joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Äksi kihelkond

Äksi kihelkond (lühend Äks; saksa keeles Kirchspiel Ecks) oli ajalooline kihelkond Tartumaa põhjaosas ja Tartu kreisis Liivimaa kubermangus. 

Kihelkonna pindala oli 406,7 km².

Piirkonna ajalugu
Kihelkond asutati arvatavasti 15. sajandil, allikates on seda esimest korda mainitud 1443. aastal.

Kahekümnenda sajandi alguseks oli kihelkonnas 43 küla rohkem kui 600 taluga. Kihelkonnakirikuks oli Püha Andrease kirik.

Äksi kihelkonna mõisad
Kihelkonnas paiknes 11 peamõisat – 1 kirikumõis, 8 rüütlimõisat, 1 linnamõis ning 1 riigimõis. Lisaks veel 7 karjamõisat.

Äksi (Pastorat Ecks) kirikumõis
Elistvere (Ellistfer) rüütlimõis
Koogi mõis (Charlottenhof) Saadjärve mõisa karjamõis
Kärevere (Kerrafer) rüütlimõis
Kärkna, varem Vanamõisa (Falkenau, varem Wannamoise) riigimõis
Kukulinna (Kuckulin, varem Uexküllsruh) rüütlimõis
Mäe (Maehof, ka Mähof, Marienburg, Marienberg ja Marienhof, varem Mäomois) rüütlimõis
Saadjärve (Sadjerw, varem Brackelshof) rüütlimõis
Sootaga (Sotaga) linnamõis
Tabivere ehk Voldi (Tabbifer) rüütlimõis
Vedu, varem Marivere (Fehtenhof, varem Marifer) rüütlimõis
Visusti (Wissust, varem Fissel) rüütlimõis

Äksi kihelkonna vallad
Elistvere vald (1866–1917)
Kärkna vald (1866–1892)
Saadjärve vald (1866–1917)
Sootaga vald (1866–1917)
Vedu vald (1866–1892)
Voldi vald (= Tabivere vald) (1866–1892)

Äksi kihelkonna kalmistud
Kärevere Kangelaskalmistu
Lähte kalmistu
Saadjärve mõisa kalmistu
Vedu mõisa kalmistu
Äksi kalmistu

Äksi kihelkonna pärand
Eesti Rahva Muuseum alustas Äksi kihelkonna pärimuse kogumist 1912. aastal. Muuseumi kogudes on Äksi kihelkonnast kokku ligi 500 eset. Nende hulgas on palju tööriistu, eriti just käsitööliste spetsiifilisi esemeid. Võrreldes teiste kihelkondadega on aga suhteliselt vähe rahvariided. Lisaks esemekogule on muuseumi arhiivis ligi 200 fotot. Joonistekogus on 51 joonist, suuremalt jaolt mitmesugused hoonete plaanid ja ehitusdetailide kujutised.

Kihelkonna alad tänapäeval
Tänapäeval on Äksi kihelkonna alad jaotatud kaasaegse Jõgeva- ja Tartumaa vahel. Tartumaale jääva osa enamik koos kihelkonnakeskusega moodustab Tartu valla põhjaosa. Kihelkonna edela- ja läänepoolsed alad kuuluvad Tartu valda. Kaasaegse Jõgevamaa piirides on Äksi kihelkonna põhjapoolne ots Jõgeva vallas.

Vaata ka
 Äksi kogudus
 Äksi kirik

Viited

Kirjandus

Tartumaa kihelkonnad
Max Reinhold Krause

Max Reinhold Krause (26. juuli/7. august 1862 Rannu – 15. veebruar 1937 Jena) oli Eesti vaimulik.

Krause lõpetas Tartus gümnaasiumi. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1881–1886. Ordineeriti 6. märtsil 1888 õpetajaks.

Oli aastatel 1888–1903 Hanila ja Varbla Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Aastatel 1903–1919 oli ta Viru-Nigula koguduse õpetaja, olles aastatel 1915–1916 Eestimaa kindralsuperintendendi kohusetäitja (siis, kui kindralsuperintendent Daniel Burchard Lemm Siberisse, Irkutskisse välja saadetud oli). Vahistati aastal 1918.

Lahkus aastal 1919 Saksamaale. Oli seejärel pastoriks Greizis, hiljem Lääne-Preisimaal Konojadis (praegu Konojady, Brodnica maakonnas, Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas, Poolas). Emerituuris olles elas Jenas, kus ta ka suri.

Isiklikku 
Tema isa Hermann Krause ja onu Alexander Johann Krause olid Rannu Püha Martini koguduse õpetajad.

Viited 

Hanila Pauluse koguduse vaimulikud
Varbla Püha Urbanuse koguduse vaimulikud
Viru-Nigula koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Sündinud 1862
Surnud 1937
Nikolaus Roddendorp

Nikolaus Roddendorp (surnud 1509) oli Tallinna piiskop aastatel 1492–1509.

Roddendorp võis pärineda alates 1440. aastatest Pärnus mainitud Roddendorpide kaupmeestesuguvõsa seast. 1490. aastal on teda esmakordselt Tallinna toomhärrana mainitud, samaaegselt oli ta ka Niguliste kirikhärra. 

1492. aasta 9. novembril valiti Roddendorp Tallinna piiskopiks, paavst kinnitas ta järgmise aasta 6. märtsil. Roddendorp suri tõenäoliselt enne 1509. aasta 10. veebruari.

Kirjandus
Leonid Arbusow vanem. Livlands Geistlichkeit vom Ende des 12. bis ins 16. Jahrhundert. 

Tallinna piiskopid
Surnud 1509
Analoogia

Analoogia on objektide või objektisüsteemide vaheline võrdlus, mis tõstab esile, mis suhtes neid peetakse sarnasteks. 

Analoogia toob välja nende omavahelise samasuse määra või astme ehk selle milles nad on omavahel võrdsed ehk kooskõlalised (nö teineteisele vastavad).  Otsesõnul ongi tegemist nende omavahelise vastavusega (kreeka ἀναλογία  analogia, „proportsioon; paras vahekord, suhe; vastavus“; mis on tuletatud ana- "peal, üle; vastav" [ka "vastu", "uuesti"] + logos "mõiste" [ka "sõna, kõne"]).

Vaata ka
Analoogiaarutlus
Analoogiaargument

Filosoofia
Semantika
Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsioon

Bioloogiasektsioon oli Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksus, mis tegutses Tallinnas aastail 1962–2009.

Kuna enamik Looduseuurijate Seltsi sektsioone peab koosolekuid Tartus ning samuti on Tartus seltsi üldkoosolekud, koondas see Tallinna allüksus erinevate erialade Tallinnas elavaid ELUSi liikmeid. Bioloogiasektsioonile eelnes LUSi Tallinna osakond, mis eksisteeris aastail 1930–1963.

Bioloogiasektsiooni kauaaegne juhataja oli August Mank.

Eesti Looduseuurijate Selts
Varblane

Varblane (Passer) on lindude perekond varblaslaste (Passeridae) sugukonnast.

Varblased tekkisid Aafrikas. Muinas-Euroopas aitas varblaste levikutele kaasa põlluharijate hõimude ränne, kuna varblased järgnesid hõimudele. Varblasi on 27 liiki. Isaslinnud käivad gruppide viisi mitme kilomeetri tagant toitu hankimas.

Eesti liigid
Passer domesticus – koduvarblane
Passer montanus – põldvarblane

Viited 

Värvulised
Georg Pelisaar

Georg Pelisaar (sündinud 7. detsembril 1958 Selisel) on Eesti ajakirjanik ja poliitik. 

Ta on lõpetanud Puurmani Keskkooli 1977. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli 1982. aastal ajakirjanduse erialal.

