joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Piimvalge

Piimvalge on piima värvi valge värvitoon. Värvinimetust on sageli kasutatud ilukirjanduses, muuhulgas näiteks heleda jume kirjeldamiseks.

Pildid

Variatsioonid 
E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." kirjeldab piimvalget (milchweiß) õrnalt sinaka valgena, mis kaldub smaldisinise suunas. Näitemineraaliks toob ta piimja opaali värvuse.

1821. aastal välja antud värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab kooritud piima värvi valget (skimmed milk white) lumivalgena, millesse on veidi segatud Berliini sinist ja tuhkhalli. Värvuse näited loodusest on seal inimese silmavalge värvus ja hariliku sinilille kroonlehtede tagakülje toon, mineraalidest hele opaal.

Veebivärv Milk White on soe hele kollakas-hallikas.

Viited 

Valkjad värvitoonid
Punaheinik

Punaheinik (Rhodocybe) on perekond sugukonnast punalehikulised.

Eesti liigid
Rhodocybe gemina – jahu-punaheinik
Rhodocybe nitellina – väike punaheinik

Punalehikulised
Hollókő

Hollókő (otsetõlkes 'Kaarnakivi') on paalokite asula Ungaris Nógrádi komitaadis. Küla kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Viited

Välislingid

Ungari külad
Awer Mabil

Awer Bul Mabil (sündinud 15. septembril 1995 Kakumas) on Keenias sündinud Austraalia jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Cádiz ja Austraalia jalgpallikoondises.

2013. aastal debüteeris ta Austraalia kõrgliigaklubis Adelaide United. Esimese värava lõi ta Austraalia kõrgliigas 1. veebruari 2014 mängus Wellington Phoenixi vastu. Hooajal 2014–15 lõi ta Austraalia kõrgliigas kokku kuus väravat.

2015. aasta juulis liitus ta Taani kõrgliigaklubiga FC Midtjylland. Hooajal 2016–17 mängis ta laenul Taani kõrgliigaklubis Esbjerg fB ja 2017–18 Portugali kõrgliigaklubis Paços de Ferreira. Midtjyllandi põhikoosseisus kinnitas Mabil kanda hooajal 2018–19. Hooajal 2019–20 tuli ta klubiga Taani meistriks. Hooaja 2021/22 teises pooles oli ta laenul Türgi kõrgliigaklubis Kasımpaşa.

2022. aasta mais sõlmis ta neljaks hooajaks lepingu Cádiziga.

Austraalia jalgpallikoondises debüteeris Mabil 16. oktoobril 2018 sõprusmängus Kuveidi vastu ja lõi selles mängus ka koondisekarjääri esimese värava. Ta kuulus Austraalia koondisse 2019. aasta Aasia meistrivõistlustel, kus lõi värava teises alagrupimängus Palestiina vastu ja viimases alagrupimängus Süüria vastu. 13. juunil 2022 realiseeris Mabil maailmameistrivõistluste kvalifikatsiooni play-offi mängus Peruuga penaltiseerias otsustava penalti, mis viis Austraalia 2022. aasta maailmameistrivõistlustele.

Saavutused 
Adelaide United
FFA Cup: 2014
Midtjylland
Taani Superligaen: 2019–20
Taani karikas: 2018–19

Austraalia jalgpallurid
Adelaide United FC mängijad
Cádiz CF mängijad
Primeira Liga mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1995
Kruševo manifest

Kruševo manifest on oletatav manifest, mille andis 1903. aasta Ilinden–Preobraženie ülestõusu ajal välja Kruševo Vabariigi Revolutsioonikomitee. Selles kutsuti kohalikke moslemeid üles liituma väljakuulutatud vabariigi valitsusega võitluses türannliku ülemvõimu vastu. Tehti ettepanek luua koos demokraatlik riik. Selles rõhutati, et ülestõus on Osmanite türannia vastu, mitte ühegi rahva ega usugrupi vastu. Põhja-Makedoonia histograafid kasutavad manifesti näitena makedoonia keele esimesest kasutamisest. Manifesti originaaldokument ei ole säilinud ning ei ole kindel, kas selline manifest tegelikult üldse tehti. Mõned ajaloolased väidavad, et manifesti tekst koostati ligi 20 aastat pärast ülestõusu. Manifesti avaldas selle praegusel kujul 1923. aastal Nikola Kirov Sofias ning ta kasutas selles enda murrakut. Kahekümnenda sajandi alguses oli makedoonia keele kui eraldi keele tunnustatud ülimalt vähe levinud. Samas ei ole Põhja-Makedoonia ajaloolased nõus Kirovi väitega, et ülestõusuaegne rahvastik koosnes ainult bulgaarlastest.

Viited

Välislingid
Manifest makedoonia ja inglise keeles

1903
Põhja-Makedoonia ajalugu
Jäähoki 1968. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1968. aasta taliolümpiamängudel Prantsusmaal Grenoble'is oli 11. olümpiaturniir, mis oli ühtlasi 35. MM ja 46. Euroopa meistrivõistlused. Mängud peeti 4. kuni 17. veebruarini Palais des Sportsis. See oli viimane olümpiaturniir, kus selgitati ka maailma- ja Euroopa meister. Järgnevatel olümpia-aastatel peeti maailma- ja Euroopa meistrivõistlusi edaspidi iseseisvate turniiridena. Kokku oli Grenoble'is esindatud 14 meeskonda.

Nõukogude Liit võitis kolmanda olümpiakulla, tuli kaheksandat korda maailmameistriks ja kaheteistkümnendat korda Euroopa meistriks. Hõbemedali võitis Tšehhoslovakkia, pronksi Kanada.

Esimest (ja ainsat) korda ei antud kõigile kvalifikatsioonis osalejatele võimalust medalitele mängida, sest kaks madalamat edetabelit (Jaapan ja Austria) koos võõrustaja Prantsusmaaga pääsesid otse lohutusgruppi. Poola ja Itaalia kvalifitseerusid, kuid keeldusid osalemast.

Ida-Saksamaa osales neil mängudel esimest ja ainsat korda ning mängis oma viimase mängu rivaali Lääne-Saksamaaga. Lääs võitis 4:2. Soome tegi ajaloolise mängu, alistades teisel võistluspäeval Kanada. NSV Liidu jaoks katkes nende rekordiline 39 järjestikust võitu MM-il.

Osalevad riigid

Mängudele kvalifitseerusid 1967. aasta MM-i A-grupi kaheksa riiki koos korraldajamaa Prantsusmaaga. B-grupi klassifikatsioon meistrivõistluste lõpus võimaldab kvalifitseeruda veel kuuel riigil, samuti C-grupi võitjal.

Turniirile kvalifitseerunad riigid:

 Austria
 Jaapan 
 Jugoslaavia
 Kanada
 NSVL

 Norra
 Prantsusmaa
 Rumeenia
 Saksa DV
 Saksa FV

 Rootsi
 Soome
 Tšehhoslovakkia 
 USA

Poola ja Itaalia olid kvalifitseerunud kuid ei osalenud.

Tulemused

Eelvoor

 Saksa DV –   Norra 3:1 (2:1, 1:0, 0:0)

4. veebruar 1968 – Grenoble
Väravalööjad: Joachim Ziesche, Lothar Fuchs, Peter Prusa – Odd Syversen.

 Soome –   Jugoslaavia 11:2 (3:0, 6:0, 2:2)

4. veebruar 1968 – Grenoble
Väravalööjad: Lasse Oksanen 2, Esa Peltonen 2, Matti Reunamaki 2, Juhani Wahlsten, Veli-Pekka Ketola, Matti Keinonen, Matti Harju, Pekka Leimu – Albin Felc, Franc Smolej.

