joelniklaus/EU_Wikipedias huggingface dataset:
Uzi

Uzi (heebrea keeles עוזי‎, ametlikult suurte tähtedega UZI) on Iisraeli püstolkuulipildujate seeria. See oli üks esimestest relvadest, milles kasutati teleskooplukku, mis laseb paigutada salve püstolkäepidemesse ning sellega relva kompaktsemaks muuta.

Esimese Uzi püstolkuulipilduja konstrueeris major Uziel alias Uzi Gal neljakümnendate lõpus pärast Iisraeli riigi tekkimist. Prototüüp valmis aastal 1950. Aastal 1954 võeti Uzi kasutusse Iisraeli sõjaväe eriüksustes, kaks aastat hiljem laialdasemalt kogu sõjaväes. Uzid väljastati tagalasõduritele, ohvitseridele, suurtükiväelastele, tankimeekondadele ja eriüksustele.

Uzit on eksporditud enam kui 90 riiki, Uzi on kasutusel ka Eesti kaitseväes. Seda on tootnud IMI Systems, FN Herstal ja muud. Kuuekümnendatest kaheksakümnendateni olid Uzid nii populaarsed, et neid müüdi sõjaväe-, korrakaitse- ja julgeolekujõududele rohkem kui mistahes teisi püstolkuulipildujaid kunagi müüdud oli.

Kasutajad

Aafrika
 
 
 
 : Burundi mässulised.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 : toodetakse litsentsi alusel.
 
 
 
 : Horvaatias toodetud variandid Ero ja Mini-Ero.
 
 
 
 
 
 
 
  Rodeesia: varem, toodeti litsentsi alusel.

Aasia

: Uzi ja Mini Uzi. Mini Uzi oli kasutusel Yanami eliitüksuses ja Shin Betis.
: Uzioli kasutusel Special Protection Groupis aastani 2008, kui see asendati relvaga FN P90. Micro-Uzi on endiselt kasutusel mõnel pool India armees.

: toodetakse puidust kabaga mudelinumbriga BA93 ja BA94. Kasutusel peamiselt politseis ja eriüksustes.

: piiratud määral.

Euroopa
: FN Herstal toodab litsentsi alusel.
: Mini Uzi.

: toodab litsentseerimata koopiaid ERO ja Mini ERO.
: kasutusel Garda Armed Support Unitis. Varem väljastati Garda peakorterites väljaõppe läbinud tsiviilriietes ohvitseridele.
: Mini Uzi kuulub politsei varustusse. Aastatel 1984–1989 toodeti Milanos kohalikku varianti Socimi Tüüp 821.

: Leedu kaitsevägi.

: Portugali armee.

: Mini Uzi on kasutusel sõjaväepolitseis.
: toodetakse litsentsi alusel nimega MP2.
: kasutusel sõjaväepolitseis.
: lahesõja (1990–1991) ajal väljastati tanki Challenger 1 meeskonna liikmetele.

Lõuna-Ameerika

: Mini Uzi.

: Uzi, Mini Uzi ja Micro Uzi.

Okeaania

Põhja- ja Kesk-Ameerika
 Aastatel 1968–1973 ostis CIA 3000 Uzit kasutamiseks Kagu-Aasias. Kuuekümnendatest üheksakümnendateni kasutasid salateenistuse ihukaitsjad väiksemat varianti, mida sai mahutada kohvrisse.

: Uzi ja Mini Uzi on kasutusel politseis.
: Uzi ja Mini Uzi.

Pildid

Vaata ka
 MAC-10
 Minebea PM-9
 Heckler & Koch MP7
 PM-84 Glauberyt
 Ruger MP9
 Sa vz. 23

Viited

Välislingid
 Israel Weapon Industries (IWI): Mini Uzi & Micro Uzi
 Uzi ajalugu, viited, osad, arutelufoorum
 Uzi osadena 
 Video summutatud Uzi tulistamisest
 Video kasutamisest YouTube'is 

Iisraeli relvad
Püstolkuulipildujad
Soome jäähokiliiga

Soome jäähokiliiga (SM-liiga, tuntud lihtsalt kui Liiga) on kõrgeim jäähokiliiga Soomes.

Liiga loodi 1975. aastal ning see asendas SM-sarja, mis oli olnud suuremas osas amatöörliiga.

Alates hooajast 2015–16 on liigas mängivate klubide arv olnud 15. Liiga põhihooaeg kestab tavaliselt septembrini aprillini. Põhihooaja kuus parimat klubi pääsevad otse väljalangemismängude veerandfinaali. Kohtadele 7.–10. jäänud klubid selgitavad omavahel välja veel kaks edasipääsejat. Väljalangemismängude võitjast saab Soome meister. Võitjaklubi pälvib Kanada-malja. Liigast väljalangejaid ei selgitata.

Alates 1976. aastast on Soome meistriks tulnud kümme klubi. Kõige edukamad klubid on Tappara, mis on võitnud 11 korral, TPS, mis on võitnud kümnel korral, ja Kärpät, mis on võitnud kaheksal korral.

Soome jäähokiliigat peetakse Euroopa üheks kõige tugevamaks jäähokiliigas Venemaa KHL-i järel ja rootslaste SHL-i kõrval.

Klubid 

Alates hooajast 2016–17 mängivad liigas järgmised klubid (sulgudes kodulinn):
 HIFK (Helsingi)
 HPK (Hämeenlinna)
 Ilves (Tampere)
 Jukurit (Mikkeli)
 JYP (Jyväskylä)
 KalPa (Kuopio)
 KooKoo (Kouvola)
 Kärpät (Oulu)
 Lukko (Rauma)
 Pelicans (Lahti)
 SaiPa (Lappeenranta)
 Sport (Vaasa)
 Tappara (Tampere)
 TPS (Turu)
 Ässät (Pori)

Meistrid 

1976 – TPS
1977 – Tappara
1978 – Ässät
1979 – Tappara
1980 – HIFK
1981 – Kärpät
1982 – Tappara
1983 – HIFK
1984 – Tappara
1985 – Ilves

1986 – Tappara
1987 – Tappara
1988 – Tappara
1989 – TPS
1990 – TPS
1991 – TPS
1992 – Jokerit
1993 – TPS
1994 – Jokerit
1995 – TPS

1996 – Jokerit
1997 – Jokerit
1998 – HIFK
1999 – TPS
2000 – TPS
2001 – TPS
2002 – Jokerit
2003 – Tappara
2004 – Kärpät
2005 – Kärpät

2006 – HPK
2007 – Kärpät
2008 – Kärpät
2009 – JYP
2010 – TPS
2011 – HIFK
2012 – JYP
2013 – Ässät
2014 – Kärpät
2015 – Kärpät

2016 – Tappara
2017 – Tappara
2018 – Kärpät
2019 – HPK

2021 – Lukko
2022 – Tappara

Auhinnad 
Igal hooajal antakse välja järgmised individuaalsed auhinnad järgmistes kategooriates:
 Kultainen kypärä – parim mängija
 Kalevi Nummise auhind – parim peatreener
 Jarmo Wasama mälestusauhind – parim uustulnukas
 Matti Keinose auhind – kõige tõhusam mängija
 Raimo Kilpiö auhind – kõige spordimehelikum mängija
 Urpo Ylöse auhind – parim väravavavaht
 Pekka Rautakallio auhind – parim kaitsemängija
 Aarne Honkavaara auhind – põhihooaja suurim väravakütt
 Veli-Pekka Ketola auhind – põhihooaja resultatiivseim mängija
 Lasse Oksaneni auhind – põhihooaja parim mängija
 Jari Kurri auhind – väljalangemismängude parim mängija
 Unto Wiitala auhind – parim kohtunik

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Soome jäähoki
Jäähokivõistlused
JYP

Jyväskylä JYP on Soome jäähokiklubi, mis tegutseb Jyväskyläs. See mängib Soome jäähokiliigas.

Klubi asutati 1923. aastal nime all Jyväskylän Palloilijat. Algselt tegeldi spordiklubis jalgpalli, Soome pesapalli ja jääpalliga, hiljem lisandusid jäähoki ja korvpall. Eraldi jäähokiklubina tegutseb see alates 1977. aastast.

