joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Ravikindlustus

Ravikindlustus on kindlustus ravikulude katmiseks. Ravikindlustus võib olla nii riikliku sotsiaalkindlustuse kui ka kohustusliku või vabatahtliku erakindlustuse vormis.

Eestis on ravikindlustus korraldatud riikliku sotsiaalkindlustusena. Ravikindlustust korraldab Eesti Haigekassa. Ravikindlustuse seaduse järgi katab haigekassa kindlustatud isikute haiguste ennetamise ja ravi, ravimite ja meditsiiniseadmete ostmise kulud seaduses sätestatud piirides, samuti maksab ajutise töövõimetuse hüvitisi ja muid rahalisi hüvitisi .

Eesti ravikindlustuse põhimõteteks on kindlustatud isikute solidaarsus, piiratud omaosalus ravikulude katmisel, teenuste osutamine vastavalt kindlustatute vajadustele ja ravikindlustuse vahendite otstarbekas kasutamine.

Ravikindlustuskaitse võib tekkida kolmel erineval alusel:
 töötajad ja füüsilisest isikust ettevõtjad, kes on kindlustatud töötamise, täpsemalt sotsiaalmaksu maksmise alusel
 riigi poolt kindlustatud isikud, kelle eest maksab riik sotsiaalmaksu (nt alla 3-aastast last kasvatavad vanemad, töötutoetuse saajad, kaitsejõudude ajateenijad)
 seaduse alusel kindlustatuga võrdsustatud isikud, kelle eest sotsiaalmaksu ei maksta – lapsed kuni 19-aastaseks saamiseni, riikliku pensioni saajad, rasedad.

Eesti Haigekassa andmetel oli 2014. aastal ravikindlustus umbes 93,5 protsendil Eesti elanikest, seega kindlustamata isikuid oli umbes 6,5% rahvastikust. 

Haigekassa poolt kaetavad hüvitised jagunevad mitterahalisteks (tervishoiuteenused, ravimid ja meditsiinilised abivahendid) ja rahalisteks hüvitisteks (ajutise töövõimetuse hüvitis, täiskasvanute hambaravihüvitis, täiendav ravimihüvitis, väljaspool ravijärjekorda osutatud tervishoiuteenuse hüvitis, piiriülese tervishoiuteenuse hüvitis). Mitterahalise hüvitise korral katab haigekassa ravikulud otse teenuseosutajale (perearst, haigla jm) ja kompenseerib retseptiravimi või meditsiinilise abivahendi väljastanud apteegile osa vastava ravimi või abivahendi hinnast. Rahalised hüvitised maksab haigekassa kindlustatud isikule otse välja.

Haigekassa hüvitab vaid need raviteenused, mis on kantud Eesti Haigekassa tervishoiuteenuste loetellu. 

Eesti riiklikku ravikindlustust rahastatakse sotsiaalmaksu ravikindlustuse osast laekuvatest vahenditest.

Eraravikindlustus ei ole Eestis levinud. Eraravikindlustuse õiguslik regulatsioon on antud võlaõigusseaduses, kuid sellist kindlustust pakuvad vaid üksikud kindlustusseltsid.

Viited

Välislingid
 Eesti Haigekassa
 Postimehe teemaleht – eraravikindlustus

Meditsiin
Kindlustus
Sotsiaalkindlustus
Friedeli-Craftsi reaktsioon

Friedeli-Craftsi reaktsioon on keemiline meetod aromaatsete ühendite alküülimiseks ja atsüülimiseks veevaba alumiiniumkloriidi kui katalüsaatori manulusel:

ArH + RCl (AlCl3) → ArR +HCl (alküülimine),

ArH + RCOCl (AlCl3) → ArCOR + HCl (atsüülimine),

kus Ar on arüülrühm ja R on alküülrühm. Friedeli-Craftsi reaktsioonis viiakse substraadi aromaatsesse tuuma ühe (või enama) vesiniku aatomi asemele alküülrühm või atsüülrühm.

Seda meetodit rakendasid esmakordselt Charles Friedel ja James Crafts 1877.

Tänapäeval on Friedeli-Craftsi reaktsiooni mõiste laienenud paljudele keemilistele protsessidele, milles happelise katalüsaatori osalusel viiakse substraadi aromaatsesse tuuma ühe (või enama) vesiniku aatomi asemele kas alküülrühm (nimetatakse Friedeli-Craftsi alküülimiseks) või atsüülrühm (nimetatakse Friedeli-Craftsi atsüülimiseks). 

Märkus: Kirjanduses on kasutatud ka mõistet "alifaatne Friedeli-Craftsi reaktsioon", mille puhul toimub happelise katalüsaatori toimel reagendi liitumine alifaatse (mittearomaatse) kaksiksidemega ühendile – realiseerub see katioonse telomerisatsiooni mehhanismi kaudu.

Friedeli-Craftsi reaktsioonide mehhanism
Friedeli-Craftsi reaktsioonid on olemuselt aromaatse elektrofiilse asenduse (SE) reaktsioonid. 
Esmalt genereerib katalüsaator aktiivse osakese – karbokatiooni, mis edasi atakeerib aromaatset tuuma. Tüüpilised näited on benseeni alküülimine etüülkloriidiga ja benseeni atsüülimine atsetüülkloriidiga: 

 C2H5CI + AlCl3 → C2H5+ + [AICl4]−
 C2H5+ + C6H6 → C6H5C2H5 + H+

 CH3COCl + AlCl3 → CH3CO+ + [AlCl4]−
 CH3CO+ + C6H6 → CH3COC6H5 + Н+

[AlCl4]− + Н+ → HCl + AlCl3

Friedeli-Craftsi reaktsioonide kasutamine on oluliselt piiratud, kui substraadi aromaatses tuumas on elektronoaktseptoorne rühm (näiteks –NO2) või Lewisi happega seonduvad rühmad (-OH, -NH2)

Friedeli-Craftsi reaktsioonide kasutamine  
Friedeli-Craftsi reaktsioone kasutatakse alküülasendatud aromaatsete ühendite või aromaatsete ketoonide sünteesiks. 

Friedeli-Craftsi alküülimist rakendatakse keemiatööstuses kõrge oktaanarvuga mootorikütuste tootmisel, pindaktiivsete ainete, lõhnaainete, antioksüdantide, etüülbenseeni (lähteaine stüreeni saamiseks) jt oluliste produktide tootmisel. Friedeli-Craftsi atsüülimine on kasutusel mitmete värvainete ja farmatseutiliste preparaatide tootmisel.

Vaata ka
Friedeli-Craftsi alküülimine
Friedeli-Craftsi atsüülimine
Elektrofiilne aromaatne asendusreaktsioon
Happeline katalüüs

Orgaanilised reaktsioonid
Jānis Čakste

Jānis Kristaps Čakste (14. september 1859 Lielsesava – 14. märts 1927 Riia) oli Läti poliitik ja jurist, Läti esimene president (1922–1927).

Čakste sündis talupoja perekonnas ning õppis Moskva Ülikoolis õigusteadust. Seal olles puutus ta tihedalt kokku Läti rahvusliku liikumise suurkuju Krišjānis Valdemarsiga, kellelt ta sai tugevaid poliitilisi mõjutusi. Pärast ülikooli lõpetamist 1886. aastal naasis ta Lätisse.

Čakste osales poliitikas alates 1905. aasta revolutsioonist. 1906. aastal sai temast Venemaa I Riigiduuma liige ning peagi tõusis ta üheks autoriteetsemaks lätlasest poliitikuks. Vaadetelt kuulus ta pigem parempoolsete ridadesse.

Esimese maailmasõja ajal osales Čakste Läti sõjapõgenikke abistava ja lätlaste rahvuslikke püüdlusi edendava Läti Hooldusabi Keskkomitee töös, olles selle juhi Vilis Olavsi järel tähtsuselt teine mees. Veebruarirevolutsiooni järel sai Čakstest 1917. aasta märtsis aga Kuramaa Ajutise Maanõukogu esimees, tema peamiseks taotluseks oli Läti rahvuskubermangu loomine. Et Kuramaa oli Saksamaa poolt okupeeritud, siis tegutses Čakste Tartus.