  Saksa FV –  Rumeenia  7:0 (1:0, 3:0, 3:0)

4. veebruar 1968 – Grenoble
Väravalööjad: Gustav Hanig 2, Alois Schloder, Ernst Kopf, Otto Schneitberger, Horst Meindl, Heinz Weisenbach.

A-grupi medalivooru pääsevad Soome, Ida-Saksamaa ja Lääne-Saksamaa. Rumeenia, Jugoslaavia ja Norra osalevad B-grupis 9.-14.

Finaalivoor

Esimese koha meeskond võitis kulla, teise hõbeda ja kolmanda pronksi.

Lohutusring

Selle grupi meeskonnad mängisid 9.–14. kohale

Medalivõitjad

Välislingid

Grenoble olümpiamängud 1968

Jäähoki olümpiamängudel
Tann (anum)

Tann on saarte murdes ja läänemurdes pealt kitsam tõrs.

Lõuna-Eesti murretes nimetati seda tõrt ka tõrike, võru murdes tõrdu.

Tanni maht oli umbes 20 toopi ja seda kasutati Saare-, Hiiu-, Muhu- ja Läänemaal õlle pruulimiseks. Sellist õlletegemise anumat nimetati ka kurna-, käima- või kääritann. Oherdiga tanni põhja puuritud augu kattis pikk puupulk, mille ots ulatus üle vedeliku tasapinna. Vedeliku väljalaskmiseks tõmmati pulk avause seest välja. 

Tanniks nimetati ka nelinurkset puunõu, milles hoiti ja hapendati seasööki.

Vaata ka 
ankur
kirn
toober
tõrs
tünn
vaat

Viited

Välislink 
 Taaritõrs, tõrs ehk tõrdu. Eesti Rahva Muuseum.

Anumad
Rahvakultuur
Eesti etnograafia
Metskõrges

Metskõrges (Gymnopus) on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.

Liike
Gymnopus androsaceus – jõhvnööbik
Gymnopus confluens – kobar-metskõrges
Gymnopus dryophilus – harilik metskõrges
Gymnopus erythropus – punajalg-metskõrges
Gymnopus hariolorum – haisev metskõrges
Gymnopus perforans – okka-roisknööbik
Gymnopus peronatus – kirbe metskõrges
Gymnopus putillus – väike metskõrges
Gymnopus vernus – lume-metskõrges

Välislingid
 

Omphalotaceae
Pärlhall

Pärlhall on sinaka varjundiga neutraalne kuni külm kahvatuhall värvitoon. Sõna on tõlkelaen saksa keelest, Johannes Aaviku ettepanek 1914. aastast.

Kasutatakse eelkõige moesõnavaras ja sisekujunduses, ka lindude sulestiku vms kirjeldamiseks, rohkem pehme pärlmutrise läikega pindade kohta.

Pildid

Variatsioonid 
E. F. Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." kirjeldab pärlhalli (perlgrau) heleda õige natukese punasega segatud sinaka hallina. Näitemineraaliks toob ta portselaniidi (Porzellanjaspis).

1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" soovitab pärlhalli (pearl grey) segada kas rohkest tuhkhallist ja vähesest karmiinpunasest ning Berliini sinisest või paljust sinakashallist ja veidikesest veripunasest. Värvuse näideteks toob ta naerukajaka ja kaljukajaka seljasulgede värvuse, sinilille kroonlehtede alakülje ja portselaniidi.

Pantone värvikaardi toon 14-4206 Pearl Blue on ligikaudu pärlhall.

Pastellipaberi Mi-Teintes seeria toon 120 gris perle on väga hele hall.

Viited 

Hallid värvitoonid
FC Zürich

Fussballclub Zürich (FC Zürich) on Šveitsi jalgpalliklubi, mis tegutseb Zürichis. Klubi mängib Šveitsi jalgpalli kõrgeimas liigas Super League.

Klubi on asutatud 1896. aastal. Klubi on tulnud Šveitsi meistriks 12 korda, esmakordselt 1902. aastal ja viimati hooajal 2008–09. Šveitsi karikavõistlused on võidetud kümme korda. Zürichi kõige edukam peridood oli aastatel 1960–1981. Selles vahemikus tuli seitse korda Šveitsi meistriks ning hooaegadel 1963–64 ja 1976–77 jõudis Zürich Euroopa karikavõistlustel poolfinaali.

Klubi kodustaadion on Letzigrund, mis mahutab liigamängude ajal 26 000 pealtvaatajat.

FC Zürichi linnarivaal on Grasshoppers.

FC Zürichi naiskond on tulnud Šveitsi meistriks 22 korda ja on Šveitsi kõige edukam naiskond.

Praegune koosseis 
Seisuga 2. veebruar 2022

Saavutused 
Šveitsi kõrgliiga:
Võitja (13): 1901–02, 1923–24, 1962–63, 1965–66, 1967–68, 1973–74, 1974–75, 1975–76, 1980–81, 2005–06, 2006–07, 2008–09, 2021/22
Šveitsi karikas:
Võitja (10): 1965–66, 1969–70, 1971–72, 1972–73, 1975–76, 1999–2000, 2004–05, 2013–14, 2015–16, 2017–18
Šveitsi liigakarikas:
Võitja: 1980–81

Viited

Välislingid 
 Ametlik koduleht

 
Šveitsi jalgpalliklubid
Zürich
Tyson Barrie

Tyson Barrie (sündinud 26. juulil 1991 Victorias, Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers.

Aastatel 2007–2011 mängis ta Western Hockey League'i klubis Kelowna Rockets. Hooajal 2008–09 pälvis ta liiga hooaja parimale kaitsemängijale antava Bill Hunter Memorial Trophy.

2009. aastal valis Colorado Avalanche ta NHL-i draftis 64. valikuna.

Suurema osa hooajast 2011–12 mängis Barrie American Hockey League'i (AHL) klubis Avalanche'i tütarklubis ning valiti 2012. aastal AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris ta 7. veebruaril 2012 mängus Chicago Blackhawksi vastu. Hooajal 2011–12 pääses ta NHL-is väljakule kokku kümnes mängus. Esimese värava lõi ta liigas 18. veebruaril 2013 mängus Nashville Predatorsi vastu. Avalanche'i meeskonnas mängis Barrie kuni hooaja 2018–19 lõpuni. Viimane hooaeg oli tema kõige resultatiivseim, kui ta lõi 14 väravat ja andis 45 väravasöötu.

2019. aasta juulis kaubeldi Barrie Toronto Maple Leafsi. Maple Leafsis mängis ta vaid hooajal 2019–20. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Oilersiga. Hooajal 2020–21 oli Barrie NHL-is kõige resultatiivseim kaitsemängija (8+40). 2021. aasta juulis sõlmis ta Oilersiga kuue kolmeaastase lepingu.

2011. aastal võitis Barrie Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 2015. aastal tuli ta Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks võitis ta 2017. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.

Viited

Välislingid 
 Tyson Barrie NHL.com lehel
 Tyson Barrie hockeydb.com lehel

Kanada jäähokimängijad
Colorado Avalanche'i mängijad
Toronto Maple Leafsi mängijad
Edmonton Oilersi mängijad
Sündinud 1991
Caraquet

Caraquet on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Gloucesteri maakonnas.

Välislingid

New Brunswicki provintsi linnad
Grand Bay-Westfield

Grand Bay-Westfield on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Kingsi maakonnas.

Välislingid

New Brunswicki provintsi linnad
Lamèque

Lamèque on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Gloucesteri maakonnas.

Välislingid

New Brunswicki provintsi linnad
Oromocto

Oromocto on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Sunbury maakonnas.

