joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Norra kuningas

Norra kuningas on Norra riigipea. Praegune Norra kuningas on alates 17. jaanuarist 1991 Harald V.

Vaata ka
Norra kuningate loend
Oslo kuningaloss

Välislingid 
 Norra kuninga lipp
Richard Veermaa

Richard Veermaa, aastani 1935 Richard Vreeman (26. mai 1901 Lasva vald, Võrumaa – 19. veebruar 1942 Ussollag, Permi oblast), oli Eesti poliitik.

Richard Veermaa oli aastatel 1935–1938 Politseivalitsuse direktor ja aastatel 1938–1939 Kaarel Eenpalu teises valitsuses siseminister.

1940. aastal oli ta Eesti Mehaanilise Puutööstuse Aktsia Seltsi "A. M. Luther" riigi usaldusmees. 

Richard Veermaa arreteeriti NKVD poolt 18. septembril 1940 Tallinnas. Suri nõukogude vangilaagris.

Tunnustus
Riigivapi III klassi teenetemärk, 1937
Valgetähe II klassi teenetemärk, 1939
Lasva valla aukodanik.

Viited

Kirjandus
R. Vreeman politsei direktoriks. Kaja, 5. jaanuar 1935, nr 5, lk 1. 
Eesti politsei paremaid maailmas. Uus Eesti, 19. juuli 1937, nr 192, lk 4.
Postikordnike asemele liikuvad patrullid. Uus Eesti, 10. veebruar 1938, nr 40, lk 4.
R. Veermaa Lasva aukodanikuks. Uus Eesti, 30. detsember 1939, nr 354, lk 9.

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
okupatsioon.ee

Eesti siseministrid
Eesti sisekaitseülemad
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
Rahvuskogu liikmed
Eesti advokaadid 
Eesti politseijuhid
Eesti majaomanikud
Kaitseliidu Võrumaa maleva liikmed
Eesti kodanliku õhukaitse ametiisikud
Vabadussõja veteranid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Ugala liikmed
Riigivapi III klassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe II klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1901
Surnud 1942
Nikolai Viitak

Nikolai Viitak VR I/3 (14. november 1896 Kivi-Alliku, Pärnumaa – 24. aprill 1942 Sevurallag, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik ja sõjaväelane.

Õppis Peterburi Ülikoolis ja Riia Polütehnikumis, osalev ohvitserina I maailmasõjas ja Vabadussõjas kapteni auastmes (1. diviisi sideülem).

1925. aastal lõpetas Darmstadti tehnikaülikooli, töötas ehitusinsenerina. 

Majandusministri abi aastail 1936–1937. 4. juulil 1936 valiti ta aktsiaseltsi "Telliskivitehased" nõukogu esimeheks. Teedeminister 1937. aasta augustist kuni 1940. aasta juunini Konstantin Pätsi viiendas valitsuses, Kaarel Eenpalu valitsuses ja Jüri Uluotsa valitsuses. 

I Riigivolikogu liige (21. valimisringkonnast).

Arreteeriti NKVD poolt 1941. aastal, mõisteti surma ja hukati. Pere küüditati NSV Liitu.

Isiklikku 
Tema abikaasa Leeni isa Anton Teetsov oli Jaan Tõnissoni kolmandas valitsuses rahaminister.

Tunnustus 
Vabadusristi I liigi 3. järk, 1920
Valgetähe I klassi teenetemärk, 1937

Kirjandus 
 Ehitustegevus üle maa korraldamise alla. Uus Eesti, 3. november 1938, nr. 301, lk. 6.
 Suuri algatusi Teedeministeeriumist. Uus Eesti, 7. jaanuar 1939, nr. 6, lk. 4.
 Tänavune ehituskava 28.138.700 kr. Uus Eesti, 15. veebruar 1940, nr. 44, lk. 1–2.

Eesti ministrid
I Riigivolikogu liikmed
Eesti sõjaväelased
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi I liigi 3. järgu kavalerid
Valgetähe I klassi teenetemärgi kavalerid
Korporatsioon Vironia liikmed
Hukatud Eesti poliitikud
Sündinud 1896
Surnud 1942
Ludvig Ojaveski

Ludvig Ojaveski (kuni eestistamiseni märtsis 1935 Ludvig Mühlbach, 26. aprill 1892 Kõnnu vald, Harjumaa – 6. august 1940 Nõmme) oli Eesti poliitik, Nõmme linnapea. 

Valiti 1. jaanuaril 1925 koos Johannes Lindemanni ja Jaan Vagaga taastatud Nõmme Kaitseliidu ajutisse juhatusse. 25. aprillil 1934 nimetas Vabariigi Valitsus ta Nõmme linnapeaks. 5. detsembril 1939 valiti ta ainsa kandidaadina ühehäälselt (kõik 28 häält poolt) tagasi Nõmme linnapeaks. Linnapeana oli Ojaveski Kaitseliidu Nõmme malevkonna propagandapealik.

Ta oli Rahvuskogu liige, Nõmme Loomakaitse Seltsi asutaja, esimene esimees aastail 1930–1932 ja auliige; Eesti Vastutavate Ametnikkude Ühingu esimees; Nõmme Majaomanikkude Panga juhatuse esimees. 12. juunil 1940 valiti ta Omakaitse Sihtkapitali Nõmme komitee esimeheks 

Teise Nõukogude okupatsiooni ajal lõpetas ta tõenäoliste repressioonide kartuses oma elu enesetapuga.

Tunnustus
 1936 Kotkaristi V klassi teenetemärk
 1938 Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 
 Rohelise Risti II järk

Isiklikku
Tema poeg oli põllumajandusteadlane Kalju Ojaveski.

Viited

Välislingid
Leho Lõhmus. "70 aastat Nõmme linnapea traagilisest surmast". Nõmme Sõnumid, 6. august 2010

Rahvuskogu liikmed
Seltskondlike komiteede poliitikud
Nõmme linnapead
Nõmme omavalitsuse juhid
Nõmme linnavolikogu liikmed
Kaitseliidu Tallinna maleva liikmed
Eesti loomakaitsjad
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Sündinud 1892
Surnud 1940
Vabasurmad
Eduard Riisna

Eduard Riisna (kuni 15. oktoobrini 1938 Eduard Riismann; 6. märts 1898 Juuru vald, Harjumaa – 2. november 1990 Toronto) oli Eesti poliitik, I Riigivolikogu liige.

Ta õppis Westholmi Gümnaasiumis ja Tallinna Õhtugümnaasiumis ning lõpetas 1925. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Osales vabadussõjas. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS-i Ühendus.

Riisna valiti 1936. aastal uut põhiseadust välja töötavasse Rahvuskogusse ning 1938. aastal valiti ta 10. valimisringkonnast I Riigivolikogusse. Paguluses jätkas ta Riigivolikogu liikmena tegevust Riigivolikogu ja Riiginõukogu liikmete Põhja-Ameerika rühma kirjatoimetajana. Ta oli ka 1939. aastal valitud Tallinna linnavolinik. Poliitiliselt kuulus Uuendusliitu, Konstantin Päts'i Riigivanemaks Valimist Korraldavasse Komiteesse ja Põhiseaduse Elluviimise Rahvarindesse.

Ta oli Tööühingute Liidu esimees  ja ka üks ühingu Radikaal asutajaid.

Põgenes 1944. aasta sügisel perega Rootsi ja 1951. aastal emigreerus perekonnaga Kanadasse Torontosse. Seal tegutses pikka aega Balti Liidu ja Eesti Liit Kanadas esimehena. Samuti oli Riisna Toronto Eesti Ühispanga asutajaliige ning üks RVN-i loojatest.

Tema palvel kanti Riisna nr. 378 all perekonnanimede kaitseregistrisse.

Tunnustus 
 1939 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk

Isiklikku 
Tema abikaasa oli tõlk, ühiskonnategelane ja valitsuse erinõuandja immigrantide küsimustes Olga Riisna (abiellusid 1933. aastal). Neil on kaks tütart, Aime (sündinud 1935) ja Ene (sündinud 1938).

