joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Karl Leinus

Karl Leinus (29. august 1889 Ähijärve, Vana-Antsla vald – 19. veebruar 1968 Tallinn) oli eesti koorijuht ja pedagoog.

Leinus sai alghariduse Kaika kihelkonnakoolis, seejärel astus Riia vaimulikku seminari. Õppis muusikat Vilniuses, 1912. aastal lõpetas laulu-muusika õpetajate kursuse Hersoni muusikakoolis. 1913–1915 õppis muusikat Moskvas ja Peterburis, 1916. aastal sooritas eksami koorijuhi kutse saamiseks keiserlikus kapellis. 

1917–1924 oli Tallinna linna XIX ja XII algkooli juhataja, 1924. aastast muusikaõpetaja Tallinna koolides. 

1913–1917 juhatas Leinus Tallinna karskusseltsi Valvaja koori. 1919. aastal organiseeris Tallinnas lastekoori "Laulu lapsed"; mida juhatas 1925. aastani. Aastatel 1919–1928 juhatas Põhjala koori ning 1929. aastast segakoori Raudam.  Vabadussõjast võttis K. Leinus osa Tallinna Kooliõpetajate roodus.   Alates 1958. aastast kuni surmani oli Karl Leinus vanade revolutsionääride lauluansambli ühiskondlik juhataja.

Aastatel 1950–1965 oli Karl Leinus üks üldlaulupidude üldjuhte (lastekooride ja vene kooride üldjuht). 1962. aasta noorte laulupeol vene kooride üldjuht, 1967. aasta noorte laulupeo aujuht .

Tunnustus 

 1950 Eesti NSV teeneline kunstitegelane
 1955 Eesti NSV rahvakunstnik

Viited

Välislingid
 "Karl Leinus - 90" – ERR Digihoidla (1979)

Eesti koorijuhid
Eesti pedagoogid
Eesti NSV teenelised kunstitegelased
Eesti NSV rahvakunstnikud
Vabadussõja veteranid
Metsakalmistule maetud
Sündinud 1889
Surnud 1968
Piusa raudteejaam

Piusa raudteejaam on raudteejaam Võru maakonnas Võru vallas Piusa külas.
Läbi Piusa kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia-Pihkva-Peterburi raudteest.

Tänu 2011. aastal valminud Koidula raudteejaamale sai võimalikuks Tartu–Koidula rongiliini pikendamine Piusani, mis teostus alates 2012. aasta suveperioodist, kui Piusal valmis uus lühike perroon.
Varem sõitsid reisirongid läbi Piusa viimati 2001. aastal (liinil Valga–Veski). Piusa raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Tuderna raudteepeatus ja järgnes Veski raudteepeatus. Jaamas asuvad pöörmed ja kõrvalteed ning võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.

Ajalugu
Piusa raudteejaam rajati 1930. aastatel seoses liivakaevandusega. Valmimise ajal jäi jaam Orava valda. 

Esialgne jaamahoone hävis II maailmasõjas. Uus kergete modernismi sugemetega stalinistlikus stiilis jaamahoone valmis 1950. aastate lõpus. 
Ülimadala kelpkatusega hoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Mustjõe, Reola, Veriora ja muude jaamahoonetega. Piletimüük lõpetati jaamahoonest 1990. aastate keskpaigas. 
Hoone on praeguseks eraomanduses ja renoveeritud ning alates 2003. aastast tegutseb seal keraamikaateljee.

Raudteejaama lähedal asuvad Piusa koopad, liivamaardla ja külastuskeskus.

Viited

Välislingid

 Leele Välja: Raudteearhidektuur; Tallinn 2012
 Piusa raudteejaam; pskovrail.ru (vene keeles)
 Infot jaama kohta; fotod (vene keeles)

Eesti raudteejaamad
Võru vald
Ellamaa raudteepeatus

Ellamaa raudteepeatus oli raudteepeatus Harju maakonnas Saue vallas Ellamaa külas. 

Läbi Ellamaa kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Ellamaa raudteepeatusele eelnes Keila poolt tulles Turba raudteejaam ja järgnes Metsa raudteepeatus.

2024. aastaks kavandatakse taastada Turba-Risti raudteelõik, mis on osa Tallinn-Haapsalu raudteeliini taastamisprotsessist. Selle käigus kavandatakse rongide peatus ka Ellamaale.

Ajalugu
Ellamaa raudteejaam rajati samanimelise küla juurde. 1914. aastal ehitati möödasõidutee ja jaama kasutati vahejaamana. 
Jaamahooneks kasutati algselt käigust kõrvaldatud 3. kl reisivagunit. Õige jaamahoone ehitati 1920. aastatel.

1980. aastate alguseks oli jaama tegevusest järele jäänud vaid piletimüük. 
1983. aastaks oli endisest jaamast kujunenud raudteepeatus.
Raudtee kaguküljel asetsenud jaamahoone lammutati 1990. aastail. Nüüd on hoonest säilinud üksnes vundament.

Viited
 EVR Kaart # Ellamaa, invent. aeg	14.06.2004

Eesti raudteejaamad
Saue vald
Bossensteini linnus

Bossensteini linnus (hollandi Kasteel Bossenstein), ka  Halmaleshof või Allemanshof, on keskaegne linnus Belgias Antwerpeni provintsis Broechemis.

Veega täidetud vallikraaviga ümbritsetud linnust on esmakordselt mainitud 1346. aastal.

Pärast otsese kaitsefunktsiooni lõppemist on linnus osaliselt ehitatud ümber lossiks.

Välislingid

Bossensteini linnus (inglise keeles)
De Inventaris van het Bouwkundig Erfgoed

Antwerpeni provints
Belgia linnused
Belgia lossid
Belgia kultuurimälestised
Haimre mõis

Haimre mõis (saksa keeles Heimar) on endine mõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Mõisa keskus paiknes Haimre külas, mis jääb praegu Rapla maakonna Märjamaa valda.

Haimre mõisa on esimest korda mainitud aastal 1420.

Haimre mõisas veetis oma noorusaja bioloog Jakob von Uexküll. Mõisas töötas aednikuna esimese Eesti seenekogu koostaja Heinrich August Dietrich. 

Haimre mõisa, Sulu karjamõisa Sulu külas alustas tööd 1764. aastal Sulu paberivabrik ja valmistas aastas keskmiselt 300 riisi halli ja 50 puuda kotipaberit. Paberitegija Olof Hägerstedti surma järel 1785. aastal lôppes Sulu paberiveski tegevus.

Viited

Välislingid
Haimre mõisast Eesti mõisaportaalis
Haimre mõisast Märjamaa valla kodulehel

Läänemaa mõisad
Märjamaa vald
Märjamaa kihelkond
Buxhoevedenite mõisad
Järjestikplaanur

Järjestikplaanur ehk Round Robin on üks lihtsamaid ressursijaotuse algoritme. Protsessid saavad järgemööda võrdselt aega ja kõik protsessid on võrdse prioriteediga. Round Robin on tööpõhimõttelt lihtne ja seda on ka kerge kasutusele võtta.

Ajalugu
Ingliskeelne nimi "Round Robin" tuleb prantsuskeelsest sõnast "ruban", mis tähendab otseselt paela või linti, kuid oma olemuselt pärineb 17. sajandist, mil talupojad, esitades kuningale millegi kohta kaebuse, hukati selle järgi, kelle nimed olid kaebekirjal esimeste seas. Tavaliselt olid need kaks-kolm esimesena allakirjutanut. Sellise ebaõigluse lõpetamiseks kirjutasid talupojad oma nimed kaebekirja lõppu nii, et need moodustasid ringi – sellega näidati, et kõik vastutavad kaebekirja eest võrdselt.

