartu Ülikooli kunstimuuseumi muumiad
mumifitseerimine
mumio
rabalaibad
topis

Viited 

 Royal Relations, Tut’s father is very likely Akhenaten. National Geographic 09. 2010
 Whole-Body Three-Dimensional Multidetector CT of 13 Egyptian Human Mummies

Vana-Egiptus
Surm
Botaanikute loend

Siin on loetletud botaanikuid.

A 
 Hans Günther Aach
 Heinrich Aasamaa
 Robert Abolin
 Erik Acharius
 Adam Afzelius
 Juhan Aidas
 William Aiton

B 
Friedrich Gottlieb Bartling
Anton de Bary
Karl August von Bergen
Antonio Bertoloni
Josias Braun-Blanquet
Robert Brown
Fedor Bucholtz
Alexander Georg von Bunge

C 
Alphonse de Candolle
Augustin Pyrame de Candolle
Élie-Abel Carrière
George Washington Carver
Joseph Philippe de Clairville
Hugo Conwentz
Heinrich Johann Nepomuk von Crantz

D 
 David Don
 David Douglas
 Johann Christoph Döll

E 
Karl Eichwald
Leonid Enari
Stephan Endlicher
Johann Friedrich Eschscholtz

F
Giovanni Faber
Albert Frank
John Fraser

G 
Guglielmo Gasparrini
Gottfried Albert Germann
Peter von Glehn
Dominique Alexandre Godron
George Gordon
Samuel Frederick Gray
Hugo Gunckel Lüer
David Hieronymus Grindel

H 
Gerhard Hansman
Arthur Hill Hassall
Bert Holm
William Hooker

I 
Nele Ingerpuu

J 
 Wilhelm Johannsen
 Antoine Laurent de Jussieu
Bernard de Jussieu

K 
Aino Kalda
Maret Kask
Jaan Kivistik
Andres Koppel
Heljo Krall
Porfiri Krõlov
Toomas Kukk
Ülle Kukk
Kalevi Kull
Tiiu Kull
Otto Kuntze
Vilma Kuusk
Aino Käärik

L 
Urmas Laansoo 
Liivia Laasimer
Jean François Laterrade
Carl Friedrich von Ledebour
Mare Leis
Elli Lellep
John Lindley
Karl von Linné
Teodor Lippmaa
Christian Luerssen
Piret Lõhmus

M 
Gustav Mann
Ann Marvet
Viktor Masing
Meeli Mesipuu
Georg Mettenius
Philip Miller
Pavel Mištšenko
Johan Andreas Murray
Aime Mäemets

N 
Luis Née
Helmut Neerut
Eugen Niclasen
Ülo Niinemets
Eva Nilson
Thea Normet

O 
 Ivika Ostonen

P 
Jaanus Paal
Taimi Paal
Gerhard Pahnsch
Aino-Helgi Paivel
Aleksei Paivel
Vaike Paju
Peter Simon Pallas
Anneli Palo
Jaak Palumets
Josif Pančić
Elsa Pastak
Elisabeth-Karin Peikel
Ulve Pihlik
Silvia Pihu
Tõnu Ploompuu
Eduard Friedrich Poeppig
Nikolai Petrovitš Popov 
Kaljo Pork
Maia Pork
Jaan Port
Grigori Potanin
Beatrix Potter
Karel Bořivoj Presl
Visolde Puusepp

R 
Tihhon Rabotnov
Elle Rajandu
Leonti Ramenski
Tiina Randlane
Ludvig Raudsepp
Haide-Ene Rebassoo
Mari Reitalu
Aliide Remmel
Achille Richard
Louis Claude Richard
Avo Roosma
Ejvind Rosén
Edmund August Friedrich Russow