Viited

Välislingid 
 
 Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Rahvuskogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
Tallinna linnavolikogu liikmed
Eesti majaomanikud
Uuendusliidu poliitikud
Konstantin Päts'i Riigivanemaks Valimist Korraldava Komitee poliitikud
Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde poliitikud
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Eestlased Kanadas
Sündinud 1898
Surnud 1990
Valter Eenmaa

Valter-Aleksander Eenmaa (kuni 8. juunini 1936 Einmann; 24. jaanuar 1898 Riia – 20. juuli 1948 Tallinn) oli eesti poksija. 

Ta lõpetas 1914. aastal Tallinnas kaubanduskooli.

Poksija ja poksitegelasena
Ta hakkas poksiga tegelema 1920. aastal Tallinna Spordis, kus tema treener oli Arkadi Harlampijev. 

Ta kuulus Spordi meeskonda selle esimesel avalikul võistlusel, kohtumisel 1. oktoobril 1921 Helsingi Poksiklubiga (see oli ka helsinglaste esimene avalik võistlus üldse). Ta võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) oma kohtumise Helsingi klubi esindajaga. Ta võitis 1922. aastal Helsingis peetud rahvusvahelisel võistlusel (selle võistluse täpne nimetus on teadmata) ainsa eestlasena esikoha kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg). 

Ta oli 1925. aastal Eesti meister kergekeskkaalus (kuni 147 naela ehk 66,7 kg).

Ta oli Tallinna Poksiklubi üks asutajaid ja selle esimene esimees. Hiljem tegutses ka poksikohtunikuna.

Elukäik
Eenmaa võttis osa Vabadussõjast soomusrongil Kapten Irv.

Hiljem töötas Tolliametis raamatupidajana. Ta osales II maailmasõjas Saksa sõjaväes. 

Ta arreteeriti Nõukogude võimu poolt 21. aprillil 1948. Eenmaa suri veel kohtu või erinõupidamise otsuseni jõudmata, tema surma- ja matuseolud pole teada.

Kirjandus
Spordibiograafiline leksikon. Tallinna Kirjastuse Kooperatiiv. Tallinn 1937.
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 366

Välislingid
Valter Eenmaa (Einmanni) sporditulemused

Eesti poksijad
Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Eestistatud nimega inimesed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1898
Surnud 1948
Maarit Murka

Maarit Murka (sündinud 2. detsembril 1981) on eesti kunstnik.  

2004. aastal lõpetas Maarit Murka Eesti Kunstiakadeemia maalikunsti erialal, 2006. aastal kaitses ta magistrikraadi Helsingi Kunstiakadeemias. Hiljem on ta õppinud Balti Filmi- ja Meediakoolis magistriõppes.

Murka kuulub Eesti Kunstnike Liitu ja Maalikunstnike Liitu. 2001. aastast osaleb ta näitustel.

Viited

Välislingid

Koduleht
 Ants Juske. Maarit Murka – noor tõusev täht EPL.ee, 20. aprill 2009

Eesti kunstnikud
Sündinud 1982
Viktor Särgava

Viktor Särgava (aastani 1935 Viktor Peterson; 4. märts 1918 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 31. jaanuar 1983 Tartu) oli Eesti ohvitser (lipnik) ja kõrva-kurguhaiguste arst. 

Ta oli pärit Särghaua talust. Ta lõpetas 1937 Vändra Gümnaasiumi ja 1947 Tartu Ülikooli arstina. Akadeemiliselt kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1955. aastal kaitses Tartu Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Audiomeetrilisi vaatlusi kuulmishäirete puhul, eriti kurtidel ja raskeltkuuljatel". 1969. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Вопросы речевой аудиометрии и осциллографии речи на эстонском языке при расстройствах слуха".

1939. aastal ülendati ta sõjakooli aspirantide kursuse lõpetamisel (ratsaväe alal) lipnikuks.

1944. aastal oli ta Saksa armees (4. Eesti Piirikaitserügemendi 1. pataljonis) arst. Langes septembris 1944 vangi, oli aastatel 1944–1946 Nõukogude armee tööpataljonis.

Aastatel 1946–1959 töötas Tartu Kliinilise Haigla kõrva-, nina- ja kurguosakonnas. Aastatel 1956–1960 oli Tartu Ülikooli otorinolarüngoloogia kateedri laborant, 1960–1970 assistent. Alates 1971. aastast oli ta professor, aastast 1975 otorinolarüngoloogia ja oftalmoloogia kateedri juhataja. Ta oli ka Tartu meditsiinikooli õppejõud. 

Särgava avaldas töid kuulmishäirete ja kuulmist parandavate operatsioonide alalt.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
Eesti ohvitserid 1918–1940
Foto

Eesti arstid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna professorid
Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Vändra Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Vändra vanale kalmistule maetud
Sündinud 1918
Surnud 1983
Tobajuss Mängla

Tobajuss Mängla (ingl Samwise Gamgee) on J. R. R. Tolkieni kolmikteose "Sõrmuste Isand" tegelane.

Taust 
Juss on Hamfast Mängla ja Bell Goodchildi noorim poeg. Jussil on veel kolm õde, Daisy, May ja Marigold, ning kaks vanemat venda, Hamson ja Halfred.

Perekond Mängla on aastakümneid olnud Bilbo Paunaste üleaaedsed. Vana Ham Mängla ehk Vanatoi on olnud oma 40 aastat Bilbo aednik. Kui Ham vanemaks jäi, usaldas ta aednikutöö Bilbo juures oma noorimale pojale Jussile.

Iseloom 
Juss on oma peremehele ustav - seda nii vana peremehe Bilbo suhtes, kui ka noore peremehe Frodo Paunaste suhtes. Ta on valmis oma noore peremehega minema või maailma otsa, ilma et ta kaebleks. Samuti on ta vapper. Tema kiindumus ja truudus Frodole viib nad mõlemad läbi raskuste ja ohtude kuni ülesande lõpuni. Samuti aitab tugevasti kaasa Jussi positiivne meel ja tahtmatus anda alla ka siis, kui olukord tundub lootusetu. See omadus mitte üksnes ei aita neil täita oma ülesannet, vaid see omadus aitab neil jääda ellu.

Juss on ka õpihimuline, oma vanemalt vennalt Hamsonilt õppis Juss ära üht-teist köiepunumisest, vana Bilbo aga õpetas Jussi lugema ja kirjutama. Jussile meeldivad vana Bilbo jutustused tema seiklustest ja tema suurimaks unistuseks on ise ühel päeval kohata haldjaid. 

Samas on Juss kahtlustav kõige uue suhtes, olgu selleks siis ebatavalised kombed nagu paadisõit või siis võõrad inimesed. Tema usaldust on väga raske võita. Jussil on ka terav kuulmine ja nägemine. Ta on väga tähelepanelik, märgates nii mõndagi, mis teistel kahe silma vahele jäänud. Samuti ei lase ta hetkekski oma peremeest silmist ning hoolitseb tema eest igati.

Keskmaa tegelased
Sõrmuste Isand
Harry Buddel

Harry Buddel (12. detsember 1930 Koeru, Järvamaa – 4. märts 2008 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. 

Ta hakkas poksimisega tegelema 1948. aastal. Ta pidas kokku 136 kohtumist ja võitis neist 103.

Ta oli poolraskekaalus (kuni 79,4 kg) Eesti NSV noorte meister (1949). Ta oli kokku kolmekordne Eesti NSV meister poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1956–1958. Ta osales 18 kohtumisel Eesti NSV koondises.

Ta sai Tööjõureservide üleliidulistelt meistrivõistlustelt poolraskekaalus (kuni 79,4 kg; alates 1951. aastast kuni 81 kg) juunioride hulgas I koha (1949) ja täiskasvanute hulgas II koha (1950 ja 1955). Ta sai üleliidulistelt meistrivõistlustelt poolraskekaalus (kuni 81 kg) IV koha (1951). 

