joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Valge ristik

Valge ristik (Trifolium repens) on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast ristiku perekonnast.

Levila ja kasvukoht
Valge ristik kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Eestis on ta tavaline. Lisaks sellele on ta sisse viidud paljudesse kohtadesse mujal maailmas karjamaataimena, eriti levinud on ta Põhja-Ameerikas ja Uus-Meremaal.

Valge ristik kasvab niitudel ja teeservadel.

Kirjeldus

Valge ristik on madal taim. Tema varred on roomavad, kasvavad kuni 18 cm aastas ja toimivad võsunditena, see tähendab, et kui varre sõlmekoht vastu maad puutub, võib ta selles punktis endale juured alla võtta. Mitme taime varred võivad üksteisega läbi põimuda ja niimoodi mati moodustada.

Ristiku nutid on valkjad, vananedes võivad omandada roosaka või kreemika varjundi. Nutid on 1,5–2 cm laiad ja asuvad 7 cm pikkuse õierao otsas.

Taime lehed moodustavad tuntud ristikheinalehekujundi. Nad kasvavad kolmekaupa leherootsu otsas, on sileda servaga, elliptilised kuni munajad.

Nagu teisedki ristikud, on ka valge ristik putuktolmleja. Tavaliselt tolmeldavad teda mesilased.

Murutaim 
Valge ristik suudab kasvada väga mitmesugustel maastikel, sealhulgas muru sees ja põllul, ta talub söömist ja maapinna lähedalt niitmist. Ta talub mitmesuguse pH-ga pinnast, kuid eelistab savipinnast.

Enne umbrohumürkide kasutuselevõtmist sisaldasid müüdavad muruseemnesegud valget ristikut sagedamini kui tänapäeval, sest ta suudab hästi kasvada ja maapinnale rohelise katte tekitada ka toitainetevaesemal pinnasel, kus teised murutaimed hästi kasvada ei taha.

Valge ristik suudab siduda lämmastikku. Lämmastiku sidumine vähendab pinnase leetumist ja takistab mõne muruhaiguse levikut, mida väetised muidu soodustavad. Selletõttu peetakse teda kasulikuks murutaimeks. Ta suudab koguni teisi umbrohtusid välja tõrjuda. Seetõttu vaesestab valge ristik maastiku bioloogilist mitmekesisust, eriti viljakal pinnasel. Ja vastupidi: valge ristiku puudumist peetakse bioloogilise mitmekesisuse tunnuseks.

Ristikuõied meelitavad ligi mesilasi. Paljajalu võib niimoodi mesilasele peale astuda, misjärel mesilane astujat jalatalda nõelab. Seetõttu ei peeta mõnel pool valget ristikut (nagu teisigi ristikuid) murus soovitavaks.

Toidutaim 

Valge ristik on suurepärane toit mitmesugustele kariloomadele. Kevadel tuleb loomade karjatamisega ristikupõllul olla ettevaatlik, sest värske ristik paisub kõhus pisut ja loomad võivad end mahlakast ristikust lõhki süüa.

Hädakorral võivad valget ristikut süüa ka inimesed: see sisaldab palju proteiine, on laia levilaga ja teda kasvab tavaliselt suurtes kogustes koos. Inimesed on ristikut kasutanud sajandite viisi salatina ja teiste toitude juurde, mis sisaldavad lehttaimi.

Siiski ei ole inimesel lihtne värsket ristikut seedida. Sellepärast tuleb värskeid ristikutaimi 5–10 minutit keeta. Juured on samuti söödavad, aga neid tuleb juba rohkem küpsetada. Õied kõlbavad ka süüa. Neid võib peenestada ja puistata taimetee sisse või näiteks keedetud riisile.

Välislingid 
 

Ristik
Eesti oalaadsed
Alko

Alko on Soome riiklik alkoholimonopol. See on ainuke kauplusekett, mis müüb Soomes 5,5-protsendilisest kangemat õlut, veini ja destilleeritud alkohoolseid jooke. Alko müüb ka madala alkoholisisaldusega jooke, aga piiratud sortiment ja kallimad hinnad jätavad Alko siin konkurentsiraskustesse supermarketitega. Alkohoolseid jooke võivad müüa ka litsentseeritud restoranid ja baarid.

Vaata ka
 Systembolaget
 Vinmonopolet
 Vínbúðin

Välislingid 
Kodulehekülg (soome, rootsi ja inglise keeles)
Isokaato.com, mitteametlik alkoholi hinnanimekiri (soome keeles)

Soome ettevõtted
Madis Erit

Madis Erit (sündinud 25. september 1990) on eesti pokkerimängija.

Pokkeriga hakkas tegelema varajases lapsepõlves. Ta on esimene Eesti Meister Online Pokkeris (2008) ja samuti noorim, olles võitmise ajal 18 aastat ja 32 päeva vana. Temaga avaldati intervjuu CardPlayer Eestis 1/2009 numbris.

2012. aastal on Madis Erit kahtlustatav 5000 euro väljapetmises.

Kasutajanimed
PokerStars / Full Tilt Poker / PokkeriProd.com (foorum): Madis Very; HotAmy1985 
Unibet: EritiMadis 
Pokernews Eesti (foorum): s3r1f25xxv

Saavutused
2008 Eesti vs Vene pokkerilahing, Eesti edetabelis 1. koht
2008 mai–juuni, Pokkeri Segamängude Liiga, 2. koht
2008 oktoober – Eesti Online Pokkeri Meistrivõistlused, 1. koht
2008 september – 2009 märts käinud Londonis erinevaid turniire ja rahamänge mängimas: 
3/80 Sunday Monthly Special No Limit Hold'em Freezeout
5/72 Monday No Limit Hold'em Rebuy
2009 suvi – Live turniirisari Tartus (Trehvi pubis), 5. koht
2009 august–november Pokkeriprod.com II Liiga, 1. koht
2009 november – Triobeti meeskondlik liiga IV, Individuaalses 1. koht
2010 jaanuar–juuni FTRB SuperLeague, finaalis 8. koht  
2010 august – Unibet Open Praha 330€ sisseostuga No Limit Holdem Turbo 4. koht
2010 august – Unibet Open Praha 110€ sisseostuga No Limit Holdem Rebuy 2. koht
2011-2012 mitmete kontode mängimine supernova tasemeni

Viited

Välislingid
PokerNews Eesti

Eesti pokkerimängijad
Sündinud 1990
Anastasius III

Anastasius III oli paavst 911–913. Ta oli 120. paavst.

Anastasius (Anastasio) oli sündinud Roomas. Ta oli Lucianuse (Luciano) poeg. Paavst Sergius III ordineeris Anastasiuse diakoniks (kardinaldiakon).

Paavstiks saamine
Anastasius III valiti paavstiks juunis või septembris 911, tõenäoliselt sai ta ametisse Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) toetusel.

Suhted Konstantinoopoli patriarhiga
912 taas ametisse ennistatud Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos nõudis Anastasiuselt selgitust, kuna paavsti eelkäija Sergius III oli tunnustanud Bütsantsi keisri Leo VI neljandat abielu. Patriarh eemaldas Anastasiuse nime diptühhonist.

Suhted teiste vaimulikega
Anastasius III andis 10. veebruaril 912 palliumi Vercelli piiskopile Ragembertole.

Ta andis umbes aastal 912 bullaga "Convenit apostolico" palliumi Hamburgi peapiiskopile Hogerile, kes sai paavsti otsusega jurisdiktsiooni Rootsi, Taani, Norra, Islandi, Gröönimaa ja Scridevinnumi (Scrideuinnun, Scritefinnis) elanike ning slaavlaste üle, kes elasid Peenestromi (Pene) ja Eideri (Egidore) jõgede vahelisel alal.

