joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Augsburgi ülikool

Augsburgi ülikool (saksa keeles Universität Augsburg) on ülikool Saksamaal Augsburgis.

Ülikool asutati 1970.

Ülikoolis õpib üle 20 000 üliõpilase.

Pilte

Viited

Välislingid 
Koduleht

Saksamaa ülikoolid
Perikoopide raamat

Perikoopide raamat, ka evangelistaar (ladina keelest evangelistarium) on liturgiline raamat, millesse on koondatud kirikuaasta pühapäevade ja suurte pühade jumalateenistustel lugemiseks mõeldud tekstilõigud (perikoobid) Uuest Testamendist. Kasutatakse katoliku ja õigeusu kirikus.

Sõnavara 
Katoliku kirik nimetab inglise, prantsuse ja saksa keeles tänapäeval nii perikoopide raamatut kui ka nelja evangeeliumi täistekste koondavat evangeliaari sama sõnaga evangeliaariks (évangéliaire, evangeliary, Evangeliar).

Bütsantsi liturgias on perikoopide raamat εὐαγγέλιον λειτουργικόν evangelion liturgikon või εὐαγγέλιον evangelion, evangeeliumi täistekste sisaldav raamat τετραευαγγέλιον tetraevangelion. Kirikuslaavi keeles vastab perikoopide raamatule А́пракос (vanakreeka keelest ἄπρακτος 'mitte-argipäevane').

Sisu 
Tekstilõikude järjekord on seotud kirikuaasta pühadega, alates vigiiliast enne jõule. Erinevalt evangeliaarist ei ole perikoopide raamatus evangeeliumide kogu tekst. Evangelistaar võis sisaldada evangeeliumist valitud tekste ka muudeks erilisteks puhkudeks, näiteks kiriku pühitsemise aastapäev (templipüha) või jumalateenistus surnute mälestuseks.

Ajalugu 
Alates 5. sajandist hakkas algne terve piibliteksti lugemine jumalateenistustel (lectio continua) laiemalt asenduma valitud tekstilõikude lugemisega. Kuigi perikoopi kui piibli tekstilõiku mainitakse juba Justinuse 2. sajandi tekstides, pärinevad esimesed lektsionaarid (perikoopide raamat ja epistolaar koos) 5. sajandist.. 6. sajandiks oli tava koondada jumalateenistustel lugemiseks mõeldud tekstid omaette raamatusse täiesti välja kujunenud.

Perikoopide raamatud on sageli illustreeritud jutustavate miniatuuridega pühakirjalõigu kohta. Varaseimad tuntud näited keskaegsetest käsikirjalistest hinnaliste illustratsioonidega perikoopide raamatutest on Godescalci evangelistaar (781–783), Codex Egberti (Reichenau, 980–993), ottode kunstist Heinrich II ja Heinrich III perikoopide raamatud, glagoolitsas Codex Assemanianus (Novgorod, 11. sajand) ja  11. sajandi lõpust Gniezno ja Płocki codex aureus'ed ning Vyšehradi koodeks.

Pildid

Viited 

Piibel
Liturgilised raamatud
Kristlik kunst
Baškiiri Riiklik Ülikool

Baškiiri Riiklik Ülikool (vene keeles Башкирский государственный университет) on ülikool Venemaal Baškortostanis Ufaas.

Ülikool asutati 1909.

Ülikoolis õpib üle 33 000 üliõpilase.

Viited

Välislingid 
Koduleht

Venemaa ülikoolid
Baškortostan
Queenslandi ülikool

Queenslandi ülikool (inglise keeles University of Queensland) on ülikool Austraalias Queenslandi osariigis Brisbane'is.

Ülikool asutati 10. detsembril 1909.

Ülikoolis õpib üle 55 000 üliõpilase (2019).

Vaata ka
Kesk-Queenslandi ülikool

Viited

Välislingid 
Koduleht

Austraalia ülikoolid
Queensland
Setlagole

Setlagole on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas, Ratlou valla halduskeskus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Setlagole elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,39%, värvilisi 1,19%, India või Aasia päritolu inimesi 0,29%, valgeid 0,05% ja teisi 0,08%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 91,68%, sotho keelt 1,88%, inglise keelt 1,75% ja ndebele keelt 1,19%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Makapanstad

Makapanstad on asula Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas, Moretele valla halduskeskus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Makapanstadi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,46%, India või Aasia päritolu inimesi 0,21%, valgeid 0,19%, värvilisi 0,04% ja teisi 0,11%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 82,62% inimesi, pedi keelt 5,37%, tsonga keelt 4,67%, inglise keelt 1,52%, ndebele keel 1,34%, viipekeelt 1,10%, suulu keelt 1,07% ja sotho keelt 1,06%.

Viited

Lõuna-Aafrika Vabariigi asulad
Põhjaõngejada

Põhjaõngejada on Eestis lubatud õngpüünis, olles õngejada üks variante.

Ehitus 
See on püünis, mille püügi põhimõte seisneb kala peibutamises õngekonksu otsa kinnitatud söödaga.
Söödaks sobib kasutada vihmausse, väikest söödakala või räimetükikesi. Söödad saab konksude otsa panna juba kaldal. Põhjaõngejada on tavaliselt varustatud lühikeste lipsudega, mis kinnituvad liinile tiheda sammuga. Sellise ehitusega jada on sobilik väheliikuva põhjase eluviisiga kalade püüdmiseks.

Põhjaõngejada koosneb pealiinist ja sealt väljuvatest lipsudest, mille otsas on õngekonksud. Lipsude vahe on 2,5 m. Pealiin ja lipsud on uppuvast materjalist ning pealiini otsa kinnitatakse raskus (anrkur või kivi) ja märklipp.

Püük 
Põhjaõngejada vettelaskmine toimub analoogselt võrkude vettelaskmisega. Põhjaõngejada lastakse vette õhtul, tegemist on öise püügivahendiga, kui taotletakse saada angerjat. Hommikul vara, umbes päikesetõusu ajal, on soovitatav õngejada välja võtta, et linnud ette ei jõuaks. Lisaks angerjale püütakse põhjaõngejadaga ka ahvenat, säinast, turska, lesta, särge ja haugi.

Vaata ka 
õngejada
põhjalähedane õngejada 
pelaagiline õngejada 
pinnajada

Välislingid 
Põhjaõngejada

Kalapüügivahendid
Lēģernieki

Lēģernieki (kohalikus murdes Lieģernīki) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Jaunanna vallas. Lēģernieki asub valla lõunaosas merepinnast 126 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Jaunannast 4, piirkonna keskusest Alūksnest 22 ja Riiast 223 kilomeetri kaugusele.

Aastal 2007 oli külas 40 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Jozini

Jozini on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis uMkhanyakude ringkonnas, Jozini valla halduskeskus.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jozini elanikest mustanahalisi aafriklasi 90,60%, India või Aasia päritolu inimesi 4,28%, valgeid 3,22%, värvilisi 0,26% ja teisi 1,63%. Suulu keelt pidas emakeeleks 84,22% inimesi, inglise keelt 5,78%, afrikaani keelt 1,93%, tsvana keelt 0,85% ja ndebele keelt 0,76%.

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Apiilinke

Apiilinke (leedu keeles apylinkė) oli Leedu NSV haldusüksus; ühtlasi väikseim haldusüksus. Apiilinkede analoogid olid Eesti NSVs ja mujal Nõukogude Liidus eksisteerinud külanõukogud.

