joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Konstantin Pätsi ausammas

Konstantin Pätsi mälestussammas Tahkurannas tähistab Konstantin Pätsi sünnikohta ning on püstitatud Eesti riigi ühele rajajale – Eestimaa Päästekomitee esimehele, Eesti Ajutise Valitsuse I koosseisu ministrite nõukogu esimehele ning II ja III koosseisu peaministrile, neljakordsele riigivanemale, peaministrile riigivanema ülesannetes, riigihoidjale ja Eesti Vabariigi esimesele presidendile, Asutava Kogu ja I−V Riigikogu liikmele, Vabadusristi kavalerile.

See on 25. juunil 1939 Eesti Vabariigi Sõjavägede Ülemjuhataja Johan Laidoneri avatud ja 11. augustil 1940 Nõukogude aktivistide lõhutud mälestussamba koopia. Algse monumendi autorid olid arhitekt Anton Soans ja skulptor Ferdi Sannamees, viimane valmistas ka monumendi 6 pronksreljeefi. Ühel oli kujutatud presidendi portree, teisel tema sünnitalu, ülejäänutel maakonna ja Pärnu linna vapid ning kaks lauset presidendi kõnedest. Reljeefid valati Tallinnas ETK valukojas. 

Mälestussammas paikneb pargis, mille omal ajal kavandas Pärnu linnaarhitekt Olev Siinmaa. See on teine elavale eestlasele püstitatud monument, esimene oli 1936. avatud A. H. Tammsaare oma Järva-Madisel.  

Monument on valmistatud roosast graniidist, mis korjati Konstantin Pätsi sünnitalu põldudelt. See taastati Eesti Muinsuskaitse Seltsi eestvedamisel ja taasavati 25. juunil 1989. Rekonstruktsiooni autorid on Andres Mänd ja Mati Karmin, teostaja Ars Monumentaal. 9. mail 1991 rüvetati taastatud ausammas uuesti, tehti aga kiiresti korda. 

Tegu on ühega kahest praegu Eesti avalikus ruumis olevast K. Pätsi monumendist. Teine asub Toila-Oru pargis ja see avati veebruaris 2020. Kolmas monument avatakse tõenäoliselt oktoobris 2022 Tallinnas, Estonia teatrihoone kõrval.  

24. juulil 1940 nimetati Johannes Varese valitsuse siseministri Maksim Undi otsusega Konstantin Pätsi ausamba fond ümber Eesti Valge Terrori Ohvrite Mälestussamba Fondiks.

Viited

Kirjandus 
 President K. Pätsi sünnitalu monument valmis.  Uus Eesti, 16. juuni 1939, nr 161, lk 5.
 Presidendi sünnitalus avati mälestussammas.  Uus Eesti, 26. juuni 1939, nr 169, lk 6.

Välislingid 

 
Pärnumaa 1. jaoskonna politseikomissari ettekanne Konstantin Pätsi ausamba hävitamisest
Eesti Filmi Andmebaas: Konstantin Pätsi mälestussamba avamine Tahkurannas (1989) Eesti Kroonika nr 14, 1/5.

Häädemeeste vald
Eesti mälestusmärgid
Rammenau vald

Rammenau on vald Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis. Asub Bischofswerdast vahetult loodes.

Vallaosad on Oberrammenau, Niederdorf, Röderbrunn ja Schaudorf.

Rammenaus on sündinud Johann Gottlieb Fichte.

Välislingid 
Rammenau valla koduleht (saksa keeles)

Saksimaa vallad
Bautzeni kreis
John Wayne

John Wayne (sünninimega Marion Robert Morrison, pärisnimega Marion Michael Morrison; 26. mai 1907 Winterset, Iowa – 11. juuni 1979 Los Angeles, California) oli USA vesternfilmide näitleja. Ta on mänginud 184 filmis.

Wayne sündis Iowa osariigis, kuid kasvas üles Lõuna-Californias. Noorena mängis ta Ameerika jalgpalli, kuid ei saanud Lõuna-California Ülikoolis selleks stipendiumi. Ta asus tööle kohalikus filmistuudios. Karjääri alguses tegi ta Fox Film Corporationi filmides mitu pisirolli. Tema esimene peaosa oli Raoul Walshi filmis "The Big Trail" (1930). Selle järel mängis ta 1930. aastatel peaosi paljudes B-kategooria filmides.

Wayne'i karjäär sai hoogu 1939. aastal, kui roll John Fordi filmis "Postitõld" ("Stagecoach") tegi temast filmistaari.

1969. aastal pälvis ta rolli eest filmis "Tõeline visadus" ("True Grit; 1969) parima meespeaosatäitja Oscari. Samas kategoorias kandideeris ta ka 1949. aastal rolliga filmis "Sands of Iwo Jima".

Tema teised tuntumad osatäitmised on muu hulgas filmides "Punane jõgi" ("Red River"; 1948), "Otsijad" ("The Searches"; 1956) ja "Mees, kes tulistas Liberty Valance'i" ("The Man Who Shot Liberty Valance"; 1962). Tema viimane filmiroll oli filmis "Laskur" ("The Shootist"; 1976), kus ta kehastas vähiga võitlevat vananevat püssikangelast.

1999. aastal Ameerika Filmiinstituudi avaldatud edetabelis "AFI's 100 Years...100 Stars" asub näitleja meesstaaride tabelis 13. kohal.

Osaline filmograafia

Viited

Välislingid 

 

Ameerika Ühendriikide filminäitlejad
Sündinud 1907
Surnud 1979
Hohenstein-Ernstthal

Hohenstein-Ernstthal on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Zwickau kreisis.

Kuni 2008. aastani kuulus see Chemnitzi kreisi. 

Linn on kirjanike Karl May ja Werner Legère'i sünnikoht. 

Sachsenringil on korraldatud mootorrattaspordi maailmameistrivõistlusi.

Viited

Välislingid 
Linna kodulehekülg 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Zwickau kreis
Limbach-Oberfrohna

Limbach-Oberfrohna on linn Saksamaal Saksimaa Zwickau kreisis.

Kuni 2008. aastani asus see Chemnitzi kreisis. 

Linn loodi aastal 1950 Limbachi ja Oberfrohna linna liitmise teel. Limbach sai linnaõigused aastal 1883, Oberfrohna aastal 1935.

Linnaosad (2005)

Viited

Välislingid 
Linna kodulehekülg 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Zwickau kreis
Neuschwansteini loss

Neuschwansteini loss (tõlkes 'uus luigekivi'; saksa Schloss Neuschwanstein; algselt Neue Burg Hohenschwangau) on loss Saksamaal Baieris Švaabimaal Ostallgäu kreisis Schwangau vallas Füsseni linna lähedal Hohenschwangaus. 

Lossi projekteeris arhitekt Eduard Riedel. Lossi ehitati aastail 1869–1892 ning osa algselt plaanitust on tänini ehitamata. Selle läheduses asub veel teinegi kuulus loss Hohenschwangau loss.

See on üks tuntumaid vaatamisväärsusi Lõuna-Saksamaal, seda kutsutakse ka Muinasjutulossiks. Lossi arhitektuur ja sisekujundus peegeldavad 19. sajandi ehituskunsti tipptaset. Lossist on saanud üks romantismiajastu sümboleid. Lossi lasi ehitada Baieri kuningas Ludwig II. Samaaegselt Neuschwansteiniga plaanis Ludwig II lasta ehitada ka veel suhteliselt sarnase välisilmega Falkensteini lossi, kuid need plaanid jäid teostamata.

Lossi seintel olevad freskod kujutavad stseene Richard Wagneri ooperitest "Tannhäuser", "Tristan ja Isolde", "Lohengrin", "Parsifal" ja "Nürnbergi meisterlauljad".