Ta andis Itaalia kuninga Berengari palvel privileege Pavia piiskopile ja Grado patriarhile.

Surm
Anastasius III suri Roomas augustis või novembris 913 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda andmetel võis ta surra ka juunis 913 ning ta ei välista, et paavst võidi Tuscolo krahvi Teofilato I abikaasa Teodora käsul mürgitada.

Kirjandus
J. N. D. Kelly: The Oxford Dictionary of Popes. 1996.
Liber Pontificalis.

Välislingid
Artikkel Anastasius III kohta. (inglise keeles)
Artikkel Anastasius III kohta.
Anastasius III dokumendid.

Paavstid
Surnud 913
Sündinud 9. sajandil
Kassiristik

{{Taksonitabel 
| nimi           = Kassiristik
| värv = #
| seisund        = 
| seisundi_süsteem  = 
| seisundi_ref      =
| pilt           = Trifolium arvense - kassiristik Keilas.jpg
| pildi_seletus  = Kassiristik
| pildi_laius    = 250 px
| riik           = Taimed Plantae
| hõimkond       = Õistaimed Magnoliophyta
| klass          = Kaheidulehelised Magnoliopsida
| selts          = Oalaadsed Fabales
| sugukond       = Liblikõielised Fabaceae
| perekond       = Ristik Trifolium
| liik           = Kassiristik
| binaarne       = Trifolium arvense
| binaarse_autor = L.
| levikukaart   = 
| sünonüümid = }}
Kassiristik (Trifolium arvense'') on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast ristiku perekonnast.

Kassiristik kasvab kuival hõredalt taimestunud pinnasel, teeservadel. Levinud peaaegu kogu Euroopas, ka Kesk- ja Väike-Aasias ning Põhja-Aafrikas. Tulnukana on teda Kaug-Idas ja Põhja-Ameerikas. Eestis on ta tavaline.

Kassiristik on ühe- või kaheaastane taim. Kasvab 5–30 cm kõrguseks.

Õitseb juunist septembrini.

Välislingid

 

Ristik
Eesti oalaadsed
Teatro Olimpico

Teatro Olimpico on Itaalias Vicenzas asuv siseamfiteater.

See on Euroopa vanim säilinud katusega teatrihoone. Enne teda on katusega teatrihoone rajatud Ferrarasse (1531), Roomasse (1545), Mantuasse (1549), Bolognasse (1550), Sienasse (1561) ja Veneetsiasse (1565), neist viimane oli Palladio enese projekteeritud, kuid need pole säilinud.

Teatri projektiga alustas Andrea Palladio 1579. aastal. Palladio suri 1580 ja töö lõpetas tema õpilane Vincenzo Scamozzi. 

Teater avati 3. märtsil 1585 esietendusega "Kuningas Oidipus". Algupärased kulissid, mis kujutasid Teeba tänavaid, on säilinud tänapäevani.

Teatrit kasutatakse tänapäevalgi näidendite ja muusikaetenduste tarbeks, ent vaatajaskond on ehitise säilitamise huvides piiratud 400 inimesega. Teatris ei ole kütet ega konditsioneeri, sest need võiksid kahjustada õrnu puitstruktuure. Etendusi korraldatakse kahel teatrihooajal aastas: kevadel ja sügisel. Iga aasta juunis toimub Teatro Olimpicos Vicenzas asuva USA Kaitseministeeriumi kõrgkooli lõpetamistseremoonia.

Aastal 1994 kanti teatrihoone UNESCO maailmapärandi nimistusse koos kõigi ülejäänute säilinud Palladio hoonetega.

Itaalia teatrid
Veneto maakond
Teataja (Stockholm)

Teataja oli ajaleht, mis ilmus aastail 1944–2002 Stockholmis. Ajaleht asutati oktoobris 1944.   

Esialgu oli ajalehe väljaandja Eesti Komitee – Eesti Organisatsioonide Liit Rootsis, hiljem selleks loodud majanduslik ühing. Päises esitleti Teatajat kui poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandjat. Aastail 1945–1953 kandis ajaleht nime Eesti Teataja. Ajaleht on ilmunud vahel üks kord nädalas, vahel kaks korda (1945-49), vahel üks kord kuus, viimased aastad kaks korda kuus.

Toimetajate loend 
1944–1953 Bernhard Ingel
1945–1953 Oskar Mänd
1949–1953 ja 1960–1970 Adelaida Lemberg
1953–1954 Ilmar Talve
1954, 1971–1995 ja 2000–2002 Aksel Mark
1954–1956 Evald Uustalu
1956–2000 Harri Kiisk
1957–1958 Tõnis Kint
1958–1960 Raimond Kolk
1958–1970 Aleksander Warma
1971–1996 Arvo Horm
1995–2002 Aleksander Terras
2000–2002 Otto Paju
1986–2002 reporter, fotograaf ja arvutiladuja Ilmar Olesk

Viited

Välislingid 
 Teataja Rahvusraamatukogu digiteeritud ajalehtede aadressil

Väliseesti ajalehed
Rootsi ajalehed
Intel 8008

Intel 8008 ehk 8008 oli Inteli 8-bitine mikroprotsessor, mis võeti kasutusele aprillis 1972. 

Seda kasutati kalkulaatorites. 

Inteli mikroprotsessorid
Cauchy integraalvalem

Cauchy integraalvalem on oluline valem kompleksmuutuja funktsioonide teoorias, mis  väljendab asjaolu, et regulaarsete funktsioonide väärtused piirkonnas on määratud selle funktsiooni väärtustega piirkonna rajal. Täpsemalt, kui f on regulaarne funktsioon ühelisidusas tõkestatud piirkonnas D ja pidev kuni selle piirkonna rajani , siis iga piirkonda D kuuluva kompleksarvu z korral kehtib

 ,

kus integreerimine toimub vastupäeva. 

Et ülalantu on Cauchy tüüpi integraal, siis on f piirkonnas D lõpmatult diferentseeruv, kusjuures selle n-ndat järku tuletis on antud integraalina

 

Viimase asjaolu tõttu iga piirkonnas D regulaarne funktsioon ühtlasi analüütiline funktsioon.

Cauchy integraalvalem on oma nime saanud prantsuse matemaatiku Augustin Louis Cauchy järgi.

Vaata ka 

 Cauchy teoreem
 Resiidide teooria

Viited 

Kompleksmuutuja funktsioonide teooria
Konstantin Türnpu

Konstantin Jakob Türnpu (13. august 1865 Klooga mõis – 16. aprill 1927 Tallinn) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist. 

1886–1891 õppis Türnpu Peterburi konservatooriumis orelit (professor Louis Homiliuse juhendamisel) ja kompositsiooni (professor Julius Johannseni juhendamisel). Õpingute ajal juhatas ta Eesti Heategeva Seltsi koori (Johannes Kappeli järel). 1891- 1892 jätkas õpinguid Berliinis koorijuhtimise alal. Seejärel oli aastaid Tallinna Niguliste kiriku organist, samal ajal saksa gümnaasiumi ja lühemaid perioode ka Nikolai I gümnaasiumi lauluõpetaja. Türnpu juhatas Tallinnas mitmeid saksa koore, kandes ette Bachi, Brahmsi, Beethoveni, Verdi jt suurvorme.  