Apiilinkeid hakati moodustama 1940. aastal. Aastal 1940 oli neid 2866, aastal 1994 veel 427. 1995. aastal muudeti kõik apiilinked valdadeks (leedu keeles seniūnija).

Leedu NSV
Leedu geograafia
Sofikalns

Sofikalns (kohalikus murdes Sopikols) on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Mālupe vallas. Sofikalns asub valla keskosas Igrīve jõe kaldal. Küla jääb valla keskusest Mālupest 6, piirkonna keskusest Alūksnest 23 ja Riiast 224 kilomeetri kaugusele.

Sofikalnsi karjamõisa ait on kohaliku kaitse all olev arhitektuurimälestis.

Varem loeti Sofikalnsi koosseisu kuuluvaks ka Žērveļi küla.

Aastal 1934 avati küla servas Pakalnieši—Kūdupe raudteel Mālupe raudteejaam, mis aga Teise maailmasõja järel suleti. Külas on Stradiņši ja Sofikalnsi ja bussipeatused.

Aastal 2019 oli külas 64 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Brundtlandi aruanne

Brundtlandi aruanne (inglise keeles Brundtland Re­port) on 1983. aastal ÜRO Peaassamblee eestvõttel asutatud ja Norra peaministri Gro Harlem Brundtlandi juhitud Maailma Keskkonna- ja Arengukomisjoni aruande "Meie ühine tulevik" ("Our Common Future", 1987) mitteametlik nimetus.

Aruanne andis ülevaate maailma keskkonna seisundist ja selle parandamise teedest. Brundtlandi aruandes sõnastati esimest korda säästva arengu kontseptsioon, mille järgi tänase põlvkonna vajaduste rahuldamine ei tohi kahjustada tulevaste põlvede võimalusi rahuldada omi vajadusi. Aruandes populariseeriti säästvat arendamist globaalse koostöö kaudu.

Vaata ka
Agenda 21
Põlvkondadevaheline õiglus

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Jätkusuutlik säästumäär

Jätkusuutlik säästumäär ehk kohandatud netosäästmine (inglise keeles genuine savings) on summa, mis koosneb toodetud kapitali kulumist, loodusvarade kulumist ja energiakasutusest (sh CO2-heitest tulenev kahju) ning investeeringutest inimkapitali (hariduskulutused).

Töötati välja Maailmapanga jaoks (1997). Negatiivne säästumäär viitab sellele, et ühiskond tarbib praegust kapitalibaasi, st areng ei ole pikas perspektiivis kestlik.

Vaata ka
Roheline SKT
Säästva majandusliku heaolu indeks
Tõelise arengu indeks
Hartwicki reegel

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Odo Clunyst

Odo Clunyst, ka Cluny Odo (sündinud u 878 Le Mansis, surnud 18. novembril 942 Toursis) oli Cluny benediktlaste kloostri teine abt ja üks Cluny kloostrireformi initsiaatoritest.

Katoliku kirik kuulutas Odo 1407. aastal pühakuks. Tema mälestuspäev on 18. november. Püha Odot peetakse muusikute kaitsepühakuks püha Cecilia kõrval.

Eluloolist 
Odo oli Déolsi isanda Ebbo I poeg ja isa pühendas ta Toursi Pühale Martinile. Esimese hariduse sai poiss Guillaume d'Aquitaine'i õukonnas, kus teenis kannupoisina. Pärast astumist benediktlaste ordusse 909. aastal õppis ta vabade kunste Toursis ja Pariisis. Pühitseti preestriks Baume-les-Messieurs' kloostris. 925. nimetati Odo Aurillaci kloostri kolmandaks abtiks, kuid loobus kohast koadjuutori Arnulfi kasuks.

Pärast Baume-les-Messieurs' abti Berno surma võttis Odo 927 üle 910. aastal alustatud Baume'i kloostri tütarkloostri Cluny juhtimise (nn Cluny II perioodil). Ta valvas hoolikalt ordureeglite järgimise üle, juurutas valju distsipliini, vaikimiskohustuse ja range askeesi. Vaatamata mitme vaimuliku aukandja vastuseisule saavutas Odo Püha Tooli ja osa aadlike heakskiidul selle, et Cluny kloostrile tekkis arvukalt tütarkloostreid ja sellega kasvas kloostrireformi mõju.

Muusika 
Vabade kunstide hulka, mida Odo oli õppinud, kuulus ka muusika ja ordu kohustuste kõrval leidis Odo aega tegelda muusikaga kiriku tarbeks. Ta lõi gregooriuse laulu viise ja süstematiseeris neid ning kirjutas mõned muusikatoreetilised teosed, talle on ka omistatud traktaat "Dialogus de musica". Traktaadis on määratud kindlaks tänaseni kasutatavad tähed helikõrguste märkimiseks (Γ, A, B, C, D, E, F, G, a, b, b, c, d, e, f, g, aa), toetudes Eukleidese diatooniliste helide süsteemile, mida keskajal Boethiuse teoste kaudu tunti.

Teosed 
 "De vita sancti Gerardi", Aurillaci püha Geraldi elulugu
 "Collationes", kolm raamatut moraali käsitlevaid esseesid ja jutlusi
 eepiline poeem "Occupatio"
 12 kooriantifoni Püha Martini auks, mida lauldakse tänaseni Toursi katedraali hommikuteenistustel

Ikonograafia 
Odot kujutatakse pühapiltidel tavaliselt abti riietuses ja raamatuga käes.

Viited

Välislingid 
 Püha Odo katoliku veebientsüklopeedias
 Cluny Odo Encyclopædia Britannicas
 Odo of Cluny on the Difficulties of Earlier Medieval Governance. - The Historian's Sketchpad (blog)
 C. Bolli. Cluny Abbey. (artikkel haridusportaalis Khan Academy)

Pühakud
Keskaja muusikainimesed
Prantsusmaa katoliku vaimulikud
Benediktlased
Leo-Henn Humal

Leo-Henn Humal (sündinud 17. detsembril 1940) on eesti biofüüsik.

Ta lõpetas aastal 1959 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1965 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-füüsikateaduskonna füüsika osakonna, spetsialiseerudes biofüüsikale.

Tartu Ülikooli biomeditsiinifüüsika laboris oli ta esimeste elektrilise bioimpedantsi meetodi arendajate seas Tartus.

Ta hakkas induktsioonkardiograafia ehk Foucault' kardiograafia meetodit uurima 1960ndate keskel. Tema uurimistööd pälvisid üleliidulise tähelepanu.

Koostöös Jüri Vedruga jätkas ta neid uuringuid hiljem 1990ndatest alates.

Välislingid

Eesti teadlased
Sündinud 1940
Keskkonnafunktsioon

Keskkonnafunktsioon (inglise keeles environmental function) on ökosüsteemide ja neid moodustavate organismide võime hoida ökoloogilist tasakaalu ning sellega inimelu alles hoida ja rikastada. Ökosüsteemide struktuurist ja toimimisest lähtuvad funktsioonid pakuvad inimeste väärtustatavaid hüvesid ehk ökosüsteemiteenuseid.

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Cardiffi Ülikool

Cardiffi Ülikool (kõmri keeles Prifysgol Caerdydd, inglise keeles Cardiff University) on ülikool Walesis Cardiffis.