Ta on töötanud Eesti Raadio erikorrespondendina, Põlva Raadio peatoimetajana, AS Kaguraadio juhatuse esimehena ja Tallinna linnavolikogu pressiesindajana. Ta on Eesti Televisiooni saatesarja "Maahommik" algataja ja autor. 

Pelisaar oli Tallinna Televisiooni nõukogu juht.

Poliitiline tegevus 
Aastatel 1989–1993 oli ta Põlva maakonna volikogu liige. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Kongressi liige. 

Alates 1991. aastast kuulub ta Eesti Keskerakonda. 

Pelisaar on olnud Põlva Linnavolikogu liige 1999–2006 ja esimees 2002–2006. Ta oli IX Riigikogu liige 1999–2003. 28. augustil 2006 sai ta juulis surnud Robert Lepiksoni asendusliikmena X Riigikogu liikmeks. Alates juulist 2009 oli ta XI Riigikogu liige Vilja Savisaare asendusliikmena. 

Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 509 häält, kuid valituks ei osutunud.

11. mail 2011 valiti ta Põlva linnapeaks. 2013. aastast on ta Põlva vallavanem.

Muu tegevus 
20. augustil 2002 pidas politsei Pelisaare kinni Tallinna–Tartu maantee 180. kilomeetril, kus tema juhitud sõiduk oli sõitnud lubatust suurema kiirusega. Lisaks tuvastati tal alkoholijoove üle 0,5 promilli.

Viited

Välislingid
 Lühitutvustus Riigikogu lehel
 Georg Pelisaar andis riigikogu ees ametivande, 28. august 2006

Eesti ajakirjanikud
Eesti Kongressi liikmed
IX Riigikogu liikmed
X Riigikogu liikmed
XI Riigikogu liikmed
Sündinud 1958
Põlva linnapead
Fataḩ

Fataḩ (araabia keeles فتح‎) on konservatiivne Palestiina partei, Palestiina Vabastusorganisatsiooni suurim fraktsioon, Sotsialistliku Internatsionaali vaatlejaliige.

Organisatsiooni 1964. aastast pärinev põhikirjalised eesmärgid on Palestiina täielik vabastamine, iseseisva demokraatliku Palestiina riigi loomine pealinnaga Jeruusalemmas, sionismi majandusliku, poliitilise, sõjalise ja kultuurilise eksistentsi lõpetamine.

Algselt kasutas organisatsioon oma eesmärkide saavutamiseks muuhulgas terrorismi. 1993. aasta Oslo rahuprotsessi käigus tunnustas Yāsir ‘Arafāti poolt juhitud Fataḩ Iisraeli olemasolu ja loobus terrorismi kasutamisest.

Palestiina
Jaan Piiskar

Jaan Piiskar (11. veebruar 1883 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 19. detsember 1941 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik ja haridustegelane.

Piiskar oli Eesti Vabariigi vasakpoolsemaid haridusministreid, pedagoogilises tegevuses aga suhteliselt rahumeelne, pooldades emakeelset kooli, eksperimentaalpedagoogikat ning edendades kutseharidust.

Haridustee
Jaan Piiskar õppis 1897–1900 Suure-Jaani kihelkonnakoolis ning lõpetas 1901 Sindi ministeeriumikooli pedagoogikaklassi. 1904. aastal omandas Pärnu gümnaasiumi juures algkooliõpetaja ja 1907 samas koduõpetaja kutse.

Teenistuskäik
Aastatel 1901–1905 ja 1908–1909 töötas Piiskar Võru linnakooli õpetajana. Pärast seda oli ta Pärnu Eesti Kooliseltsi progümnaasiumi õpetaja (vaheaegadega 1909–1919) ja üks Pärnu kaubanduskooli asutajaid ning õpetajaid (1913–1918).

Ta oli Asutava Kogu ja I–V Riigikogu liige (1919–1937). Seejuures oli Piiskar kolmel korral Riigikogu II abisekretär (27. november 1924 – 22. juuni 1926, 22. juuni 1926 – 14. juuni 1929 ja 2. juuli 1929 – 13. märts 1930) ning Eesti Vabariigi haridusminister Konstantin Pätsi kolmandas valitsuses (1931–1932)

1933. aastal karistati Karl Asti ja Jaan Piiskarit joobnud olekus rahurikkumise pärast 5-kroonise rahatrahvi või 2-päevase arestiga.

NKVD arreteeris ta Tallinnas. Saadeti vangilaagrisse. Surmaotsus, suri eeluurimisel.

Poliitiline kuuluvus
Eesti Sotsialistide-revolutsionääride Partei liige (Asutava Kogu ajal)
Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei liige (I ja II Riigikogu ajal). Iseseisvad sotsialistid oli vasakpoolseim legaalne erakond Eestis, mis alates 1922. aastast muutus Eestimaa Kommunistliku Partei käsualuseks. Piiskar kuulus erakonna paremasse tiiba, mis ühines 1925. aastal Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Parteiga. Ühinenud erakond kandis nimetust Eesti Sotsialistlik Tööliste Partei.
Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei liige (III–V Riigikogu ajal)

Ühiskondlik tegevus

Pärnumaa Õpetajate Liidu esimees (1917)
Pärnu linnavolikogu liige (1917–1919)
ajalehe Võitleja väljaandja ja vastutav toimetaja (1918)
Eesti Õpetajate Liidu juhatuse liige (1919–1921; 1924–1934)
ajalehe Töö ja Võitlus vastutav toimetaja (1920). Vasakradikaalse suunitluse tõttu ajalehe ilmumine keelustati.
Tallinna linnavolikogu liige (alates 1923. aastast)
Riigi- ja Omavalitsusteenijate Keskliidu esimees (1926–1927)
Eesti Haridusliidu juhatuse liige (1926–1930; 1938–1940)
Eestimaa Töölisühingute Keskliidu juhatuse esimees (1927–1931)
ajakirja Tööliste Hääl vastutav toimetaja (1928–1930)

Viited

Välislingid 
 

Eesti haridusministrid
Asutava Kogu liikmed
I Riigikogu liikmed
II Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
Tallinna linnavolikogu liikmed
Eesti Sotsialistide-Revolutsionääride Partei poliitikud
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poliitikud
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1883
Surnud 1941
Tanel Laisaar

Tanel Laisaar (sündinud 30. augustil 1969) on eesti arst, torakaalkirurg.

Ta töötab Tartu Ülikooli Kliinikumi Kopsukliinikus.

7. oktoobril 2010 tehti Tartu Ülikooli Kliinikumis Tanel Laisaare juhtimisel Eesti esimene kopsusiirdamine.

Tunnustus
2010 Postimehe aasta inimene
2012 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk
2012. aastal valiti Tanel Laisaar ja Marget Savisaar "kui suurepärane meeskond, kes on kopsusiirdamiste abil andnud patsientidele uue hingamise nii otseses kui ka ülekantud tähenduses" kolme tartlase hulka, kelle jalajäljed lisatakse Tartu Teerajajate alleele.

Viited

Välislingid
 
 Dr Laisaar: valmisolek rohkemateks siirdamisteks on olemas, intervjuu Tartu Ülikooli Kliinikumi lehel

Eesti kirurgid
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1969
Priit Pallum

Priit Pallum (sündinud 2. veebruaril 1964 Tallinnas) on Eesti diplomaat. Ta on olnud Eesti suursaadik Ungaris, Horvaatias ja Sloveenias.

Priit Pallum lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. 

Alates 1991. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis. Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti suursaadik ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Genfis ning Eesti alaline esindaja Maailma Kaubandusorganisatsiooni juures. Aastatel 2000–2002 oli ta ministeeriumi välismajanduspoliitika ja konsulaarküsimuste asekantsler ning seejärel kuni 2006. aastani suursaadik Madalmaade Kuningriigis. Seejärel oli ta välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna direktor.