Türnpu heliloomingu moodustavad enamasti koorilaulud, kuid ka mõned soololaulud. Asunud 1916. aastal Tallinna Meestelaulu Seltsi meeskoori juhatama, pühendus ta täie energiaga eesti muusikale ja kirjutas lühikese ajaga mitukümmend tundelist ja rikkaliku harmooniaga meeskoorilaulu (Meil aiaäärne tänavas, Mull´ lapsepõlves rääkis, Talvine õhtu, Kevade tunne, Priiuse hommikul, Mu isamaa nad olid matnud, Tervitus, Troost jt.). Tema sulest pärineb ka populaarne lühitervituslaul ´Ta (Nad) elagu, elagu, elagu, e-la-gu!´. TMS meeskoori, mille mantlipärija kannab tänaseni tema nime, juhatas Türnpu ise 1926. aasta lõpuni. Ta juhatas ka V ja VI üldlaulupeol mees- ja segakoore. Türnpu ideest ja algatusest hoogu saanud Eesti Meestelaulu Selts taaselustati nüüd juba ülemaalisena ja ka poistekoore ühendavana 1988. aasta novembris.

Tema suvekodu oli Klooga lähedal Keila vallas.

Ta oli maetud Kopli kalmistule. Kui kalmistu nõukogude võimuorganite poolt hävitati ja kõik hauad tasandati, oli ta üks kolmest isikust Netty Pinna ja Eduard Bornhöhe kõrval, kes Metsakalmistule ümber maeti.

Tema nime kannab tänav Tallinnas, aga ka bussipeatus Türnpu park Tallinn-Paldiski maanteel veidi enne Klooga randa.

Kirjandust
Neeme Laanepõld, "Helilooja Konstantin Türnpu, 1865-1927", Tallinn, 1965
Artur Vahter, "Konstantin Türnpu", 2003, ISBN 13 4741231804727

Viited

Välislingid 
Biograafia, teoste loetelu ja helinäited Eesti Muusika Infokeskuses
Türnpu loomingust Koolielu portaalis
 

Eesti koorijuhid
Eesti heliloojad
Eesti organistid
Gustav Adolfi Gümnaasiumi õpetajad
Peterburi konservatooriumi vilistlased
Kopli kalmistule maetud
Metsakalmistule ümbermaetud
Sündinud 1865
Surnud 1927
Niinsaare järv

Niinsaare järv on järv Kurtna järvestikus, Ida-Virumaal.

Järve suurus on 6,2 ha, kaldajoone pikkus 1,2 km.

Järve kaldal asub Niinsaare puhkeküla.

Niinsaare järv asub Kurtna Nõmmejärvest 0,5 km loodes. Varem oli see 7,7 ha suurune umbjärv. 1963. aastal kaevati Kurtna Suurjärvest Mustjärve kraav, pärast mida veetase Niinsaare järves langes oluliselt. 1968. aasta suvel oli vähemalt 50% järvest kuivaks jäänud.

Viited

Kurtna järvestik
Alutaguse valla järved
Viljandi Paalalinna Kool

Viljandi Paalalinna Gümnaasium on 1965. aastal asutatud üldhariduskool Viljandis. Kool asub Paalalinna linnaosas. 

Aastatel 1973–2012 tegutses keskkooli ehk gümnaasiumina, 1. juulist 2012 muudeti koolireformi tulemusel põhikooliks.

Koolis tegutsevad poistekoor, mudilaskoor, tütarlastekoor, noortekoor ja paljud huvialaringid.

Ajalugu

Kool asutati 1965. aastal. Toona Viljandi Internaatkooli nime kandnud õppeasutus oli põhikool. Alates 1973. aasta 1. septembrist sai kooli nimeks Viljandi 5. Keskkool. Alates 28. juunist 1995 kuni 1. juulini 2012 kandis Viljandi Paalalinna Gümnaasiumi nime.

1973. aastal avati koolis vene keele ja kirjanduse süvaõppega klassid.
1975. aastal avati koolis muusikakallakuga klass.

27. oktoobril 2014 hukkus Viljandi koolitulistamises kooli saksa keele õpetaja Ene Sarap.

Direktorid
Harald Tekko — 1965 – september 1990
Vello Unt — 1. september 1990 – septembrini 2005
Aavo Palo — september 2005 – 2012

Tuntud vilistlasi
 Jaak Aab
Hendrik Agur
Taavi Arus (filmirežissöör ja -operaator)
Farištamo Eller (pianist)
Jürgen Henn
Brad Jurjens (aka Priit Jürjens, muusik)
Tõnu Kaalep
Ramon Kaju
 Keit Kasemets — MKM asekantsler, töötas varem OECD-s.
Ott Kiivikas
Peep Kuld
 Erkki Kõlu
Arno Kütt
Alvar Loog
 Teet Margna
Raiko Mutle
Raido Mägi (tantsija ja tantsupedagoog)
Jüri Nael
 Merlis Nõgene
Karl-Romet Nõmm
 Merike Ojasson
 Jaak Pihlak
Aleksandra Puks (Aleksandra A. T.)
 Rannar Raba
Urmo Raus
Kaido Reivelt
Raido Roman
 Meelis Sarv
Riina Solman
Allan Sombri
Lauri Sommer
 Marko Suurmägi
 Kaspar Taimsoo
Madis Timpson (Viljandi linnapea)
Tõnu Tubli
 Andres Unga
 Berk Vaher
 Valner Valme
 Villem Valme
 Sven Varkel
Jaak Visnap
 Kristiina Voolaid
 Ülar Vomm
Reet Weidebaum (kultuuriajakirjanik)
 Jaan Õmblus
 punkansambli Pööloy Gläänz liikmed

Viited

Välislingid
 Viljandi Paalalinna Kooli veebileht
 VPG Facebooki koduleht

Viljandi koolid
Pikaküla mõis

Pikaküla mõis (saksa keeles Pitkaküll) oli mõis Järvamaal Anna kihelkonnas. Tänapäeval jääb kunagine mõis Paide linna territooriumile.

Ajalugu
Pikaküla küla on esmakordselt mainitud 1586. aastal, mil selle omanikuks sai Hans Wartmann. 17. sajandi keskel rajati Pikaküla mõis. Wartmannide omandusse jäi see 1760. aastani, mil naabruses asuva Purdi mõisa omanik Carl Gustaf von Baranoff selle 3000 rubla eest ära ostis. Sestpeale toimis Pikaküla Purdi kõrvalmõisana.

Mõisa viimane omanik oli Wilhelm von Ungern-Sternberg.

Mõisahoone
Ungern-Sternbergid rajasid mõisa esindusliku kahekorruselise puidust härrastemaja. 1920. aastatel, pärast mõisa võõrandamist, võeti peahoone lahti, viidi Paidesse ning pandi uuesti kokku. Ümberkolimisega muutus siiski tunduvalt hoone välimus. Kuni 1980. aastateni asus hoones kultuurimaja. Nüüdisajal hoonet renoveeritakse.

Viited

Eestimaa fideikomissmõisad
Järvamaa mõisad
Paide linn
Anna kihelkond
Blas de Lezo y Olavarrieta

Blas de Lezo y Olavarrieta (3. veebruar 1689 Pasajes, Guipúzcoa – 7. september 1741 Cartagena de Indias) oli Hispaania admiral, üks Hispaania mereväe väljapaistvamaid väejuhte. Ta on tuntud eelkõige Cartagena eduka kaitsmisega 1741. aastal ülekaaluka Inglise laevastiku vastu.

Blas de Lezo kandis hüüdnimesid Patapalo (Puujalg) ja Mediohombre (Poolinimene) oma paljude sõjategevuses saadud vigastuste pärast.

Tema järgi on nimetatud mitmeid Hispaania sõjalaevu:
ristleja Blas de Lezo (selle järgi sai nime ka laevaklass)
hävitaja Blas de Lezo (D65)
fregatt Blas de Lezo (F-103).

Hispaania inimesed
Sündinud 1689
Surnud 1741
Admiralid
Michael Essien

Michael Kojo Essien (ka Mickaël Essien; sündinud 3. detsembril 1982 Accras) on Ghana jalgpallur.