Ülikool asutati 1883. aastal nimega University College of South Wales and Monmouthshire.

2016. aastal õppis seal üle 31 000 üliõpilase.

Viited

Välislingid 
Koduleht

Suurbritannia ülikoolid
Wales
Jüri Vedru

Jüri Vedru (sündinud 24. detsembril 1948) on Eesti teadlane.

Tartu Ülikooli biomeditsiinifüüsika laboris oli ta esimeste elektrilise bioimpedantsi meetodi arendajate seas Tartus.

Ta hakkas induktsioonkardiograafia ehk Foucault' kardiograafia meetodit uurima koos Leo-Henn Humalaga 1970. aastatel ning jätkas neid uuringuid hiljem alates 1990. aastatest.

Välislingid
Jüri Vedru ETISes

Eesti teadlased
Sündinud 1948
Vender

Vender on ujuvvahendi ja kai või muu sildumiskoha omavahelise vahetu kokkupuute vältimiseks ja pehmendamiseks mõeldud ese või seadis.

Kirjeldus 
Vendrid on tänapäeval väliskujult peamiselt: 
 silindri- või sigarikujulised ehk toruvendrid, 
 kera- või pirnikujulised ehk pallvendrid; 
 lamedakujulised ehk plaatvendrid;
 nurgakujulised (veesõiduki vööritipule, ahtrinurgale või kai nurgale kinnitatavad) ehk nurgavendrid;

Valmistatakse ka mitmesuguseid erikujulisi vendreid. 

Algselt kasutati suuremate vendritena lihtsaid puitlatte ja väiksematena köiepunutisega ümbritsetud liivakotte. Seoses tehnika arenguga on arendatud ka paremini pehmendavad vendrid, mis on peamiselt kummi- ja plastikupõhised. Väiksematel ja kergematel veesõidukitel on reeglina kasutusel kergemad täispuhutavad, sadamakaidel aga täismaterjalist vendrid. Täispuhutavatele kummi-plasti-vendritele kinnitatakse eluea pikendamiseks vahel täiendavalt spetsiaalseid tekstiilist vendrikatteid. Suured vendrid võivad olla ujutatavad. 

Sageli kasutatakse vendritena kasutatud rehve.

Suuremate liiniveo-parvlaevade igapäevastes sildumiskohtades võidakse kaivendrite asemel kasutada ka kai külge paigaldatud sobivaid sildumisamortisaatoreid või amortisaatorvendreid.

Kasutamine 
Vendrid kinnitatakse tavaliselt nii sadamakaile kui ka veesõiduki parda äärde piisavate vahedega, et tagada ohutu pehmendus sildumisel ja kai või teise ujuvvahendi parda ääres seismisel. Sadama vendrid on reeglina statsionaarsed, kuid ei pruugi katta täielikult kogu kaid. 

Vendrite kuju ja suuruse valikul ning paigaldamisel tuleb arvestada efektiivsuse ja paindlikkusega. Näiteks ei pruugi olla mõistlik hankida ja paigaldada suuremale veesõidukile suurt hulka väikseid vendreid või nö vendrikimpe, kui sama efekti tagavad ka mõned suuremad vendrid, mida on aga ühtlasi võimalik vajadusel kiiremini ümber paigutada. Samas ei pruugi ujuvvahendile piisata igasugusteks sildumisolukordadeks vaid mõnest suurest vendrist suure paigaldamisvahega. Soovitav on hoida sildumisolukordades varuks ühte nö abivendrit, mida on vajadusel võimalik kiirelt täiendavalt rakendada kriitiliseks osutuvas kohas. 

Veesõiduki vendrid on ohutuse mõttes mõistlikum kinnitada parraste äärde juba enne sadama akvatooriumisse sisenemist. Vajadusel tuleb sildumise käigus vastavalt tingimustele või manöövritele ujuvvahendi parda ääres mõni vender teisele kohale ümber tõsta või lisada. Sadamast väljumise järel ja sõidu ajal eemaldatakse veesõiduki vendrid parrastelt (tõstetakse tekile). Sadamates või nende lähistel töötavatel abilaevadel ja praamidel on vendrid kinnitatud sageli statsionaarselt. 

Väiksemate veesõidukite täispuhutavate vendrite pardal hoiustamiseks kasutatakse sageli spetsiaalseid vendrikorve.

Vaata ka 
Sildumine
Pollar
Knaap
Parras
Põrkepruss

Välislingid 

EKSS

 Laevandus
Kliimamuutusega kohanemine

Kliimamuutusega kohanemine (inglise keeles adaptation to climate change) on tegevused, mis valmistavad ette muutuvates ilmastikuoludes toimetulekut ja tagajärgedega kohanemist kliimamuutuse mõju vähendamiseks nii kodumajapidamiste, asumite ja ettevõtete kui ka majandussektorite ja riikide tasandil. Näiteks rannaalade kaitsmine meretaseme tõusu ja üleujutuste eest, üleujutatavatelt aladelt elanike ümberasustamine, üleminek uute põllukultuuride kasvatamisele, kuumalainete eest varajase hoiatussüsteemi loomine, ilmastikutundlike nakkushaiguste vastu vaktsineerimine.

Vaata ka
Kliimamuutuse leevendamine
Kohanemisvõime
Toimetulekuvõime

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Maa taluvuspiirid

Maa taluvuspiirid ehk planetaarsed piirid (inglise keeles planetary boundaries) on Johan Rockströmi ja ta kolleegide esitatud kontseptsioon (2009) inimarengu eeltingimuste määratlemiseks.

Põhineb uuringutel, mis näitavad, et alates tööstusrevolutsioonist on globaalsete keskkonnamuutuste peamiseks põhjustajaks olnud inimene. Maa taluvuspiirid on inimmõju tasemed, mille ületamisel muutuvad ebasoodsad keskkonnamuutused pöördumatuks, ohustades ökosüsteemide vastupanuvõimet ja inimeste toimetulekut. Sellised globaalsed muutused, mis suurendavad survet Maa ökosüsteemile, on: kliimamuutus, stratosfääri osooni kahjustamine, loodusliku mitmekesisuse kadu, keemiline saastus, ookeanide hapestumine, magevee tarbimise kasv, maakasutuse muutus, lämmastiku- ja fosforisaaste (ülekoormus), atmosfääri aerosoolide koormus.

Vaata ka
globaalprobleemid
globaalse ületarbimise päev
keskkonna taluvusvõime
rohemajandus
sõõrikmajandus
toimetulekuvõime

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Materiaalne jalajälg

Materiaalne jalajälg (inglise keeles material footprint) on ressursikasutuse tarbimispõhine indikaator. 

See on Thomas O. Wiedmanni ja tema kolleegide väljatöötatud näitaja (2013), mis arvestab lisaks kodumaisele ressursikasutusele (domestic material consumption) ka imporditud materjali toormekasutust, mille suur osakaal on omane arenenud riikidele.

Vaata ka
Süsiniku jalajälg
Ökoloogiline jalajälg

Viited

Kirjandus

Välislingid 
Thomas O. Wiedmann, Heinz Schandl, Manfred Lenzen, Daniel Moran, Sangwon Suh, James West ja Keiichiro Kanemoto (2013) The material footprint of nations. PNAS May 19, 2015 112 (20) 6271-6276.