Ka pärast oktoobripöörde toimumist jätkas Čakste rahvusliku poliitika ajamist, kuuludes Läti autonoomia ja hiljem ka iseseisvuse eest võidelnud Läti Ajutise Rahvanõukogu koosseisu. Kuni 1918. aasta lõpuni viibis ta Venemaal. Seejärel naasis ta aga iseseisvasse Läti Vabariiki, kus sai selle esimese parlamendi, Läti Rahvanõukogu, esimeheks. Ta valiti 1920. aastal ka järgmise, Läti Asutava Kogu esimeheks. 1922. aastal valiti ta aga Läti esimeseks presidendiks. 1925. aastal valiti Čakste ametisse tagasi, kuid ta suri kaks aastat hiljem, mistõttu Lätis toimusid erakorralised presidendivalimised, mille järel sai riigipeaks Gustavs Zemgals.

Jānis Čakste on maetud Riia metsakalmistule.

Viited

Läti presidendid
Vene Riigiduuma liikmed
Vabadusristi III liigi 1. järgu kavalerid
Sündinud 1859
Surnud 1927
Elme Väljaste

Elme Väljaste (sündinud 21. juulil 1952 Tallinnas) on eesti kirjanik.

Ta lõpetas 1977. aastal Tartu ülikooli kaugõppe teel ajakirjanduse erialal.

Isiklikku
Ta on abielus Vello Väljastega, kes on kuivatatud puuviljade töötlemise ja pakendamisega tegeleva firma Sildesti juht. Aastatel 2006-2008 oli neil tüli Tõnu Pihlakaga, kes nende naabrikrundile ebaseadusliku kõrvalhoone ehitas.

Teoseid
"Kiusatus". Kirjastus Tänapäev (2002) ISBN 9985620690
"Kimbatus". Kirjastus Tänapäev (2003) ISBN 9985621425
"Kordussaade". Kirjastus Tänapäev (2003) ISBN 9985621085
"Kahetsus". Kirjastus Tänapäev (2004) ISBN 9985621913
"Täiesti täisealine". Kirjastus Tänapäev (2004) ISBN 9985622448
"Kõigest kaheksateist". Kirjastus Tänapäev (2005) ISBN 9985623002
"Nektarilind". Kirjastus Tänapäev (2005) ISBN 9985623665
"Webby". Kirjastus Tänapäev (2007) ISBN 9789985625125
"Päriselu proletariaadi puiesteel". Kirjastus Varrak (2007) ISBN 9789985314555
"Teflonmees" (novell raamatus "Valivad naised") (2009)
"Udulaamade piirimail". Kirjastus Tammerraamat (2009) ISBN 9789949449309
Lõbus seltskonnamäng "Lilleflirt" (2009)
"OÜ Sõltlased" (2010)ISBN 9789949211951
"Eestimaa laul 88" Kõned, fotod, meenutused, CD (2011)ISBN 9789949218592 Koostajad: Elme Väljaste ja Enno Selirand
"Jõmmiparadiis. Uus elu Proletariaadi puiesteel". Kirjastus Tammerraamat (2013) ISBN 9789949482719
"Kaltsukakarma". Kirjastus Tammerraamat (2014) ISBN 9789949526321
"Silmini armunud". Kirjastus Tammerraamat (2014) ISBN 9789949526567
"Täiskuu, reede 13." Kirjastus Tammerraamat (2016) ISBN 9789949565214
"Silm sihikul". Kirjastus Tammerraamat (2017) ISBN 9789949565801
"Pulmasurmasõit". Kirjastus Tammerraamat (2019) ISBN 9789949616688
"Süütalastepäev". Kirjastus Tammerraamat (2021) ISBN 9789949690640
"Punase Hanesulepea saladus". Ühinenud Ajakirjad. Vesta (2022) ISBN 9789916694572

Viited

Eesti kirjanikud
Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna vilistlased
Sündinud 1952
Nelijärve järved

Nelijärve järved ehk Nelijärve järvestik on seitsmest järvest koosnev järvestik Harjumaal Anija vallas. Järved asuvad Aegviidu alevi lõunapiirist (Metsa tänav) 0,9–2,5 km kagu pool Neitla–Aegviidu oosistiku põhjaosas paiknevate Nelijärve mägede vahel.  Nelijärve oosid on kitsad, järsunõlvalised (nõlvade kallakusega kuni 30°) ja suhtelise kõrgusega kuni 20 m. Oosid koosnevad põhiliselt jämepurdsest karbonaatsest materjalist. Nende vahel on palju sügavaid (üle 10 m) termokarstilisi nõgusid, milles ongi end sisse seadnud Nelijärve järved. Järvi on tegelikult seitse: neli neist – Nikerjärv (4,4 ha; sügavus kuni 7,0 m), Vahejärv (3,1 ha; sügavus kuni 5 m), Urbukse (4,4 ha; sügavus kuni 8,7 m) ja Purgatsi järv (4,5 ha; sügavus kuni 13 m) – on suuremad ning kolm ülejäänut (Sisalikujärv, Ahvenajärv, Linajärv) tublisti väiksemad. Nelijärve järved on tekkinud hilisjääajal siin asunud suurema jääpaisjärve taandumise järel. Nüüdisajaks on järvede nõod setetega tublisti täitunud ja soostunud. Siirdesood Niker- ja Vahejärve ning Urbukse järve vahel viitavad sellele, et kunagi on need järved olnud ühenduses. 1938. aastal rajati riigivanem Konstantin Pätsi eestvedamisel Purgatsi järve kaldale Turistide Kodu (Pääsu villa). Romantilises stiilis Pääsu villa renoveeriti 2003. aastal. Urbukse järves, mis on oma nime saanud järveäärse talu järgi, kasvavad mitmed haruldased taimed – vesilobeelia ja järv-lahnarohi. Urbukse naabruses on pisike Sisaliku järv ja väikese ujuva saarega Vahejärv. Need on soojema veega kui teised Aegviidu järved. Vahejärve kõrval on Nikerjärv, mida kutsutakse arvukate allikate tõttu ka Näkijärveks. Ümarakujuline Ahvenajärv asub väikeses metsaga kaetud sulglohus. Ahvenaid on järves parasjagu niipalju, et oma nime õigustada. Ahvenajärvest lõuna pool paikneb veelgi väiksem (0,4 ha) õõtsikuliste kallastega Linajärv.

Vaata ka
Nelijärve

Viited

Eesti järvestikud
Aegviidu
Anija vald
Jüri Stepanov

Jüri Stepanov (2. märts 1952 Valga – 17. juuni 2008 Otepää) oli eesti vaimulik. 

Jüri Stepanov kasvas Hellenurme lastekodus. Tema vaimulik kasvamine algas EEKBKL Tallinna Oleviste koguduses. Pärast ajateenistuse läbimist liitus ta Tallinna Püha Vaimu kogudusega ja töötas EELK Konsistooriumis käsundustöötajana. Aastatel 1982–1993 õppis ta usuteadust EELK Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 14. mail 1986 aseõpetajaks.

1986–2008 oli Jüri Stepanov Otepää koguduse õpetaja, mille kõrvalt on ta teeninud ka Sangaste, Rannu, Puhja, Kambja ja Rõngu kogudust. 

Jüri Stepanov on maetud Otepää vanasse surnuaeda. Aastal 2009 nimetati ta postuumselt Otepää valla aukodanikuks.

Tunnustused
2006 Riigivapi V klassi teenetemärk

Viited 

Otepää Maarja koguduse vaimulikud
Rõngu Mihkli koguduse vaimulikud
Riigivapi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Sündinud 1952
Surnud 2008
Otepää Maarja kogudus

EELK Otepää Maarja kogudus on luterlik kogudus Otepääl.

Kogudus kuulub Valga praostkonda. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Vallo Ehasalu, praktikant Marko Tiirmaa, organist Piret Stepanov. Juhatuse esimees on Jaan Uibo.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 (suvel suures kirikus, talvel talvekirikus).