S 
Andres Saag
Marianna Saar
Bernhard Saarsoo
Richard Anthony Salisbury
Rein Sander
Gaetano Savi
Matthias Jacob Schleiden
Olaf Schmeidt
Leopold von Schrenck
Theodor Schwann
Friedrich Schmidt
Christian Ernst Stahl
Frederick Campion Steward
Olof Swartz
Anne-Liis Sõmermaa
Alli Süvalepp

Z
Zheng Wanjun
Heinrich Zollinger
Joseph Gerhard Zuccarini

T 
Silvia Talts (1901–1992)
Heiki Tamm
Gavriil Tanfiljev
Michele Tenore
Armen Thahtadžjan
Otto Wilhelm Thomé
Thomas Thomson (1817–1878)
Everard Ferdinand im Thurn
Salomon Constantin Titius
Hans Trass
Tiiu Trei
Jaan Tänavots

U

V 
August Vaga
Nikolai Vavilov
Esta Veski
Vello Veski
Gustav Vilbaste
Linda Viljasoo
Peeter Vissak

W
Moritz Willkomm
William Woodville

Ü 
Albert Üksip

Bioloogia loendid
Biograafiate loendid
Juuliku

Juuliku on küla Harju maakonnas Saku vallas.

Vaata ka
Juuliku karjamõis

Viited

Saku vald
Harju maakonna külad
Adžiivika

Adžiivika  (sanskriti keeles ājīvika, paali keeles ājīvaka 'eluviis') oli 1. aastatuhande keskpaigas eKr Indias alguse saanud rändõpetlaste (śramanate) koolkond. Selle rajajaks peetakse Gosāla Maskarīputrat (paali keeles Makkhali Gosāla; suri umbes 484 eKr), kes oli Mahāvīra kaaslane u 6 aastat, kuni lõi oma õpetuse. 

Erinevalt budismist, džainismist kui ka brahmanistlikest koolkondadest, kus oluliseks peetakse inimese enda jõupingutusi, järgisid adžiivika pooldajad oma õpetustes determinismi ja fatalismi põhimõtteid (sanskriti keeles niyati 'saatus'). Teada on karmid reeglid adžiivikasse astumiseks, askees jpm.

Viited

Kirjandus

 Herkel, A. Aitareya upanišaad. Tõlge ja kommentaarid ning artikkel "Kuidas lugeda upanišaade?" - Akadeemia, 9, 1996, lk 1876-1884
 Balcerowicz, Piotr (2015). Early Asceticism in India: Ājīvikism and Jainism (1st ed.). Routledge. p. 368. ISBN 9781317538530.
 Warder, Anthony K. (1998). "Lokayata, Ajivaka, and Ajnana Philosophy". A Course in Indian Philosophy (2nd ed.). Delhi: Motilal Banarsidass Publishers. pp. 32–44. ISBN 9788120812444.

Filosoofia
India filosoofia
Vanaindia
Rakvere Reaalgümnaasium

Rakvere Reaalgümnaasium, endine Rakvere 3. Keskkool, on Lääne-Viru maakonnas Rakveres asuv üldhariduskool.

Ajalugu
Kooli loomise alus oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu otsus 24. juulist 1972. Hoone ehitati Pagusoo äärde endise katoliku kiriku kohale, ehitaja oli Rakvere MEK. Koolimaja ehitati tüüpprojekti järgi 1392 õpilasele (32 klassikomplekti), õpetajate tuba oli planeeritud 40 õpetajale.

Rakvere 3. Keskkool 
Kool avati 1. septembril 1973 Rakvere I ja II 8-klassilise kooli baasil. Sel päeval tulid Tartu ja Johannes Vares-Barbarusea koolimaja juurest õpilaste kolonnid uue koolimaja juurde. Tseremoonia avas haridusosakonna juhataja Lembit Kõrgessaar, sümboolse võtme võttis vastu direktor Matti Piirimaa.