Ta töötas hiljem kehalise kasvatuse õpetajana ja poksitreenerina Tööjõureservides kuni poksi kui spordiala kaotamiseni selles spordiseltsis 1967. aastal.

Tunnustused
1957 Nõukogude Liidu meistersportlane

Kirjandus
Henn Saarmann, Erlend Teemägi. "Eesti spordi biograafiline leksikon". Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 2001
Rein Pajur. "Poksi lugu". Tallinn 2009. Lk 366

Välislingid

Harry Buddeli sporditulemused

Eesti poksijad
Eesti poksitreenerid
Eesti kehalise kasvatuse õpetajad
Sündinud 1930
Surnud 2008
N,N-dimetüülaniliin

N,N-dimetüülaniliin (DMA) ehk dimetüülfenüülamiin  on orgaaniline ühend C8H11N, mis on tertsiaalsete amiinide klassi kuuluv aniliini derivaat. DMA keemiline valem on C6H5N(CH3)2. DMA on värvitu või kollakas õlikas vedelik, keemistemperatuur 194ºC, sulamistemperatuur 2ºC.

DMA võib astuda nii aromaatse asenduse kui ka amiinidele iseloomulikesse reaktsioonidesse. Tertsiaalse amiinina annab DMA kvaternaarseid ammooniumsoolasid, näit saab seda kasutada modifitseeritud Sommelet' reaktsioonis primaarsete kloroderivaatide konverteerimiseks hapnikderivaatideks.

Vaata ka
Amiinid

Areenid
Amiinid
Surnud 27. märtsil

''Siin loetletakse 27. märtsil surnud tuntud inimesi.
1770 – Giovanni Battista Tiepolo, Itaalia maalikunstnik
1855 – Franz Akermann, eesti kirikuõpetaja ja koolikirjanik 
1905 – Heranuš Aršakjan, armeenia luuletaja
1918 – Martin Sheridan, USA kergejõustiklane
 1918 – Henry Adams, Ameerika Ühendriikide ajaloolane ja ajakirjanik
1936 – Winfried Martin Hansen, Eesti vaimulik
  1936   – Juhan Eitea, endine Loona vallavanem
1938 – William Lewis Stern, juudi päritolu Saksa psühholoog
1939 – Ernst Erdmann, Kohtukoja liige
1945 – Halid Ziya Uşaklıgil, türgi kirjanik
1946 – Redik Soar (Karl Kider), eesti kirjanik ja ajakirjanik  
1952 – Elsa Lell-Kingissepp, töölisliikumise tegelane ja tõlkija
1954 – Felix Valdvere, eesti graafik  
1968 – Juri Gagarin, kosmonaut
 1968 – Eduard Tinn, eesti näitleja ja lavastaja  
1972 – Maurits Cornelis Escher, hollandi kunstnik
1973 – Timo K. Mukka, soome kirjanik
1974 – Lembit Pärn, eestlasest Nõukogude Armee kindralleitnant
1979 – Konstantin Paalse, eesti pianist, akordionist ja kitarrist 
1981 – Jüri Kukk, eesti teadlane ja vabadusvõitleja
 1981 – Juhan Kangilaski, eesti kunstnik   
1985 – Aleksander Joonase, eesti vioolamängija ja orkestrijuht   
1991 – Andres Kingissepp, eesti kunstnik
 1991 – Eduard Ojamets, eesti näitleja
1992 – Nikolai Alumäe, eesti tehnikateadlane  
 1992 – Paul Kannuluik, eesti näitleja 
 1992 – James Webb, Ameerika Ühendriikide valitsusametnik
2000 – Heikki Halla, eesti filmikunstnik 
2002 – Veena Räägel, eesti geoloog
 2002 – Dudley Moore, inglise näitleja, koomik ja muusik
2006 – Stanisław Lem, poola kirjanik
2007 – Paul Lauterbur, USA keemik, 2003. aasta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaat
2008 – Kaljo Lehela, eesti sõjaväelane ja ajakirjanik
  2008   – Valeri Prohhorov, vene näitleja
2009 – Arnold Meri, eestlasest II maailmasõja veteran ja Eesti NSV poliitikategelane
2013 – Hjalmar Andersen, norra kiiruisutaja
2014 – Kent Cochrane, Kanada mäluhäirega patsient
 2014 – Tiit Kaps, eesti keemik
2017 – David Storey, inglise näitekirjanik, romaanikirjanik ja filmistsenarist
 2017 – Kaljo Ellik, Eesti poliitik
2019 – Valeri Bõkovski, Nõukogude Liidu kosmonaut
2022 – Aleksandra Zabelina, vene vehkleja ja vehklemistreener
 2022 – Ayaz Mütəllibov, Nõukogude Liidu ja Aserbaidžaani poliitikategelane
 2022 – Enrique Pinti, Argentina näitleja ja koomik

Märts, 27.
Jaan Masing

Jaan Masing (31. jaanuar 1875 Vana-Kariste vald, Pärnumaa – 21. september 1948 Tallinn) oli Eesti poliitik, Majaomanikkude Koja esimees ja I Riiginõukogu liige, arst.

Ta lõpetas 1901. aastal Moskva ülikooli arstiteaduskonna, töötas arstina Abjas, Ruhjas ja Tallinnas.

Asutava Kogu, IV Riigikogu, Rahvuskogu II koja ja Riiginõukogu liige. 1927 töö- ja hoolekandeminister Jaan Teemanti kolmandas valitsuses.

Tunnustus 
 1935 – Eesti Punase Risti I järgu II astme teenetemärk

Kirjandus 
 Majaomanike koja uueks esimeheks J. Masing. Uus Eesti, 27. veebruar 1937, nr. 58, lk. 7.

Asutava Kogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
Rahvuskogu liikmed
I Riiginõukogu liikmed
Arstide Koja liikmed
Majaomanikkude Koja liikmed
Tallinna linnavolikogu liikmed
Eesti Rahvaerakonna poliitikud
Konstantin Päts'i Riigivanemaks Valimist Korraldava Komitee poliitikud
Eesti kodanliku õhukaitse ametiisikud
Tallinna Jaani koguduse liikmed
Eesti Punase Risti I järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1875
Surnud 1948
Johannes Klesment

Johannes Klesment VR II/3 (30. mai 1896 Keila vald (Keila kihelkond), Harjumaa – 23. detsember 1967 Washington) oli Eesti poliitik.

Ta lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Töötas ametnikuna Keilas, Paldiskis, Tallinnas. Ta oli Narva linnavalitsuse nõunik (1924–1926), 1927–1932 vandeadvokaat August Rei abi Tallinnas.

Johannes Klesment oli III ja IV Riigikogu liige.

Aastail 1934–1940 oli ta Kohtuministeeriumi nõunik, riigisekretäri asetäitja, alates 26. septembrist 1938 Vabariigi Valitsuse nõunik.

Saksa okupatsiooni ajal oli ta majandus- ja rahandusdirektori nõunik.

Alates 18. septembrist 1944 oli Johannes Klesment Otto Tiefi valitsuses kohtuminister. 20. septembril 1944 põgenes koos Jüri Uluotsaga Rootsi. Mihkel Kõvamees viis nad oma purjeka "Atlanticuga" Tallinnast Rootsi.

Pagulasena alates 1953. aastast USA-s oli Vaba Euroopa Komitee rajatud Vaba Eesti Komitee liige (1952–1959) ning Washingtonis Kongressi Raamatukogus Eesti küsimuste juriidiline ekspert.

Tunnustus 
Vabadusristi II liigi 3. järk, 1920
Valgetähe teenetemärgi II klass, 1938

Artikleid 
 Uue parlamendi sünd. Vaba Maa, 2. juuli 1937, nr 147, lk 5.
 Üleminekuaja kolm faasi. Uus Eesti, 26. august 1937, nr 230, lk 4.
 Dekreet. Uus Eesti, 17. jaanuar 1939, nr 16, lk 4.
 Johannes Klesment. Kuidas saabub seadus. Politseileht, 20. märts 1939, lk. 108–112; 4. aprill 1939, nr. 6, lk. 144–146; 18. aprill 1939, nr. 7, lk. 173–176; 20. juuni 1939, nr. 11/12, lk. 262–264; 19. juuli 1939, nr. 13, lk. 297–299.