Jätkusuutlik areng
Planeeringu rohefaktor

Planeeringu rohefaktor (inglise keeles green space factor) on Saksamaal välja töötatud mõõtevahend kõrge ökoloogilise väärtusega rohealade tagamiseks planeeringualal.

Eri tüüpi arendusalade jaoks lepitakse kokku taimestikuga kaetud alade nõutav osatähtsus. Ruumilise planeerimise vahendina aitab täita looduskaitselist eesmärki, parandada mikrokliimat, õhukvaliteeti ja sademevee äravoolu.

Vaata ka
Looduspõhised lahendused

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Ressursitõhusus

Ressursitõhusus (inglise keeles resource efficiency ehk resource use efficiency) on ressursikasutuse tõhusus, sotsiaal-majanduslike teenuste ja kasutatud ressursside suhe..

Vaata ka
Energiatõhusus
Ökotõhusus

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Sõõrikmajandus

Sõõrikmajandus (inglise keeles doughnut economics) on majandusteadlase Kate Raworthi loodud kontseptsioon (2012) planetaarsete piiride täiendamise kohta sotsiaalsete piiridega, millest allapoole langemine tähendab inimühiskonna jaoks vastuvõetamatute puuduste (nälg, tervisehädad, vaesus jm) all kannatamist.

Planetaarsete ja sotsiaalsete piiride vaheline ala moodustab keskkonnaohutu ja sotsiaalselt õiglase ruumi ühiskonna täisväärtuslikuks toimimiseks ja majandamiseks. Kujundlikult moodustab see ala sõõriku, mille välimisest ja sisemisest ringist väljaspool elamine ei ole kestlik.

Vaata ka
mittekasv
ringmajandus
rohemajandus
toimetulekuvõime

Viited

Kasutatud kirjandus

Välislingid 
Sõõrik-majanduse kontseptsioon Kate Raworthi koduleheküljel.

Jätkusuutlik areng
Ökosüsteemi taastamise kulu

Ökosüsteemi taastamise kulu (inglise keeles ecosystem restoration cost) on ökoloogilisest tasakaalust välja viidud keskkonnaobjekti taastamise kulu. Näiteks kaevandatud alade korrastamine, mille puhul taastatakse ka kõik varasemad taime- ja loomaliikide elupaigad. Ökosüsteemi taastamise kulu väljendatakse rahas.

Vaata ka
Keskkonna väärtuse rahaline hindamine
Taastamisökoloogia

Viited

Kasutatud kirjandus 

Jätkusuutlik areng
Globaalse soojenemise vandenõu

Globaalse soojenemise vandenõu ehk kliimamuutuste eitamine või kliimaskeptitsism on vandenõuteooria, mille kohaselt ei toimu praegusel ajal mingit globaalset soojenemist ja isegi kui see toimub, siis pole selle põhjuseks inimtegevus. Kogu see temaatika olevat teadlaste poolt üles tõstetud vaid selleks, et vastavaid teaduslikke uuringuid paremini rahastataks.

Peamised argumendid kliimamuutuste eitamiseks:
 
 andmed Maa kliima kohta ei ole üheselt mõistetavad; 
 andmeid on kogutud erinevatel aegadel erinevate meetoditega;
 kliima muutub pidevalt väga paljudel põhjustel; 
 globaalne soojenemine algas juba enne tööstuslikku revolutsiooni;
 suurt maailmamere tõusu pole ennustustest hoolimata toimunud;
 globaalne soojenemine on juba peatunud.

Viited

Välislingid

 Eesti teadlane: inimeste süül kliima küll ei soojene! 
 Kliimapaanika. 

Vandenõuteooriad
Enu Mäela

Enu Mäela (sünninimi Enu Mällmann; sündinud 4. juulil 1932 Orava vallas) on eesti looduskaitsetegelane.

1947. aastal lõpetas ta Kahkva 7-klassilise kooli, õppis seejärel Tartus elektritööd. Töötas Niitsikul segatööstusartelli "Säde" tehnilise juhatajana, hiljem Räpina Metsamajandis, oli metsamajandi ametiühingu esimees.

1967. aastast on ta Eesti Looduskaitse Seltsi liige ja ELKS-i Räpina osakonna juht, 1992. aastast ELKS-i auliige.

Tunnustus
1988 – Eesti NSV teeneline looduskaitsja

Viited

Eesti looduskaitsjad
Eesti NSV teenelised looduskaitsjad
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1932
Gromadske televisioon

Gromadske televisioon (ukraina keeles Громадське телебачення Gromadske telebatšennja 'avalik televisioon') on Ukraina internetipõhine telekanal.

Ukraina meedia
Telekanalid
Louis Trichardt

Louis Trichardt (varem Trichardtsdorp, 2003–2014 Makhado) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Vhembe ringkonnas, Makhado valla halduskeskus.

Linn on asutatud 1899. aastal ja on saanud nime ühe voortrekkerite juhi Louis Tregardti järgi.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Louis Trichardti elanikest mustanahalisi aafriklasi 72,72%, valgeid 20,02%, India või Aasia päritolu inimesi 5,71%, värvilisi 1,26% ja teisi 0,28%. Venda keelt pidas emakeeleks 39,47% inimesi, afrikaani keelt 22,85%, inglise keelt 11,70%, pedi keelt 6,60%, tsonga keelt 6,13% ja sotho keelt 2,60% inimesi.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Kiip (merendus)

Kiip on veesõiduki tekil või umbreelingu serval paiknev seadis veesõiduki kinnitusotste (köis, tross, vaier) läbi juhtimiseks.

Kirjeldus 
Üldjuhul paiknevad kiibid veesõiduki peateki serva lähedal.

Kiip võib olla avatud (enamus) haaradega, suletud ehk kinnine või kombineeritud mitmeosalisena. Avatud kiibi haarad võivad olla pikendatud ja paralleelseks pööratud, võimaldades nii kinnitusotsa hõlpsat läbi asetamist ja samas kindlamat fikseerimist.

Suuremate laevade või muude veesõidukite kiibid on sageli 1-3 püstrulliga (ühe või kolme püstrulli puhul on üks püstrull keskel), vähendamaks kinnitusotste hõõrdumist ja kulumist ning võimaldamaks lisaks otsi paremaks ühekaupa käsitsemiseks teinetesest eraldada. Suletud haaradega ehk kinnisel kiibil võivad olla rullid kõigil külgedel.

Vaata ka 
 Klüüs
 Pollar
 Knaap

Välislingid 
 Mereviki

Laevade ehitus
Senwabarwana

Senwabarwana (varem Bochum) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Capricorni ringkonnas, Bloubergi valla halduskeskus.

Asula on rajatud misjonijaamana 1890. aastal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Senwabarwana elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,83%, India või Aasia päritolu inimesi 0,37%, värvilisi 0,06%, valgeid 0,02% ja teisi 0,69%. Sotho keelt 89,41% pidas emakeeleks, inglise keelt 1,41%, venda keelt 1,21%, tsonga keelt 0,71% ja teisi keeli 1,43%.

Viited

Limpopo provintsi linnad
Siseņi

Siseņi (kohalikus murdes Sisiņi) on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Jaunalūksne vallas. Küla jääb piirkonna keskusest Alūksnest 3 ja Riiast 205 km kaugusele.