Avamise ajal õppis koolis 1159 õpilast ning loodi 33 klassikomplekti, 2002/2003. õppeaastal oli neid vastavalt 1163 ja 36. Kõige rohkem õpilasi oli koolis 1984/85. õppeaastal – 1400, klassikomplekte oli 1987/88. õppeaastal – 43 komplekti. Avamise ajal oli koolis 57 õpetajat. Süvendatult õpiti keemiat, saksa keelt, vene keelt, oli ka raadiotehnika kallakuga klass. Esimene lend lõpetas kevadel 1975.

Rakvere Reaalgümnaasium 
Rakvere 3. Keskkool nimetati 22. veebruaril 1995 ümber Rakvere Reaalgümnaasiumiks.

Direktorid
1973–1987 Matti Piirimaa, kes vare töötas Rakvere Internaatkoolis õppealajuhatajana ning 1987. aastal asus tööle Rakvere haridusosakonna juhatajana
1987–1996 Aare Treial, kes varem töötas Elva õhtukeskkooli direktorina ning 1996. aastal siirdus Luunja Keskkooli direktoriks
1996–... Martti Marksoo, kes varem töötas samas koolis geograafia ja majandusõpetuse õpetajana

Tähtpäevad
2003. aasta kevadel tähistas Rakvere Reaalgümnaasium oma 30. aastapäeva. Pidustused kulmineerusid kooli juubelinädalaga 21.-26.04.2003.

2008. aasta 14.–20. aprillil tähistas Rakvere Reaalgümnaasium juubelinädalaga juba oma 35. aastapäeva.

2013. aasta 22.–27. aprillil tähistas Rakvere Reaalgümnaasium juubelinädalaga oma 40. aastapäeva.

Välislingid
Kooli koduleht

Rakvere koolid
Keskmurre

Põhjaeesti keskmurre on eesti keele murre, mida on räägitud Harjumaal (v.a Jõelähtme ja Kuusalu rannas), Virumaa lääneosas (v.a Haljala jm rannas), Põhja-Viljandimaal ja Põhja-Tartumaal Laiuse, Kursi, Äksi ja Palamuse kihelkonnas.

Viimastel aastasadadel on keskmurde ala laienenud. Keskmurre on eesti kirjakeelele kõige lähedasem eesti keele murre.

Kirjandust
 Mari Must ja Aili Univere. Põhjaeesti keskmurre. Häälikulisi ja morfoloogilisi peajooni. Eesti Keele Sihtasutus 2002 (Eesti Keele Instituudi toimetised 10)

Eesti keele murded
Naine

Naine on naissoost täiskasvanud inimene (mitte mees soo järgi ning mitte tüdruk ega neiu vanuse järgi). Mõistet naine kasutatakse bioloogilise soo, kultuurilise või sotsiaalse rolli või nende kõigi eristamiseks.

Naised on võimelised lapsi sünnitama ja neid seejärel oma rinnapiimaga toitma.

Tavaliselt peetakse naiseks inimest, kellel on sünnil välise vaatluse ja sugukromosoomide järgi määratud sooks "naine". 

Lisaks leidub transsoolisi naisi (sünnil määratud meessooliseks, kuid see ei kattu indiviidi sooidentiteediga) ning intersoolisi naisi (variatsioonid sootunnustes, mis ei sobi tüüpilise naise keha definitsiooniga).

Peale bioloogilise soo on inimestel ka sotsiaalne sugu ehk ühiskonnapoolne ootus, missugused käitumisviisid on omased naistele või meestele.

Vaata ka
Naiste õigused
Naiste valimisõigus
Naiste olukord Keenias
Naised teaduses
Tüdruk
Neiu
Feminism
Meessugu

Viited

Välislingid 

Inimene
Perekond
Vadim Zagladin

Vadim Valentinovitš Zagladin (vene keeles Вадим Валентинович Загладин; 23. juuni 1927 Moskva – 21. november 2006 Moskva) oli Nõukogude Liidu välissuhete ekspert, ajakirjanik ja parteitegelane.