JYP on tulnud Soome meistriks aastatel 2009 ja 2012. Aastal 2013 võideti European Trophy ja 2018. aastal Jäähoki Meistrite Liiga.

Klubi peab oma kodumänge LähiTapiola Areenal.

Klubi peatreener on Jukka Rautakorpi.

Mängijad

Praegune koosseis 
Seisuga hooaeg 2022/23
Väravavahid: Eetu Laurikainen, Topias Leinonen, Niko Parkkinen
Kaitsjad: Valtteri Kakkonen, Valtteri Koskela, Niko Minkkinen, Sami Niku, Ville Ottavainen, Eetu Peltola, Niko Seppälä, Teemu Suhonen, Josh Teves, Tobias Winberg
Ründajad: Braden Christoffer, Reid Gardiner, Rasmus Heljanko, Joakim Kemell, Santeri Koskela, Severi Lahtinen, Jere Lassila, Mikko Perttu, Mikko Petman, Geoff Platt, Kyle Platzer, Juuso Puustinen, Robert Rooba (kapten), Samuel Salonen, Patrik Siikanen, Riku Tohila, Jerry Turkulainen, Aaro Vidgren

Endiseid mängijad

Saavutused 
Soome jäähokiliiga:
Võitja (2): 2008–09, 2011–12
Teised kohad (2): 1988–89, 1991–92
European Trophy:
Võitja (1): 2013
Jäähoki Meistrite Liiga:
Võitja (1): 2018

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Soome jäähokiklubid
Jyväskylä
AK-101

AK-101 on Venemaa Föderatsioonis konstrueeritud 5,56 mm automaattulirelv, täiustatud ja ekspordiks mõeldud versioon varasemast Mihhail Kalašnikovi automaadist AK-74. Selle relva konstrueeris Mihhail Kalašnikov 1994. aastal. Sestpeale on seda toodetud üle 27 000 eksemplari . AK-101 kompaktsem versioon on AK-102. Hiina relvatootja Norinco tootis AK-101 AK-2000 nime all .

Kasutajad

Indoneesia 
Mali
Venemaa
Fidži 
Egiptus
Keenia
Uruguay 
Süüria
Serbia

Viited

Ründevintpüssid
Valgevene Rahvusraamatukogu

Valgevene Rahvusraamatukogu (valgevene keeles Нацыянальная бібліятэка Беларусі) on Valgevene kõrgeim raamatukogundusasutus, mis asub pealinna Minski Pieršamajski rajoonis. Valgevene Rahvusraamatukogu sisaldab suurimat valgevenekeelsete trükiste kogu ja suuruselt kolmandat venekeelsete raamatute kogu Venemaa Riikliku Raamatukogu (Moskva) ja Venemaa Rahvusraamatukogu (Peterburi) järel. 

See asutati 1922. aastal.

Välislingid
 

Minsk
Väike PD

Väike PD on eesti räppar ja hiphoppar. Väikesel PD-l on leping plaadifirmaga Legendaarne Records.

Diskograafia
AK-102

AK-102 on Venemaa Föderatsioonis konstrueeritud 5,56mm automaattulirelv, täiustatud ja ekspordiks mõeldud versioon varasemast Mihhail Kalašnikovi automaadist AK-74. AK-102 on kompaktne versioon AK-101-st. AK-101 ja AK-102 kavandas Mihhail Kalašnikov 1994. aastal.

Kasutajad
Malaisia

Viited

Ründevintpüssid
Brutalism

Brutalism ehk brutalistlik arhitektuur on 20. sajandi arhitektuurisuund, mida iseloomustab konstruktsioonimaterjalide, nagu betooni, terase või tellise rakendamine ehedaina ning konstruktsiooni varjamatu väline loetavus.

Tuntuim seda viljelnud arhitekt oli Frank Lloyd Wright. 1950. ja 1960. aastatel valitses nn uusbrutalism, Le Corbusier' arhitektuur. Eestis levis uusbrutalism 1970. aastate alguses, seda viljelnud arhitektid olid Avo-Himm Looveer ja Andres Ringo.

Näiteid Eestist 
 Tallinna teletorn
 Maarjamäe memoriaal
 Eesti Rahvusraamatukogu hoone
 Tallinna Linnahall
 Tallinna Olümpiapurjespordikeskus
 Hotell Olümpia

Viited 

Arhitektuuristiilid
Bennex

Kalmer Ojamu (sündinud 11.01.1982), esinejanimega Bennex, on Eesti räppar.

Diskograafia 

 Zaratzos Familya  - Hääletu Hääl (2008)

 Püüdes Püüda Tuult (2012)

 Rajad Aastatest 2013 - 2017 (2017)

 HBK - Läbi Tule Ja Vee (2017)

 demod 2001 - 2006 (2021 - kassett)  
Arigato (2021)

Viited 
https://www.facebook.com/Bennex.EST

https://www.youtube.com/user/bennexlist

https://www.facebook.com/hooliganzrecords

https://open.spotify.com/artist/2dyzxD3xVbKZqSqcSKoCXN

Välislingid 
https://elu.ohtuleht.ee/822999/videod-laanemaa-rappari-videoid-on-vaadatud-ule-miljoni-korra

https://elu.ohtuleht.ee/588200/midagi-uut-tartu-lauljatar-janice-ja-haapsalu-rappar-bennex-uhes-videos

https://www.elu24.ee/2654598/kuula-ja-vaata-parnu-tartu-haapsalu-noored-said-kokku-ja-tegid-rappi

https://reporter.elu24.ee/3549791/bennex-x-kemo-rannak

https://www.elu24.ee/2619828/eesti-rappi-sulgav-bennex-avaldas-esimese-video-loole-marmoringel

https://www.elu24.ee/1334812/kuula-varsket-eesti-reggae-rappi

https://muusikaplaneet.ee/2020/06/23/sulon/

https://muusikaplaneet.ee/2014/07/19/langevadsuled/

https://muusikaplaneet.ee/2016/08/09/vanadhipid/

https://muusikaplaneet.ee/2017/05/22/sasuudad/

https://reporter.elu24.ee/3560205/bennex-x-ketlin-maailm-meie

https://muusikaplaneet.ee/2018/03/17/kristjan/

https://muusikaplaneet.ee/2020/05/08/solmedjasyda/

https://muusikaplaneet.ee/2019/09/02/ohtuonnoor/

https://muusikaplaneet.ee/2015/01/01/video-bennex-kemo-rannak/

https://www.laanlane.ee/video-haapsalu-hiphopi-artist-bennex-avaldas-uue-loo/

https://www.hiphop.ee/tag/bennex/

https://reporter.postimees.ee/eestitop/video/?v=bennex-ja-rita-liiver-kristjan

http://life.hooliganhamlet.com/2017/08/top5-parimad-eestikeelsed-alternatiivid-kui-despacito-st-on-korini/

http://life.hooliganhamlet.com/2015/01/zaratzos-familya-eesti-laaneranniku-rapp-ei-sure/

https://muusikaplaneet.ee/2021/10/14/sinugaonhea/
Gurktali Alpid

Gurktali Alpid (saksa: Gurktaler Alpen, sloveeni: Krške Alpe) on Kesk-Ida-Alpide mäestik Austrias, nimetatud Gurki oru järgi.

Mäestik asub Muri oru (põhjas, eraldab selle Madal-Tauernist) ja Drava (lõunas, külgneb seal Lõuna-Lubjakivialpide Gailtali Alpide ja Karawankide mäestikega) vahel. Läänes ulatuvad Gurktali Alpid Kõrg-Tauerni mäestiku Katschbergi kuru ja Ankogeli rühmani. Idas eraldab Neumarkti kuru Ülem-Steiermargis selle Lavanttali Alpidest.

Gurktali Alpid võib jagada viieks alamrühmks:

 Nocki mäed asuvad Liesertali ja Flattnitzi kuru vahel. Kõrgeim punkt on Eisenhut (2441 m).
 Metnitzi mäed asuvad Muri ja Metnitzi orgude vahel. Kõrgeim punkt on Goldachnock (2171 m).
 Mödringi ahelik asub Metnitzi ja Gurktali orgude vahel. Kõrgeim punkt on Dorferecken (1726 m).
 Wimitz mäed asuvad Gurki ja Glani orgude vahel, läbi mille voolab Wimitzi jõgi. Kõrgeimad punktid on Schneebauerberg ja Hocheck (mõlemad 1338 m).