Vaata ka
Ressursijaotus

Algoritmid
Barcelona krahv

Barcelona krahv (katalaani Comte de Barcelona, hispaania Conde de Barcelona) oli Kataloonia valitseja enamiku Kataloonia ajaloost 9. sajandist kuni 18. sajandini. 

Barcelona krahvkonna lõi Karl Suur pärast maade vallutamist Ebro jõest põhja pool. Need maad (Hispaania mark) jagunesid mitmeks krahvkonnaks, kus Barcelona krahv, kes tavaliselt haldas samaaegselt ka mõningaid teisi krahvkondi, omandas lõpuks ülemvõimu piirkonnas. 

Kui krahvkond muutus ühes perekonnas päritavaks, nõrgenesid krahvide sidemed nende frankidest isandatega, eriti pärast seda, kui Kapetingid asendasid Karolingid.

12. sajandil moodustasid krahvid dünastilise uniooni Aragóni kuningriigiga, ühendades kaks riiki ühe valitseja alla. Aastal 1258 loobus Prantsusmaa kuningas Corbeili lepinguga oma feodaalvõimust krahvkonna üle.

Barcelona jäi Aragóni krooni osaks, kui viimane asus 1500. aasta paiku uniooni Kastiilia kuningriigiga, moodustades seeläbi Hispaania kuningriigi. Krahvkond säilitas oma õiguskorra, maksud ja privileegid kuni nende tühistamiseni pärast Hispaania pärilussõda 18. sajandil.

Barcelona krahv jäi üheks paljudest Hispaania monarhia pärilikest tiitlitest.

20. sajandil saavutas tiitel uuesti mõningase tähtsuse, kui Juan de Borbón, Hispaania trooni maapaos pärija, omandas tiitli Barcelona krahv. Nii tehes nõudles ta ajaloolist kuningatiitlit, nõudmata samas Hispaania seadusliku kuninga tiitlit, eriti pärast tema poja Juan Carlos I saamist siis Hispaaniat valitsenud Francisco Franco tulevaseks järglaseks. Aastal 1977, pärast Juan Carlose saamist kuningaks seoses Franco surmaga aastal 1975, annetas ta tiitli Barcelona krahv ametlikult oma isale, kes oli loobunud oma õigustest troonile. Juan kandis seda tiitlit kuni oma surmani aastal 1993, kui see läks tagasi kuningale, kes seda sellest ajast kannab. Juan de Borbóni lesk kasutas tiitlit Barcelona krahvinna kuni oma surmani aastal 2000.

Barcelona krahvide loend

Mittedünastilised, 801–878

Sunifredi dünastia, 878–1162 

Ramon Berenguer IV ja Petronila õigusjärglus Aragóni kuningriigile viis Aragóni krooni loomiseni. Barcelona krahvkond moodustas selle riigi osa, ja Hispaania krooni osa, kuni Nueva Planta dekreetideni ajavahemikus 1707 kuni 1716, kui Felipe kuulutas, et kõik Hispaania kuningriigid ja territooriumid ühendatakse üheks tsentraliseeritud Hispaania kuningriigiks. Barcelonas teatati sellest aastal 1716. Barcelona krahv muutus üheks paljudest pärilikest Hispaania monarhia tiitlitest.

Viisakustiitel

Bourbonide dünastia, 1977–1993

Vaata ka 
Aragóni kuningate loend
Hispaania monarhide loend

Kataloonia
Hispaania keskaeg
Juhan Kunderi tänav

Juhan Kunderi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis. Tänav sai nime Juhan Kunderi järgi.

Tänav algab Pronksi tänavalt ja lõpeb Konstantin Türnpu tänaval. Juhan Kunderi tänav on ligikaudu 850 meetri pikkune.

Ajalugu 
Tänava varasem nimi oli alates 1885. aastast Aleksandri tänav (saksa keeles Alexanderstrasse ja vene keeles Александровская улица). Praeguse nime sai tänav 17. jaanuaril 1923.

Carl Robert Jakobsoni tänav 14/ Kunderi 15 asus 1876. aastal rajatud Tallinna Pärmivabrik (Revaler
Presshefe-Fabrik).

Viited

Kesklinna linnaosa tänavad
Tallinna–Pärnu–Riia rongiliin

Tallinna–Pärnu–Riia rongiliin oli reisirongiliin, mis kulges mööda Tallinna–Pärnu raudteed, Pärnu–Mõisaküla raudteed ja Mõisaküla–Riia raudteed.

Ajalugu

Raudteed rajati aastatel 1975–1981 osaliselt kitsarööpmelise raudtee asemele. Läbi Pärnu kulgenud Tallinna ja Riia vaheline reisirongiliiklus avati pidulikult 17. juulil 1981.

1987. aasta seisuga sõitis liinil Tallinn–Pärnu–Riia mõlemal suunal üks reisirong päevas. Sõit kestis keskmiselt 5 tundi ja 15 minutit.

Viimane reisirong sõitis Tallinnast Riiga läbi Pärnu 20. veebruaril 1992. 

Tallinna–Pärnu rongiliinil opereeris alates 1. jaanuarist 2014 kuni 8. detsembrini 2018 Elron (varem Edelaraudtee). Nüüdisajal liiguvad sellel raudteelõigul vaid vähesed Edelaraudtee ja GoRaili kaubarongid.

Pärnu–Mõisaküla raudteed kasutati pärast Tallinna–Pärnu–Riia liini sulgemist edasi, viimane reisirong sõitis sellel liinil 31. jaanuaril 1996. Kaubarongid sõitsid Pärnu–Mõisaküla vahel kuni 2001. aastani. Pärnu–Mõisaküla raudteelõik demonteeriti 2008. aastal.

Liinil Riia–Ipiku sõitis rong kuni 1997. aastani. Aastatel 2005–2006 võeti Läti poolelt metallivaraste rüüstatud raudtee kuni Skulteni üles. Liinil Riia–Skulte opereerivad siiani Läti raudtee elektrirongid.

Peatused liinil Tallinn–Pärnu–Riia (1987)

 Tallinn
 Rapla
 Pärnu kaubajaam
 Pärnu
 Kilingi-Nõmme
 Mõisaküla
 Ruhja (Rujiena)
 Mazsalaca
 Aloja
 Puikule
 Limbaži
 Stiene
 Saulkrasti
 Riia

Välislingid
 YouTube'i video: Tallinn-Pärnu-Riga DMU train in 1989

Eesti endised raudteeliinid
Läti raudteed
Boriss Kuznetsov

Boriss Kuznetsov (5. oktoober 1903 — 5. september 1984) oli vene nõukogude filosoof ja teadusloolane.

Kuznetsov lõpetas aspirantuuri ühiskonnateaduste teadusliku uurimise instituutide Venemaa assotsiatsiooni majandusinstituudis. Seejärel töötas ta teaduse ja tehnika ajaloo instituudis ning NSV Liidu Teaduste Akadeemia loodusteaduste ajaloo komisjonis. 1937. aastal kaitses ta doktorikraadi filosoofias. 1944. aastast oli ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia loodusteaduste ja tehnika ajaloo instituudi direktori asetäitja.

Boriss Kuznetsov avaldas mitmete kuulsate teadlaste, sh Giordano Bruno, Galileo Galilei, Isaac Newtoni ja Albert Einsteini elulood, samuti ülevaateid teadusliku maailmapildi kujunemisest. Eesti keeles on ilmunud Kuznetsovi biograafia "Isaac Newton" (Tallinn: Valgus) 1988. aastal Igor Gräzini tõlkes.

Vene filosoofid
Teadusajaloolased
Sündinud 1903
Surnud 1984
Hovhannes Bagramjan

Hovhannes Kristoforovitš Bagramjan (2. detsember (vkj 20. nov) 1897 – 21. september 1982) oli NSV Liidu sõjaväelane, auastmelt Nõukogude Liidu marssal.