Hariduse omandas Vadim Zagladin Nõukogude Liidu Siseministeeriumi alluvuses tegutsenud Moskva Riiklikus Rahvusvaheliste Suhete Instituudis, lõpetades selle ajaloolasena. 

Pärast instituudi lõpetamist töötas Vadim Zagladin samas kõrgkoolis õppejõuna ning oli ajakirjanik väljaannetes "Novoje Vremja" ("Новое время") ja "Problemõ Mira i Sotsializma" ("Проблемы мира и социализма").

1964. aastal asus Vadim Zagladin tööle konsultandina välissuhete alal, töötades NLKP KK Rahvusvaheliste suhete osakonnas. Konsultandi ametikohalt tõusis ta osakonna juhataja esimeseks asetäitjaks. Ühtlasi juhtis ta paljude aastate kestel põhitöö kõrvalt NLKP Keskkomitee Sotsiaalteaduste Instituudi rahvusvahelise töölisliikumise probleemide õppetooli ja oli aastatel 1979–1989 ka Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Liidunõukogu välissuhete komisjoni sekretär. 

Vadim Zagladin oli Nõukogude Liidu juhtivaid eksperte Euroopa riikide alal. Erilist huvi tundis ta Prantsusmaa vastu. Oma ametikohal suhtles ta vahetult kõigi NLKP KK peasekretäridega alates Leonid Brežnevist, kuni Mihhail Gorbatšovini.

Rahvusvaheliste suhete osakonna juhataja asetäitja ametikohalt viidi ta 1988. aastal üle Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Gorbatšovi nõunikuks. Hiljem nõustas ta Gorbatšovi kui Nõukogude Liidu presidenti, jäädes ametisse Nõukogude Liidu likvideerimiseni aastal 1991. aastal.

1992. aastal, kui asutati Gorbatšovi Fond, jätkas Zagladin fondis tööd Mihhail Gorbatšovi nõunikuna. Sellel ametikohal oli tema peamiseks tegevussuunaks suhete arendamine Itaalia ja Vatikaniga.

Vadim Zagladin oli ajalooteaduse kandidaat, filosoofiadoktor ja Venemaa Teaduste Akadeemia tegevliige. Ta valdas prantsuse, saksa ja inglise keelt. Zagladin avaldas elu jooksul mitu raamatut ja ligi 300 artiklit. Tema isiklik arhiiv, milles sisaldub umbes 500 dokumenti, on kasutatav Gorbatšovi Fondi lugemissaalis Moskvas.

Välislingid

Газета.ру: Умер Вадим Загладин (nekroloog vene keeles)
Горбачев Фонд: Скончался Вадим Загладин (nekroloog vene keeles)

Nõukogude Liidu inimesed
Venemaa inimesed
Vvedenskoje kalmistule maetud
Sündinud 1927
Surnud 2006
Lhukang

Lhukang on Lozang Gyatso (1617–1682), V dalai-laama poolt rajatud buda tempel Tiibetis. Lozang Gyatso rajas templi oma õpetaja Lobsang Choekyi Gyaltseni (1505–1568) soovitusel ja juhtimisel Lhukangi (Tib.klu khang), mis asub Potala palee taga (Kuningliku Draakoni) tiigi keskel asuval väikesel saarel. Lukhangi tempel vaatab fassaadiga lõunasse, samasse suunda kuhu Potala paleegi. Saarele viib hiina stiilis kivisild. Templi hoone hõlmab 3700 ruutmeetrit.

1654–1692, kui ehitati Potala paleed, võeti ehituse käigus pinnast, millest tekkisid suured sügavad augud, mis täitusid tasapisi veega. Isikliku pühamu endale tegi sellest VI dalai-laama. 1791 ehitas templi osaliselt ümber VIII dalai-laama, XIII dalai-laama lasi Lukhangi templi täielikult restaureerida. 

1984–1985 vahetati restaureerimistööde käigus välja enamik templist.

Kutsutakse veel Dzonggyab Lukhang Naga templiks või Draakoni templiks.
 