Ajalugu 
Varem olid sellel kohal iidse Schwansteini linnuse varemed. Ludwig II otsustas selle koha peale ehitada uue lossi ning nimetas selle Neuschwansteiniks. Lossi ehitamiseks eemaldati vanad alusmüürid. See jäi tema ehitatud lossidest viimaseks. Ta suri 13. juunil 1886. Selleks ajaks oli lossi ehitatud 17 aastat ja valminud vaid kolmandik. Kuningas Ludwig II sai seal elada vaid 172 päeva. Ta oli soovinud, et loss jääks külastajatest puutumatuks, kuid juba kuus nädalat pärast tema surma avati loss külastajatele.

Tänapäeval külastab lossi kõrghooajal kuni 5000 turisti päevas, aastas üle miljoni turisti. Neuschwansteini loss kandideeris seitsme uue maailmaime hulka.

Viited

Välislingid 

Saksamaa lossid
Baieri
Meerane

Meerane on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Zwickau kreisis.

Kuni 2008. aastani asus see Chemnitzi kreisis.

Linnaosad
Crotenlaide (ka Untergötzenthal)
Dittrich
Seiferitz
Niklasbusch 
Waldsachsen

Välislingid 
Linna kodulehekülg 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Zwickau kreis
Gunnar Loho

Gunnar Loho (sündinud 4. novembril 1955 Kohtla-Järvel) on eesti muusikaprodutsent.

Ta oli nooruses Kohtla-Järve kandis tegutsenud ansambli Kristjan liider. 

Tema muusikaproduktsiooni tuntumad artistid on olnud Hovery Covery, Mari-Liis, N-Euro ja NightLight Duo. 2006. aastal asutas ta ansambli Anmatino (kaver "Kahte südant"), kus üks osaleja oli tema tollane abikaasa Anne Loho, artistinimega Ané. Ta tegutseb Viljandi maakonnas.

Isiklikku
Abielust lauljatar Estiniga (aastatel 1991–2001) on tal tütred Stina ja Sandra.

Ta on olnud abielus Anne Lohoga; neil on pojad Artis (sündinud 11. juunil 2001), Ronan ja Lucas.

Välislingid
Verni Leivak. Gunnar Loho ja Estin laste pärast riius. Eesti Päevaleht, 29. veebruar 2000 (foto)
Gunnar Loho õnnelik aasta. Kroonika, 9. aprill 2002
Gunnar Loho elab maa andidest. Kroonika, 16. oktoober 2009

Eesti ettevõtjad
Eesti muusikaprodutsendid
Sündinud 1955
Oberlungwitz

Oberlungwitz on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Zwickau kreisis.

Kuni 2008. aastani asus see Chemnitzi kreisi kaguosas. 

Linn on tuntud sukatööstuse ja sukkade valmistamise masinate tööstuse keskusena. 

Oberlungwitzi maadele ulatub osaliselt Sachsenring.

Viited

Välislingid 
Linna kodulehekülg 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Zwickau kreis
Akvalang

Akvalang (ld aqua 'vesi' + inglise lung 'kops') ehk sukeldumisseade on hingamisaparaat, mis võimaldab vee all ujuda. Akvalangi tähendab ka ingliskeelne akronüüm SCUBA (self-contained underwater breathing apparatus, 'autonoomne veealune hingamisaparaat').  

Akvalangiga ujujat nimetatakse akvalangistiks. 

Sukeldumisel kasutatakse põhiliselt kolme tüüpi akvalange:

lahtine hingamisaparaat
poolkinnine hingamisaparaat
kinnine hingamisaparaat

Neist kõige levinum on lahtine hingamisaparaat.

Ajalugu 
Seadme leiutasid Teise maailmasõja ajal Émile Gagnan ja Jacques Cousteau.

Vaata ka 
 Aqua-Lung
 Jacques Cousteau
 Jules Verne
 Kalipso
 Suruõhk
 Tuukrikell

Viited 

Sukeldumine
Delitzsch

Delitzsch on suur kreisilinn Saksamaal Saksimaa Põhja-Saksi kreisis.

Delitzschis on ainuke haruldaste muldmetallide leiukoht Kesk-Euroopas.

Linnaosad

Viited

Välislingid 
 Linna kodulehekülg

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Põhja-Saksi kreis
Aivar Pohlak

Aivar Pohlak (sündinud 19. oktoobril 1962) on Eesti Jalgpalli Liidu president.

Ta lõpetas aastal 1980 Tallinna 43. Keskkooli ja aastal 1985 Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse ökonoomika ja organiseerimise erialal.

1980. aastatel kirjutas tekste lastele, töötas ka matemaatika ning eesti keele ja kirjanduse õpetajana.

Ta on mänginud FC Kuressaares.

Poliitika 

2009. aastal osales ta kohalike omavalitsuste valimisel. Ta kandideeris Kosel valimisliidu Ühtselt nimekirjas ja pääses 146 häälega volikokku. Kokkuvõttes oli see Kose vallas paremuselt teine tulemus.

Tunnustus
2002 – Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemia (jäägitu pühendumine oma ideede elluviimisel)
2017 – Saare maakonna teenetemärk
2019 – Eesti Vabariigi spordipreemia (jalgpalli arendaja, ajaloolise jalgpallivõistluse UEFA Superkarika korraldamise eest Tallinnas) 
 2019 Tallinna teenetemärk

Isiklikku
Tema poeg Siim Pohlak on Tre raadio asutaja ning Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna Harju- ja Raplamaa ringkonna esimees. Tema tütar Anni Rahula on jalgpallikohtunik.

Viited

Välislingid 
 
 Peep Pahv, "Vastuolude musternäide" Postimees, 1. august 2009
 "Kustutatud laenud, tasumata intressid ja 12 miljonit sulas: saladokumendid paljastavad, kuidas Aivar Pohlak jalgpalliliidu rahaga FC Florat päästis" Eesti Ekspress, 27. oktoober 2021

Eesti inimesed
Tallinna FC Flora peatreenerid
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1962
Tartu Hansapäevad 2007

Tartu Hansapäevad 2007 toimusid 13. juuli – 15. juuli 2007 Tartus. Need olid 12. Tartu hansapäevad.

Tartu Hansapäevade 2007 üritused olid organiseeritud ajastute kaupa: muinasaeg, hansaaeg ja ärkamisaeg.

Muinasaega kajastavad üritused toimusid Emajõe ääres keset linna.

Hansaaja üritused toimusid Jaani kiriku ümbruses. Kirikus sai kuulata kontserte ja Antoniuse õue kodades sai vaadata, kuidas meistrid tööd teevad.

Ärkamisaegses Raelinnas toimusid üritused "Rahvuslik päev", "Lõimumise päev" ja "Maailmapäev".

Hansalaat ühendab ajastud, mistõttu kauplemine toimus terves kesklinnas. Kauplejaid oli paarsada.

Galerii

Välislingid 
Tartu Hansapäevade sait

Tartu Hansapäevad
2007. aasta Eestis
Töö (füüsika)

Töö (tähis W või A) on füüsikaline suurus, mis iseloomustab ühelt füüsikaliselt objektilt teisele kanduva energia hulka. 

Töö mõõtühik SI-süsteemis on džaul.

Mehaaniline töö

Klassikalises mehaanikas avaldatakse tööd tavaliselt kehale või punktmassile mõjuva jõu ning selle jõu toimel läbitud teepikkuse kaudu. 

Kui jõud F on konstantne, liikumine on sirgjooneline, läbitud teepikkus on s ning jõu suuna ja liikumise suuna vaheline nurk on α, siis töö A avaldub korrutisena  F · s · cos α. Erijuhul, kui jõu ja liikumise suund langevad kokku avaldub töö A kujul F · s.  Teiste sõnadega, töö avaldub jõuvektori ja siirdevektor skalaarkorrutisena.    

Kui jõud liikumise kestel muutub või liikumine ei ole sirgjooneline, siis avaldatakse jõud integraalina. 

Kui töö on positiivne, siis teeb jõud tööd. Kui töö on negatiivne, siis tehakse tööd jõu vastu.