Klubikarjääri jooksul on ta mänginud muuhulgas AC Milanis, Madridi Realis ja Chelseas.

2019. aastast mängib ta Aserbaidžaani kõrgliiga klubis Sabail.

Aastatel 2002–2014 kuulus ta Ghana jalgpallikoondisse. Debüüdi Ghana rahvuskoondises tegi Essien 4. jaanuaril 2002 sõprusmängus Egiptuse vastu.

2006. aastal sai Essien BBC Aafrika parima jalgpalluri auhinda.

Saavutused

Lyoni Olympique
 Ligue 1 meister (2): 2003–04, 2004–05

Chelsea
 Premier League'i meister (2): 2005–06, 2009–10 
 Football League Cup (1): 2006–07
 FA Cup (4): 2006–07, 2008–09, 2009–10, 2011–12
 FA Community Shield (1): 2009
 UEFA Meistrite Liiga (1): 2011–2012

Isiklikud
 BBC Aafrika aasta jalgpallur: 2006
 Chelsea aasta mängija: 2007

Välislingid 
 Ametlik kodulehekülg

Ghana jalgpallurid
Lyoni Olympique'i mängijad
Chelsea FC mängijad
Real Madrid CF mängijad
AC Milani mängijad
PAE Panathinaikόse jalgpallurid
Ligue 1 mängijad
Premier League'i mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Sündinud 1982
Waddenzee

Waddenzee ehk Wattenmeer (hollandi keeles Waddenzee, saksa keeles Wattenmeer, alamsaksa keeles Wattensee, taani keeles Vadehavet ja läänefriisi keeles Waadzee, kõik tähenduses 'mudameri') on Põhjamere osa, mis eraldab Friisi saari Euroopa mandrist ja IJsselmeerist. 

Waddenzee pindala on umbes 10 000 km², sügavus kuni 23 m.

Waddenzeesse suubub palju jõgesid, millest suurimad on Elbe, Weser ja Ems. Seetõttu on Waddenzee vesi pisut magedam kui mujal Põhjameres.

Waddenzee moodustus 10.–14. sajandil. Enne seda ulatus manner märksa kaugemale kui tänapäeval, tänapäeva Friisi saarteni, mis olid tollal düünid. Siis murdis meri korduvalt suurte tormide ajal düünidest läbi ja uhtus nende taga oleva maa, mis koosnes põhiliselt turbapinnasest, ära. Endistest düünidest säilis kõigest saareahelik. Pärast seda on toimunud veel väiksemaid muutusi, näiteks Vlieland ja Ameland on liikunud ida poole: ühest servast on meri pinnast ära kandnud, teise serva on see juurde settinud.

Waddenzee on mere poolt saareahelikuga kaitstud, seetõttu ei esine seal suurt lainetust. Sellepärast on Waddenzee populaarne koht paadisõiduks ja purjetamiseks.

Waddenzees ja selle rannikul on maapinna ja merepõhja kõrguste vahe väga väike. Sellepärast on rannajoone erinevus tõusu ja mõõna ajal väga suur. Seetõttu on Waddenzees levinud mudamatkamine: mõõna ajal liigutakse mööda merepõhja kohtadesse, kuhu tõusu ajal ei pääseks.

14. mail 1987 arvati Waddenzee Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade hulka. 2009. aasta juunis kanti Waddenzee UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Põhjameri
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Hollandis
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Saksamaal
UNESCO maailmapärandi nimistu objektid Taanis
Recife

Recife on linn Brasiilias, Pernambuco osariigi pealinn.

Recife asub Brasiilia idatipu lähedal Atlandi ookeani rannikul Capibaribe jõe suudmes.

Linnas elab 1,56 miljonit inimest, koos eeslinnadega on elanike arv 3,74 miljonit (2008). 2008. aasta seisuga on linlastest 52,9% segaverelised, 38,9% valged, 7,5% neegrid, 0,4% indiaanlased ja 0,2% asiaadid.

Recife oli üks esimesi Portugali asulaid Brasiilias: ta asutati 1537. Algselt oli see Olinda eeslinn. 1630–1654 kuulus ta Hollandile osana Hollandi Brasiiliast. 1823 sai linnaõigused.

Linnas on suur kuritegevus. 2005. aastal oli Recife 95,8 tapmisega 100 000 inimese kohta Brasiilia linnadest esikohal.

Recife on üks 12 linnast, kus toimuvad 2014. aasta jalgpalli maailmameistrivõistlused.

Recifel on kolm sõpruslinna: Guangzhou (Hiina), Nantes (Prantsusmaa) ja Porto (Portugal).

Kliima 

Recifes on lähisekvatoriaalne kliima. Aasta ringi on palav, kuid selgelt eristuvad kuiv ja niiske aastaaeg.

Iga kuu keskmine temperatuur on 25–28 °C. Maksimaalselt on igas kuus mõõdetud 35–38 °C, välja arvatud juuli ja august, kus maksimumtemperatuur on vastavalt 32 ja 33 °C. Absoluutne miinimum on igas kuus 17–21 °C, välja arvatud juuni, kus see on 15 °C.

Recifes sajab aastas keskmiselt 1800 mm. Kõige rohkem, 300 mm, sajab mais ja juunis. Kõige vähem sajab novembris ja oktoobris, vastavalt 20 ja 30 mm.

Transport 

Recifed teenindab Gilberto Freyre nimeline Guararapesi rahvusvaheline lennujaam. See on 1 km kaugusel lähimast supelrannast, 9 km kaugusel kesklinnast ja 19 km kaugusel Suape sadamast. Euroopa linnadest toimuvad Recifest regulaarlennud Pariisi ja Lissaboni. 2008. aastal külastas lennujaama 4,6 miljonit reisijat, mis on lähedal lennujaama läbilaskevõimele.

Linnas töötab metroo, mis avati 1985. aastal. Metroos on 3 liini kogupikkusega 39,5 km. Jaamu on 2010. aasta seisuga 29. Jaamad on kokku ehitatud diiselrongi- ja bussipeatustega, nii et reisija saab uut piletit ostmata bussilt rongile või vastupidi ümber istuda. Metroo rööpmelaius on 1600 mm, keskmine peatusevahe on 1,2 km, rongi keskmine kiirus 40 km/h ja maksimaalne kiirus 80 km/h. Iga metrooliin on tähistatud ise värviga: arvestatakse, et rohkem kui kümnendik täiskasvanud linlastest ei oska lugeda.

Nii maanteed kui raudteed mööda saab Recifest sõita piki rannikut põhja ja edela poole ning sisemaale läände. Põhja poole jäävatest linnadest on suurimad Olinda, João Pessoa Grande ja Natal (viimane on miljonilinn), kuid Natalisse läheb raudtee ringiga ega läbi kaht esimesena nimetatud linna. Edelasse jääb miljonilinn Maceió.

Viited

Välislingid 

Recife sait

Brasiilia linnad
Pernambuco osariik
Jász-Nagykun-Szolnoki komitaat

Jász-Nagykun-Szolnoki komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas. Komitaati läbivad Tisza ja Körös. 

Komitaadi halduskeskus on Szolnok, teised suuremad linnad on Jászberény, Törökszentmiklós ja Karcag.

Haldusjaotus

Komitaat jaguneb alates 2013. aastast 9 ringkonnaks (járás). Enne seda jagunes 7 alampiirkonnaks (kistérség).

Välislingid 

Komitaadi koduleht

Ungari komitaadid
2010. aasta Haiti maavärin

Haiti maavärin on maavärin, mis toimus 12. jaanuaril 2010 kell 16:53 kohaliku aja järgi Haiti saare lääneosas. 