Otepää koguduse õpetajad 

 Heinrich Fabricius noorem, 1626–1641 (resp. 1643)
 Georg Lemke, 1643–1660
 Joh. Cupräus, 1660–1661
 Sebastian Müller, 1671–1678
 David Feige, 1679–1687
 Christoph Clajus, 1688–1692
 Adrian Virginius, 1694–1706
 Nikolaus Sandahl, 1706–1714
 Johann Heinrich Grotjan, 1714–1723
 Johann Christoph Clare, 1723–1743
 Johann Friedrich Körber, 1746–1748
 Johann Christoph Schmidt, 1749–1775
 Johann Martin Hehn, 1776–1794
 Gustav Heinrich Hehn, 1794–1801
 Bernhard Gottlieb Hehn, 1801–1849
 Moritz Georg von Kautzmann, 1850–1872
 Jakob Hurt, 1872–1880
 Burchard Leonhard Viktor Sperrlingk, 1880–1905
 Friedrich Wilhelm Schiele, 1907–1919
 Johannes Oskar Lauri, 1919–1944
 Jaan Audova, 1945–1953
 Jaan Maior, 1953–1974
 Karl Sillamäe, 1974–1986
 Jüri Stepanov, 1986–2008
 Vallo Ehasalu, (hooldajaõpetaja) 2008 – tänaseni
 Marko Tiirmaa, (diakon) 2008 – tänaseni

Jakob Hurt 
Jakob Hurt valiti Otepää kirikuõpetajaks 1872. aastal ning oli sellel ametil 1880. aastani. Ühtlasi oli Hurda näol tegu esimesest eestlasest kirikuõpetajast. Jakob Hurt edendas kohaliku Otepää kihelkonna koolielu. Kirikuõpetajana tegutsemise ajal juhtis Jakob Hurt ka Eesti Aleksandrikooli peakomiteed ning Eesti Kirjameeste Seltsi. Otepää Kirikumõisa hoone ette püstitati Hurda auks 25. novembril 1989. aastal graniitbüst (autor Villu Jaanisoo). Otepää kiriku eeskojas asub Jakob Hurda bareljeef.

Jüri Stepanov 
Jüri Stepanov oli pikaaegne Otepää pastor ning kohaliku elu edendaja. Tema algatusel loodi kirikukoor ja pühapäevakool. Lisaks sellele sai ta omandireformi käigus tagasi Otepää vanad kirikmaad ning tegeles nende renoveerimisega.

Viited 

EELK Valga praostkond
Otepää vald
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Tartu Maarja kogudus

EELK Tartu Maarja kogudus on luterlik kogudus Tartus, Tartu praostkonnas.

Koguduse õpetaja on Timo Švedko, organist on Helika Gustavson-Rätsep, 1836. aastal asutatud Tartu Maarja kirikukoori dirigent on Lilyan Kaiv. Juhatuse esimees on Priit Kama.

Jumalateenistused toimuvad igal pühapäeval kell 12:00 Tartu Maarja kogudusemajas Õpetaja tn 5.

Ajalugu 
Koguduse kirik on olnud 1842. aastal valminud Tartu Maarja kirik. Pärast kiriku põlemist 1941. aastal võeti kirik koguduselt ära. Kogudus tegutses edasi Tartu Jaani ja Ülikooli kirikus, 1948–1997 Tartu Peetri kirikus ning alates 1997 Tartu Maarja kogudusemajas. Aastail 1957–1980 asus koguduse kantselei õpetaja Richard Sisaski majas Jaama tänav 42.

Tartu Maarja kirik tagastati kogudusele 2009. aastal, suviti on seda kasutatud pühakojana. Kogudus on otsustanud taastada kirik vastavalt muinsuskaitse tingimustele väliselt endisena ja interjöör uudsena. 2011. aastal võitis sisekujunduse arhitektuurikonkursi KOKO Arhitektid OÜ ja algas sisekujunduse projekteerimine.

Koguduse õpetajad 
 Johann Hartmann Creidius (ka Kreidij; 1655–1709)
 1831–1856 Karl Heinrich Konstantin Gehewe
 1857–1885 Adalbert Hugo Willigerode
 1885–1911 Paul Gerhard Adalbert Willigerode
 1915–1934 Robert Funcke
 1934–1941 Aksel Vooremaa
 1942–1944 Oskar Kodres
 1944–1944 Karl Johannes Teel
 1945–1948 Arnold Võsu
 1948–1955 Villem Tubin
 1955–1980 Richard Sisask
 1980–1995 Otto Tallinn
 1995–2000 Villu Jürjo
 2000–2001 Gustav Kutsar
 2001–2012 Peeter Paenurm
 2012–2013 Joel Luhamets, Tartu Pauluse koguduse õpetaja (kohusetäitjana)
 2013–2019 Joona Toivanen
 2019–2020 Ants Tooming, Tartu Peetri koguduse õpetaja (kohusetäitjana)
 2020–Timo Švedko

Vaata ka 
 Tartu-Maarja kihelkond
 Tartu Maarja kirik

Viited

Välislingid 
 Koguduse koduleht
 Koguduse pitser

Tartu kogudused
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
EELK Tartu praostkond
Kesklinn (Tartu)
Mustvee kogudus

EELK Mustvee kogudus on luterlik kogudus Mustvees.

Kogudus kuulub Tartu praostkonda. 

Koguduse õpetaja on Eenok Haamer, organist Eha Haamer. Juhatuse esimees on Tiit Rosin.

Jumalateenistused on igal pühapäeval kell 10.30, kuu viimasel pühapäeval kell 17.00 Mustvee kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Tartu praostkond
Mustvee
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Laiuse Püha Jüri kogudus

EELK Laiuse Püha Jüri kogudus on luterlik kogudus Jõgeva maakonnas Laiusel.

Kogudus kuulub Tartu praostkonda. Kogudus tegutseb Laiuse kirikus ja pastoraadis. 

Koguduse hooldajaõpetaja on Urmas Oras, organist Kristi Kubjas. Juhatuse esimees on Epp Järv.

Ajalugu
Laiuse kirikut mainiti esmakordselt 1319. aastal. Kirik purustati Liivi, Poola-Rootsi ja Põhjasõja ajal ning ehitati taas üles. Viimane suurem hävitustöö leidis aset Teise maailmasõja ajal, kui hävis kiriku torn. Torn taastati 1970. aastatel.

1766. aastal valmis kiriku juures von Schwartzi matusekabel, mis tänapäeval on muudetud käärkambriks.

Omaaegsetest kirikuõpetajatest tuntuim on hilisem Tartu Ülikooli rektor, Eesti Vabariigi viimane piiskop enne Teist maailmasõda ja eksiilkiriku peapiiskop Johan Kõpp.

Laiuse koguduse õpetajate loend
Loend pole täielik.

Vaata ka
Laiuse kirik
Laiuse kirikumõis

Välislingid
 Kodulehekülg
 Laiuse kogudus sai õpetaja. Eesti Kristlik Televisioon

EELK Tartu praostkond
Jõgeva vald
Laiuse kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Tartu Ülikooli-Jaani kogudus

EELK Tartu Ülikooli-Jaani kogudus on luterlik kogudus Tartus.

Kogudus kuulub Tartu praostkonda. 

Koguduse õpetaja oli 2001-2016 Urmas Petti, abiõpetaja Triin Käpp, organist Elke Unt. Juhatuse esimees on Juhani Jaeger.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Tartu Jaani kirikus.

Vaata ka
 Tartu Jaani kogudus

EELK Tartu praostkond
Tartu kogudused
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Urvaste Püha Urbanuse kogudus

EELK Urvaste Püha Urbanuse kogudus on luterlik kogudus Urvastes.

Kogudus kuulub Võru praostkonda. 

Koguduse õpetaja on Üllar Salumets, organistid Erma Kallasse ja Leelo Naaber. Juhatuse esimees on Taavi Serv.

Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Urvaste kirikus, kell 16.00 Antsla palvemajas, iga kuu kolmandal pühapäeval kell 14.00 Kraavi kirikus ja kaks korda aastas Heimtali Peetri kirikus.