Hovhannes Bagramjan oli kommunistliku partei liige alates 1941. aastast, NLKP Keskkomitee kandidaatliige 1952. aastast ja liige 1961. aastast ning NSV Liidu Ülemnõukogu saadik 2.–10. koosseisu ajal.

Auastmed 
 polkovnik, 29. november 1935
 kindralmajor, 12. august 1941
 kindralleitnant, 27. detsember 1941
 kindralpolkovnik, 27. august 1943
 armeekindral, 17. november 1943
 Nõukogude Liidu marssal, 11. märts 1955

Tunnustus 
 Nõukogude Liidu kangelane, kahekordne aunimetuse saaja (29. juuli 1944 ja 1. detsember 1977)
 Lenini orden, seitsmekordne kavaler (29. juuli 1944, 6. november 1945, 1. detsember 1947, 2. detsember 1957, 2. detsember 1967, 1. detsember 1972, 1. detsember 1977)
 Oktoobrirevolutsiooni orden (22. veebruar 1968)
 Punalipu orden, kolmekordne kavaler (6. november 1941, 30. november 1944, 17. mai 1951)
 Suvorovi orden, 1. klass, kahekordne kavaler (27. august 1943, 19. aprill 1945)
 Kutuzovi orden, 1. klass (9. aprill 1943)
 NSV Liidu Relvajõudude ja Kodumaa Teenimise orden, 3. klass (30. aprill 1975)

 medal "Vladimir Iljitš Lenini 100. sünniaastapäeva tähistamiseks"
 medal "Kiievi kaitsmise eest"
 medal "Võidu eest Saksamaa üle Suures Isamaasõjas 1941–1945"
 medal "Võidu eest Jaapani üle"
 juubelimedal "20 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945"
 juubelimedal "30 aastat võidust Suures Isamaasõjas 1941–1945"
medal "Königsbergi vallutamise eest"
 medal "NSV Liidu relvajõudude veteran"
 juubelimedal "20 aastat Töölis-Talupoegade Punaarmeed"
 juubelimedal "30 aastat NSV Liidu relvajõude"
 juubelimedal "40 aastat NSV Liidu relvajõude"
 juubelimedal "50 aastat NSV Liidu relvajõude"
 juubelimedal "60 aastat NSV Liidu relvajõude"
 medal "Kiievi 1500. aastapäev"
 Karl Marxi orden (Saksa DV)

Viited 

Nõukogude Liidu marssalid
Nõukogude Liidu kangelased
Lenini ordeni kavalerid
Oktoobrirevolutsiooni ordeni kavalerid
Punalipu ordeni kavalerid
Kremli müüri äärde maetud
Sündinud 1897
Surnud 1982
Esperance (Austraalia)

Esperance on linn Lääne-Austraalia lõunarannikul. Linn asub 720 kilomeetrit Perthist kagus.

Prantsuse maadeavastajad külastasid kohta 1792. aastal ja nimetasid selle prantsuse laeva Espérance järgi. Esimesed asunikud saabusid 1870. aastatel. 1876 avati telegraafijaam. 1890. aastatel rajati sadam. 1960. aastatel tehti suuremas skaalas algust põllumajandusega.

Põhilised majandusharud on turism, põllumajandus ja kalandus.

Pärast 2002. aastal läbi viidud süvendustöid on linna sadam üks sügavamaid Austraalias. See on suurim niklimaaki transportiv sadam lõunapoolkeral.

Linna lähedal asub Esperance'i lennujaam.

1979 kukkus linna lähedale alla orbitaaljaama Skylab tükke.

Jaanuaris 2007 tabas asulat väga tugev torm, milles tuul puhus kuni 110 km/h ja 24 tunni jooksul tuli maha 155 mm sademeid.

Viited

Välislingid 

 visitesperance.com

Lääne-Austraalia linnad
Heli Martin

Heli Martin (6. november 1926 Pilistvere – 15. detsember 2012 Pilistvere) oli Põltsamaa muusikaõpetaja ja koorijuht.

Hariduskäik
Heli Martin lõpetas Pilistvere 6-klassilise kooli ja õppis seejärel aasta Tartu Tütarlaste Gümnaasiumis. 1944. aastal lõpetas ta Viljandi Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi. Pärast gümnaasiumi lõppu omandas Heli Martin muusikaõpetaja kutse Viljandimaal Saarepeedil ja töötas mõnda aega Õisu koolis.

Aastatel 1949–1983 töötas Heli Martin Põltsamaa Keskkooli muusikaõpetajana.

Töö koorijuhina
Põltsamaale asudes hakkas ta juhendama ka rohkem kui 100 aasta vanust Põltsamaa segakoori. Esimesed koorid viis ta üldlaulupeole 1950. aastal. 

1958. aastal pandi Põltsamaa segakoorile dirigendi auks nimi "Heli". 1965. aastal, koori 125. aastapäeval tunnustati koori Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga.

Heli Martin juhatas segakoori "Heli" 1990. aastani, mil kooril täitus 150 aastat.

Tunnustused
1996. aastal tunnustati Heli Martinit Põltsamaa linna teenetemärgiga.

Viited

Eesti muusikapedagoogid
Eesti koorijuhid
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi õpetajad
Sündinud 1926
Surnud 2012
Sõpruse orden

Sõpruse orden on teenetemärk mitmes riigis:

 Orden "Sõprus" (Aserbaidžaan)
 Sõpruse orden (Kasahstan) (kasahstani keeles "Dostõki orden" (dostõk tähendab "sõprust"))
 Sõpruse orden (Hiina Rahvavabariik)
 Sõpruse orden (Lõuna-Osseetia)
 Sõpruse orden (Tadžikistan)
 Sõpruse orden (Venemaa)
 Sõpruse orden (Vietnam)

Vaata ka 
 Rahvaste Sõpruse orden
Heaven and Hell

"Heaven and Hell" on Black Sabbathi 1980. aasta album.
"Heaven and Hell" on selle plaadi nimilugu.
Heaven & Hell oli aastail 2006–2010 tegutsenud raskerokibänd, mis sai oma nime Black Sabbathi laulu järgi.
"Heaven & Hell" on Devolo album
"Heaven & Hell" on Meat Loafi ja Bonnie Tyleri album
"Heaven and Hell" on The Who laul.

Täpsustusleheküljed
Kõigi hirmude summa

"Kõigi hirmude summa" on 2002. aasta USA põnevusfilm.

Sisu

Julgeolekuteenistuste halvim unenägu saab tõeks, kui terroristide kätte satub tuumarelv. CIA töötajad avastavad vandenõu, millega soovitakse provotseerida konflikt USA ja Venemaa vahel, sealt on III maailmasõjani vaid samm. Selgub, et terroristid kavatsevad õhkida tuumapommi Baltimore´is, et mõrvata USA president ja niimoodi sündmused käivitada.

Osades

 Ben Affleck – Jack Ryan
 Morgan Freeman – William Cabot, CIA direktor
 Bridget Moynahan – Dr. Catherine Muller
 James Cromwell – J. Robert Fowler, USA president
 Liev Schreiber – John Clark
 Michael Byrne – Anatoli Gruškov
 Colm Feore – Olson
 Alan Bates –  Richard Dressler
 Ron Rifkin – Sidney Owens
 Ciarán Hinds – Alexander Nemerov
 Bruce McGill – Gene Revell
 Richard Marner –  President Zorkin
 Philip Baker Hall –  David Becker
 Ken Jenkins –  Admiral Pollack
 Philip Akin –  General Wilkes
 John Beasley – Kindral Lasseter

Ameerika Ühendriikide filmid
2002. aasta filmid
Kabala mõis (Pilistvere)

Kabala mõis (saksa keeles Cabbal või Kabbal) oli mõis Pilistvere kihelkonnas Viljandimaal. Tänapäeval jääb mõisa ala Järva maakonda Türi valla territooriumile.