Maavärina tugevus oli 7 magnituudi ning selle epitsenter asus pealinnast Port-au-Prince'ist umbes 25 kilomeetrit lääne pool. Maavärina kolle oli 13 kilomeetri sügavusel. Maavärin purustas hooneid ja nõudis hulgaliselt inimelusid.

Hukkunute arv 
18. jaanuari 2010 seisuga oli ÜRO hinnangul hukkunuid vähemalt 75 000, kuid Haitil paiknevate USA vägede kindral hindas võimalikuks hukkunute arvuks umbes 200 000 inimest. 4. veebruariks oli Haiti valitsuse hinnangu kohaselt hukkunute arv kasvanud 212 000 inimeseni.

Tagajärjed ja rahvusvaheline abi 
Maavärin muutis Port-au-Prince'i linna rusuhunnikuks. Palju ei jäänud alles ka parlamendihoonest ega presidendipaleest. Maavärina ajal olid riigis ka ÜRO peasekretäri egiidi all oleva Haiti missiooni juhid. Diplomaatilistest allikatest teatati infoagentuurile Interfax, et ÜRO peasekretäri Ban Ki-mooni esindaja Haitil ja tema asetäitjad on ikka veel teadmata kadunud. Hiljem kinnitati, et maavärinas hukkusid Hédi Annabi, Luiz Carlos da Costa ning Doug Coates.

Rahvusvahelise Punase Risti andmetel pääses maavärina tõttu Port-au-Prince'i vanglast põgenema umbes 4000 vangi. Punase Risti töötajad ei leidnud pooleldi kokku kukkunud vanglast ühtegi elusat inimest, hukkunuid oli paarikümne ümber.

15. jaanuaril alustasid Ameerika Ühendriigid maavärinas raskelt kannatada saanud Haitile oma vägede saatmist – nelja päevaga toimetati haitilastele appi 10 000 USA sõdurit.

16. jaanuaril teatas Senegali president Abdoulaye Wade, et pakub maavärinas oma kodu kaotanud haitilastele võimaluse ümber asuda Senegali ja eraldab selleks neile tasuta maad. Samal päeval saabus Haiti olukorraga tutvuma Ameerika Ühendriikide riigisekretär Hillary Clinton.

17. jaanuaril saabus Haitile erakorralisele visiidile ÜRO peasekretär Ban Ki-moon.

18. jaanuaril saabus Haitile Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni erisaadik Bill Clinton eesmärgiga toimetada saarele humanitaarabi ja kohtuda kohalike riigijuhtidega.

20. jaanuaril teatasid Ameerika Ühendriigid täiendavalt veel 4000 sõduri saatmisest Haitile päästetööde korraldamiseks.

Viited

Maavärinad
Haiti
Haiti maavärin
Pesti komitaat

Pesti komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas. Piirneb põhjas Slovakkiaga. Ümbritseb Budapesti, mis on komitaadi halduskeskus, kuid ei kuulu komitaati. Komitaat asub valdavalt tasandikul, mida läbib Doonau.

Komitaadis on 48 linna, neist suuremad on Érd, Cegléd, Dunakeszi, Vác ja Gödöllő.

Haldusjaotus
Komitaat jaguneb 18 ringkonnaks.

2013. aastani jagunes 16 alampiirkonnaks (kistérség; pindala ja rahvaarv 1. jaanuaril 2009):

Välislingid 

Komitaadi koduleht

Ungari komitaadid
Tura (Ungari)

Tura on linn Ungaris Pesti komitaadis Aszódi alampiirkonnas.

Tura asub Budapestist 50 km idas.

Turat läbib raudtee, mis viib lääne poole Budapesti ja ida poole Hatvani kaudu Miskolcsi. Turat läbib ka kiirtee, mis viib lääne poole Budapesti ja ida poole Hatvani kaudu Nyíregyházasse.

Arvatavasti kõige tuntum on Tura oma tikandite poolest. Tuntud on ka sealsed rahvalaulud: aastal 1906 kogus Béla Bartók Turast 150 rahvalaulu.

Ajalugu 

Esimest korda mainiti Turat aastal 1220 ladinakeelses ürikus Thwra nime all. Sel ajal kuulus asula Ákosi perele.

1425. aastal vahetas üks Ákosi suguvõsa liikmetest Miklós Ördög Prodavizi kuningas Sigismundiga Tura muu omandi vastu.

1523. aastal mainitakse, et Tura asula alandas makse.

1544. aastal läks Tura Ottomani impeeriumi võimu alla. Budapest, mis Turast üldse kaugel pole, oli langenud 3 aastat varem. Türklased Turat ei rüüstanud ja kohalik kirik säilis kogu Türgi võimu aja. Türgi aja lõpus elas linnas 61 peret.

Aastal 1740 sai Tura tollimaksuvabaks linnaks. Sel ajal oli seal 59 maksustatavat majapidamist. Sel sajandil saavutas Tura õitsengu: ta muutus põllumajanduskeskuseks ja kohalikud elanikud müüsid oma saadusi paljude ümberkaudsete linnade turgudel.

20. juulil 1849 toimus Tura lähedal Ungari 1848. aasta revolutsiooni üks suurimaid lahinguid.

1879. aastal müüs Esterházy perekond Tura parun Sigismund Schossbergerile. Linnas asub 1883. aastal ehitatud Schossbergeri loss.

1910. aastal oli Turas 900 maja ja 4759 elanikku.

Tänapäevani pole Turas arvestatavat tööstust. Elanike peamine tegevusala on aedviljade ja lillede kasvatamine. Samuti on olulistel kohtadel loomade aretamine ja puuviljade kasvatamine.

Tura sõpruslinnad on Sântimbru (Rumeenia, alates 1990), Jasov (Slovakkia, alates 1993) ja Maserà di Padova (Itaalia, alates 2004). Kahes esimeses sõpruslinnas on arvestatav ungarlaste kogukond.

Viited

Välislingid 
 Tura koduleht 

Ungari linnad
Pesti komitaat
Waldorfi pedagoogika

Waldorfi pedagoogika on humanistlik lähenemine pedagoogikale, millele pani aluse Austria filosoof ja esoteerik Rudolf Steiner (1861–1925). Tema nime järgi kutsutakse seda ka Steineri pedagoogikaks. Waldorfi nimi aga tuleneb Waldorf-Astoria tubakavabriku nimest, mille juurde vabriku töötajate lastele avati 1919. aastal Steineri põhimõtete järgi töötav kool.

Waldorfi koolid lähtuvad oma tegevuses antroposoofilise vaimuteaduse ja inimeseõpetuse põhimõtetest. Õpetuse sisu ja maht õppeaineti ning klassiti, samuti metoodilised alused tulenevad lapse arengu hingelise ja füüsilise arengu seaduspäradest. Maailma Waldorfi koolid on õppekava ülesehituse põhimõtete osas omavahel sarnased.

Õppekava toimimine on seotud koolikorralduse ja juhtimisega, mis on Waldorfi koolides mõneti erinev võrreldes Eesti traditsioonilise kooliga. Waldorfi pedagoogilise õpetus- ja kasvatusmetoodika põhiprintsiibid, mis toetavad lapse ealist arengut, on kasvatuse ja õpetuse tegevuslik, kunstiline ja intellektuaalne külg.

Üldjuhul on Waldorfi koolid kõikjal maailmas erakoolid, mille ülalpidajaks on lapsevanemate mittetulundusühing.

Olulised eripärad 
Põhiaineid – nt emakeelt, matemaatikat, loodusteadusi, ajalugu – õpetatakse nn põhitunnis perioodõppe vormis. 
Igahommikune põhitund klassiõpetajaga kestab vähemalt kaks akadeemilist tundi.
Võrdselt intellektuaalsete ainetega on olulisel kohal kunstilised ja praktilised õppeained.
Võõrkeeli õpetatakse alates esimesest klassist. 
Õpilased saavad kirjeldavad tunnistused. Numbriliselt üldjuhul ei hinnata.