Välislingid
 Kodulehekülg

EELK Võru praostkond
Antsla vald
Urvaste kihelkond
Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku kogudused
Estcoy-10

Estcoy-10 oli Eesti jalaväekompanii, mis osales NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistanis alates 2010. aasta mai keskpaigast. kuni novembri keskpaigani. 

Jalaväekompanii tegutses Nad-e-Ali ümbruses ja Helmandi provintsis. Estcoy-10 mehitas Helmandi provintsi keskosas asuvat patrullbaasi Wahid ja seda ümbritsevaid kontrollpunkte. Kompanii alustas teenistust Gurkhade lahingugrupi alluvuses, jätkas Lancasteri rügemendi 2. Pataljoni koosseisus ja enne missiooni lõppu teenis Langevarjurügemendi 3. pataljoni alluvuses. Major Meelis Jõemaa juhitud jalaväekompanii Estcoy-10 teenis konfliktipiirkonnas pea 200 päeva, mille kestel osales neljal lahingugrupi ja kuuel iseseisval kompaniioperatsioonil. Kompanii leidis ja tegi kahjutuks 14 isevalmistatud lõhkekeha ning avastas kaks suuremat peidikut, mis sisaldasid isevalmistatud lõhkeseadeldiste komponente, relvi ja narkootilist ainet. Kokku oli kompanii vastasega lahingulises kontaktis 75 päeval.

Kompanii kaotas ühe võitleja: 30. augustil 2010 hukkus Talibani isevalmistatud lõhkekeha läbi nooremseersant Herdis Sikka.

Patrullbaasis Wahid jätkab teenistust major Ranno Raudsiku juhitud Estcoy-11, mida toetab Camp Bastionist rahvuslik logistiline toetuselement NSE-10 kapten Tarmo Tameri juhtimisel. 

Eesti Kaitseväe väeosad osalevad NATO juhitud sõjalisel operatsioonil Afganistani Rahvusvaheliste julgeolekutagamisjõudude (ISAF) koosseisus alates 2003. aastast.

Vaata ka
Eesti NATO sõjalistes operatsioonides
Scoutspataljon
Estcoy

Viited

Välislingid 
Estcoy-10 avastas valitsusvastaste lõhkeainepeidiku – Postimees, 10. juuni 2010
Estcoy-10 kohtus Afganistani külavanematega – Postimees, 15. juuni 2010
Eesti mehed paljastasid Afganistani valitsusvastaste peidiku – Postimees, 19. juuli 2010
Riho Ühtegi: "Ema, me ei tapa siin inimesi" – Postimees, 21. juuli 2010
Eestlaste uus ülem: olen uhke, et saan juhtida nii kartmatuid sõdureid – Postimees, 5. august 2010
Afganistanis hukkus Eesti kaitseväelane – Postimees, 30. august 2010
Afganistanis teeninud Eesti kontingent jõudis koju – Postimees, 20. november 2010

Estcoy
Afganistani sõda (2001–)
Rainer Olbri

Rainer Olbri (sündinud 3. juulil 1987), esinejanimega Metsakutsu, on Eesti räppar.
 
Tallinnas Pelgulinnast pärit Olbri õppis Tallinna Ülikoolis reklaami ja imagoloogiat. Töötab ta graafilise disainerina firmas Imagine AD.

Koos teiste Pelgulinna räpparitega tegi Olbri 2000. aastate alguses vokaal-instrumentaalansambli Grand City Pelgu Kings (GCP Kings). Bändi tuntumad lood on "Miks", "Kool". Ansambel avaldas omakirjastusliku plaadi "Lootus sureb viimasena", mille kujundas Big Mora.

2004. aastal tutvus Olbri hiphopibändi Toe Tag liidri Genkaga. Olbri osales Toe Tagi 2004. aasta albumil "Legendaarne" ilmunud loo "Värsiarhitektuur" tegemises. 2005. aastal Olbri Toe Tagiga seotud plaadifirmaga Legendaarne Records plaadikokkuleppe. 2005. aastal nimetas Eesti Ekspressi kultuurilisa Areen Olbrit üheks noortest tulevikutähtedest. Plaat valmis siiski alles 2010. aastaks.

2005–2010 andis Olbri kontserte, avaldas viis singlit ja kaks videot: Masa tehtud video loole "Miks Mitte Täna" (2006) ning Leedus filmitud video Leedu popsensatsiooni Skamp loole "Reach", kus Olbri räppis koos Läti MC Ozolsi ning Leedu räppari Pushasega ansamblist G&G Sindikatas.

22. oktoobril 2010 ilmus Rainer Olbri debüütalbum "Testament", duubelalbum, mille plaatide nimed on "Vana Testament" ja "Uus Testament". Koos albumiga valmis ka ETV2 saates "Eesti Top 7" esilinastunud video loole "Läheks".

Tema teine album ''Kelmiküla unistus'' ilmus oktoobris 2013.

Traditsioonilisest hiphopist eristub Olbri lüürika temaatika ja keele poolest, kuna tegemist on täiskarsklasega, kes oma duubelalbumil püüdis hoiduda roppustest.

Diskograafia

Stuudioalbumid
 "Testament" (2010)
 ''Kelmiküla Unistus'' (2013)
 "Kuhu Koer On Maetud" (2016)

Singlid
 "Ei Vaja Singlit feat. Genka" (2005)
 "Miks Mitte Täna feat. Genka" (2006)
 "Sõjaolukord" (2008)
 "25 krooni" (2010)
 "Läheks" (2010)
 "Mustad südamed" (2013)
 K#ik Jumalad N@evad'' (2013)
 ''11'' (2013)
 "Ära mine närvi" (2016)

Tunnustus
2011. aastal võitis Rainer Olbri Eesti Muusikaauhinna parima hiphopialbumi kategoorias. Teised nominendid olid Abraham ja Öökülm.

Viited

Kirjandus
 Siim Nestor, "Tulevikutähed: Vastassuunas liikuv Metsakutsu" Eesti Ekspress, 6. jaanuar 2005

Välislingid
 
 Siim Nestor "Areeni tulevikutäht 2005 Metsakutsu jõudis ometi debüütplaadini" Eesti Ekspress, 31. oktoober 2010
 Kaupo Meiel "Metsakutsu "Testament"" Postimees, 26.11.2010 (plaadiarvustus)
 Vaata videot kainest Eesti räpist: Metsakutsu tegi plaadi
 Vaata videot: Eesti räppar Metsakutsu ilmutab debüütplaadi "Testament"
 "Silmad lahti. Plokkdiffer. Metsakutsu ehk Rainer Olbri" ERR, 19.05.2009
 "Kõik puhuvad. Uunikum. Metsakutsu ehk Rainer Olbri" ERR, 16.09.2008
 Metsakutsu - Huntide Kasvatatud feat. Kerli Kivilaan (prod.5LOOPS) 2015

Eesti räpparid
Sündinud 1987
Icelandair

Icelandair on Islandi rahvuslik lennufirma, mille kodulennujaam on Keflavíki rahvusvaheline lennujaam. Lennufirma teenindab 25 linna 12 riigis Atlandi ookeani mõlemal poolel.