Alates augustist 2010 oli Priit Pallum Eesti suursaadik Ungaris ning ühtlasi alates detsembrist 2010 suursaadik Horvaatias ja alates jaanuarist 2011 suursaadik Sloveenias. Ta resideerib Budapestis. 

30. mail 2014 kutsus president Toomas Hendrik Ilves Pallumi suursaadiku ametikohalt Ungaris tagasi, kuid see otsus mingil põhjusel ei jõustunud. Uue otsuse väljastas president 4. märtsil 2015, kui ta nimetas Pallumi asemel suursaadikuks Ungaris Eve-Külli Kala ja tühistas oma eelmise aasta otsuse. 

25. augustil 2021 nimetas president Kersti Kaljulaid Pallumi Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks, alaliseks esindajaks Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) juures ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Hariduse, Teaduse ja Kultuuri Organisatsiooni (UNESCO) juures, asukohaga Pariisis.

Tunnustused
2001 Riigivapi V klassi teenetemärk

Viited

Eesti suursaadikud
Tartu Ülikooli majandusteaduskonna vilistlased
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti suursaadik Ungaris
Sündinud 1964
Varblaslased

Varblaslased (Passeridae) on lindude sugukond, mis kuulub värvuliste seltsi.

Sellesse sugukonda kuulub 11 perekonda kokku 51 liigiga.

Eestis esineb kaks liiki varblaslasi, need kuuluvad perekonda varblane.

Perekonnad
Sellesse sugukonda kuuluvad järgmised perekonnad:

 Carpospiza – kõnnuvarblane 
 Gymnoris
 Histurgops
 Montifringilla – lumevarblane (selle koosseisus võib olla ka Pyrgilauda)
 Onychostruthus
 Passer – varblane 
 Petronia – kaljuvarblane (selle koosseisus võib olla ka Gymnoris)
 Philetairus
 Plocepasser
 Pseudonigrita
 Pyrgilauda
Kontrabassist

Kontrabassist ehk kontrabassimängija on instrumentalist, kes mängib kontrabassi.

Kontrabassiste 
Giovanni Bottesini
Gavin Bryars
Avishai Cohen
Domenico Dragonetti
Ludvig Juht
Gary Karr
Peedu Kass
Mihkel Koppel
Sergei Kussevitski
Mati Lukk
Erik Moseholm
Mihkel Mälgand
Charles Mingus
Edouard Nanny
Taavet Niller
Mingo Rajandi
Franz Simandl
Raer Saar
Aare Suss
Adolf Vedro
Ike Volkov
Ara Yaralyan
Domenico Dragonetti

Domenico Carlo Maria Dragonetti (7. aprill 1763 Veneetsia – 16. aprill 1846 London) oli Itaalia kontrabassist.

Itaalia muusikud
Kontrabassimängijad
Sündinud 1763
Surnud 1846
Valdek Alber

Valdek Alber (sündinud 11. aprillil 1976) on eesti kunstnik ja karikaturist.

Valdek Alber lõpetas 1994 Kärdla Keskkooli ja õppis aastatel 1994–1999 Eesti Kunstiakadeemias graafika erialal. Ta on töötanud kunstniku ja kujundajana ajalehes Maaleht ja ajakirjas Pikker. Praegu tegutseb vabakunstnikuna.

Tunnustus 

 2010 Nukitsa konkurss, 3. koht kunstnike kategoorias ("Päästekoer Walter")

Eesti kunstnikud
Eesti karikaturistid
Sündinud 1976
Liis Remmel

Liis Remmel (neiupõlvenimega Lass; sündinud 2. aprillil 1989 Põltsamaal) on eesti näitleja. 

Ta lõpetas 2008. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 25. lennu.

Alates 2012. aasta kevadest töötab ta näitlejana Tallinna Linnateatris.

2015. aastal kehastas sarjas "Restart" Marioni. Ta on mänginud mh filmides "Must alpinist" (2015) ja "Võta või jäta" (2018). Väiksem osatäitmine on tal olnud filmis "Eestlanna Pariisis".

2016. aasta sügishooajal osales ta TV3 meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt".

Viited

Välislingid
Liis Remmel Tallinna Linnateatri kodulehel
Liis Lass Eesti filmi andmebaasis

Mariann Joonas. Liis Lass sai lavakasse sisse, Marta Vaarik mitte, elu24.ee, 3. juuli 2008
Margus Mikomägi, Õpetlik ja hariv vaatemäng ehk katkuaja mitu palet, postimees.ee, 13. detsember 2010

Tallinna Linnateatri näitlejad
Põltsamaa Ühisgümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1989
Vladimir Jakunin

Vladimir Ivanovitš Jakunin (vene keeles Владимир Иванович Якунин; sündinud 30. juunil 1948 Melenkis Vladimiri oblastis) on Venemaa diplomaat, luuraja ja ühiskonnategelane. Ta oli 2005–2015 Venemaa Raudteede (RŽD) president.

2003. aastast on ta Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik ja 2014. aastast Venemaa erakorraline ja täievoliline suursaadik.

Elulugu 
Tema isa oli NSV Liidu piirivalvevägede lendur, kes teenis 1947–1962 Pärnus. 

Jakunin õppis samal ajal kuni 1962. aastani Pärnu 3. Keskkoolis, kus sai 7-klassilise hariduse; aastal 1966 lõpetas ta Leningradi 366. Keskkooli. 1972. aastal lõpetas Leningradi mehaanikainstituudi (praeguse Balti Riikliku Tehnikaülikooli Vojenmehh) lennundusinseneri erialal.

Alates 1977. aastast töötas NSV Liidu Ministrite Nõukogu välissuhete riikliku komitee insenerina. 1982–1985 oli Teaduste Akadeemia füüsikainstituudi välissuhete osakonna ülem. 1985. aastast alates oli Nõukogude Liidu esindaja ÜRO juures. Ajalehe Russkaja Mõsl andmetel oli Jakunin NSV Liidu välisluure kaadriohvitser.

1990. aastate alguses tegeles Peterburis välisinvesteeringute toomisega Venemaale. Samal ajal rajas ta ka panga Rossia.

2000. aastast alates täitis Venemaa transpordiministri asetäitja ülesandeid ning oli Transkrediidipanga nõukogu esimees.

2003. aastal sai Venemaa Raudteede asepresidendiks. 15. juunist 2005 kuni augustini 2015 oli ta Venemaa Raudtee presidendiks. 

6. märtsist 2014 kanti Jakunin Venemaa ametnike nimekirja, kelle suhtes USA kohaldab viisa- ja majandussanktsioone "Ukraina suveräänsuse ja territoriaalse terviklikkuse rikkumise tõttu". USA kehtestas Jakunini vastu sanktsioonid 20. märtsil 2014. . Sanktsioonid kehtestas ka Austraalia. 2019. aastal kehtestas seoses Krimmi anneksiooniga tema suhtes sanktsioonid Kanada.

Vladimir Jakunin on Andreas Esmakutsutu Fondi (Фонд Андрея Первозванного) juht ja kuulub fondi Russki Mir juhatusse.

Viited

Välislingid 
Vladimir Jakunin: Eesti arendagu oma raudteed iseseisvalt - Eesti Päevaleht, 12. aprill 2006
Ilmar Vihmann: Kes on Vladimir Jakunin?, Pärnu Postimees, 30. detsember 2010
President Medvedev nõudis Jakuninilt raudteel ohutuse tagamist - DELFI, 10. veebruar 2011
Vladimir Jakunin osaleb Lasnamäe kiriku risti pühitsemisel - DELFI, 15. veebruar 2011 
Владимир Якунин. Биография. Portaal Узнай все! (vene k.)

Luurajad
KGB ohvitserid
Sündinud 1948
Diehliomyces

Diehliomyces on kottseente perekond. Selle taksoni asend hõimkonnas on siiani ebaselge (incertae sedis).

Perekonnas on teada vaid üks liik: Diehliomyces microsporus.