Waldorfi haridusasutused Eestis 

 
Eesti Vabade Waldorfkoolide ja -lasteaedade Ühendus EVWKLÜ veeb
Tartu Waldorfgümnaasium link
Johannese Kool Rosmal link
Aruküla Vaba Waldorfkool link
Viljandi Vaba Waldorfkool link
Tallinna Vaba Waldorfkool link
Erakool Läte link
Rakvere Vanalinna Kool link

Ravipedagoogilised koolid 
Tartu Maarja Kool link
Hilariuse Kool link

Waldorfi lasteaiad Eestis 
Ilmapuu Waldorflasteaed 
Aruküla Waldorflasteaed 
Lasteaed Täheke
Meelespea Waldorflasteaed 
MTÜ Meie Mängurühm
Viljandi Waldorflasteaed
Tartu Maarja Kooli Lasteaed 
Terve Pere Aed

Waldorfi pedagoogika seminar 
Tartu Waldorfpedagoogika Seminar link

Waldorfi pedagoogika kõrgkoolid 

 
Freie Hochschule Mannheim link
Freie Hochschule Stuttgart link
Goetheanum ehk Freie Hochschule für Geisteswissenschaft link ja link
Snellman-korkeakoulu
 Rudolf Steiner University College Oslo

Waldorfi koolide ühendused 

 
Bund der Freien Waldorfschulen link
IAO ehk Internationale Assoziation für Waldorfpädagogik in Mittel- und Osteuropa und weiter östlichen Ländern e.V. link
European Council for Steiner Waldorf Education link 
Ассоциация Вальдорфских школ России link
Americans for Waldorf Education link

Viited 

Pedagoogika
Antroposoofia
Märt Uustalu

Märt Uustalu (sündinud 13. mail 1979 Tartus) on eesti ajaloolane.

Haridus
1992–1999 Tartu 10. Keskkool
2003–2005 Tartu Kutsehariduskeskus (turismikorraldus)
2005–2008 Tartu Ülikool, humanitaarteaduste bakalaureus (BA, ajalugu)
2008–2010 Tartu Ülikool, humanitaarteaduste magister (MA, ajalugu, cum laude)
2010–2016 Tartu Ülikool, (ajalugu, doktoriõpe)

Uurimisvaldkond
Eesti ja Läti ala mõisad ning mõisaomanike genealoogia. Ta on uurinud ka mõisaomanike sotsiaalset koosseisu ja baltisaksa teadusseltside tegevust.

Publikatsioone
Krahvid Šeremetjevid ja Haaslava mõis. – Teataja. Haaslava valla infoleht. Nr 6 (180) juuni-juuli, Nr 7 (181) august 2009
Tartumaa rüütlimõisate omanikest 18. sajandi algusest 1919. aastani (seisusliku koosseisu analüüs). – Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2008, Tartu 2009, lk 213-234.
Poolmõisatest ja nende omanikest Eesti- ja Liivimaal. – Õpetatud Eesti Seltsi aastaraamat 2010, Tartu 2011, lk 111-143.
Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi liikmetest 1792-1918. – Tartu Ülikooli ajaloo küsimusi XLI. Teadusinnovatsiooni tee praktikasse, Tartu 2013, lk 67-92.
Taabri mõisa ajaloost. – Tartu Valla Kuukiri. Nr 214. Veebruar 2016, lk 14-15 (I osa), Nr 216. Aprill 2016, lk 18-19 (II osa), Nr 221. Oktoober 2016, lk 14-15 (III osa).

Tunnustus
2008 – Eesti üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi I preemia ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas
2013 – Õpetatud Eesti Seltsi stipendium parima artikli eest ÕES 2010. aastaraamatus

Isiklikku
Tema isapoolne vanaisa oli eesti koduloolane ja sugupuu-uurija Meinhard Uustalu (1928–1994). Teine vanaisa Heinrich Freymann (1909–1975) oli Tartu Ülikooli ladina keele õppejõud ja tõlkija.

Välislingid
Blogi
ETIS
Tartumaa rüütlimõisad XVIII sajandi algusest 1919. aastani: bakalaureusetöö: Eesti üliõpilaste teadustööde 2008. aasta riikliku konkursi töö
Poolmõisatest ja nende omanikest Eesti- ja Liivimaal
Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi liikmetest 1792-1918
Krahvid Šeremetjevid ja Haaslava mõis I
Krahvid Šeremetjevid ja Haaslava mõis II
Taabri mõisa ajaloost
Taabri mõisa ajaloost II
Taabri mõisa ajaloost III

Eesti ajaloolased
Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna vilistlased
Õpetatud Eesti Seltsi liikmed
Sündinud 1979
Roomav jooksjarohi

Roomav jooksjarohi (Ononis repens) on liblikõieliste sugukonda jooksjarohu perekonda kuuluv rohttaim.

Taime leidub Eestis harva, enamasti Saaremaal. Kasvab kuivematel niitudel, teeservadel ja mererannikul savi- ja lubjakivirikastel aladel.

Ta kasvab peamiselt Lõuna- ja Lääne-Euroopas alates Maroko üle Pürenee poolsaare ida suunas kuni Lääne-Poola ja Põhja-Makedooniani. Saksamaal ja Šveitsis on ta väga levinud, üksnes Loode-Saksamaal puudub suurtel aladel, seevastu Austrias kuulub ta ohustatud liikide hulka.

Hübriidide sagedase tekke tõttu, eriti liigiga Ononis spinosa, on üksikute isendite liigilist kuuluvust määrata sageli keeruline, sest niimoodi tekkinud taimed võivad oma väliskujult suuresti erineda. Sellepärast ühendatakse need kaks liiki lihtsuse mõttes ühte rühma Ononis spinosa agg. Nende põhjuste hulka, mis vormirikkust suurendavad, kuuluvad aastaaegade vaheldumine, väetamine, loomade karjatamine ja niitmine. Selle taimerühma lõplik taksonoomiline jaotus pole veel välja kujunenud. Praegu eristatakse kaht alamliiki: O. repens procurrens ja sellest väiksemate õitega O. repens repens.

Roomav jooksjarohi kasvab 30–60 cm pikaks. Ta on maas lamava, harvem tõusva mitteharuneva puitunud varresarnase võsundi ja väikeste ovaalsete lehtedega püsik. Lehed on 7–22 mm pikad, munajad või äraspidimunajad ja kaetud näärmekarvadega, mis katkimuljumise korral eritavad vaigulõhna.

Roomav jookjarohi õitseb juunist septembrini. Õied on roosad ja nad ei lõhna. Tupplehed on samuti sagaraliste näärmetega ja neil on alusel pikad rõhtsad karvad. Kroonlehed on lühemad kui tupplehed.

Välislingid 
 

Liblikõielised
Eesti oalaadsed
Otto Treufeldt

Otto Treufeldt VR II/3 (10. veebruar 1898 Vaimastvere vald (Laiuse kihelkond), Tartumaa – 23. november 1943 Norillag, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (major).

Treufeldt teenis Eesti Vabadussõjas Välipatareis nr. 3, autasustati (1925) Vabadusristi 2 liigi (isikliku vapruse eest) III järgu ordeniga. Teenis seejärel 1. diviisi ja 2. diviisi suurtükiväes. 1935. aastal määrati KVÜÕA Topo-hüdrograafia kursustele õppejõuks, 1936. aastal  Sõjaväe Õppeasutiste G-ohvitseride kursuste õppejõuks.

1940. aastal määrati major Otto Treufeldt 6. Suurtükiväegrupi ülemaks.