Lhukangi ajalugu on sama vana kui Potala palee oma, sest mõlemad rajati ühel ajal. Tempel oli läbi aegade dalai-laamade isiklik tempel, kuhu võõrastel polnud võimalust siseneda. Alates V dalai-laamast, kes templi rajas, kasutasid dalai-laamad seda oma visualiseerimispraktikate jaoks, et saavutada läbi sisekaemuse ja kujustamise kõrgemat teadmist ja teadvuse seisundeid. 

Legend räägib, et nagad on salatarkuste ja teadmiste hoidjad, kaitsjad ja seepärast on tempel pühendatud neile vees elavatele müstiliste ja salajase tarkuse valvuritele.

Templi seinad on osaliselt kaetud maalingutega 84 mahasiddha elust ja tegevusest. Seoses templiga on kirjutanud teksti "Saladuslikud nägemused" (gSang-ba,i rnam-thar rgya-can) kV dalai-laama Lozang Gyatso, kes pajatab selles oma imelistest kujustamistest ja nägemustest.
Seda kutsutakse ka mustaks raamatuks, kuna kogu tekst on kirjutatud mustale paberile.

Tekstis on suuremal hulgal selgitavaid illustratsioone ja jooniseid.

Välislingid 
Hidden temple of Tibet 
The Lukhang temple 

Vadžrajaana

Tiibet
Frederik Willem de Klerk

Frederik Willem de Klerk (18. märts 1936 Johannesburg – 11. november 2021) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik.

Frederik Willem de Klerk valiti 1972. aastal Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamenti. 

Ta oli Lõuna-Aafrika Vabariigi president aastatel 1989–1994.

Tema ajal lõpetati LAV-is apartheidipoliitika.

Tunnustus
Frederik Willem de Klerk pälvis 1993. aastal koos Nelson Mandelaga Nobeli rahuauhinna.

Järgmisel aastal (1994) valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.

<center>

| Eelnev:  Pieter Willem Botha
| Lõuna-Aafrika Vabariigi president  1989–1994
| Järgnev:  Nelson Mandela </td>

Lõuna-Aafrika Vabariigi presidendid
Nobeli rahuauhinna laureaadid
Sündinud 1936
Surnud 2021
Saareküla (Viljandi)

Saareküla on küla Viljandimaal Viljandi vallas 12 km Viljandist ida pool. Ta piirneb Ärma jõega.

Saareküla on tüüpiline hajaküla.

Külas on Everti talu kalmistu. Küla idapiiril voolab Mähma oja.

Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.

Viited

Viljandi valla külad
Vladimir Sapožnin

Vladimir Sapožnin (26. juuli 1906 Sumõ – 6. detsember 1996 Tallinn) oli vene päritolu Eesti viiuldaja, multiinstrumentalist, estraadiartist ja imitaator.

Elulugu
Vladimir Sapožnin hakkas esinema 5 aasta vanuselt koos vanematega tsirkuses, algul žonglööri ja klounina, hiljem ksülofoni- ja viiulimängijana. Teistest muusikainstrumentidest on ta mänginud kontsertiinat, suupilli, kellamängu ja okariine. Sageli esines ka mitmesuguste heliimitatsioonidega, kasutades ainult oma häälepaelu ja suud, tegi järgi muusikainstrumente, loodushääli ning inimesi. Kasutas esinejanime Boba. See on vene nime Vladimir kirillitsas kirjutatud lühendvorm Vova.

Aastatel 1922–1940 esines koos õdede Nadežda ja hiljem Valentinaga multiinstrumentalisti ja imitaatorina paljudes Euroopa ja USA varieteedes. Pidas 1936–1939 Haapsalu suveorkestris kontsertmeistri ametit, juhatas 1941–1944 Eesti ringhäälingu tantsukapelli ning 1944–1948 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia džässorkestrit. Oli 1944–1990 Eesti NSV Riikliku Filharmoonia solist, esines paljudes Nõukogude Liidu linnades ja ka välismaal. Aastatel 1972–1986 oli ta ühtlasi Viru ja Tallinna varietee ning 1982. aastast Moskva kohviku ansambli solist.