Välislingid 

Index Fungorum

Kottseened
Mart Velsker

Mart Velsker (sündinud 12. mail 1966) on eesti kirjandusteadlane.

Ta lõpetas 1984. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal.

Mart Velsker on aastast 1994 Tartu Ülikooli õppejõud. Aastatel 2000–2004 oli ta Helsingi Ülikooli eesti keele ja kirjanduse lektor. Ta on uurinud eeskätt uuemat eesti luulet ning viimase poole sajandi kirjanduskriitikat. Ta on "Eesti kirjanduse ajaloo" (2001) ja gümnaasiumiõpiku "Uuem eesti kirjandus" (2006) üks autoritest. 
Tema kirjutised on koondatud kogumikku "Luulejutud. Tekste aastatest 1994–2020" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2022, ilmunud sarja "Studia litteraria Estonica" 21. köitena).

Tunnustus
2010 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia (artikliauhind: „Karlova Kirjanduse põhijooned“  (Keel ja Kirjandus nr 1, 2010))

Viited

Välislingid

Mart Velskeri loeng "Kellele on vaja eesti luulet" Ööülikoolis 

Eesti kirjandusteadlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
EYS Veljesto liikmed
Tartu Ülikooli õppejõud
Sündinud 1966
Luule Epner

Luule Epner (neiuna Luule Liivaku; sündinud 11. veebruaril 1953) on eesti teatriteadlane ja kirjandusteadlane.

Ta lõpetas aastal 1971 Tallinna 1. Keskkooli ja aastal 1977 cum laude Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal. Aastal 1984 lõpetas samas aspirantuuri ja kaitses aastal 1987 filoloogiakandidaadi väitekirja. 

Ta on töötanud Tartu Ülikoolis vanemlaborandina (1977–1978), õpetajana (1978–1987), vanemõpetajana (1987–1990), dotsendina (1990–2002), professorina (2002–2007) ning alates 2007. aastast vanemteaduri ja dotsendina. Alates 2010. aastast on ta ka Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudi dotsent, alates 2011. aastast ka Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadur.

Ta on lugenud draamateooria, eesti näitekirjanduse ajaloo, teatriajaloo ja teatriteoreetilist kursust. Samuti on ta avaldanud artikleid eesti näitekirjanduse ja selle lavatõlgenduste kohta.

Tunnustus
 2003 Priit Põldroosi nimeline auhind
 2017 Reet Neimari nimeline kriitikaauhind
 2018 Valgetähe V klassi teenetemärk
 2018 Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia („Mängitud maailmad“)
 2018 Tartu ülikooli suur medal

Isiklikku 
Tema isa on tõlkija ja keeleuurija Uno Liivaku, poeg teatritegelane ja kunstiajaloolane Eero Epner.

Viited

Välislingid 

Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna professorid
Eesti kirjandusteadlased
Eesti teatriteadlased
Eesti teatrikriitikud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Valgetähe V klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1953
York

York (ametlikult City of York) on linn Inglismaal Ouse'i ja Fossi jõe ühinemiskohas.

Haldusüksusena on York tervikomavalitsus.

Ajalugu 

Yorki rajasid roomlased aastal 79, siis oli selle nimeks Eboracum. 9. sajandil vallutasid piirkonna viikingid, kes tegid Yorkist oma pealinna. Siis kasutati nii linna kui ka kuningriigi kohta skandinaaviapärast nime Jórvík. Praegust nime kannab linn alates 13. sajandist.

Keskajal oli York Londoni järel tähtsuselt Inglismaa teine linn ning seal resideerib siiani anglikaani kiriku teine peapiiskop Yorki peapiiskop (olulisem on Canterbury peapiiskop). York oli ka tähtis villakaubanduse keskus. 19. sajandil muutus oluliseks raudteetööstus, hiljem on linnas keskseima tähtsuse omandanud Yorki ülikool. Ajaloolise pärandi poolest rikka Yorki oluliseks sissetulekuallikaks on ka turism.

Yorki järgi nimetatud linnad 

Yorki järgi on nime saanud mitmed linnad nii Ameerikas kui ka Austraalias; teiste hulgas samuti suurlinn New York.

Viited 

Suurbritannia linnad
Inglismaa tervikomavalitsused
Vana-Rooma asulad
Kaja Kits-Karm

Kaja Kits-Karm (sündinud 5. mail 1937 Rääsal) on eesti nahakunstnik.

Õppis Rakvere 3. 7-klassilises koolis ja lõpetas 1955 Rakvere 1. Keskkooli. Aastatel 1955–1958 õppis ta Tartu Kujutava Kunsti Koolis. 1964. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal. 1969. aastast on ta Eesti Kunstnike Liidu liige.

Tema loomingusse kuuluvad voolimis-, lõike- ja põletustehnikas köited, taskuraamatud ja karbid. Ta oli üks esimesi Eestis, kes hakkas nahast tegema suuremõõtmelisi vaipkompositsioone.

1964. aastast osalenud kõigil vabariiklikel tarbekunstinäitustel Tallinnas, samuti Eesti tarbekunstinäitustel Norras, Itaalias, Poolas, Ungaris, Tšehhoslovakkias, Venemaal, Austraalias, Egiptuses, Inglismaal jne.

2007. aasta mais oli Tallinnas Hop galeriis tema 70. juubelile pühendatud näitus "Panus laustale II".

Viited

Välislingid
"Kaja Kits-Karmi salapärane looming" Sirp, 1. juuni 2007

Eesti nahakunstnikud
Sündinud 1937
William Makepeace Thackeray

William Makepeace Thackeray (18. juuli 1811 Kalkuta – 24. detsember 1864 London) oli inglise kirjanik.

Elukäik 
William Makepeace Thackeray sündis Indias Kalkutas Richmond Thackeray' ja Anne Becheri ainsa lapsena. Tema isa suri 1815. aastal ning ema saatis poja Inglismaale. Aastail 1829–1830 õppis ta Cambridge'i ülikoolis Trinity College'is. 

Pärast kooli reisis ta Saksamaal ning elas mõnda aega Pariisis, kus õppis joonistamist.

Looming 
William Makepeace Thackeray' tuntuimaks teoseks on satiiriline romaan "Edevuse laat".

Teoseid 
"The Yellowplush Papers" (1837)
 "Catherine" (1839–1840)
 "A Shabby Genteel Story" (1840)
 "The Irish Sketchbook" (1843)
 "The Luck of Barry Lyndon" (1844)
 "Notes of a Journey from Cornhill to Grand Cairo" (1846; ilmus pseudonüümi Titmarsh all).
 "The Book of Snobs" (1848)
 "Vanity Fair" (1848) 
 "Pendennis" (1848–1850)
 "Rebecca and Rowena" (1850)
 "The Paris Sketchbook" (1840) 
 "Men's Wives" (1852) 
 "The History of Henry Esmond" (1852) 
 "The Newcomes" (1855) 
 "The Rose and the Ring" (1855) 
 "The Virginians" (1857–1859) 
 "The Adventures of Philip" (1862) 
 "Denis Duval" (1864) 
 "Sketches and Travels in London"
 "Literary Essays"
 "English Humourists"
 "Four Georges"
 "Lovel the Widower"

Inglise kirjanikud
Sündinud 1811
Surnud 1864
Martin Terasmaa

Martin Terasmaa (enne eestistamist Martin-Aleksander Teimann 31. oktoober 1908 Keila – 21. juuni 1994 Viljandi) oli Eesti vaimulik.

Ta sündis Keilas, koolis käis ta Gustav Adolfi Gümnaasiumis (mille lõpetas aastal 1926). Ta oli kõva spordimees, oli Keila jalgpallimeeskonna asutajaid ja gümnaasiumi võrkpallimeeskonna liige. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1931–1937. Prooviaastal oli ta Viljandi Jaani koguduses August Oswald Westren-Dolli juures. Terasmaa ordineeriti 26. detsembril 1938 Tallinna toomkirikus piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt õpetajaks.