Elektriline töö

Selleks et elektriväljas liigutada elektrilaengut q vastu pinget U, tuleb teha töö mis avaldub kujul q · U. Kui elektrivoolu tugevus I on konstantne, siis avaldub elektriline töö kujul U · I · t, kus t on ajavahemik.

Termodünaamiline töö

Termodünaamilist tööd tehakse termodünaamiliste süsteemide välisparameetrite muutmiseks. 

Näiteks gaasi kokkusurumiseks tehtav töö avaldub integraalina −∫ pdV, kus p on rõhk ja V on ruumala.

Vaata ka
töö (täpsustus)
võimsus

Füüsikalised suurused
Sild (täpsustus)

Sild
Sild (asend)
Sild, keskaju ja piklikaju vahel paiknev ajutüve osa
Sild (stomatoloogia)
Sild (elektrotehnika)
Kaptenisild
Sild (muusika)
Sild (võrguseade)
Sild (Taani/Rootsi kriminaalsari)
Sild (perekonnanimi)
Atamyrat

Atamyrat on linn Türkmenistanis Lebapi vilajetis.

Kuni 1999. aastani oli linna nimi Kerki.

Türkmenistani linnad
Murgap

Murgap on alev Türkmenistanis Mary vilajetis.

1973. aastal elas seal 5700 inimest.

Türkmenistani asulad
Suur Isamaasõda

Suureks isamaasõjaks (vene keeles Великая Отечественная война) nimetatakse Venemaal ja teistes endise NSV Liidu liiduvabariikides (v.a Balti riigid, Gruusia ja Ukraina) teise maailmasõja raames Saksamaa, selle Euroopa-liitlaste ja NSV Liidu vahel peetud sõda. Väljaspool Nõukogude võimu all olnud maa-ala seda terminit üldiselt ei kasutata (vt Idarinne). NSV Liidu ja Venemaa käsitluse järgi toimus suur isamaasõda 22. juunist 1941 kuni 9. maini 1945.

See mõiste erineb teise maailmasõja mõistest, sest peetakse silmas üksnes sõda Saksamaa ja selle Euroopa-liitlaste ning NSV Liidu vahel. Sõda Jaapaniga, sealhulgas Mandžuuria operatsioon 1945. aasta augustis ja sõda läänerindel suure isamaasõja hulka ei kuulu. Samuti ei arvata selle alla NSV Liidu 1939. aasta kallaletunge Poola ja Soome vastu (Talvesõda) ega Baltimaade, Bessaraabia ja Põhja-Bukoviina okupeerimist ja annekteerimist 1940. aastal.

Termin tuli kasutusele Jossif Stalini 6. juuli 1941 raadiokõnest Nõukogude rahvale. Enne seda tähistas termin "isamaasõda" (vene keeles Отечественная война) Venemaal 1812. aasta Vene-Prantsuse sõda, mida seal nüüd nimetatakse "1812. aasta isamaasõjaks".

Nõukogude historiograafias esitati suurt isamaasõda tavaliselt võitlusena kahe ideoloogia vahel, mis lõppes Nõukogude sotsialismi võiduga fašismi üle, kuigi Saksamaad valitses Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei.

Sõja ajal asutas NSV Liit Isamaasõja ordeni, mida anti kangelastegude eest.

Nõukogude Liit Teises maailmasõjas
Saksamaa Teises maailmasõjas
Tartu Katoliku Hariduskeskus

Tartu Katoliku Hariduskeskus on eraõiguslik lasteaed-põhikool Tartus, mis rajati 1993. aastal.

Õppehooned asuvad kahes majas. 5.–9. klassid asuvad  Agathe majas Jakobi 41 ning lasteaed ja 1.–4. klass asuvad Joosepi majas Oru 3. Kooli omanik on MTÜ Tartu Katoliku Hariduskeskus, mille juhatuse liikmed on Aleksandra Sooniste, isa Miguel Angel Arata Rosenthal ja õde Veronika (Monika Komorova). Katoliku koolis õppis 2014./2015. õppeaastal 401 õpilast. 1.–9. klassil on 2015./2016. õppeaastast kõikides klassides kaks paralleeli. Hariduskeskus on Eesti Kristlike Erakoolide Liidu vaatlejaliige. 2016./2017. õppeaastal plaanis hariduskeskus alustada Tartu Katoliku Gümnaasiumiga, aga loobus sellest. 2020./2021. õppeaastal alustas Tartu Katoliku Hariduskeskuse esimene gümnaasiumiklass.

Tartu Katoliku Hariduskeskuse eripära
 katoliiklik haridus on Tartus tuntud juba vanadest aegadest, kui seal oli toomkool (1250) ja jesuiitide kolleegium ehk gümnaasium (1583) 
 häid inimsuhteid väärtustav kool
 kristlik väärtuskasvatus
 inglise keele süvaõpe (aastast 2001; õde Mary Vénardi meetod)
 avastusõpe ja üldõpetus (aastast 2011; õppejuht Kairi Kutta eestvedamisel)
 mõned õpetajad on doktorandid (ajalugu, inglise keel, kehaline kasvatus, saksa keel)
 pärast tunde on võimalik osaleda 18 huviringi töös
 koolis ja kultuurikojas on võimalik õppida inglise, saksa, vene, ladina ja hispaania keelt
 individuaalne lähenemine ja väikesed klassid lastele, kes seda vajavad
 toetava distsipliini meetod (põhineb ameerika pedagoogi Lee Canteri raamatul „Assertive Discipline: A take Charge Approach for Today`s Educator”)
 kooli  esimene direktor Mihkel Pilv on haridusportaali "Miksike" asutaja
 kooli hümni viisi autor on Tõnis Mägi ja sõnade autor on Kristiina Ehin (esmaettekanne 2015)

Tartu Katoliku Hariduskeskuse presidendid 
 2007–2012 – Magdalena Krajnakova ehk õde Katarina
 2013– Monika Komorova ehk õde Veronika

Tartu Katoliku Kooli ja Tartu Katoliku Hariduskeskuse direktorid 
1993–1997 Mihkel Pilv
1997–1998 Jane Krasilnikova
1998–1999 Kristi Kalve
1999–2007 Miriam Zikešova ehk õde Vojtecha
2007–2014 Liivi Lõhmus
2014–2016 Heiki Haljasorg
2016 Aleksandra Sooniste, Monika Komorova, Miguel Angel Arata Rosenthal
aastast 2016 Liina Tamm

Tähtsamad sündmused Tartu katoliikliku hariduse ajaloos keskajal, uusajal ja kaasajal 
 1250 – Tartu toomkooli tõenäoline loomine
 1558 – Tartu toomkirik muutus varemeteks ja toomkool enam ei tegutsenud
 1583 – Tartu jesutiide kolleegiumi ehk gümnaasiumi loomine
 1625 – jesuiidid pidid lõpetama oma tegevuse Tartus ning jesuiitide gümnaasium suleti
 1938 – Tartu Katoliku Lasteaia loomine (Jakobi 41)
 1940 – Tartu Katoliku Lasteaia sulgemine
 1991 – Tartu Katoliku Haridusseltsi loomine
 1993 – Tartu katoliku kooli loomine (Jakobi 41)
 2006 – Jakobi mäe Kultuurikoja loomine ja lasteaia taasavamine (Jakobi 41)
 2007 – Tartu katoliku lasteaia ja algkooli maja ostmine (Oru 3)
 2015 – Valmis Oru 3 aadressil uus võimlahoone
 2020 – Avati esimene gümnaasiumiklass

Viited

Välislingid
Kooli koduleht

Tartu koolid
Katoliiklus Eestis
Päikesetuul

Päikesetuuleks nimetatakse laetud osakeste voogu, mis on vabanenud Päikese pealmisest atmosfäärikihist. See plasma koosneb peamiselt elektronidest, prootonitest ja alfaosakestest soojusenergiaga 1.5 kuni 10 keV. Päikesetuule tihedus, temperatuur ja kiirus vahelduvad sõltuvalt ajast ja päikese laius- ja pikkuskraadidest. Päikesetuule osakesed vabanevad päikese gravitatsioonist tänu päikest ümbritseva plasmakihi kõrgele temperatuurile.