Vladimir Sapožnin on loonud virtuoosseid viiulipalu, teinud seadeid viiulile ja esinenud viiuli soolokontsertidega, esinenud raadios, televisioonis ning filmis. Ta on esinenud ka sõnakunstnikuna.

Haridustee 
 1920–1922 õppis viiulimängu Moskva Konservatooriumis professor Konstantin Mostrasi juures.
 1924–1925 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis õpetaja Hermanni juures
 1930. aastate alguses Tallinna Konservatooriumis professor Paulseni klassis
 Pikkade esinemiste tõttu välismaal lõpetas Tallinna Konservatooriumi viiulierial alles 1936. aastal eksternina.

Diskograafia 
"Estraadikunstnik Vladimir Sapožnin – Владимир Сапожнин музыкальный эксцентрик" Melodija 1986.

Muud 
 Vladimir Sapožnin kogus mänguasju, tema kogu, milles on üle 800 eseme asub Tartu Mänguasjamuuseumis
 5. jaanuaril 2006 moodustati sihtasutuse Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde Vladimir Sapožnini fond.

Tunnustus
1956 – Eesti NSV teeneline kunstnik

Isiklikku
Abikaasa oli Maria Vassiljevna. Oleg Sapožnin (1931–2014) oli Vladimir Sapožnini poeg. Sapožnini kõige kallimaks muusikainstrumendiks oli Maggini viiul.

Kirjandus 
 Heino Pedusaar "Boba. Mees kui orkester". WW Passaž 2000. ISBN 9985-60-950-6

Välislingid 
 
  – Manfred Vainokivi dokumentaalfilm Sapožninist
 Tarmo Teder, Boba iga 25 aasta tagant, sirp.ee, 17. september 2010

Eesti muusikud
Eesti viiuldajad
Eesti NSV teenelised kunstnikud
Sündinud 1906
Surnud 1996
Tallinna Aleksander Nevski kalmistule maetud
Béla Bartók

Béla Viktor János Bartók (25. märts 1881 Nagyszentmiklós – 26. september 1945 New York) oli ungari helilooja, pianist ja rahvamuusikateadlane. 

Ta sündis põllumajanduskooli direktori pojana Nagyszentmiklósis (tollal Austria-Ungari, nüüd Rumeenia). Pärast isa surma 1888. aastal kolis ta koos ema ja õe Erzsebetiga Nagyszőlősisse (tänapäeval Võnogradiv Ukrainas) ja seejärel Pozsonyisse (tänapäeval Bratislava Slovakkias). Lapsena oli ta kidurat kasvu ja haiglane ning kannatas kuni 5. eluaastani valuliku lööbe all.

Tema muusikaanne ilmnes varakult. Ema sõnul suutis ta eristada tantsude rütme, mida ema talle klaveril mängis, veel enne, kui ta täislausetega rääkima õppis. 4-aastaselt suutis ta klaveril mängida juba 40 pala. Esimese avaliku kontserdi andis ta 11-aastaselt. Sealjuures esitas ta ka enese kaks aastat varem komponeeritud pala "Doonau kulg".

Ta õppis alates 1899. aastast Budapesti muusikaakadeemias klaverit ja kompositsiooni. Õpingute ajal tutvus Zoltán Kodályga, kellega koos ta kogus rahvamuusikat.

1908 reisis ta koos Kodályga mööda maad, kogudes vanu ungari rahvalaule. Nende leiud olid üllatuslikud. Ungari rahvamuusikana oli varem esitletud mustlasmuusikat. Klassikaline näide sellest eksitusest on Ferenc Liszti "Ungari rapsoodiad" klaverile, mis põhinevad populaarsetel kunstlauludel, mida esitasid mustlasbändid. Seevastu vanad ungari rahvaviisid, mille avastasid Bartók ja Kodály, sarnanevad nendega vähe. Selle asemel avastasid nad, et paljud rahvalaulud põhinevad pentatoonikal, mis meenutab idamaade rahvalaule, näiteks Kesk-Aasia ja Siberi omi.