Ta oli aastatel 1939–1940 Tõstamaa Maarja koguduse õpetaja. Töötas seejärel Tartu Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis usuõpetajana. Aastatel 1942–1943 hooldas ta (kuna õpetaja Arnold Kerem oli vangistatud ja Venemaale saadetud) Tartu Jaani kogudust. Aastatel 1943–1949 oli ta Harju-Risti, Harju-Madise ja Nõva Püha Olevi koguduse õpetaja. Aastatel 1949–1967 oli ta Kullamaa ja Piirsalu koguduse õpetaja, hooldades aastal 1950 Martna Püha Martini kogudust. Aastal 1967 määrati Terasmaa teenima Viljandi Pauluse kogudust. Samaaegselt oli ta Viljandi praostkonna praost. Emerituuri jäi ta aastal 1978. Terasmaa suri aastal 1994. Tema hauakivisse on raiutud piiblisalm: "Oh Jumal, ole mulle patusele armuline" (Lk 18:13).

Viited

Välislingid 
Toivo Vilumaa "Sina, Martin, peaksid olema peapiiskop, aga sind ei valita". Eesti Kirik 29. oktoober, 2008.

Harju-Madise koguduse vaimulikud
Kullamaa Püha Johannese koguduse vaimulikud
Piirsalu koguduse vaimulikud
Viljandi Pauluse koguduse vaimulikud
Eesti praostid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Gustav Adolfi Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1908
Surnud 1994
Kavilda vald

Kavilda vald oli vald Tartumaal Puhja kihelkonnas aastatel 1922–1939, selle territoorium kuulub tänapäeval Elva valla alla. Vallamaja asus Puhjas.

Praegu tähistab see kohanimi Kavilda ürgorgu ja õigeusu pühakoda, mis ehitati 1873. aastal. Kavilda kui haldusüksuse nimi tulenes Puhja kirikumõisast, mis on kandnud Vana-Kavilda nime.

Aastal 1922 oli Kavilda valla pindala 85 km² ja rahvaarv 1782. Seal oli 11 küla: Saare (Puhja), Vihavu, Võllinge, Porinurme, Järvaküla ehk Järva, Tännasilma, Puhja, Mõisanurme, Siberinurme, Koiduaru ja Soovaveski. Endine Puhja vald hõlmab endisaegsetest haldusüksustest Kavilda valla ja Ulila valla.

Viited 

Eesti vallad aastatel 1866–1939
Puhja kihelkond
Tartu maakonna endised vallad
Iapetus

Iapetus (vahel ka Japetus) on planeet Saturni suuruselt kolmas kaaslane ja Päikesesüsteemis suuruselt üheteistkümnes kuu.

Iapetuse avastas 1671. aastal itaalia-prantsuse astronoom Giovanni Domenico Cassini, kes avastas kokku neli Saturni kaaslast. Teised kolm olid Rhea, Tethyse ja Dione.

Iapetus on alati Saturni poole sama küljega – just nagu Kuu Maa poole. Kuna selle asjaolu tuvastas samuti Cassini, siis on Iapetuse Saturnist eemalehoidev pool nimetatud tema auks kui Cassini Regio.

Just nagu teised suuremad Saturni kuud on ka Iapetus nime saanud titaanide järgi vanakreeka mütoloogias (Iapetos).

Iapetuse madal tihedus viitab sellele, et see koosneb peamiselt jääst ning ehk ainult umbes 20 % ulatuses kivimitest.

Temperatuur ekvaatoril on kuni 130 K (−143 °C), tänu sealsele tumedale pinnale, mis hästi valgust püüab. Heledamates paikades on aga temperatuur juba umbes 100 K (−173 °C).

Iapetusel leidub rohkelt impaktstruktuure. Cassini-Huygensi kosmosesond on ka kuu varjuküljelt mitmeid suuri kraatreid leidnud ning nendest on vähemalt viie diameeter rohkem kui 350 km. Neist suurim on Turgis diameetriga 580 km ning selle väga järsk servaala laskub ülejäänud pinnast kuni 15 km.

Viited

Välislingid 

 Jaak-Kristian Sutt: "Miks meenutab Saturni kuu kreeka pähklit?" Novaator, 19. oktoober 2010

Saturni kuud
GFAJ-1

GFAJ-1 on bakteritüvi sugukonnast Halomonadaceae. See pulgakujuline bakter eraldati Ameerika Ühendriikides California osariigis paiknevast väga soolasest (78 g/l) ja aluselisest (pH 9,8) Mono järvest NASA astrobioloogi Felisa Wolfe-Simonsi juhitud uurimisrühma poolt 2009. aastal ning sellest anti teada teadusajakirja Science vahendusel detsembris 2010, kui bakterist, mis on suutnud asendada biomolekulides seni asendamatuks peetud fosfori elusorganismidele mürgise arseeniga..

Autorite väidete järgi võib GFAJ-1 bakteritüvi fosforinäljas olles asendada selle arseeniga, mida Mono järves esineb erakordselt kõrges kontsentratsioonis (200 μM) ning seejuures ise edasi kasvada. Laboris õnnestuski seda bakteritüve edukalt fosforivaestes, kuid väga arseenirikastes tingimustes kasvatada.

Mono järve põhjasetetest eraldatud bakteritüve nimetus GFAJ on tuletatud sõnade "Give Felisa a Job" esitähtedest.

Kohe pärast selle bakteri leidmisest ning varem võimatuks peetud arseenikasutamisest teada andmist avaldasid paljud mikrobioloogid ja biokeemikud sügavat kahtlust selle paikapidavuses. On väidetud, et esitatud tõendusmaterjal pole piisav, kasvusööde võis olla saastunud üleliigse fosforiga või bakteritest leitud arseen tulenes bakterite ebapiisavast filtreerimisest enne proovide tegemist ning, et arseeni sisaldav DNA on kaugelt liiga ebastabiilne, et seda üldse uurida saaks. Vastusena kriitikale avaldas Wolfe-Simons peatselt uue artikli, kus püüdis ümber lükata söötme fosforiga saastumise võimalust ning esitada tõendeid, et DNA koosseisust leiti tõesti arseeni aatomeid. Ühtlasi andis ta teada GFAJ-1 tüve peatsest deponeerimisest nii ATCC kui ka DSMZ kollektsioonidesse, võimaldamaks selle laialdast levitamist sellest huvitatud teadlastele.

Täiendavate uurimustega on ümber lükatud väited bakteri võimest fosfori asemel arseeni kasutada, kuid mikroob on endiselt teadlastele huvipakkuv ja selle uurimist jätkatakse.

Viited

Välislingid 

 Villu Päärt: "Uudne eluvorm annab maavälise elu otsingutele uue sihi VIDEO" Novaator, 3. detsember 2010
 Jaan-Juhan Oidermaa: "Arseenibakteri saaga jätkub" ERR Teadus, 27. mai 2011
 Piret Pappel: "Veider arseenibakter: vaidlus jätkub" Novaator, 24. jaanuar 2012
 Jaan-Juhan Oidermaa: "GFAJ-1 väldib arseeni iga hinna eest" ERR Teadus, 4. oktoober 2012
 Villu Päärt: "Ei midagi maavälist!" Novaator, 6. oktoober 2012

Gramnegatiivsed bakterid
Proteobakterid
Vandana Shiva

Vandana Shiva (sündinud 5. novembril 1952) on India naiskeskkonnakaitsja ja -füüsik, õige elamisviisi auhinna laureaat aastast 1993.

Looduskaitsjad
India inimesed
Füüsikud
Sündinud 1952
Jõululühter

Jõululühter (saksa keeles Julleuchter) on muinasaega tagasiulatuva tavaga seotud põhjamaine kultusese, mis seostub eelkõige talvise pööripäevaga.