Ajalugu

Esimesena vihjas päikesetuulele briti astronoom Richard Carrington, kes viis iseseisvalt läbi vaatluse, mis hiljem pani aluse päikeseloidule.

1916. aastal väitis Norra teadlane Kristian Birkeland, et päikesetuule kiired ei koosne ainult positiivsetest või negatiivsetest osakestest vaid mõlemast: negatiivsetest elektronidest ja positiivsetest ioonidest.

Päikesetuule olemasolu ennustati juba 20. sajandi algul. Esimest korda registreeris päikesetuult 4. jaanuaril 1959 Nõukogude Liidu automaatjaam Luna 1, mis oli startinud kaks päeva varem. Päikesetuule olemasolu kinnitas ka järgmine Luna seeria automaatjaam Luna 2, mis suunati 1959. aasta septembris Kuule.

Kiirendus 
Päikesetuulena vabaneb päikesest ligikaudu 1.3×10^36 osakest sekundis ehk umbes miljard kilogrammi aastas. Sellegipoolest on ainult 0.1% päikese kogumassist päikesetuulena minema kandunud.

Kiire ja aeglane päikesetuul 
Päikesetuul jagatakse kahte peamisesse olekusse. Aeglase päikesetuule temperatuuriks on maalähedases kosmoseruumis mõõdetud 1.4–1.6×10^6 K ja kiiruseks 300–500 km/s. Kiire päikesetuule tunnuslik kiirus on 750 km/s ja temperatuur 8×10^5 K.

Mõju Maale 
Maa on enamjaolt päikesetuule kiirguse eest kaitstud tänu oma magnetväljale, mis suunab suurema osa laetud osakestest eemale. Päikesetuult võib Maa peal näha, kui see kutsub esile virmalised või geomagnetilise tormi.

Vaata ka 
 Virmalised

Välislingid 
 

Päike
Tõnu Tuvikene

Tõnu Tuvikene (28. juuni 1952 – 13. märts 2010) oli eesti astrofüüsik ja rakendusmatemaatik.

Ta lõpetas aastal 1970 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1975 Tartu Riikliku Ülikooli astrofüüsikuna. 

Kuni aastani 1988 oli Tartu Observatooriumi insener ja nooremteadur tähtede füüsika uurimisel. Seejärel töötas arvutite alal (Eesti Hariduse ja Teaduse Andmesidevõrgu EENet programmeerijana).

Ta juhatas Tartu Tähetorni astronoomiaringi ning populariseeris astronoomiat ja kosmonautikat. Tal oli oma rubriik Vikerraadio saates "Labor". Ta avaldas artikleid ajakirjades Tehnikamaailm, Horisont, Tarkade Klubi jm, tegi kaastööd ka entsüklopeediatele. Ta on umbes saja populaarteadusliku artikli autor.

Mälestuse jäädvustamine
Tema auks on nimetatud asteroid 11829 Tuvikene, mille avastas Henri Debehogne Belgia Kuninglikust Observatooriumist. Koos Tuvikesega sai mais 2011 omanimelise asteroidi ka kauaaegne Tõravere astronoom Izold Pustõlnik. Tegemist oli Chris Sterkeni algatusega, kellel Debehogne palus avastatud asteroididele nimed panna.

Viited

Välislingid
Tanel Veenre. Tõnu Tuvikene, sild inimese ja kosmose vahel. Eesti Päevaleht, 27. märts 2010
Asteroid

Eesti astrofüüsikud
Eesti matemaatikud
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Isikud, kelle järgi on nimetatud asteroid
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1952
Surnud 2010
Bazar-Korgon

Bazar-Korgon on asula Kõrgõzstanis Džalal-Abadi oblastis.

Elanikkonnast umbes 80% moodustavad usbekid, kirgiise on ligikaudu 20%.

Kõrgõzstani asulad
Džalal-Abadi oblast
Kalju Eerme

Kalju Eerme (sündinud 10. detsembril 1938 Vainus Paikuse vallas) on eesti astronoom ja geofüüsik.

Elulugu
Ta sündis vabrikutööliste peres. Lõpetas 1958 Sindi töölisnoorte keskkooli, 1963 Tartu Riikliku Ülikooli astronoomia erialal ja 1969 Rahvusvahelise Lennuspordiföderatsiooni aspirantuuri. 

1963–1966 töötas vanemlaborandina TRÜ satelliitide vaatlusjaamas. 1969. aastast on töötanud Tartu Observatooriumis nooremteaduri ja seejärel vanemteadurina, 1983–1999 ka Tartu Ülikoolis dotsendina.

Teadustöö
Teadustegevust alustas astronoomina.
1973. aastal kaitses TRÜ-s kandidaadiväitekirja astrofüüsika erialal "Atmosfäärivälisest fotoelektrilisest fotomeetriast", juhendaja Arved-Ervin Sapar.
Osales NSV Liidu esimese astronoomiauuringuteks loodud tehiskaaslase Kosmos 215 uurimisandmete analüüsis. Hiljem on tegev atmosfäärifüüsika uuringutes.
Osalenud mitmes mereekspeditsioonis.
Aastatel 1968–1993 tegeles Eerme atmosfääri optiliste omaduste uurimisega kosmoselaevadele Saljut ja Mir paigaldatud aparatuuri abil. 1993. aastast on pühendunud atmosfääriosooni ja ultraviolettkiirguse uuringutele Eestis. Osaleb Euroopa Liidu vastavate ühisuuringute ettevalmistamises ja koordineerimises.
 Eesti Geofüüsika Komitee sekretär
 Ultraviolettkiirguse, osooni ja aerosoolide uurimise koordineerimise komisjoni esimees
 Atmosfääri seire töögrupi juht Tartu Observatooriumis

Avaldanud üle 60 teadustrükise ja rohkesti aimeartikleid.

Publikatsioone
 Veismann, Uno; Eerme, Kalju; Koppel, Rutt (2003). Päikese ultraviolettkiirgus. Tooming, Heino (Toim.). Eesti kiirguskliima teatmik (102-113). Tallinn: Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituut.
 Veismann, Uno;Eerme, Kalju (2011). Päikese ultraviolettkiirgus ja atmosfääriosoon. Tartu: Ilmamaa.
 Mitu artiklit kogumikus R. Veskimäe ja U. Veismann (toimetajad) Universum valguses ja vihmas, REVES Group, Tallinn 2005.
 Eerme, K.; Veismann, U.; Koppel, R. (2002). Estonian total ozone climatology. Annales Geophysicae, 20, 247-255.
 Eerme, K.; Veismann, U.; Koppel, R. (2002). Variations of erythemal ultraviolet irradiance and dose at Tartu/Tõravere, Estonia. Climate Research, 22, 245-253.
 Krzyscin, J. W.; Eerme, K.; Janouch, M. (2004). Long-term variations of the UV-B radiation over Central Europe as derived from reconstructed UV time-series. Annales Geophysicae, 22, 1473-1485.
 Koepke, Peter; Schmalwieser, Alois; De Backer, Hugo; Bais, Alkiviadis; Curylo, Aleksander; Eerme, Kalju; Feister, Uwe; Johnson, Björn; Junk, Jürgen; Kazantzidis, Andreas; Krzyscin, Janusz; Lindfors, Anders; Olseth, Jan Asle; den Outer, Peter; Pribullova, Anna; Slaper, Harry; Steiger, Henning; Verdebout, Jean; Vuillemier, Laurent; Weihs, Philip. (2007). Comparison of algorithms and input data for modelling solar ultraiolet radiation in the past.
 Ansko, Ilmar; Eerme, Kalju; Lätt, Silver; Noorma, Mart; Veismann, Uno (2008). Study of suitability of AvaSpec array spectrometer for solar UV field measurements. Atmospheric Chemistry and Physics, 8(12), 3247-3253.