Bartókit mõjutas Richard Straussi muusika.

1909. aastal abiellus ta Márta Ziegleriga. Nende poeg Béla II sündis 1910. aastal. 1911. aastal kirjutas ta oma ainsa ooperi "Hertsog Sinihabeme loss" ja pühendas selle abikaasale. 1923 see abielu lahutati. Seejärel abiellus Bartók oma õpilase Ditta Pásztoryga. 1924 sündis Bartóki teine poeg Péter.

Ta on kirjutanud ooperi, kaks balletti, klaveri- ja viiulikontserte, koori- ja kammermuusikat. Noorena kirjutas ta peamiselt klaverimuusikat, keskeas lisandus keelpillimuusika. Vanas eas polnud tal lemmikinstrumenti.

Kirjandus 
 Bence Szabolcsi, "Béla Bartók" : [elu ja looming]. Tõlkinud Helju Tauk. Eesti Raamat, Tallinn 1973, 116 lk. (ka bibliograafia)
 György Kadar, "Bartóki ja Kodály elutööst kultuurivallutuste valguses: sissevaateid keskeuroopluse ja selle kultuuriloo võrdlevasse uurimisse massikultuuri ajastul". Soomekeelsest käsikirjast lühendatult tõlkinud Andres Langemets – Tuna 2002, nr. 3, lk. 4–17

Bartok, Bela
Bartok, Bela
Bartok, Bela
Bartok, Bela
Kalvi vasallilinnus

Kalvi vasallilinnus asub Virumaal Kalvi külas.

Kirjalikult mainitakse 15. sajandil rajatud kastelli tüüpi Kalvi linnust esmakordselt 1485. aastal. Selle rajas Lodede perekond.

Kuigi see oli Virumaa suurim läänilinnus pindalaga 586 m², on üllatav siinsete müüride napp paksus – kõigest 0,8–1,25 meetrit. Ehitusmaterjalina on kasutatud nii pae- kui ka raudkivi.

Linnuse sissepääs asub lääneküljel. Kaarja väravaava kohal on säilinud väljapoole kitsenev laskeava. Väikest sisehoovi ümbritsevad kõigist neljast küljest elu- ja majandusruumid. Enamik alumise korruse lagedest on aga kaetud silindervõlviga.

Linnuse ida- ja lõunatiib kui peatiivad on 10–15 meetrit laiad ja neis on kaks eraldi ruumi sügavuti. Linnuse teised tiivad on 5–7 meetri laiused.

Linnuse sisehoovis on säilinud viie meetri sügavune kaev.

18. sajandi lõpul ehitati linnuse idatiib ümber härrastemajaks, mis hävis tulekahjus 1910. aastal. Praegune Kalvi mõisahoone asub linnusest pisut põhja pool.

Kirjandus
Kalvi Aluve. Eesti keskaegsed linnused. Tallinn: Valgus, 1993. Lk 56.

Välislingid

Viru-Nigula vald
Eesti linnused
Liivi ordu vasallilinnused‎
Lääne-Viru maakonna kultuurimälestised
Päri

Päri

 Päri, küla Lääne-Nigula vallas Läänemaal
 Päri, küla Viljandi vallas Viljandimaal
 Päri, endine küla praeguse Rapla valla (Rapla maakond) territooriumil (liideti 1977)

 Päri, perekonnanimi

Vaata ka
Päri vald, endine vald Läänemaal Kullamaa kihelkonnas
Päri vald, endine vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas
Maalinna soosaar

Maalinna soosaar ehk Soontagana soosaar ehk Maalja soosaar on kunagine soosaar Avaste soo edelaosas, mis kuivenduse tagajärjel muutus 1920. aastatel poolsaareks. Halduslikult kuulub Maalinna soosaar Kurese küla koosseisu. Maalinna soosaarel oli muinasaja lõpul vanade eestlaste linnus (Soontagana maalinn).