Sihtkohad

Euroopa

 Belgia
 Brüssel – Brüsseli lennujaam [hooajaline]
 Holland
 Amsterdam – Amsterdami Schipholi lennujaam
 Hispaania
 Barcelona – Barcelona lennujaam [hooajaline]
 Madrid – Barajase lennujaam 
 Island
 Reykjavík – Keflavíki lennujaam 
 Itaalia
 Milano – Malpensa lennujaam 
 Norra
 Bergen – Bergeni Fleslandi lennujaam 
 Oslo – Oslo Gardermoeni lennujaam 
 Stavanger – Stavangeri Sola lennujaam [hooajaline]
 Trondheim – Trondheimi Værnesi lennujam [hooajaline]
 Prantsusmaa
 Pariis – Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaam
 Rootsi
 Stockholm – Stockholmi Arlanda lennujaam
 Saksamaa
 Berliin – Berliini Schönefeldi lennujaam [hooajaline]
 Frankfurt – Frankfurt Airport
 München – Müncheni lennujaam 
 Düsseldorf – Düsseldorfi lennujaam 
 Soome
 Helsingi – Helsingi Vantaa lennujaam
 Taani
 Kopenhaagen – Kopehnaageni lennujaam
 Suurbritannia
 Glasgow – Glasgow' rahvusvaheline lennujaam
 London – Londoni Heathrow' lennujaam
 Manchester – Manchesteri lennujaam
 Leicestershire – East Midlandsi lennujaam [ainult kaubaliin]

Põhja-Ameerika
 Kanada
 Halifax – Halifaxi Stanfieldi rahvusvaheline lennujaam 
 Toronto – Toronto Pearsoni rahvusvaheline lennujaam [hooajaline]

 USA
 Boston – Logani rahvusvaheline lennujaam
 Minneapolis/St. Paul – Minneapolise St. Pauli rahvusvaheline lennujaam [hooajaline]
 New York – John F. Kennedy rahvusvaheline lennujaam
 Orlando – Orlando Sanfordi rahvusvaheline lennujaam [hooajaline]
 Seattle – Seattle'i rahvusvaheline lennujaam

Lennukipark
Icelandairil on järgmised lennukid (14. septembri 2009 seisuga):

Viited

Islandi ettevõtted
 Euroopa lennufirmad
Gustavs Zemgals

Gustavs Zemgals (12. august 1871 Džūkste vald – 6. jaanuar 1939 Riia) oli Läti ajakirjanik, poliitik ja Läti teine president aastatel 1927–1930.

Zemgals sai hariduse Riia Nikolai gümnaasiumis ja Moskva ülikoolis, mille ta lõpetas 1899. aastal juura alal. Seejärel naasis ta Lätti, kus tegutses ajakirjaniku ja rahvusliku aktivistina. 1904. aastal mobiliseeriti ta sõjaväkke ning ta osales Vene-Jaapani sõjas. Zemgals tegi läbi sisuliselt kogu sõja ja tõusis kapteni auastmesse.

1905. aastal naasis Zemgals Lätisse ja sai ajalehe Jaunā Dienas Lapa (Uus Päevaleht) toimetajaks. Pärast selle lehe sulgemist 1905. aasta revolutsiooni ajal toimetas ta ajalehte Mūsu Laiki (Meie Aeg). 1907. aastal pidi ta toimetajategevuse tõttu kolm kuud vangis olema, misjärel ta aga jätkas poliitikategemist. 1912–1914 toimetas ta ka ajalehte Domas (Mõtted).

Esimeses maailmasõjas mobiliseeriti Zemgals uuesti ja ta viibis tükk aega Soomes. 1917. aastal, Veebruarirevolutsiooni ajal, naasis Zemgals Lätti ning ta valiti Riia linnakomitee esimeheks, sisuliselt linnapeaks. Ta osales ka Läti Ajutise Rahvanõukogu töös, mis koondas Läti olulisemaid organisatsioone ja poliitikuid ning mis 1918. aasta alguses lahkus Venemaale. Sama aasta lõpul tuli ta tagasi Saksa okupatsioonist vabastatud Lätti ning valiti Läti Rahvanõukogu (Tautas padome) aseesimeheks. Et selle esimeheks valitud Jānis Čakste viibis kuni aasta lõpuni Venemaal, juhatas just Zemgals 18. novembril toimunud istungit, kus kuulutati välja Läti Vabariik.

Zemgals tegutses mõnda aega ka Läti välissaadikuna, 1920. aastatel kuulus aga kõigi parlamentide koosseisu ning kui president Čakste suri, valiti ta Läti järgmiseks riigipeaks. Presidendina sekkus ta vähe valitsuse koosseisu, kuid kasutas palju talle antud amnestiaõigust. Pärast ametiaja lõppemist keeldus Zemgals teiseks ametiajaks kandideerimast ja sai taas parlamendiliikmeks. Mõnda aega täitis ta ka erinevaid ministrikohti.

1939. aasta alguses suri Zemgals ootamatult ja maeti Riia metsakalmistule. 1990. aastal avati Zemgalsi sünnikohas talle mälestusmärk.

Läti presidendid
Läti ajakirjanikud 
Auleegioni komandörid
Sündinud 1871
Surnud 1939
Yes

Yes on Inglismaa progressiivse roki ansambel, mis loodi 1968. aastal.

Ansambli asutasid laulja Jon Anderson ja basskitarrist Chris Squire, kelle pandud on ka ansambli nimi Yes. Lisaks eelnimetatutele mängisid bändis veel Pete Banks kitarril, Tony Kaye klahvpillidel ja Bill Bruford trummidel. 

1971. aastal lahkus bändist Pete Banks ja tema asemele tuli Steve Howe, kes vahepealsete pausidega on Yesi liige tänaseni. Ansambli viimane koosseis kuni Squire'i surmani juunis 2015 oli: Chris Squire (ansamblis tegev 1968–1981, 1982–2015), Steve Howe (1970–1981, 1990–1992, 1995–... ), Alan White (trummid, 1972–1981, 1982–... ), Geoff Downes (klahvpillid, 1980–1981, 2011–... ) ja Jon Davison (2012–... ).    

Yesi 40 tegevusaasta jooksul on nende plaate ostetud üle 30 miljoni eksemplari.

2017. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.

Stuudioalbumid 
 "Yes" (1969)
 "Time and a Word" (1970)
 "The Yes Album" (1971)
 "Fragile" (1971)
 "Close to the Edge" (1972)
 "Tales from Topographic Oceans" (1973)
 "Relayer" (1974)
 "Going for the One" (1977)
 "Tormato" (1978)
 "Drama" (1980)
 "90125" (1983)
 "Big Generator" (1987)
 "Union" (1991)
 "Talk" (1994)
 "Keys to Ascension" (1996)
 "Keys to Ascension 2" (1997)
 "Open Your Eyes" (1997)
 "The Ladder" (1999)
 "Magnification" (2001)
 "Fly from Here" (2011)
 "Heaven & Earth" (2014)
 "The Quest" (2021)

Viited

Välislingid 
Igor Garšnek: JUKEBOX – seitsmEKÜMNENDAD – yes, sirp.ee, 13. juuni 2008 

Inglismaa ansamblid
Rock-ansamblid
Vuvuzela

Vuvuzela (tsvana keeles: lepatata, ka staadionisarv) on plastist umbes meetri pikkune värvikas pasun. 

Seda puhuvad fännid jalgpallimängude ajal. 

Pasun on väga populaarne Lõuna-Aafrika Vabariigis. Seda peetakse riigi spordikultuuri sümboliks.

Pillid
Lõuna-Aafrika Vabariigi muusika
Lõuna-Aafrika Vabariigi sport
Max Emil Saar

Max Emil Saar (5. mai 1911 Käina – 23. august 1981 Baltimore) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Tartus aastal 1930 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust õppis Tartu Ülikooli usuteaduskonnas aastatel 1931–1935. Ülikooli lõpetas 4. oktoobril 1935. Üliõpilasena sai ta I auhinna töö eest "Lutheri Eshatoloogia" ja seda tööd aktsepteeriti usuteaduskonna poolt magistritööna. Akadeemilise Usuteadlaste Seltsi stipendiaadina viibis ta suvel 1933 kiriklike mälestusmärkide registreerijana Hiiumaal. Prooviaastal oli ta Järva praostkonnas, algul abipraost August Pähna juures Koeru, hiljem õpetaja Peet Nõmmiku juures Türi Püha Martini koguduses, olles ühtlasi õpetaja Türi Gümnaasiumis. Õppis Tartu Ülikooli Didaktilis-metoodilises Seminaris. Ordineeriti õpetajaametisse piiskop Hugo Bernhard Rahamägi poolt 27. detsembril 1936 Tallinna Toomkirikus.