Tunnustus
 1977 Eesti NSV riiklik preemia (kollektiivis)

Viited

Välislingid

Eesti astronoomid
Eesti geofüüsikud
Sündinud 1938
Urmas Kruuse

Urmas Kruuse (sündinud 14. juulil 1965 Elvas) on Eesti poliitik, alates 26. jaanuarist 2021 Eesti maaeluminister.

Kruuse oli Elva linnapea aastatel 2002–2007, Tartu linnapea alates 27. aprillist 2007 kuni 26. märtsini 2014. Ta oli tervise- ja tööminister Taavi Rõivase esimeses valitsuses ning maaeluminister Taavi Rõivase teises valitsuses.

Haridus 
Urmas Kruuse on lõpetanud Elva Keskkooli 1983 ja Audentese Ülikooli ärijuhtimise erialal 2004.

Töökäik 
Kruuse on töötanud Tallinna Tööstuskaubastus laooperaatorina 1987–1993, vabakutselise muusikuna 1985–1994, ASi Siberry Rebase hulgilao laojuhatajana 1994–1995, ASi Siberry Rebase hulgilao müügijuhina 1997–1999 ning Kesko Food ASi müügiesindaja-kliendihaldurina 1999–2002.

Muusikaline tegevus 
Urmas Kruuse liitus ansambliga "Risk" 1982. aastal, kus ta vend Enn Kruuse juba basskitarri mängis. Samas ansamblis hakkas ta ka lugusid kirjutama ja laulma. Hiljem tegi ta omanimelise bändi "Urmas Kruuse Band", millega anti 1990. aastal välja ka album "Through Me".

Poliitiline karjäär 
Urmas Kruuse oli Elva Linnavolikogu liige 1999–2002, Elva linnapea 2002–2007 ning ta alates 27. aprillist 2007 kuni 2014. aasta märtsini Tartu linnapea. Ta on Eesti Reformierakonna liige alates 2002. Ta oli alates 13. juunist 2007 kuni maini 2014 Reformierakonna Tartu piirkonna juhatuse esimees. 11. aprillil 2013 läbis Urmas Kruuse umbusaldushääletuse Tartu linnavolikogus. Poolt hääletas 13 volikogu liiget ja vastu 24 volikogu liiget. Umbusalduse algatasid Eesti Keskerakond ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond.

Märtsis 2014 loobus Kruuse Tartu linnapea kohast, siirdudes tervise- ja tööministri kohale Taavi Rõivase esimeses valitsuses. Ministrina kandideeris ta 2015. aasta Riigikogu valimistel Jõgeva- ja Tartumaal, kogudes 5960 häält - suurima häältesaagi nii Reformierakonna kandidaatidest kui ka üldarvestuses (edastades järgmist kandidaati ligi kahekordselt), millega osutus valituks Riigikokku isikumandaadiga. Taavi Rõivase teises valitsuses jätkas ta maaeluministrina alates 9. aprillist 2015 kuni ametist lahkumiseni valitsusevahetuse tõttu 23. novembril 2016.

2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris Kruuse Elva vallas, kus sai 329 häälega kõigist kandidaatidest 3. ja Reformierakonna nimekirja esikoha. Kuna valimiste eel tehtud seadusemuudatus võimaldas Riigikogu liikmetel taas olla ühtlasi omavalitsuse volikogu liikmed, jäi Kruuse pärast valimisi nii Riigikogu kui ka Elva vallavolikogu liikmeks (Elva volikogu 29 liikmest oli selliseid 2).

Isiklikku 
Kruuse on abielus. Peres on sündinud mitu last, sh kaks tütart ja kaks poega. 2016. aasta septembris suri Kruuse vanem poeg, 1989. aastal sündinud Raner.

Tunnustus 
2010 – aasta isa

Viited

Välislingid
 Urmas Kruuse saates "Kukul külas", 22. juuli 2007, 1. osa, 2. osa

Eesti Reformierakonna poliitikud
Elva linnapead
Tartu linnapead
Eesti muusikud
Eesti maaeluministrid
Eesti tervise- ja tööministrid
XIII Riigikogu liikmed
XIV Riigikogu liikmed
Sündinud 1965
Kara-Suu

Kara-Suu on linn Kõrgõzstanis Oši oblastis.

Kara-Suu asub Fergana orus, Ošist umbes 25 kilomeetrit põhja pool Usbekistani piiri ääres. Usbekistani poolel asub naaberlinn Qorasuv.

Kara-Suu linna läbib Biškekki ja Ošši Urumtšiga ühendav maantee ning Džalal-Abadi ja Andijoni ühendav raudtee.

Kõrgõzstani linnad
Oši oblast
Freesimine

Freesimine on materjalide lõiketöötlemine pöörleva lõikeriistaga, mida nimetatakse freesiks. Frees võidakse paigaldada nii freespinki kui ka käsifreesmasinasse (näiteks ülafreesi). Mittelahtivõetavad tervikfreesid valmistatakse ühest tükist ning need on üldjuhul profiilsete lõiketeradega. Lahtivõetavate freeside (koostusfreeside) korpuse moodustab noavõll (freespea), mille külge kinnitatakse lõikurid.

Freesimine on suure tootlikkusega ja eriti levinud töötlusviis nii metallide kui ka puidu puhul.

Freesimise abil antakse toorikule soovitavad mõõtmed, väliskuju ja pinnakvaliteet. Freesida võib muuhulgas sooni ja profiilseid pindu. On ka freesid pöördkehade töötlemiseks, metallide mahalõikamiseks, keermetamiseks, hammasrataste töötlemiseks jne.

Vaata ka
 Koonusfreesimine

Masinaehitus
Puidutöötlemine
Eskinookat

Eskinookat (ka Nookat) on linn Kõrgõzstanis Oši oblastis, Nookati rajooni halduskeskus. Asub 46 km kaugusel Ošist ja 1802 m kõrgusel merepinnast.

Eskinookat on asutatud 1823. aastal ja sai linnaõigused 2003. aastal.

87,5% elanikest on usbekid, 9,7% kirgiisid.

Välislingid 

http://www.citykr.kg/nookat.php

Kõrgõzstani linnad
Oši oblast
Kiirgusdoos

Kiirgusdoos ehk kiiritusdoos  on aines neeldunud ioniseeriva kiirguse energia ja selle aine massi suhe. Kiirgusdoosi ühikuks on 1 J/kg. Seda ühikut nimetatakse greiks (tähis Gy). Kiirgusdoosi mõistega iseloomustatakse igat liiki ioniseeriva kiirguse toimet ainele.

Saab eristada letaalset ehk surmavat doosi, maksimaalset ja minimaalset doosi (vastavalt suurim ja vähim soovitatav), toksilist doosi ning efektiivset (mõju avaldavat) doosi. Inimesele on suurim ohutu kiirgusdoos 0,05 greid aastas. Kiirgusdoos üle 2 grei aastas põhjustab kiirgustõbe ja doosid 7-8 või rohkem greid aastas lõppevad peaaegu alati surmaga.

Vaata ka 
 Ekvivalentdoos
 Siivert

Viited 

Radiobioloogia
Füüsikalised suurused
Emajõe Ärikeskus

Emajõe Ärikeskus (kõnekeeles Pläsku/Plasku) on 1998. aastal valminud büroohoone Tartus Emajõe kaldal Rahu silla juures. Ehitise projekteeris arhitekt Indrek Vainu Kalle Rõõmuse arhitektuuribüroost. Kõrghoonest on saanud üks Tartu sümboleid ja orientiir, mida kasutatakse tihti teejuhatamisel.

Emajõe Ärikeskuse arendaja on olnud AS Estiko. 1996. aasta oktoobris moodustasid Estiko ja Tartu linnale kuulunud AS Tarbus ASi Emajõe Ärikeskus. Sügisel 1997 alustas AS EMV ehitustöid ja 24. juulil 1998 oli büroohoone valmis. Ehitise maksumuseks kujunes 92 miljonit krooni (5,9 miljonit eurot).