Ajalugu
Kabala mõisa peahoone ehitas 18. sajandi II poolel parun Johannes (Hans) von Uexküll.

19. sajandi algul sai mõisa omanikuks Raadi mõisa majoraathärra, kreisimarssal Reinhold Wilhelm von Liphart. Hiljem on mõisa omanud Taubed ja Vietinghoffid.

Mõisa kolmekorruseline peahoone valmis 1774. aastal. Esimesel korrusel asusid majandusruumid (sealhulgas uusbarokses raamistuses Kabala mõisa omanike dekoratiivsete aaderdatud vapikilpide ja puitpaneelidest seinaga mõisniku kabinet), teisel korrusel esindus- ja eluruumid ning kolmandal korrusel keskrisaliidi kohal pealisehitis. Mõisas olid baroksed, reljeefsetest ja värvilistest kahhelkividest ahjud. Peahoone taga oli pärnaalleega ümbritsetud barokkaed.

Pärast peahoone valmimist hakati rajama vabakujunduslikus barokkstiilis parki, mis valmis 18. sajandi lõpus koos avara ovaalse esiväljakuga. Pargi hulka kuuluvad peahoone ees olevat kaks harilikku tamme.

Mõisa kõrvalhooned asetsesid poolkaares ümber pargi. Kõrvalhooneteks olid valitsejamaja, teenijatemaja ja laudad.

1891. aasta 4. veebruaril sündis Kabala mõisas eesti pikamaajooksja Jüri Lossmann.

1905. aasta sügisel oli Kabalas mõisnike omakaitse staap. 

1923. aastast töötab mõisa peahoones Kabala kool, hiljem hakkas töötama ka lasteaed.

Ajalooliselt läbis mõisasüdant Türi–Viljandi maantee (praegu Türi–Arkma maantee), mis õgvenduste järel kulgeb paarsada meetrit lääne pool. 

Tänapäeval korraldatakse mõisa pargis kultuuriüritusi.

Mõisa kalmistu
Kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 1,7 km kaugusele lõunakagusse.

Pildid

Viited

Pilistvere kihelkonna mõisad
Türi vald
Mullakeemia

Mullakeemia on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldade keemilise koostise ja keemiliste omaduste, mullas toimuvate reaktsioonide ja protsesside, mulla koostekomponentide vastasmõju, neelamisnähtuste ja nende seaduspärasuste, toiterežiimi ning mullatekke ja muldade viljakuse keemiste aluste uurimisega. Samuti käsitab mullakeemia huumusainete ja mineraalide keemilist olemust, keemilise ja füüsikalis-keemilise analüüsi meetodeid, mulla saastamise ja -kaitsega seotud keemilisi muutusi, ainete liikumist ja talletumist mullas.

Mullakeemia tugineb keemia seadustele ja on tihedalt seotud mullateaduse teiste harudega. Tal on oluline roll mulla geneesi tõlgendamisel ning mulla klassifitseerimisel.

Tänapäeva mullakeemias on viis peamist suunda:
mulla keemia
mullas toimuvate protsesside keemia
mulla viljakuse keemilised alused
mulla analüütiline keemia
muldade keemiline saastamine

Vaata ka
Mullageneetika
Mullamorfoloogia
Mullafüüsika
Mullamineraloogia
Mullabioloogia
Mullageograafia
Mulla kartograafia

Viited

Mullateadus
Kanye West

Kanye Omari West (sündinud 8. juunil 1977) on USA räppar, laulja, muusikaprodutsent ja moedisainer. Teda on peetud üheks kõige mõjukamaks muusikuks läbi aegade. 

Ta sündis Atlantas ja kasvas üles Chicagos, kus saavutas varastel 2000ndatel tuntuse produtsendina plaadifirmas Roc-A-Fella Records. Soolokarjäär räpparina algas tema debüütalbumiga The College Dropout (2004), mis pälvis tunnustust kriitikutelt ja saavutas kommertsedu. 

Kanye West on üks maailma kõige edukamaid muusikuid, kelle plaate on müüdud üle 160 miljoni. Ta on võitnud 22 Grammy auhinda ja hulgaliselt muid auhindu. Ajakiri Time on teda kahel korral (2005 ja 2015) paigutanud saja kõige mõjukama inimese hulka maailmas. 

Eesti muusikute hulgas on Kanye West olnud suureks eeskujuks Tommy Cashile.

Kanye West on olnud abielus Kim Kardashianiga ning neil on 4 last.

Diskograafia

 "The College Dropout" (2004)
 "Late Registration" (2005)
 "Graduation" (2007)
 "808s & Heartbreak" (2008)
 "My Beautiful Dark Twisted Fantasy" (2010)
 "Watch the Throne" (Koos Jay-Zga) (2011)
 "Cruel Summer" (G.O.O.D. Music ühisprojekt) (2012)
 "Yeezus" (2013)
 "The Life of Pablo" (2016)
 "Ye" (2018)
 "Kids See Ghosts" (Koos Kid Cudiga) (2018)
 "Jesus Is King" (2019)
 "Donda" (2021)

Viited

Ameerika Ühendriikide muusikud
Ameerika Ühendriikide räpparid
Sündinud 1977
Raili Pool

Raili Pool (aastani 1989 Lembinen, sündinud 16. oktoobril 1969 Raplas) on Eesti  filoloog.

Elulugu
Raili Pool on õpetajate tütar.

Lõpetas 1987 Rapla Keskkooli, 1992 TÜ eesti filoloogia osakonna, M.A. (1999, TÜ), väitekiri "Ainsuse 1. ja 2. isiku personaalpronoomenite eri kujude kasutamisest" (Tartu, 1999), Ph.D. (eesti keel, 2007, TÜ), väitekiri "Eesti keele teise keelena omandamise seaduspärasusi täis- ja osasihitise näitel" (Tartu, 2007). Oli 1992–1999 TÜ eesti keele (võõrkeelena) õppetooli assistent, 1999–2004 lektor, 2004– TÜ eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonna kontrastiivse keeleteaduse teadur. Õpetanud TÜ-s erinevaid praktilise eesti keele aineid ning eesti keele lauseõpetust; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: eesti keele kui teise keele omandamine ja kasutus. Emakeele Seltsi (1998) ja Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige (2004). Üle 10 teadustrükise.

Viited

Teoseid
 Eesti keele verbirektsioone. Tartu, 1996, 2. trükk 1999, 3. trükk 2001
 About the use of different forms of the first and second person singular personal pronouns in Estonian cases. // Estonian: Typological Studies III. Tartu, 1999
 Muutused eesti keelt teise keelena kõnelejate suhtlusstrateegiate kasutuses ühe aasta jooksul (kaasautor T. Kikerpill). // Lähivertailuja 13. Joensuu, 2003
 Kivinemisnähtusi vene üliõpilaste kirjalikus eesti keeles (kaasautor E. Vaimann). // Eesti Rakenduslingvistika Ühingu aastaraamat. Tallinn, 2006
 Sihitise vormihomonüümia – keeleuurija probleem, keeleõppija tugi. // Lähivertailuja 17. Jyväskylä, 2006
 Keeleõppijate vältimisstrateegiatest eesti keele täis- ja osasihitise näitel. // Eesti Rakenduslingvistika Ühingu aastaraamat. Tallinn, 2007.