Eesti sõjaväe kujundamisel Punaarmee 22. Eesti Territoriaalseks Laskurkorpuseks, jätkas teenistust 614. suurtükiväe polgu 2. divisjoni komandörina. Treufeldt vahistati NKVD poolt 15. juunil 1941, ta küüditati Krasnojarski kraisse, kus suri 2 aastat hiljem Norillagis.

Kirjandus
 Treufeldt, O: "1-ne suurtükiväe polk 21. XI. 1918. – 15. III". 1924. Sõdur. 1927, nr 51/52
 "Suurtükiwäe taktika" (koostatud jalawäe kadettide kursuse kohaselt) / koostanud O. Treufeldt Ilmunud Tallinn, s.n., 1932

Välislingid
Ohvitseride andmekogu

Eesti suurtükiväeosade koosseis
Eesti suurtükiväelased
Vabadussõja veteranid
Vabadusristi II liigi 3. järgu kavalerid
Kaitseliitlased
Eesti represseeritud isikud
Sündinud 1898
Surnud 1943
Albert Tattar

Albert Tattar (22. mai 1901 Valguta vald, Rannu kihelkond, Tartumaa – 21. detsember 1989 New York, USA) oli Eesti diplomaat ja ärimees.

Tattar läks 17-aastaselt koolipingist vabatahtlikuna Vabadussõtta. Võitles Tartu kooliõpilaste pataljonis ning miiniristleja Lennuk dessantroodus, seejärel oli ohvitser soomusrongil nr. 2.

Õppis Tartu Aleksandri Gümnaasiumis, seejärel Hugo Treffneri Gümnaasiumis, mille lõpetas 1920. aastal. Tartu ülikoolis oli esialgu loodus- (matemaatika), seejärel õigusteaduskonnas. Lõpetas ülikooli 1925. aastal kaubanduse erialal.

Tattar oli Korp! Vironia liige ning asutas hiljem stipendiumifondi Korp! Vironia liikmetele.

Tattar töötas pikka aega Eesti välisministeeriumis erinevatel ametikohtadel: praktikant, II sekretär, I sekretäri kohusetäitja, I sekretär, poliitilise büroo juhataja kohusetäitja, informatsiooni- ja pressibüroo juhataja kohusetäitja, informatsiooni- ja pressibüroo juhataja, poliitilise osakonna abidirektor.

Oli Berliini saatkonna nõunik. Asus pärast Eesti okupeerimist NSV Liidu poolt elama Ameerika Ühendriikidesse. Tänu isiklikele sidemetele õnnestus tal asuda tööle alumiiniumi tootva suurkorporatsiooni Alcoa teenistusse.

Alcoa ülesandel asus ta 1940ndate lõpus looma äriüksust Venezuelas. Koos eesti ärimehe Arnold C. Oravaga lõi ta Lõuna-Ameerika suurima põllumajandusmasinaid ja autosid maale toova kompanii ACO Group, mille tegevjuhiks palgati Harry Männil. Aastatel 1951–1970 oli Tattar ACO Groupi direktor. Pensionile jäädes jätkas ta tööd Venezuela suurtöösturite direktorite nõukogu presidendina.

Tunnustused
Tattar pälvis Eesti Punase Risti teenetemärgi II järgu II astme (1936), Prantsuse Auleegioni ordeni, Poola Polonia Restituta ordeni ja Soome Valge Roosi Rüütelkonna komandöri ordeni II klassi.

Isiklikku
Tema abikaasa oli Alice Sikk (1903–1988), lapsi neil ei olnud.

Multimiljonär Albert Tattar pärandas märkimisväärse osa oma varandusest Välis-Eesti organisatsioonidele. Ainuüksi Toronto Eesti Maja sai miljon USA dollarit.

Viited

Kirjandus 
Eesti välisteenistus: biograafiline leksikon 1918-1991. Tallinn 2006. Lk 114-115
Pekka Erelt. Mees, kes tegi Harry Männilist miljonäri. Eesti Ekspress, 22. jaanuar 2010

Välislingid
Album Academicum Universitatis Tartuensis 1918-1944

Eesti Sõjamuuseumi ohvitseride andmekogu: Tattar, Albert

Eesti soomusronglased
Vabadussõja veteranid
Eesti diplomaadid
Eesti ettevõtjad
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Korporatsioon Vironia liikmed
Väliseestlased
Eesti Punase Risti II järgu II astme teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1901
Surnud 1989
Emajuurelised

Emajuurelised (Gentianaceae) on emajuurelaadsete seltsi kuuluv sugukond.

Emejuureliste sugukonda kuulub umbes 90 perekonda ja rohkem kui 1500 liiki, mis kasvavad kõikjal maailmas. Nende hulgas on nii puid, põõsaid kui ka rohttaimi.

Perekondi

Välislingid
Gonzalo Higuaín

Gonzalo Gerardo Higuaín (sündinud 10. detsembril 1987 Prantsusmaal Brestis) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Major League Socceri klubis Inter Miami.

Varem on ta mänginud sellistes klubides nagu River Plate, Madridi Real, Napoli, Milan,Chelsea ja Juventus.

11. detsembril 2016 lõi ta oma karjääri 200. liigavärava.

Klubikarjäär

River Plate 
Gonzalo Higuaín alustas oma klubikarjääri Argentinas River Plate's. Ta tegi oma klubidebüüdi 29. mail 2005.

Aastatel 2005–2006 mängis ta River'i meeskonnas kõikide sarjade peale 41 mängu ja lõi 15 väravat.

Madridi Real
2007. aasta jaanuaris siirdus Higuaín 12 miljoni euro eest Hispaania kõrgliiga klubisse Madridi Real. 

Higuaín tuli hooaegadel 2006–07, 2007–08 ja 2011–12 Madridiga Hispaania meistriks. 

2011. aastal aitas ta meeskonnal alistada Hispaania karika finaalis Barcelona. Samuti võitis ta ka 2008. ja 2012. aasta Hispaania superkarika.

Kokku mängis ta klubi rivistuses 7 aasta jooksul 264 mängu ja lõi 121 väravat.

Napoli 
Higuaín liitus 2013. aasta suvel Itaalia kõrgliiga klubiga SSC Napoli. 

Ta mängis klubi meeskonnas kolme aasta jooksul 146 mängu ja lõi 91 väravat. 

2013–14 hooajal aitas ta Napolil võita Coppa Italia ja 2014. aastal Itaalia superkarika.

Juventus 
Higuaín siirdus 2016. aasta juulis 90 miljoni euro eest Juventusesse. Temast oli toona ajaloos rohkem maksnud vaid kaks jalgpallurit.

Oma esimesel hooajal võitis ta nii Serie A kui Coppa Italia ning jõudis klubiga ka UEFA Meistrite Liiga finaali.

Koondisekarjäär 
Argentina jalgpallikoondises debüteeris Higuaín 15. novembril 2006. 

Higuaín on ta tulnud Argentinaga kahel korral hõbedale Copa Américal ja korra maailmameistrivõistlustel.

Saavutused

Klubid 
Madridi Real
 La Liga: 2006–07, 2007–08, 2011–12
 Copa del Rey: 2010–11
 Hispaania superkarikas: 2008, 2012
Napoli
 Coppa Italia: 2013–14
 Supercoppa Italiana: 2014
 Juventus
 Serie A: 2016–17, 2017–18, 2019–2020
 Coppa Italia: 2016–17, 2017–18
Chelsea
UEFA Euroopa Liiga: 2018–19

Rahvuskoondis 
 Argentina
 Hõbemedalist 
 Jalgpalli maailmameistrivõistlused: 2014
 Copa América: 2015, 2016

Viited

Välislingid 

Argentina jalgpallurid
Club Atlético River Plate'i jalgpallurid
Real Madrid CF mängijad
SSC Napoli mängijad
Torino Juventuse mängijad
AC Milani mängijad
Chelsea FC mängijad
La Liga mängijad
Serie A mängijad
Premier League'i mängijad
Sündinud 1987
Portugali kuningriik

Portugali kuningriik (portugal Reino de Portugal) oli kuningriik Pürenee poolsaarel 1139–1910.