Juurdeehitus

2006. aasta sügisel algasid Emajõe Ärikeskuse laiendustööd, mis lõppesid 2008. aastal. Emajõe Ärikeskuse juurdeehitise Tasku Keskuse projekteeris Arhitektuuribüroo Kalle Rõõmus ja selle ehitas YIT Ehitus.

Vaata ka
 Tasku Keskus

Viited

Välislingid 
 Emajõe Ärikeskuse koduleht
 Emajõe Ärikeskusest Kalle Rõõmuse arhitektuuribüroo kodulehel

Tartu kõrghooned
Ametiasutus

Ametiasutus on asutus, kus toimub ametlik asjaajamine.

Eestis 
Ametiasutus on Eesti Vabariigi avaliku teenistuse seaduse § 2 lõike 1 kohaselt iga riigi või kohaliku omavalitsuse eelarvest finantseeritav asutus, mille ülesandeks on avaliku võimu teostamine. Ametiasutuses töötamist loetakse avalikus teenistuses olemiseks.

Viited

Kasutatud kirjandus
Avaliku teenistuse seadus

Asutused
Riik
Brest (Prantsusmaa)

Brest on sadamalinn Prantsusmaal Bretagne'i  piirkonnas, Finistère'i  departemangu keskus.

Viited 

Prantsusmaa linnad
Prantsusmaa vallad
Sadamalinnad
Finistère'i  departemang
Folkloorifestival Baltica

Folkloorifestival Baltica on rahvusvaheline folkloorifestival, mis toimub vaheldumisi Leedus, Lätis ja Eestis.

Toimunud üritused
I Folkloorifestival Baltica – 1987 Leedus
II Folkloorifestival Baltica – 1988 Lätis; Teema: Laul
III Folkloorifestival Baltica – 1989 Eestis; Teema: Soome-Ugri ja naabrite rahvapärimus; Laula kuni elad
Folkloorifestival Baltica – 1990 Leedus planeeritud festival majandusraskuste tõttu ei toimunud. Teema: Balti ühtsus
IV Folkloorifestival Baltica – 1991 Lätis; Teema: Pere ja traditsioonid
V Folkloorifestival Baltica – 1992 Eestis; Teema: Eesti – meie kodu; Kodu, kodumaa 
VI Folkloorifestival Baltica – 1993 Leedus; Teema: Töö ja suvi rahvakalendris 
VII Folkloorifestival Baltica – 1994 Lätis; Teema: Päike
VIII Folkloorifestival Baltica – 1995 Eestis; Teema: Kodu ja kodupaik
IX Folkloorifestival Baltica – 1996 Leedus; Teema: Baltikumi ja Põhjamaade folkloor
X Folkloorifestival Baltica – 1997 Lätis; Teema: -
XI Folkloorifestival Baltica – 1998 Eestis; Teema: Oma ja ehtne
XII Folkloorifestival Baltica – 1999 Leedus; Teema: Kultuuride mitmekesisus maailmas
XIII Folkloorifestival Baltica – 2000 Lätis; Teema: Meri
XVI Folkloorifestival Baltica – 2001 Eestis; Teema: Kodu on jäänud jälgedesse
XV Folkloorifestival Baltica – 2002 Leedus; Teema: Perekond, ühiskond, riik, universum 
XVI Folkloorifestival Baltica – 2003 Lätis; Teema: Maa: hein, piim ja ühtsus
XVII Folkloorifestival Baltica – 2004 Eestis; Teema: Kevad-suvised rahvakalendri tähtpäevad
XVIII Folkloorifestival Baltica – 2005 Leedus; Teema: inimene
XIX Folkloorifestival Baltica – 2006 Lätis; Teema: Meie maja
XX Folkloorifestival Baltica – 2007 Eestis; Teema: Ring, ratas
XXI Folkloorifestival Baltica – 2008 Leedus; Teema: Külalised, külaskäigud ja külalislahkus
XXII Folkloorifestival Baltica – 2009 Lätis; Teema: Märgid ja sümbolid
XXIII Folkloorifestival Baltica – 2010 Eestis; Teema: Laul ja liikumine
XXIV Folkloorifestival Baltica – 2011 Leedus; Teema: Perekond
XXV Folkloorifestival Baltica – 2012 Lätis; Teema: Tee
XXVI Folkloorifestival Baltica – 2013 Eestis; Teema: Igal linnul oma laul
XXVII Folkloorifestival Baltica – 2014 Leedus; Teema: Õnn
XXVIII Folkloorifestival Baltica – 2015 Lätis; Teema: Pärand
XXIX Folkloorifestival Baltica – 2016 Eestis; Teema: Jaaniaeg kui meie suurim suvepüha. Hüüdlause: "Baltica poeb põue ja kodu küla õue!"
XXX Folkloorifestival Baltica – 4.–10. juuli 2017 Leedus

Kasutatud kirjandus
Linda Raus. Eesti rahvatantsu ajaloo kronoloogia europeade.ee
Rahvusvaheline folkloorifestival BALTICA folkloorinoukogu.ee
Folkloorifestival Baltica Leedus baltica.llkc.lt

Folkloorifestivalid
Folkloristika
Eesti folkloorifestivalid
Aštarak

Aštarak on linn Armeenias, Aragatsotni maakonna keskus.

Viited

Armeenia linnad
Aragatsotni maakond
Artašat

Artašat on linn Armeenias, Ararati maakonna keskus.

Armeenia linnad
Ararati maakond
Gavar

Gavar on linn Armeenias, Gegharkhunikhi maakonna keskus.

Armeenia linnad
Gegharkhunikhi maakond
Jeghegnadzor

Jeghegnadzor on linn Armeenias, Vajotsh Dzori maakonna keskus.

Armeenia linnad
Vajotsh Dzori maakond
Punane kivi

Punane kivi on rändrahn Prangli saarel.

Punase kivi ümbermõõt on 31,1 meetrit, pikkus 11,1 m, laius 8,8 m ning kõrgus 3,3 m. Rahnu maapealse osa maht on umbes 160 m3. 

Rahnu suurte mõõtmete tõttu klassifitseerub Prangli Punane kivi hiidrahnude hulka, mida on Eestis ligi sada. Tegu on ainsa hiidrahnuga Prangli saarel. Rahn jääb Prangli maastikukaitsealale.

Nimetus "Punane kivi" tuleneb arvatavasti sellest, et tegemist on rabakiviga. Rabakivid on aga punakat värvi. Kuna aga kivi on kaetud paksu samblike kihiga ei pruugi punane värvus esmasel vaatlusel hästi silma paista.

Viited

Välislingid

 

Eesti rändrahnud
Prangli
Viimsi valla geograafia
Kotkakivi

Kotkakivi on rändrahn Prangli saare põhjaosas.

Rändrahnu ümbermõõt on 19 m ja kõrgus 3,5 m.

Viited

Välislingid 

Eesti rändrahnud
Viimsi valla geograafia
Prangli
Folkloorifestival Baltica 2007

XX rahvusvaheline folkloorifestival Baltica toimus eri paigus üle Eesti 13.–17. juulini 2007.

Festivaliüritused toimusid järgmistes maakondades:
Harjumaal
Hiiumaal
Jõgevamaal
Järvamaal
Põlvamaal
Pärnumaal
Tartumaal
Viljandimaa

Festivali juhtmõte oli "ring" ja see oli pühendatud Baltica folkloorifestivalide 20. aastaringile.

Osavõtjaid oli lisaks Eestile Costa Ricast, Iirimaalt, Itaaliast, Karjalast, Koreast, Kreekast, Leedust, Lätist, Norrast ja Valgevenest.