 Personaalsed omavalitsused Eestis. Politseileht, 20. juuni 1940, nr 11/12, lk 241–246.

Viited

Kirjandus 
 J. Klesment nimetati valitsuse nõunikuks. Uus Eesti, 27. september 1938, nr 265, lk 2.

Välislingid 
 

III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei poliitikud
Eesti advokaadid
Riigikantselei koosseis
Eesti ametnikud
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Valgetähe II klassi teenetemärgi kavalerid
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1896
Surnud 1967
Rudolf Penno

Rudolf Penno (12. mai 1896 Undla vald, Virumaa – 25. november 1951 Stockholm) oli Eesti poliitik.

Ta osales Esimeses maailmasõjas Vene sõjaväes ja Vabadussõjas kaitseliitlase ja Kalevlaste Maleva kompaniiülemana. Pärast sõda oli õpetaja. Ajakirja Uus Talu vastutav toimetaja 1925–1929, Viru Maavolikogu esimees 1930–1934. Eesti Kartulikasvatajate Ühingu esimees alates 1937.

Ta oli II, III (II abiesimees 22. juunist 1926 kuni 2. juulini 1929), IV (II abiesimees 2. juulist 1929 kuni 20. juunini 1932) ja V Riigikogu (I abiesimees 1. detsembrist 1933 kuni 28. septembrini 1934, seejärel kuni 31. detsembrini 1937 esimees) liige. Alates 7. aprillist 1938 oli ta I Riigivolikogu liige (valitud 67. valimisringkonnast). Alates 17. oktoobrist 1939 kuni surmani oli ta Riigivolikogu II abiesimees. Pärast tema surma ei olnud enam Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu kokkukutsumiseks vajalikke Riigivolikogu juhatuse liikmeid.

Ta oli ka Põllutöökoja, Kadrina põllumeeste konvendi ja Ühistegevuskoja I (ühispanganduse) sektsiooni liige.

Rudolf Pennole kuulus talu Undla vallas.

II Riigivolikogu vastaskandidaat, vangis, seejärel metsavend Vihula vallas. 1941–1942 teenis Saksa sõjaväes. 

Põgenes 1944. aastal Soome kaudu Rootsi. 18. septembril 1944 nimetas Jüri Uluots ta Otto Tiefi valitsuse kaubandus-tööstusministriks, kuid ta ei astunud ametisse, jäädes Riigivolikogu juhatuse liikmeks. Alates 1949. aastast oli ta Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu esimees.

Isiklikku
1922. aastal abiellus ta Alma Elfriede Trubokiga (1900–1978). 

Tütar oli Mia Penno (1923–1991), poeg Ado Penno (1925–1944) oli soomepoiss ja langes Jätkusõjas ning eksiilvalitsuse liige Enno Penno oli tema teine poeg.

Viited

Kirjandus 

 Üks kandidaat – aga erinevused jäävad. Vaba Maa, 6. jaanuar 1938, nr 4, lk 3.
 Riigikogu esimehe kodus. Vaba Maa 13. detsember 1937, nr 287, lk 4.
 Aksel Mark. R. Penno valimisstaabis. Teataja, 24. juuli 1955, nr 14, lk 6.

Välislingid 
 

I Riigikogu liikmed
II Riigikogu liikmed
III Riigikogu liikmed
IV Riigikogu liikmed
V Riigikogu liikmed
I Riigivolikogu liikmed
II Riigivolikogu vastaskandidaadid
Põllutöökoja liikmed
Ühistegevuskoja liikmed
Eesti Demokraatliku Uniooni poliitikud
Kaitseliidu Viru maleva liikmed
Vabadussõja veteranid
Eesti metsavennad
Eestlased Rootsis
Sündinud 1896
Surnud 1951
007: Veidi lohutust

"007: Veidi lohutust" (inglise Quantum of Solace) on 22. Bondi sarja film. Eestis linastus see 7. novembril 2008. 

Peaosas mängib Daniel Craig, kõrvaosades Judi Dench (M), Mathieu Amalric (Dominic Greene) ja Olga Kurylenko (Camille). Filmi on lavastanud Marc Forster.

Filmi pealkiri valiti Ian Flemingi 1960. aastal ilmunud novellist "For Your Eyes Only", kuigi filmis ei viita sellele teosele miski.

Näitlejad 
Daniel Craig – James Bond
Olga Kurylenko – Camille Montes
Mathieu Amalric – Dominic Greene
Gemma Arterton – Strawberry Fields
Giancarlo Giannini – René Mathis
Jeffrey Wright – Felix Leiter
Judi Dench – M
Anatole Taubman – Elvis
David Harbour – Gregg Beam
Joaquín Cosío – kindral Medrano
Fernando Guillen Cuervo – Carlos
Jesper Christensen – hr. Valge
Rory Kinnear – Bill Tanner
Neil Jackson – Edmund Slate
Stana Katic – Corrine Veneau
Glenn Foster – Craig Mitchell

Välislingid 
 Koduleht
 
 Quantum of solace (007: veidi lohutust). Blogi Danzumees, 6. november 2008

James Bondi filmid
2008. aasta filmid
Märulifilmid
007 Skyfall

"007 Skyfall" (ka lihtsalt Skyfall) on 2012. aastal esilinastunud 23. film James Bondi sarjast. 

Nelja-aastase vaheaja järel lavastas linateose Sam Mendes. 

MI6 salaagenti kehastab kolmandat korda Daniel Craig. Filmi kurjamit Raoul Silvat mängib Javier Bardem ja Bondi-tüdrukut Sévérinet Bérénice Marlohe. Kinolinal saab jälle näha Q-d (Ben Whishaw) ja Eve Moneypennyt (Naomie Harris). Bondi ülemusena astub viimast korda üles Judi Dench. 

Filmi tunnuslaulu esitab lauljatar Adele.
 
"007 Skyfall" valmis ajaks, kui möödus 50 aastat Bondi esimesest filmist "Dr. No" (1962).

Osatäitjad
 Daniel Craig – James Bond
 Javier Bardem – Raoul Silva (sünninimega Tiago Rodriguez)
 Bérénice Marlohe – Sévérine
 Judi Dench – M
 Ralph Fiennes – Gareth Mallory, Bondi järgmine ülemus
 Ben Whishaw – Q 
 Naomie Harris – Miss Moneypenny
 Albert Finney – Kincade
 Rory Kinnear – Bill Tanner
 Ola Rapace – Patrice

Filmimine
"007 Skyfalli" valmimine lükati 2010. aastal MGM-i rahaliste probleemide tõttu määramata ajaks edasi. 2011. aasta jaanuaris määrati linastumise ajaks 2012. aasta november ning sama aasta novembrist algasid uued filmivõtted.

Viited

Arvustused
 Skyfall (2012). Ma Armastan Filme – Mart Raun – Filmiblogi, 3. november 2012 
 Skyfall (2012) - 007 Skyfall. PM filmiblogi, 3. november 2012

Välislingid
 
 007 Skyfall. Forum Cinemas Estonia Site

2012. aasta filmid
James Bondi filmid
Märulifilmid
Trillerid
Surnud 28. märtsil

''Siin loetletakse 28. märtsil surnud tuntud inimesi.