Kirjandus

Välislingid

Eesti keeleteadlased
Sündinud 1969
Assaku Nõiakivi

Assaku Nõiakivi asub  Assakul Harju maakonnas Rae vallas uue ja vana Tartu maantee ristumiskohast 100 m Tallinna poole, Assaku viadukti lääneküljel.

Kivil on 405 väikest kunstlikku lohku ja lai sile liurenn, mis viitab kivi kasutamisele viljastusmaagiaga seotud rituaalides. Kivi taasavastas 1964. aastal Oskar Raudmets.

1992. aastal kogutud pärimusteate järgi on kivi kasutatud ohvrikivina:

"Kivi peal on lohukesed, et need on inimeste tehtud. Ja et vanasti olid inimesed sinna andeid viinud – ta ütles jah, andisid, mitte ohvreid. Oli viidud siis mõni viljatera või kamaluga jahu või kes rikkam oli, see viis hõbemündi. /---/ Vanaema ei nimetanud seda kivi Nõiakiviks, ütles vist ohvrikivi. Ma ei tea, kas tema noorpõlves neid andeid sinna viidi, aga ta oli küll kohalik inimene, Jaani talust pärit (vanaisa oli mujalt tulnud), küllap ta teadis."

Vaata ka
 Eesti rändrahnude loend

Viited

Välislingid
 

Rae vald
Eesti rändrahnud
Ohvrikivid
Eesti kultusekivid
Lohukivid
Jüri kihelkonna looduslikud pühapaigad
Mullabioloogia

Mullabioloogia on mullateaduse allharu, mis tegeleb mullas elutsevate organismide ja nende laguproduktide uurimisega.

Alates 2005. aastast tegutseb TTÜ Tartu Kolledžis mullabioloogia töörühm, mida juhib professor Mari Ivask. Aastal 2006 loodi mullabioloogia labor, mis hakkas tööle 2007. aastal.

Vaata ka
Mullageneetika
Mullamorfoloogia
Mullafüüsika
Mullamineraloogia
Mullakeemia
Mullageograafia
Mulla kartograafia

Viited

Mullateadus
Hubert Poola

Hubert Poola (1. november 1930 Tallinn – 31. oktoober 2014) oli eesti arstiteadlane ja kirurg.

Elulugu
Hubert Poola oli käsitöölise poeg.

Lõpetas 1949 Tallinna 2. Keskkooli, 1955 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Koletsüstektoomia tüsistuste ja ebarahuldavate hilistulemuste profülaktika". Oli 1955–56 Vastseliina rajoonihaigla kirurg ja Vastseliina Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee tervishoiuosakonna juhataja, 1956–59 Tallinna III haigla kirurg, 1959–67 Tallinna II (hilisema Tõnismäe) haigla kirurgiaosakonna ordinaator, 1967–75 juhataja, 1975–92 Tallinna Vabariikliku Laevastiku Haigla kirurg, aastast 1992 Tallinna Haigekassa arst-nõunik ja kirurgiakonsultant. Kohakaaslusega olnud ka kiirabi- ja spordiarst. Õpetas TPedI-s/TPÜ-s pikemat aega kirurgiat ja tervishoidu.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: peamiselt sapiteede kirurgia. Tallinna Kirurgide Seltsi liige (aastast 1955) ja juhatuse esimees (1983–93), Eesti Arstide Liidu asutajaliige, Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni ja Maksa-Kõhunäärme-Sapiteede Assotsiatsiooni liige. U 40 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Meckeli divertiikul urgentses kirurgias (kaasautor U. Sibul). // NET (1968) 3
 Sapiteede röntgenomanomeetria (kaasautor U. Sibul). // NET (1968) 5
 Ühissapijuha drenaaž sapipõiejuha köndi kaudu. // NET (1971) 6
 Mõningaid sapiteede ja kõhunäärme kirurgia probleeme (kaasautor U. Sibul). // NET (1984) 1.

Kirjandus
 Merila-Lattik, H. Eesti arstid 1947–1997. Tallinn, 1997., 910
 EA (1973) 1, 64–65
 Hubert Poola. // EA (1991) 1, 67–68.
  

Eesti arstiteadlased
Eesti kirurgid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2014
Valli Porgasaar

Valli Porgasaar (8. november 1934 Tartu − 19. detsember 2019 Tartu) oli Eesti taimefüsioloog ning jõgede ja rannikumere eutrofeerumise uurija.

Elulugu
Valli Porgasaar oli töölise tütar.

Ta on lõpetanud 1953 Tartu 2. Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, 1963 aspirantuuri Zooloogia ja Botaanika Instituudis (ZBI), bioloogiakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Hariliku männi mineraalne toitumine ja selle diagnostika". Oli 1958–1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia botaanika, fütopatoloogia ja taimefüsioloogia kateedri assistent, 1963–1964 TRÜ taimefüsioloogia kateedri vanemteadur, 1964–1968 EPA maaviljeluse kateedri vanemlaborant, 1968–1971 ZBI botaanika sektori vaneminsener, 1971–1981 botaaniline ja merebioloogia sektori nooremteadur, 1981–1993 merebioloogia sektori vanemteadur.

Teadustöö
Uurinud männi mineraalset toitumise diagnostikat okaste keemilise analüüsi alusel ning Eesti kuusikute bioproduktsiooni; Eesti rannikumere eutrofeerumist ja jõgede ökoloogilist seisundit vee toiteelementide ja klorofüllisisalduse alusel. 1985–1990 võttis osa Läänemere uurimisekspeditsioonidest. ELUS-i liige (1957). Üle 40 teadustrükise.

Teoseid
 Диагностика минерального питания сосны обыкновенной. // Агрохимия (1977), 5
 Matsalu lahe vee füüsikalised ja keemilised omadused ning nende seos klorofülli α sisaldusega. I. Vee füüsikalised ja keemilised omadused. // Eesti TA Toim. Biol. 34 (1985) 2
 Sama. II. Klorofüll α kui vee troofsuse näitaja. // Eesti TA Toim 34 (1985) 3
 Environmental conditions, phytoplankton and chlorophyll α in the Narva Bay (the southern part of the Gulf of Finland) (kaasautorid K. Piirsoo, M. Viik). // Proc. Est. Acad. Sci. Biology 42 (1992) 3
 Content and distribution of phosphorus and nitrogen in the coastal waters of West Estonia. // Proc. Est. Acad. Sci. Biol. 43 (1993) 4.

Viited

Kirjandus
 Zooloogia ja Botaanika Instituut (ZBI) 1947–1997, 67.
  

Eesti taimefüsioloogid
Miina Härma Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1934
Surnud 2019
Kristjan Port

Kristjan Port (sündinud 9. mail 1960 Tallinnas) on Eesti spordibioloog.

Elulugu
Lõpetas 1978 Tallinna 2. Keskkooli, 1982 Tallinna Pedagoogilise Instituudi, 1990 Tartu Ülikoolis aspirantuuri, bioloogiakandidaat (1990, TÜ), väitekiri "Activation of adrenocortical function in muscular activity".

Oli 1990–1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsent, 1999–2004 erakorraline professor, 2005–2008 Tallinna Ülikooli kehakultuuriteaduskonna dekaan.

Alates aastast 2008 Tallinna ülikooli terviseteaduste ja spordi instituudi direktor. Lugenud arengufüsioloogia, spordifüsioloogia, biokeemia ja projektijuhtimise kursusi.

Ta on SA Eesti Antidopingu (EAD) nõukogu liige.

Teadustöö

Uurimisvaldkond: spordibioloogia (-füsioloogia, -biokeemia). Teadustöö tähtsaim tulemus on krooniliste haigete koduse kaugmonitoorimise süsteemi väljaarendamine (rahvusvahelise konsortsiumi juhina). Aastast 1991 ajakirja International Journal of Sports Medicine referent. Eesti Sporditeadlaste Seltsi juhataja (1991–94), Eesti Olümpiakomitee kutsekomisjoni juht, Eesti Olümpiaakadeemia liige.