Vaata ka
Folkloorifestival Baltica

Kasutatud kirjandus
 XX Rahvusvaheline folkloorifestival Baltica

Folkloorifestivalid
Eesti folkloorifestivalid
Pöide maalinn

Pöide maalinn ehk Kahutsi maalinn ehk Kahutsi linnus ehk Iruste maalinn on Saaremaa üks suuremaid muinasaegseid ringvall-linnuse tüüpi linnuseid. Maalinn asub Saare maakonnas Saaremaa vallas Pöide külast umbes 2 km kaugusel läänes, Kahutsi küla territooriumil.

Linnuse kirjeldus
Maalinn asetseb kuni 5 m kõrgusel loodusliku seljaku kirde poolsel osal. Suhteliselt tasase, 0.3 cm - 1,3 m paksusega kultuurikihiga oaalse kujuga linnuseõu on 3700-3800 ruutmeetrit. Ringvalli kõrgus siseküljelt on 5,70 m, välisküljelt aga kuni 11 m. Ringvalli ehituseks on kasutatud maakividest ja mullast. Maalinnal on kaks kinnivarisenud väravakäiku.  Linnuseõue keskel asetseb kividega täidetud lohk, mis võib olla muistne kinniaetud kaev.

Linnuse kirjalikud mainimised
Esmamainimine Henriku Liivimaa kroonikas (XXX: 5), järgmisena Mellin 1794. aastal (kartograaf krahv Ludwig August Mellin), siis Luce 1811. aastal (Kuressaare õpperingkonna inspektori Johann Wilhelm Ludwig von Luce), siis Hueck 1840. aastal (vist Alexander Friedrich Hueck, kes oli hariduselt arst).
Aastatel 1990–1992 toimusid Pöide maalinnas Vello Lõugase ja Marika Mägi juhtimisel arheoloogilised väljakaevamised.  

Maalinna ei ole muistset vabadusvõitlust käsitlevates kroonikates mainitud. Spekuleeritud on, et selleks ajaks võis maalinn olla maha jäetud ja asendatud Muhu maalinnaga.

Tänapäeval tähistab ümbruskonna rahvas linnuses jaanipäeva ja põletab jaanituld.

Viited

Vaated linnusele

Välislingid

Saare maakonna linnused
Saare maakonna kultuurimälestised
Eesti muinaslinnused
Hartha

Hartha on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.

Linnaosad
Aschershain, Diedenhain, Wallbach, Wendishain, Nauhain, Lauschka, Steina, Saalbach, samuti aastal 2004 liidetud Gersdorf osadega Langenau, Kieselbach, Neudörfchen, Schönerstädt ja Seifersdorf.

Välislingid 

Linna kodulehekülg 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Kesk-Saksimaa kreis
Waldheim

Waldheim on linn Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.

Linnaosad
 Waldheim (linn)
 Reinsdorf
Neumilkau
Vierhäuser
 Massanei
 Schönberg
 Heiligenborn
Neuschönberg
Unterrauschenthal
Oberrauschenthal
Gilsberg

Viited

Välislingid 
Linna kodulehekülg 

Saksimaa linnad
Saksimaa vallad
Kesk-Saksimaa kreis
Urmas Vaino

Urmas Vaino (sündinud 14. jaanuaril 1974 Tallinnas) on eesti ajakirjanik.

Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna 32. Keskkooli.

Ta on olnud ajakirja Auto Bild Eesti tegevtoimetaja ja Eesti Rahvusringhäälingu mittekoosseisuline saatejuht.

Ajakirjanduslikku tööd alustas ta 1993. aastal saatejuhina Raadio 2-s, seejärel hakkas alates 2007. aastast tegema kaastööd ka Eesti Televisioonile, tehes intervjuusid ja juhtides alaliselt meelelahutuslikku "Erisaadet" ja mõnikord portreesaadet "Tähelaev".

2008. aastal juhtis ta koos Elis Aunastega saadet "Suvehommik" ETV-s.

2009. aasta septembrist 2017. aasta jaanuarini juhtis ta koos Katrin Viirpaluga saadet "Terevisioon" ETV-s.

2017. aasta jaanuarist juhib ta debatisaadet "Suud puhtaks" ETV-s.

Isiklikku
Tal on abikaasa Külliga neli tütart.

Viited

Välislingid
"Terevisiooni uueks saatejuhiks saab Urmas Vaino". Elu24, 19. juuni 2009
Stina Eilsen. "Emotsionaalne meelelahutaja Urmas Vaino". Elu24, 18. juuli 2009

Eesti ajakirjanikud
Sündinud 1974
Huygensi printsiip

Huygensi printsiip (ka Huygensi-Fresneli printsiibiks) on meetod, mille järgi saab määrata lainefrondi kuju mingil järgneval hetkel, kui on teada laine levimiskiirus ning selle kuju antud hetkel.

Huygensi printsiibi kohaselt on lainefrondi iga punkt uue elementaarlaine allikas, millest lähtuvad homogeenses (isotroopses) levimiskeskkonnas sfäärilised (või ringjoonelised) sekundaarlained (moodustub ka tagasilaine). Kõikide elementaarlainete kohtumispaik moodustab tasalainete puhul uue lainefrondi, mis on kõigi elementaarlainete mähispind. Lainefrondi uue asendi määrab kõigi elementaarlainete superpositsioon. 

Kuna paralleel- või ristlaine frondist kiirguvad elementaarlained igas suunas, siis on võimalik, et lained painduvad tõkete taha.

Huygensi printsiibi sõnastas esialgsel kujul Christiaan Huygens ning täiendatud kujul Augustin-Jean Fresnel, mistõttu seda nimetatakse ka Huygensi-Fresneli printsiibiks. 

Huygensi printsiibist moodustub palju erijuhtumeid, näiteks difraktsioon kaugväljas (Fraunhoferi difraktsioon) ja difraktsioon lähiväljas (Fresneli difraktsioon).

Üksikasjad

Leviv lainefront osutub elementaarlainete mähispinnaks, sest elementaarlained levivad samas levimiskeskkonnas ja sama kiirusega nagu algne laine. Eri keskkondades on  laine levimiskiirus ja seetõttu ka levimissuund erinev, mida on näha murdumise järgi. Tõkke äärel tuleneb Huygensi printsiibist difraktsioon.

Ajalugu
Huygens suutis oma teooriaga seletada valguse difraktsiooni ja murdumist, mida suutis siiski seletada ka Isaac Newtoni korpuskulaarteooria. Alles siis, kui määrati valguse kiirused erinevates keskkondades, saadi otsustada, kumb teooria paika peab. Valguslainete levimiskeskkonnaks postuleeris Huygens eetri. Pärast Albert Einsteini 1905 avaldatud erirelatiivsusteooria üldist omaksvõttu osutus eetri mõiste üleliigseks.

Vaata ka

Difraktsioon
Laine

Märkused

Füüsika
Optika
Lained
Claudio Monteverdi

Claudio Giovanni Antonio Monteverdi (15. mai 1567 Cremona - 29. november 1643 Veneetsia)  oli Itaalia helilooja, laulja ja gambamängija.

Elu

Claudio Monteverdi sündis Cremonas, tema isa Baldassare Monteverdi oli arst, apteeker ja kirurg. Claudio oli pere viiest lapsest vanim. Lapsepõlves õpetas teda kapellmeister Marc'Antonio Ingegneri, ta laulis ka kirikukooris. Hiljem õppis ta Cremona ülikoolis. 1582. aastal avaldas ta oma esimesed muusikateosed, milleks olid mõned vaimulikud motetid ja madrigalid. 1587. aastaks oli ta avaldanud oma esimese ilmalike madrigalide kogumiku. Monteverdi töötas Mantuas Vincenzo I õukonnas alguses laulja ja viiuldajana, alates 1602. aastast muusikajuhina.

1599. aastal abiellus Monteverdi õukonnalauljanna Claudia Cattaneo'ga, kes suri septembris 1607. Paaril sündis kaks poega ja üks tütar, kes suri veidi aega pärast sündi.