 193 – Pertinax, Vana-Rooma keiser
 1881 – Modest Mussorgski, vene helilooja
 1908 – Hermann Clemenz, baltisaksa maletaja ja spordiajakirjanik
 1914 – Hans Möldermann, Eesti kunstnik, raamatuillustraator ja karikaturist
 1923 – Jaan Kreuks, eesti kommunist
 1941 – Virginia Woolf, inglise kirjanik
 1942 – Miguel Hernández, hispaania kirjanik, kes on tuntud eeskätt luuletajana
 1942 – Aleksei Bellegarde, Venemaa riigitegelane, kammerhärra, riiginõunik ja senaator
 1943 – Sergei Rahmaninov, vene helilooja ja pianist
 1949 – Agu Lüüdik, eesti näitleja ja lavastaja
 1953 – Jim Thorpe, USA sportlane
 1959 – Edmond Debeaumarché, Teise maailmasõja aegse Prantsuse vastupanuliikumise üks juhtidest
 1968 – Johannes Voldemar Veski, eesti keeleteadlane
 1969 – Dwight Eisenhower, USA armeekindral, 34. USA president
 1971 – Siiri Angerkoski, soome näitleja
 1972 – Ruvim Fraerman, Vene kirjanik
 1974 – Arthur Crudup, delta blues'i laulja ja kitarrist
 1980 – Vladas Karvelis, Leedu ja Nõukogude Liidu sõjaväelane
 1985 – Marc Chagall (Moiše Šagalov), juudi kunstnik
 1987 – Maria von Trapp, laulja
 1990 – Oskar Puhm, eesti vaimulik
 1994 – Eugène Ionesco, kirjanik
 1995 – Leida Palu, eesti metallikunstnik
 1996 – Taivo Linna, eesti metallikunstnik ja muusik
 1996 – Hans Blumenberg, saksa filosoof
 2003 – Aino Toomaspoeg, eesti tõlkija ja kirjanik
 2004 – Peter Ustinov, inglise näitleja, lavastaja ja publitsist
 2005 – Aivo Lõhmus, eesti kirjanik
 2005 – Pál Losonczi, Ungari kommunistlik riigitegelane
 2006 – Roman Karu, Eesti mereväe veteran  
 2006 – Caspar Weinberger, juudi päritolu USA poliitik, kaitseminister 1981–1987  
 2006 – Bansi Lal, India poliitik ja kaitseminister 1975–1977  
 2006 – Pro Hart, austraalia kunstnik  
 2006 – Jerry Brudos, USA sarimõrvar 
 2007 – Bill Fisk, USA endine jalgpallur  
 2007 – Jevgeni Merkurjev, vene näitleja  
 2007 – Jevgeni Kogan, Eesti ühiskonnategelane ja Nõukogude Liidu poliitik
 2010 – Hannes Kuusma, eesti ajakirjanik
 2013 – Richard Griffiths, inglise näitleja 
 2013 – Soraya Jiménez, Mehhiko raskejõustiklane
 2015 – Endel Tünder, eesti arstiteadlane
 2016 – Lilian Linnaks, eesti metallikunstnik
 2016 – Edmund Piątkowski, poola kettaheitja
 2017 – Enn Vetemaa, eesti kirjanik, tõlkija ja helilooja
 2017 – Asser Murutar, eesti sotsioloog

Märts, 28.
John Backus

John Warren Backus (3. detsember 1924 Philadelphia – 17. märts 2007 Ashland (Oregon)) oli USA informaatik, programmeerimiskeele FORTRAN välja töötanud töörühma juht.

Backus käis keskkoolis Philadelphiast umbes 50 km loode pool olevas Pottstownis. Nähtavasti ei olnud ta usin õpilane. Ta asus Virginia ülikooli keemiat õppima, aga lahkus siis ülikoolist ja astus USA sõjaväkke. Seal hakkas ta meditsiini õppima, kuid sõjaväehaiglas diagnoositi tal enesel koljus luukasvaja. See õnnestus eemaldada ja selle asemele paigaldati talle koljusse plaadike. Ta lõpetas meditsiinialase väljaõppe 9 kuud hiljem pärast uut operatsiooni, mille käigus see plaadike asendati tema enesekavandatud plaadiga.

Ta kolis siis New Yorki, kus algul õppis raadiotehnikuks ja siis huvitus matemaatikast. Ta lõpetas Columbia ülikooli 1949 matemaatikamagistrina ja hakkas 1950 IBM-is tööle. Ta hakkas seal tööle arvutil Selective Sequence Electronic Calculator, mida kasutati aastail 1948–1952. Tema esimene suur projekt oli arvutiprogrammi kirjutamine, mis arvutaks Kuu asukohta.

1953 töötas ta programmeerimise hõlbustamiseks välja programmeerimiskeele Speedcoding, mis oli esimene IBM-i arvutil kasutatav kõrgtaseme keel. Programmeerimine oli endiselt keeruline ja 1954 moodustas Backus töörühma, mis projekteeriks ja töötaks välja uue programmeerimiskeele arvuti IBM 704 jaoks. Selleks keeleks osutus FORTRAN. FORTRAN oli esimene kõrgtaseme keel, mis läks laiatarbekasutusse.

Backus tegi veel teisegi olulise avastuse küberneetikas. 1950. aastate lõpus kuulus ta komiteedesse, mis töötasid välja programmeerimiskeele ALGOL 58 ja hiljem väga mõjukaks osutunud ALGOL 60 (numbrid tähendavad väljatöötamisaastat). ALGOL 60 sai kiiresti ülemaailmseks algoritmide esitamise de facto standardiks. Ühtlasi töötas ta koos Peter Nauriga välja Backuse-Nauri vormingu, mille abil sai formaalselt kirjeldada ükskõik millist kontekstivaba programmeerimiskeelt. See oli oluline leiutis kompilaatorite väljatöötamiseks ja aitas Backusel saada Turingi auhinda.

Tunnustused 

1963 pälvis Backus tiitli IBM Fellow, IBM-i kõrgeima auhinna, mida ta oma töötajale annab. IBM-i paarisajast tuhandest töötajast saab selle igal aastal 4–9 ja enne 1963. aastat seda välja ei antudki.

1967 pälvis ta Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi välja antava Wallace McDowelli auhinna FORTRANi ja ALGOLi väljatöötamise eest, olles läbi aegade teine inimene, kes selle auhinna sai.

1975 pälvis ta USA riikliku teaduse medali ja 1977 Turingi auhinna. 1985 valiti ta Ameerika Kunsti- ja Teadusakadeemia liikmeks, 1989 Prantsusmaal Nancys asuva Henri Poincaré ülikooli audoktoriks.

1977. aastal pälvis ta Turingi auhinna.

1993 pälvis Backus Riikliku Inseneriakadeemia väljaantava Draperi auhinna, olles läbi aegade esimene, kes selle üksinda, ilma kaaslasteta pälvis. 1997 pälvis ta Arvutiajaloo muuseumi auhinna. 1. juunil 2007 nimetati tema järgi asteroid 6830 Johnbackus. 

Ameerika Ühendriikide informaatikud
Sündinud 1924
Surnud 2007
Cantelo

Cantelo on Pärnu Kunstide Maja noorte rahvamuusikaansambel. 

See loodi 1976. 

Ansamblit juhendavad Tiit Erm ja Veiko Rea. 

Ansambel on esinenud Eestis, Soomes, Rootsis, Taanis, Poolas, Ukrainas, Saksamaal, Hispaanias, Portugalis, Kanadas, Leedus, Tšehhis ja Brasiilias. Esinemiste mitmekesistamiseks on tihti kaasatud lauluansambleid, soliste ja rahvatantsijaid.

Eesti rahvamuusikaansamblid
Pärnu
Eesti Lugemisühing

Eesti Lugemisühing on 9. mail 1992 asutatud mittetulundusühing. 

Lugemisühing koondab huvirühmi, kes tegelevad lugemisega: õpetajad (lasteaiaõpetajad, klassiõpetajad, emakeeleõpetajad), lugemise uurijad, eripedagoogid, raamatukogutöötajad. Lugemisühing on algatanud mitu lugemisoskuse arengut toetavat projekti, näiteks "Kool, kus lugemine loeb", "Lugemispesa", "Lugeda on mõnus" ja "Lugemismängud".

Välislingid
 Koduleht

Eesti mittetulundusühingud
Raamatuteadus
Felix Salten

Felix Salten (sünninimi Siegmund Salzmann; 6. september 1869 Pest – 8. oktoober 1945 Zürich) oli juudi päritolu Austria kirjanik, kes sai maailmatuntuks raamatuga "Bambi".