Välislingid

New Brunswicki provintsi linnad
Richibucto

Richibucto on väikelinn Kanadas New Brunswicki provintsis Kenti maakonnas Richibucto jõe ääres.

Välislingid

New Brunswicki provintsi linnad
Fomitopsidaceae

Fomitopsidaceae on Agaricomycetes klassi torikulaadsete seltsi kuuluv seente sugukond.

Perekondi
Amylocystis — poropoorik
Cinereomyces — sametkorgik
Daedalea — tammekakk
Fibroporia — kiudpoorik
Fomitopsis — pess
Gelatoporia — härmpoorik
Laetiporus — vääveltorik
Oligoporus — tümak
Phaeolus — juurepruunik
Piloporia — joonkorgik
Piptoporus — käsnak
Sarcoporia — pehmepoorik
Skeletocutis — peenpoorik
Sparassis — kährikseen
Spongiporus — looktümak
Tyromyces — konttümak

Torikulaadsed
Jérémie Boga

Jérémie Boga (sündinud 3. jaanuaril 1997 Marseille'is) on Prantsusmaal sündinud Elevandiluuranniku jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta ja Elevandiluuranniku jalgpallikoondises.

2009. aastal liitus ta Inglismaa klubi Chelsea noorteakadeemiaga. Chelsea põhimeeskonnas mängis ta ainsal korral 12. augustil 2017, kui Inglismaa kõrgliiga hooaja esimeses kohtumises mängiti Burnleyga. Boga vahetati selles mängus välja juba mängu algfaasis, kui Gary Cahill oli saanud 14. minutil punase kaardi. Hooajal 2015–2016 mängis Boga Chelseast laenul Prantsusmaa kõrgliiga klubis Rennes'i Stade, 2016–2017 Hispaania kõrgliiga klubis Granada ja 2017–18 Inglismaa esiliiga klubis Birmingham City.

2018. aasta juulis siirdus ta umbes 3,5 miljoni naelsterlingi eest Itaalia kõrgliiga klubisse Sassuolo. Hooajal 2019–20 lõi ta Itaalia kõrgliigas 11 väravat. 2022. aasta jaanuaris läks ta laenule Atalantasse.

Aastatel 2014–2016 mängis Boga Prantsusmaa kuni 19-aastaste koondises. Kuna tema mõlemad vanemad on Elevandiluuranniku päritolu, otsustas Boga hiljem hakata koondises esindama Elevandiluurannikut. Elevandiluuranniku jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 10. juunil 2017 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Guinea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Malawi vastu. Ta kuulus Elevandiluuranniku koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Viited 

Elevandiluuranniku jalgpallurid
Chelsea FC mängijad
Stade Rennais FC jalgpallurid
Granada CF mängijad
Birmingham City FC jalgpallurid
US Sassuolo Calcio mängijad
Atalanta BC mängijad
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
Serie A mängijad
La Liga mängijad
Sündinud 1997
Ervillers

Ervillers on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.

Põllumajandusküla asub 18 km Arrasist lõunas teede N17, D36 ja D9 ristumiskoha ümbruses.

Ajalugu 

Siit on leitud eelajaloolisi fossiile, sealhulgas elevandi hambaid. Samuti on välja kaevatud Rooma esemeid, nagu münte, vaase, skelette ja tõendeid ehitiste kohta. See näitab, et Ervillers oli asustatud Rooma ajal, eriti kohas nimega "Capieau".

Kihelkonda on esmakordselt mainitud 12. sajandil.

Ervillersi lääni on edasi antud läbi Viéville'i, Lalaingi, Egmonti, Luxembourgi ja Diesbach-Belleroche'i perekondade. 28. augustil 1654 külastas Ervillersit kuningas Louis XIV ja emakuninganna, kes lõunatasid seal, reisides edasi Péronne'i ja Arrasisse, kus marssal Turenne oli piiramise lõpetanud.

Ervillersis on ka mitu maa-alust varjupaika. Tõenäoliselt olid need vanad karjäärid ja neist tehti "muches." Üks neist koobastest asus umbes 20 meetrit maa all ja selles oli 9 tuba, koridor, tall ja loomaaedikud. Kaevud tagasid nii ventilatsiooni kui ka veevarustuse.

1870. aasta detsembris rüüstasid küla preislased. Ervillers oli ka operatsioonideteater Bapaume'i lahingu (1871) ajal Prantsuse-Preisi sõjas aastatel 1870–71.

Esimese maailmasõja ajal hävis küla täielikult.

Huviväärsused 

 St. Martini kirik, pärast Esimest maailmasõda koos suurema osa külaga uuesti üles ehitatud
 Sõjakalmistu

Vaata ka 

 Pas-de-Calais' departemangu haldusüksuste loend
 Arthur Henry Cross - kes võitis 1918. aastal Ervillersis Victoria risti

Viited 

Pas-de-Calais' departemangu vallad
Poropoorik (perekond)

Poropoorik (Amylocystis) on Fomitopsidaceae sugukonda kuuluv seeneperekond. Perekonda kuulub üle 40 liigi.

Liike Eestis
Amylocystis lapponica – poropoorik

Torikulaadsed
Meruliaceae

Meruliaceae on klassi Agaricomycetes torikulaadsete seltsi kuuluv seente sugukond.

Perekondi
Phlebia — vammik

Torikulaadsed
Käbinarmikulised

Käbinarmikulised (Auriscalpiaceae) on kandseente hõimkonna Agaricomycetes klassi kuuluv sugukond seeni.

Perekondi
Auriscalpium – käbinarmik
Gloiodon – harjasnarmik
Lentinellus – lentinell

Pilvikulaadsed
Colt New Service

Colt New Service on suure raami ja kaliibriga Ameerika Ühendriikide revolver, mida Colt tootis aastatel 1898–1941. Seda toodeti mitme erineva kaliibriga, Ameerika Ühendriikide relvajõud võtsid kasutusele relva moonale .45 Colt (nimega Model 1909).

Esimese maailmasõja ajal konstrueeriti püstolite M1911 defitsiidi tõttu revolver M1917, mis oli tegelikult veidi ümber ehitatud New Service. Pärast sõda sai New Service populaarseks ka tsiviilkasutajate seas. Lihtsamaks kasutamiseks toodi turule New Service ka moonale .45 Auto Rim.

Kolmekümnendatel konstrueeriti New Service'i mudeleid ka moonale .38 Special ja .357 Magnum. Viimane neist oli tolle aja võimsamatest käsitulirelvapadrunitest ning sellega sai lasta läbi autokerede ning rahvavaenlaste, nagu gängsterite ja röövlite kuulivestide. Võimsuse tõttu levis see kiiresti politseinike seas.

Kasutajad
  Ameerika Ühendriigid
  Kanada

Välislingid
The Colt Revolver in the American West—New Service
Guns and Ammo Magazine article on Colt New Service Revolver
Colt New Service Revolver (infographic tech. drawing)

Ameerika Ühendriikide relvad
Revolvrid
Sofyan Amrabat

Sofyan Amrabat (sündinud 21. augustil 1996 Huizenis) on Hollandis sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Maroko kõrgliiga klubis ACF Fiorentina ja Maroko jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis FC Utrecht, debüteerides Hollandi kõrgliigas 2014–15. Hooajal 2017–2018 mängis ta Hollandi kõrgliigas Feyenoordi ridades. 2018. aastal liitus ta Belgia kõrgliiga klubiga Club Brugge. Hooajal 2019–2020 mängis ta laenul Itaalia kõrgliiga klubis Verona Hellas. 2020. aasta jaanuaris ostis Fiorentina Club Brugge käest Amrabati mängijaõigused, kuid hooaja lõpuni jäi ta laenule Verona Hellasesse. Hooajal 2019–20 valiti Amrabat Verona Hellase hooaja parimaks mängijaks ja ajalehe La Gazzetta dello Sport poolt parimaks Aafrika mängijaks Itaalia kõrgliigas sel hooajal.