Külast läheb läbi maantee P41. Seal asuvad Kalnadruvase ja Siseņi bussipeatused. Garasimi ja Siseņi küla vahel asuv Siseņi ehk Garasīmi linnamägi on riikliku kaitse all olev muinsusmälestis.

Aastal 2007 oli külas 19 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Mandeni

Mandeni (ka Mandini) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis iLembe ringkonnas, Mandeni valla halduskeskus.

Tugela jõgi voolab läbi Mandeni, linna keskusest on jõe suudmeni 10 km.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Mandeni elanikest mustanahalisi aafriklasi 54,79%, valgeid 24,62%, India või Aasia päritolu inimesi 14,86%, värvilisi 4,35% ja teisi 1,41%. Suulu keelt pidas emakeeleks 47,82% inimesi, inglise keelt 31,92% ja afrikaani keelt 14,83%.

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Tugela Ferry

Tugela Ferry on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis uMzinyathi ringkonnas, Msinga valla halduskeskus.

Linn asub Tugela jõe vasakul kaldal.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tugela Ferry elanikest mustanahalisi aafriklasi 97,13% valgeid 1,86%, värvilisi 0,67%, India või Aasia päritolu inimesi 0,24% ja teisi 0,05%. Suulu keelt pidas emakeeleks 95,36% inimesi, inglise keelt 1,88%, ndebele keelt 0,55%, afrikaani keelt 0,55% ja viipekeelt 0,39%.

Viited

KwaZulu-Natali provintsi linnad
Koster (LAV)

Koster on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Bojanala Platinumi ringkonnas, Kgetlengrivieri valla halduskeskus.

Koster on asutatud 1913. aastal. Linn sai nimi Bastiaan Kosteri järgi, kelle farmi maadele linn rajati.

2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kosteri elanikest mustanahalisi aafriklasi 89,6%, valgeid 7,5%, värvilisi 1,2%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 1,2%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 79,2% inimesi, afrikaani keelt 7,6%, inglise keelt 3,6%, suulu keelt 1,5% ja teisi keeli 8,1%.

Viited

Loodeprovintsi (LAV) linnad
Lipsko

Lipsko on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas, Lipsko maakonna ja Lipsko valla halduskeskus.

Lipskot on ürikutes esmakordselt mainitud 1589. aastal. Linnaõigused sai Lipsko 1613. aastal, kuid kaotas need 1868. aastal. Lipsko sai linnaõigused tagasi 1958. aastal.

Galerii

Viited

Masoovia vojevoodkonna linnad
Aleksander Toom

Aleksander Toom  (20. oktoober 1823 Koikla mõisa Retla küla – 4. august 1907 Kaarma) oli Saaremaa prohvet hüüdnimega Habakuk II. 

Aleksander Toom omas haruldaselt terast mõistust ja oskas juba 4-aastaselt lugeda. 12-aastaselt oli tal Piibel juba neli korda läbi loetud. Ta lõpetas Valjala kihelkonnakooli ja õppis Riias kangruametit. 
1840. aastate keskel elas Aleksander Toom Ansekülas, kus ta abiellus. Hiljemalt 1855 oli ta Lööne mõisa kangur. 

Tänu heale piiblitundmisele ja kõnemehe andele sai temast vennastekoguduse rahva seas armastatud eestlugeja Tõnija ligidal Haagi palvemajas. Eriti meeldis talle kõnelda Vana Testamendi prohvetite raamatutest. Mõisnikud, keda ta kõnedes palju piitsutas, keelasid tal kõnepidamise ära.  

Pärast vennakeste juurest lahkumist sai Aleksander Toom ilmutuse, milles ta tundis ära Jumala kutse minna kirikute uste ette Piiblit lugema. Sisemine hääl ütelnud temale: “Tahad sa või mitte, aga Jumal on sind määranud rahvast patutöö pealt pöörama, suurte ja kõrgete ülekohut paljastama ja vaevatute kaitseks üles astuma.” 

Aleksander Toom jutlustas kiriku uste ees peaaegu kõigis Saaremaa kihelkondades, eriti Valjalas ja Kaarmal ning tegi seda surmani. Oma jutlusi alustas ta kohe pärast jumalateenistuse lõppu ning jäi rahvale meelde värvika ning otsekohese kõnega. 

1874. aastal läks ta Valjalast ära Püha kihelkonda ja elas Uduvere külas. Elu lõpul elas ta Kaarmal. Seal oli ta Rudolf Kallase ristiisaks. 

Aleksander Toom on maetud Kaarma surnuaeda. Eluajal olevat ta lasknud valmistada endale hauakivi tekstiga „Siin hingab Aleksander Toom, see Jumala loom, kes sõdis Saaremaa saatanate ja Kuressaare kuraditega ja võitis.“ Omaksed häbenesid plaati ja asetasid selle matusel haua põhja ning katsid haua teise plaadiga.

Välislingid 
 Saarte Hääl 05.07.2008 
 Aleksander Toom geni.com lehel

Eesti inimesed
Sündinud 1823
Surnud 1907
Giorgi Gahharia

Giorgi Gahharia (gruusia keeles გიორგი გახარი; sündinud 19. märtsil 1975 Thbilisis) on Gruusia poliitik, 2019-2021 Gruusia peaminister.

Enne seda oli ta 13. novembrist 2017 kuni 8. septembrini 2019 Gruusia siseminister ja aastatel 2016–2017 Gruusia majandusliku arengu minister.

Ta õppis aastatel 1992–1994 Thbilisi Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas, aastatel 1994–2000 õppis ta Moskva Riikliku Ülikooli politoloogiateaduskonnas, ta lõpetas teaduskonna politoloogia magistrina. 
Aastatel 2000–2004 õppis ta Moskva Riikliku Ülikooli kõrgemas ärikoolis.

Gruusia peaministrid
Siseministrid
Moskva Riikliku Ülikooli vilistlased
Sündinud 1975
Kesk-Lancashire'i Ülikool

Kesk-Lancashire'i ülikool (inglise keeles University of Central Lancashire) on ülikool Inglismaal Lancashire'i krahvkonnas Prestonis.

Ülikool asutati 1828.

Ülikoolis õpib üle 24 000 üliõpilase (2016).

Viited

Välislingid 
Koduleht

Suurbritannia ülikoolid
Bieżuń

Bieżuń on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Żuromini maakonnas, Bieżuńi valla halduskeskus. Bieżuń asub Żurominist umbes 12 km lõunas.

Bieżuń sai linnaõigused 1406. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal. 31. detsembril 1993 sai Bieżuń linnaõigused tagasi.

Bieżuńis asub Väikelinna Muuseum (Muzeum Małego Miasta w Bieżuniu).

Galerii

Viited

Masoovia vojevoodkonna linnad
Karl Ahrens

Karl Friedrich Wilhelm Ahrens (24. oktoober 1855 Rostock – 1938) oli Eesti metsandustegelane.