Tuntud raamat on ka talle omistatav "Josephine Mutzenbacher", mis on eesti keeles ilmunud ajakirjas Maaja.

Tema teosed keelati Saksamaal 1936. aastal. Alates 1939. aasta veebruarist elas Felix Salten Šveitsis.

Austria kirjanikud
Sündinud 1869
Surnud 1945
Leedi ja Lontu

"Leedi ja Lontu" on 1955. aastal valminud Walt Disney joonisfilm, mis põhineb 1940. aastal ajakirjas Cosmopolitan ilmunud lühijutul "Happy Dan, The Whistling Dog". Loo peategelased on heast perest pärit kokkerspanjel Leedi ja hulkuv krants Lontu.

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 
 

1955. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara
PzH 2000

PzH 2000 (saksa keeles Panzerhaubitze 2000) on Saksamaal valmistatud 155 mm soomustatud liikursuurtükk ehk iseliikuv haubits.

Kirjeldus 

PzH 2000 töötati välja Saksamaal firma Krauss-Mafei Wegmanni ja Rheinmetalli poolt 1990-ndate lõpuks. Sellest ajast alates on tegemist ühe moodsaima suurtükiväerelvaga maailmas. Hiljem on töötatud välja ka parandatud versioon PzH 2000 A1, kus on likvideeritud algseid puudusi. Need võeti Bundeswehri teenistusse 1998. aasta sügisel. PzH 2000 põhirelv on 52-kaliibrise rauaga haubits, millel on automaatne laadimissüsteem 60 mürsu ühes 228 modulaarse laenguga. Lisaks on paigaldatud ülimoodne ja -täpne maapealne navigatsioonisüsteem.  

Masin omab täielikku navigatsioonivõimet, mis võimaldab igal ajal määrata otse käigult täpsed asukoha koordinaadid ilma positsiooni geodeetiliselt ette valmistamata. Lasketegevuse vaheajaks saab aga alati kiirelt varjuda. Samuti on autonoomne laskeandmete arvutussüsteem, andmesidesüsteem, automaatne laskemoona etteandmise ja laadimise süsteem ning torni automaatne suunamissüsteem. Käsitsi tuleb laskmise ajal rauda laadida vaid laengud. Kõiki automaatsüsteeme on väljalangemise korral võimalik dubleerida manuaalselt. Katusele on võimalik paigutada lisasoomus kobarlaskemoona mõju vastu. Sellised haubitsad on võimelised standardsete mürskudega tulistama 36–46 kilomeetri kaugusele. Erilaskemoonaga on saavutatud laskekaugus üle 50 km. On arendatud ka rakettmootoriga laskemoona, mille lennukaugus on pea 70 km. Masina puuduseks on võrdlemisi suur kaal ja üsna keerukas hooldus. 

Haubitsaid on edukalt kasutanud Hollandi ja Saksa väed operatsioonil Afganistanis.

Taktikalis-tehnilised andmed 
Mõõdud ja massiandmed
Kaal: 55,3 t
Pikkus: 11,7 m
Laius: 3,6 m
Kõrgus 3,1 m

Relvastus
Kaliiber: 155 mm
Raua pikkus: 52 kaliibrit
Laskekiirus: 8 lasku/min
Laskekaugus: 30 km (kildmürsk L15A2)
Lahingkomplekt: 60 mürsku + 288 laengumoodulit
Lisarelvastus: 7,62 mm kuulipilduja MG-3, suitsugranaadiheitjad
Laskevalmiduse saavutamise aeg: 30 sekundit

Liikuvus, jõuseade
Mootori markeering: MTU 881 Ka-500 (diiselmootor)
Võimsus: 736 kW (986 hj)
Võimsuse/kaalu suhe: 17,83 hj/t
Kiirus: 60 km/h
Sõidukaugus: 420 km
Kütusekulu: 240 l / 100 km

Meeskond
komandör
sihtur
laadur (2)
juht

Kasutavad riigid

Praegused kasutajad 
 – 57 (kasutuses 18, ülejäänud laos ja müügiks)
 – 70

 – 24

 – 185 (kasutusse jäi pärast 2014. aasta kärpeid 81, ülejäänud ladustatakse ja soovitakse müüa)

Vaata ka 
Msta-S
M109
FH-70
AHS Krab
Sholef
VCA Palmaria
Automaatse laskemoona seade
Suurtükkide loend

Välislingid 
Army-technology.com - PzH 2000

Viited 

Saksa liikursuurtükid
Saksamaa sõjandus
Liikursuurtükid
Meie aabits ja lugemik

"Meie aabits ja lugemik" on 1992. aastal ilmunud eestikeelne aabits, mille autor on luuletaja Viivi Luik ja illustraator on kunstnik Epp Maria Kokamägi.

Lisaks Viivi Luige tekstidele, mis keskenduvad eelkooliealise Johannese perele ja tegemistele, sisaldab aabits ka tuntud luuletusi ning rahvalaule ja -jutte.

Sisukord
Aabitsa peatükid on jagatud kaheks.
I poolaasta sisukord:
"Eesti tähed"
"Kogu tähestik"
"Kuidas Johannes lugema õppis"
"Meie kiisul kriimud silmad", vana eesti rahvalaul
"Johannese kodu"
"Sõit-sõit läbi salu...", Ernst Enno
"Lapsed, tuppa!", Eduard Ludvig Wöhrmann
"Mis Johannes linnas kuulis"
"Teele, teele, kurekesed!", Friedrich Kuhlbars
"Kuidas Johannes välismaal käis"
"Salmide lugemine"
"Kuidas Johannes oma vanaisa peale mõtles"
"Vaikne, pehme, tume...", Juhan Liiv
"Väike vend", Friedebert Tuglas
"Inimeste ja loomade nimed"
"Talvel", Reinhold Kamsen""
"Muumipere jõulud", Tove Jansson
"Oh kuusepuu", vana saksa jõululaul
"Jõululaupäev Johannese kodus"
"Talvine õhtu", Villem Grünthal-Ridala
II poolaasta sisukord:
"Head uut aastat"
"Tikk, takk", Ernst Enno
"Johannese sõber"
"Lumehelbeke", Juhan Liiv
"Anni mure"
"Varesele valu", vana eesti rahvalaul
"Raamatu lugemine"
"Vastlalaul", Peeter Jakobson
"Kuu", Juhan Jaik
"Kuidas isa ja Johannes kuuvalgel kõndisid"
"Auk veetammis", hollandi rahvajutt
"Mu isamaa, mu õnn ja rõõm", Johann Voldemar Jannsen
"Midrilinnumäng", vana eesti lastemäng
"Tii-tii tihane", vana eesti lastelaul
"Jaani talu"
"Kuidas koduloomi kutsutakse"
"Tibukese unenägu", Ernst Enno
"Kuidas Johannes pühademune värvis"
"Ülestõusmispühade saladus"
"Õhtupäike", Ado Grenzstein
"Seemned ja juured"
"Peenrad"
"Kumalased ja mesilased"
"Kevade rõõm", Paul Tekkel
"Koju", Ernst Enno
"Kolm sinist lillekimpu"
"Emasüda", Lydia Koidula
"Illimari mäng", Friedebert Tuglas
"Kevadel", Jakob Hermann
"Kodu", Lydia Koidula
"Suvi tuleb"
"Kui oleksin hõbedast...", Frederico Garcia Lorca
"Kassi veski", Kārlis Skalbe
"Järv leegib eha paistel", Anna Haava

Vaata ka
Eestikeelsete aabitsate loend

Välislingid
Raamatukoi sissekanne
Kaanepilt Viivi Luige kodulehel

Haridus
Pedagoogika
Peeter Paan (film 1953)

"Peeter Paan" on 1953. aastal valminud Walt Disney joonisfilm. Linateos põhineb J. M. Barrie väljamõeldud Peeter Paani tegelaskuju seiklustel.