Ajalugu
Jõululühtri eeskuju pärineb muistsetest aegadest. Esmakordselt mainiti jõululühtrit 1888. aastal rootsi ajakirjas Runa. Seal kirjeldati ühte originaali, mis pärines arvatavasti 16. sajandist Edela-Rootsist Veddinge Hallandist. Tegu oli pisikese tornikujulise küünlaalusega, mis on tänapäeval kohalikus muuseumis eksponeeritud. Samuti võib leida selliseid tornikujulisi "küünlajalgu" paljudest Norra muuseumidest.

Saksa professor Herman Wirth oli teadlane, kes seda esimesena oma teoses "Die Ura Linda Chronik" tutvustas.

Jõululühter jõulutavades 

"Jõuluõhtule (21.12.(!)) järgnevad "kaheteistkümned" oma kaheteistkümne püha ööga. Vanasti ei tehtud sel ajal tööd. Need päevad olid esivanematele pühad. Vanaaastaõhtul saavad need pidustused oma kõrghetke. Lapsed on endale muretsenud paugutajad ja tähistavad seda nii.Keskööl aga, kui jõulupuu on kustunud, siis asetatakse jõululühter lauale. See on kustumatu päiksevalguse sümbol. Tõsiseks ja järelmõtlikuks muutub igaüks aasta viimasel ööl, kui ratasaknakese taga on kustumas küünal ja kui sellest süüdatuna asetatakse uus tuluke lühtri peale."''

Sümboolika 
Lühtrisümboolika kohta on mitmeid allikaid. Paljudel jõululühtritel esinev süda esindab pulseerivat elu, Hagalli ruun kujutab jääd ja rahet, sügavamas tähenduses aga mineviku jõudu kaasaja kujunemisel. Minevikus tekkinud kaasajas mõjuvaid energiaid. Lühtri nelja nurka on seostatud ka ilmakaartega. .

Jõululühter tänapäeval 
Paljud perekonnad on tänaseni säilitanud jõululühtri tava. Lühter on populaarne paljude noorte rahvusmeelsete inimeste seas ning on rahvalikes ringkondades läbinud taassünni. See on saanud kultuseks ja osaks jõulupidustuste kujundamisel.

Teatav sarnasus jõululühtriga on ka tänapäevastel elektriküünaldega valguspüramiididel.

Vaata ka 
Põhjala rahvaste jõulud

Viited

Välislingid 
www.allachporcelain.com

Valgustusseadmed
Etnograafia
Jõulud
Hageri kihelkond

Hageri kihelkond (lühend Hag, saksa keeles Kirchspiel Haggers) on ajalooline kihelkond Harjumaa keskosas ja Eestimaa kubermangu Harju kreisis.

Hageri kihelkonnast põhja poole jäi Keila kihelkond, läände Nissi kihelkond, kirdesse Jüri kihelkond, itta Kose kihelkond, kagusse Juuru kihelkond ja lõunasse Rapla kihelkond.

Piirkonna ajalugu 
Oletatavasti oli kihelkond Lohu muinaslinnuse ümber olemas juba muinasajal, kuid kihelkonna toonane nimi ei ole teada.

Esmakordselt on Hageri kihelkonda kirjalikes allikates mainitud 1241. aastal. Aastal 1240 eraldus Hageri kihelkonnast Juuru kihelkond.

Hageri kihelkonna mõisad 
Kihelkonnas paiknes 22 mõisat – neist 1 kirikumõis, 15 rüütlimõisast peamõisat ning nende 6 kõrvalmõisat. Lisaks veel 1 karjamõis.
Hageri kirikumõis (Pastorat Haggers)
Adila (Addila) rüütlimõis
Angerja (Angern), Pahkla kõrvalmõis
Haiba (Haiba) rüütlimõis
Kelba (Kelp) rüütlimõis
Kirdalu (Kirdal), Kurtna kõrvalmõis
Kernu (Kirna) rüütlimõis
Kohatu (Kohhat), Kernu kõrvalmõis
Kohila (Koil) rüütlimõis
Kurtna (Kurtna) rüütlimõis
Lohu (Loal) rüütlimõis
Lümandu (Limmat), Sutlema kõrvalmõis
Maidla (Wredehagen) rüütlimõis
Mäeküla (Mähküll), Sutlema kõrvalmõis
Ohulepa (Erlenfeld) rüütlimõis
Pahkla (Pachel) rüütlimõis
Rabivere (Rabbifer) rüütlimõis
Ruila (Ruil) rüütlimõis
Salutaguse (Sallentack) rüütlimõis
Sutlema (Sutlem) rüütlimõis
Tohisoo (Tois) rüütlimõis
Uuemõisa (Neuhof), Adila kõrvalmõis

Hageri kihelkonna vallad 
Adila vald (1866–1891)
Angerja vald (1866–1891)
Hageri-Mäeküla vald (1866–1867)
Haiba vald (1866–1891)
Kelba-Ohulepa vald (1866–1891)
Kirna-Kohatu vald (1866–)
Kohila vald (1866–)
Kurtna-Kirdalu vald (1866–1891)
Lohu vald (1866–1891)
Maidla vald (1866–1891)
Mäeküla vald (1867–1889)
Pahkla vald (1866–1891)
Rabivere vald (1866–1891)
Ruila vald (1866–1891)
Salutaguse vald (1866–1891)
Sutlema-Lümandu vald (1866–1891)
Tohisoo vald (1866–1891)

Kihelkonna alad tänapäeval 
Kihelkonna piiridesse jääb tänapäevane Kohila vald ühes Kohila aleviga. Samuti jäävad kihelkonna piiridesse Kiisa ja Kurtna küla.

Vaata ka 
Hageri Lambertuse kogudus
Hageri kirik
Hageri Eesti Kodanike Komitee

Viited

Välislingid 
Eesti kihelkondade kaart EKI lehekülgedel
Hageri kihelkond portaalis Eesti mõisad

Harjumaa kihelkonnad
Edil Bajsalov

Edil Bajsalov (Эдиль Байсалов; sündinud 6. augustil 1977) on Kõrgõzstani poliitik ja kodanikuühiskonna aktivist, partei Ajkol El juht.

Osales Tulbirevolutsioonis.

Võttis Kurmanbek Bakijevi võimu ajal sõna kuritegevuse ja korruptsiooni vastu. 2006. aastal tehti talle väidetavasti atentaat.

2007. aastal astus Bajsalov Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Keskvalimiskomisjon kõrvaldas ta sama aasta detsembris Sotsiaaldemokraatliku Partei parlamendivalimiste kandidaatide nimekirjast, kuna Bajsalov olevat oma blogis avaldanud valimisbülletääni. Bajsalov lahkus paar päeva hiljem poliitilisele tagakiusamisele viidates Rootsi.

Pärast 2010. aasta aprillirevolutsiooni naasis Bajsalov Kõrgõzstani ja tegutses võimule tulnud Kõrgõzstani ajutise valitsuse kantseleiülemana. Sügisel toimunud parlamendivalimistel tema partei Ajkol El valimiskünnist ei ületanud.

Haridus 
Õppinud vahetusõpilasena Türgis (1992–1993) ja Ameerika Ühendriikides (1994–1995). Õppis Ameerika Ülikoolis Kõrgõzstanis ärikorraldust ja Kirgiisi Riiklikus Ülikoolis politoloogiat. Rootsi eksiili siirdumise järel õppis Uppsala Ülikoolis.

Isiklikku 
Abielus, üks tütar.

Välislingid 
 Bajsalovi blogi

Kõrgõzstani poliitikud
Eduard Laanemäe

Eduard Laanemäe (sündinud Eduard Laanberg; 1. mai 1885 Petserimaa – ) oli eesti politseinik ja ühiskonnategelane.