Gurktali Alpide lõunaosas on Klagenfurti nõgu. Seal on veel seitse väiksemat mäeahelikku:

 Magdalensberg (Lippekogel, 1079 m)
 Ossiachi Tauern (Taubenbühel, 1069 m)
 Glantali mägismaa (Ulrichsberg, 1022 m)
 Sattnitz (Tanzboden, 929 m)
 Feldkirchen-Moosburgi kõrgustik (Freudenberg, 817 m)
 Sankt Veiti kõrgustik (Buchberg, 808 m)
 Maria Saali kõrgustik (Maria Saaler Berg, 746 m)

Mõnikord liigitatakse Gurktali Alpid koos Lavanttali Alpidega idas Noriki Alpide osaks, kuid see pole geoloogiliselt põhjendatud.

Kõrgeimad tipud asuvad Nocki mägede (Nockberge, Nock tähendab "ümardatud mäetipp", vrd. Nockerl) alamrühmas Flattnitzi kurust läänes, sealhulgas Eisenhuti mägi (2441 m) Steiermargi liidumaal. Nationalpark Nockberge maalilise Nockalmi maantee ääres Kärnteni liidumaal on 1987. aastast maastikukaitseala (IUCN V). Nocki mäed ulatuvad ka suurte Kärnteni järvedeni, nagu Millstätter See ja Ossiacher See.

Teised tipud on:

 Großer Rosennock (2440 m)
 Hohe Pressing (2370 m)
 Rinsennock (2334 m)

Majandus ja turism 

Lauge maastik oma arvukate mägikarjamaadega on iidsetest aegadest olnud rändkarjatamise paik. Gurktali Alpid olid ka raua ja hõbeda kaevandamise piirkond, Radentheini juures kasutatakse endiselt magnesiidimaardlaid.

Täna on turism kõige olulisem majandussektor. Gurktali Alpide orud rahuldavad turiste suvel ja kiirel talvehooajal. Juhtiv turismipiirkond on Bad Kleinkirchheim, siis Turracher Höhe (Predlitz-Turrach ja Reichenau), Falkert (Reichenau) ja Innerkrems (Krems in Kärnten), Flattnitzi kuru, Afritz ja Katschberg (Rennweg am Katschberg). Suuremad suusapiirkonnad on Katschberg-Aineck, Innerkrems-Schönfeld-Karneralm, Turracher Höhe ja Gerlitzen Nocki mägedes ning Kreischberg Metnitzi mägedes.

Nocki mägede piirkond on tuntud ka oma tervendavate spaade poolest. Karlbad Nockalmstraße ääres on vanim talunike tervisevesi Austrias. Kümbluse tegemise viis (allikavee ja kuumade kividega) on jäänud 17. sajandist muutumatuks. Nende kauge asukoht tähendab, et ka elektrit pole. Spaa nimi on tuletatud väikesest tsirkusorust (Karl tuleb Karist, tsirkusorust).

Kesk-Ida-Alpid
Jude Bellingham

Jude Victor William Bellingham (sündinud 29. juunil 2003 Stourbridge'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Dortmundi Borussia ja Inglismaa jalgpallikoondises.

Ta alustas klubikarjääri Birmingham Citys, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. 2019. aasta augustis sai Bellingham 16 aasta ja 38 päeva vanuselt klubi põhimeeskonna läbiaegade kõige noorimaks mängijaks. Esimese värava klubi meeskonnas lõi ta Inglismaa esiliigas 31. augustil 2019 mängus Stoke City vastu. Hooajal 2019–20 pääses Bellingham Inglismaa esiliigas väljakule 41 mängus ja lõi neli väravat. Hooaja lõpus valiti ta English Football League'i hooaja parimaks noormängijaks. Lisaks otsustas Birmingham City hooaja lõpus igavikustada Bellinghami särginumbri 22.

2020. aasta juulis liitus ta Dortmundi Borussiaga. Üleminekusumma oli 25 miljonit naelsterlingit, millega sai Bellingham läbi aegade kallimaks 17-aastaseks jalgpalluriks. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 14. septembril 2020 Saksamaa karikamängus MSV Duisburgi vastu. Bellingham lõi selles mängus värava, saades Dortmundi Borussia läbi aegade noorimaks väravalööjaks. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 10. aprillil 2021 mängus VfB Stuttgarti vastu. Neli päeva hiljem lõi ta UEFA Meistrite Liiga veerandfinaali korduskohtumises värava Manchester City vastu.

Alates 2016. aastast mängis Bellingham Inglismaa noortekoondistes. Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris ta 12. novembril 2020 sõprusmängus Iirimaa vastu. 17 aasta 136 päeva vanuselt sai ta Theo Walcotti ja Wayne Rooney järel Inglismaa kolmandaks noorimaks debütandiks.

Viited

Välislingid 

 Profiil Dortmundi Borussia kodulehel

Inglismaa jalgpallurid
Birmingham City FC jalgpallurid
Dortmundi Borussia mängijad
The Championshipi mängijad
Bundesliga mängijad
Sündinud 2003
Slavičín

Slavičín (saksa keeles Slawitschin) on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Slavičín asub Slovakkia piirist 8 km kaugusel, Zlínist umbes 22 km kagus.

Slavičínit on esmamainitud 1141. aastal, linnaõigused sai 1964. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Zlíni maakond
Tu Youyou

Tu Youyou (sündinud 30. detsembril 1930 Hiinas Zhejiangi provintsis Ningbo linnas) on Hiina arstiteadlane, biokeemik ja farmakoloog, kes avastas 1970. aastatel Hiina rahvameditsiinile tuginedes malaariaravimi artemisiniini. 2015. aastal sai ta selle eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Tu Youyou on esimene hiinlane, kes on pälvinud Nobeli auhinna.

Tu Youyou on õppinud Pekingi ülikoolis.

Alates 1965. aastast on ta töötanud Hiina Traditsioonilise Hiina Meditsiini Akadeemias, kus ta on nüüd juhtivteadur. 

Ta on abielus ja tal on kaks tütart.

Viited

Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Hiina teadlased
Sündinud 1930
Anna Kaneelina

Anna Pärnoja (esinejanimega Anna Kaneelina; sündinud 1. oktoobril 1984) on Eesti laulja ja laulukirjutaja. 

2019. aastal ilmunud debüütalbum "Anna Kaneelina" tõi Pärnojale Eesti Muusikaauhindadel 4 auhinda, sealhulgas võidu aasta albumi kategoorias.  2021. aastal astus Anna Kaneelina üles rahvusvahelisel festivalil Eurosonic Noorderslag.

Karjäär

2019–2021: debüütalbum "Anna Kaneelina" 
Pärnoja debüütalbum "Anna Kaneelina" ilmus 2019. aasta veebruaris. Muusikutena löövad plaadil kaasa Erki Pärnoja, Joel-Rasmus Remmel, Peedu Kass ja Filip Leyman. Raadio 2 nimetas "Anna Kaneelina" nädala plaadiks  ning 2020. aasta Eesti muusikaauhindade jagamisel pälvis Pärnoja albumi eest neli auhinda: aasta naisartist, aasta album, aasta alternatiiv-/indie-album, aasta debüütalbum. 

2021. aastal esines Anna Kaneelina koos ansambliga rahvusvahelisel festivalil Eurosonic Noorderslag.

Auhinnad 

 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta naisartist 
 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta album 
 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta alternatiiv-/indie-album 
 2020 Eesti Muusikaauhinnad – aasta debüütalbum

Diskograafia

Viited 

Eesti lauljad
Sündinud 1984
Aisha Tyler

Aisha Nilaja Tyler (sündinud 18. septembril 1970 San Franciscos) on Ameerika Ühendriikide näitlejanna, koomik, filmilavastaja ja saatejuht.