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 

1953. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara
The Prodigy

The Prodigy on Briti elektroonilise muusika ansambel, mis alustas tegevust 1990. aastal.  

2009. aasta märtsis andis välja viienda stuudioalbumi.

Koosseis
Liam Howlett – klahvpillimängija, programmeerimine, laulukirjutaja
Maxim Reality – räppar, laulja

Endised liikmed
Leeroy Thornhill
Sharky
Keith Flint

Diskograafia

Stuudioalbumid
 1991: "Experience"
 1994: "Music for the Jilted Generation"
 1997: "The Fat of the Land"
 2004: "Always Outnumbered, Never Outgunned"
 2009: "Invaders Must Die"
 2015: "The Day Is My Enemy"
2018: "No Tourists"

Viited

Välislingid 
Selle kevade vihaseim kontsert – The Prodigy. Õhtuleht 4. märts 2006
The Prodigy "Invaders Must Die" Eesti Ekspress 27. märts 2009

Suurbritannia ansamblid
Aleksander Takel

Aleksander Takel VR II/3 (20. aprill (8. vkj) 1897 Karksi kihelkond, Pöögle vald – 21. november 1941 Sevurallag) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1924).

Ta oli Vabadussõjas 4. jalaväepolgu luurekomando ülem.

Vabariigi Valitsuse otsusega 26. augustist 1921 anti Mereväe Ekipaaži leitnandile Aleksander Takelile Vabadusristi II liigi 3. järk nr 2624, 

4. Üksiku Jalaväepataljoni koosseis
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1897
Surnud 1941
Kaitseliitlased
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Vabadussõja veteranid
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1897
Surnud 1941
Jaan Taklaja

Jaan Taklaja (27. oktoober (vkj 15.) 1898 Kaarli vald - 3. august 1942 Sevurallag) oli Eesti ajakirjanik ja Vabadussõja veteran, VR II/3.

Noorus ja haridus 
Sündis Rimmu talus sepa pojana. Õppis Rimmu algkoolis 1908–1911, Kõpu kihelkonnakoolis 1911–1913, A. Kamseni kaubanduskoolis Viljandis 1915–1918, Tartu Kommertskoolis 1918–1920 (vaheaegadega), Tartu Ülikooli kaubandusteaduse osakonnas 1920–1922 ja Berliini Kaubandusülikoolis 1922–1925. EYS Veljesto liige.

Vabadussõda 
Vabadussõjas osales vabatahtliku kooliõpilasena 6. detsembrist 1918. Oli algul Tartu Vabatahtlikkude Pataljoni maakuulajate komandos, siis 2. roodus. Ülendati veebruaris 1919 kapraliks ning viidi seoses õpingute jätkamisega üle pataljoni reservroodu (nimetatud ka Tartu kooliõpilaste reservrooduks) ning vabastati otsesest sõjaväeteenistusest. Alates maist 1919 Tartu Kooliõpilaste Pataljonis, algul 2. siis 3. roodus ning juunist muusikakomandos. Ülendati nooremallohvitseriks juulis 1919. Vabastati sõjaväest märtsis 1920.

Vabariigi Valitsuse otsusega 17. augustist 1920 anti Tartu Kooliõpilaste Pataljoni kapralile Jaan Taklajale Vabadusristi II liigi 3. järk nr 542, 
Lisandus 10 000 marka, prii kool kuni kõrgkooli lõpuni ja Vabadussõja Mälestusmärk. Sai tavalises korras 4,39- hektarilise talukoha Kaarli valla Saksa karjamõisast, mis ristiti Sepise taluks ja mille pidajaks oli isa. Koht kinnistati tema nimele 1932. aastal.

Elu pärast sõda 
Pärast sõda tegutses Kauba Panga ametnikuna Tartus 1920–1922, Eesti ajalehtede korrespondendina Berliinis 1922–1925. Oli ajalehe Elu toimetaja Võrus 1926–1928 ning 1928–1940 Päevalehe majandusosakonna toimetaja.

Ühiskondlikult tegev Berliini Eesti Seltsi esimehena 1923–1924, Eesti Ajakirjanikkude Liidu juhatuse abiesimehena 1929–1934 ja esimehena 1934–1940, Kultuurkapitali Ajakirjanduse Sihtkapitali valitsuse esimehena 1929–1934 ja esinduskogus esimehena 1934–1940, Eesti Telegraafi Agentuuri juhatuses 1929–1932, Estonia Seltsi juhatuses 1934–1940 ning VRVÜ Tallinna osakonna juhatuses 1931–1940.

Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ning viidi Sverdlovski oblastisse Sevurallagi vangilaagrisse. Mõisteti NSVL SARKi Erinõupidamise otsusega 15. juulil 1942 surma.
Jaan Taklaja lasti maha 3. augustil 1942 Sevurallagis. Matmispaik teadmata.

Isiklikku 
Abiellus 1926 Leida-Marianne Krebsiga (1897–1950). Lapsed: Tiina-Mai (1929) ja Jaan-Peeter (1935). Abikaasa ja lapsed küüditati juunis 1941 Kirovi oblastisse. Poeg tuli tagasi Eestisse 1947 ja lapsendati hiljem onu poolt, päästmaks teda uuest küüditamisest. Tütar jõudis samuti tagasi 1947, kuid viidi 1949. aastal uuesti Kirovi oblastisse. Pääses Eestisse 1956. Abikaasa põgenes asumiselt kodumaale 1947, kuid vangistati ning suri kolm aastat hiljem Valga vangilaagris vähki.

Välislingid 
 

Eesti sõjaväelased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Eesti ajakirjanikud
EYS Veljesto liikmed
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1898
Surnud 1942
Linda Viljasoo

Linda Viljasoo (kuni 1934 Linda Muru; kuni 1935 Linda Villemson; 19. juuni 1910 Suure-Kõpu vald, Viljandi kihelkond, Viljandimaa – 1. aprill 1991) oli eesti botaanik. 

Ta õppis aastatel 1942–1951 Tartu Ülikooli/ Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ning aastatel 1942–1951 Eesti Põllumajanduse Akadeemias, mille lõpetas agronoomina. 

Ta töötas aastatel 1944–1953 Tooma sookatsejaamas ning aastatel 1953–1990 Zooloogia ja Botaanika Instituudis laborandi, teaduri ja preparaatorina.

Ta oli üks peamisi "Eesti NSV floora" autoreid, kõrreliste spetsialist.

Ta on maetud Osula kalmistule.

Viited

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944
"Meenutagem teenekat loodusteadlast Linda Viljasood" Eesti Loodus 2010/9
Foto
Haud Osula kalmistul

Eesti botaanikud
Eesti Maaülikooli agronoomiateaduskonna vilistlased‎
Eestistatud nimega inimesed
Osula kalmistule maetud
Sündinud 1910
Surnud 1991
Jüri Laasimer

Jüri Laasimer (aastani 1939 Georg Valter Laasimer, 15/28. november 1910 Lehtse vald – 15. november 1986 Tallinn) oli eesti metsateadlane.

Isiklikku
Tema abikaasa oli Liivia Laasimer.

Viited

Eesti metsateadlased
Eesti Maaülikooli õppejõud
Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna vilistlased
Tartu Ülikooli metsandusteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Üliõpilasselts Liivika liikmed
Pärnamäe kalmistule maetud
Sündinud 1910
Surnud 1986
Kaupo Elberg

Kaupo Elberg (20. november 1934 Tallinn – 30. august 2012 Tartu) oli eesti entomoloog.

Ta oli kahetiivaliste spetsialist.

Ta töötas pikka aega Zooloogia ja Botaanika Instituudis.

Viited

Eesti entomoloogid
Sündinud 1934
Surnud 2012
Õppursõdurite monument Tallinnas

Õppursõdurite monument Tallinnas (ka Reaali Poiss, Vabadussõjas langenud Tallinna õpetajate ja õpilaste mälestussammas) on Vabadussõjas langenud Tallinna õpetajatele ja õpilastele pühendatud mälestusmärk. Kultuurimälestis nr 1075.