Maroko jalgpallikoondises tegi Amrabat debüüdi 28. märtsil 2017 sõprusmängus Tuneesia vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.

Mõlemad tema vanemad on Maroko päritolu. Tema vanem vend Nordin Amrabat on samuti jalgpallur ja kes on samuti kuulunud Maroko koondisse.

Saavutused 
Feyenoord
KNVB beker: 2017–18
Johan Cruijff Schaal: 2017, 2018

Viited 

Maroko jalgpallurid
FC Utrechti mängijad
Feyenoordi mängijad
ACF Fiorentina mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1996
Käbinarmik (perekond)

Käbinarmik (Auriscalpium) on kandseente hõimkonna Agaricomycetes klassi kuuluv perekond seeni.

Liike
Auriscalpium vulgare – käbinarmik

Pilvikulaadsed
Pēteris Juraševskis

Pēteris Juraševskis (23. märts/4. aprill 1872 Dobele kreis – 10. jaanuar 1945 Jelgava) oli Läti poliitik ja jurist. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Ta oli aastatel 1918–1919 ja 1925 Läti justiitsminister ja aastal 1928 Läti peaminister.

Ta õppis Jelgava reaalkoolis, töötas aastatel 1895–1899 Kuramaa kubermanguvalitsuses. Aastatel 1900–1904 õppis Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Jelgavas vandeadvokaadi abina. Aastal 1907 andis välja ja toimetas ajalehte "Sadzive" (Kodukultuur).

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni, valiti arupärimiste komisjoni, võttis sõna arupärimiste, agraarküsimuse ja Kuramaa deputaatide volituste kontrollimise kohta. Ta rõhutas Balti provintside erinevust Venemaast (suur maatute hulk) ja vajadust anda agraarküsimus demokraatlikel alustel moodustatud omavalitsuse pädevusse, mis Balti krais tuleb sisse viia viivitamatult, likvideerida "vana feodaalne kord" ja mõisnike teenimatult omandatud privileegid, seada sisse maatööliste kindlustus, anda talupoegadele  tagasi mõisastatud maa, määrata maaomandi suuruse piirväärtused, lubada normi ületavate eramaade sundvõõrandamist, reguleerida koormiste ja maksude jaotus mõisa ja talumaa vahel, fikseerida maa renditingimused ja põllumajanduslike tööliste palkamise tingimused. Kirjutas alla kadettide projektidele maareformi ettevalmistavatest asutustest, usutunnistusest ja rahvusest tulenevate kitsenduste kaotamisest, üldisest valimisõigusest Riigiduuma valimistel.

Läti poliitikud
Läti peaministrid
Justiitsministrid
Vene Riigiduuma liikmed
Sündinud 1872
Surnud 1945
Iidne leping

"Iidne leping" (originaalpealkiri: Pagten) on Taani telesari, mis esilinastus 2009. aasta detsembris. Sarja stsenarist onMaya Ilsøe .

Süžee 
Sarja keskmes on poiss nimega Malte, kes kohtub päkapikk Lydaga, kelle perekonda ohustab jäänõid Isselin. Isselin tahab külmutada päkapikud, et saavutada ülemvõim võlumaailma üle, ent ta eesmärgi saavutamist takistab üks asi - iidne leping. Malte ja Lyda peavad läbima kolm keerulist katsumust, et enda kätte saada Iidne leping, mille sõlmisid inimene N. F. S. Grundtvig ja päkapikk Saia, Lyda ema, sadu aastaid tagasi. Maltel läheb teise katsumuse läbimine luhta ning Lyda peab katsumusse kaasama Rune, Malte koolikaaslase.

Neile polnud teada, et Rune on tige riiukukk ja teeb koostööd Iseliniga, kellel õnnestus temaga manipuleerida tänu tema ebakindlusele, vanemate poolt hüljatuse tundele, kurbusele ja hirmule kaotada oma armastatud vanematetalu. Malte teine koolikaaslane Viji on kadunud pärast ohtlikku trikki kooli katusel, millega olid seotud Rune ja tema riiukukkede kamp.

Malte proovib testi veel korra, kuid kui nad ei suuda seda sooritada, nad leiavad ja päästavad Viji ning saavad temalt abi. Viji, kes oli olnud Iselini vang, teab, kuhu nad peavad minema, et leida teejuhis iidse lepinguni. Lõpuks leiavad nad lepingu, kuid Iselinil õnnestub see neilt ära võtta. Ta üritab seda külmutada, kuid Maltel ja Lydal õnnestub see tagasi varastada. Viimases episoodis kasutavad nad iidset lepingut, Grundtvigi ja Saia (Lyda ema) vanu kindaid, et Iselin igaveseks hävitada.

Vaata ka 

 Taani telesarjade loend

Viited

Välised lingid 

 
Taani telesarjad
Jaan Vija

Jaan Vija (28. oktoober 1930 Tartu – 24. oktoober 2013 Tori, Pärnumaa) oli
Eesti agronoom, põllumajandustegelane ja majandijuht. 

Ta õppis Tartu Linna 16. Algkoolis ja Tartu 1. Keskkoolis. Lõpetas Eesti Põllumajanduse Akadeemia 1955. aastal agronoomina. 

Jaan Vija oli kauaaegne Tori näidissovhoosi juht, ta oli tegev ühiskondlikus elus ja kultuurivaldkonnas.
Tartumaalt Tähtvere vallast pärit Vija tuli gümnasistina 1947. aastal Eesti meistriks 100 meetri jooksus.
Enne Torisse suunamist töötas ta Penuja sovhoosis ja Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi Tähtvere katsebaasis direktorina. Tori riigimajandi juhina sai ta hüüdnime Sauna-Jaan, sest lasi igasse Tori osakonda ehitada avaliku sauna. Kolmas Soome sauna tüüpi saun Eestis ehitati Tori keskasulasse.
Vija organiseeris ratsa- ja veovõistlusi, põllumajandusnäitusi, heakorrakonkursse, laulis ansamblis, osales näiteringis ja mälumängudes.

Maetud Tori kalmistule.

Tunnustus
1965 orden "Austuse märk"
1971 Lenini orden
2005 Tori valla vapimärk

Viited

Eesti agronoomid
Eesti põllumajandustegelased
Eesti NSV sovhoosidirektorid
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Lenini ordeni kavalerid
Ordeni "Austuse märk" kavalerid
Tori kalmistule maetud
Sündinud 1930
Surnud 2013
Éric Vuillard

Éric Vuillard (sündinud 4. mail 1968 Lyonis) on prantsuse kirjanik, stsenarist ja filmirežissöör.

Tema teostest on eesti keelde tõlgitud romaan "Päevakord", mis ilmus 2021. aastal sarjas Loomingu Raamatukogu. Teose tõlkis prantsuse keelest Indrek Koff. Prantsuse keeles ilmus raamat 2017. aastal pealkirjaga "L’ordre du jour".

2009. aastal tegi ta režissöörina Prosper Mérimée novelli "Mateo Falcone" ainetel samanimelise filmi.

Prantsuse kirjanikud
Prantsusmaa filmilavastajad‎
Sündinud 1968
Andrea Petagna

Andrea Petagna (sündinud 30. juunil 1995 Triestes) on Itaalia jalgpallur, kes mängib ründajana Itaalia kõrgliiga klubis Napoli.