Publikatsioone
Üle 60 teadustrükise.
"Daily usage and efficiency of remote home monitoring in hypertensive patients over a one-year period". // J. Telemed Telecare 11 (2005) Suppl 1
"Self-reported compliance of patients receiving antihypertensive treatment: use of a telemonitoring home care system". // J. Telemed Telecare (2003) 9, Suppl 1
"Daily usage and efficiency of remote home monitoring in hypertensive patients over one-year period" (kaasautor M. Viigimaa). // J. Telemed. Telecare (2005) 1

Isiklikku
Tema isa oli arhitekt Mart Port.

Tunnustus
2019 Eesti Olümpiakomitee teenetemärk
2020 Valgetähe III klassi teenetemärk
2020 Tallinna Ülikooli teenetemärk

Viited

Kirjandus
 Rein Virkus. "Tallinna Pedagoogikaülikool läbi aegade". Tallinn, 1998, lk 114

Välislingid

"Kristjan Port: narkomaania on arstide seas pööraselt suur probleem", 14. aprill 2015
Anna Põld, Kristjan Port narkomaaniast arstide seas: mul ei ole raske vabandust paluda nende käest, kelle väärikust on kahjustatud, aga probleem on endiselt olemas, 15. aprill 2015

 
"Isad ja pojad: Mart Port ja pojad", Eesti Televisioon 1983 

Eesti bioloogid
Tallinna Reaalkooli vilistlased
Tallinna Ülikooli vilistlased
Tallinna Ülikooli professorid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1960
Tatjana Poska-Laaman

Tatjana Poska-Laaman (aastani 1919 Poska, 1919–1930 Arder; 4. oktoober 1900, Tallinn – 14. märts 1988, Uppsala, Rootsi) oli Eesti õigusteadlane.

Tatjana Poska-Laaman oli Jaan Poska tütar, Veera Poska-Grünthali ja Jüri Poska õde, Eduard Laamani abikaasa.

Ta lõpetas Tallinnas vene keskkooli, õppis Budapesti Ülikoolis ungari keelt, lõpetas 1929 Pariisi Ülikooli prantsuse keele alal, ühtlasi õppis Pariisis  ajakirjandust (diplomitöö Jaan Tõnissonist). Õigusteaduse doktor (1959, Pariisi Ülikool); väitekiri käsitles Rootsi kriminaalhoolduse reforme viimase saja aasta jooksul. Oli 1930. aastate lõpul Tallinnas kaupluseomanik. Põgenes 1944. aasta sügisel koos kahe väikese lapsega Rootsi, elas algul põgenikelaagris, aastast 1945 Lidingös, kus oli mänguasjade poes müüjaks. Asus 1950. aastail Uppsalasse, töötas kuni pensionile jäämiseni 1967. aastal Uppsala Ülikooli sotsioloogia õppetooli arhivaarina.

Tatjana suri 14. märtsil 1988 Uppsalas ja maeti 25. aprillil 1988 Stockholmi Metsakalmistule.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: vangide psühholoogiline taust, psühhiaatrilise diagnoosiga kurjategijad, vaimuhaiglad sotsioloogilisest aspektist. Järeldas, et kurjategijate varasemas elus on tihti olnud hingelisi traumasid. Uurimistöö käigus külastas Rootsi ning eriti Prantsusmaa vanglaid ja vaimuhaiglaid (nt doktor Paul Sivadoni rajatud lukustamata uste ja ulatusliku tööteraapiaga haiglat). Avaldanud artikleid prantsuse ja rootsi keeles.

Tunnustused 
1939 Eesti Punase Risti V klassi teenetemärk

Isiklikku 
Tema isa oli Jaan Poska. Ta oli kaks korda abielus: tema esimene abikaasa oli Aleksander Arder, sellest abielust sündinud poeg Árpád Arder oli baptisti vaimulik; teine abikaasa Eduard Laaman oli ajakirjanik; sellest abielust sündis kaks tütart, vanem tütar Ilona Laaman on luuletaja. Pojapoeg Ott Arder oli luuletaja, pojapoeg Jaan Arder oli muusik, muusik on ka pojapoeg Jaani tütar Helin-Mari Arder. Õde Ksenia Poska oli arst, õde mag. jur. Vera Poska-Grünthal oli advokaat ja naisliikumise tegelane, vend Jaan Poska (1902–1941) oli advokaat ja Estonia nõukogu esimees, vend Jüri Poska (1919–1974) oli jurist ja õigeusu vaimulik.

Viited

Kirjandus
 Laaman, I. Tatjana. // Akadeemia (2007) 5, 1060–1101
 I. Laamani kiri R. Juursoole 29. veebruarist 2008
 

Eesti õigusteadlased
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Rootsis
Sündinud 1900
Surnud 1988
Galina Posmetuhhova

Galina Posmetuhhova (sündinud 27. oktoobril 1946 Valgas) on Eesti füüsik.

Elulugu
Galina Posmetuhhova on teenistuja tütar.

Lõpetas 1964 Tartu 4. Keskkooli, 1969 TÜ füüsika osakonna. Oli 1969–74 TÜ elektromeetria labori vanemlaborant ja nooremteadur, 1974–82 aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori vaneminsener ja nooremteadur, 1982–92 üldfüüsika kateedri nooremteadur, 1993– eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi vaneminsener.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: elektromeetria. 10 teadustrükist.

Viited

Teoseid
 Ионизационные источники тока ИИТ-10 … ИИТ-13 (kaasautor O. Saks). // Измерительная техника (1976) 9
 Определение динамических характеристик электрометрической аппаратуры (kaasautor). // Теоретические проблемы электрометрии. Трт, 1985. Нестабильность ионизационных источников тока ИИТ-9 – ИИТ-12. (kaasautor O. Saks). // Уч. зап. ТГУ 755 (1987)
 Комплекс для определения динамических характеристик электрометрической аппаратуры (kaasautor). // Измерительная техника (1988) 10.

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 134.
  

Eesti füüsikud
Sündinud 1946
Piia Post

Piia Post (sündinud 10. juulil 1963 Rõuges Võrumaal) on Eesti atmosfäärifüüsik.

Elulugu
Haridustee
 1981 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimeline Võru 1. Keskkool
 1981-1986 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskond füüsik-pedagoog geofüüsika erialal 
 1993 Tartu Ülikool Ph.D. geofüüsikas, väitekiri "On the two radiatively effective cloud parameters" 
Teadlaskarjäär
 1986–1988 Tartu Riikliku Ülikooli geofüüsika kateedri insener ja stažöör-uurija
 1992–1994, 1995–2007 Tartu Ülikooli keskkonnafüüsika instituudi lektor 
 2008– Tartu Ülikooli füüsika instituudi dotsent 
 1994 külalisteadlane Edinburghi Ülikoolis
 1994–1995 ning 2000 külalisteadlane Saksamaal Geesthachtis GKSS uurimiskeskuse juures asuvas BALTEX sekretariaadis
 1998 külalisteadlane Dresdeni Tehnikaülikoolis meteoroloogia instituudis, 
 2000–2005 Soome Meteoroloogia Instituudis (2000-2003) stipendiaadi ning 2004–2005 assotsieerunud teadlasena 
 Õpetanud meteoroloogiat, klimatoloogiat, geofüüsikat, üldfüüsikat (soojusõpetust); koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
 Uurimisvaldkonnad: satelliidimeteoroloogia, sünoptiline klimatoloogia.  
 Üle 90 teadustrükise.