Rollid eesti keelde tõlgitud seriaalides

Ameerika Ühendriikide näitlejad
Ameerika Ühendriikide koomikud
Ameerika Ühendriikide filmilavastajad
Sündinud 1970
Madis Vasser

Madis Vasser (sündinud 18. juulil 1988) on eesti psühholoog, informaatik ja keskkonnakaitsja. 

Ta kaitses doktoritöö teemal "Arvutusliku ajuteooria testimine virtuaalreaalsuse abil" Tartu Ülikoolis 2020. aastal.

Välislingid
CV ETISes

Sündinud 1988
Richard Simcott

Richard William Simcott (sündinud 27. jaanuaril 1977 Chesteris Inglismaal) on briti päritolu hüperpolüglott, kes elab Põhja-Makedoonia pealinnas Skopjes. Ta valdab vabalt 16 keelt. Teda on nimetatud "üheks kõige mitmekeelsemaks inimeseks Ühendkuningriigist". Lisaks keeltele, milles ta räägib, on ta ka oma karjääri jooksul aktiivselt õppinud rohkem kui 50 keelt.

Keeleoskus
inglise keel
prantsuse keel
hispaania keel
kõmri keel
saksa keel
makedoonia keel
rootsi keel
itaalia keel
serbia keel/ bosnia keel/ horvaadi keel
portugali keel
tšehhi keel
katalaani keel
vene keel
hollandi keel
rumeenia keel
albaania keel 
eesti keel (enda hinnangul pärast kuuajalist õpet A2 tasemel)

Viited

Välislingid
Koduleht

Suurbritannia inimesed
Polüglotid
Esperantistid
Sündinud 1977
Omski Avangard

Omski Avangard on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Omskis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Tšernõšovi divisjonis.

Klubi asutati 1950. aastal nime all Omski Spartak. Praeguse nime sai klubi 1981. aastal.

2004. aastal tuli Avangard Venemaa meistriks. 2005. aastal võideti IIHF-i Euroopa Meistrite Karikas.

Alates hooajast 2008–09 mängib klubi KHL-is. Hooajal 2020–21 võitis Avangard esimest korda Gagarini karika, kui finaalseerias alistati mängudega 4:2 Moskva CSKA, kellele oli kaks aastat varem finaalis kaotatud mängudega 0:4. KHL-i põhiturniiri on Avangard võitnud hooajal 2010–11.

Klubi omanik on Gazprom Neft.

Klubi peatreener on alates 2018. aastast olnud kanadalane Bob Hartley.

Praegune koosseis 
Seisuga 31. jaanuar 2021
Väravavahid: Šimon Hrubec, Igor Bobkov
Kaitsjad: Aleksei Bereglazov, Ville Pokka, Aleksei Solovjev, Kiryl Hataviec, Damir Sharipzjanov, Maksim Gontšarov, Semjon Tšistjakov, Oliwer Kaski, Maksim Tšudinov, Aleksei Jemelin (kapten)
Ründajad: Corban Knight, Deniss Zernov, Ilja Kovaltšuk, Nikita Komarov, Andrei Stas, Pavel Dedunov, Sergei Toltšinski, Ilja Kablukov, Klim Kostin, Reid Boucher, Jegor Tšinakov, Nail Jakupov, Aleksandr Jaremtšuk, Aleksei Potapov, Jiří Sekáč, Aleksandr Hohlatšjov, Kirill Semjonov

Saavutused 
 Gagarini karikas:
Võitja: 2021
 Teised kohad: 2012, 2019
 KHL-i põhihooaeg:
Võitja: 2010–11
 Venemaa kõrgliiga:
Võitja: 2004
Teised kohad: 2001, 2006
IIHF-i Euroopa Meistrite Karikas
Võitja: 2005
Kontinentaalkarikas
Teised kohad: 2007

Välislingid 
 Ametlik koduleht

 
Venemaa jäähokiklubid
Felix Maria Davídek

Felix Maria Davídek (12. jaanuar 1921 Chrlice – 18. august 1988 Brno) oli tšehhi katoliku vaimulik.

Ta ordineeriti preestriks Stanislav Zela poolt 29. juunil 1945 ja oli vangis aastail 1950–1964. 29. oktoobril 1967 pühitses Jan Blaha ta salaja piiskopiks. Aastail 1967–1987 pühitses ta salaja ametisse 17 Tšehhoslovakkias tegutsenud põrandaaluse katoliku kiriku (koinootide) piiskoppi.

 Ján Eugen Kočiš (3. detsembril 1967), ülepühitsetud 15. mail 2004 Djura Džudžari poolt
 Ivan Ljavinec (23./24. märtsil 1968), ülepühitsetud 30. märtsil 1996 Miroslav Stefan Marusyni poolt
 Jirí Jan Pojer (22. augustil 1968)
 Stanislav Krátký (27. augustil 1968)
 Josef Dvorák (augustis 1968)
 Dobroslav M. Kabelka (augustis 1968)
 Martin Hrbca (28. novembril 1970)
 Josef Blahnik (1970)
 Jindrich Pešek (15. augustil 1971)
 Oskar Formánek (augustis 1972)
 Marián Potáš (augustis 1972)
 Jirí Krpálek (2. märtsil 1973)
 Siard Ivan Klement (15. märil 1973)
 Václav Razik (detsembris 1978)
 Dušan Spiridon Špiner (6. oktoobril 1979)
 Josef Hinterhölzl (4. detsembril 1984)
 Karel Chytil (18. detsembril 1987)

Peale piiskoppide pühitses ta ametisse veel preestreid ja diakoneid, sealhulgas viis naist.
Ingmar Jõela

Ingmar Jõela (sündinud 4. augustil 1989) on eesti koreograaf, lavastaja ja näitleja.

Ta õppis aastatel 2010–2014 Tallinna Ülikoolis koreograafiat ja 2014–2018 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis lavastaja õppesuunal.

Lavastused 

 2017 Giuseppe Verdi, "Traviata" (kaaslavastaja Anu Lamp), Kaunase Riiklik Muusikateater Vanemuise väikses majas
 2018 Ingmar Jõela ja Priit Põldma, "Kratt", Tallinna Linnateater
 2018 Jim Ashilevi, "Unusta/Unista", Tartu Uus Teater
 2019 Dominy Clements, "Laser ja läätsed", Nargen Festival Naissaarel Omari küünis 10.07.2019

Koreograafia 

 2019 Tõnu Kaljuste, dramaturg Paavo Piik, "Surmatants", lavastaja Priit Võigemast, Nargen Festival Noblessneri Valukojas
 2020 Herman Melville, Taavi Eelmaa, "Pigem ei", lavastaja Juhan Ulfsak, Von Krahli Teater
 2020 Andra Teede, "Esimene armastus", lavastaja Mari-Liis Lill, Eesti Draamateater
 2021 Sigismund von Krahl, "Aed", lavastaja Peeter Jalakas, Von Krahli Teater

Viited

Eesti teatrilavastajad
Eesti teatrinäitlejad
Eesti filminäitlejad
Sündinud 1989
Charles M. Rice

Charles Moen Rice (sündinud 25. augustil 1952) on Ameerika Ühendriikide viroloog. 

Teda auhinnati 2020. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinnaga tema töö eest C-hepatiidi viiruse avastamisel. Charles Moen Rice on viroloogia professor Rockefelleri Ülikoolis, Cornelli Ülikoolis ja  Washingtoni Ülikoolis. Charles Moen Rice sündis 25. augustil 1952. aastal Californias Sacramentos. Ta õppis California Ülikoolis Davises ja California Tehnoloogiainstituudis.

Viited

Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna laureaadid
Ameerika Ühendriikide viroloogid
Sündinud 1952
Punane Viin

Punane Viin (saksa keeles Rotes Wien) oli Austria pealinna Viini hüüdnimi aastatel 1918–1934, mil sotsiaaldemokraadid (Sozialdemokratische Arbeiterpartei) moodustasid enamuse ja linna valitseti esmakordselt demokraatlikult.