Ta alustas klubikarjääri AC Milanis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 4. detsembril 2012 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Peterburi Zeniti vastu. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 2013. aasta augustis, kuid Milani meeskonnas pärast hooaega 2013–14 ta enam mänguaega ei saanudki. Hooajal 2013–14 oli ta lühikest aega laenul ka Itaalia kõrgliiga klubis Sampdoria. Kahel järgmisel hooajal oli Petagna laenul Itaalia esiliiga klubides: hooajal 2014–15 Latinas ja Vicenzas ning hooajal 2015–16 Ascolis.

Aastatel 2016–2018 mängis ta Itaalia kõrgliiga klubis Atalanta, lüües kahe hooajal jooksul Itaalia kõrgliigas üheksa väravat. 2018. aasta juulis läks ta laenule SPAL-i. Hooaeg 2018–19 oli tema edukaim Itaalia kõrgliigas, kui ta lõi 16 väravat. 2019. aasta juulis sõlmis ta SPAL-iga püsiva lepingu. Hooajal 2019–20 lõi ta Itaalia kõrgliigas 12 väravat, kuid SPAL jäi liigas viimaseks ja langes esiliigasse.

2020. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Napoliga, kuid jäi kuni hooaja lõpuni laenule SPAL-i.

Aastatel 2010–2017 mängis Petagna Itaalia noortekoondistes. Itaalia jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 28. märtsil 2017 sõprusmängus Hollandi vastu.

Viited 

Itaalia jalgpallurid
AC Milani mängijad
UC Sampdoria mängijad
Atalanta BC mängijad
SSC Napoli mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1995
Hüüvikseened

Hüüvikseened (Leotiomycetes) on kottseente klass.

Seltse
Erysiphales – jahukasteliselaadsed
Helotiales – tiksikulaadsed
Phacidiales
Rhytismatales – pigilaigulaadsed
Pigilaigulaadsed

Pigilaigulaadsed (Rhytismatales) on seeneselts.

Sugukondi 
Calloriacea
Ceryptomycetaceae – pigisululised
Rhytismataceae – pigilaigulised

Välislingid 
 Pigilaigulaadsed andmebaasis eElurikkus.
Tiksikulised

Tiksikulised (Helotiaceae) on seltsi Phacidiales kuuluv seente sugukond.

Perekondi 
Ascocoryne – tardliudik
Ascotremella – sültliudik
Bisporella – bisporell
Chlorociboria – rohetiksik
Heyderia – okkanublu

Välislingid
 Tiksikulised andmebaasis eElurikkus.

Tiksikulaadsed
M1919 Browning

M1919 Browning on Ameerika Ühendriikide keskmine kuulipilduja. See oli 20. sajandil laialt kasutuses, mh teises maailmasõjas, Korea sõjas ja Vietnami sõjas. Nii Ameerika Ühendriigid kui paljud teised riigid kasutasid seda kergjalaväes, sõidukitel, õhukitel ning õhutõrjes. M1919 Browning konstrueeriti moonale .30-06 Springfield.

M1919 on John Moses Browningu poolt esimeseks maailmasõjaks konstrueeritud vesijahutusega kuulipilduja Browning M1917 õhkjahutusega edasiarendus. M1919 hakkas teenistusest kaduma viiekümnendatel, kui levima hakkasid täiskuulipildujad, nt USA armee M60. Ameerika Ühendriikide merevägi ehitas palju M1919 ümber moonale 7.62×51mm NATO ning kasutas neid nime Mk 21 Mod 0 all Vietnamis jõepaatidel. Paljud NATO riigid ehitasid enda kuulipildujad M1919 ümber samuti kaliibrile 7,62 ning kasutasid neid üheksakümnendateni. Mõnes riigis on M1919 kasutusel tänapäevani.

Kasutajad

 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Briti Hongkong
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Hiina
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Katanga Riik
 
 
 
  Laose Kuningriik
 
 
 
 
 
 
  Lõuna-Vietnam
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Rodeesia
 
 
  Rwanda Demokraatlikud Vabastusjõud
 
 
 
 
  Süüria Rahvuslik Koalitsioon
 : 7.62 MG M/52

Vaata ka
 Dieudonné Saive
 Browning M1917
 M2 Browning
 Edward Colquhoun Charlton

Viited

Välislingid
 (1986) C-71-126-000 Parts Identification Lists - Machine Gun, 7.62mm, C5A1
 Beltfedshooters.com For Beltfed Enthusiasts
 The Light Machine Gun
 Gothia Association for Weapon History on the Ksp m/42
 How machine guns work
 History of the Browning Machine Gun at browningmgs.com
 TM 9-2012, a manual covering the M-37 Browning Machine Gun
 M37: The Ultimate Improved Browning 1919 Forgotten Weapons

Kuulipildujad
Ameerika Ühendriikide relvad
Helje Kaarma

Helje Kaarma (15. aprill 1933 – 2. veebruar 2022) oli eesti günekoloog, Tartu Ülikooli füüsilise antropoloogia keskuse rajaja. 
 
Ta sündis Tallinnas. 1951. aastal lõpetas ta Tallinna 7. Keskkooli ja samal ajal ka Tallinna Muusikakooli, kus omandas klaveriõpetaja kutse. Pärast Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna lõpetamist cum laude töötas ta alates 1958. aastast Tartu Kliinilises Sünnitusmajas akušöör-günekoloogina ja hiljem ka anestesioloogina. 
1967. aastal kaitses ta meditsiiniteaduste kandidaadi väitekirja.

Alates 1970. aastast töötas Helje Kaarma Tartu Riikliku Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia kateedris assistendi, nooremteaduri ja dotsendina ning aastatel 1991–1998 erakorralise professorina. 

1987. aastal kaitses ta Minski Meditsiiniinstituudis doktoriväitekirja, milles uuris rasedate ja mitterasedate naiste antropomeetriliste tunnuste mitmemõõtmelist süsteemi. Edukas antropomeetrial põhinev doktoritöö, mille tegemisel oli ta lähemalt tutvunud professor Juhan Auli töödega, kallutas Helje Kaarma teadustöö edaspidi antropoloogia suunda. 

1993. aastal asutati Kaarma initsiatiivil Tartu Ülikooli anatoomia instituudi juurde füüsilise antropoloogia keskus, mida ta juhtis kuni aastani 2020. Keskuse teadustöös seadis ta eesmärgiks luua antropomeetriline klassifikatsioon, mis võimaldaks süstematiseerida kõiki inimese üksikuid kehamõõte. Tema väljatöötatud originaalset kehaehituse tüpiseerimise meetodit on tunnustatud rahvusvaheliselt kui uuenduslikku Eesti klassifikatsiooni. Helje Kaarma oli ka Eestis korraldatud rahvusvaheliste antropoloogiakonverentside ja iga-aastase Juhan Auli päeva entusiastlik läbiviija. Tema juhendamisel kaitsti neli doktoritööd, üks kandidaaditöö ja kaheksa magistritööd. 

Helje Kaarma eestvedamisel ilmus 1998.–2002. aastani Eesti antropomeetriaregistri aastaraamat ning alates 1992. aastast on ilmunud tema algatatud ingliskeelne ajakiri Papers on Anthropology.

Helje Kaarma tööd on tunnustatud Tartu Ülikooli väikese medali (1998), August Rauberi medali (2009) ja Tartu Ülikooli aumärgiga (2013).

Isiklikku 
Tema abikaasa oli loomaarstiteadlane Arvid Kaarma (1933–2002).

Eesti arstiteadlased
Eesti naistearstid
Eesti antropoloogid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Vana-Jaani kalmistule maetud
Sündinud 1933
Surnud 2022
Timur Sagitov

Timur Sagitov (sündinud 19. juunil 1989 on eesti metroloog ja keskkonnaaktivist.