Teadusorganisatsiooniline ja -administratiivne tegevus 
 Eesti esindaja COST 733  ja COST ES1206  juures, 
 Baltic Earth teadlaste võrgustiku teaduskomitee liige, hariduse töörühma juht, Eesti esindaja 
 Euroopa Meteoroloogiaseltsi koordinatsioonikomitee liige 
 Eesti Geofüüsika Komitee Rahvusvahelise Meteoroloogia ja Atmosfäärifüüsika Assotsiatsiooni (IAMAS) kontaktisik 
 Korraldanud mitmeid koolitusi ning konverentse

Viited

Kirjandus
 Tartu Ülikooli õppe-teaduskoosseisu biobibliograafia nimestik 1981–1995 (käsikiri), 134.
 

Eesti atmosfäärifüüsikud
Tartu Ülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1963
Lauri Posti

Lauri Albert Posti (17. märts 1908 Lieto, Päris-Soome – 5. märts 1988 Helsingi) oli soome keeleteadlane.

Ta oli Helsingi Ülikooli läänemeresoome keelte professor ja akadeemik.

Elulugu
Lõpetas 1928. aastal Turus keskkooli. Ta õppis aastatel 1928–1930 Turu Ülikoolis ja alates 1930. aastast Helsingi Ülikoolis (HY). Ta õppis 1931. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Ugala liige.

1934. aastal lõpetas ta HY soome keele, läänemeresoome keelte ja rahvaluule erialal, õppis stipendiaadina 1935 Läti Ülikoolis ning 1936. ja 1937. aastal Tartu Ülikoolis. Sai 1942. aastal HY juures filosoofiadoktori kraadi liivi keele häälduse ajalugu käsitlenud väitekirjaga "Grundzüge der livischen Lautgeschichte".

Ta oli alates 1938. aastast HY õppejõud. Oli aastatel 1948–1949 USA-s Indiana Ülikooli külalisprofessor ning aastatel 1953–1971 HY läänemeresoome keelte professor ja eesti keele õppetooli juhataja.

Ta oli aastatel 1963–1968 Soome – Nõukogude Liidu kultuurialase koostöö komisjoni ja 1967–1977 Soome haridusministeeriumi Nõukogude Liidu Instituudi teadusnõukogu esimees. 1975 oli ta Soome haridusminister.

Eestlastele sai Lauri Posti aastatel 1966–1970 tuntuks kui "Naapurivisa" kohtunik Paul Ariste kõrval.

Posti on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.

Teadustöö
Uurinud läänemeresoome keeli (eriti nende häälikulugu), käinud uurimisreisidel liivlaste ja vepslaste juures. Kuulus 1938–1980 Soome-Ugri Seltsi (SUS) juhatusse, aastast 1955 aseesimees, Kotikielen Seura, SUS-i, Friedebert Tuglase Seltsi auliige.

Teoseid
Avaldanud arvukalt töid eesti, vadja, liivi ja vepsa keelest.
Näytteita vatjan kielesta. Kaasautor Lauri Kettunen. Helsinki 1932
Estnische Dialektforschung. Helsinki 1941
From Pre-Finnic to late Proto-Finnic. // FUF 31 (1953)
Zur Geschichte des Wandels k > tš im Wotischen. // SUSA 60, 1958
Itämerensuomalaisen verbitaivutuksen kysymyksiä. // Virittäjä (1961) 4
Über das Quantitätssystem im Estlandischen. Helsinki 1965
Some new contributions to the stock of Baltic loanwords in Finnic languages. // Baltistica XIII (1977) 1
Vatjan kielen Kukkosin murteen sanakirja. Helsinki 1980

Tunnustus
1948 – Soome Teaduste Akadeemia liige
1975 – Soome Akadeemia akadeemik
1982 – Tartu Riikliku Ülikooli audoktor
1984 – Jyväskylä Ülikooli audoktor

Viited

Kirjandus
EE 7, 430
Huno Rätsep. "Akadeemik Lauri Posti elutööst". // Keel ja Kirjandus (1988) 9, 567–568
Paul Ariste. "Zum Gedenken an Lauri Posti". // Советское финно-угрoведение (1988) 3, 238–240
Seppo Suhonen. "Lauri Posti 1908–1988". // Virittäjä (1988) 2, 253–260

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Soome keeleteadlased
Helsingi ülikooli vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Helsingi ülikooli professorid
Soome akadeemikud
Tartu ülikooli audoktorid
Sündinud 1908
Surnud 1988
Elmu Potter

Elmu Potter (sündinud 11. veebruaril 1952 Antslas) on Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Elmu Potter on põllumehe poeg.

Lõpetas 1970 Antsla Keskkooli, 1975 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, 1979 aspirantuuri Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) juures. Tehnikakandidaat (1983, Leningradi Mäeinstituut), väitekiri "Исследование структуры турбулентных вентилационных струй и совершенствовние методов расчета проветривания сквозных камерообразных выработок". Täiendas end 1996 Rootsis ja 2004 Soomes. Oli 1977–1992 Ehituse TUI noorem- ja vanemteadur, 1993–1996 Võru Linnavalitsuse energiamajanduse peaspetsialist, 1996–2006 SA Regionaalsed Energiakeskused konsultant, 2006– ÅF-ESTIVO AS konsultant.

Teadustöö
Uurimisvaldkonnad: turbulentsete õhuvoolude liikumine šahtides, hoonete soojusfüüsikalisi näitajad, kartulihoidlate ventilatsioonimudelite loomine; energia säästlik kasutamine, taastuvad energiaallikad, biokütused. Ligi 20 teadustrükist.

Teoseid
 Об особенностях распространения вентиляционных струй в ограниченном пространстве. // Иссл. по строительству. Напряжения в бетоне. Испытания конструкций. Тln, 1980
 Способы определения коэффициентов турбулентной диффузии в шахтных вентиляционных потоках (coaвтор К. Ю. Лайгна). // Физико-технические проблемы разработки полезных ископаемых 3 (1983)
 Исследование распространения плоской турбулентной струи в сквозных камерообразных выработках (coaвтор К. Ю. Лайгна). // Физико-технические проблемы разработки полезных ископаемых 4 (1987)
 Mетод расчета воздухораспределительных систем в картофелехранилищах с активной вентиляцией. // Иссл. по строительству. Строительная теплофизика. Долговечность конструкций 5 (1987)
 Tulemusi Rootsi riigi EAES programmi raames rekonstrueeritud biokütusel töötavatest katlamajadest. // Taastuvate energiaallikate uurimine ja kasutamine. Tartu, 2000.

Viited

Kirjandus
 О деятельности НИИС, 97, 138-139.
 

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1952
Lembit Poverus

Lembit Poverus (20. oktoober 1916 Ivanovo, Moskva oblast – 29. september 1995 Tallinn) oli Eesti tehnikateadlane.

Elulugu
Lembit Poverus oli aedniku poeg.

Lõpetas 1935 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1943 TTÜ tööstus- ja tsiviilehituse erialal, tehnikakandidaat (1955, Tallinna Polütehniline Instituut (TPI)), väitekiri "Väikese positiivse kõverusega pöördkooriku tasakaalu püsivus ühtlaselt jaotatud välissurve mõjumisel", tehnikadoktor (1991, Leningradi Polütehniline Instituut), väitekiri käsitles deformatsiooni lainelevi üleminekuprotsesside uurimist plaatides ja koorikutes lühiaegsete impulsskoormiste toimel. Oli 1942–47 TTÜ/TPI teedelabori ja ehitiste kateedri assistent, 1947–56 ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateedri vanemõpetaja, 1956–94 dotsent. Luges tugevusõpetust, ehitusmehaanikat, laevaehitusmehaanikat, elastsus- ja plastsusõpetust; koostanud õppevahendeid.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: elastsusteooria ja koorikute dünaamika. Uuris väikese positiivse kõverusega kooriku stabiilsust ja omavõnkumist, kooriku pärastkriitilist staadiumi, esitanud stabiilsuse ja omavõnke võrrandid ja arvutuste tulemused. Kuulus akadeemik Nikolai Alumäe koolkonda. Üle 30 teadustrükise.