Kontseptsioon hõlmas muu hulgas radikaalset elamuehitusprogrammi, mis oli tol ajal üks suurimaid maailmas; aastatel 1925–1934 ehitati umbes 60 000 korterit, mis jaotati kindla punktisüsteemi järgi. Sotsiaaldemokraadid kehtestasid ka laiendatud sotsiaalhoolekande, kõrged maksud luksuskaupadele ning hotelli- ja restoraniteenustele ning palju muud. Tol ajal peeti seda progressiivseks. Punase Viini aeg lõppes riigipöördega 1934. aastal, kui kantsler Engelbert Dollfuss tulistati surnuks ja asendati austrofašistliku Kurt Schuschniggiga.

Vaata ka
Viini linna ajalugu

Viin
Nocki mäed

Nocki mäed (saksa: Nockberge või Nockgebirge) on Austria Gurktali Alpide läänepoolseim ja kõrgeim mäestik, mis laiub üle Kärnteni, Salzburgi ja Steiermargi liidumaade osade. Nende välimust iseloomustavad arvukad kuplitaolised ja rohuga kaetud tipud (Nocken). Mägede kõrgeim tipp on Eisenhut Steiermargis (2441 m).

2012. aasta juulis määrati Nocki mäed ja külgnev Lungau piirkond UNESCO biosfääri kaitsealaks. Mäed olid jääajal suures osas jäätumata ja seega refuugium.

Gurktali Alpide läänepoolseima osana eralduvad Nocki mäed Madal-Tauernist põhjas Muri jõega, ulatudes läänes kuni Katschbergi kuruni (1641 m). Läänes eraldavad Lieseri ja Drava jõed Nocki mäed Kõrg-Tauerni Ankogeli rühmast ja Gailtali Alpidest. Ossiacher Seest lõunas ühinevad need madala Sattnitzi mäestiku ja Klagenfurti nõoga, mis on veel üks Gurktali Alpide osa. Idas piirab neid Gurktali Alpidest joon Gurkist Flattnitzi kuru (1400 m) kaudu Paalbachi ojani.

Nocki mäed võib jaotada kaheksaks alamrühmaks. Bad Kleinkirchheimist lõunas on Mirnocki massiiv (2110 m) silmapaistva topograafilise tähtsusega 1343 m, Wöllaner Nock (2145 m) ja Gerlitzen (1909 m) kõrgel Ossiacher See kohal. Nocki mägede keskpiirkonna moodustavad Millstätter Alpe (2101 m) ja Rosennock (2440 m), kõrgeim tipp Kärntenis. Põhjas asuvad Schwarzwand (2241 m), Königstuhl (2406 m) Salzburgis, mis on ka kolmikpunkt, ja Eisenhut (2441 m).

Rahvuspark 

Keskosast moodustas Kärnteni liidumaa valitsus 1. jaanuaril 1987 Nocki mägede rahvuspargi. Kõrvalist piirkonda oli välja arendatud juba maalilise Nockalmi maantee ehitamisega 1979. aastast. Suusapiirkonna edasisi plaane välditi kodanikualgatuse ja referendumiga 1980. aastal, kus 94% valijatest kuulutas end projekti vastu.

Vaatamata nimele määrati Nationalpark NockbergeRahvusvahelise Looduskaitseliidu kaitseala kategooriate järgi maastikukaitsealaks (kategooria V). Territoorium (184 km²) asus täielikult mäestiku Kärnteni osas, piki Salzburgi ja Steiermargi piiri, ulatudes Kremsist ja Lieseri orust läänes Reichenauni idas ning Bad Kleinkirchheimi ja Radentheinini lõunas.
Liivi tee

Liivi tee on tänav Pärnus.

Liivi tee algab Papiniidu tänavalt ja lõpeb Riia maanteel. Tänav on osa Via Balticast.

Tänav on ligikaudu 2,13 kilomeetri pikkune ja piirkiirus on kogu tänava ulatuses 70 km/h.

Ajalugu 
Liivi tee ehitus oli viimane etapp aastatel 2009–2012 toimunud Pärnu ümbersõidu projektist. Plaan nägi ette viia Via Baltica Riia maantee ja Papiniidu silla vahel täiest uuele trassile, mis kulgeb paralleelselt Pärnu jõe ja raudteega. Tänavat hakati ehitama 2010. aastal. Samal aastal nimetati see Liivi teeks. Tänav avati liiklusele 2011. aastal. Ehituse käigus rajati ka kaks kergliiklustee tunnelit, mis läksid Liivi tee ja raudtee alt läbi.

Viited 

Pärnu tänavad
Rahva Päästmise katedraal

Rahva Päästmise katedraal (rumeenia keeles Catedrala Mântuirii Neamului) on Rumeenia pealinnas Bukarestis asuv õigeusu katedraal, mida tavapäraselt nimetatakse Rahvuskatedraaliks (Catedrala Națională). See on maailma suurim õigeusu kirik, millest saab ühtlasi maailma kõrguselt kümnes sakraalehitis (135 m).

Vaata ka
Uusbütsantsi stiil

Välislingid

 

Bukaresti ehitised
Katschbergi kuru

Katschbergi kuru (1641 m) on kõrge mäekuru Austria Kesk-Ida-Alpides Rennweg am Katschbergi Kärnteni liidumaal ja Sankt Michael im Lungau Salzburgi liidumaal vahel.

Kuru ühendab Kärnteni Katschi oru lõunas koos Salzburgi ajaloolise Lungau piirkonnaga (tänapäeva Tamswegi ringkond) ja Muri jõe põhjas, kust maantee viib edasi Radstadti Tauerni kuruni. Salzburgi ja Kärnteni vaheline liidumaa piir kulgeb üle kuru. Katschberg eraldab ka Kõrg-Tauerni mäestiku Ankogeli rühma (läänes) Nocki mägedest idas, mis on Gurktali Alpide osa.

Paralleelselt Katschberg Straßega (B 99), mis nüüd on piirkondlik maantee (Landesstraße), ületab 1974. aastast aheliku läbi 5898 m pika Katschbergi tunneli Tauern Autobahn.

Ajalugu 

Kuigi kuru oli tõenäoliselt tuntud juba keldi tauriskidele ja oli hiljem osa Rooma teest Teurniast Iuvavumisse (Salzburg), on seda esmakordselt mainitud 1459. aasta dokumendis, siis Kärnteni hertsogkonna ja Salzburgi peapiiskopkonna vahelisel piiril. Posti saadeti esimest korda üle kuru 1764. aastal.

1929. aastal ehitas J. Kastner Katschberghöhesse esimese võõrastemaja. Matthias ja Gertrude Bogensperger võtsid 1956. aastal võõrastemaja üle ja laiendasid selle neljatärnihotelliks. Neist päevist on piirkonnas arvukalt hotelle, puhkekeskusi ja üürikortereid. 1957. aastal ehitati esimene suusatõstuk Tschanecki tippu.

Turism 

Täna hõlmab suusakuurort Schischaukel Katschberg-Aineck 16 tõstukit, mis katavad 70 km nõlvu 100% lumevalmistamisvõimalustega alates Tschaneckist (2024 m) Aineckini (2220 m) kuni Sankt Margarethen im Lungauni.

Tali- ja suusaturism

Suusarajad 

Pikim suusarada on "A1" Ainecki mäe tipust Sankt Margarethenisse, 6 km. Kõige järsemad ja raskemad rajad on Aineckist Katschbergi orgu - must rada: Diretissima kuni 100% kaldega esimeses lõigus, mis teeb sellest ühe järsema raja Austrias – 3 km, ja Tschanecki "Nord" rada (must rada 55% kaldega – aga sobib ka peredele – 1,8 km). Algajatele sobivad suurepäraselt platvormtõstuk, Minijet ja "Königswieseni" tooltõstuk Katschbergis, samuti pererada ja Branntweineri rada Aineckis.

Ühendustõstukid 

Ühendustõstukiteks on nii 8-kohaline gondel Silverjet 1 Sankt Margaretheni orujaamast Aineckisse kui ka 6-kohaline Tschanecki trossraudtee Katschberghöhelt Tschaneckisse.

Veel tõstukeid 

 Kärnten
Kärnteni-poolsel mäeküljel on saadaval 6-inimese Gamskogelexpress trossraudtee, Königswieseni trossraudtee ja Sonnalmi trossraudtee. Lisaks on olemas Aineckbahni trossraudtee, samuti kolm vaagentõstukit ja lohistit.
 Salzburg
Katschberg-Ainecki Salzburgi-poolsel küljel on kolm moodsat gondlit Silverjet 1, Silverjet 2 ja Aineck Gipfelbahni gondel.