Oli äsja avatud Rakke koguduse õpetajaks 1938–1939. Kuna baltisakslaste ümberasumise tõttu jäid paljud suured kogudused hingekarjaseta, asus ta Paide Püha Risti ja Anna koguduse õpetajaks. Ta valiti Paide Püha Risti koguduse õpetajaks Gerhard Pärli järglasena 21. jaanuaril 1940 (oli ainus kandidaat, sai 200 häälest 190 poolt, 9 vastu, 1 hääl tunnistati rikutuks). Neid kogudusi teenis ta 1939–1944.

Aastal 1944 lahkus ta Rootsi. Ta teenis 1945–1947 eesti põgenike laagrites. Oli ka ametis arhiiviametnikuna Adolf-Fredrik Kirikuameti juures, samuti EELK Kiriku Komitee peasekretär ja Svenska Diakonistyrelseni juures asuva Eesti Piibli- ja Vaimuliku Kirjanduse lao juhataja. Mais 1948 viibis ta USA-s, olles EELK esindajaks Augustana Sinodi Luterliku Kiriku 100 aasta juubeli pidustustel Rock Islandis Illinoisi osariigis. Tagasiteel New Yorki peatus ta Karl Robert Pusta juures. Tema seal viibimise ajal saabus pagulaste jaoks rõõmustav teade, et kodumaata jäänud Euroopa sõjapõgenikud võivad asuda Ameerika Ühendriikidesse. Ta siirduski juunis 1948 USA-sse, kõigepealt kaheks semestriks Mt. Airy Usuteaduslikku Seminari, tutvumaks Ameerika usuoludega. 1949. aasta alguses valiti ta Lakewoodi Püha Vaimu koguduse esimeseks õpetajaks, kuhu jäi 1957. aasta suveni, mil ta asus Bergen County koguduse õpetajaks Bogotas New Yorgi lähedal. Bogotas oli ta tegev aastani 1972, mil ta asus teenima Baltimore-Washingtoni Markuse ja seejärel ka Patersoni Pauluse kogudust. Oli 1956–1980 USA Esimese praostkonna abipraost ja 1980–1981 praosti kohusetäitja.

Viited 

Paide Püha Risti koguduse vaimulikud
Anna koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestlased Saksamaal
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1911
Surnud 1981
Lewes

Lewes on linn Inglismaal, Ida-Sussexi krahvkonna ja Lewesi ringkonna halduskeskus. Linnas käibib Lewesi nael.

Välislingid
 Koduleht
Vello Ederma

Vello Ederma (sündinud 22. augustil 1934 Rakveres) on eesti ajakirjanik.

Põgenes 1944. aastal Eestist Saksamaale ja hiljem USAsse.

Ta on lõpetanud George Washingtoni Ülikooli ja töötas aastatel 1960–1983 raadiojaamas Ameerika Hääl. 

Ta on olnud Eesti Rahvuskomitee Ühendriikides ning Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu aseesimees ning Ühendatud Balti Ameerika Komitee esimees.

Elab Springfieldis Virginia osariigis.

Tunnustus
 2001 Valgetähe medaliklassi teenetemärk
 2004 Valgetähe III klassi teenetemärk
 2009 Kaitseministeeriumi Kuldrinnamärk

Välislingid
 Ameerikas elav eestlane annetas oma raamatukogu Kaitseministeeriumile
 http://isik.tlulib.ee/index.php?id=15

Eesti ajakirjanikud
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Eesti Üliõpilaste Seltsi liikmed
Valgetähe medaliklassi teenetemärgi kavalerid
Valgetähe III klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1934
Palmyra atoll

Palmyra atoll on Ameerika Ühendriikide väikeste hajasaarte hulka kuuluv asustamata atoll. See on USA inkorporeeritud ala.

Atoll asub Vaikse ookeani põhjaosas umbes poolel teel Hawaii ja Samoa saarte vahel. Palmyra geograafilised koordinaadid on .

Atolli kogupindala on 12 km². See koosneb umbes 50 enamasti omavahel maismaaühenduses olevast "saarest", mis ümbritsevad kaht madalat laguuni. Saari ümbritseb madal korallrahu.

Saartest on suurim Cooperi saar, mis kuulub keskkonnaorganisatsioonile The Nature Conservancy ning seal asub looduskaitseala, kuhu on ka avalik pääs (turistid, sukeldusharrastajad jt). Ülejäänud saared on reservaadid ning neid haldab USA valitsus. 

Saartel viibib ajutiselt teadlasi ja looduskaitsjaid, kes uurivad eelkõige korallrahusid, muu hulgas El Niño ja globaalse soojenemise mõju neile.

Saartel on üksikud Teise maailmasõja ajast pärit ja praegu lagunenud teid ja muid ehitisi. Cooperi saarel on 2 km pikkune kõvakatteta (purustatud ja tihendatud korallipuru) lennurada.

Kliima
Aasta keskmine sademete hulk on umbes 4400 mm, keskmine päevane õhutemperatuur on aasta läbi ligikaudu 29 °C.

Taimestik
Saared on lopsaka taimestikuga, seal kasvavad peamiselt kookospalmid, tiiviklilled ja pisooniad.

Ajalugu
Palmyra atolli märkas esimesena 1798. aastal USA kapten Edmund Fanning, kes oli oma laevaga teel Ameerikast Aasiasse. Esimesed inimesed astusid seni asustamata olnud saartele aastal 1802.

Teise maailmasõja ajal oli atollil USA õhujõudude baas. 

Halduslikult kuulus see Havai territooriumi alla. Kui territooriumist sai 1959. aastal osariik, jäeti Palmyra atoll osariigist välja ning see sai eristaatuse.

Välislingid

Palmyra Atoll National Wildlife Refuge
US Office of Insular Affairs

Ameerika Ühendriikide inkorporeerimata alad
Vaikse ookeani saared
Ameerika Ühendriikide saared
Atollid
Austraalia ja Okeaania maad
Philip Aaberg

Philip Aaberg (sündinud 8. aprillil 1949 Havre'is Montana osariigis) on USA džässpianist ja helilooja. 

Ta kasvas üles Chesteris, kus juba 14-aastaselt esines koos kohalike ansamblitega. Ta sai Harvardi Ülikoolis bakalaureusekraadi muusikas, misjärel kolis Oaklandi, kus mängis mitu aastat bluusiklubides. 1985. aastal allkirjastas ta lepingu plaadifirmaga Windham Hill Records. Ta on avaldanud üheksa sooloalbumit.

Sooloalbumid
1985 "High Plains"
1988 "Out of the Frame"
1989 "Upright"
1992 "Cinema"
2000 "Field Notes"
2000 "Live from Montana"
2002 "Christmas"
2005 "Blue West"
2013 "High Plains Christmas"

Ameerika Ühendriikide pianistid
ameerika Ühendriikide heliloojad
Sündinud 1949
Helga Aadamsoo

Helga Aadamsoo (sündinud 6. oktoobril 1964) on eesti jurist. 

Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal 1999. aastal.
 
Alates 2. aprillist 2007 on ta riigiprokurör.

Viited

Välislingid
Haldi Ellam: "Uue riigiprokurörina asus tööle Helga Aadamsoo" EPL, 2. aprill 2007

Eesti juristid
Eesti prokurörid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1964
Alberts Kviesis

Alberts Kviesis (22. detsember 1881 Ērgļi – 9. august 1944 Riia) oli Läti advokaat ja poliitik, president aastatel 1930–1936.

Kviesis sündis Kuramaal Tērvete kihelkonnas. Ta käis Jelgava gümnaasiumis ning õppis seejärel õigusteadust Tartu Ülikoolis. 1907. aastal lõpetas ta selle ning asus tegutsema advokaadina. 1917. aastal asus Kviesis tegutsema ka poliitika vallas, astudes Läti Talurahva Erakonda. Ta kuulus ka Läti Rahvusnõukogu (Tautas padome) koosseisu, mis 1918. aasta sügisel Läti Vabariigi välja kuulutas.

