Politseipataljon Ostland

Politseipataljon "Ostland" (saksa keeles Polizei Front-Bataillon Ostland) oli Teise maailmasõja ajal Saksamaal moodustatud väeüksus.

Pataljoni moodustamine
1940. aasta Umsiedlungi ja 1941. aasta Nachumsiedlungi käigus asusid Saksamaale, eelkõige aga Saksamaa poolt okupeeritud Poola aladele, Warthegausse suur hulk baltisaksa päritolu ning ka eestlastest elanikke, kes pärast 22. juunil 1941. aastal alanud Nõukogude-Saksamaa sõda järgnesid Eestist ümberasunud Eesti Vabadussõjast osavõtnud Heinrich Stunde ja Berliini Eesti saatkonna üleskutsele moodustada relvastatud üksus Eesti vabastamises osalemiseks koos Saksa armeega.  

Üleskutsele reageerisid paljud Eestist lahkunud baltisakslased ja veel rohkem Eestist nõukogude repressioonide kartuses lahkunud eestlasi, kuid kuna Saksa armees võisid vastavalt Saksa seadustele teenida vaid Saksa kodanikud, siis ei olnud võimalik moodustada üksust Wehrmachti koosseisus ning algselt soovis Saksa juhtkond allutada üksuse Saksa NSDAP relvajõudude - SS-i koosseisu. Alates 6. juulist 1941. aastal komplekteeriti üksus Saksa relvajõudude koosseisus Berliini lähistel Stansdorfi politsei õppelaagrisÜksuse liikmete vastuseisu tõttu Saksa natsionaalsotsialistliku parteile allumisele, moodustati kompromissina üksus Saksa Korrapolitsei alluvuses, nimetusega Politseipataljon Ostland.

Juhtkond ja organisatsioon
Politseipataljon Ostland juhiks määrati auastmelt kõrgem, Lätist samuti umsiedlungi käigus lahkunud kolonel Herbert Branschnewitz ja üksuse moodustamise initsiaatoriks olnud kapten Henn Sarmiste, kes pärast Saksamaale suundumist kasutas jällegi saksapärast nime Heinrich Stunde määrati aga politseipataljoni eesti poolpataljoni juhiks.

Politseipataljon koosnes 3 kompaniist:
1. kompanii (200 meest), koosnes põhiliselt Lätimaalt lahkunutest; kompanii ja läti poolpataljoni ülem Hugo Branschnewitz;
Eesti poolpataljoni ülem oli 8. augustist 6. novembrini 1941. aastal Heinrich Stunde. 
2. kompanii (200 meest), koosnes Eestist lahkunutest; kompanii ülem oli algul kapten Paul Laaman ja hiljem leitnant Rudolf Steinpick;
3. kompanii (200 meest), koosnes Eestist lahkunutest; kompanii ülem oli kapten Hugo Siim.

1941. aasta augustis nimetati pataljon ümber politsei-reservpataljon “Ostland”iks (Polizei-Reserve-Bataillon “Ostland”) ning 1941. aasta oktoobris nimetati pataljon veelkord ümber 33. reservpolitseipataljoniks (Reserve-Polizei-Bataillon 33). Pataljoni kohta kasutati ka vastavalt asukoha järgi nimetust Politseipataljon “Kiiev”.

Pataljoni tegevus
1941. aasta oktoobris saadeti politseipataljon Ukrainasse, kus järgnevalt pataljoni 1. (läti) kompanii asus 1942. aastast kuni 1943. aastal Lääne-Ukrainas Rovnos, Ukraina Riigikomissariaadi keskuses ning peamiselt lätlastest koosnevat kompaniid rakendati mõne aja pärast Ukraina riigikomissari Erich Kochi ihukaitseväena; kompanii liideti hiljem Saksa 320. Politseipataljoniga. Väidetavalt osales 1. kompanii ka 1942. aasta suvel Rovno linnas Rovno geto valvamises ja 13/14. juulil 1942 koos ukraina miilitsaga 5 000 juudi konvoeerimisel raudteejaama ning Kostopoli transportimisel, kus nad hukati ja koos ukrainlastega juutide transpordil Riia getost 14. juulil 1942. aastal. 

Pataljoni 2. (eesti) kompanii asus aga Zaporižžja linnas Dnepri HEJ juures valveteenistuses, tagalajulgeoleku tagamiseks ja partisanide vastaseks võitluseks; 

Pataljoni 3. kompanii oli 20. oktoobrist 1941 kuni 7. veebruarini 1942. aastal Saksa 304. reservpolitseipataljoni alluvuses ja seda rakendati Kiievi ja Kirovogradi ümbruses. Alates 8. veebruarist 1942 määrati kompanii Kiievi kaitsepolitsei (Schutzpolizei) käsutusse.

Süüdistuses sõjakuritegudes
Nõukogude ajalookirjanduses süüdistati Politseipataljoni liikmeid sõjakuritegudes, viidates väidetavalt 1942. aasta novembris Kõrgema SS ja Politseijuhi SS-Brigadeführer Hans Haltermanni juhtimisel Ovrutši piirkonnas läbiviidud PolPat Ostlandi, kolme teise politseipataljoni ja suurtükiväerügemendi poolt läbiviidud partisanidevastases karistusoperatsioonis, mille käigus nõukogude andmetel hävitati 50 küla ja hukati 1500 rahulikku elanikku. Kuid Saksa sõjaväelaste statistiline andestiku kohaselt ei osalenud Haltermann partisanidevastases võitluses Ukrainas, seda juhtis Befehlshaber der Ordnungspolizei im Reichskommissariat Ukraine ja SS-Gruppenführer und Generalleutnant der Polizei Otto von Oelhafen.

Pataljoni laialisaatmine
1942. aasta suvel ja sügisel hakati Saksa okupatsioonivõimude poolt organiseerima okupeeritud alade elanikest lahinguüksusi ning asuti moodustama Eesti SS-leegioni ja osa politseipataljoni mehi suunati Heidelaagrisse (Debica) Poolas formeeritava Eesti SS-leegioni tuumikuks. Järelejäänud mehed saadeti 1943. aastal samuti Heidelaagrisse, kus nendest sai pataljon Narva tuumik. Seejärel pataljon Ostland likvideeriti. 

Viited

Kirjandus
Rolf Michaelis, Der Einsatz der Ordnungspolizei 1939-1945. Polizei-Bataillone, SS-Polizei-Regimenter. Michaelis Verlag - Berlin, 2008. ISBN13: 9783938392560, ISBN10: 3938392568 
Stefan Klemp, "Nicht ermittelt". Polizeibataillone und die Nachkriegsjustiz''. Verlag: Essen 2005, 504 Seiten, ISBN 3-89861-381-X

Eesti väeosad Teises maailmasõjas Saksa sõjaväes 
Politseipataljonid
Politsei
Sisejulgeolek