Suveturism 

Suusakeskuse arenguga on arenenud ka suveturism. Nendest päevadest on piirkonnas 200 km lai matkaradade võrgustik, samuti suviseid tegevusi ja majutusvõimalusi.
Mauterndorf

Mauterndorf on alev ja vald (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Tamswegi ringkonnas. Vallaosad on Faningberg, Neuseß ja Steindorf.

See asub Salzburgi Lungau piirkonna keskosas Lõuna-Taurachi jõe orus, mis on Muri jõe lisajõgi ja algab Radstadti Tauerni kurult. Põhjas moodustab Madal-Tauerni mäestik osa Alpide peaahelikust. Lõunas viib Katschbergi maantee Sankt Michael im Lungau kaudu Tauern Autobahnile ja Katschbergi kurule, ületab Kõrg-Tauerni mäestiku Kärnteni suunas.

Ajalugu 

Asula tekkis Rooma castrast Noricumi provintsis mägiteel Teurniast Radstadti Tauerni kurule ja Iuvavumisse (Salzburg). Mauterndorfi on esmakordselt mainitud 1002. aasta dokumendis, Mauterndorfi lossi omandasid Salzburgi peapiiskopid 1023. aastal, kes rajasid tollijaama (Maut) ja loovutasid 1217. aastal elanikele turuõiguse. 15. sajandist laiendati kindlust peapiiskoppide Burkhard von Weißpriachi ja Leonhard von Keutschachi käsul märkimisväärselt.

Mauterndorf sai juurdepääsu Muri oru raudteele 1894. aasta oktoobris, kui Tamswegi ja Steiermargi Murausse viiva kitsarööpmelise liini läänepoolne peatus. Reisijatevedu Tamswegist Mauterndorfi lakkas 1973. aastal, lõiku kasutab täna museaalne Taurachi raudtee.

1894. aastal ostis Mauterndorfi lossi Saksa staabikirurg Hermann von Epenstein, Hermann Göringi ristiisa. Göring veetis lapsepõlves mitu korda lossis ja päris 1939. aastal selle Epensteini leselt. Teise maailmasõja lõppedes põgenes ta Mauterndorfi. Sealt lahkudes alistus ta Bruck an der Großglocknerstraße juures USA armeele. 1968. aastast on loss Salzburgi liidumaa oma.

Tuntud inimesi 

 Herbert Dreilich (1942-2004), muusik

Sõpruslinn 

 Cadolzburg, Saksamaa

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Kont (perekonnanimi)

Kont on eesti perekonnanimi.

2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kont 374 inimesel: 176 mehel ja 198 naisel. Perekonnanimede levikult on Kont meeste puhul 367. kohal ja naiste puhul 353. kohal. Perekonnanimi Kont on levinuim Tartu maakonnas.

Nime kandjaid
Are Kont, eesti geograaf ja ökoloog (1952–) 
Einar Kont, eesti maadleja (1964–)
Erle Kont, eesti klarnetist (1995–) 
Karl Kont, eesti keeleteadlane (1923–2005) 
Mihkel Kont, eesti filatelist (1894–1973)
Kauri Kont-Kontson, eesti laulja (1984–)

Viited

Välislingid
 

Eesti perekonnanimed
Tollandi maakond

Tollandi maakond (Tolland County) on maakond Ameerika Ühendriikides Connecticuti osariigis.

Maakonna halduskeskus puudub, suurim linn on Vernon. Suuremad asulad on veel Mansfield, Ellington ja Tolland.

Maakonna pindala on 1100 km², millest 18 km² moodustab veepindala.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 152 691. Aastal 2000 oli elanikke 136 364.

Naabermaakonnad 
 Hartfordi maakond (läänes)
 Hampdeni maakond (loodes)
 Worcesteri maakond (kirdes)
 Windhami maakond (idas)
 New Londoni maakond (lõunas)

Ajalugu 
Tollandi maakond moodustati 1785. aastal Hartfordi ja Windhami maakonna osadest.

Viited 

Connecticuti maakonnad
Sankt Michael im Lungau

Sankt Michael im Lungau on alev ja vald (Marktgemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Tamswegi ringkonnas.

Vald asub ajaloolises Lungau piirkonnas Muri jõe ülemises orus Katschbergi kurust põhjas Kärnteni liidumaa piiril. Rahvaarvult on Sankt Michael suuruselt teine omavalitsus Tamswegi ringkonnas. Vallaosad on Höf, Oberweissburg, Sankt Martin im Lungau, Sankt Michael im Lungau ja Unterweissburg.

Sankt Michaelil on juurdepääs Tauern Autobahnile (A10), mis kulgeb Salzburgist Villachisse, ja on suure teemaksuputka asukoht. Paralleelne Katschberg Straße (B99) maantee viib Radstadtist ja Radstadti Tauerni kurult põhjas Katschbergi kuru kaudu Spittal an der Drausse Kärntenis lõunas. Murtal Straße (B96) haru viib ida suunas alla Muri orgu ringkonnna keskusesse Tamswegi ja Murausse Steiermargi liidumaal.

Ajalugu 

Lungau piirkond on olnud pidevalt asustatud vähemalt pronksiajast; kohaliku Hallstatti kultuuri omandasid järk-järgult u 450. aastal eKr keldi sisserändajad. Pärast keldi kuningriigi Noricumi saamist Rooma provintsiks 15. aastal eKr rajati üle Katschbergi kuru tee, mis viis Teurnia linna lõunas. 6. sajandil pKr liikusid piirkonda slaavi hõimud, 200 aastat hiljem asendasid neid baieri asunikud.

Gooti stiilis Pühale Miikaelile pühendatud kihelkonnakirikut on esmakordselt mainitud 1147. aasta dokumendis. Koos Lungau piirkonnaga sai sellest 13. sajandi lõpus Salzburgi peapiiskopkonna osa, mida valitseti Mauterndorfi, hiljem Mooshami lossist.

Heihsgut mõisahoone Sankt Martini külas, mida on esmakordselt mainitud 1478. aastal, on üks vanemaid säilinud eluruume Salzburgi Alpides.

Sõpruslinn 

 Bad Leonfelden, Austria

Tuntud inimesi 

 Dagobert Peche (1887–1923), kunstnik ja disainer
 Rudi Wilfer (* 1936), pianist ja helilooja

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Tamme paljandi õpperada

Tamme paljandi õpperada on Võrtsjärve järsakul asuv üks haruldasemaid Kesk-Devoni kalade leiukohti Eestis. Tamme paljandi on kuulsaks teinud siit leitud kõhrkalade (rüükalad) jäänused. Paljandi kivimid on erinevatel andmetel kuni 6 või 7 meetri kõrgused. Paljandi liivakivis on näha suuri ja väikseid auke. Neist suurematesse teevad kaldapääsuksed pesi.

Paljandi aluspõhja kuju on aastatega seoses järve veetaseme, tuule, lainetuse, jääsurve ja muude looduslike tegurite muutunud.

Tamme paljandi õpperada asub Tamme paljandi maastikukaitsealal. Maastikukaitseala paikneb Võrtsjärve idakaldal Elva vallas (varem Rannu vallas) Tamme ja Neemisküla vahel. Paljand on punakast liivakivist ja ligikaudu 200 meetrine kaldaäärne ala. Kaitseala ise on erinevatel andmetel 1,3 km või 1,4 km pikkune.

Viited

Galerii

Eesti õpperajad
Elva vald
Muhr

Muhr on vald (Gemeinde) Austria Salzburgi liidumaa Tamswegi ringkonnas.

Vald asub Salzburgi Lungau piirkonna edelaorus Muri jõe lähtel, Kesk-Ida-Alpide Kõrg-Tauerni ja Madal-Tauerni mäestike vahel. Ankogeli rühma mäed lõunas eraldavad selle Kärnteni liidumaast.

Vallaosad on Vordermuhr, Hintermuhr ja Schellgaden. Läänes külgneb see Hohe Tauerni rahvuspargiga.