Ta on kuulunud pikemat aega Roheliste erakonna juhatusse.

Erakonna Eestimaa Rohelised poliitikud
Sündinud 1989
Jäähoki 1976. aasta taliolümpiamängudel

Meeste jäähokiturniir 1976. aasta taliolümpiamängudel Austrias Innsbruckis oli 13. olümpiaturniir. Nõukogude Liit võitis oma viienda kuldmedali.  Jäähokimängud peeti olümpia- ja näitusehallis 2. kuni 14. veebruarini. Sellel turniiril osales 12 meeskonda.

Osalema said 1975. aasta jäähoki MM-i A-grupi kuus meeskonda, samuti B-grupi neli paremat ja C-grupi võitja. Austria osales võõrustajamaana. Rootsi (A-grupi kolmas koht), Saksa DV (B-grupi võitja) ja Norra (C-grupi võitja) otsustasid siiski mitte osaleda. Nende asemel pääsesid osalema Rumeenia (B-grupi viies), Jaapan (B-grupi kuues) ja Bulgaaria (C-grupi teine).

Turniir algas nagu olümpiaturniirid enne seda väljalangemisringiga. Paarid koostati 1975. aasta maailmameistrivõistlustel saavutatud paigutuste põhjal.

Suveräänne turniirivõitja oli NSV Liit, kes võitis Tšehhoslovakkia ees viienda kuldmedali. Pronksmedali sensatsiooniline võitja oli Lääne-Saksamaa, kes oli parema väravate vahe tõttu omavahelistes mängudes sama palju punkte kogunud Soome ja USA võistkondade ees. Kuni 2018. aasta taliolümpiamängudeni oli pronksmedali võitmine Saksamaa koondise parim saavutus olümpiaturniiril.

Turniiri varjutas dopingujuhtum. Tšehhoslovakkia mängija František Pospíšil mõisteti pärast mängu Poolaga süüdi kodeiini allaneelamises. Tšehhoslovakkia koondisele märgiti tabelisse kaotus väravatega 0:1. Poola jaoks kehtis aga ikkagi tegelik lõpptulemus 1:7. Tšehhoslovakkia koondis kannatas kogu turniiri gripi all ning mängu Poolaga lõpetati vaid kaheteistkümne mängijaga pingil.

Tulemused

Esimene ring

Esimeses ringis valiti meeskonnad vastavalt 1975. aasta maailmameistrivõistlustel saavutatud positsioonile. Selle vooru võitjad pääsesid A-gruppi, et mängida 1.–6. kohtale, kaotajad aga võistlesid B-grupis 7.–12. koha pärast. 1975. aasta paremusjärjestus on sulgudes.

2. veebruar 
Poola (5.) 7–4 Rumeenia (11.) 
Tšehhoalovakkia (2.) 14–1 Bulgaaria (16.) 
Saksa FV (8.) 5–1 Šveits (9.) 
3. veebruar 
NSVL (1.) 16–3 Austria (17.) 
Soome (4.) 11–2 Jaapan (12.) 
USA (6.) 8–4 Jugoslaavia (10.)

A-alagrupp

Esimese koha meeskond võitis kulla, teine hõbeda ja kolmas pronksi.

* Märkus: Tšehhoslovakkia – Poola mängu järel oli seis 7:1, kuid ühe Tšehhoslovakkia mängija positiivse dopinguproovi tõttu sai meeskond 0:1 kaotuse. Poola punkte ei saanud.

B-alagrupp

Selles alagrupis mängisid kvalifikatsiooniringis oma mängud kaotanud meeskonnad, kus selgitati kohad 7.-12.

Medalivõitjad

Välislingid

Innsbruck olümpiamängud 1976

Jäähoki olümpiamängudel
Kārlis Burkevics

Kārlis Burkevics (8. jaanuar 1868 Dundaga vald, Ventspilsi kreis – 1928) oli läti poliitik. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

Ta sündis aastal 1868 Dundaga vallas vallaslapsena. Ta oli rahvuselt lätlane, algharidusega. Ta on olnud vallakirjutaja, maksuametnik ja Liepāja linnavolikogu liige.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni, valiti agraarkomisjoni.

Aastal 1919 oli ta Andrievs Niedra saksameelse valitsuse teedeminister.

Isiklikku 
Ta abiellus aastal 1905 Vilhelmīna Karolīne Jaunbrūnega, neile sündis aastal 1909 Nīcas tütar.

Läti poliitikud
Vene Riigiduuma liikmed
Sündinud 1868
Surnud 1928
Saskatoon

Saskatoon on Kanada provintsi Saskatchewani suurim linn. Selle keskus asub Lõuna-Saskatchewani jõe vasakkaldal.

Linn asutati 1882. aastal tollasesse karsklaste (Temperance Colonization Society) kolooniasse.

Viited

Välislingid

Vaata ka
Saskatooni Eesti Selts

Kanada linnad
Gyrojet

Gyrojet on kuuekümnendatel Ameerika Ühendriikides arendatud relvapere, mis kasutab laskemoona stabiliseerimiseks güroskoopi. Gyrojetid lasevad kuulide asemel väikeseid rakette (Microjete), millel on väiksem tagasilöök ning mis ei vaja püssirohugaaside survele vastupidamiseks tugevat ja rasket vintrauda ega gaasikoda. Gyrojeti laskude algkiirus on väga madal, kuid 9,1 meetri peal kasvad juba kiiruseni 380 m/s. Tänu unikaalsele tehnoloogiale on Gyorjetid väga kerged ning võimaldavad kasutajal kiiresti liikuda.

Tänapäeval neid enam ei toodeta ning olemasolevad mudelid on kollektsionääride seas hinnatud, ka kõige tavalisemad relvad maksavad üldiselt üle 1000$. Neid lastakse harva, kuna laskemoona kas ei ole saadaval või on see väga kallis (üle 100$ lasu kohta).

Viited

Välislingid
 gyrojet.net
 Gyrojet
 www.deathwind.com/project.htm The Deathwind Project. Archived link– updated versions of the original concept
 www.deathwind.com/review_5.htm Rocket Pistols in Vietnam Archive link – David Kirschbaum's recollections of actually carrying and using one in combat
 "Deadly Zip Gun for the Missile Age", LIFE, 27 May 1966
 Patents
 Testing GYROJET Rocket Guns – Why were they a commercial failure?

Ameerika Ühendriikide relvad
Sten (püstolkuulipilduja)

STEN (või Sten Gun) on Briti püstolkuulipilduja. Relv kasutab moona 9×19mm Parabellum ning oli Briti Rahvaste Ühenduse maade vägedes teises maailmasõjas ja Korea sõjas väga levinud. Kuna Sten on lihtsa konstruktsiooniga ning seda oli väga odav toota, oli see vastupanuliikumiste jaoks sobilik. Irregulaarväed kasutavad seda mõnel pool maailmas tänapäevani. Briti vägedes asendati Sten kuuekümnendatel selle eeskujul konstrueeritud Sterlinguga.

Sten on valikulise tulerežiimiga tagasipahvakuga ümberlaadiv püstolkuulipilduja, mille salv kinnitub vasakule küljele, mitte alla. Relva nimi on akronüüm selle konstruktorite, Regonald Shepherdi ja Harold Turpini nimedest. Kaks viimast tähte tähistavad Enfieldi tehast. Neljakümnendatel toodeti Steni erinevaid mudeleid üle nelja miljoni, mis teeb sellest teise maailmasõja toodangu arvult teise püstolkuulipilduja (rohkem toodeti vaid Nõukogude relva PPŠ-41).