Elulugu
Ta sündis 1855. aastal Saksamaal Rostockis metsaülema pojana. Õppis metsaasjandust Rostockis ja Greifswaldis, seejärel töötas metsnikuna Mecklenburgis ja Schönburgis. Oktoobris 1880 tuli Eestimaale ning määrati kindraladjutant Orjevskile kuulunud Riguldi, Padise kloostri, Nõva, Hatu, Palivere, Ohtu, Vasalemma, Piirsalu ja Paatsalu ning Soomes asuva Karunsoo mõisate metsaülemaks. 1884. aastal sai krahv Ungern-Sternbergi Hiiumaa metsade ülemvalitsejaks. Elas Hiiumaal Isabella metsamõisas, mille hoonestus on tänapäevaks hävinud (säilinud vaid infotahvel). Esimese maailmasõja ajal saadeti ta Venemaa valitsuse poolt Siberisse, kus elas aastatel 1914–1918 Simbirskis. Eestisse naasnuna määrati Roela metsaülemaks, kust ka 1929. aastal pensionile läks. Suri 1938. aastal.

Tegevus Hiiumaal
Hiiumaale on Ahrens tähtis kui looduse kujundaja. Tähtsaim metsaarendus on Luidja lepik, mille ta rajas luiteliivade kinnistamiseks aastatel 1901–1903. Veel tõi ta Hiiumaale sisse Kesk- ja Lõuna-Euroopa puid ja põõsaid ning fauna rikastamiseks hirvesid ja halljäneseid.

Kuni 1900. aastani ei õnnestunudki Luidja randa elujõulist kultuuri luua. 1901. aastal julgustas fakt, et liivaluidetest läbijooksvate ojade ääres looduslikult sangleppi kasvab (tänu põhjavee lähedusele ja savikihi olemasolule liivavälja all), katsetada liivade kinnistamisel lepa istutamist. Kolme aasta jooksul istutati 23 ha suurusele alale 1-2-aastasi lepataimi, mis võeti koos mullapalliga ojade äärest ja lääne pool asuvast lepikust. Paremate kasvutingimuste loomiseks kaeti liiv adruga. Võitlus liivaga kestis aastaid, enne kui elujõuline lepik kujunes ja oma ülesannet täitma hakkas.

Ahrens on Lauka külas mõisaalleede rajaja, kuid paljud puud on vanuse tõttu välja langenud.

Viited 

Eesti metsaülemad
Sündinud 1855
Surnud 1938
Cirakalns

Cirakalns (kohalikus murdes Cirakols) on küla (mazciems) Lätis Alūksne piirkonnas Mārkalne vallas. Küla asub merepinnast 190 meetri kõrgusel ja jääb piirkonna keskusest Alūksnest 13 ja Riiast 210 km kaugusele.

Küla ei asu ühegi riigimaantee lähistel. Seal asuvad Žubītese ja Zīlītese bussipeatused.

Aastal 2007 oli külas 14 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Messier 41

Messier 41 (ka M41 ja NGC 2287) on hajusparv, mis asub Suure Peni tähtkujus.

Parve avastas enne 1654. aastat Itaalia astronoom Giovanni Batista Hodierna. 16. veebruaril 1702 taasavastas parve John Flamsteed ja 1749. aastal vaatles seda Guillaume Le Gentil. 16. jaanuaril 1765 lisas Prantsuse astronoom Charles Messier selle oma kataloogi.

Messier 41 asub Maast 2300 valgusaasta kaugusel ja on 25 valgusaastat lai. Parv sisaldab 100 tähte ja see on 190 kuni 240 miljonit aastat vana.

Viited

Hajusparved
Abja Muusikakool

Abja muusikakool on muusikakool Viljandi maakonnas Abja-Paluojal aadressil Pärnu maantee 28.

Kool asutati 1961. aastal Abja Laste-Muusikakoolina.

Tänapäeval õpib koolis 71 õpilast, keda juhendab 9 õpetajat.

Direktorid 

 1961-1965 Kalle Tamra
 1966-1969 Maile Harik (Pebre)
 1971-1991 Rosalie Ralja (Kannik)
 1991-2004 Valdo Värk
 2004-2006 Arvo Lamp
 2006 Valdo Värk (kt)
 alates 2007 Heiki Vungi

Viited

Välislingid
Koduleht

Eesti muusikakoolid
Abja-Paluoja
Teletutvus

"Teletutvus" (vene keeles "Телевизионное знакомство") oli Urmas Oti saatesari NSV Liidu (hiljem Venemaa) Kesktelevisioonis.

Saatesari sai tuntuks üle kogu toonase Nõukogude Liidu. Intervjueerija stiil oli oma aja kohta uuenduslik. Saatesari kestis seitse hooaega: 1986–1993. Ott intervjueeris põhiliselt Nõukogude Liidu ja Venemaa kultuuri- ja ühiskonnategelasi. Kuid ka välisriikide juhte, äritegelasi ja teisi.

Sarjas sündis 61 isikuintervjuud. Neist 24 on näha ERR-i leheküljel. 

Enamus intervjuudest on ilmunud trükis raamatutes "Телевизионное знакомство", 1992, "Вопрос + ответ = интервью", 1991 ja "Playback", 1994.

Välislingid 
 Saated ERR-i arhiivis

Venemaa meedia
Telesaated
Nõukogude Liidu televisioon
Priit Joala

Priit Joala (sündinud 11. mai 1968) on Eesti kunstnik ja disainer.

Ta on esinenud näitustel alates 1994. aastast. Lisaks ühisnäitustele on tal olnud kolm isikunäitust Mustpeade Maja Galeriis, Tokko & Arraku Galeriis ja Rahvusraamatukogu Galeriis.

1997. aastast on ta sisustustekstiile valmistava ettevõtte ZIZI Disain OÜ omanik.

On joonistanud karikatuure, mida avaldati ajakirjas Pikker.

Viited

Välislingid 

 Õhtuleht 1. august 1998 - Õudused maanteel

Eesti disainerid
Eesti kunstnikud
Eesti karikaturistid
Sündinud 1968
Lockheed C-130 Hercules

Lockheed C-130 Hercules on Ameerika Ühendriikide  Lockheedi korporatsiooni (hiljem Lockheed Martin) konstrueeritud nelja turbopropellermootoriga sõjaväetranspordilennuk.

Lennuk konstrueeriti algselt sõdurite, sõjalise lasti ja haavatute transpordiks. C-130 kere suure mahu tõttu on seda hiljem kasutatud ka paljudel teistel eesmärkidel, näiteks luure, otsingu ja pääste-, tankur-, tuletõrjelennuk,  ja kasutamine elektroonilisel sõjapidamisel.

C-130 Herculese baasil on loodud üle 40 selle lennuki variandi, nende hulgas näiteks tsiviilvariant Lockheed L-100 ja raskelt relvastatud tuletoetuslennuk Lockheed AC-130, mis on kasutusel kokku enam kui 60 riigis. C-130 võeti esimesena kasutusse Ameerika Ühendriikide õhuväes 1956. aasta detsembris. Alates 1996. aastast ehitatakse seerias C-130 Herculese kaasajastatud varianti C-130J Super Hercules.