1613. aastal asus ta tööle dirigendina Veneetsias Markuse kirikus. 1632. aasta paiku sai temast preester. Oma elu viimaste aastate jooksul kannatas ta kehva tervise all. Monteverdi suri Veneetsias ja maeti Frari kirikusse.

Looming
Monteverdi elas renessansi kõrgperioodil ja baroki algusaegadel ning tema loomingut peetakse oluliseks murdepunktiks muusikaloos kahe ajastu vahel.

Claudio Monteverdi on varaseim helilooja, kelle teoseid tänapäeval kogu maailmas sageli esitatakse (nii hindas näiteks muusikakriitik ja biograaf Harold C. Schonberg). Monteverdi on esimene suur ooperihelilooja ning tema 1607. aastal kirjutatud "Orpheus" on üks varasemaid oopereid üldse. Ta komponeeris kokku 19 dramaatilist või pooldramaatilist heliteost, millest säilinud on 6, sh 3 ooperit.

Välislingid
Ingliskeelne raadiosaade Monteverdist (BBC sarjast "Muusikat avastades" ("Discovering Music"), ram-vormingus voog)

Itaalia heliloojad
Barokiajastu heliloojad
Sündinud 1567
Surnud 1643
Mustjala Lasteaed-Põhikool

Mustjala Lasteaed-Põhikool on üldhariduskool Saare maakonnas Mustjala külas.

Ajalugu 
Kooli asutati 1939. aastal. Selle nimi oli Mutsjala algkool ja esimene direktor Eduard Lember.

Aastatel 1945–1953 oli kool 7-klassiline, alates 1953. aastast kandis kool nime Mustjala Keskkool, alates 1960. aastast Mustjala 8-klassilinee kool. 1988. aastal nimetati kool 9-klassiliseks ja 1992. aastal Mustjala Lastead-Põhikool.

Koolijuhid ja direktorid

 1939–1940 Eduard Lember 
 1940–1943 Arthur Mets 
 1943–1944 August Kalju 
 1944–1945 Sofie Väär 
 1945–1950 Nadežda Saaret 
 1950–1953 Ester Tohvert 
 1953–1960 Heino Tiidus 
 1960–1979 Kaljo Pere 
 1979–1980 Elene Kald 
 1980–1983 Lembit Kikkas 
 1983–1992 Andi Humal 
 1992–1997 Tiit Lind 
 1997– ....   Malve Kolli

Viited

Välislingid
Mustjala põhikooli koduleht

Lasteaed-Põhikool
Saare maakonna koolid
Eesti lasteaiad
Eschweiler

Eschweiler ['ešvailer] on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Aacheni kreisis. Asub Inde jõe ääres.

Ajalugu 

Eschweilerit on esmamainitud 828. aastal. 1794–1815 oli Eschweiler Prantsusmaa valduses ja läks seejärel Preisimaa koosseisu. 1946. aastast on linn Nordrhein-Westfaleni liidumaa osa.

Välislingid 
 Eschweileri koduleht

Nordrhein-Westfaleni linnad
Aleksandr Borodin

Aleksandr Porfirjevitš Borodin (vene Александр Порфирьевич Бородин; 12. november 1833 – 27. veebruar 1887) oli vene keemik ja helilooja.

Elulugu 

Borodin oli andekas keemik ja väga suur muusik. Lapsepõlvest peale armastas loodusteadusi, kuid tegeles ka kirjandusega, armastas joonistada, õppis lapsepõlves mitut keelt (prantsuse, itaalia keel ja kultuur). Õppis kooli hoidjatädi käest vene keelt ja laule. Kodus muusikaõhtud, kus ema, isa ja sugulaste kaasabil õppis klaveri- ja tšellomängu (prantsuse koduõpetajad). Tekkis huvi heliloomingu vastu. 17-aastaselt läks õppima kirurgilise arstiteaduse akadeemiasse, kus hakkas kujunema teadlaseks. 29-aastasena oli ta juba rahvusvaheliselt tuntud, sai keemiaprofessoriks ja liitus Balakirevi ringiga. Pidi ennast jagama keemia ja muusika vahel. Keemia oli tema igapäevane põhitöö, kuid muusika alal nimetas ta ennast pühapäevaheliloojaks. Maailmatuntud helilooja. Teoseid kirjutas vähe, kuid kõik on tuntud: ooper "Vürst Igor", Bõlina ooper, kaks sümfooniat, kümmekond laule, keelpillikvartette.

Helilooming

Tähtsamad teosed 

1867 "Sümfoonia nr 1"
1876 "Sümfoonia nr 2"
1879 "Keelpillikvartett nr 1"
1880 sümfooniline poeem "Kesk-Aasia steppides"
1881 "Keelpillikvartett nr 2"
1886 "Sümfoonia nr 3"
1887 ooper "Vürst Igor"

Loomingu iseloomustus 

Aleksandr Borodini looming ei ole suur, kuid see-eest väärtuslik. Muusika kõlab rahvuslikult ja võimsalt. Lemmikteemad on rahvakangelased ja vägilased ("Vägilassümfoonia"). Meloodiad on voolavad ja laulvad. Looming on klassikaline. Eeskujuks oli Mihhail Glinka looming.

Venemaa heliloojad
Venemaa keemikud
Sündinud 1833
Surnud 1887
Airbus A300

Airbus A300 on Airbusi esimene, keskmise lennukaugusega laia kerega reisilennuk. See oli ka maailma esimene kahe mootoriga laiakereline reaktiivreisilennuk. Airbus A300 esitleti esmakordselt 1972. aastal. Viimane seda tüüpi lennuk ehitati 2007. aasta juulis.

Variandid
 A300B1
 A300B2
 A300B4
 A300-600
 A300B10

Tehnilised andmed

Airbus
Reisilennukid
Väikese väina tamm

Väikese väina tamm ehk Väinatamm on tamm, mis ühendab Muhu saart Saaremaaga läbi Väikese väina.

Tammil kulgevad sõidutee ja elektriliinid. Et linnud ei satuks elektriliinidesse, on traatidele riputatud helkurid.

Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee kulgeb 85. ja 90. km vahel Väikese väina tammil.

Ajalugu
Tammi esimesed eskiisid valmisid 1865. aastal. Nende andmetel kujunes tammi maksumuseks 60 000 – 78 000 rubla. Komisjon otsustas tammi ehitada Saare ninast üle Tõnno laiu ning projekti eelarveks määrati 28 000 rubla. Riik panustas tammi ehitusse 14 250 rubla. Lisaks panustas tammi ehitusse rahaliselt ka osa kohalikest mõisnikest.

1870. aastaks poldud ehitusega algust tehtud, sest Kuivastu mõisnik Arthur von Buxhoeveden raiskas 28 000 rubla ära.

Aastal 1894 alustati tammi ehitust. Liivimaa kuberner Mihhail Zinovjev pani 2. aprillil 1894 Kinda laiule tammi nurgakivi. Nurgakivi panekul laulis koor ja paukusid suurtükid. Sama aasta oktoobri lõpuks oli valminud 60 m tammi. Tammi ehitamisel kasutati Muhu maalinna ja Maasi ordulinnuse kive.

Tamm avati 27. juulil (vkj 15. juulil) 1896. Algul nimetati see Zinovjevi tammiks (Sinowjewi tamm). Esimesena sõitsid tammist üle Zinovjevi abikaasa ja Liivimaa kuberner Vladimir Surovtsev. Avamise puhul toimus Muhu rannas rahvale mõeldud pidu. Esimesel valmimisjärgsel kuul oli tammi ületamine tasuta. Alates juulist pidi jalakäija tasuma 5 kopikat ja hobuvankriga reisija 15 kopikat.

Esimene tammi ületus autoga toimus 1906. aastal. Esimene tammi ületus bussiga toimus 1938. aastal.

Viited

Kirjandus 
Väikese väina tamm (veebimaterjali ei eksisteeri enam)

Välislingid 
Väikese Väina tammi 360° aeropanoraam / aerofoto

Eesti tammid
Saare maakond