Kasutajad
 
 Ajutine Iiri Vabariiklik Armee
 
 Ametlik Iiri Vabariiklik Armee
 
 
 Balcombe Street Gang
 
 
  Briti Tseilon
 
 
 
  FNLA
 
 
 
 :
 
 
 
 
 
 
 
  Katanga Riik
 
 
  Kongo
 
  
 
  Laose Kuningriik
 
 
 
  Edela-Aafrika
  Lõuna-Vietnam
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
  Põhja-Vietnam
  Rodeesia
 
 
 
 
 
 
  Tiibet
 The Angry Brigade
 
 
  Ulsteri Kaitse Liit
  Ulsteri Vabatahtlik Jõud

Viited

Välislingid
 "Sten Gun to be forerunner of invasion" September 1943 detailed article in Popular Science
 Complete machinist's plans to manufacture a Sten Mk II
 Sten at Modern Firearms

Suurbritannia relvad
Püstolkuulipildujad
Hamilcar von Fölkersahm

Hamilcar Eugen Magnus von Fölkersahm (ka Hamilkar von Fölkersahm, lätipäraselt Hamilkārs Felkerzāms; 3. november 1854 Cēsis – 4. august 1929 Gleinitz) oli baltisakslasest jurist ja poliitik.

Ta õppis aastatel 1874–1879 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta kohtusüsteemis Tukumsis ja Vitebskis. Aastatel 1885–1900 oli ta Kuramaa rüütelkonna teenistuses Jelgavas, aastatel 1901–1920 oli ta Kuramaa aadli krediidiühingu sekretär ja juhatuse liige, aastal 1906 oli ta Kuramaa esindaja rüütelkondade Balti nõukogus, aastatel 1909–1912 Peterburis Evangeeliumi-luteriusu Peakonsistooriumi ilmalik liige. Aastatel 1910–1920 oli ta mõisnik Kuramaal Talsi kreisis (maad oli tal 1312 tiinu), lisaks oli ta au-rahukohtunik.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi III Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta oktobristide fraktsiooni, ta valiti korraldavasse maa-, kohaliku omavalitsuse, isikupuutumatuse ja usutunnistuse küsimuste komisjoni. Lisaks valiti ta aastal 1912 Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

Ta elas aastast 1919 Saksamaal. Ta suri aastal 1929 Gleinitzis (praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Glinica, asub Wrocławi maakonnas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Poolas

Läti poliitikud
Juristid
Vene Riigiduuma liikmed
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased‎
Sündinud 1854
Surnud 1929
Tuhakulised

Tuhakulised (Pyronemataceae) on liudikulaadsete sugukond.

Perekondi 
Aleuria – punaliudik
Anthracobia – söeliudik
Byssonectria – kollaliudik
Geopora – kaevurliudik
Geopyxis – peekrik
Humaria – harjasliudik
Neottiella – sammalnööp
Otidea – kõrvliudik
Pulvinula – pulviinula
Pyronema – tuhak
Scutellinia – ripsliudik
Sowerbyella – soverbiell

Eesti kottseened
Liudikulaadsed
Charlotte von Mecklenburg-Strelitz

Charlotte von Mecklenburg-Strelitz (19. mai 1744 Mirow Mecklenburg-Strelitzi hertsogkond – 17. november 1818 Kew Inglismaa) oli kuninga George III naisena Suurbritannia ja Iirimaa kuninganna alates nende abielust 8. septembril 1761 kuni kahe kuningriigi liiduni 1. jaanuaril 1801, pärast seda oli ta Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuninganna kuni oma surmani aastal 1818. George III naisena oli ta ka Hannoveri kuurvürstinna kuni Hannoveri kuningannaks saamiseni 12. oktoobril 1814, mil Hannoveri kuurvürstkonnast sai kuningriik.

Tema järgi on nimetatud Charlottetowni linn Kanadas.

Välislingid

Suurbritannia monarhid
Hannoveri dünastia
Sündinud 1744
Surnud 1818
Helvellaceae

Helvellaceae on liudikulaadsete sugukond.

Perekondi
Balsamia – balsaamia
Helvella – helvell

Liudikulaadsed
Jānis Goldmanis

Jānis Goldmanis (29. august/11. september 1875 Bauska kreis – 18. november 1955 South Bend) oli Läti poliitik. Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Ta oli aastal 1915 Läti rahvusväeosade korralduskomitee esimees. Aastatel 1918–1920 oli ta Läti Rahvanõukogu liige, aastatel 1920–1922 oli ta Asutava Kogu liige. Ta oli aastatel 1918–1919 Läti põllumajandusminister ning aastatel 1920–1921 ja 1925–1926 Läti kaitseminister.

Ta sündis aastal 1875 Baldone kihelkonnas Bauska kreisis. Peale linnakoolis õppimist töötas ta Baldone vallakohtus ning asutas 1896. aastal Baldone Põllumajanduse Seltsi ja oli selle esimees.

Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

17. märtsil 1944 oli ta üks 189-st Läti kodanikust, kes kirjutasid alla Läti Kesknõukogu memorandumile, nõudes Läti Vabariigi suveräänsuse taastamist.

Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale ja kolis aastal 1950 Ameerika Ühendriikidesse, kus ta 18. novembril 1955 South Bendis Indianas suri.

Läti poliitikud
Vene Riigiduuma liikmed
Põllumajandusministrid
Kaitseministrid
Sündinud 1875
Surnud 1955
Urmas Oru

Urmas Oru on Eesti ajakirjanik.

Ta on töötanud Kanal 2 juhatuse esimehena ja olnud ERRi juhatuse liige. 
Alates 25. juulist 2022 on ta ETV ja ETV2 peatoimetaja.

Viited

Eesti ajakirjanikud
Sünniaeg puudub
Pärmkottseenelaadsed

Pärmkottseenelaadsed (Saccharomycetales) on kottseente selts.

Sugukondi
Dipodascaceae – hiidkotilised
Metschnikowiaceae – pärmikulised
Saccharomycetaceae – pärmkottseenelised

Kottseened
Kõhrik

Kõhrik (Tremella) on kandseente perekond.

Liike 
Tremella encephala – ajukõhrik
Tremella fuciformis – valge kõhrik
Tremella mesenterica – kollane kõhrik

Kandseened
Ezekiel Gurevitš

Ezekiel Gurevitš (läti keeles Ezekiels Gurevičs, vene keeles Эзекиель Бенционович Гуревич; 13. juuli 1861 Daugavpils – ?) oli juudi rahvusest Läti arst ja poliitik. Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust).

Ta õppis Pihkva klassikalises gümnaasiumis ja lõpetas aastal 1887 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, praktiseeris arstina Jēkabpilsis.

Aastal 1912 valiti ta Vene keisririigi IV Riigiduuma liikmeks (Kuramaa kubermangust). Duumas olles kuulus ta kadettide fraktsiooni ja Progressiivsesse blokki; valiti raamatukogu (sekretär), rahvahariduse (komisjoni ettekandja), rahva tervise (sekretäri asetäitja), usutunnistuse, riigi tulude ja tulude loendi täitmise komisjoni. Kirjutas alla 27-le seadusprojektile ja 44-le arupärimise avaldusele, astus välja Venemaa juutide õiguste laiendamise eest, protestis juutide ümberasustamise vastu läänekubermangudes. Aastal 1913 võttis sõna antisemiitliku haridusministri Lev Kasso vastu. Oli Esimese maailmasõja ajal Punase Risti haigla peaarst Jēkabpilsis.

Tema edasine saatus ei ole teada.

Isiklikku 
Ta oli abielus ja kolme lapse isa. Usutunnistuse poolest oli ta judaist.