Õppis Pihkva Reaalkoolis ja Moskva Rahvaülikoolis. Töötas kriminaalpolitseinikuna Võrus, Pihkvas, Moskvas ja Tallinnas.

1910–1926 põllupidaja Jõgeva vallas, alates 1926 Jõgeva Vabatahtlike Tuletõrjujate Ühingu esimees, võtnud osa Tuletõrjujate Liidu peakoosolekutest. 1937. aastast Jõgeva Põllumajandusseltsi aseesimees, Kaitseliidu Jõgeva malevkonna majanduspealik, Jõgeva Ühispanga revisjonikomisjoni esimees, Jõgeva vallavanem.

1938. aastal sai ta Punase Risti V klassi teenetemärgi. 1939. aastal sai ta Jõgeva valla aukodanikuks. Ta oli olnud vallavanem 9 aastat ja osalenud paljudel seltsiüritustel nii vallas kui ka väljaspool.

Viited

Põllutöökoja liikmed
Eesti vallavanemad
Kaitseliidu Tartumaa maleva liikmed
Eesti politseinikud
Eesti tuletõrjujad
Eesti Punase Risti V klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1885
Surmaaeg puudub
Surnud 20. sajandil
Kalorsus

Kalorsus on toidus või toiduainetes sisalduv energia hulk.

Toiduainete kalorsus arvutatakse lähtudes nende keemilisest koostisest ning mõõdetakse tavaliselt kilokalorites (kcal) ja kilodžaulides (kJ). Lipiidid annavad 1 g kohta 9 kcal energiat, etanool 7 kcal, valgud ja süsivesikud 4 kcal, orgaanilised happed 3 kcal, polüoolid 2,4 kcal ja erütritool 0,2 kcal.

Vaata ka 
 Kalor

Viited 

Toit
Jan Jõgis-Laats

Jan Jõgis-Laats (sündinud 28. mail 1979) on eesti kommunikatsioonispetsialist ja endine ajakirjanik. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli politoloogia erialal 2000. aastal ning omandanud magistrikraadi meedia ja massikommunikatsiooni suunal Põhja-Carolina Ülikoolis. 

1998 alustas Jõgis-Laats reporterina BNS-is. Hiljem töötas ta samas toimetajana nii majandus- kui siseuudiste toimetuses. Aastail 2007-2012 töötas ta Eesti Päevalehe uudistetoimetuse juhina ja tegevtoimetajana, alates 2012. aasta lõpust töötab kommunikatsioonibüroos Hamburg & Partnerid.

Viited

Välislingid
Lea Larin. Päevalehe uudistejuhi Jan Jõgis-Laatsi lugu. Eesti Päevaleht, 27. september 2007

Korporatsioon Sakala liikmed
Sündinud 1979
Charles Sibley

Charles Gald Sibley (7. august 1917 – 12. aprill 1998) oli Ameerika Ühendriikide ornitoloog ja molekulaarbioloog.

Haridustee
Charles Sibley õppis California Ülikoolis Berkeleys, kus sai 1948. aastal filosoofiadoktori kraadi.

Edasine elu- ja töökäik
Ta rändas palju, tegi oma esimesed välitööd 1939. ja 1941. aastal Mehhikos, seejärel Saalomoni saartel, Bismarcki saartel, Paapua Uus-Guineas ja Teise maailmasõja ajal Filipiinidel. Ta oli Ameerika Ühendriikide merevägede leitnant. Sõja ajal viibis ta pikalt Emirau saarel Paapua Uus-Guineas.

Akadeemiline tegevus
Aastatel 1948–1949 oli Sibley Kansase ülikoolis zooloogia õpetaja ja linnuosakonna kuraator,
1949–1953 San Jose riigikooli zooloogia abiprofessor. 1953–1965 töötas ta Cornelli ülikoolis, algul zooloogia abiprofessorina, seejärel professorina ning hiljem ornitoloogia laboratooriumi juhatajana. 1965–1986 oli ta Yale'i ülikooli bioloogia professor ja Peabody Museumi linnuosakonna kuraator.
1986–1992 oli ta San Francisco riigiülikooli dekaan, ning 1993. aastast kuni surmani Sonoma riigiülikooli bioloogia professor.

Teosed
Charles Sibley rakendas alates 1960. aastate algusest molekulaarbioloogiat lindude süstemaatika uurimiseks. Aastakümneid kestnud töö tulemusena valmis koostöös Jon Edward Ahlquistiga teos "Phylogeny and Classification of Birds" (1991), ja koostöös Burt L. Monroe nooremaga "Distribution and Taxonomy of Birds of the World". Need on ühed enim viidatud ornitoloogiateosed. Koostöös Burt L. Monroe nooremaga valmis ka "A World Checklist of Birds" (New Haven: Yale University Press, 1993).

Tunnustus
Charles Sibley valiti 1986. aastal Ameerika Ühendriikide teaduste akadeemia liikmeks.
1990. aastal valiti ta Rahvusvahelise Ornitoloogiakongressi presidendiks.

Välislingid 
 the Auk

Ornitoloogid
Ameerika Ühendriikide molekulaarbioloogid
Sündinud 1917
Surnud 1998
Whistler

Whistler on linn Kanadas Briti Columbia provintsis. 

Linna geograafilised koordinaadid on  50°07′ N, 122°57′ W. Linn asub umbes 125 km Vancouverist põhja pool.

Elanike arv oli 2006. aastal 9248. 

Linn on tuntud talispordikeskusena. Whistleris peeti muu hulgas 2010. aasta taliolümpiamängude murdmaasuusatamise, suusahüpete, kahevõistluse, mäesuusatamise, bobisõidu, skeletoni ja kelgutamise võistlused.

Alates 2014. aastast toimub linnas TEDActive'i konverents.

Viited

Kanada linnad
Postiteenistus (seriaal)

"Postiteenistus" (originaalis "Going Postal") on Terry Pratchetti Kettamaailma sarja kuuluva samanimelise raamatu põhjal vändatud 2-osaline telesari.

Telesarja esimene jagu oli eetris 30. mail 2010. Sarja näitas ka Eesti Televisioon 24. ja 26. detsembril 2010.

Sisututvustus 
Telesarja tegevus leiab aset Ankh-Morporki linnas, kus endine suli Niiske von Lipwig pannakse linna valitseva patriitsi Vetinari poolt juhtima varjusurmas olevat postiteenistust. Lipwig satub konflikti klaksikompaniid juhtiva Sirus Kullatisega, kelle käes kuni oostiteenistuse elustamise katsetele oli linna infovahetuse monopol. Nende konflikt tipneb võiduajamisega, kus post ja klaksid saadavad sõnumi Überwaldi. Selle käigus saavad teatavaks Kullatise kuriteod, misjärel klaksikompanii antakse juhtida selle asutaja pärijale ja Lipwigi armastatule Adora Belle Kallikesele.

Tegelased ja osatäitjad 
 Niiske von Lipwig (Richard Coyle)
 patriits Vetinari (Charles Dance)
 Adora Belle Kallike (Claire Foy)
 Sirus Kullatis (David Suchet)
 Postiljon (Terry Pratchett)

Välislingid 
 

Suurbritannia komöödiasarjad
Fantaasiasarjad
Eesti Televisioon
Teatri väljak

Teatri väljak on haljasala Tallinna kesklinnas Estonia puiestee ja Rävala puiestee vahel.

Väljaku pindala on umbes 1,6 ha.

Varem oli selle nimi Eesti Punaste Küttide väljak vastavalt Tallinna Linna RSN Täitevkomitee otsusele 24. novembrist 1972. Väljak sai nime seoses Eesti punakaartlaste mälestusmärgi avamisega haljasala lääneservas asuva pangahoone ees. Tallinna Linnavalitsuse otsusega 4. oktoobrist 1991 nimetati objekt ümber Teatri väljakuks.