Ajalugu 

Nagu samanimeline jõgi, võib selle nimi tuleneda vanakeldi mori, 'vesi' (võrdle kõmri môr või inglise mere). Lungau piirkond kuulus vürstlikule Salzburgi peapiiskopkonnale kuni selle sekulariseerimiseni 1803. aastal. Asulat on esmakordselt mainitud u. 1470. aastal, Püha Ruperti kirikut 1523. aasta dokumendis. Muhr oli kunagi kulla ja arseeni kaevanduspiirkond.

Kohalikuks tavaks on iga-aastane rongkäik koos Prangstangeniga, kuni 8 m kõrguse puupostiga, mis on kaunistatud lilledega ja mille kohalikud poissmehed 29. juunil suvisel peetripäeval kirikusse viivad.

Viited 

Salzburgi liidumaa vallad
Kerttu Lätt

Kerttu Lätt (28. detsember 1978 Tallinn – 27. juuni 2013 Tartu), kunstnikunimega Kerttus, oli eesti maalikunstnik. Ta lõpetas Helle Vahersalu juhendamisel 2004. aastal Tartu Kõrgema Kunstikooli maalimise ja maalingute restaureerimise eriala. Tema suuremõõtmelistes ning jõuliste värvi- ja vormikäsitlusega õlimaalides kui ka omanäolistes joonistustes on sarnaseid jooni Epp Maria Kokamäe ja juugendi suurmeistri Gustav Klimti teostega.

Tema ateljee asus Tartu Kunstimaja keldrikorrusel, kus ta samuti elas. Ta oli vaegnägija, keda inspireerisid enim parfüümid ja helid.

Isikunäitused
Tartu Kunstimajas 17. november 2010 – 12. detsember 2010 "Lõhnaperverdi tagasitulek: Maudijabrünimaa".
Võru Linnagaleriis 15. september 2008 – 10. oktoober 2008 "Kas Te kardate?" (koos moekunstniku Triinu Pungitsaga).
Eesti Draamateatris 2005-2006

Viited

Eesti kunstnikud
Sündinud 1978
Surnud 2013
Mark T. Vande Hei

Mark Thomas Vande Hei (sündinud 10. novembril 1966) on Ameerika Ühendriikide erusõjaväelane ja NASA astronaut.

12. septembrist 2017 kuni 27. veebruarini 2018 oli Vande Hei Rahvusvahelise Kosmosejaama 53. ja 54. ekspeditsiooni liige. 5. oktoobril 2017 käis ta koos Randolph Bresnikiga avakosmoses. Hiljem tegi ta veel 3 kosmosekõndi, viibides avakosmoses kokku 26 tundi ja 42 minutit.

9. aprillil 2021 startis Vande Hei Sojuz MS-18 pardal taas Rahvusvahelisse Kosmosejaama ning oli 64. ja 65. ekspeditsiooni meeskonnaliige. Ta saabus tagasi Maale 30. märtsil 2022.

Vande Hei on abielus ja kahe lapse isa.

Viited

Ameerika Ühendriikide astronaudid
Ameerika Ühendriikide sõjaväelased
Sündinud 1966
Dašice

Dašice (saksa keeles Daschitz) on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Pardubice ringkonnas. Dašice asub Pardubicest umbes 10 km idas.

Dašicet on esmamainitud 1318. aastal. Linnaõigused sai Dašice 1913. aastal.

Viited 

Tšehhi linnad
Pardubice maakond
Ersan İlyasova

Ersan İlyasova (sündinud 15. mail 1987 Eskişehiris) on Türgi elukutseline korvpallur, kes mängib 2021. aastast NBA klubis Utah Jazz.

Karjäär

Türgi 
Enne NBA-sse siirdumist mängis İlyasova aastatel 2003–2005 Yeşilyurti ja Ülkerspori meeskondadega Türgi liigades ning viimasega ka Euroliigas.

NBA 
İlyasova valiti 2005. aasta NBA drafti 36. valikuga Milwaukee Bucksi, kuid esimese hooaja mängis ta Bucksi duubelmeeskonnas Tulsa 66ersis NBA tütaliigas (G League). NBA debüüthooajal (2006/07) kogus ta keskmiselt 6,1 punkti ja 2,9 lauapalli mängus.

Hispaania 
2007. aasta suvel sõlmis İlyasova kaheaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga FC Barcelona, kellega tuli 2009. aastal Hispaania meistriks ja superkarika võitjaks.

Tagasi NBA-s 
2009. aastal naasis İlyasova Milwaukee Bucksi, kus mängis järgmised kuus hooaega. Ühel statistiliselt parimal, 2011/12. hooajal tõi ta keskmiselt 13 punkti ja 8,8 lauapalli mängus.

2015. aasta suvel vahetati ta Detroit Pistonsisse, seejärel 2016. aasta veebruaris Orlando Magicusse, sama aasta suvel Oklahoma City Thunderisse ning sügisel Philadelphia 76ersisse. 76ersis viskas İlyasova karjääri resultatiivseimal, 2016/17. hooajal keskmiselt 14,8 punkti mängus.

2017. aasta veebruaris vahetati ta Atlanta Hawksi, aasta hiljem tagasi Philadelphia 76ersisse ning 2018. aasta suvel tagasi esimesse koduklubisse Milwaukee Bucksi.

Bucks lõpetas İlyasovaga lepingu 19. novembril 2020, misjärel liitus ta 10. märtsil 2021 Utah Jazziga.

Rahvuskoondis 
İlyasova on Türgi koondist esindanud 2006. ja 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2007., 2009., 2011., 2013. ja 2015. aasta Euroopa meistrivõistlustel. Ta on koondisega võitnud hõbemedali 2010. aasta maailmameistrivõistlustel.

Saavutused 
 Hispaania meister (2009)
 Hispaania superkarika võitja (2009)
 Türgi karika võitja (2005)

Välislingid 
 Ersan İlyasova – NBA.com
 Ersan İlyasova – Basketball-Reference.com

Türgi sportlased
Sündinud 1987
Toivo Laan

Toivo Laan (sündinud 15. detsembril 1966 Paides) on eesti mägironija, matkaja, harrastusfotograaf, luuletaja. 
   
Ta on lõpetanud Türi keskkooli ja töötanud Eesti piirivalvurina 25 aastat - eesti piirivalve loomise esimestest päevadest alates.

Aastal 1997 on tunnustatud Eesti riigile ja piirivalvele osutatud teenete eest piirivalve teeneteristi III klassiga 

Aastal 2008 pälvis Toivo Laan Eesti parima piirivalvuri tiitli

Mägironimine ja matkamine 
1990 - jalgsimatk Bakuu-Tallinn

1998 - Elbruse läänetipp

1999 - 3 päevane kaljumarsruut Eigeri põhjaseinal (üksinda)

2001 - Alpid. Mönch 

2002 - tõusis Toivo Laan esimese eestlasena  Araratile. 

2003 - tõusis kaks korda Elbruse idatippu ja üks kord läänetippu

2006 aastal tõusis Toivo Laan Lenini mäetippu

Looming 

2020 - Vargamäe Indrek - pühak või saatan?

2020 - Luulekogu "Käib kah "

2020 - Luulekogu "Metsas lehed langevad jõkke"

2021 - Luulekogu "Tuhat rada."

2022 - "Naerdes läbi pisarate ehk 3700 km jalgsi läbi NSVL-i, 1.juuni-15. august 1990 "

2022 - "Ajamasin"

Ajakirja "Tehnika ja maailm" kaastöötaja 
 
2006 aprill - "Iseliikuva suurtüki saaga.", 
2006 oktoober - "Supertank T-34: legend ja tegelikkus", 
2007 november - "Sherman - jänkide sõjahobune", 
2008 mai "Stalini mitmepäised koletised ", 
2008 september  "Vorošilovi tankid: Vene supertankid, 
2013 juuli - "Vene rasketankid IS ja KV",
Artikkel Vorošilovi tankid : [Vene supertankid] / Toivo Laan

Viited 

Eesti alpinistid
Eesti piirivalvurid
Sündinud 1966
Tappara

Tappara (tõlkes soome keelest 'sõjakirves, tapper') on Soome jäähokiklubi, mis tegutseb Tamperes. See mängib Soome jäähokiliigas.