Vabariigi ajal jätkas Kviesis tegevust advokaadina, samas osales ta ka 1927. aasta presidendivalimistel, kuid ei osutunud valituks. Kuid kolm aastat hiljem, kui senine president Gustavs Zemgals loobus teiseks ametiajaks kandideerimast, sai Kviesisest president. 1933. aastal valiti ta sellele ametikohale tagasi.

1934. aastal teostas Kārlis Ulmanis autoritaarse riigipöörde, haarates kogu võimu enda kildkonna kätte. Kviesis ei kiitnud tema tegevust heaks, kuid ka ei takistanud seda. Ulmanis lasi omalt poolt Kviesisel oma ametiaeg lõpetada, kuid haaras seejärel ka presidendikoha enda kätte.

Kviesis jätkas tegevust advokaadina ning kui Nõukogude Liit Läti 1940. aastal okupeeris, õnnestus tal repressioonidest pääseda. Ta suri Saksa okupatsiooni lõpul Riias. Alberts Kviesis on maetud Riia metsakalmistule.

Välislingid 
Eesti X üldlaulupidu Tallinnas; alates 02:49 Läti riigipea Kviesis tervitab lauljaid eesti keeles 

Läti presidendid
Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vilistlased
Sündinud 1881
Surnud 1944
Rudolf Kiviranna

Rudolf Kiviranna (Rudolf Steinmann; 22. märts 1912 Võru – 9. oktoober 1994 New York) oli eesti vaimulik.

Lõpetas Võru gümnaasiumi. Õppis aastatel 1931–1937 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Lõpetas ülikooli cum laude ja mag. theol. astmega. Oli Konsistooriumi stipendiaadina aastatel 1937–1938 ennast Ungaris täiendamas. Prooviaastal oli ta Tallinna Piiskoplikus Toomkoguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 26. detsembril 1938.

Oli 1939–1940 Tallinna praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1936–1940 oli ta Noorte Juhi ja Laste Sõbra toimetaja (juba üliõpilasena). 1940–1944 oli ta Tallinna Jaani koguduse 1. pihtkonna õpetaja. Ning kui võim lubas, teenis ta koguduseõpetaja töö kõrvalt laiemaid hulki raadiopalvuste, gümnaasiumi usuõpetaja ja kirikunoorte juhina.

Lahkus aastal 1944 Rootsi. Organiseeris seal koos Voldemar Takkeli ja teistega Eesti NMKÜ tegevust. Lahkus aastal 1947 Rootsist USA-sse. Kuna Conrad Klemmer soovis emerituuri minna, saab temast New Yorgi Eesti Evangeeliumi Luteri Usu koguduse õpetaja. Torontos rajas ta Toronto Peetri koguduse. Aastatel 1954–1964 oli ta USA Chicago praostkonna abipraost, kuid pärast praost Valter Viksi surma aastal 1964, sai ta praostiks. Konsistooriumi assessorina oli tegev aastatel 1964–1977. Ta oli tegev ka E.E.L.K. Usuteaduslikus Instituudis õppejõuna ning oli paljude organisatsioonide liige. Ta on välja andnud mitu jutlustekogumikku. Emerituuri jäi ta aastal 1992. Tema ametijärglaseks saab Uudo Tari. Rudolf Kiviranna suri aastal 1994 ja ta on maetud Võru kalmistule.

Viited

Välislingid 

New Yorgi Eesti Ev. Luteri Usu kogudus 110-aastane

Tallinna Jaani koguduse vaimulikud
Chicago praostid
Eesti teoloogid
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Eestlased Rootsis
Eestlased Ameerika Ühendriikides
Sündinud 1912
Surnud 1994
Jaan Tammsalu

Jaan Tammsalu (sündinud 12. märtsil 1960 Kuressaares) on eesti vaimulik. 

Ta lõpetas aastal 1979 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Aastatel 1985–1996 õppis ta Usuteaduse Instituudis. Ta ordineeriti diakoniks 28. jaanuaril 1987, aseõpetajaks 15. detsembril 1988, õpetaja õigused sai 4. juunil 1996. 

Aastail 1986–1989 teenis ta Saarte praostkonna Valjala, Karja ja Saaremaa Jaani kogudust, 1989–1992 Kuressaare, Kaarma ja Ruhnu kogudust. 

Aastatel 1992–2004 oli ta Viljandi Jaani koguduse õpetaja. 2003–2004 (10 kuud) oli Tammsalu Kanada praostkonna vikaarvaimulik ja Toronto Peetri koguduse abiõpetaja. Alates 2004. aastast on ta EELK Tallinna Jaani koguduse õpetaja. 

1997–2004 oli Tammsalu EELK Viljandi praostkonna praost ning aastatel 2002–2005 EELK Konsistooriumi liige. Alates 2007. aastast on ta Tallinna praostkonna praost. 

Raamatud: "Surm on edasitee - pajatusi paratamatusest.", "Looja Loomingu lummuses", "Igaviku Hääl", "Vaimulikud mõtisklused 1, 2, 3 ja 4", "Keldi palved", "Keldi palvemeel", "Viljandi praostkonna kirikud".

Tunnustus

1997 Viljandi linna kultuuripreemia 
2001 EV Kodanikupäeva aumärk 
2003 Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärk
2007 EELK Teeneterist, III järk 
2008 EELK Tallinna Jaani koguduse tänurist ja kotkamärk 
2010 Tallinna teenetemärk
2017 EELK Kuldrist 
2017 Tallinna vapimärk
2022 Eesti Muinsuskaitse Seltsi teenetemedal

Välislingid
Tallinna praost Jaan Tammsalu saab 50-aastaseks. Uus Eesti, 12. märts 2010

Tallinna Jaani koguduse vaimulikud
Tallinna praostid
Eesti vabamüürlased
Usuteaduse Instituudi vilistlased
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Eesti Punase Risti IV klassi teenetemärgi kavalerid
Sündinud 1960
Georg Kiviste

Georg Kiviste (kuni aastani 1923 Georg Steinfeldt; 14. aprill 1866 Tapa – 28. september 1941 Narva) oli eesti vaimulik.

Õppis vallakoolis, aastatel 1878–1881 Ambla kihelkonnakoolis, 1884–1887 Hugo Treffneri Gümnaasiumis Tartus, 1887–1890 Tartu Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1891–1896. Prooviaastal oli ta Viru-Jaakobi koguduses. Ordineeriti õpetajaametisse 8. veebruaril 1898.

Oli 1898–1905 vikaar Teškovo eesti koguduses Ingerimaal. Aastatel 1905–1910 töötas ta Harju-Jaani koguduse õpetajana. Aastatel 1910–1937 oli ta Narva Peetri koguduse õpetaja, olles 1919–1923 sõjaväevaimulik 1. diviisi juures. 1910–1934 oli tegev usuõpetajana. Läks aastal 1937 emerituuri.

Isiklikku 
Tema poeg Georg Wilhelm Kiviste oli Kõpu Peetri koguduse õpetaja, teine poeg Einar Kiviste oli Narva Peetri koguduse, hiljem Sidney Jaani koguduse õpetaja ja Austraalia praostkonna praost.

Vaata ka
 Raasiku raamatukogu

Viited 

Harju-Jaani Ristija Johannese koguduse vaimulikud
Narva Peetri koguduse vaimulikud
Eestimaa vaimulikud
Peterburi konsistoriaalringkonna vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Hugo Treffneri Gümnaasiumi vilistlased
Eestistatud nimega inimesed
Perekonnanimede kaitseregister
Sündinud 1866
Surnud 1941
Leo Aadel

Leo Aadel (sündinud 20. juulil 1968 Rakveres) on Eesti poliitik. 

Ta on lõpetanud Tallinna Tehnikaülikooli haldusjuhtimise erialal 1997. aastal.

2009. aastast on ta Haljala vallavanem. 

Talle kuulub Vanamõisa mõisa härrastemaja.

Viited

Eesti Reformierakonna poliitikud
Eesti vallavanemad
Tallinna Tehnikaülikooli vilistlased
Sündinud 1968
Haljala vald
Georg Wilhelm Kiviste

Georg Wilhelm Kiviste (aastani 1923 Georg Wilhelm Steinfeldt; 20. jaanuar 1895 Moskva – 1941) oli eesti vaimulik.