Portugali kuningriik rajati 26. juulil 1139, mil Portugali krahv Afonso Henriques end Portugali kuningaks kuulutas.

1096. aastal naitis Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VI oma tütre Teresa, Burgundia hertsogi noorema poja Henriga, kes sai kaasavaraks Portugali krahvkonna ja pani aluse tulevase Portugali kuningriigi troonile tõusnud Burgundia dünastiale. Pärast kodusõja puhkemist Leóni kuningriigis 1109. aastal valitses ta sisuliselt sõltumatult.

1139. aastal purustas Afonso I Ourique lahingus Almoraviidide moslemite väed. Pärast seda olevat ta kutsunud kokku Lamego cortese, kus Braga peapiiskop kroonis ta esimeseks Portugali kuningaks. Seda sündmust on peetud vaid hilisemas ajaloos käibele tulnud müüdiks. Ilmselt ei kroonitud Afonsot kunagi ja ta hakkas ennast ise kuningaks tituleerima, tõenäoliselt juba aastaid enne otsustavat võitu mauride üle. Siiski saavutas ta oma tiitlile aastate jooksul ka tunnustuse – 1143. aastal tunnustas seda Kastiilia ja Leóni kuningas Alfonso VII ning 1179. aastal paavst Aleksander III. Sõjaliste ordude toel jätkasid Afonso I ja tema järeltulijad tungimist lõuna suunas. Tema ajal hõlmas Portugal umbes poole oma tänapäevasest territooriumist. Rekonkista lõpuks võib pidada aastaid 1249–1250, mil kuningas Afonso III juhtimisel vallutati Algarve piirkond ja likvideeriti viimased mauride tugipunktid Portugali lõunarannikul. Selle tulemusel kujunesid välja Portugali piirid, mis on püsinud suures osas muutumatuna tänapäevani.

Aastatel 1385–1580 valitses Portugali Avisi dünastia. 15. sajandil sai alguse Portugali koloniaalimpeerium, mis hõlmas alasid Lõuna-Ameerikas, Aafrikas ja Aasias.

1815–1822 eksisteeris Portugali, Brasiilia ja Algarvede ühendkuningriik.

1908. aastal toimunud Lissaboni regitsiid ja 1910. aastal toimunud 5. oktoobri revolutsioon, millega kukutati Manuel II, viisid kuningriigi likvideerimiseni.

Vaata ka
Portugali ajalugu
Portugali koloniaalimpeerium
Portugali kuningas
Portugali valitsejate loend
Avisi dünastia

 
Euroopa ajaloolised riigid
Portugali ajalugu
Mõniste–Ape maantee

Mõniste–Ape maantee (registrinumbriga 68) on üks Eesti tugimaanteedest. 

See saab alguse Mõniste külas Võru–Mõniste–Valga maantee 39. kilomeetril. Tee pikkus on 8,9 km. Tee lõpeb Vastse-Roosa külas Eesti-Läti piiril (Vastse-Roosa piiripunkt).

Sillad Mõniste–Ape maanteel

Sildade nimistu pärineb Maa-ameti andmebaasist

Asulad Mõniste–Ape maanteel 

Mõniste küla, Hüti küla, Tundu küla, Vastse-Roosa küla, Pähni küla.

Viited

Eesti tugimaanteed
Rõuge vald
Anne Paluver

Anne Paluver (sündinud 4. novembril 1952) on eesti näitleja. 

Paluver lõpetas 1970. aastal Tallinna 22. Keskkooli, seejärel õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat. Aastatel 1972–1976 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, lõpetades selle 7. lennu.

Anne Paluver asus pärast lavakooli lõpetamist (1976) näitlejatööle Eesti Draamateatrisse, kuhu jäi paarikümneks aastaks. Juba noore näitlejana oli Paluver sageli suurtes rollides, nagu Gertrud "Hamletis" jpm. Draamateatrist suundus Paluver edasi Vanalinnastuudiosse (1995). Pärast Vanalinnastuudio reorganiseerimist NO99-ks jäi Paluver koos teiste seal enne töötanud näitlejatega tööta ja jätkas näitlejana tööd selle trupi baasil loodud Vana Baskini Teatris.

Anne Paluver on teinud rolle ka teleteatris, tuntumad tööd on "Pisuhänd" (Matilde), "Tabamata ime" (Eva Marland), "Kardemoni linna rahvas ja röövlid" (tädi Sofi) jm.

Paluver on kaasa teinud ka muusikalides. Näiteks oli tal roll 5. novembril 2004 esietendunud muusikalis "Hull sinu järele".

Isiklikku
Tema isa oli matemaatik Nikolai Paluver. Ta oli abielus näitleja Toomas Otsaga, abielust sündis üks tütar, kooselust Paul Poomiga sündis poeg Paul.

Tunnustus
2012 Oskar Lutsu huumoripreemia

Viited

Välislingid
Anneli Ammas, "Anne Paluver ei hooli juubelist", Eesti Päevaleht, 2. november 2002
"Anne Paluver hakkas lavastajaks", Postimees.ee, 21. märts 2006
Jüri Aarma, Anne Paluver: olen olnud nii koristaja kui ka ahjukütja, Maaleht.ee, 27. märts 2010

Eesti näitlejad
Jakob Westholmi Gümnaasiumi vilistlased
Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia vilistlased
Sündinud 1952
Robert Fulton

Robert Fulton (14. november 1765 – 24. veebruar 1815) oli Ameerika Ühendriikide insener ja leiutaja.

Aastatel 1793–1797 konstrueeris ta Prantsusmaal esimese kasutamiskõlbliku allveelaeva Nautilus.

Aastal 1807 ehitas ta esimese kasutuskõlbliku aurulaeva, ratasauriku North River Steamboat, mis sai hiljem tuntuks Clermontina.

Tunnustus
1809 – valiti Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks

Ameerika Ühendriikide leiutajad
Ameerika Ühendriikide insenerid
Sündinud 1765
Surnud 1815
Kupa

Kupa (horvaadi Kupa, sloveeni Kolpa) on jõgi Euroopas Horvaatia ja Sloveenia piiril. 

Jõgi algab Dinaaridest, voolab valdavalt itta. Suubub paremalt Savasse. Jõe pikkus on 296 km, lang 313 m, äravool 283 m³/s ja valgala pindala 10 032 km².

Horvaatia jõed
Sloveenia jõed
Doonau jõgikond
Amundsen–Scott

Amundsen–Scott on Ameerika Ühendriikidele kuuluv polaarjaam Antarktika keskosas lõunapooluse piirkonnas.

Kui jaam 1956. aastal rahvusvahelise geofüüsika aasta raames rajati, asus see täpselt lõunapoolusel, aga jääkilbi liikumise tõttu oli ta 2006. aasta alguseks nihkunud poolusest umbes saja meetri kaugusele.

Polaarjaam sai oma nime lõunapooluse avastajate Roald Amundseni ja Robert Scotti auks, kelle ekspeditsioonid aastatel 1911–1912 esimestena poolusele jõudsid.

Amundseni–Scotti polaarjaam paikneb kõrgusel 2835 m üle merepinna; jääkilbil, mille paksus jaama juures on maksimaalne – 2850 m (2005). Aasta keskmine temperatuur on umbes −49 °С (detsembris −28 °C ja juulis −60 °C). Tuule keskmine kiirus on 5,5 m/s; on registreeritud puhanguid kuni 27 m/s.

Antarktika polaarjaamad