Algne monument avati 13. novembril 1927 ja selle lasid 1948. aastal hävitada Nõukogude okupatsioonivõimud.

1993. aastal taastasid skulptor Vambola Mets ja arhitekt Rein Heiduk monumendi algsete kavandite järgi.

Kirjeldus ja ajalugu 
Mälestusmärk asub Tallinna Reaalkooli ees ja selle algupärandi autorid olid skulptor Ferdi Sannamees ja arhitekt Anton Soans. Esialgne kavand nägi ette keskse kuju kõrvale veel kaht kuju, mis kujutanuks kaht surmavalt haavatud sõdurpoissi. Monumendi alus pidi suurenema selle võrra, et oleks jätkunud ruumi Vabadussõjas langenud õpetajate ja õpilaste nimede raiumiseks graniiti. Kolmest kujust valmis vaid keskmine. Kuju modell oli Nikolai Matvejev, viimistlemisel Harry Neumanskraft.

Nõukogude okupatsioonivõimude käsul kõrvaldati sammas 23. septembril 1940. Pärast selle uuesti püstitamist 28. augustil 1941 hävitati see jälle 29. märtsil 1948. Mälestusmärk avati uuesti 23. veebruaril 1993.

Vaata ka
Eesti Vabadussõja mälestusmärkide loend
Anton Õunapuu

Viited

Kirjandus
Üks poolelijäänud kunstiteos. Uus Eesti, 12. detsember 1938, nr 340, lk 4.

Välislingid
 
Artikkel ja video Reaali Poisi 80. sünnipäevast

Eesti Vabadussõja mälestusmärgid
Tallinna mälestusmärgid
Tallinna Reaalkool
Tallinna kultuurimälestised
Gamvik

Gamvik (põhjasaami keeles Gáŋgaviika) on kaluriküla Norra põhjaosas Troms og Finnmargi maakonna Gamviki vallas Nordkinni poolsaare idarannikul Barentsi mere ääres.

Aastal 2006 oli asulas umbes 200 elanikku. Gamvik on olnud Norra mandri põhjapoolseim suurem asula (tettsted), kuid nüüd on elanike arv alla 200. See on vähenenud kalanduse kokkutõmbumise tõttu.

Traditsiooniselt tegeldi külas kalapüügiga, kuid viimastel kümnenditel on kalapüügist järk-järgult loobutud. Viimane kaluritalu lõpetas tegevuse 2008. Elatutakse turismist harrastuskalameestele, sest tegu on hea kohaga kalapüüdmiseks nii merest kui ka jõgedest Risfjordelvast ja Sandfjordelvast.

1971. aastal avati Gamviki lennuväli, mis oli Gamviki vallas esimene. Pärast Mehamni lennujaama avamist kasutatakse sealset maandumisrada ainult häda korral.

Maanteeühenduse Norra teedevõrguga sai Gamvik, nagu kogu Nordkinni poolsaar, alles 1980ndate lõpus, kui avati maantee fylkesvei 888. Gamviki ühendab Mehamniga kohalik tee nr 263.
 
Gamvikis asub Gamviki muuseum. See on maailma põhjapoolseim muuseum, mis eksponeerib esemeid ja pilte ajaloost, rannakultuurist ja loomastikust. Külas on ka kool ja Gamviki kirik.

Umbes 4 km Gamvikist põhja pool on Norra ja kogu maailma põhjapoolseim maismaatuletorn, 39 m kõrgune Slettnesi tuletorn.

Slettnesi juures on ka Slettnesi looduskaitseala, kus on paljude linnuliikide tähtis pesitsuspaik ning muu hulgas suuruselt teine söödikännikoloonia Norras.

Gamviki lähedal on kõrgendik Varen, kus Teise maailmasõja ajal oli Saksamaa kaitserajatis 130 sakslasega. Taganemisel 1944 lasksid sakslased selle õhku.

Slettnesist lääne pool on Steinvågen, kus asub üks Norra paremini säilinud kivilabürinte.

Gamviki lähedal on maailma põhjapoolseim mandril paiknev laagriplats Camp 71°N.

Viited

Välislingid 

 Gamviki muuseum
 Saksamaa sõjategevuse jäljed
 Video Gamvikist YouTube's

Norra asulad
Gamviki vald
Sõprus (kino)

Kino Sõprus on kino Tallinna vanalinnas aadressil Vana-Posti 8.

See on Tallinna vanim repertuaarikino. Tallinna ainus kahe saaliga ja kohvikuga kino ehitati aastatel 1953–1955 , 1944. aasta märtsipommitamises hävinud hoonete asemele. Hoone esialgse projekti autor oli arhitekt Friedrich Wendach, tema tööd jätkasid Ilmar Laasi, Peeter Tarvas ning August Volberg. 

Hoone on fassaadiga Suur-Karja tänava poole. Fassaadi lahenduses on ühendatud klassitsistliku ja rahvusliku arhitektuuri vormid. Kõrvalfassaadidel on poolsambad, mida ühendab kaarestik. Kino on kahekorruseline. Esimesel korrusel asus kassade vestibüül, mis oli ühendatud avara estraadisaali ja einelauaruumidega. Ruumid olid kujundatud sisemise sammastikuga ja rikkalikult ornamenteeritud. Hoone esimesel korrusel olid veel suitsetamisruum kinokülastajaile, ruumid estraadiartistidele ja administratsioonile. Teisel korrusel oli kaks 400 külastajat mahutavat kinosaali. Kino nimeks plaaniti esialgu kas Spartacus või Leningrad.

Kino ette jääb kuueharuline teerist, kus saavad kokku Suur-Karja tänav, Vana-Posti tänav ja Müürivahe tänav.

1990ndail hakkas üht kinosaali ja muid ruume kasutama ööklubi Hollywood, kui 21.09.1995 Eesti-USA ühisfirma BDG Meelelahutuse AS avas Tallinnas endises kinos Sõprus meelelahutuskoha Club Hollywood. Kinole Sõprus jäi üks kinosaal, mille sissepääs on hoone küljelt.

Suvel 2009 valmis kino ees purskkaev, mis oli ka osa hoone originaalkavandist .

Alates 2010. aasta algusest haldab kino MTÜ Must Käsi.

Galerii

Vaata ka
Kosmos (kino)

Viited

Välislingid
Kino koduleht

Tallinna kinod
Kesklinna linnaosa ehitised
Eesti kinohooned
Tallinna kultuurimälestised
Vips ja Sulli (film)

"Vips ja Sulli" ("The Fox and the Hound") on 1981. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm, mis põhineb Daniel P. Mannixi samanimelisel romaanil.

Film räägib rebase Vipsi (Tod) ja koer Sulli (Copper) sõprusest.

Auhinnad 
Film pälvis Golden Screen Awardi (saksa "Goldene Leinwand") 1982. Ta kandideeris ka Young Artist Awardile ja Saturn Awardile parima fantaasiafilmi kategoorias.

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 

1981. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara
Meisterdetektiiv härra Hiir

"Meisterdetektiiv härra Hiir" (The Great Mouse Detective) on 1986. aastal valminud Walt Disney animastuudio joonisfilm. Loo detektiivi tegelaskuju põhineb Arthur Conan Doyle'i Sherlock Holmesil.

Osatäitjad 
Barrie Ingham – Meisterdetektiiv Basilius & Bartholome
Val Bettin – Doktor Watman
Susanne Pollatschek – Olivia Flaversham
Vincent Price – Vana Rotson
Candy Candido – Nahkhiir Kõhvits
Alan Young – Härra Flaversham, Olivia isa
Frank Welker – Toby & Felicia
Charles Fleischer – Bill
Diana Chesney  – Judson
Melissa Manchester – Miss Kitty
Basil Rathbone  – Sherlock Holmes
Laurie Main – John Watson

Välislingid 
 Ametlik võrguleht
 

1986. aasta filmid
Disney joonisfilmide raudvara