Teoseid
Ehitusmehaanika II (kaasautor R. Eek). Tallinn, 1967
Распространение упругих волн в слоистых преградах (kaasautor). // TPI Toimetised 487 (1980)
Анализ волнового напряженного состояния в однослойных и слоистых пластинах. // TPI Toimetised 532 (1982)
Varraskonstruktsioonide stabiilsus. Tallinn, 1983
Упругие волны в круглой пластине. // TPI Toimetised 575 (1984)
Minu üliõpilaspõlve Tallinna Tehnikaülikool]]. // Insenerikultuur Eestis 1. Tallinn, 1992

Viited

Kirjandus
Tallinna Polütehniline Instituut 1936–1986. Tallinn, 1986. Lk 61, 238–239, 381, 438, 499
Ehitusinsenerid TPI-st. Lk 222
 

Eesti tehnikateadlased
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1916
Surnud 1995
Rahumäe kalmistule maetud
Võnnu kirik

Võnnu Jakobi kirik on kirik Tartumaal Võnnu alevikus.

Kirik on esmalt ehitatud aastail 1232–1236, hiljem korduvalt ümber ehitatud ja oluliselt suuremaks tehtud.

See on suurimaid maakirikuid Eestis. Aastal 1997 kanti kirik Kultuurimälestiste riiklikku registrisse.

Kirikus tegutseb EELK Võnnu Jakobi kogudus.

Kiriku pargis kasvas kirikuõpetaja Eduard Philipp Körberi istutatud peaaegu 200-aastane tamm. Võnnu kiriku altarimaali "Kristuse ristilöömine" on maalinud 1871. aastal baltisaksa kunstnik Otto Friedrich Theodor von Möller.

Vaata ka
 Keila kirik

Viited

Välislingid

 Võnnu kirikust kultuurimälestiste riiklikus registris

Tartu maakonna kirikud
Kastre vald
Võnnu kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kirikud‎
Tartu maakonna kultuurimälestised
Ajalugu. Sotsiaalteadused

Ajalugu. Sotsiaalteadused oli kirjastuses Varrak aastatel 1997–2007 välja antud raamatusari.

Sarja eesmärk oli tutvustada Eesti lugejaile 20. sajandi humanitaar- ja sotsiaalteaduste mõjukamaid mõtlejaid. Selles sarjas on ilmunud rida kultuuriantropoloogia ja kultuuriteooria alaste raamatute tõlkeid (näiteks Max Weberi, Claude Lévi-Straussi, Clifford Geertzi, Peter Burke'i jt. teoseid).

Sarja toimetaja ja valiku koostaja oli Marek Tamm. Esimese köitena ilmus prantsuse ajaloolase Georges Duby "Guillaume le Marechal, ehk, Maailma parim rüütel" ja viimase, 25. köitena, 2007. aasta juulis Juri Lotmani "Hirm ja segadus. Esseid kultuurisemiootikast".

Sarja ühtse kujunduse autor on Marius Peterson.

1997. aastal "Ajalugu. Sotsiaalteadused" sarja alustades võttis sarja toimetaja Marek Tamm sihiks varustada võimalusel kõik raamatud pikemate intervjuudega. Intervjuu sai tehtud Jean-Claude Schmittiga, Alain Corbiniga, Tzvetan Todoroviga, Jacques Le Goffiga, Natalie Zemon Davisiga, Marshall Sahlinsiga, Roger Chartier'ga, Clifford Geertziga, Robert Darntoniga, Jacques Reveliga, Jack Goody'ga, Paul Veyne'iga ja Peter Burke'iga. Ülejäänud sarja köited varustati järelsõnaga. Viimaste autoriteks on: Marek Tamm (Duby), Mihhail Lotman (Lotman), Indrek Koff (Lévi-Strauss), Jaan Puhvel (Dumézil), Jüri Kivimäe (Febvre), Marju Lepajõe (Dodds), Jaan Kaplinski (Huizinga), Henn Käärik (Weber) ja Thomas Salumets (Elias). Sarja lõpuköitega samaaegselt ilmus Marek Tamme intervjuuraamat "Kuidas kirjutatakse ajalugu?", kuhu Tamm lülitas varem sarja raamatutes avaldatud intervjuud.

Viited

Välislingid
Sarja raamatud Varraku kodulehel. varrak.ee 
Sarja raamatuid " Eesti rahvusbibliograafia andmebaasis. erb.nlib.ee
Sarja raamatud. raamatukoi.ee
Ajaloolane Linda Kaljundi vestleb mitmekülgse kolleegi Marek Tammega. ekspress.delfi.ee, 5. juuli 2007

Eesti raamatusarjad
Jaan Praggi

Jaan Praggi (28. oktoober 1933 Tartu – 19. mai 1994) oli Eesti põllumajandusteadlane.

Elulugu
Lõpetas 1953 Võru 1. Keskkooli ja 1958. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna. Majanduskandidaat (1978, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles põllumajandusliku tootmise edendamise teaduslike aluste arendamist. 

Oli 1958–1960 Luunja sovhoosi osakonnajuhataja, 1960–1963 "Arengu" sovhoosi direktor, 1963 Lepassaare sovhoosi peaagronoom, 1963–1967 direktori asetäitja.

Ta oli 1967–1969 Üleliidulise Põllumajanduse Ökonoomika Teadusliku Uurimise Instituudi Rakke riigimajandi juures moodustatud tugirühma teadur, 1969–1978 juhataja, 1978–1994 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) ökonoomika osakonna vanemteadur.

Teadustöö
Uurimisvaldkond: põllumajandite , nende kompleksne hindamine kandidaadiväitekirjas esitatud metoodika alusel. Loonud hindamise autoregressioon-tegurilise mudeli ja majandite ressursipotentsiaali rahalise hindamise metoodika. Hinnanguid kasutati Eesti põllumajandusregioonide majandamistingimuste ja tulude regionaalse käsitlemise ettepanekute koostamisel. Uurinud ka  mõju majandamise tulemustele, majandijuhtide ja spetsialistide tööalast võimekust ning hinnanud olmetingimusi. Osalenud Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsiooni töös.

Teoseid
Üle 100 teadustrükise, aimetrükiseid.
Võimalus majandamistingimuste praktiliseks hindamiseks. // Sotsialistlik Põllumajandus (1973) 8
Looduslike, majanduslike ja organisatsiooniliste tegurite osatähtsus majandite tulukuses. // Sotsialistlik Põllumajandus (1976) 15
Определение условий хозяйствования совхозов и колхозов с помощью авторегрессионнофакторных производственных функций. // Сб. научн. тр. ВНИЭСХ. 83 (1977)
Olme ja seda kujundavad tegurid. // Põllumehe teatmik (1981)
Ressursipotentsiaali rahaline hinnang. // Teaduse saavutusi ja eesrindlikke kogemusi põllumajanduses. Tallinn 1989
Tootmispotentsiaali kasutamine ühistutes ja taludes. Tallinn 1993

Isiklikku
Tema isa oli kohtunik Friedrich Praggi ja abikaasa oli põllumajandusteadlane Õie Praggi.

Viited

Kirjandus
Eesti Maaviljeluse Instituut 1946–2006. Saku 2006. Lk 79

Välislingid

Haud Põlva kalmistul

Eesti põllumajandusteadlased
Eesti NSV sovhoosidirektorid
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1933
Surnud 1994
Põlva kalmistule maetud