Vaata ka 
Punaste Küttide väljak

Viited 

Tallinna väljakud
Tallinna pargid
Patrick Kane

Patrick Timothy Kane Jr. (sündinud 19. novembril 1988 Buffalos New Yorgi osariigis) on Ameerika Ühendriikide elukutseline jäähokimängija. Praegu mängib ta NHL-i klubis Chicago Blackhawks paremäärel. 

2007. aastal valiti ta NHL-i draftis Blackhawksi poolt esimese valikuna. Oma esimesel hooajal NHL-is valiti ta liiga uustulnukaks.

Aastatel 2010, 2013 ja 2015 on ta Blackhawksiga võitnud Stanley karika.

Karjääri jooksul on ta NHL-is pälvinud väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy (2013), põhiturniiri resultatiivseimale mängijale antava auhinna Art Ross Trophy (2016), põhiturniiri silmapaistvamale mängijale antava Ted Lindsay Awardi (2016) ja hooaja väärtuslikumale mängijale antava Hart Memorial Trophy (2016).

NHL-i tähtede mängul on ta osalenud kokku kaheksa korda.

2017. aastal valiti NHL-i ajaloo saja parima mängija sekka.

USA jäähokikoondise koosseisus võitis Kane 2010. aasta taliolümpiamängudel hõbemedali ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.

Välislingid 
 Patrick Kane hockeydb.com lehel

Ameerika Ühendriikide jäähokimängijad
Chicago Blackhawksi mängijad
Sündinud 1988
Postiteenistus

"Postiteenistus" (inglise keeles Going Postal) on Terry Pratchetti Kettamaailma sarja 33. raamat. 2004. aastal avaldatud teoses astub esimest korda üles suli Niiske von Lipwig.

Eesti keeles ilmus Postiteenistus Varraku kirjastuselt 2009. aastal Allan Eichenbaumi tõlkes.

2010. aastal vändati raamatu põhjal 2-osaline telesari.

Tegelaskujud 
 Niiske von Lipwig. Ankh-Morporki postiülem.  
 Patriits Vetinari. Ankh-Morporki valitseja.
 Adora Belle Kallike. Golem Trusti juhataja.
 Sirus Kullatis. Klaksikompanii (Grand Trunk Company) juht.  
 golem Pump 19. Niiske kriminaalhooldaja.
 noorempostiametnikud Penn ja Stanley

Välislingid 
 Going Postal (romaan aastast 2004). Ulmebaas
 Iris Jeletski. Postiteenistus. Ulme.ee, 11.mai 2009
 Terry Pratchett – Postiteenistus (2009). Blogi loterii, 7 juuli 2009
 Terry Pratchett "Postiteenistus." Blogi Hobilaegas, 5. detsember 2010

Ulmekirjandus
Terry Pratchetti teosed
Inglise romaanid
2004. aasta kirjandusteosed
Liis Nimik

Liis Nimik (sündinud 30. oktoobril 1979 Tallinnas) on eesti režissöör. 

11-aastasena kolis ta perega Saaremaale. Pärast Kuressaare Gümnaasiumi lõpetamist õppis ta aastatel 1998-2002 Tallinna Tehnikaülikooli Kõrgemas Majanduskoolis. 2006-2011 õppis ta Balti Filmi- ja Meediakoolis montaažirežissööri erialal.

4. detsembril 2010 sai ta Kaljo Kiisa nimelise noore filmitegija stipendiumi dokumentaalfilmi "Helene elukool" eest, mis filmiti Maidla Põhikoolis 2009–2010.

Välislingid
Liis Nimik Eesti filmi andmebaas
KG vilistlane sai esimese noore filmitegija stipendiumi, Meie Maa, 7. detsember 2010
Ivika Laanet, Film õpetajast tõi Liis Nimikule noore filmitegija stipendiumi, Saarte Hääl, 13. detsember 2010

Eesti filmilavastajad
Sündinud 1979
Tanel Ots

Tanel Ots (sündinud 15. septembril 1973 Tallinnas) on ühiskonnategelane ja Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulik.

Haridus
Tanel Ots õppis Sausti 8-klassilises koolis ning lõpetas Tallinna 20. keskkooli 1992; Tallinna Lastemuusikakooli 1992; EELK Usuteaduse Instituudi 1998 ja Usuteaduse Instituudi pastoraalseminari 1999.

2012. aastal alustas magistriõpinguid Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonnas haldusjuhtimise erialal.

Poliitiline tegevus
Saku vallavolikogu esimees ja valla keskkonnakomisjoni liige, valimisliit Väikelinn Saku. Harjumaa Omavalitsuste Liit juhatuse liige. Parteitu.

2010. aastal valiti Ots erakonna Eestimaa Rohelised juhatuse liikmeks. 2011. aasta Riigikogu valimistel roheliste nimekirjas kandideerides kogus ta 359 häält ega osutunud valituks.

Ühiskondlik tegevus
MTÜ Nabala Keskkonnakaitseühing asutaja ja juhatuse liige 2005–2013, Vana-Harju skautmaleva juhatuse liige, MTÜ Soonurga Küla Koda juhatuse liige, I Harju Lions-klubi liige, MTÜ Saku Priitahtlikud Pritsimehed asutaja ja juhatuse liige.

Vaimuliku amet
Ordineeriti 25. mail 1995 diakoniks ja 14. septembril 1999 õpetajaks.

On Jüri koguduse vaimulik aastast 1997 ja Kaitseliidu Harju Maleva kaplan aastast 2009.

Ida-Harju praostkonna praost 2007–2011. EELK Tallinna Diakooniahaigla kaplan 2002–2015.

On olnud EELK Kirikukogu ja EELK Piiskopliku Nõukogu liige.

Isiklikku
Ta on abielus (1994) Riina Otsaga, peres on viis last. 2005. aastal kolis pere maale, kus peetakse muu hulgas lambaid ja mesilasi.

Viited

Jüri koguduse vaimulikud
Ida-Harju praostid
Kaitseliidu Harju maleva liikmed
Eesti tuletõrjujad
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Sündinud 1973
Erakonna Eestimaa Rohelised poliitikud
Triin Veber

Triin Veber (sündinud 22. juunil 1976) on eesti bioloog ja roheline poliitik.

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogina. Ta kaitses magistrikraadi teemal "Kormoranide ja kalanduse vahelised interaktsioonid Eesti rannikumeres" 2001. aastal.

2010–2013 oli ta Rohelise erakonna juhatuse liige ning üks erakonna eestkõnelejaid.

Ta kandideeris Riigikogu 2011. aasta valimistel Tartu linnas ning sai 153 häält.

Välislingid

Eesti bioloogid
Erakonna Eestimaa Rohelised poliitikud
Sündinud 1976
Axel Treu

Axel Treu (ka Axel Fromhold-Treu (1. jaanuar 1899 Dikļi, Valmiera lähedal – 1945) oli Eesti vaimulik.

Ta õppis aastatel 1908–1912 Tartu Zeddelmanni erakoolis, aastatel 1912–1914 Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden), aastatel 1915–1918 Peterburis gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1918–1925. Võttis osa Vabadussõjast Balti pataljoni koosseisus. Prooviaastal oli ta Martna Püha Martini koguduses Gustav Albert Halleri juures. Ordineeriti 16. oktoobril 1927 õpetajaks.

Oli aastatel 1927–1937 Karja Katariina koguduse õpetaja. Viibis aastatel 1937–1939 peaajukasvajaga Tallinnas Seevaldi haiglas.

Lahkus aastal 1939 Saksamaale. Asus Pleschenisse (praegu Pleszew, Suur-Poola vojevoodkonnas). Jäi aastal 1945 teadmata kadunuks.

Viited 

Karja Katariina koguduse vaimulikud
Balti Pataljoni koosseis
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Vabadussõja veteranid
Kadunuks jäänud 1940. aastatel
Sündinud 1899
Surnud 1945