Soosaarel oli aastateni 1967 ja 1968 kaks talu (Maalinna talud), kus elanud inimeste, Soontakide, esivanemaid peetakse pärimuse järgi muinasaegseteks kohalikeks ülikuteks.

Peale talude tühjaks jäämist oli soosaar räämas aga korrastati 1990. aastate lõpus Riigimetsa Majandamise Keskuse poolt turismiobjektiks. Soosaarele on rajatud lõkkepaigad, grillonn, paviljonid, vaatetorn, laudteed ümbritsevasse Avaste soosse ja Kuresele.
Viimasel ajal on seal korraldatud ka vabaõhuetendusi.

Lääneranna vald
Eesti loodus
Johannes Voldemar Veski

Johann(es) Voldemar Veski (27. juuni 1873 Vaidavere – 28. märts 1968 Tartu) oli keeletoimetaja, sõnaraamatute koostaja ja terminoloog.

Ta töötas Tartu Ülikooli eesti keele lektorina aastail 1920–1938, eesti keele professorina aastail 1944–1955, ENSV TA akadeemik aastast 1946, 1914. aastast alates oli ta Eesti Kirjanduse Seltsi teadussekretär. Koostas õigekeelsussõnaraamatu.

Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetaja.

1914–1922 Eesti Kirjanduse Seltsi teaduslik sekretär.

Tartu Ülikooli audoktor (Dr. phil. h. c., 1933).

Oskuskeele komisjonide loomine Veski osalusel (matemaatika, zooloogia, geograafia jne).
1920–1940 ilmus Veski osalusel 36 oskussõnastikku.

1918 avaldati esimene ÕS (170 lehekülge, 20 000 sõna).

Keelekorralduse põhimõtted: otstarbekus, süsteemsus, kõik arendamiseks vajalik leidub keeles endas.

Johannes Voldemar Veski oli Sihtasutise M. Varese Toetusraha juhatuse liige.

Johannes Voldemar Veski on maetud Tartu Ülikooli kalmistule.

Pere
Tema tütar oli keeleteadlane Asta Veski.

Kirjandus 
 August Palm, "Hüvastijätt Nestoriga" (mälestuskilde) – Looming 1968, nr. 6, lk. 896–904
 Keel ja Kirjandus 1973, nr. 6 (J. V. Veski 100, autorid: Paul Ariste, Arnold Kask, Jaak Põldmäe, Helju Vals, Huno Rätsep)
 Heinrich Riikoja, "Koos Veskiga sõnu tegemas" – Keel ja Kirjandus 1975, nr. 4, lk. 231–234
 Huno Rätsep, "Sõnaloo raamat" (artikleid). Ilmamaa, Tartu 2002
 Johannes Voldemar Veski, Mälestuste raamat, Eesti Raamat, Tallinn, 1974

Välislingid 
 
 Johannes Voldemar Veski end. elamu

Eesti keeleteadlased
Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna professorid
Eesti NSV Teaduste Akadeemia liikmed
Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpetajad
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1873
Surnud 1968
Świnoujście

Świnoujście (saksa keeles Swinemünde) on kuurortlinn Loode-Poolas. 

Kuulub alates 1999. aastast Lääne-Pomorze vojevoodkonda, aastatel 1975–1998 kuulus Szczecini vojevoodkonda.

Välislingid 

 http://www.swinoujscie.pl/

Swinoujscie
Sadamalinnad
Bang Kho Laem

Bang Kho Laem (tai บางคอแหลม) on Bangkoki linnaosa.

Elanike arv on 106 500 (2004) ja pindala 10,9 km².

Bangkok
Linnaosad