Klubi eelkäija oli 1932. aastal asutatud Tammerfors Bollklubb. Praegune klubi loodi 1955. aastal.

Tappara on tulnud Soome meistriks kokku 18 korda, praegune jäähokiliiga on võidetud 11 korda ja selle eelkäija SM-sarja võideti seitse korda. Tappara on 11 võiduga Soome jäähokiliiga kõige edukam klubi.

Klubi peab alates 2021. aastast oma kodumänge Nokia Arenal ehk Tampere Arenal. Enne seda asus klubi koduväljak Tampere jäähallis ehk Hakametsäl.

Klubi peatreener on Jussi Tapola.

Mängijad

Praegune koosseis 
Seisuga oktoober 2021
Väravavahid: Christian Heljanko, Jānis Kalniņš, Kari Piiroinen
Kaitsjad: Brady Austin, Tomáš Hamara, Casimir Jürgens, Santtu Kinnunen, Jiri Pärssinen, Otso Rantakari, Mikael Seppälä, Joni Tuulola, Veli-Matti Vittasmäki
Ründajad: Charles Bertrand, Jere Henriksson, Niko Huuhtanen, Kristian Kuusela, Anton Levtchi, Joona Luoto, Waltteri Merelä, Sami Moilanen, Tyler Morley, Jukka Peltola, Kyle Platzer, Petteri Puhakka, Otto Rauhala (kapten), Topi Rönni, Samuel Salonen, Kristian Tanus, Jere Virolainen, Patrik Virta

Endiseid mängijaid

Saavutused 
Soome meistrivõistlused:
Soome jäähokiliiga:
Võitja (11):  1977, 1979, 1982, 1984, 1986, 1987, 1988, 2003, 2016, 2017, 2022
Teised kohad (9): 1976, 1978, 1981, 2001, 2002, 2013, 2014, 2015, 2018
SM-sarja:
Võitja  (7): 1953, 1954, 1955, 1959, 1961, 1964, 1975
Soome karikas:
Võitja (1): 1957
Nordic Trophy:
Võitja (1): 2009
Euroopa karikas:
Teine koht (1): 1980
Tampere karikas:
Võitja (5): 1996, 1999, 2016, 2017, 2018

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Soome jäähokiklubid
Tampere
KalPa

Kalevan Pallo (KalPa) on Soome jäähokiklubi, mis tegutseb Kuopios. See mängib Soome jäähokiliigas.

Klubi asutati 1929. aastal Sortavalas nime all Sortavalan Palloseura. Pärast seda, kui linn Venemaa koosseisu läks, kolis klubi Kuopiosse. Algselt klubi tegeldi põhiliselt jalgpalli, jääpalli ja Soome pesapalliga. Jäähokiga hakati praeguses klubis tegelema 1947. aastal.

Soome meistrivõistlustel on KalPa parimaks tulemuseks hõbemedal hooaegadel 1990–91 ja 2016-17. Soome tugevuselt teine liiga on võidetud kaks korda.

Klubi peab oma kodumänge Olvi Areenal.

Klubi peatreener on Tommi Miettinen.

Mängijad

Praegune koosseis 
Seisuga märts 2021
Väravavahid: Eero Kilpeläinen, Samu Perhonen, Henrik Tikkanen, Matěj Tomek
Kaitsjad: Hugo Gallet, Jesse Graham, Roope Laavainen, Lasse Lappalainen, Jesper Mattila, Kim Nousiainen, Joona Riekkinen, Mikael Seppälä
Ründajad: Jeremy Bracco, Miska Humaloja, Severi Immonen, Tommi Jokinen (kapten), Kai Kantola, Aleksi Klemetti, Henri Knuutinen, Benjamin Korhonen, Juuso Könönen, Miikka Pitkänen, Alexander Ruuttu, Aapeli Räsänen, Balázs Sebők, Pekka Suhonen, Sami Tavernier, Tuomas Vartiainen

Endiseid mängijad

Saavutused 
 Soome jäähokiliiga:
Teised kohad (2): 1990–91, 2016-17
Mestis:
Võidud (2): 2003-04, 2004–05
Spengleri karikas:
Võidud (1): 2018

Välislingid 
 Ametlik koduleht

Soome jäähokiklubid
Kuopio
Anton Pilgram

Anton Pilgram (ka Anton Pilchramb) (sündinud umbes 1460, oletatavalt Brnos, surnud 1516 Viinis) hiliskeskaegsel Määrimaal ja Austrias tegutsenud skulptor.

Eluloolist 
On oletatud, et Anton Pilgram õppis kiviraiumiskunsti Viinis. 1481. aastal kutsuti ta tööle Heilbronni, kus valmis tema varaseim teos, Heilbronni Kiliani kiriku kantsel. Oma muud varasemad teosed lõi ta enamjaolt Švaabimaal, võttis osa Schwieberdingeni Georgi kiriku ja Rottweili Laurentsiuse kabeli ehitamisest. Arvatavasti Švaabimaal tutvus ta lähemalt Saksamaa ja Itaalia renessansskunstnike teostega ja stiiliga.

Pilgram naasis juba kogenud skulptorina Brnosse 1495. aasta paiku ning töötas kiviraidurina Jakobi kiriku ja Juudivärava (Judentor, valmis 1508) ehitusel. 1512. aastal töötas Pilgram kiviraidurina Viini Püha Stefanuse katedraali ehitusel, keskendudes peamiselt väiksematele arhitektuurilistele vormidele nagu raidkivikantsel ja kõrgreljeefsed skulptuurid. Arvatavasti suri ta 1516. aasta paiku.

Looming 
Tema teostest on tuntuimad Brno Jakobi kiriku portaal (1510–1511) ja Brno vana raekoja portaal (1512) Brnos ja Viini Püha Stefanuse katedraali kantsel (1514–1515). Märkimisväärsed on tema puuskulptuurid märter Peetrusest ja ühest dominiiklasest pühakust, loodud umbes 1511. aasta paiku.

Viited

Välislingid 
 Anton Pilgram. – Moravska galerie
 Pilgram, Anton. – Austria-Forum
 Pilgram, Anton. – Web Gallery of Art

Austria skulptorid
NASA kosmosemissioonide loend

NASA on saatnud kosmosesse palju kosmosesonde, maandureid, kulgureid, satelliite ja muid objekte.

Siin on NASA missioonide (mittetäielik) loend:
Deb Haaland

Debra Anne Haaland (sündinud 2. detsembril 1960 Winslows Arizonas) on Ameerika Ühendriikide poliitik. Ta on alates 16. märtsist 2021 Ameerika Ühendriikide siseminister. Ta on esimene põlisameeriklane selles ametis. Haaland on Laguna pueblo ja Demokraatliku Partei liige.

Deb Haaland sündis aastal 1960 Winslows Arizonas sõjaväelastest vanemate lapsena. Tema ema on läänekerese keelt rääkiva Laguna pueblo hõimu liige. Isa oli norra päritolu ameeriklane Minnesotast. Lapsena pidi ta seoses vanemate tööga sageli koole vahetama. Ta käis 13 koolis, enne kui pere jäi elama Albuquerque'i New Mexico osariiki, ühe teise Laguna pueblosse kuuluva pere lähedusse. Haaland lõpetas New Mexico Ülikooli inglise keele erialal. Neli päeva pärast ülikooli lõpetamist sünnitas ta tütre. Üksikemana oli ta suurtes majanduslikes raskustes. Ta asutas salsat tootva ettevõtte, kuid väheste sissetulekute tõttu ei saanud ta omale eluaset lubada ning pidi ööbima sõprade juures. 2006. aastal kaitses ta juuradoktori kraadi indiaani õiguse erialal New Mexico Ülikoolis.

3. jaanuarist 2019 16. märtsini 2021 oli ta USA Esindajatekoja liige.

17. detsembril 2020 teatas presidendiks valitud Joe Biden, et esitab Deb Haalandi siseministri kandidaadiks.

Viited 

Joe Bideni valitsuskabineti liikmed
Ameerika Ühendriikide siseministrid
Sündinud 1960