Tehnilised andmed 

Andmed pärinevad Ameerika Ühendriikide õhuväe ametlikult kodulehelt:
 Meeskond:
 C-130E ja C-130H: 5 (kaks pilooti, navigaator, lennuinsener ja lasti käitleja)
 C-130J: 3 (kaks pilooti, lasti käitleja)
 Pikkus: 29,3 meetrit
 Tiivaulatus: 39,7 meetrit
 Kõrgus: 11,9 meetrit
 Lennulagi:
 C-130E: 5846 meetrit 19 090 kilogrammise lastiga
 C-130H: 7077 meetrit 19 090 kilogrammise lastiga
 C-130J: 8615 meetrit 19 090 kilogrammise lastiga
 Kandevõime:
 Tavalast:
 C-130E ja C-130H: 16 590 kilogrammi
 C-130J: 15 422 kilogrammi
 Maksimumlast:
 C-130E, C-130H ja C-130J: 19 090 kilogrammi
 Suurim stardikaal:
 C-130E ja C-130H: 69 750 kilogrammi
 C-130J: 74 393 kilogrammi
 Tegevusraadius:
 Tavalastiga:
 C-130E: 1850,7 kilomeetrit
 C-130H: 1944 kilomeetrit
 C-130J: 3332,9 kilomeetrit
 Mootor:
 C-130E: neli Allison T56-A-7 turbopropellermootorit (4200 hobujõudu)
 C-130H: neli Allison T-56-A15 turbopropellermootorit (4591 hobujõudu)
 C-130J: neli Rolls-Royce AE 2100D3 turbopropellermootorit (4700 hobujõudu)
 Kiirus:
 C-130E: 555 km/h (Mach 0,49)
 C-130H: 589 km/h (Mach 0,52)
 C-130J: 671 km/h (Mach 0,59)

Vaata ka 
 C-130 derivaadid
 Lockheed AC-130
 Lockheed DC-130
 Lockheed EC-130
 Lockheed EC-130H Compass Call
 Lockheed HC-130
 Lockheed L-100 Hercules
 Lockheed LC-130
 Lockheed Martin C-130J Super Hercules
 Lockheed Martin KC-130
 Lockheed MC-130
 Lockheed RC-130
 Lockheed WC-130
 Ülesande ja/või ajastu poolest võrreldavad lennukid
 Antonov An-12
 Armstrong Whitworth AW.660 Argosy
 Blackburn Beverley
 Shaanxi Y-8
 Shaanxi Y-9
 Short Belfast
 Transall C-160
 Airbus A400M Atlas

Viited

Välislingid 

 C-130 Hercules Lockheed Martini ametlikul kodulehel (inglise keeles)
 

Ameerika Ühendriikide lennukid
Militaartranspordilennukid
Transpordilennukid
Aseri orkester

Aseri (puhkpilli)orkester oli Lääne-Viru maakonnas Aseris tegutsenud puhkpilliorkester. 

Orkester asutati 1909.

2018 ühines Aseri orkester Kunda linnaorkestriga.

Viited

Välislingid
Koduleht Facebookis

Eesti orkestrid
Aseri vald
Viru-Nigula vald
Mazie Hirono

Mazie Keiko Hirono (jaapani 広野 慶子, Hirono Keiko; sündinud 3. novembril 1947 Kooris, Fukushima prefektuuris) on jaapani päritolu Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku partei liige. Ta on Hawaii osariigist valitud Ameerika Ühendriikide Senati liige aastast 2013. 2007–2013 oli ta Esindajatekoja liige.

Ta on esimene Jaapanis sündinud USA senaator, esimene aasia ameeriklasest naissenaator ja esimene budistist senaator.

Keiko Hirono kolis koos emaga Havaile 1955. aastal. Ta kasvas üles Honolulus ja õppis juristiks.

1980–1994 oli ta Hawaii osariigi esindajatekoja liige. 2002. aastal kandideeris ta Hawaii osariigi kubernerivalimistel, kuid kaotas. 2006. aastal valiti ta 61% häältega Hawaii osariigi 2. valimisringkonnast USA Esindajatekoja liikmeks.

Välislingid 
https://www.hirono.senate.gov/

Ameerika Ühendriikide senaatorid
Sündinud 1947
Petrus Stuyvesant

Petrus Stuyvesant (1592–1672 New York) oli viimane Põhja-Ameerikasse asutatud Uus-Madalmaade koloonia kuberner. Ta juhatas kolooniat ja selle põhilist faktooriat Uus-Amsterdami aastast 1647 kuni aastani 1664, mil kohalikud otsustasid vastupanuta tunnustada Suurbritannia kuningriigi krooni.

Sündinud 1592
Surnud 1672
Oussama Haddadi

Oussama Haddadi (araabia keeles اسامة الحدادي‎; sündinud 28. jaanuaril 1992 Tunises) on Tuneesia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Türgi kõrgliiga klubis Yeni Malatyaspor ja Tuneesia jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal Tuneesia klubis Club Africain. Hooajal 2014–2015 tuli ta klubiga Tuneesia meistriks.

Aastatel 2017–2019 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Dijon.

2019. aasta mais sõlmis ta lepingu Saudi Araabia kõrgliiga klubiga Ettifaq. 2020. aasta jaanuaris suundus ta pooleteiseks aastaks laenule Türgi kõrgliiga klubisse Kasımpaşa. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Yeni Malatyasporiga.

Tuneesia jalgpallikoondises debüteeris Haddadi 27. märtsil 2015 mängus Jaapani vastu. Ta on kuulunud Tuneesia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2019.  ja 2021. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Saavutused 
Club Africain
Ligue Professionnelle 1: 2014–2015

Viited 

Tuneesia jalgpallurid
Dijon FCO mängijad
Ligue 1 mängijad
Sündinud 1992
Signe Riisalo

Signe Riisalo (neiuna Signe Roos, esimeses abielus Signe Kaplan; sündinud 8. oktoobril 1968 Tallinnas) on Eesti poliitik, 26. jaanuarist 2021 Eesti sotsiaalkaitseminister Kaja Kallase esimeses valitsuses.

Haridus 
Ta lõpetas aastal 1987 Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1987–1989 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonnas, aastatel 2006–2008 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Aastal 2017 lõpetas Riisalo Tallinna Ülikooli sotsiaaltöö erialal; samast aastast on ta Tallinna Ülikoolis sotsiaalpedagoogika ja lastekaitse magistriõppes.

Töökäik 
Ta oli aastatel 1987–1990 Eesti Maaehitusprojekti tehnik ja 1990–1993 Riigikantselei referent. Aastal 1993 oli ta Sotsiaalministeeriumi sotsiaalse turvalisuse osakonna referent, 1993–1997 sotsiaalse turvalisuse osakonna spetsialist, 1997–2010  sotsiaalhoolekande osakonna peaspetsialist, 2010–2016 laste ja perede osakonna nõunik ning 2016–2019 laste hoolekande poliitika juht.

Poliitikas 
Ta oli aastatel 1990–1994 Eesti Liberaaldemokraatliku Partei liige. Aastast 1994 on ta Eesti Reformierakonna liige (ELDP oli Reformierakonna eelkäija). Seoses Arto Aasa tagasiastumisega 20. mail 2019 sai Riisalost XIV Riigikogu liige. Riigikogus kuulus ta rahvastikukriisi lahendamise probleemkomisjoni ja sotsiaalkomisjoni.

26. jaanuarist 2021 on ta Eesti sotsiaalkaitseminister.

Isiklikku
Ta on olnud abielus Tiit Riisaloga. Nad abiellusid 1999. aastal ümbermaailmareisil olnud purjeka Lennuk pardal.

Viited

Eesti sotsiaalkaitseministrid
Eesti Reformierakonna poliitikud
XIV Riigikogu liikmed
Tallinna Ülikooli vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Tallinna inimesed
Sündinud 1968
Alaska ostmine

Alaska ostmine (inglise keeles The Alaska Purchase; vene keeles продажа Аляски prodaža Aljaski) oli tehing, mille käigus Ameerika Ühendriigid omandasid Venemaa Keisririigilt Alaska. Alaska vahetas omanikku ametlikult 18. oktoobril 1867, kui Ameerika Ühendriikide Senat ratifitseeris ja president Andrew Johnson allkirjastas lepingu.