Läti arstid
Vene Riigiduuma liikmed
Juudid
Sündinud 1861
Surmaaeg puudub
Edvards Treimanis

Edvards Treimanis (pseudonüüm Edvards Zvārgulis; 2. oktoober 1866 Priekuļi vald, Võnnu kihelkond, Võnnu kreis – 8. aprill 1950 Priekuļi) oli Läti poliitik, näitleja ja poeet. Ta valiti aastal 1907 Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust).

Ta õppis Cēsise kreiskoolis koos läti luulele alusepanija Eduards Veidenbaumsiga. Aastast 1890 töötas ta Riia ringkonnakohtus arhivaari abilisena, teenistusastmete tabeli järgi oli kolleegiumi registraator, omas 18 tiinu maad. Avaldas luuletuste, näitemängude ja proosateoste kogumikke, esines ajakirjanikuna. Aastatel 1910–1913 andis välja "Zvārguļa Zobgala kalendāru", oli Riia läti teatri näitleja.

Aastal 1907 valiti ta Vene keisririigi II Riigiduuma liikmeks (Liivimaa kubermangust). Duumas olles astus ta kadettide fraktsiooni, valiti isikupuutumatuse komisjoni, võttis sõna arupärimiste avalduste, sõjakohtute kaotamise ja töötute abistamise seaduseelnõude kohta, kirjutas alla Tõnis Jürise algatatud Eestimaa kubermangu maareformi projektile, mis esitati 13. aprillil 1907, kadettide projektile avaldusele usutunnistusest ja rahvusest tulenevate kitsenduste kaotamise kohta. Aastal 1909 avas Cēsises raamatupoe, oli aastatel 1910–1911 vangis Veidenbaumsi essee "Gabals iz tautsaimniecības" avaldamise eest.

Läti poliitikud
Läti näitlejad
Läti luuletajad
Vene Riigiduuma liikmed
Sündinud 1866
Surnud 1950
Kiievi lahing (2022)

Kiievi lahing (, ) oli 2022. aasta 25. veebruari hommikul alanud ja 31. märtsil Ukraina võiduga lõppenud lahing, osa Venemaa Föderatsiooni sõjalisest pealetungist Ukraina Vabariigi pealinnale Kiievile.

Sündmused 
26. veebruaril olid Venemaa väed kohati ligi 50 km kaugusel, samas olid mõned elemendid jõudnud Iseseisvuse väljakuni, kust Ukraina väed need tagasi lõid. Ukraina võimud teatasid tsiviilriietes diversantidest, kes paigutavad korrusmajade katustele punaseid markeeringuid, et aidata Vene vägedel pommitust sihtida või dessanti korraldada.

27. veebruari õhtul levitas Associated Press linnapea Vitali Klõtškoga väidetavalt läbi viidud intervjuule viidates teadet, et linn on ümber piiratud. Teadet levitas ka näiteks BBC. Klõtško lükkas oma hilisemas videopöördumises väite ümber ja kinnitas, et see on valeuudis.

1. märtsil tabas üks mürsk Kiievi teletorni, teine mürsk tabas Babõn Jari veresauna mälestuseks rajatud memoriaali, hukkus 5 inimest.

10. märtsil tegid polk Azov ja 72. mehhaniseeritud brigaad Vene tankikolonnile Skõbõni küla juures varitsuse.

15. märtsil teatas linnapea Klõtško 35-tunnilise komandanditunni kehtestamisest linnas alates kella kaheksast õhtul.

Ööl vastu 21. märtsi sai raketitabamuse ostukeskus Kiievis, hukkus vähemalt 8 inimest.

21. märtsil õnnestus Ukraina vägedel tõrjuda Vene väed välja Moštšunist ning 22. märtsil võtsid Ukraina relvajõudude üksused Kiievi lähedal asuva Makarivi alevi enda kontrolli alla.

21. märtsil kehtestati linnas järjekordne (kolmas) 35-tunniline komandanditund alates kella kaheksast õhtul.

31. märtsil lahkusid Vene väed Hostomelist ja Hostomeli lennujaama territooriumilt.

Vaata ka
Pealetung Kiievile (2022)‎‎
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)‎
Harkivi lahing (2022)‎‎

Viited

Välislingid
 Kyiv Mayor Says 31 Dead In Capital From Russian Attacks, As Two Sides Agree To Hold Talks. RFE/RL, 27. veebruar 2022

Kiiev
Lahingud Ukrainas
Venemaa sissetung Ukrainasse (2022)
Ukraina barokk

Ukraina barokk on paikkondlik arhitektuuristiil, mis kujunes ja valitses Ukraina aladel 17. ja 18. sajandil ja milles kohalik ehitustraditsioon sulandus Lääne-Euroopa barokkarhitektuuri joontega.

Kirjeldus 
Ukraina barokkstiilis ehitisi iseloomustab võrreldes lopsakalt dekoratiivse ja ornamenteeritud Lääne-Euroopa barokiga ehitiste suurem konstruktiivsus, lihtsam vorm ja tagasihoidlikum arhitektuuriline dekoor. Väga iseloomulik Ukraina barokk-kirikutele on kirikukuplite pirnjas või pungjas kuju, mis laenati ka Moskva barokki.

Ukraina 17.–18. sajandi maalikunsti parimad näited leiab Kiievi koobaskloostri Püha Kolmainsuse kiriku ja Ristiülendamise kiriku seinamaalidelt, samuti ikonostaaside maalid ja portreed. Sel perioodil läbisid Ukrainas tormilise arengu ka graafikatehnikad nagu vasegravüür, mida kasutati allegoorilistest ja heraldilistest sümbolitest ja ornamentikast keerukate kompositsioonide edasiandmiseks graafikas.

Ikonostaasidelt ja pühakodade sisustusest leiab väljapaistvaid puunikerduskunsti näiteid, näiteks Manjava skeedi ikonostaas ja Kiievi koobaskloostri ja Püha Miikaeli Kuldsete kuplitega kloostri peakirikute ikonostaasid. Ornamentikas ja tarbekunstis kasutati palju rahvakunstist pärit motiive, mis annab ukraina barokile silmapaistvalt originaalse vormi- ja pildikeele.

Ehitisi 
 Kiievi koobaskloostri kompleksi ehitised, Kiievi koobaskloostri Jumalaema Uinumise kiriku kipsdekoor
 Võdubõtši kloostri Püha Georgi katedraal, Issandamuutmise kirik ja refektoorium
 Zaborovski värav ja Püha Sofia peakirik Kiievis
 Kirik Subotivis
 Kiievi vojevoodi Adam Kysili kirik Volõõnias
 Lossid Zbaražis, Berežanõs ja Baris
 Tšernigivi Ivan Mazepa aegne rügemendikantselei
 Danilo Apostoli residents ja Issandamuutmise kirik Velõki Sorotšõntšis

Kunstnikke 
 Venemaal tegutsenud itaalia arhitekt Bartolomeo Rastrelli töötas Kiievis, kus ta ukraina barokkstiilis kavandas Kiievi Püha Andrease kiriku ja Maria palee, mis nüüd on kasutusel Ukraina presidendi residentsina.
 Galiitsia-Itaalia arhitekt Bernhard Merettini kavandas Lvivi Püha Georgi katedraali, Ukraina Kreekakatoliku Kiriku emakiriku.
 Ukraina skulptor Johann Georg Pinsel, kes tegutses 18. sajandi keskpaiku Galiitsias, arendas välja oma stiili, mida iseloomustas meisterlik ekspressiivne vorm ja isikupärane draperiikäsitlus.

Pildid

Vaata ka 
 Poola barokk

Viited

Välislingid 
 Ukrainian Baroque. - HiSoUR
 Baroque. - Internet Encyclopedia of Ukraine
 Ukrainian Baroque Churches. - Religiana

Arhitektuuristiilid
Ukraina