Lõpetas aastal 1913 Narva Eesti Gümnaasiumi kuldaurahaga. Aastal 1922 lõpetas Tartu Ülikooli usuteaduskonna. Ordineeriti õpetajaks 11. jaanuaril 1925.

Oli 1925–1927 Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Vabastati omal palvel õpetajaametist. Oli seejärel aasta või paar keelteõpetaja koolis, siis selgus aga lõplikult, et kumbki amet talle ei sobinud (kuna oli kartlik, tagasihoidlik ja endassetõmbunud ning suhtlemine inimestega oli talle piin). Seejärel töötas ta isa juures mitu aastat Narva Peetri koguduses kantseleiametnikuna, millega ta toime tuli, ja hiljem tõlk, mis talle suurepäraselt sobis. Ta valdas võrdselt hästi saksa ja vene keelt, ent tundis ka inglise ja prantsuse keelt. 

Jäi sõja ajal kadunuks.

Tunnustused
Kotkaristi V klassi teenetemärk 22.01.1931
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärk 24.02.1938

Isiklikku 
Tema isa Georg Kiviste oli Teškovo, Harju-Jaani ja Narva Peetri koguduse õpetaja. Tema vend Einar Kiviste oli Narva Peetri koguduse, hiljem Sidney Jaani koguduse õpetaja ja Austraalia praostkonna praost.

Viited

Välislingid 
Korp! Fraternitas Estica

Kõpu Peetri koguduse vaimulikud
Tartu Ülikooli usuteaduskonna vilistlased
Kotkaristi V klassi teenetemärgi kavalerid
Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid
Korporatsioon Fraternitas Estica liikmed
Eestistatud nimega inimesed
Sündinud 1895
Surnud 1941
Lembit Aader

Lembit Aader (10. mai 1936 – 2. oktoober 2015) oli eesti majandusgeograaf ja kodu-uurija. 

Ta lõpetas 1960 Tartu Riikliku Ülikooli geograafia alal ja kaitses 1969 majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Killustikutööstuse arenemise ja paigutamise probleemid Eesti NSV-s".

Publikatsioone
Mäss põuasel suvel. – Luup, 1999, nr 19, lk 42–43.
Lembit Aader, Hans Alekõrs, Bruno Junk, Anton Jürisson, Otto Kuusik, Eugenia Piisang, Erlend Teemägi. Kergejõustik, Eesti Raamat: 2000. 
Eesti looduslike ehitusmaterjalide varude ja nende kaevandamise territoriaalne uurimine, Tallinna Tehnikaülikool: 2000
Eesti kasutab oma loodusvarasid halvasti, ap3.ee, 16. november 2000
Maavarade väärtushindamise teoreetilis-metoodilisi ja rakenduslikke küsimusi looduslike ehitusmaterjalide näitel, Tallinna Tehnikaülikooli Eesti Majanduse Instituut: 2002
Kooliaastad Lõvel, Õpetajate Leht, 1. august 2003
Hendrik Adamsoni eraklikus hinges peitus ürgne talent, sakala.ajaleht.ee, 11. oktoober 2003
Hendrik Adamsoni testament neab äraandjaid, sakala.ajaleht.ee, 11. märts 2006
Eestlaste nimesid on vägivaldselt moonutatud, sakala.ajaleht.ee, 25. märts 2006
Plaan: Tallinn venelaste abil miljonilinnaks!, sakala.ajaleht.ee, 22. aprill 2006
Kodulugu: Märkusi Väike-Maarja kandi vanast ajast, virumaateataja.ee, 27. juuni 2006
Võidukas tsemendilahing, ekspress.ee, 29. juuni 2006
Ta ei tahtnud surma saada, maaleht.ee, 13. juuli 2006
Nemad olid ideaalsed õpetajad. – Mulkide almanahh, 17, 2007, lk 39–41.
Sport Tõrvas läbi aegade. –  Mulkide almanahh, 18, 2008, lk 60–63.
Ühest Võrumaalt pärit tunnustamata kunstnikust, vorumaateataja.ee, 30. märts 2010
Viis aastat Tiigi ühiselamus, Elukiri, 2010, nr 4

Viited

Kirjandus
Vello Jaska: "Helmest pärit mulk külastas kodukohta" Valgamaalane, 19. juuni 2007

Eesti majandusgeograafid
Eesti koduloolased
Väike-Maarja vanale kalmistule maetud
Sündinud 1936
Surnud 2015
Kihtsajupilved

Kihtsajupilved (ladina keeles Nimbostratus, lühend Ns) on keskmiste pilvede klassi kuuluv pilvede põhiliik. Harilikult moodustavad nad ühtlase tumehalli või sinaka, mõnikord kollaka jumega pilvemassi üksikute tumedamate viirgude või murrujoontega. Selle pilvemassi paksus võib olla kuni 10 kilomeetrit, tihti on pilvekihis tühikuid. Kihtsajupilved on segapilved; need koosnevad nii veepiisakestest kui ka lumehelvestest ja jääkristallidest, seetõttu on nad sajurohked.

Kihtsajupilved tekivad kõrgusevahemikus 1,5–3(3–5) km, aga kui nende alla tekivad hatakpilved, siis võib näida, et nende alumine piir on kõrgusel 100–200 meetrit ja isegi madalamal.. Kihtsajupilvede teke on seotud tsüklonite moodustumise ja liikumisega.

Kihtsajupilved tekivad sooja frondi ees, kui soe õhk liigub külmale õhule vastu ja tõuseb selle õhumassi kohale. Sooja õhu temperatuur alaneb, veeaur kondenseerub ja tekivad pilvevallad pikkusega mitusada või mõnikord isegi tuhat kilomeetrit. Pilved algavad 300–400 km kaugusel sooja frondi ees ja ulatuvad sügavuti tsükloni keskkohani. Nende alumine piir algab tavaliselt 2000–1800 m kõrguselt ja alaneb koos sooja frondi laskumisega kõrguseni 100–200 m ja isegi madalamale. Oluline on märkida, et viimane kõrgus on tegelikult hatakpilvede piir, kihtsjupilved asuvad nende kohal..

Kihtsajupilved tekivad ka aeglaselt liikuva külma frondi taga. Külm õhk liigub sooja õhumassi suunas ja soe õhk kerkib külma õhu kohale. Sooja õhu temperatuur alaneb, veeaur kondenseerub, ja tekib pilvede ala laiusega 100–200 km.

Oklusioonifrontidel võivad kihtsajupilved esineda nõrgemal kujul.

Kihtsajupilvedega, nagu mõnede teiste pilveliikidega, võivad sageli kaasneda hatakpilved.

Nagu pilvede nime järgi võib arvata, sajab kihtsajupilvedest kas vihma, lörtsi või lund, st tegemist on tüüpiliste sajupilvedega. Hilissügisel, talvel või varakevadel võib esineda veel üks omapärane sademete liik – jäävihm.

Tavaliselt on see pikaajaline (mõnest tunnist kahe-kolme ööpäevani) laussadu, mille intensiivsus varieerub suuresti. Kõige tavalisem sademete hulk on 5–15 mm, tugeva saju puhul isegi 20 mm. Harva on registreeritud sadusid üle 50 mm sajuvee hulgaga.

Klassifitseerimise probleem

Kuna kihtsajupilved on väga suure vertikaalse ulatusega ehk ulatuvad tihti läbi kõigi kolme korruse, on nende liigitamiseks mitmeid võimalusi. Neid võib paigutada alumiste pilvede hulka, arvestades sel juhul ainult pilvede alumist piiri, mis võib siiski 2 km-st kõrgemal olla kui ka paigutada suure vertikaalse ulatusega pilvede hulka. Siiski, kuna kihtsajupilvede raskuskese asub keskmiste pilvede kõrgusel, on üldiselt kokku lepitud, et need kuuluvad keskmiste pilvede hulka. Klassifitseerimises tekitab segadust ka see, et hatakpilved arvatakse tihti kihtsajupilvede koosseisu...

Viited

Pilved