Venemaa oli oma kohalolule Põhja-Ameerikas alguse pannud juba 18. sajandi esimesel poolel, kuid Alaskasse asusid ümber vähesed venelased. Alaska müümise võimalust hakkas keiser Aleksander II kaaluma pärast kaotusega lõppenud Krimmi sõda, kuna uskus, et tulevikus läheb piirkonna kaitsmine näiteks Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi eest liiga keeruliseks. Pärast Ameerika Ühendriikide kodusõja lõppu algasid Ameerika Ühendriikide riigisekretäri William H. Sewardi ja Venemaa saadiku Eduard de Stoeckli vahel läbirääkimised Alaska müümise asjas. Seward ja Stoeckl jõudsid lepingu osas kokkuleppele 30. märtsil 1867 ning hoolimata Johnsoni ja Kongressi erimeelsustest seoses rekonstruktsiooniga, ratifitseeris Senat lepingu suure häälteenamusega.

Tehingu tulemusel said Ameerika Ühendriigid 7,2 miljoni dollari eest juurde 1 518 800 km² maad. Ühendriikides oli meelestatus tehingu suhtes üldiselt positiivne, kuna loodeti, et Alaskast saab Ameerika Ühendriikide kaubandusvärav Aasiasse. Ostu vastased nimetasid tehingut "Sewardi rumaluseks" ja "Sewardi külmkapiks" (inglise keeles Seward's Folly, Seward's Icebox), kuna arvasid, et riik on juurde saanud kasutut maad. Pärast lepingu allkirjastamist pöördusid peaaegu kõik Alaska venelastest asunikud kodumaale tagasi ning piirkond jäi hõredalt asustatuks kuni Klondike'i kullapalavikuni 1896. aastal. Alguses sai piirkond nimeks Alaska departemang, hiljem Alaska ringkond ja Alaska territoorium, kuni 1959. aastal sai praeguse Alaska osariigi staatuse.

Välislingid
 Loovutusteksti ingliskeelne ärakiri (eesti keeles)

Alaska
Venemaa Keisririik
19. sajand Ameerika Ühendriikides
Rahvusvahelised lepingud
Sankt Galleni Kuldne psalter

Sankt Galleni Kuldne psalter (ladina keeles Psalterium aureum) on karolingideaegne illumineeritud käsikirjaline psalter, pärit Sankt Galleni kloostrist 9. sajandi teiselt poolelt. Praegu asub Sankt Galleni kloostri raamatukogus viidaga Cod. Sang. 22 (lühend Codex sangallensis'est).

Käsikiri 
Raamat koosneb 344 õhukesest valgest pärgamendilehest mõõdus 363 x 265 mm. Dateeritud aastaisse 883-888 ja 890-900. Köide pole originaalne, karmiinpunane nahkköide arvatakse pärinevat 15. sajandist

Tekst 
Tekst on lehel laiade veeristega, 19-22 rida lehel. Terve raamat on kirjutatud ühe kirjutaja käekirjaga, karolingide minusklis ja üleni kuldkirjas, välja arvatud punase mennikuga rustikas kirjutatud märkused (nn rubriigid). Psalmid ja psalmivärsid algavad kaunistatud initsiaalidega, mida on käsikirjas mitmes suuruses.

Illustratsioonid 
Psalter on kaunistatud kahe tervet lehekülge täitva miniatuuriga raamatu algul. Need on kuningas Taavetit koos muusikute ja tantsijatega kujutav pilt esimese lehekülje pöördel ning sammastele toetuva kaare all seisvat ja õnnistavat vaimulikku kujutav pilt seitsmenda lehekülje pöördel. Järgnevad psalmid, esimese algus kaunistatud initsiaaliga Beatus vir qui non tervet lehte täitmas, tekst jätkub rustikas järgmisel lehel ... abiit inconsilio. Samuti on käsikirjas 15 reeglipäratult paiknevat lehekülje või poole suurust illustratsiooni psalmide alguste juures. Kasutatud värvide hulgas domineerivad kulla ja punase kõrval roheline ja purpurivärv. 72. psalmist tagapool ei leidu käsikirjas enam ühtegi illustratsiooni.

Viited

Välislingid 
 Kuldne psalter digitaliseeritult andmebaasis e-codices

Käsikirjad
Karolingide kunst
Kalnapededze

Kalnapededze (ka Kalnpededze või Kalna Pededze) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Pededze vallas. 

Kalnapededze asub valla loodeosas. Küla jääb valla keskusest Pededzest 8,  piirkonna keskusest Alūksnest 27 ja Riiast 228 km kaugusele. Seal asuvad Senatnese ja Kalnapededze bussipeatused.

Külast läheb läbi maantee V392.

Aastal 2015 oli külas 24 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Ķurši

Ķurši on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Pededze vallas. 

Ķurši asub valla keskosas merepinnast 156 meetri kõrgusel. Küla jääb valla keskusest Pededzest 3, piirkonna keskusest Alūksnest 31 ja Riiast 232 km kaugusele. Seal asub Ķurši bussipeatus.

Külast läheb läbi maantee P42. Külas asuv Pededze õigeusu kirik on võetud muinsusmälestisena kohaliku kaitse alla. Ķuršis asub kalmistu, kus asub ka Teises maailmasõjas hukkunud nõukogude sõdurite ühishaud.

Aastal 2015 oli külas 66 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Stuborova

Stuborova (ka Stuberova või Stuburova) on küla (skrajciems ehk hajaküla) Lätis Alūksne piirkonnas Pededze vallas. 

Stuborova asub valla põhjaosas Venemaa-Läti piiri lähedal. Küla jääb valla keskusest Pededzest 4, piirkonna keskusest Alūksnest 28 ja Riiast 230 km kaugusele. Seal asub Stuborova bussipeatus.

Külast läheb läbi maantee V394.

Külas asuvad Stuborova muinaskalmed on võetud muinsusmälestisena riikliku kaitse alla. Stuborovas asub mälestustahvel nõukogude piloodile Pekarile, kes rammis seal oma põleva lennukiga saksa vägesid.

Aastal 2015 oli külas 52 elanikku.

Viited

Alūksne piirkonna külad
Hiina-Briti ühisdeklaratsioon

Hiina-Briti ühisdeklaratsioon (inglise keeles Sino-British Joint Declaration) on rahvusvaheline leping.

1984. aasta Hiina ja Suurbritannia ühisdeklaratsiooniga on sätestatud, et Hongkong säilitab oma täidesaatva, seadusandliku ja kohtuvõimu autonoomia. See ühisdeklaratsioon tähendab, et aastatel 1997–2047 Hongkongil on oma süsteem pärast suveräänsuse üleminekut Hiinas ja Suurbritannias vahel.

Vaata ka
 üks riik, kaks süsteemi
 Hiina ajalugu
 Briti impeerium

Viited

Välislingid
 The Joint Declaration, Constitutional and Mainland Affairs Bureau, The HKSAR Government
 No. 23391. Joint Declaration on the question of Hong Kong (with annexs). Signed at Beijing 19 December 1984, UN